Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. i 30:de punkten hemsläldl, ropades starka nej, blandade med ja; hvarefter Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande, samt denna propus, blef med ja besvarad. 31, 32 och 33 punk ter ne. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter yttrat och hemställt.
Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk-.s d. 22 och 26 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 66, i anledn. af väckt motion om förklaring af 10 och 14 §§ i 3 art. af K.
M:s nåd. instruktion för skogs- och jägeristaten i riket d. 16 Mars 1838.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 22 o. 26 d:s på bordet lagda betänk.
N:o 68, i anledn. af väckta frågor, att antingen biskops-embelena må afskaffas, göromålen öfverllyttas pä domproslarne och stifls-städernes pastorer, lönerne indragas till statsverket samt biskopsprebende-pastoralerne förklaras för konsistoriel^ gäll, eller ock minskning ske i biskoparnes löner.
Den vid detta betänk, fogade reservation af Frih. Cederström, Claes Rud., upplästes på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., som derefter yttrade; Den nu uppläste reservationen innehåller egentligen det förslag lill beslut, sora en StatsUtskrs afd. framlagt, jemte utredning af de fördelar detsamma skulle hafva framför del som Utsk:s fleste ledamöter antagit.
I denna reservation hafva åtskilliga Utsk:sledamöter instämt.
För min del anser jag hela den föreslagna undersökningen temligen öfverflödig.
Vid förliden riksdag, då denna fråga handlades af sammansatt Stats- och Ekon.Utsk., gjorde de ett öfverslag af alla biskopars inkomster.
För mera säkerhets skull torde dock, efter som man allmänt synes önska det, en ny utredning böra göras och dervid icke, såsom då skedde, inkomsterne för ett visst år läggas till grund, utan beräkningen verkställas efter ett medeltal af flere år.
Dessutom torde böra utredas och upptagas de utgifter biskoparne äro underkastade i och för prebende-pastoratens skötsel m. m.
Allt detta gör, efter min tanke, att om en undersökning nödvändigt skall ske, del af Frih.
Cederström förordade förslag bör anses hafva ett afgjordt företräde framför Utsk:s. Frih.
På de skäl
Utsk. i sitt betänk, anfört, hemställer jag vördsammast att R. o. Ad. ville godkänna hvad 336 Den 29 April.
Ulsk. tili l:sta punkten yttrat, men att deremot, i fråga om den 2:dra punkten, R. o. Ad. täcktes beslula en und. skrifvelse af den lydelse, Utsk:s-afd:n ursprungligen föreslagit, oell hvilket förslag ord för ord finnes uti min vid betänk, fogade reservation intaget, och vågar jag alltså lika vördsamt anhålla om llr Gr. o. Landlm:s propos. derå. llr von Hartmansdorff:
För min del tror jag alt Hr Landtm, icke kan göra någon propos. pä den lista punkten i betänk.
, ty det vore att fråga, om R. o. Ad. anser grundlagens bud i detta fall vara så beskaffadi att Ståndet kan detsamma förbigå.
Utsk. har blott uppgifvit skälet, hvarföre det icke kunnat med saken sig befatta.
Följden af en sådan propos., som den föreslagua, kunde blifva, att vi skulle sälla under omröstning huruvida grundlagarne skola iakttagas eller icke, och del vore att gå på farliga afvägar.
På grund af hvad Hr von Hartmansdorff sednast yttrat, afstår jag från mitt yrkande om särskild propos. på uttryckligt godkännande af den lasta punkten; öfverlemnande jag till Hr Gr. o.
Landtm, alt efter dess eget ompröfvande framställa propos. på sätt Hr Gr. o. Landtm, sjelf bäst och riktigast synes.
För min del anser jag all undersökning öfverflödig i en så klar och känd sak, som den ang:de biskoparnes löneinkomster.
En ytterligare undersökning derutinnan tror jag endast skulle blifva besvärlig.
För min del tror jag alldeles icke att biskoparnes löneinkomster äro så allmänt kända, som den siste värde talaren påstått, åtminstone torde långt ifrån alla känna under hvilka titlar och till huru stort belopp de särskilda inkomslerne ingå.
Men detta lärer väl vara nödvändigt vid bedömande af den frågan, huruvida och i hvad mån biskoparnes löneinkomster kunna anses vara för stora.
Särskildt får jag fästa uppmärksamheten derå, att, åtminstone uti ett stift, är genom enskildes frikostighet en sätesgård till biskopssäte å landet donerad.
Detta måtte man väl icke kunna indraga, så vida man i detta, som andra fall, anser sig vara skyldig respektera atlidnes testamentariska förordnanden.
En undersökning i denna fråga torde således nödvändigt böra föregå, innan man må anses kunna med full sakkänedom beslula deröfver.
Man har visserligen sagt att vid sisth riksdag lemnades i StatsUtsk. en dylik utredning; men denna utredning innefattade blott inkomsterne för ett visst gifvet år, hvarigenom det hände ali biskoparnes löner upptogos högre, än de i allmänhet äro, emedan spanmålsprisen för det året voro ovanligt uppstegrade.
Enligt min öfvertygelse bör den ifrågavar. utredningen grundas på en medelberäkning för flere år.
Finner Konungen för godt, att, med anledn. af R.
Sl:s und. hemställan, anbefalla en noggrann utredning af förhållandena, lärer en sådan Den 29 April. 337 sådan åtgärd, som den jag föreslagit, kunna, med den maki Konungen äger alt infordra upplysningar från vederbör., lätteligen gå för sig.
Den allmännare oell mera detaljerade kännedom om förbållandet med biskoparnes löner, hvarom den siste värde talaren ordat, anser jag öfverflödig.
Den kännedom vi redan äga derom tror jag vara tillräcklig för oss.
Derföre instämmer jag också uti Ulsk:s förslag, alt man bör ingå till K.
Al. med anhållan att Han ville för Sin del låta företaga en fullständig undersökning ang:de biskoparnes verkliga löneinkomster samt pä grund deraf låta upprätta och för R.
St. vid deras nästa sammanträde framlägga ett förslag till lämpligare reglering deraf.
Detta tror jag vara allt som behöfves, och understödjer derföre Utsk:s förslag.
Jag hyser visserligen också det förtroende till K. M., att jag är öfvertygad om Dess afsigt att, derest undersökning anslälles, den blifvande utredningen må blifva så fullständig som nödigt är; men nog måtte det vara bättre att Sländerne särskildt bestämma och utmärka i hvilka afseenden och för hvilket ändamål de önska sig upplysningars meddelande.
Jag kan icke inse alt granulagenheten skulle derigenom på något sätt blifva för nära trädd; tvertom vill det mig synas att Regeringen torde vara bäst belåten med att uttryckligen få på förhand vela hvad R.
St. egentligen härvid åstunda.
Jag begär således fortfarande att R. o. Ad. ville bifalla det i min reservation upptagna mera specificerade förslag till und. skrifvelse, deruti ingen anticipalion å resultatet är begången.
Detta förslag är ej ensamt milt, individuell, utan uppgjordt af den Utsk:s-afd., som först handlagt målet, dit jag jemväl hörer och har biträdt dess beslut; hvadan det icke bör anses för någon egenkärlek som drifver mig, då jag förfäktar den deri uttryckta mening och vördsammast anhåller att R. o. Ad. behagade upptaga den såsom sin egen.
De skäl, Utsk. i dess betänk, och flere talare här idag framlagt, synas mig på ett öfvertygande sätt lala för det förslag till und. skrifvelse Utsk. uppgjort.
Det förslag åter, som Frih.
Cederström förordat, går egentligen ut på att få uppskof med saken.
Hr von Hohenhausen, Alich. Sil v.:
Skillnaden emellan de båda förslag, hvarom nu här är fråga, synes mig ligga deruti, att i det af Utsk. föreslagna begäres det K. AI. genast måtte bringa saken i verkställighet.
Det torde väl dock vara beliöfligt för R.
St. att, innan de besluta sig till att begära verkställighet på en sak sådan som den ifrågavar., noga känna dess beskaffenhet.
De upplysningar som vid förra riksdagen infordrades, innefattade blott en generell uppgift på beloppet af biskoparnes inkomster, men alldeles icke någon klassifikation af de 4 II. 22 338 Den 29 April. särskilda inkomst-titlarne.
Jag kan icke inse alt del finnes något skäl för R.
St. att brådska med denna sak, eller att begära verkställighet af en sak, som den icke för sig fått fullt utredd.
Det finnes biskopsstift, der inkomsterne äro så beskaffade, att om prebende-pastoraterne borttagas, får biskopen mindre behållning än innehafvarne af de större pastoraten.
Man har talat om att biskoparne borde ersättas af domprostar, superintendenter eller hvad man kallar dem.
Der superintendenter förr varit, vet jag ej alt annan förändring skett, än alt de numera heta biskopar.
Frågan om biskops-embetenas indragning hörer likväl, på sätt Ekon.Utsk. ganska riktigt tillkännagifvit, icke till detta Utsk:s pröfning.
Deremot är detta Ulsk. berälligadt att handlägga den väckta frågan om en förändrad lönereglering för biskops-embelenas innehafvare.
Ehuru jag icke fullt inser behofvet af en und. skrifvelse i delta ämne, anser jag dock alt om en sådan skall afgifvas, den af afd:n inom Ekon.Utsk. föreslagne hafva afgjordt företräde framför Utsk:s eget förslag.
Såsom ledamot af detta Utsk., har jag reserverat mig emot majoritetens beslut, ehuru mitt namn händelsevis saknas bland reservan ternes.
Den siste värde talaren har yttrai, alt det vore fråga om att bringa en sak i verkställighet.
Detta är sannt i så måtto, som det är fråga om att bringa i verkställighet hvad man länge önskat, eller en undersökning om biskoparnes löneinkomster, och att få ett förslag till reglering deraf för R.
St. framlagdt.
Man bör således icke fästa sig vid detta yttrande af den värde talaren, åtminstone i den mening han gifvit åt dessa ord, då ingen, mig veterligen, yrkat på att någonting nu genast skulle ske.
Jag fortfar att yrka bifall lill Utsk:s förslag.
Jag vill icke tvista med Hr
Ribbing om rätta benämningen af ifrågavar. förslag.
Mig synes endast, att om man vill att K.
M. skall inkomma med ett förslag i denna fråga, bör man också vara öfvertygad derom att man vill hafva ett sådant, och det är derföre en undersökning bör föregå, innan man framställer begäran om ett förslags framläggande.
Jag ber att, såsom tillägg lill Hr von Hohenhausens yttrande få anföra, att om det förhåller sig på sätt han nämnt, skulle följden af prebende-pasloratens frånskiljande utan tvifvel blifva den, att man nödgades anvisa särskilda statsanslag för att godtgöra biskoparne deras förluster eller för att lemna dem så stor lön, alt de dermed kunde vara belåtna.
Det är således nödvändigt att skaffa sig noga reda på förhållandet, innan man derutinnan uttalar någon bestämd önskan.
Hr Ribbing; R.
St. lära väl icke uttala någon bestämd önskan förr än de få se Konungens nåd. förslag i ämnet, och det lärer väl icke afgifvas förr än en undersökning föregått, så vida ej möjligtvis den redan skedda anses vara tillfylleslgörande.
Hr Oxehufvud, Olof Philip:
Om det förslag till und.
Den 29 April. 339 skrifvelse, Utsk. uppgjort, anlages, inträffar det förhållande, hvarom Hr Ribbing talat, eller att saken bragtes i verkställighet innan K.
St. varit i tillfälle att pröfva den undersökning de begärt.
Uti 2:dra mom. af 2:dra punkten står nemi. tydligen : ”att alla de genom den föreslagna regleringen ledigblifvande prebende-paslorater måtte, vid nuvar. biskopars frånfällen, med egna kyrkoherdar förses, ” etc.
Derutaf synes, så vidt jag kan fatta, att så snart undersökning ägt rum och biskopsembeten blifva lediga, skola de derunder lydande prebende-pastorater frånskiljas, utan att R.
St:s vidare åtgörande i saken behöfver afvaktas, eller det förslag behöfver vara för dem framlagdt, hvarom i Usta mora. talas.
Då Utsk. uppgjorde sitt förslag, förbisågs icke den redan vid förra riksdagen uppgjorda beräkningen öfver samtlige biskoparnes inkomster, och som icke var annat än ett utdrag ur laxeringslängderne för ett visst år.
Deraf synes att staten icke anslagit mer än 4000 tunnor spanmål till detta ändamål.
De öfrige inkomsterne utgå dels af prebende-pastorater, dels ock af boställen.
Derutaf upplystes också, alt åtminstone ett boställe var af enskild person doneradt.
På grund af allt detta ansåg Utsk:s-afd:n att en noggrann och detaljerad undersökning och utredning borde företagas icke allenast af beloppet, utan äfven af beskaffenheten utaf biskoparnes löneinkomster, men alt man deremot alldeles icke kunde föreslå prebende-pastoraternes borttagande nu genast eller i mån af ledigheter.
Jag yrkar alltså för min del bifall till afd:ns förslag, upptaget uti Frih.
Jag har icke uppfattat Utsk:s tillstyrkande så som den siste värde talaren.
Ilan förmenar att följden af dess antagande skulle blifva, att om ett prebende-pastorat blefve ledigt, skulle dess frånskiljande äga rum, oberoende deraf huruvida den i Usta mom. begärda undersökning och förslag blifvit för Sländerne framlagdt eller icke.
Mig synes som om ett alldeles motsatt förhållande skulle inträffa.
Förslaget innefattar nemi. i lista mom. en anhållan om undersökning och om framläggande af ett förslag till ny reglering af biskoparnes löner.
I 2:dra mom. heter det: ”att alla de genom den föreslagna regleringen ledigblifvande prebende-pastorater måtte, vid nuvar. biskopars frånfällen, med egna kyrkoherdar förses.”
Men dessa prebende-pastorater blifva naturligtvis icke lediga förr än en reglering försiggått, och denna reglering är icke till förr än K.
M:s förslag dertill blifvit för Sländerne framlagdt och af dem pröfvadt.
Jag finner således icke något olämpligt deruti, all R.
St. nu uttrycka den åsigten alt, om omständigheterne sådant medgifva, prebende-pasloralen bör vara med egne kyrkoherdar försedde.
Likaså är det med min öfvertygelse öfverensstämmande, att R.
St. böra tillkännagifva, det de anse de nuvar. biskopslönerne vara dels ganska ojemna sins emellan, dels ock vid jemförelse med hvad andra statens embetsmän åtnjuta, alltför höga.
På dessa skäl och då jag således för min del fin 22* - 340 Den 29 April. ner Ulsk:s tillstyrkande i detta ämne innefatta en sannare och mera bestämd opinion i saken, får jag vördsammast tillstyrka bifall lill detsamma.
Jag anhåller att endast få förena mig med den siste värde talaren och åberopar i öfrigt Ulsk:s betänk.
Jag tillstyrker åter för min del antagande utaf det förslag, som Frih.
Cederström upptagit i sin reservation, och det på den grund, att det förslag som Utsk. afgifvit uli 2:dra punkten innehåller vissa bestämmelser, genom hvilkas antagande R.
St. skulle på förhand yttra sin mening, innan man ännu känner de förhållanden, som skulle uppkomma ifall K.
M. funne för godt alt åt en und. skrifvelse i ämnet lemna nåd. bifall.
Jag anser detta vara orätt; skall en und. skrifvelse beslutas rör:de denna fråga, bör den vara affattad i andra ordalag.
Deremot om Frih.
Cederströms förslag antages, hade man alldeles icke fattat något beslut på förhand innan saken vore utredd.
Blott på sådant sätt kunna båda statsmakterne komma till en gemensam åsigt af saken och den väckta frågan få eli önskligt slut.
Då man nu gått närmare in i saken, torde det tillåtas mig, att derom yttra några ord.
Antagom att meningen med det af Disk. i 2:dra punkten framställda förslag vore, att få alla prebende-pastorat skilda från biskopsstolarne, hvad blefve väl följden af dess antagande?
Jo den, att biskoparne i sådant fall skulle komma att sakna den närmare insigt i pastoralvården inom egna stift, hvilken de nu, just genom dessa prebenden kunna äga, och som de i deras egenskap af styresmän för stiftens presterskap, desto hellre böra äga, som vissa konsistorier dessutom knappast hafva några presterlige ledamöter.
Under den tid jag var statssekreterare för ecclesiaslik-ärenden, inträffade att i ett stift hvarest andra prebenden än biskopens icke funnos, man var i förlägenhet vid afgörande af frågor ronde pastoralvården, enär det under hans frånvaro möjligen icke fanns någon presterlig ordf., eller ens någon sådan ledamot i konsistorium.
Man blef derföre nödsakad, att fördenskull vidtaga särskilda åtgärder till rättelse.
Skrider man nu till den ytterligheten, att förklara, det biskoparne icke må hafva prebenden, huru skall väl då stiftsstyrelsen varda sammansatt?
Öfverläggningen ansågs härmed vara fulländad, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle det i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s betänk, afgifua förslag till und. skrifvelse.
Landtm, hemställde sedermera, om R. o. Ad. afsloge Ulsk:s förslag till und. skrifvelse samt ansåge R.
St. böra lill K.
M. ingå med en und. skrifvelse af det innehåll, som uti Frih.
Cederströms vid Utsk:s betänk, fogade reservation blifvit föreslaget.
Den 29 April. 34i Föredrogs StatsUtsk:s d. 26 dennes e. m. på bordet lagda mern.
N:o 126, ang:de aflöningen för den hos Riks-Sl:n oell Utsk:n anställda betjening.
Jag ber att med afseende å delta betänk, fä göra några anmärkn:r.
På första sidan deraf upplyses, atl Hr Cr. o. Landtm, samt Hrr Talmän föreslagit en mänadllig aflöning för sekreteraren i BondeSl. af 400 r:dr b:co.
StatsUtsk. liar likväl icke funnit för godt, att föreslå R.
St. alt bestämma detta högre belopp, och det på den grund, att de öfrige Stånds-sekrelerarne icke hafva mera än 300 ndr.
För min del anser jag Hrr Talmän hafva haft fullt skäl alt tillstyrka en högre aflöning för BondeStis sekreterare än för de öfrige.
Man måste nemi. besinna, att då grundlagen föreskrifver, att Konungen skall utnämna förslberörde tjensteman, så har skälet dertill varit att nämnde plats må med säkerhet kunna besättas med en person, som ej blott ägde insigt och erfarenhet om riksdagsärender behandling, utan äfven förvärfva! sig författningskunskap i allmänhet, samt i dessa afseenden kunde gå BondeStis ledamöter tillhanda med upplysningar.
K. M. är nemi. bäst i tillfälle alt lill besagde befattning utse lämplig person bland de embetsman, öfver hvilkas verksamhet den högsta makten i samhället äger alt disponera.
Det är således myckel billigt alt man redan med afseende å den större vigt grundlagen sålunda fästat vid sättet för bemälde sekreterares tillsättande, för honom beviljar en högre aflöning.
Den torde rättast böra bestämmas lill förr nämnda belopp af 400 r:dr i månaden, hvilket från början synes hafva blifvit föreslaget med en rättvis hänsyn till alla de härvid förekommande förhållanden, vid hvilka uppmärksamhet skäligen bordt fästas.
Vidare har Utsk., jemväl i strid med Hr Landtnäs och Hrr Talmäns förslag, tillstyrkt att aflöningen för RiksStms cancellietskulle få fortfarande utgå och beräknas för en tid af endast 14 dagar efter riksdagens slut.
Jag vill erinra mig att vid en föreg:de riksdag bestämdes härtill en hel månad.
Jag vet väl icke huruvida det för de öfriga RiksSt-.ns cancelliet- är möjligt att inom den korta liden af 14 dagar efter riksdagens slut undangöra efterliggande arbeten, men hvad R. o. Ad. beträffar, är jag fullt öfverlygad att sådant i anseende till detta
Stånds talrikhet och mängden af dem som verksamt deltaga i riksdags-angelägenlieterne, alldeles icke är möjligt.
Jag hemställer derföre, om icke, i likhet med hvad någon gäng tillförene ägt rum, den Ståndscancellierne tillerkända fortfarande aflöning efter riksdagens slut, finge beräknas för en månad, oafkortadt, derefter.
Slutligen har jag fästat mig dervid alt ehuru StatsUtsk. tillkännagifva att R.
St. beslutat, det ett notarie-arfvode finge tilldelas den person, hvilken i sådan egenskap tjenstgjorde vid LagUtsk:s sammanträden med andra Utsk., har StatsUtsk. likväl icke för en sådan tjensteman reserverat något arfvode, utan endast upplyst att ifrågavar, tjensteman ännu icke antagits.
Det hade 342 Den 29 April. efter min tanke varit rättast om Utsk. härvid tillagt några ord af det innehåll, att arfvodel, ehuru ännu icke utbegärdt, skulle, så snart anmälan om dess utbekommande ingått, blifva ntbetaldt; ehuruväl siffran ännu ej kunde bestämdt uppgifvas, ej heller tiden, när personen ägde all låta beräkningen taga sin början, hvarom, på sätt sagdt är, upplysning icke lill Utsk. inkommit.
Dock begär jag i detta sisla hänseende icke någon återremiss; emedan jag tager för gifvet, att om behofvet af förbemälde tjensteman under riksdagen yppar sig, LagUtsk. då är utaf det beslut R.
St. nu gå att fatta rör:de delta betänk., oförhindradt att inkomma med hemställan i ämnet.
Jag har således vid detta tillfälle endast velat fästa uppmärksamheten å förhållandet, på det icke lystnaden må kunna åberopas såsom ett hinder för framgången af en dylik hemställan.
Hvad åter beträffar de båda af mig först gjorda anmärknme, tror jag dem vara af beskaffenhet, alt påkalla en återremiss, hvarom jag således får vördsammast anhålla, under förhoppning alt
Utsk. tager i benäget öfvervägande de omständigheter, jag ofvan haft äran andraga.
Cederström bar egentligen gjort 3 anmärkntr emot förevar, betänk.
Den första rörde frågan om atlöningen för sekreteraren hos BondeSt.
Hr Landtm, och Hrr Talmän hafva uti deras till SlalsIItsk. ailä t na skrifvelse i ämnet för denne tjensteman föreslagit ett aflönings-belopp af 400 r:dr.
Utsk. deremot har endast tillstyrkt 300 r:dr, eller lika roed hvad för de öfrige Ståndens sekreterare är föreslaget.
I detta afseende torde jag fä fästa uppmärksamheten derå, att enahanda förhållande inträffat vid föreg:de riksdagar eller att Hrr Talmän föreslagit 400 r:dr, men StatsUtsk. nedsatt beloppet lill 300 r:dr.
Det synes nemi. vara billigt, att sekreterarne hos RiksStm alla åtnjuta enahanda arfvode, och att det icke höjes ensamt för sekreteraren hos BondeSt.
Dessutom då den nuvar. sekreteraren i detta sistnämnde
Stånd blifvit frän landsorten af K.
M. inkallad för att bär under riksdagen tjenstgöra, har StalsUtsk. föreslagit alt han skulle få åtnjuta icke blott resekoslnadsersättning och dagtraktamente för sin resa till och från hitfvudstaden (dervid han under 4:de eller 5:te klassen får åtnjuta ersättning för 4 å 5 hästar samt dagtraktamente med 4 r:dr b:co om dagen) utan derjemte fä sig tillerkänd en hyresersättning af 30 r:dr b:co i månaden.
Vid sisth riksdag, då enahanda förhållande ägde rum, eller att sekreteraren var ifrån landsorten, föreslog StatsUtsk. samt R.
St. biföllo en hyresersättning åt honom af endast 33 r:dr 16 sk. broo, således har Utsk. nu föreslagit en tillökning af 16: 32. i månaden emot hvad BondeSl:s sekreterare vid förra riksdagen åtnjöt.
Den andra anmärkn.
Cederström gjort, rörde frågan om under huru lång tid efter riksdagen, notarierne i de resp.
RiksStm borde få uppbära arfvode i och för uppsättning af de prot. som de förut icke medhunnit.
Här inträffar samma förhållande, som jag förut påpekat i fråga om aflöningen lill BondeShs sekreterare, eller att Hrr Talmän Den 29 April.
343 föreslagit cn längre lid eller en månad, men StatsUlsk. minskat tiden till 14 dagar, på sätt vid förra rikdagen bestämdes.
För min del skulle jag
Iro, att R.
St. äfven nu böra bestämma samma lid af 14 dagar, hvilken då ansågs vara tillräcklig.
Hvad 3:dje frågan beträffar, eller den om arfvode för en notarie vid LagUlsk:s sammanträden med andra Utsk., så bar StatsUlsk. i förevar. betänk, upplyst, att ehuru R.
St. genom bifall lill LagUtsk:s mern.
N:o 11 medgifvit, att ett dylikt notarie-arfvode skulle fä utgå, har dock någon sådan tjensteman ännu icke blifvit antagen.
Deraf följer, att om R.
St. bifalla det förevar, betänk., kommer nämnde tjensteman, så snart lian blifvit antagen, alt åtnjuta det arfvode som förut är för honom bestämdt.
På alla dessa skäl vågar jag vördsammast anhålla om bifall till betänk, i dess helhet.
Hr von Troil har påstått, att om man höjde atlöningen för BondeSt:s sekreterare, skulle mran begå en orättvisa emot de öfrige Stånds-sekrelerarne.
Man bör likväl besinna, att de sednare icke såsom den förre behöfva bjuda eller såsom det heter traktera ledamöterne af det Ständ, der de äro anställde.
Deremot vet man att BondeSt:s ledamöter ofia bjuda hvarandra och derjemte sin sekreterare.
Han kan då icke underlåta att göra detsamma tillbaka.
Kostnaden derföre blir en nedsättning i hans aflöning emot hvad de öfrige sekrelerarne åtnjuta och det kan icke vara meningen.
Jag anser mig således böra instämma i den anraärkn.
Cederström i detta afseende gjort och anhåller, lika med honom, om återremiss af denna puukt.
Afven i fråga om den föreslagna atlöningen för RiksStms cancellicr efter riksdagens slut, instämmer jag med bemälde Frih. och tror att, hvad R. o. Ad:s cancelli beträffar, de 14 dagarne äro otillräckliga.
Hvar och en, som förut deltagit i riksdagsgöromålen, vet huru sysselsatt cancelliet blir emot slutet af riksdagen, då ärendena hopa sig på hvarandra.
Om någon bör tänka på cancelliet, så är det jag, som så ofta besvärar det.