Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den har ju, utom afgifterna vid in- och utgåendet, af varan beredt Statenen vinst genom Magazins-hyrorna under en längre tid , och dessa hyror hafva ej varit obetydliga i Götheborg.
Den credit , som uti Götheborg blifvit lemnad på Tullafgiften , har, utom en enda gång, uti November månad 1810, då kriget emot England förklarades , varit högst obetydlig, och är i alla fall, om den ägt rum, otillåten efter gällande Författningar.
Om den thesen, att
Lurendrägeri befordras genom lättheten att det verkställa vid re-exportationen af varan, är jag ej liktänkt med Författaren; ty om det någon gång handt, att obetydligt missbruk skett i sådana fall , genom tillfällighet, hvarå jag likväl tviflar, rnåste dessa missbruk lika litet kunna föranleda till förkastandet af en Råksgaguelig inrättning, som det är ens tänkbart, att en Lurendrägare väljer, framför andra, Nedcrlagsutvägen att smyga in sin vara.
Tullförsnilla och lurendräga består ju deruti, att i Riket införa 246
Den 29 Mars. varor, utan erläggande af de afgifter , som Tullförfattningarne utstaka, eller ock att inpractisera sådana effecter , hvars förbrukning är tillåten under vissa förbehåll, men hvaraf införseln är förbuden.
Då detta näringsfång , utom förlusten af varan och plikten då det misslyckas, äfven medförer förlusten af medborgerligt förtroende, måtte Lurendrägaren söka de utvägar till vinnande, af sitt ändamål, der han möter mindsta svårigheter, mindsta uppsigt af vederbörande ; jag lemnar då till hvar och en att dömma, om det blir för ho» norn lättaste medlet att uti Tullspecialen angifva sin vara, samt till en början lägga den under Kronans vård och lås der varan är underkastad mångfaldig uppsigt, der en nästan ej tänkbar öfverenskommelse emellan en . mängd Embetsman , att vara förgätne sina pligter, skulle fordras för lyckandet af försöket, och der slutligen andre köpmän åtmindstone med uppmärksamhet alltid följa varulagrets dispostion, är det ej mera sannolikt, mera öfverensstämmande med egna intresset, att lagbrytaren, hellre än att genomfara det en mil långa Rivieret, der ioo:tals Besökare och Uppsyningsmän hvimla, börjar sin operationsplan å någondera Stränderna eller i Skärgården, der han hos Bönder och Fiskare kan under inträffande af mörka nätter, stormar m. m. deportera varan, skyddad för allt annat äfventyr, än husvisitation, och ifrån hvilka ställen varulagret sedermera, deladt i mindre partier, kan transporteras in i landet och äfven i sjelfva staden.
Att åren iSio, 11 och 1812 be - Den 29 Mars. 24? tydligt Lurendrägeri idkades ifrån Toto, som.
Engelsmännen i Skärgården valt till sin Ne. derlagsplats, är ostridigt, men denna oordning var skyddad af deras ö( verlagsna flotta , och kunde ej hindras af våra b vakningar.
Vid fredsslutet 1812 upphörde denna rörelse, och lärer i alia fall ej kunna lämpas tili den fråga jag nu behandlar, hvilken endast rön. r det privilegierade Ned.rlaget i Götheborgs hamn.
Lika med Herr af Uhr har hela Götheborgs HandelsSocit té funnit olägenheten af att hafva för många spridda NederlagsMagazin, i synnerhet då de flesta af dessa förvatingstum, ej inrättade för detta behof, varit otjcnliga, dels genom den trängsel , i hvilken varorna varit uppstaplade, hvilket förhindrat speculanten att innan försäljningen bese godset, dels genom fuktighet, sorn förorsakat mycken suada , i synnerhet på socker, samt äfven i afseende på deras osäkerhet för eld, hvilket sednare förhållande föranledt dryga assurance- premiers erläggande
En mängd eljest onödig
Uppsynings-betjening har äfven måst antagas hvars aflönande betungat Tullverket med betydliga utgifter; alla dessa olägenheter hafva varit ett föremål för Regeringens uppmärksamhet , och förslag äro i följd af Nådigste befallning af vederbörande inlemnade , till afhjelpande af hitintills förefallna olägenheter, men hvilka ännu, i anseende till förekomna hinder och bristande Fonder, ej kunnat verkställas.
Emedlertid har Götheborgs Stad inköpt Ostin, diska Compagniets lägenhet Klippan, jemte
Dm 29 Mars. halfva Ostindiska Compagniefs hus i Götheborg, i afsigt a't blifva användbart vid Nederkgsröreis- n , o^ia pnvate invånare hatva cteis redan 1 'sjelfva staden byggt, eller hålla de nu på att långs Riviére , å de nya tomterna , som Kongl Maj:t upplåtit till understöd för Prins Oscars Skolinrättning, upplöra stora stenmagaziu lör samma ändamål.
1 Att sådane byggnader ej förr blifvit uppförde , härrörer af den enkla orsak , att Stadens invånare , efter totala eldsvådor , måst använda sina tillgångar och arbetsförmåga på återuppbyggandet al n d ga våningshus.
Herr af TJhr tror äfven, att Växelbehof öfver Växeltillgängen skulle vara orsak till vanpris på våra exportvaror; månne man ej snarare skulle förmoda, att, när ett sådant förhållande naturligen medförde en hög och i andra afse nden skadlig'
Cours, just detta försämrande af vårt mynt, relatift till det utländska, borde gifva tillfälle för Exporteuren att uti Svenskt banco numeraire betala våra exportvaror högre; möjligtvis misstager jag mig, men sådan synes mig åtmindstone verkliga effecten böra vara.
Till stöd för Nederlagsrättighetens gagnlighet, och den derutaf följande Export och Import-handel, får jag äfven anmärka, att Statens ökade Tullinkomst icke är den enda vinst, sorn bör komma i beräkning, oaktadt Herr af Den 29 Mars.
249 Uhr ensamt anmärkt densamma.
Betraktom
Götheborgs jemte kringliggande ortens sednare historia, och man skall linna, att t.o iörmålurne af conjuncturen varit betydliga uti allmän och enskildt måtto , samt att 2:0 svårligen landet kunnat utgöra det deficit uti Statens financiella behof, sorn uppkommit genom en vanlig handelsrörelses intrader i Götheborg.
Emellan år 1803 och 1S07 såg Götheborg
Ostindiska handeln peritlitera till den grad, att icke Actierne, snart sagdt för något pris, kunde föryttras; Sillfisket, som inbringat en annuel exportsumma afmindst en och en half million R:dr Banco, upphörde.
De ovanligt höga prisen, för hvilka vårt Jern i slutet af förra århundradet kunde afsättas, lärde England att utvidga sin egen tillverkning af denna vara, och med Englands stora capital blef den snart uppdrifven till den högd, att de fleste stämplar af vårt Jern, och i synnerhet det som tillverkas vid Wermlands och Dahlslands Bruken, blef mindre eller snart sagdt ej begärligt hos vår ditintills kände största afnämare, Engelsmannen.
Hvad återstod då för utvägar att röra de få capital , som funnos i Götheborg, att förtjena nya, till återbyggande af en genom eldsvådor förstörd stad, och understödja 2:ne genom det uteblifvande Sillfisket i armod råkade folkrika provinser?*Säkerligen inga andra, än att till Medelhafvet göra expeditioner med några få Trädvaror, än mindre Jern, och återföra litet Vin, någon Frukt, och Den 29 Mart. en mängd Salf, som åter här ej kunde använ* das elter det uteblifna Fisket; äfven den förhoppningsfullaste misströstade, helst
Nederlagsrörelsen intill den tiden ej varit af någon väsendtlig betydenhet; men just i samma tidpunkt ullslöts Köpenhamns redd för trafiquerandet, Hamburgs mercantila förhållanden minskades , Continentens då varande Betvingare förstörde genom våldsamma decreter Handelsoch Näringsfliten , och alla dessa oväntade händelser sammanstötte att af Götheborg bilda medelpunkten för ali den tran action, soin kunde äga ruin emellan Östersjöhamnarna och andra haf, och ifrån denna tid har nämnde
Stad v sat taflan af huru hastigt en i lägervall varande ort kan stiga till välmåga , när en välgörande och vis Regering tillåter att man b gagnar så väl naturens som tillfällighetens locaia förmåner, utan att tvingas genom prohibitiva Författningar.
Den första effecten af denna conjunctur har varit återuppbyggandet af den genom 2:ne snart sagdt totala eldsvådor albrända Staden; inom 8 år äro öfver 4co privata Stenhus, utom publique byggnader, uppförda, och da man endast tager byggnadskostnaden lill en Tunna Guld Banco per hus, samt förbigår meubleringsutgiften, framställer sig ett facit af emellan 6 å 7 millioner R dr Banco, som utbetalts till Handtverks- och arbetande classerna , Tegelbruks- och Såg-ä gare, m fl.
För landt-transporter af dels förtullade, dels oförtullade varor, som ifrån Götheborg expedierats till andra Svenska Städers mest för att utskeppas, har i iorlöner , Den 29 Mars. 251 efter den måttligast tilltagne calcul, blifvit utbetalt, 1810, 300,000 R:dr; t8ii, 186,000 R:dr; t8i2, 250,000 R:dr och 18(3, 140,000
Rdr: för år 1814 känner jag ej beloppet, men förmodar det vara hälften mot föregående året.
Före Transitohandelns liflighet uppgingo sådane forlöner , härkomne från Götheborgs rörelse, aldrig till 5000 R:dr Banco om året.
Fragter för de Skärgårdsbåtar, som förr nyttjades till fisket, hafva aldrig saknats sedan 1809, och torde mindst kunna upptagas till ett annuelt medium af 100,000 R.dr Bai co.
Consumtionen i Götheborg har genom en mängd anlöpande Skeppsbesättningar betydligen ökats, följaktligen äfven de nästgränsande orters production och afsättning, hvilket bäst bevisas derigenom, att Bohus Län, som under den bästa Sillfångst tiden hade betydliga restantier på Kronouppbörden, har sedan 6 år betalt sina skatter nästan till fullo, och att Halland, der uppbördsverket stod på ändå sämre fotter, äfven liqviderat den gärd det varit skyldigt Staten.
Till Skeppsbyggerihandräckningar vid i och urlastningar, m m. huru många tunnor Guld hafva icke dessutom blifvit ufbetalte ibland den arbetande hopen!
Slutligen erinrom oss, att Göthe borgs Stads Bevillning utgjorde ifrån 1800 till iSioett medium per år af ungefär 25000 Rdr Banco, samt att sedan den tiden årliga summan stigit till circa 130,000 R dr samma mynt _ Likasom ifrån i8°4 till 180S, Tullinkomsten af alla slag, äfven Confiscationer inberäknade, utgjort i medeltal 267,978 Rid* 25 2 Den 29 Mart.
Banco, och de senare 7 åren Kronan erhållit per medium 890,190 R:dr.
Differencen pä Götheborgs directa Contribution till Staten vid actif och oinskränkt Nederlagshandel, e mot den tid, då denna så godt som ej begagnades, meri likväl ioo,ooo:tals tunnor Sill och Tranla t exporterades, bli Iver således årligen R:dr Banco 727,212, hvilken summa, adderad till 100,000 R:dr, som man med säkerhet kan taga att Allmogen mindst inbetalt i skatt af de extra inkomster den erhållit ifrån Götheborgs utvidgade handel, förutsätter ett öfver-' skott af 827,212 R:dr Banco, som kommit att öka den årliga Bevillningen, i fall Staten varit uti behof af den intrade den uppburit, hvih ket är att förmoda.
Sådant är förhållandet af de enskildta och allmänna förmåner, som Götheborgs utvidgade Handel och oinskränkta Nederlagsrörelse frambragt.
Jag hoppas, att de äro nog betydlige för att vinna en deltagande uppmärksamhet hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln, till hvars dyrbara och upplysta ompröfvande j*g nu i ödmjukhet öfverlemnar bedömtnandet af mina yttranden, och hvilket Stånd tillika med öfriga MedStänder jag så mycket mindre väntar lära göra någon motion om den oinskränkta Nederlagsfrihetens indragande, som, utom de skäl jag i korthet frambragt’ för dess bibehållande, densamma är tryggad af 3:ne särskildta Kongl. Förordningar, och i synnerhet stadfästad genom den AllianceTractat, som den 3 Mars är 1813 afslöts emellan Sverige och Den 29 Mare.
England, och uti hvilken Hans Majestät Konungen förbinder sig att uti 20 år tillåta Engelska undersåtare oinskränkt Nederlagsrättig. het af alla slags varor uti Götheborg, Carlshamn och Stralsund.
Herr Lagerheim9 Lars Magnus, uppläste följande:
Säkert skulle jag ej haft dristighet att i detta rum offentligt yttra mina tankar, om ej vigten af ämnet mägtigt påkallade glömska af egen svaghet och iklädande af den styrka och kraft, som sanningen inför upplysta män alltid skall gifva åt sin tolkare.
För mer än ett sekel sedan stadgades af Konung
Ca rl den Xlte, i rättvisligen afmätt förhållande till hvar och ens tjenstbefattning, de lönvilkor, sorn då voro tillräckliga för hvar och en Tjenstemans behof och ställning i Samhället.
Denna nyttiga och en stor Konung värdiga inrättning har, genom förändrade tider och förändradt myntvärde, ej blott förfelat sitt ändamål, utan äfven i vissa fall urartat till en verklig orätrv:sa.
På intet ställe är denna ojemnhet märkbarare, än i Arméen, der Tjenstemän vid de Indelte Regementerna med en lindrigare tjenstgöring, sorn ej blott lemnar tillfälle, utan fördrar som sysselsättning att genom eget landtbruk och andra lofiiga me - 254 Ben 59 Mars. del än mer förbättra sina vilkor, äfven före» na vida större lön af Staten, än deras vanlottade kamrater af lika grad vid de värfvade*
För hedern af en trägnare tjenstgöring och ett mindre enformigt lefnadssätt skall då ynglingen finna sig nödsakad att uppoffra sin förmögenhet, eller, om han ej ägt någon, att genom skulder för alltid stänga vägen till en framdeles möjlig utkomst.
Det är sannt, vid
Indelningsverkets första början gjorde våra förfäder sjelfve valet af penningelöner.
Men om Rätfsläran förbjuder att tillägga barn deras föräldrars förseelser, huru skall den då anse, att efterträdare få umgälla ett oskyldigt missfag af företrädare i tjensten för mer än hundrade år tillbaka.
Uppresom då det värdigaste äreminne åt Grundläggaren af Sveriges skönaste och varaktigaste Inrättningar genom återställandet af hans favoritplan i den rättvisa dag, som framlyser i dess grundsattser, och hvarifrån den vid tillämpningen aldrig hade bort afvika.
Till Höglofl.
Ridderskapets och Adelns behjertande och pröfning underställes således , om icke Penningelöntagares vilkor vid värfvade Arméen borde förbättras, och härvid till grund tagas hvad åt hvar och en Tjensteman primitift varit anslaget; på det sätt, att de vid första början stadgade penningelöner bli Iva till Spannmål förvandlade efter då varande låga pris, med den jemkning, som omständigheterne billigt kunde fordra.
Denna Spannmål, utgående efter de hvar» je år satta Markegångsprisen, skall nu och för kommande tider freda Tjenstemannen från Den 29 Mars. 2 55 att blifva ett offer för en nyckfull cours och stegrade pris.
Om än flera skäl vore af nöden, så kunde kanske det mest talande hämtas af Statens egen fördel att äga försvarligt lönte tjenare; men rättvisa och billighet äro ju alltid nog talande skäl hos Sveriges Ständer.
Med full tillförsigt vågar jag derföre hemställa till Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken, samt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln , att detta Memorial måtte med de öfriga respectiva Stånden communiceras.
Remitterades till StatsUtskottet, och erhöll författaren tillåtelse att communicera sitt
Dictamen med de öfriga respectiva Stånden - Herr Blomstedt, Hans, yttrade skriftligen till 1'rotocollet : Uti Tabellen öfver StatsVerkets inkomster och utgifter för åren 1810 och 18r « synes, under tredje hufvudtiteln och rubrik:
Staten för Defensionsverken till Lands och Sjös, att af de genom Riksens Ständer anslagne 1 million R:dr endast influtit 600,oco, hvaraf åter blott en summa af 584,735
R:dr 21 sk. 4 rist. i detta ändamål blifvit disponerade.
Utaf dessa medel har efter behof och omständigheter ömsom blifvit anordnadt till Sjö- och Landt försvaret.
Vid inträffade anstalter och företag till Rikets försvar, har, i mån af in - Den 29 Mattsi kommande requisitioner, aiitid kostnaderne mast bestridas af ofvannämnda summa, utan att någon viss proportion varit bestämd öfver hvad för ena eiler andra verket kunnat mer eller mindre erfordras.
Häraf har ofta handt, att då oförsedda arbeten i och för Sjö-försvarets skull skolat vidtagas samt hastiga expeditioner blifvit anbefallta, medel till der vid oumgängliga kostnaders bestridande helt och hållet saknats , emedan ifrågavarande Fo'nd redan varit medtagen till en mängd förut gjorda arrangementer vid defensionsverket till lands.
För att nu icke förfela ändamålet, utan likväl i hast kunna verkställa sådana expeditioner, samt Fartygs iståndsättande och andra arbeten, sorn för ögonblicket ovilkorligen måste gå för sig, har ingen annan utväg gifvits till penrllngars anskaffande, än förskottsvis anticipera på de till andra detaik-r af ordin,aira medlen anslagna penningar, emot framdeles k>odtgörande af följande årets blifvande defensionsme; del.
På sädant sätt hafva ofta de mest angelägna och nyttiga byggnader och arbeten måst afstadna, antingen har/färdiga eller ofullbordade, samt till och med öfverlemnas att helt och hållet förfalla
Dryga kostnader hafva gått förlorade genom föfetag, som blifvit påbörjade, men icke kunnat fullföljas, då de dertill ämnade medel måst begagnas till andra tillfälliga behof, och de åsyftade nyttigaste ändamålen halva sällan fullkomligt vunnits; som exempel härå vill jag blott nämna: nya Inventarii-Kamrarne i Carlscrona, en stenbyggnad, som för dess full* Den 29 Marti fullkomlighet i planen , dess inredning satnf derslf följande fördelar, förtjena både utlandriingars och våra egna kännares beundran; all sorts Tågverke, Segel och öfriga de dyrbaraste effecter för en fdotta, placeras der på ett sätt, att deras cönservation kan påräknas för . mindst eh half gårig längre tid, än i de varili. ga förvaringsrum , bestående i gamla trädhus eller brädskjul; sorn alltid äro vådliga och snart bristfälliga; af denna byggnad är^blott eria hälften acheveräd och endast grundmufen till den andra.
En Casei ribyggnäd af sten är till en del uppförd, dess fortsättning har flera gånger företagits, riieri alltid måst afstadna, ehuru den alltid varit ansedd äf högsta nödvändighet.
Nya dockbyggnader; långt ifrån att kunna fortsättas i deri stora planens hela Vidd; äller åtmindstone med completterihg af fjdTdedelen, nemligen de 5 dockor hvaraf det hufviidsakligaste redan är fårdiggjordt, kan knappt underhållas i det Stånd den är, Oaktadt vigten och fördelarne af detta ryktbara arbete, sorn är éri Svehsk gerikpröduct.
Fängelse* turameri, hvilka för närvarande blott kunna ärisés soril provisiönella, ärö icke lämpliga eller rymliga nog för det
Storä antal fångar» sorn der förvaras
Och sorn senaste åren betydligen ökats.
Sjöfästriingårne äro icke fullbordade enligt deri i nåder fastställde dessein.
Åtskillige byggnader till Flottaris Förrådsrum, Tyghus, VarfsStateris embetsrum, Verkstäder tn. m äro under Amiral Chapniant tjenstetid blott provisionel uppförde af korsviike ock Midd.
Oi Ad.
N:o 33. 34, 25 8 Den 29 Mary. fordra en betydlig iståndsättning eller ombyggande enligt den plan, som redan då var uppgjord.
Jag tror mig ej vidare böra vara vidlöftig med den mängd bevis jag kunde uppräkna.
Stor är den svårighet och oreda, som genom ofvannämnde lån eller förskott och ersättningar emellan olika Verk och detailer, samt emellan ordinaira och extra medel, nödvändigt måste uppkomma, samt förorsaka en vidlyftighet i räkenskaperna och tids - utdrägt vid hvarje sådant tillfälle.
Oberäknelig är den skada och förlust, som derigenom tillskyndas Staten.
Jag anhåller derföre, att detta Memorial må till StatsUtskottet remitteras, med anmodan att uppgöra ett förslag, hvaruti bestämmes för hvardera af Defensions verken till Sjös och Lands en viss del af den för begge gemensamt anslagna summa, och att denna summa må bestämmas af medel som effectivt inflyta i StatsOssan, med vilkor att redovisning för desamma genom Förvaltningen af Sjöärenderna hvarje år till Kongl. Majrt inlemnas, att vid påföljande Riksdag Riksens Ständer meddelas och af dem granskas.
Ytterligare uppläste Herr Blomstedt följande:
Sedan jag i särskildt Memorial haft äran anmäla nödvändigheten af en bestämdare repartition på de till sjöförsvaret anslagna medel, torde mig vid närvarande tillfälle äfven Den 2.9 Mars'.
»59 tillåtas framställa ett annat, dermed gemenskap ägande ämne., som, af mera vidsträckt inflytande, må. hända ock af mera vigt för Statens väl, i samma mon påkallar ett fördomsfritt och moget öfvei vägande.
Jag vili försöka att i korthet visa den sanhing,att Rikets sjöförsvar förtjenar och fordrar Riksens Ständers uppmärksamhet, mer än man i allmänhet tro^ för att blifva hvad det bör vara.
Er nästan kringfluten; ty den begränsas till största delen af haf, och i jemförelse mot det hela blott till obetydlig del af en ouppodlad och föga bebodd landsträcka.
Häraf föijer, enligt den erfarenhet, sorn alla hyfsade folkslags historia meddelar, att ett stort afseende, om icke det allrastörsta , bör göras på dess sjöförsvar eller dess förmåga att mäta sig med sina fiender på hafsrymden och icke afvakta dem imom sina egna kuster.
Man behöfver ej framställa målningen af ett fälttågs rysliga följder utfördt inom egna landamären.
Med undantag af vitt Fädernesland, är hela Europås cominent häröfver ert talande tafla.
Oaktadt åtskilliga Landers större folkrikhet, fruktbarhet och odling, behöfves må hända flera generationer, att återställa deni i det tillstånd af välmåga^ hvari de sig befutino, innan deras land förvandlades till krigstheater!
Sjelfva segraren, hvilka afdrag måste han icke göra å vinstén af de lagrar han skördade inom sitt fosterlands gräns?
Hvefn nekar, att den, söm upptäckt sin fiende, Feda» äger fördel uti att kunna förekomma och 2Ö0 Den 29 Mars. anfalla honom på afstånd från sin boning?
Det är endast i händelse af en vidrig krigslycka och äfven då blott i högsta nödfall, som den yttersta och säkraste borgen för nationens sjelfständighet och oberoende bör vara beredd på egen jord, det är då, som hvarje man bör vara en påräknad soldat och den, som undandrager sig, förlora medborgarerätt och landförvisas.
Mer än en gång har jag med ledsnad och förtrytelse hört uppgifvas och försvaras den thes, att för att kunna uträtta något med en Flotta, bör den vara talrikare än Sveriges; . att
Statens tillgångar knappt tillåta underhållandet af den vi äge; att det är bättre att vara utan flotta, än äga en, sorn ej kan göra anspråk för närvarande att mäta sig med hvarje annan; att några små Fregatter och Briggar, samt roddfartyg vore nog till kusternas betäckning och handelns försvar, så väl i närmare som i aflägsnare haf; ätt, med ett ord, en stor
Flo ta är likasom en bisak, hvilken kar* undvaras, då man blott blindt har den tro, att angelägnare verk gifvas, som böra upptaga de inskränkta summor, hvilka till Statsverket inflyta.
Utom hvad jag redan i förväg haft äran 1 allmänhet anföra till vederläggning af dessa Och dylika inkast, får jag ytterligare i lika ändamål tillägga:
Om en Flottas talrikhet utgör första skälet för dess nytta och existeflce, så bör visst icke Sverige vara det första att upplösa sin; ty hvilken Magt utom England
Den 29 Mats.
261 är väl i närvarande epok i stånd att till ge* mensam verksamhet uppställa en mera fo mi» dable sjöstyrka än vår, ehuru svag den är?
Då andra Stater upptäcka medel att öka och underhålla deras sjöförsvar, är det då, som vi bekymmerlöst skole låta vårt förfalla? eller blir icke just häruti ett nytt skäl att öka det?
Om icke Statsverkets inkomster medgifva vid* m igthållandet af Rikets flott-r, bevisar sådant icke annat, än att antingen böra desse inkomster ökas genom nya bidrag från Nationen, eller ock bör ett urval göras till reducering af mindre ange. lägna Embetsverk, hvaraf jag vågar tro i Sverige finnes ett ymnigt öfverflöd.
Nödvändigheten af Flottans tillvarelse ligger tydligast för ögonetj genom sednaste årens campagner, hvilka utom Flotiqr icke varit verkställ bäre.
Flottornas biträde har vid alla krigiska företag varit påkalladt; sådant har Fäderneslandet varit i sekler och sådant måste det vara.
Om vi icke böre vänta och knappt eftersträfva att inom en kortare tidrymd kunna uppnå Englands sjöstyrka, så må vi likväl tryggt öfverlemna oss åt den öfvertygelse, grundad på vår Regerings yishet, att alla medel, sorn nationen lemnar, skola begagnas, på det icke ifrån något annat land må erfaras magtspråk igenom en öfverlägsen sjömagt.
Det är icke möjligt att lika lätt tillskapa och göra en Flotta tjenstfärdig, som att organisera den redoutablaste Armée, än mindre att i behofyets stund listigt uppbygga och bemanna en Flotta, hvars styrka ofta består lika mycket i hvarje individus skicklighet och erfarenhet, som i dess au* 262 Dm 29 Mars. förares; men då en stam af ett mindre antal skepp finnes, samt liksom en pepiniére af sjöfolk är underhållen, kan styrkan lättare utvidgas och lika lätt göras tjenstbar.
Sådant är älven förhållandet i närvarande tidpunkt.