Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För mig kan det naturligtvis vara likgiltigt om StatsUtsk:s förslag bifalles eller icke, ty hvar och en måste finna att jag icke har något intresse dervid, men jag önskar det rättvisa vid detta tillfälle som många andra måtte hafva sin gång; och som jag anser det vara med rättsgrund och med rätt tillämpning af den grundsats Konungen uttalat och R.
St:r vid föregide Riksdag gillat att nemi.
Guvernören på Barthelemy vid afskedstagande!, då han upnått högre pensions-ålder får tillgodonjuta pension lika med hvad för Landsh:r är bestämdt, och då Landsh:r som framdeles taga afsked skola erhålla 4.000 Bko i st. f. 3,000, så måste deraf följa att Guvernören på Bar - 168 Den 9 September f. m. thelemy bör upflyttas i denna pensionsklass.
Jag förbi ifver således ■vid den första propos. jag tog mig friheten framställa.
Denna fråga kan visserligen som Hr Printzensköld yttrade synas mindre vigtig, men den är det icke i sjelfva verket; den rörer tredje mans rätt och i sådant fall bör man förfara så som jag alltid söker att göra d. v, s. efter bästa öfvertygelse.
Genomläser jag likväl R.
St:rs beslut i denna fråga vid förra Riksdagen, kan jag icke finna annat än att då R.
St:r biföllo StatsUtsk:s då afgifna Utlåt.
N:o 143 hvilket tillstyrkte att Öfverste Haasum måtte berättigas vid afskedstagande! tillgodonjuta pension § Rikets allmänna IndragningsStat för sin återstående lifstid »lill enahanda belopp, som, jemlikt R.
St:rs vid 1834 års
Riksdag meddelta beslut, vore för Landsfor bestämdt eller 3,000 Bko», deraf uppenbarligen visar sig att Öfverste Haasum med afsule på sin pension blifvit satt i samma ställning hvari Landsh:ne befunno sig vid 1834 års Riksdag, men icke i samma ställning som dåvarande Landsb:r, ty då hade väl K. M. och Ii.
St:r förklarat endast att han skulle erhålla samma pensions-förmåner som Landsb:r, han hade blifvit förklarad Landsb. och kommit i samma ställning som dessa.
Nu är det dock ganska tvifvelaktigt om denna plats är att jemföra med Landsh:nes.
Jag har redan förut vidrört denna sträng och jag tror att man måste något göra sig reda för Guvernörens verkningskrets innan man förklarar så kathegoriskt att han är mer än Landsb.
Han är snarare att jemföra med Kommendanten på en fästning, ty hvad hans civila administration beträffar, så är den i högsta grad inskränkt och måste vara det med afs:de på det ringa antal innevånare som finnas på Barthelemy, och att handel och vandel afstannat på denna ö det veta vi alla, hvilket bäst synes deraf att ön i st. f. att gifva Staten inkomst, deremot måste af Statsverket erhålla bidrag på det densamma icke skall lemnäs helt och hållet vårdslösad med hänseende till administrationen.
Dess nytta för det allmänna är således ringa och Guvernörens verksamhet inskränker sig egentligen till att vaka deröfver att det går ordentligt och skickligt till i den lilla staden Gustavia och dertill fordras icke någon diplomatisk skicklig eller stor administrations-förmåga.
Jag vill icke dermed säga att den nuv:de innehafvaren saknar dessa egenskaper, ty jag tror att han är både skicklig administratör och duglig militär person, samt en person som i öfrigt utmärkt väl fyllar sin plats, utan jag vill blott hafva sagt det platsen icke är af den utomordentliga vigt som man här sökt visa.
Då man vid föreg:de Riksdag ville skaffa denna utmärkta tjensteman så höga pensions-förmåner som möjligt, öfverdref man platsens vigt och kom då att jemföra den med Landshrgeplatsen.
Det var StatsKont. som upgjorde denna jemförelse och slutet blef att K.
M. föreslog
Ständerne att bevilja samma belopp som Landshuie vid 1834 års Riksdag fick sig tilldeladt.
— Jag fortfar i mitt förra yrkande.
Till de af den siste talaren anförde skäl anhåller jag ytterligare få lägga det, att Guvernören på S:t Bar - Den 9 December f. m. 169 thelemy såsom sådan iclie har någon honom af R.
St:r tillagd pensionsrätt, utan är den här ifrågavtde perisionsrätten helt och hållet personlig för Öfverste Haasum.
Propos. innehöll nemi. framställning »att Öfverste Haasum, hvilken, i följd af den bestallning, han såsom Guvernör å kolonien S:t Barthelemy innehade, icke tillhörde någon på Riksstaten upförd aflöningsstat, och då det åt bemälte Öfverste anförtrodda Guvernnrs-embele, som i sig förenade både militär-befiil, civil administration och diplomatiska göromål, kunde anses jemförlig! med K. M:s inom Riket varande Befhides embeten, måtte berättigas att, under de för tillgodonjutande af pension å Rikets allmänna IndragningsStat i allmänhet stadgade vilkor, vid afskedstagande! från nämnde embete, upföras till dylik pension för sin återstående lifstid till enahanda belopp, som, jemlikt R.
St:rs vid 1834 års Riksdag meddelta beslut, vore för Landshtr bestämdt, eller 3,000 Rdr Bko årligen.»
Det 8r således alldeles gifvet att K.
M. aldrig någonsin kunnat afse att bestämma i hvilken kathegori Guvernören på S:t Barthelemy i allmänhet skulle stå (och denne Guvernör har således såsom sådan ingen pensionsrätt), men K.
M. ansåg att i följd af vissa omständigheter den nuv;de Guvernören borde, då han en gång får afsked, komma på allmänna IndragningsStaten och för hans person föreslog K. M. och beviljade R.
St:r den mycket omtalta pensionen å 3.000 Bko.
Derföre att nu Landsfor erhållit förhöjd pension å 4,000 Bko, kan väl icke deraf följa att den för Öfverste Haasum personligen gällande rätt tili pension skall förändras.
Jag fortfar alt yrka bifall till hvad Utsk. föreslagit.
Eftersom jag gifvit anledn. till denna discussion, ber jag om ursäkt derför att jag med några ord besvarar den siste talaren.
Jag har icke, såsom Gr.
Lagerbjelke förmenat, ansett det vara en glömska som förorsakat att i K. M:s Propos. öfverste Haasum icke blifvit nämnd, men då det står tydligen i Betänk., att K.
M. föreslagit det Guvernören på S:t Barthelemy måtte tillförsäkras pension till enahanda belopp som för Landshine vore bestämd eller 3.000
Bko, finner jag att när han då ansågs böra få enahanda pension med Landshir, bör han äfven nu göra det.
Jag har icke yrkat det såsom någon rättighet, jag har endast framställt skäl hvarföre jag ansett det vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande att han i afs:de på sin tjenstebefattning sättes i samma kathegori med Landsh:r och jag begär fortfarande propos. härå.
Ordf:den framställt att i afs:de på förev:de punkt blifvit yrkadt dels bifall och dels att R. o. Ad. måtte besluta, att Guvernören m. m.
Öfverste Haasum vid afskedstagande! från Guvernörs-embetet på S:t Barthelemy må på allmänna IndragningsStaten komma i åtnjutande af ett årligt pensionsbelopp stort 6,000 Rdr Rmt, blefvo de till bifall å dessa yrkanden framstälde propos:r besvarade med blandade
Ja och Nej, hvarpå propos. till bifall å denna punkt förnyades, och efter det svaren 170 Den 9 December e. m. härvid utfallit med starka
Ja jemte åtskilliga Nej, Hr Frih. och Ordf:den förklarade det han ansåg
Jag har visserligen hört några ljudliga ja-rop, men då jag har ani. begära votering anser jag mig böra göra det i detta fall.
Uplästes till justering samt, godkändes följande voleringspropos :
Den som bifaller 71:sta punkten af StatsUtsk:s Utlåt.
N:o 167, röster Ja ; den det ej vill, röstar
Nej; vinner Nej, beslutar R. o. Ad. att Guvernören m. m.
Öfverste Haasum vid afskedstagandet från Guvernörs-embetet på St.
Barthelemy må på allmänna IndragningsStaten komma i åtnjutande af ett årligt pensionsbelopp stort 6,000 Rdr Rmt.
Nej — 12. H. R. o.
Ad. som till eftermiddagens plenum upskjöt återstående pröfningen af förev:de Utlåt, åtskiljdes kl. 3 e. m.
Frih. Åkerhjelm, Johan Carl, fortfor att i Hr Gr. o. Landtnäs ställe föra ordet.
Fortsattes pröfningen af StatsUtsk:s Utlåt.
N:o 167, angtde regleringen af utgifterne under RiksStatens Nionde Hnfvudtitel.
Härvid förekommo: 72:dra punkten, angtde pension för Skolläraren Jonas Reuter; 73:dje punkten, angtde eli årligt arfvode för Magister V. G. Lindhagen; 74:de punkten, ang.-de förhöjd pension för förre Den 9 December e. m. 171 e. o. Professorn Johan Ilabbén; och 75:te punkten, ang:de förhöjdl anslag för förre c. o. Professorn Abraham Cronholm, Dessa punkter biföllos. 76:te punkten, angule pension för Asscssoren C. F. Plageman.
Adlersparre, Carl Aug.:
Man måste medgifva, att Utsk:s anförda skäl för afslag å den väckta motionen är ett bland de menlösaste.
Utsk. säger sig nemi. sakna kännedom örn Assessor Plagemans verksamhet i Statens tjenst och har sig icke heller bekant, huruvida det begärda pensions-understödet med afs:de å Plagemans ekonomiska omständigheter är af behofvet p§kalladt.
Om allt detta bade Utsk. lätteligen kunnat få kännedom.
För att emedlertid visa att Hr Plageman gjort sig väl förtjent af det be gärda pensions-understödet anhåller jag att få upläsa följande: Carl Johan Fredrik Plageman, född 1779.
Sedan ban gjort sig känd för djupa insigter i kemi, tecknolog! m. fl. vetenskaper erhöll han Ar 1817 första rummet på förslaget till kemiska adjunkturen vid Abo Akademi; men afsade sig detsamma.
Aren 18 17—18 dels biträdde Plageman Professoren Sefström vid en kemisk experimentalkurs och dels höll han sjelf föreläsningar i experimentalkemien.
Aren 1819—23 höll Plageman likaledes föreläsningar i experimentalkemien; ocb blef han sistnämnde år förordnad att, med eget begifvande ulan arfvode, förestå kemiska lektionen vid Kongl. KrigsAkademien.
Ar 1825 förordnades
Plageman att vara ordinarie lärare i kemi vid samma läroverk; och skötte han denna lärarebefattning till år 1835, då han erhöll fem års tjenstledighet, för skötande af de teckniska befattningar i Norrland, om hvilka nedan förmäies.
Under tiden, och enär Akademien saknade instrumentsamling för kemiska undervisningen, begagnade
Plageman för detta ändamål sin egen samling, och hvilken han vid sin afresa till Norrland öfverlöt till Akademien, såsom vedermäle derföre att han fått begagna en mindre jordega å Akademiens utmark.
Ar 1825—31 höll Plagemann, på begäran af öfversten Forssell, föredrag för landtmäteri-eleverne om kunskapen att igenkänna malmar och mineralier och begagnade jemväl vid dessa föredrag sina egna samlingar.
Ar 1833 afreste Plageman till Skellefteå, för att afverka och förädla några tusen Lisp. grankåda, den grosshanlaren Liljevalch under då rådande missvext, för spanmål tillhytt sig af ortens fattige, Plageman inrättade då i Skellefteå en fabrik i större skala, för tillverkning af terpentinolja, harts, harpays och kimrök.
Denna fabrik, som ännu är i gång och eges af enskild person, har lemnat de fattige i orten en god inkomst.
Ar 1835 erhöll
Plagemann anslag af statsmedel, för att under de 5 följande åren undervisa allmogen i Vester- och Norrbot - 172 Djen 9 December e. m. tens län i lämpliga binäringar, företrädesvis i salpeter- och pot asketillverkning.
Denna undervisning, meddelad dels vid personliga besök i de flesta byar och nybyggen inom nämnde län, dels vid utlyste sammanträden i sockenstugor, dels genom muntlig undervisning, dels genom i tusentals exeemplar utdelade tryckta anvisningar på svenska, finska och lappska språken, celi hvilka anvisningar jemväl spriddes till Norra Helsinglands, Medelpads och Jemtlands skogstrakter, ledde till goda resultater, hvilka i någon mån kunna inhemtas af 18114 —1840 års Tullspecial, under hvilka år afskeppats potaska för 356,365 Rdr Bko.
Ar 1837 meddelade Plagemann speciell undervisning, om tillverkning af salpeter och potaska, åt Geschvonern C. W. Franzén, som derefter undervisat allmogen i VesterNorrlands län i samma ämne.
Ar 1838 reste Plagemann i Öster- och VesterDalarne, ända till Särna, Lima och Transtrands socknar, för att der väcka allmogens håg för binäringar, om hvilken resa han afgaf berättelse till Länsstyrelsen derstädes.
Ar 1839 för att tillgodogöra de renhorn som årligen fällas, inrättade Plagemann i Skellefteå en fabrik för tillverkning af renhorns-gelatine.
Denna fabrik patenterades och fortgår ännu samt eges af annan enskild person.
Arén 1837—39 förrättade Plagemann, efter förordnande Kronans salpeterupbörd i Luleå och Piteå socknar.
Är 1840 antogs
Plagemann till vicarierande Salpetersjuderistyresman i Westerbotten.
Ar 1843 utnämndes Plagemann till Direktör i första Salpetersjuder i-d ist r i k tet, hvilken befattning han skötte till Är 1855, då han efter en svår sjukdom, ådragen genom strapatser i det kalla nordliga klimatet, vid 78 års ålder erhöll tjenstledighet.
Ar 1851 gjorde Plagemann en resa till Gottland, om hvilken han till Länsstyrelsen derstädes afgaf berättelse.
Plagemann har utgifvit flere stycken iitterära arbeten, Dessutom har Hr Plagemann utgifvit följande arbeten:
Om Svensk opium, samlad af Papaver Joruniferum Juli 1802.
Tromsdorfs pharmac.
Experimental-chemie (öfvers.
Stockholm Marqvard 1802.
Att tillreda Ungv. cantharide utan kokning Plm 1812.
Åtskilliga öfversättningar och afhandlingar samt upsattser öfver chemiska och andra vetenskaplige ämnen, till ett antal af öfver 70, åren 1809 — 31.
Förslag till ett pharmaceutiskt Institut i Sthlm 1817.
Afhandling om Bataniaroten (öfvers.)
Plm Läkarsällsk. 1819.
Om Pharmaciens vård i Statsvetenskapligt hänseende 1823.
Kurs i Populär mineralogi för Landtmäteri-elever 1833.
Om nyttan af Islandsmossan i missvextår 1832.
Afhandling om Potaske tillverkning, tryckt i Läsning för Folket 2:dra årg. 3 häftet 1839.
Den 6 December e m. 173 Anvisning att samla rinnkåda af gran och tall 1838.
Om tillverkning af Terpentin, haroys, harts och kimrök 1835.
Öfversatt på Norrska af Kongl. Selskab. f. Norges
Om oluttrade Salpeterns förhållanden il c.
Umeå 1841.
Om Salpeterns renande från oarter 1844.
Populär afhandl. om sättet att bygga Salpeterlador, val af jordarter, deras behandl. och afsjudning 1845.
Om Tjernetillvei kningen i Sveriges nordliga Provinser tryckte i Läsning för Folket, 12 årg. 3 häft. 1840.
Efter dessa uplysningar tror jag, att R. o. Ad. skall finna med sin värdighet öfverensstämmande att bevilja den begärda pensionen, så att man icke förvisar en utmärkt man till fattighuset, en man som under en lång lefnad nitiskt och med framgång arbetat för sitt fäderneslands förkofran.
Hr Montgomery, Gustaf:
Destoheldre förenar jag mig med siste talaren, som jag är motionär i ämnet, och det förundrar mig, att Utsk. saknat kännedom om den utmärkte mannens förtjenster.
Af Utlåt, som tyckes innefatta ett uprepande ur min motion har R. o. Ad. hört hvilka vetenskapliga arbeten han utgifvit.
Han har tillbringat 20 år i de norra länen, der hans nyttiga verksamhet beredt allmogen förut saknade tillgångar.
Ilan är 74 år gammal och numera sjuklig.
Under sina yngre år undervisade han allmogen i konsten att tillverka potaska, äfvensom han i fråga om salpeter upfunnit en reningsprocess, som tillskyndat Staten stor vinst.
Jag anhåller om bifall till min motion.
Hr Plagemanns förtjenster hoppas jag icke skola blifva vid detta tillfälle af R. o.
Ad. förglömde Till bans långa af Gr.
Adlrsparre uplästa meritförteckning vill jag lägga hans förtjenst om tjärbränningen.
Äfven jag har varit bosatt inom en skogrik provins, som icke är så lyckligt lottad som många andra.
Inom denna provins tillverkas i stor mängd tjära och Hr Plagemanns verksamhet har varit der af stor nytta.
Jag anser denne man värdig R. o. Ad:ns erkännande utaf hans förtjenster, hvarföre äfven jag anhåller om afslag å Utsk:s Utlåt, i denne punkt och om bifall til) motionen.
Hr Plagemans verksamhet har haft 2:ne rigtningar nemi. egen vinning och Statens tjenst.
Om under sådana förhållanden någon pension bör honom tilldelas, skall den väl medgifvas honom för de tjenster han gjort Staten.
Hans förtjenster: om det allmänna vore Utsk. icke särdeles bekant, och då K.
M. dessutom icke haft tillfälle att i ämnet yttra sig, ansåg Utsk. sig icke böra upföra denne man på indragningsstat.
Man måste väl medgifva, att om en tjensteman skall öfverflyttas på indragnings-stat, bör i allmänhet ansökning derom ingifvas till vederbörande Depart:sChef, som densamma föredrar inför K.
M. hvarefter om så profves rättvist, ansökningen af K. M. förordas hos R.
Hvad Hr Plagemann beträffar, är han möjligen i måDga 174 Den 9 December e. m. afs:den förtjent af understöd, och hans meritförteckning kan inverka mycket betänkningsvärdt, men Utsk. torde vara oskyldigt, då det icke varit i tillfälle att under sina öfverläggningar begrunda en meritförteckning, som först i afton blifvit afgifven.
Att på grund af en sådan meritförteckning, ulan alt densamma granskas, bevilja pension lärer väl emellertid icke vara riktigt, hvarför om St:t för Hr Plagemann vill göra något, rättast är alt punkten återremitteras, då de företedda handlingarne kunna af Utsk. genomgås och vinna förtjent afs:de.
Ett annat skäl, hvarföre pension nu icke kan tillerkännas
Hr Plagemann är äfven det, att man icke vet beloppet.
Det är visserligen sannt, att motionären föreslagit 2,000 Rdr, men endast en lönupgift är väl icke tillräcklig.
Man bör väl veta, huru mycket tjenstemannen kunnat förtjena på sitt arbete.
Man får väl icke antaga, att då en tjensteman öfverflyttas på indragnings-stat, han skall erhålla större inkomster än dem tjensten lemnar honom.
Jag vet visserligen icke, om så blir händelsen här, men det är åtminstone möjligt.
På grund af alla dessa skäl anhåller jag om återremiss af denna punkt.
Hr Cederschjöld, Gust.:
Lagerbjelkes anmärkmr äro grundade på hans sätt att upfatta frågan, men jag tror, att den kan betraktas på annat sätt.
Jag ser den icke så, som skall Hrr Plagemann upflyttas på indragnings-stat, utan den ifrågav:de pensionen anser jag böra tilldelas honom såsom en national belöning.
Hans förtjenster kan jag väl icke till fullo upskatta, men känner nog deraf, för att veta det han gjort sig af fosterlandet väl förtjent.
Han har med stor upoffring af tid och arbete sökt undervisa allmogen, att upsamla rikedomar, som hittills legat begrafna eller blifvit tillspillo gifne.
Lagerbjelke har betraktat desse Hr Plagernanns åtgärder, såsom enskilde industriföretag, hvilka borde medföra sin egen förtjenst, men icke egde- någon pretention att af Staten derför erhålla någon vedergällning.
I sin allmänhet kan den åsigten väl ega grund; men jag tror den icke vara i förev:de fall tillämplig.
Hvar och en, som känner hvilka svårigheter trögheten och kärleken till den gamla, från fäderne ärfda slentrianen, upställa emot alla inovationer, kan ana hvilka hinder, Hr Plagemannn haft att bekämpa.
Och då nu de personer och auktoriteter, som om förhållanderne böra ega närmaste kännedomen, enstämmigt vitsorda Hr Plagemans förtjenster; så och med betraktande jemväl af de ringa löneinkomster, han af Staten åtnjutit, hans inskränkta tillgångar och hans höga ålder, röstar jag för den begärda pensionen.