Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då de för lånets amortering afsedda medel användas lill obligationers uppköpande under hand, kan emedlertid Staten möjligtvis återbekomma sina utfärdade obligationer för ungefärligen samma belopp, som den vid deras utlemnande för dem erhållit; och under en längre lånetid kan jemväl skillnaden mellan den upplupna räntan för den nominela upplånings-summan och hvad den bordt utgöra för det i sjelfva verket erhållna låne-beloppet ersättas genom den lägre räntefot, som med afseende å kapital-rabatten kunnat bestämmas.
Denna rabatt, hvarigenom långifvarne vanligtvis anse en verklig kapitalvinst kunna för dem beredas, gör onekligen obligationerna mera begärliga och afsättliga samt befrämjar alltså deras gångbarhet.
Yid större låns upptagande, anses derföre merändels medgifvande! af kapital-rabatt såsom ett nödvändigt vilkor för låne-operationens framgång; och mera sällan lära fondpapper med längre eller obestämd betalningstid utgifvas, ulan i förening med en sådan förmån för deras första emottagare.
I fråga om den för Svenska Statsverkets räkning nu föreslagna upplåning, skulle Utskottet också anse sig föranlåtet förorda rättigheten till kapital-rabatts beviljande, såvida genom denna upplåning en viss bestämd summa ovilkorligen skulle anskaffas; men då de medel, som under mellantiden intill nästa Riksdag behöfva upplånas, lära komma att utgöra ett jemförelsevis mindre betydligt belopp, torde desamma kunna erhållas emot här ofvan föreslagna 4-procent-obligationer, utan någon kapital-rabatt; hvarföre och enär medgifvande häraf varit uttryckligen förbjudet genom de vid sednare Riksdagar meddelade beslut, i afseende på de lån, Riks galds-kontoret egt upptaga, Utskottet ansett sig icke böra föreslå Rikets nu försam lade Ständer något annat förklarande i detta hänseende, än att rabatt å det kapitalbelopp, derå obligationerna komma att lyda, icke må medgifvas vid den upplåning, som under tiden intill nilsiä Riksdag varder verkställd; lärande frågan om kapital-rabatts beviljande vid sedermera skeende enahanda upplåning blifva föremål för Rikets dessförinnan sammanträdande Ständers särskilda pröfning, d) angående obligationer nas valörer:
Utskottet anser sig icke kunna biträda det i Herr Biskop IIeurlins motion framställda förslag, angående Stals-obligationers utfärdande å ett så nedsatt belopp, som 125 R:dr Banko, hvilket förslag ej heller öfverensstämmer med den åsigt, som ej allenast under förflutna Riksmöten, utan äfven under innevarande Riksdag, vid behandlingen af frågor om Riksgälds-kontorets upplåningsrätt, gjort sig hos Rikets Bih. lill R.
Prut. 1833 & 1834. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 47 Höft. 3 18 SlatsUlskoltets Betänkande, JVs 272.
Ständer giiilande samt föranledt stadgandet, att delta verks räntebärande obligationer skola lyda å minst 230 Ridr; varande, såsom skäl för denna åsigl, hufvudsakligen anfördt det af erfarenheten bekräftade förhållande, att räntebärande obligationer, derest de utställas på mindre belopp, lätteligen uttränga det egentliga sedelrnyntet ur allmänna rörelsen och tillerkännas den emot deras beskaffenhet och ändamål stridande egenskapen af representativt mynt.
Vid bestämmandet af valörerna å Statsobligationer, som komma att under en längre tid blifva utelöpande och derunder ofta öfvergå till andra innehafvare samt följaktligen utgöra föremål för många enskilda liqvider, synes det för öfrigt vara af synnerlig vigt, att afse det dessa liqvider, hvad beräkningen af den å obligationerna upplupna ränta beträffar, förenklas och underlättas.
Utskottet har derföre trott, alt de obligationer, hvarom nu är fråga, med tillämpning af den i afseende på lägsta obligations-valören utaf Rikets Ständer redan godkända åsigt, höra ulgifvas å sådana valörer, att den för hvarje dag upplöpande räntan utgör ett belopp, som med gångbart mynt kan jemnt liqvideras.
Vidkommande åter antalet af de särskilda valörer, derå obligationerna böra utfärdas och för långifvare finnas att tillgå, anser Utskottet fördelaktigheten och beqvämligheten för långifvarne och allmänheten af många olika valörer icke motsvara det ökade besvär och den vidlyftighet vid bokföring och redovisning, som härigenom ovilkorligen måste förorsakas för det verk, derifrån obligationerna ulgifvas.
Sedan, genom Rikets Ständers numera lernnade bifall till hvad Kongl.
Maj:ts Nådiga proposition, angående decirnal-systemets tillämpning på Rikets mynt, härom innehåller, begge Statsmakterna fastställt räkneenheten till en Riksdaler Riksmynt, motsvarande Viidels Riksdaler Silfver, enligt 1833 års myntordning, samt beslutat, alt denna räkneenhet skall indelas i 100 ören, hur Utskottet, i öfverensstämmelse med dess här yttrade åsigter, ansett sig böra föreslå, att ifrågavarande obligationer måtte utgifvas å följande 2:ne valörer, nemligen å 430 och 900 R:dr Riksmynt, derå räntan, efter 4 procent beräknad, utgör för dag, å den förra obligations
• valören 3 oell å den sednare 10 ören.
Med hänsigt till obligationernas föreslagna ouppsägbarhet å innehafvarnes sida och den längre tid, som möjligen kommer att förflyta, innan alla nu ifrågavarande obligationer varda infriade, torde deras blifvande innehafvare måhända komma att anse det för sig betryggande, om obligationernas belopp i silfver- eller speciemynt jemväl utsattes; hvilket under närvarande förhållanden dessutom torde vara så mycket mera lämpligt, som liera olika myntbenämningar inom landet vanligen förekomma och ett nytt myntsystem nu blifvit af Kongl. Majit och Rikets Ständer antaget, e) angående Slats-anslag för räntc-liqviderna ock kapital-amorteringen.
På sätt Utskottet redan i början af detta Utlåtande uppgifvit, innehåller Kongl.
Majlis deruti anförda Nådiga framställning, med hänsigt till den föreslagna upplåningen för jernvägs-stamliniers anläggning, att denna upplåning endast borde ega rum samt jernvägs-anläggningarne företagas, såvida och allt efter sorn Stats-inkom - Slals-Utslcottcts Betänkande, M 272.
19 sterna kunde beräknas lemna sådant öfverskott, som för betäckande af ränta och amortissemcnt å det för nyssnämnde ändamål använda kapital tills vidare skulle årligen erfordras; men dessutom och för den händelse, alt den blifvande beskattningen å bränvins-tillverkningen under nästkommande 2:ne år visade sig» lemna ett bestämdt nelto-öfverskolt utöfver andra å denna skatt skeende anvisningar, borde, genom nu ifrågavarande uppiåningssält, i man af behof anskaffas och utaf Riksgälds-kontoret lill Kongl. Maj:ts
Nådiga disposition utbetalas det kapital-belopp, som, utöfver kostnaderna för jernvägen emellan Köping och Hult, erfordrades för anläggningen af stambanor från Stockholm till Götheborg.
Biskop Heurlin bar åter, såsom förut jemväl är anfördt, föreslagit, att hvad af nu disponibla besparingar och tillgångar återstode, sedan de härå af Rikets Stän der anvisade summor utgått, måtte, tillika med Bankens odisponerade räntevinst för åren 1851 och 1852, reserveras såsom grundfond för Riksgälds-konlorets förestående ränte- och amorterings-iiqvider; hvarjemte samme motionär äfven ansett öfverskottet af bränvinsskatten böra härtill anvisas.
För att åt en i vidsträcktare omfattning och för längre tid å Statens vägnar skeende upplåning bereda önskad framgång samt åstadkomma ett allmänt och fort farande förtroende till Statens både vilja och förmåga att fullgöra de förbindelser emot långifvarne, som den härvid sig ålager, har det vid dylika låns upptagning visat sig synnerligen angeläget, att dessförinnan särskilda och för verkställigheten af ej mindre de årliga ränle-utbetalningarne än den utfästade amorteringen af lånets kapital-belopp fullt tillräckliga och ovilkorligen tillgängliga medel varda anvisade och uteslutande för sådant ändamål afsatta.
Enligt Utskottets åsigt, skulle derföre en så osäker och tillfällig samt till sitt belopp på förhand så obestämd tillgång, som de framdeles uppkommande öfverskotlen å Statsverkets årliga inkomster ej kunna uppfylla de med en ränte- och amorteringsfond afsedda syftemål; hvadan och då en nyttig och nödvändig befunnen samt fördenskull vidtagen upplånings fortgång eller inställande ej heller synes böra bero utaf förslagsvis skeende beräkningar af stats-inkomsternas öfverskott, Utskottet anser sig icke kunna tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Maj:t föreslagit i fråga om oftanämnde upplånings lämpande efter det beräknade behållna öfverskotts-beloppet å dels stats-inkomsterna i allmänhet och dels bränvinstiliverknings-afgiften särskildt.
1 anledning af Biskop Heurlins förslag, att en grundfond för omförmälda ränteoch amorlerings-utgifter borde bildas genom de af motionären uppgifna medels reserverande, torde Utskottet endast behöfva erinra, att dessa medel redan blifvit till hela sitt belopp tagna i beräkning för de under innevarande Riksdag beviljade och till utgående af dem anvisade tillfälliga statsutgifter.
Att för omförmälda ränte- och amorterings-liqviders verkställande anvisa Rikets Ständers Banks, under tiden intill uäsla Riksdag, uppkommande behållna vinst, kan Utskottet så mycket mindre tillstyrka, som häremot, utom ovissheten om det blifvande beloppet af denna vinst, 20 Slals-Ulskoltels Betänkande, M 272. måste anmärkas, att en sådan i förväg skeende disposition deraf står i rak strid emot den grundsats, Rikets Ständer, efter sednaste realisation, städse iakttagit i fråga om den behållna bankovinstens användande för »Statens allmänna behof».
Utskottet, hvilket anser mindre lämpligt, att, på sätt som skett vid åtskilliga föregående tillfällen, då låns upptagande för Svenska Statens räkning beslutats, till de härmed förenade liqviders behöriga verkställighet anvisa eller pantförskrifva någon viss statsintrad, är deremot öfvertygadt, att både Statsverkets kredit bäst vårdas och långifvarnes säkerhet för ränte- och kapital-betalningarnes oafbrutna fullgörande mest betryggas genom uppförande på stat af den efter lånets belopp lämpade anslagssumma, som för räntans liqviderande och kapitalets amortering årligen erfordras; hvilken anslagssumma följaktligen bör fortfarande med oförminskadt belopp utgå intilldess hela lånet blifvit i stadgad ordning återbetaldt. f) angående amortissements-f'onden:
För att icke sammanblandas med andra för allmänna utgifter disponibla medel, synes det årliga anslaget till kapital- och ränteliqvider för den fonderade statsskul-i den böra ingå till en särskildt redovisad liqvidations- och amortissements-fond, hvars behållning skall för sagde liqvider oförryckt tillhandahållas.
Till påskyndande af skuldens amortering, torde denna fonds influtna tillgångar, så vidt utan hinder för verkställigheten af föreskrifna liqvider ske kan, alltid på ett säkert och ändamålsenligt sätt göras räntebärande.
I sådant afseende anser Utskottet visserligen af Hypotheksföreningarne utfärdade obligationer, jemte andra säkra räntebärande papper, böra för nämnde fonds räkning uppköpas vid de tillfallen, då det icke är med Statens fördel och fondens ändamål mera förenligt, att de obligationer, för hvilkas inlösande fonden bildats, af densamma återköpas.
Men de inom Preste-Ståndet föreslagna närmare föreskrifter om beskaffenheten och lydelsen af de Hypotheks-förenings-obligationer, till hvilkas uppköpande arnortissements-fonden företrädesvis borde användas, synas åtminstone för närvarande icke behöfva eller böra af Rikets Ständer meddelas. g) angående amor terings-sättet:
Bland de 3:ne sätt, derigenom amortering af stals-obligationer, som på innehafvarens sida äro ouppsägbara, vanligen verkställes, nemligen: utloltning, uppsägning eller uppköp, anser sig Utskottet för nu ifrågavarande obligationers amortering icke böra förorda det förstnämnda sättets eller utlottningens begagnande, enär detta amorteringssäll för obligations-innehafvarne onekligen medför olägenheter, hvilka, då obligationerna icke utlemnats med kapital-rabatt eller understiga sitt nominela värde, ej ersättas af några motsvarande fördelar.
Efter hvarje utlottning mäste nemligen en hvar, som innehar densamma underkastade obligationer, förskaffa sig upplysning om några och hvilka bland dem blifvit utlottade.
Vid hvarje ifrågakommande försäljning eller öfverlåtelse på annan person af sådan obligation, måste dessutom styrkas, att den icke under den redan förflutna tiden blifvit utlottad och sålunda förlorat sin räntebarhet.
Då kapital-rabatt å obligationerna egt rum eller då deras gång - Slals-Utshollets Betänkande, M 272. 21 bara värde eljest understiger det förskrifna beloppet, beredes visserligen genom utlottningen dåvarande innehafvarne af de utlottade obligationerna en kapitalvinst; men denna motsvaras åter af en kapitalförlust å utgifvarens sida, hvilken kunnat undvikas i fall obligationerna, i stället för att utlottas, blifvit efter deras för tillfället gällande pris under hand inköpta för obligations-utgifvarens räkning.
Som det i allmänhet måste vara för Slaten, såsom obligations-utgifvare, fördelaktigast att förminska sin skuld för utelöpande obligationer genom dessas återbekommande för mindre belopp, än det, hvarå de lyda, och då, genom de af amortissements-fonden verkställda obligations-uppköp, obligationernas värde och gångbarhet uppehållas samt framdeles ifrågakommande utgifning af enahanda obligationer mäste underlättas, har Utskottet ansett sig ega all anledning föreslå, att amorteringen af det lån, hvarom nu är fråga, alltid bör ske genom uppköp, då obligationernas allmänt gångbara värde understiger al pari.
När åter ett annat förhållande eger rum och tillfälle icke erbjuder sig tili obligationernas infriande under hand, synes den årliga amorteringen höra verkställas medelst uppsägning samt de uppsagda obligationernas inlösande vid den stadgade förfallotidens utgång; och torde, vid sådan uppsägning, en viss serie- och nummerföljd böra iakttagas.
Genom Rikets Ständers, med bifall till Banko-Utskottets hemställan i 36:te punkten af dess Utlåtande JVs 34, redan fattade beslut, angående det å Ranken för Riksgälds-kontorets utgifter anvisade kreditiv, är Stals-Utskottet förhindradt att tillstyrka de, med afseende å sistnämnde verks blifvande lånerörelse, af Professoren Selander föreslagna förändringar, hittills stadgade vilkor för samma kreditivs begagnande.
Under åberopande af allt hvad här ofvan blifvit anfördt och i öfverensstämmelse med Utskottets redan uttalade åsigter, får Utskottet nu i ett sammanhang tillstyrka och föreslå Rikets Ständer, att i fråga om erforderliga medels anskaffande för jernvägs-anläggningar jemte andra större, allmänt gagnande, företag meddela följande beslut och stadganden: l:o.
Genom upplåning för Statens räkning, enligt det här nedan angifna inhemska fondsystem, anskaffas de medel, som utöfver befintliga och disponibla tillgångar erfordras för bekostande eller understödjande af de jcrnvägs-anläggningar eller andra rikets framtida gagn företrädesvis afseende större företag, som af Rikets Ständer blifvit eller blifva beslutade, äfvensom de medel, hvilka för inlösen af dylika anläggningar, om sådan pröfvas böra ske, äro erforderliga. Slals-Ulskoltels Betänkande, M 272. 2:o.
Denna upplåning sker genom fonderade, inom riket utgifna, räntebärande obligationer, lydande å Svenskt mynt och utfärdade, på Rikets Ständers vägnar, af deras Riksgälds-kontor. 5:o.
Obligationerna ställas på innehafvaren, men äro å dennes sida icke uppsägbara.
Deremot eger
Riksgälds-kontoret att dem uppsäga till inlösen efter Sex månaders förlopp.
Sådan uppsägning sker medelst derom i rikets ofliciela tidning införd kungörelse.
Till en början och under en tid af Tio år, räknad från upplåningens begynnelse, vill dock Staten afstå från begagnandet af sin uppsägningsrätt. 4:o.
Räntan för den i obligationerne förskrifna lånesumma utgår med Fyra för hundra, efter år räknadt, och tillhandahålles ovilkorligen obligations-innehafvaren hvarje halft år, emot återställandet af den å samma ränta utfärdade kupori; börande hvar och en obligation, vid dess utfärdande, vara försedd med dylika kuponer å halfårs— räntorna för en tiderymd af Tio år; och skall samma obligation sedermera, intilldess den varder inlöst, hvart 10:de år förses med nya ränte-kuponer för enahanda tid. 5:o.
Yid den upplåning, som under tiden intill nästa Riksdag varder verkställd, får någon rabatt å det kapitalbelopp, derå pbligalio nerna äro utfärdade, icke af Riksgälds-kontoret medgifvas. 6:0.
Obligationerna utgifvas å 2:ne särskilda valörer, utsatta i både sedel- och silfvermynt, nemligen: å Fyrahundrafemlio Riksdaler Riksmynt eller Etthundra tolf R:dr 24 sk. i Silfver—specie; och å Niohundra Riksdaler Riksmynt, eller Tvåhundra tjugufem R:dr i Silfver-specie. 7:o.
Till ränteliqvider för dessa obligationer och kapitalets amortering anvisas samt uppföres å den stat, som af Rikets Ständer vid hvarje Riksdag varder för Riksgälds-kontoret utfärdad, ett årligt an - Slals-Ulskoltels Betänkande, JH 272. 23 slag, svarande emot Fem procent å det belopp, sorn enligt Rikets Ständers beslut skall upplånas; hvilket anslag kommer att fortfarande och med oförminskadt belopp årligen utgå ända till dess hela lånet blifvit i stadgad ordning återbetaldt.
De i denna, likasom de i föregående 4:de och 6:te punkterna meddelado bestämmelser, angående dels räntans belopp, dels obligationernas valörer och dels förhållandet mellan statsanslaget och lånesumman, komma endast att tillämpas i afseende på det eller de lån, som varda upptagna under den tid, Rikets Ständer förklara samma bestämmelser böra fortfara. 8:0.
Det årliga ränte- och amorterings-anslaget bör ingå lill en särskildt redovisad liqvidations- eller amorlissements-fond, hvars behållning skall för det med dessa medel afsedda ändamål allt framgent oförryckt tillhandahållas och användas, så att ränte-liqviderna vid derför bestämda terminer varda ovilkorligen fullgjorda samt lånets återbetalning i föreskrifven ordning verkställd.
De tili nämnde fond influtna medel böra, så vidt ske kan och sagde liqvider medgifva, tstädse på säkert och ändamålsenligt sätt göras räntebärande, 9:o.
Länets amortering bör alltid ske genom uppköp af för det— samma ulgifna obligationer, då dessas allmänt gångbara värde understiger det i dem förskrifna kapitalbelopp (eller al pari); men i annat fall och derest tillfälle sig icke erbjuder att under hand infria obligationerna, bör amorteringen verkställas genom obligationers uppsägning samt inlösande efter uppsägningstidens förlopp.
Vid sålunda skeende uppsägning och inlösen af obligationer, bör en viss serieoch nummerföljd iakttagas.
I0:o.
Amortisscmenls-fondens äfvensom all den för öfrigt vid nu ifrågavarande statsskuld förekommande förvaltning besörjes af Rikets Ständers Fullmäktige i Riksgälds-kontoret.
Slutligen och för beredande af ukadt förtroende till de fastställda lånevilkorens orubbade bestånd intilldess de upplånade medlen blifvit återbetalda, har Utskottet ansett sig jemväl böra hemställa: att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla om Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse å de beslut, som af Rikets Ständer varda medde - 24 Slals-Ulskoltels Betänkande, M 272. lade, angående kapital- och ränte-liqviderna för oftanäinnde lån, jemte dermed sammanhängande frågor.
Beträffande ej mindre det belopp, hvars upplåning, med iakttagande af derför nu föreslagna grunder och vilkor, kan i anledning af Rikets Ständers beslut, angående statsbidrags beviljande för jernvägs-anläggningar m. m., ifrågakomma under mellantiden intill nästa Riksdag, än det för denna upplåning erforderliga statsanslag, vill Utskottet sig yttra vid meddelandet af den uppgift och utredning i afseende på Riks— gälds-kontorets behof, hvarmed Utskottet, jemlikt grundlagarnes föreskrift, skall innan denna Riksdags slut till Rikets Ständer inkomma.
Reservationer: af Herr von Troil, Samuel Gustaf: »Instämmande för öfrigt i de hufvudgrunder, som i detta betänkande blifvit uttalade, reserverar jag mig emot det med 18 rö ster emot 17 fattade beslut: att ingen kapital-rabatt må ega rum å de lån, som kunna komma att upptagas under tiden intill nästa Riksdag.
Denna enda bestämmelse innebär i sig en fullkomlig tillintetgörelse af hela förslaget, och skulle, om den vunne Rikets Ständers bifall, ännu i några år hålla oss qvar i samma vacklande tillstånd med afseende på rikets penninge-negotiationer, som utmärkt de sista fem och fyratio åren, samt tillsvidare beröfva landet de omätliga fördelarna af ett väl ordnadt fondsystem.
Utskottet har äfven i motiverna till betänkandet erkännt nödvändigheten af kapital-rabatt såsom grundsats, och tydligt angifvit, alt ett sådant sätt för upplåningen framdeles måste iakttagas, men det oaktadt, utan alt i sjelfva förslaget intaga denna för ett väl ordnadt fondsystem oundgängliga grundsats, hemställt, att för denna gång en dylik rabatt ej må ega rum.
För min del, kan jag icke godkänna denna brist på följdriktighet, hvilken, såsom jag förmodar, kärflutit från fruktan att majoriteten inom Riks-Stånden, af obekantskap med finans-lärans hufvudgrunder, kunde hysa en så panisk förskräckelse för ordet kapital—rabatt, att om man velat genast tillämpa densamma, bela den vigtiga frågan skulle falla.
I stället för en dylik eftergifvenhet, tror jag man bordt söka att skingra denna fruktan genom att utveckla omöjligheten af, att i ett land, der den lagliga räntan är 6 procent och der pen ningar på de bästa papper svårligen erhållas under 3 procent, för Statens räkning upptaga lån al pari mot 4 procent.
Man hade bordt visa, att för Statsverket billigaste sältet för penningars upplåning är mot kapital-rabatt med lägre ränta än den gångbara; alt sjelfva låne-operationen derigenom underlättas, emedan penninge-försträckaren då snarast hyser den förhoppning, att obligationerna skola stiga i värde, och dymedelst en kapitalvinst honom tillskyndas; att Statsverkets skenbara kapitalförlust vid inlösningen blir vida mindre, än man föreställer sig, derföre att amorterings - Siats-Utskottets Betänkande, M 272. 25 rings-fonden inköper obligationerna, så snart de falla i värde, hvaremot i de allra flesta fall en verklig kapitalvinst uppstår genom den lägre ranta, hvartill dylika lån erhållas.
Man hade vidare bordt visa, att lån upptagna al pari sällan kunna af Statsverket infrias annorlunda än genom uppsägning eller utlottning, hvilka begge operationer äro för obligations-innehafvarne obeqväma, då deremot lån, upptagna mot rabatt, vanligen liqvideras genom uppköp på börsen; att af denna orsak de sednare i allmänhet icke äro underkastade så tvära kursvexlingar, som de förra; att de derföre bättre egna sig att cirkulera man och man emellan; och att på sådant sätt lättast uppnås fondsystemets kanske största fördel: allmänhetens bekantskap med och förtroende för statspapperen samt den hushållsanda och förkolringslust, som alstras genom möjligheten, att i dylika papper förvandla mindre besparingar.
Utskottet har icke kunnat eller velat inse allt delta.
Omfånget af en reservation medgifver icke dessa satsers vidare utveckling.
Jag bar trott mig endast böra antyda dem, och får, på grund deraf, föreslå, att 5:te punkten af betänkandet må erhålla följande lydelse:
Yid upplåning mot Riksgälds-kontorets ouppsägbara obligationer, bör, så vidt möjligt är, hela det belopp, hvarå obligationerna lyda, af långifvarne erläggas.
Kan lån på sådant vilkor icke upptagas, må dock kapital-rabatt medgifvas, hvilken Rikets Ständers Fullmäktige i Riksgälds-kontoret ega, att, efter sig företeende omständigheter, bestämma.»
Uti denna reservation instämde: Herr Friherre Åkerhjelm, Carl, Herr Montgommery, R. N. G., Herr Björnstjerna, J. M., Biskop Heurlin och Prosten Berlin samt Herr V. Cassel.
Af Friherre Cederström, R., som yttrade: »Jag förenar mig hufvudsakligen i de af Herr von Troil anförda åsigler och anser, lika med honom, ifrågavarande punkt vara af synnerlig vigt för framgången af det, för utvecklingen af landets materiela krafter högeligen önskvärda, inhemska fondsystemets införande.
Jag instämmer följaktligen äfven i reservantens förslag, helst med den modifikation, att någon gräns för kapitalrabattens högsta belopp blefve stadgad.
Derigenom undanröjdes alla farhågor, som tilläfventyrs kunna uppstå för möjligen undvikliga förluster å Statsverkets sida i detta hänseende.