Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förstås dock af sig sjelft, att denna undersökning ej sträcker sig så långt som i afs. å de mål, hvilka man sjelf föredrager och för hvilka man sjelf närmast ansvarar.
Hvad det andra förslaget beträffar, så är det visserl. sannt, att, i händelse det första blefve afslaget, ett bifall till detta redan vore att betrakta som en vinst; men jag anser det första vara både nödigt och nyttigt, och om R. o. Ad:n dertill lemnar sitt bifall, kan i alla fall Ståndets rätt att behandla förslaget N:o 2 ej vara förverkad, då detta förslag är af Konst.Utsk. framstäldt, endast för den händelse, att det förra af något Stånd afslås.
En talare har här påstått, att om man nu ökade de konsultative StatsRådens antal med en, så skulle snart upstå fordran att få ännu flera, och att, Den 10 December f. m. 255 om ändamålet härmed vore att halva vikarie till hands för någon Dep.Chef, som finge förfall, så borde med samma skäl äfven förde öfriga Dep.Cbeferna sådana finnas att tillgå.
Jag tror mig redan vid den gemensamma öfverläggningen hafva vederlagt denna anmärkning.
Det kan icke vara af nöden att hafva en supleant för hvarje Dep.Chef, emedan ärendena inom vissa
Dep. stå med hvarandra i så nära sammanhang, att om en Dep.Chef får förfall, en annan kan för någon kortare tid, jemte sitt eget Dep., öfvertaga äfven ett annat.
Men om man således också kan klassificera Dep:na, och indela i vissa grupper dem, som höra tillsammans, såsom t. ex. Civiloch Finans-, de båda FörsvarsDepma o. s. v., hvarigenom man kan undvika att behöfva en supleant för hvarje Dep., så bevisar detta ingalunda, att ej antalet af de konsultativa StatsRåden nu är för ringa.
Jag uplyste sista gången, huru mycket de konsultativa StatsRåden äro uptagna.
Jag kan tillägga, att det icke sällan handt, att, sedan beredningen fortgått hela f. m., dessa måst komma tillbaka straxt på e. m., för att fortsätta öfverläggningen om något särskildt mål af större vigt, såsom författningar o. dyl., och således fått stanna i beredningen hela dagen.
Med ett sådant arbete kan man visserl. fortfara ett och annat år, men man blir snart derigenom alldeles utarbetad, hvilket äfven af erfarenheten bestyrkes.
Så har t. ex. inom det Dep., för hvilket jag har äran vära Chef, på 18 år 7 gånger ombyte egt rum.
Jag skulle räkna för en icke obetydlig fördel, om Dep.Cheferne kunde något längre hålla ut med sitt arbete och sålunda en längre tids erfarenhet finnas hos dem att tillgå.
För närv:de finnes, som man vet., bland de konsultativa StatsRåden icke någon Mililfir.
Någon sådan har ej heller bland dem varit på många år.
Jag förstår då icke, hvad skäl den siste talaren kan hafva att befara, det något öfvervägande militäriskt inflytande skall komma att göra sig gällande inom konseljen.
Om den föreslagna förändringen skulle medföra det resultat, att ett af de konsultativa StatsRåden blefve en person, som innehaft tnilitärerabete, tror jag för öfrigt, att detta skulle komma oss andra ganska väl till pass.
Nu finnes visserl. i konseljen 4 personer, som varit militärer, men af dem slutade tvenne mycket tidigt sin militära bana, och desse hafva sannerligen icke anspråk att, under den korta tid de tillhörde Arméen, hafva hunnit förvärfva de iusigter och den erfarenhet, som fordras för att rätt bedöma ärender rörande Landt- och Sjö-försvaret.
Jag slutar med att auhålla om bifall till det första, nu föredragna förslaget, med vilkor, såsom den förste talaren framställt, att förslaget N:o 2 måtte kunna af R. o. Adin bifallas, för den händelse att N:o 1 blifver af något RiksSt. förkastadt.
Jag anhåller hos Hr Gr:n o. Landtm, att få uplyst, huruvida ej i Talmanskonferepsen blifvit beslutadt, huru med de båda första förslagen i detta Betänk, skall förfaras, i händelse t. ex. det första blefve förkastadt.
Med ani. häraf yttrade 41.
Exc. Hr Gr:n o. Landtm., att endast den första punkten i Konst.Utskits Mein. nu vore föremål för öfverläggningen, samt att den andra punkten ännu ej blifvit R. o. Ad. föredragen.
Hr Adelborg: Den af H.
Exc. nu lemnade uplysning är aldeles tillräcklig, ty den innebär att, om det första förslaget utslås, det andra alltid återstår att afgöra.
Efter det föredrag, som nyss blifvit hållet i denna fråga, är det visserligen öfverflödigt för mig att yttra mig; ty min erfarenhet och mina kunskaper måste, i jemförelse med den föreg:de talarens, vara underhaltiga.
Jag tillåter mig dock tillägga något.
Enl. § 8 R.F. skola vid föredragningen af mindre vigtiga mål närvara minst 3 StatsRåder utom Depart.Chefen.
Om nu Depart.Cheferne skola kunna med vederbörligt nit och omsorg handlägga de på dem beroende ärender, så måste de vara sä mycket som möjligt befriade från att deltaga i beredningen af öfriga mindre vigtiga mål, hvaraf följer, att de konsultativa StatsRåden måste vara niirv:de vid alla dessa.
Då man nu vet, att beredning hålles nästan hvarje dag i veckan, så kan man lätt tinna huru mycket de konsultativa StatsRåden måste vara uptagna, och om en af dem sjuknar eller får annat förfall, så måste han suppleras af en Depart-Chef, som sålunda drages ifrån sin rätta verksamhet.
— Det är representantens skyldighet att tillse, det Regeringen må kunna utveckla alla de krafter, hvaraf hon är i behof, och att dessa icke må splittras, såsom nu är fallet.
Jag lemnar derföre min röst till förslaget om ett nytt konsultativt StatsRåd.
Beträffande frågan om ett nytt Depart., så frågar jag enhvar, om icke sjelfva beskaffenheten af vår tid, då de materiella arbetena äro i ständig tillväxt och af så stor vigt, fordrar detsamma.
Och det är af nöden, att det inrättas just nu. 3 år betyda mycket, hvad allmänna arbeten beträffar, och isynnerhet för vårt land, som hittills kunnat med så föga fart gå framåt på denna bana.
Ett afslag härpå vore att betaga Regeringen möjligheten att i detta afs:de så sörja för landets väl, som hon visat sig önska, och detta kan aldrig stå tillsammans med Representantens pligt, som i stället bör se till att Regeringen har full kraft att handla, ty Regeringens styrka återfaller på nationen sjelf, och det är ingen heder i att sortera under en svag Regering. —- Jag för min del yrkar bifall till förslaget i sin helhet, men anhåller, likasom Gr. af Ugglas, att, i händelse det afslås, få återkomma till förslaget N:o 2.
Jag har icke, i likhet med en talare vid RiksStms gemensamma sammanträde föll.
Thorsdag, ändrat öfvertygelse i detta ämne sedan förra Riksdagen.
Tvertom är jag, nu som då, i likhet med de båda föreg:de talarne, af den åsigt, att K. M.-s Propos. bör antagas, emedan jag finner denna genom tillökningen af de konsultativa StatsRådens antal hafva ett bestämdt företräde framför det hvilande förslaget N:o 2, sorn Den 10 De c era ber f. m. 257 sorn ensamt begär en ny Depart.Chef för allm. arbeten.
Det förra förslaget innebär nemi. möjligheten af en förändrad organisation af arbetet inom konseljen, till stor vinst för det allm. och en betydlig lättnad för resp.
Depart.Cbefen.
Denna förändring skulle bestå deruti, att föredragningen af de s. k. besvärsmålen och i allmänhet mål af ringare vigt skulle kunna ske inför de konsultativa StatsRåden. jemte Chefen för det Depnrt., dit ärendet hörer, men utan skyldighet för de öfrige Depart.Cheferne hvarken att deltaga i pröftiingen eller ansvarigheten för besluten i dessa mål, hvilka möjligen derefter i en icke aflägsen framtid kunde, likasom förhållandet är i Högsta Domstolen, när Konungen icke önskar öfvervara desamma, utfärdas under K. M:s Sekret.
Jag erinrar mig ännu lifligt den tid, då DepartementalStyrelsen infördes, och jag påminner mig ganska väl, att meningen då (1834 och 1840) var, att de konsultativa StatsRåden skulle kunna bilda ett slags Conseil d’Etat för behandling af besvärsmål och sådana administrativa ärenden, som icke vore af större mera allmän omfattning.
Det var på sådant sätt den år 1840 indragna Allm.
Beredningen skulle ersättas.
Ett förslag om tillägg i grundlagen i denna syftning hvilade äfven till påföljande Riksdag, då likväl den konservativa oppositionen tillintetgjorde detsamma.
Grundlagens stadgande i 8 § R.F. att likartade ärenden kunna af Konungen afgöras i närvaro af 3:ne StatsRåd utom den föredragande, synes också uppenbart antyda, det meningen varit, att icke Depart.Cheferne skulle vara pligtige att förslösa en dyrbar tid på granskningen af och åtaga sig ansvar för besluten ronde mål af dylik mer eller mindre invecklad beskaffenhet, så vida saken icke tillhörde deras eget Depart.
De kunde derigenom få ledighet att vida mer än nu egna sig åt de stora och vigtiga frågorna och säkert mindre än hitintills behöfva anlita en mängd komitéer, hvilkas arbeten ofta visat sig alstra idel döda foster.
De föredragande Ministrarnes kollektiva öfverläggningar i de större frågorna och formerandet i dessa af ett slags ministerkonselj skulle också, i afs:de på dessa, åt de samfällda rådslagen gifva vida mera kraft och homogenitet inför Konungen, än som ofta torde vara händelsen, då samtlige Ministrar hafva en gemensam ansvarighet för alla både större och ringare mål och således de föredragande Depart.Cheferne i saker, sorn icke röra deras resp. Depart., hufvudsakligen lita på hvarandra äfven i mera vigtiga ärenden, hvarigenom ett slags suveränitet bildar sig inom hvarje Depart.
Att sådant i sjelfva verket måste försvaga både kontrollen öfver ärendenas behandling och den samfällda ministeriella ansvarigheten är uppenbart.
Erfarenheten visar äfven, att klandret för ett regeringsbeslut, som anses oriktigt eller olagligt, vanligen, om icke uteslutande, åtminstone hårdast drabbar föredraganden, likasom hedera nästan ensamt tillfaller honom för ett beslut, som tillfredsställer det allm. tänkesättet.
Sådant är likväl hvarken nyttigt eller rättvist och strider mot idéen om en i alla vigtiga frågor enstämmig och kollektivt ansvarig ministér.
Men för att rätta detta missförhållande är en förändrad organisation, som befriar de föredragande MiniH. II. 17 2f>8 De ti 10 December t. m. strarne från skyldigheten att deltaga och befatta sig med prÖfningen af enskilda besvärsmål och andra småbestyr, oundgängligen nödig och denna kan icke ske utan tillökadt antal medlemmar i StatsRådet.
I)å Grundlagen år 180 9 stiftades, organiserades konseljen med 2 StatsMinistrar, 6 StatsRåd, 1 HofKansler, 1 Just.- Kansler, då Just.-ärenden förekommo, och 4 Statssekreterare, summa 14, utom de 8 ledamöter, som skulle utgöra en beredning för afgörandet af de enskilda besvärsmålen.
Landets folkmängd var då endast omkring 2l/3 milhr.
Den är nu omkring 3,700.000.
Att Regeringsärendenas mängd och vigt på de sednare 50 åren vunnit en stor utsträckning kan väl ej bestridas, äfvensom att denna ingalunda motsvaras af den minskning i konseljens göromål, som egt rum i följd deraf, att åtskilliga ärenden af tvistemåls beskaffenhet, som förut tillhört styrelseverken, derifrån blifvit öfverlemnade till de allm. domstolarne.
Jag hemställer då, om det kan anses obilligt hegardt, att sedan de 4 StatsSekreterare-embetena och Allm. beredningen blifvit indragna, StatsRådets ledamöter ökas från 10 till 12.
E11 talare, Frih.
Stael von Holstein, har yttrat, att om man ville döma af de i officiella bladet inlörda upgifter på afgjorda mål, beskaffenheten af de ärenden, som behandlas i konseljen, icke vore af särdeles invecklad beskaffenhet eller borde uptaga allt för mycken tid.
Såsom sjelf tjensteman i Konungens Kansli, om än icke i Dess konselj, är jag likväl i tillfälle uplysa, att det är högst fautift att bedöma ett ärendes beskaffenhet af enkelt eller inveckladt af den allm. rubriken i dessa förteckningar.
Från KammarColl. t. ex. inkomma besvär i mål ronde skattläggning, vägar, brobyggnader, qvarnar, sågar, skjutsindelningar etc., deri luntorna någon gång äro så digra, att de erfordra hela dagar, om ej veckor, att genomtråka, fastän de i det hela icke kunna vara af någon särdeles stor betydenhet.
Besvärsmålen angide förslag till tjenster, särdeles när de angå prestlägenheter eller befordringar vid universiteten o. s. v.,äro ofta både vidlyftiga och kinkiga, för att ej tala om de otaliga fattigvårdsmålen och dem, som i öfrigt angå komunala angelägenheter och regleringar.
Alla dessa skola likväl passera både StatsRådsberedningen och konseljen.
De konsultativa StatsRåden arbeta således 4 dagar i veckan i StatsRådsberedningen från kl. 11 f. m. till 4 — 5 på e. m., 2 dagar i veckan i konseljen och måste dessutom i vidlyftigare mål låta handlingarne cirkulera till granskning, för att ej tala om deras deltagande i de större frågorna, i granskning af komitébetänkm, af inom
Departm upgjorda förslag till allm. författmr, K. Propos.T o. s. v. Påståendet är således högst orimligt, att dessa StatsRåd ej äro öfverhopade af göromål, fullt up, om ej mera än sjelfva Depart.Cheferria, hvilka, åtminstone på sednare tiden, någon gång, då besvärsmål förekomma i StatsRådsberedningen, anse sig kunna vara frånvide, då saken icke rörer deras eget Depart.
Det är fördenskull i och för sig sjelft det billigaste anspråk i verlden, att de konsultativa StatsRådens antal ökas till 4, så att en af dem åtminstone någon dag i veckan kunde hafva ledighet att arbeta hemma; men för den, som önskar en förändrad arbetsindelning inom StatsRådet, i den syftning, jag Den 10
December f. ni 259 angifvit, är det alldeles oundgängligt.
Man har sagt, att detta kunde hjelpas genom besvärsmålens afskiljande från konseljen.
Men Konungens Propos. om dessa måls hänskjutande under Högsta
Domstolen har likväl vid en föregrde
Riksdag blifvit afslagen och förslaget till en särskild s. k.
Regeringsrätt — som väl skulle hafva kostat 3 gånger så mycket, som lönen för ett konsultativt StatsRåd — har vid sednare Riksdagar blifvit förkastadt oell detta enl. min öfvertygelse med rätta.
Således tyckes f. n. föga förhoppning finnas om de administrativa besvärsmålens skiljande från Konungens domsrätt i StatsRådet.
En utväg att förekomma olägenheterna af det nuv:de förhållandet torde likväl, på sätt jag förut yttrat, kunna sökas deri att öfverlemna beredningen och prÖfningen af dessa ärenden åt konsultativa StatsRåd af utmärkt embetsmannaskicklighet i förening med vederbide Depart.Chef, hvarefter saken antingen kunde anmälas hos Konungen eller beslutet utfärdas under K. M:s Sekret.
Beträffande det föreslagna nya Depart:t för allm. arbeten och kommunikationsanstalter, så lärer väl ingen med fog kunna bestrida behofvet och nyttan deraf.
Visserligen har ett rykte förkunnat, att om en särskild ministér bildades för dessa ärender, den utmärkte man, Hr Ofverste Ericsson, som f. n. leder jernvägsarbetena i landet torde draga sig tillbaka, emedan han ej ville ingå uti konseljen och jemte Chefsskapet i sitt eget fack deltaga i ansvaret för alla de öfriga vigtiga ärender och småbestyr, som enl. nu varande organisation betunga och uttråka Depart.Cheferna.
Denna omständighet skulle visserligen kunna tala för ett upskof, men jag tror likväl behofvet af ett sammanhang i denna vigtiga förvaltningsgren vara så påträngande, att alla personliga konsiderationer böra vika.
Eller är det icke orimligt att, såsom f. n., inrikes Ministern har Chefsskapet öfver allm. arbeten, väg- och vattenbyggnaden, jernvägar, skjutsväsendet m. in., men att deremot hela postväsendet och telegrafverket sortera under FinansDepart:t.
Emellertid är InrikesDepartit så öfverhopadt, att det är redan öfver en mans höfvan. äfven med de utmiirktaste egenskaper, att kunna intränga i alla dertill hörande detaljer, än mer att belastas med ännu flera.
Detta Depart., om något, behöfde således, med den utomordentliga utsträckning, de allmänna arbetena på sednare åren vunnit, och med den stora betydelse, ett ordnadt system för våra kommunikationsanstalter eger för landet, ovilkorligen någon lindring genom inrättandet at ett särskildt Depart. för dessa sednare.
Det har blifvit sagdt på detta rum, att en del af CivilDep:tS ärenden kunde öfverflyttas på JustitieDepitet och (vid de gemensamma sammanträdena) att JustitieMinistern hade nästan intet att göra.
Detta bevisar, att den, som yttrat sådaut, saknar all kännedom om JustitieMinistern vidsträckta åligganden.
För det första är han den främste man i Konseljen och borde således egentligen anses såsom ett slags KonseljPresident, som borde ega en öfversigt af det hela.
För det andra bör man besinna, att i en tid, då fråga är om genomgripande förändringar i hela vårt lagverk, då förslag äro utarbetade till ny civillag, ny brottmålslag, ny kyrkolag, ny sjölag, 2a 0 Deri 16 December f. m. nya krigslagar o. s. v., en JustitieMinister, som skulle räcka till för allt detta och verkligen ville att lagstiftningen skulle gå raskt framåt, har det mest svåra och maktpåliggande arbete af alla Dep:tsChefer.
Jag vet åtminstone, att JustitieMinistrar i sednaste tider funnits, som velat med allvar börja ett sådant arbete och tillika varit i hög grad öfverhopade af deltagande i ärenden, rörande snart sagdt hvarje gren af förvaltningen.
Denne Minister har dessutom under sig Justitie-väsendet i alla dess grenar och Fångvården, samt den ömtåliga föredragningen af alla frågor om nåd i brottmål.
M:ts Propos., så vida R. o. Ad. icke hellre med afs:de å de meningar, som torde komma att göra sig gällande inom de öfriga Stånden, finner skäl att till nästa Riksdag upskjuta densammas afgörande.
En värd talare har här redan tillräckligt bevisat, att brist på tid för de nuv:de Dep.Oheferne gör det till en ren nödvändighet att inrätta det nya Dep:tet; men äfven om så icke vöre, vågar jag dock tro, att detsamma är af behofvet påkalladt.
Afven om Dep.Cheferne kunde befrias från en mängd mindre vigtiga göromål, hvarigenom deras tid blefve mindre strängt uptagen, så äro i alla fall kommunikations-anstalterna af en sådan vigt inom Administrationen, att de fordra sin särskilda man, som dock ingalunda behöfver vara någon egentlig fackman.
Ty lika litet som Chefen för SjöförsvarsDep. behöfver tillika vara den skickligaste konstruktör af segelfartyg, lika litet är det skäl att antaga, det någon skulle vara den skickligaste
Chef för det nya Dep:tet, derföre att han kunde gifva den bästa ritning på en ångpanna eller ett lokomotiv.
Denne Chef måste studera komunikations-anstalternas inrättning i andra länder, och på samma gång ega en klar blick öfver vårt eget lands förhållanden, huru de inverka på kommunikations-anstalterna, och huru dessa, väl ordnade, i sin tur öfva inflytande på hela lifvet och rörelsen inom landet.
Kan man föreställa sig, att ett så vigtigt och svårt värf ej skulle fordra sin särskilda man?
Kan det väl ligga inom en mans höfva att på en gång stå i spetsen för den inre administrationen och kommunikations-anstalterna?
Icke heller lärer någon kunna påstå att förvaltningen af Postverket är ett passande bibestyr åt den, som förestår Rikets finanser.
Jag vill dermed ingalunda klandra det sätt, hvarpå nämnde Verk nu förvaltas; men det är klart, att medan man är sysselsatt med hela den intrasslade finans-förvaltningen, är det omöjligt att hafva en sådan sinnes spänstighet, att icke Postverket måste lida på föreningen.
Som sagdt är, ett så vigtigt ämne, som komunikations-anstalterna, fordrar sin man för sig; det är ej nog att den, som står i spetsen derför, kan hafva en eller annan timma ledig att tänka på dem, han måste hafva hela sin tankekraft och hela sitt intresse rigtade deråt.
Att vilja förena omsorgen om denna vigtiga administrationsgren med styrelsen öfver andra Dep:ter, är lika orimligt, som om man ville förena Sjö- och Landt-FörsvarsDepma under en och samma Chef.
Den andra delen af frågan, eller om inrättande af ett nytt Den 10 December f. m. 2fil konsultativt StatsRåd, är mera en fråga om tid.
Man bör likväl dervid äfven taga i betraktande, att, om också Dep.
Cheferna hvar för sig böra icke blott se på sitt eget Dep., utan äfven, till följd af grundlagens bud, och sakens egen natur, lemna upmärksamhet åt de inom de öfriga Dep:ten förekommande ärender, så är det dock klart, att det bör inom konseljen finnas vissa Ledamöter, som kunna sysselsätta sig med alla ärenderna oell derigenom utgöra, så till sägandes, ett bindningsmedel mellan de öfriga StatsRåden.
Dertill föreställer jag mig, att de konsultativa äro afsedda.
Jag vill vid detta tillfälle äfven påminna om den i grundlagen lemnade föreskrift, att
JustitieRåden aldrig få vara på engång tjenstgörande till större antal än 8, ehuru de äro 12.
Om detta är riktigt, och af den vigt, att desse embetsmäns rätt till hvila från deras ansträngande arbete ansets böra genom grundlags-stadgande dem tillförsäkras, så torde det ej kunna nekas, att den största billighet fordrar medgifvande af någon ledighet äfven åt StatsRåden.
Sådant skulle nu, ehuru i mindre mån, kunna vinnas genom inrättande af en 4:de konsultativ StatsRåds-plats
På grund af hvad jag nu anfört, vågar jag anhålla om bifall till den nu föredragna punkten.
Skulle densamma af något annat Stånd afslås, är R. o. Ad:n naturl. ingalunda förhindradt att fatta beslut öfver förslaget N:o 2.
Denna andra punkt kan, när vi komma till den, antingen upskjutas, eller ock genast företagas, i hvilket sednare fall propos. derå blott behöfver framställas under samma form, som Konst.Utsk. sjelf i sitt betänk:de angifvit, nemi. att bifall till densamma gäller endast i det fall att något Riksstånd afslagit första punkten.
Dalman har fästat min upmärksamhet på ett misstag, som jag möjligen begick, då jag förra gången yttrade mig.
Det synes nemi. som han, och kanske flera med honom, föreställt sig, att jag fästade mindre vigt vid den första än vid den andra punktens antagande.
Mitt yttrande kan möjligen så förstås, men så var dock ingalunda min mening.
Jag ville blott säga att, om den första punkten blefve af något Stånd afslagen, det vore en väsendtlig vinst att åtminstone få den andra bifallen.
Lagerbjelke nyss nämnt, kan R. o. Ad. också fritt besluta öfver begge punkterna, den ena efter den andra, då den sednare är framställd endast alternativ.
Hr Dalman har också bland annat ganska rigtigt anmärkt, att många af de i konseljen förekommande ärender, som uptagas i förteckningen öfver afgjorda mål med en rubrik, som föranleder att anse dem vara af ringa vigt, dock kunna fordra mycket arbete och mycken tid att utreda
Det är verkligen förhållandet, att understundom mål af högst obetydligt utseende, som äro af nästan ingen vigt hvarken för det allmänna eller den enskilda parten, likväl kunna vara af aldra största vigt såsom principfrågor.
I andra fall kan det åter gälla enskildes rätt, ehuru i en sak af mindre betydenhet; men den förde! eller skada, som kan den ena eller andra parten tillskyndas, må vara stor eller liten, så ligger det alltid 262 I)en 10 December f. m. samma vigt uppå, att K.
M:ts utslag i målet blir med rättvisan öfverensstämmande, och det är StatsKådets ovilkorliga pligt, att utan afs:de på det belopp, hvarom för tillfället kan tvistas, med samma noggrannhet undersöka hvarje förekommande fråga.
Jag har i afs:de härå sjelf haft erfarenhet af tvenne mål, som jag för tillfället erinrar mig, och hvilka båda rörde högst obetydliga summor.
Jag mottog dem vid mitt anträde till Eccl.Dep:tet, och det ena har icke kunnat afgöras förrän helt nyligen, emedan det var omöjligt att bestämma hvad som var rätt eller orätt, utan efter en långvarig undersökning i KammarCollegium och skriftvexling genom Utrikes-Ministern med Danska Ministern härstädes, för att ur arkivet i Köpenhamn vinna nödiga uplysningar.
Målet angick nemi. en fråga i Skåne, och man måste gå tillbaka till den tid, då denna provins förenades med Sverige, innan den kunde afgöras med full visshet, att det utslag, K. M:t gaf, var riktigt.
Den andra frågan är till siffran af ännu mindre betydenhet, och är ännu i denna stund icke afgjord.
Den har nu ytterligare olifvit remitterad till vederbrde myndighet, för att söka åstadkomma någon utredning i ämnet.
Prejudikat finnes icke att åberopa, och det har hittills varit mig omöjligt af befintliga handlingar komma till sådan visshet, att jag vågat tillstyrka K.
M.t att deröfver fatta beslut.
Vid alla sådana frågor, som dessa nu omnämnda, måste naturligtvis de konsultativa StatsKåden med Dep.Cheten deltaga i undersökningen. och det är ofta de förra man har att tacka derför, att alla omständigheter dervid tillräckligt upmärksammas.
Jag vill hoppas, att alla de omständigheter, som i dag blifvit här framdragna, måtte bringa till klar insigt nödvändigheten af den föreslagna förändringen.