Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St. beslutat, att en sådan bevilln. skall utgå, återstår för mig icke annat, än att tillse, huruvida bestämmelserna öro så tydliga, att de undanrödja allt missförstånd vid tillämpningen; och jag får då förklara, att jag trott mig sakna en sådan tydlighet uti förslaget.
Af en reservation inhemtas, att afdeln. af Bevilln.Utsk., som beredt detta ärende, föreslagit en annan grund för utgörandet af denna afgift, nemi. efter en lämplig classindelning af de värdigheter, hvarå fullmagt erhålles, då deremot Utskrs betänk. utvisar, att Utsk. utgått från den grundsats, att bevilln. å karaktersfullmagter bör utgå med en årlig viss proc. af beloppet af det stämplade papper, hvarmed dylika fullmagter blifva belagda.
Hvilket af dessa alternativer, som varit det rättaste, är svårt att bedöma, då Utsk. icke uppgifvit afdelnrs förslag, hvaraf man kunnat se, huruvida classindelningen varit bättre eller icke.
Emedlertid ser man af betänk., att Utsk. utmärkt, hvad som förstås med karaktersfullmagter, nemi. sådana fullmagter, öppna bref eller resolutioner på karakter eller namn, heder och värdighet af embete elier tjenst, med hvars innehafvande icke åtföljer lön på stat elier bestämd tjenstgöringsskyldighet.
Jag kail 1S H. 3a Den 11 Oetohcr. icke frångå, att detta bestämmande är skäligen karakterislikt och tyckes vara begränsadt vid tillämpningen; men här uppkomma dock flera tvetydigheter, hvaraf jag blott vill nämna ett par.
Efter det stadgande, att en fuflmagt, hvarmed icke följer tjenstskyldighet, skall åläggas bevijln. såsom karakter, frågas, huru Excellencer skola anses, sorn erhålla fullmagt på en sådan värdighet, då ett motsvarande embete på stat numera icke finnes.
Deremot vet man, alt det är en titel, som åtföljer vissa högre värdigheter.
Det är oundvikligt efter våra statsformer, att de högsta embeten skola vara bekladda med en sådan värdighet; men är detta oundvikligt, så tyckes det vara mot principen, att för sådan värdighet skall erläggas bevilln.
Jag skulle derföre tro, alt, till förekommande af villrådighet vid tillämpningen, det vore nödvändigt, att Ulsk. närmare uttryckte sin mening i detta fall.
För min del hyser jag den öfvertygelsen, att rättaste dislinctionen vore att förklara, att då Just.Statsministern och Statsråden erhålla en sådan värdighet, anses den mera tillhöra sjelfva embetet, än innefatta egenskap af karakter, men att deremot, då denna värdighet tilldelas någon annan, densamma bör betraktas såsom karakter.
Detta öfverlemna!- jag likväl till Bevilln.Utskrs närmare begrundande.
Vidare förekommer, huru de skola anses", hvilka erhålla hoftitlar.
Man vet, att ganska få af dem, sorn hafva hoflitlar, njuta lön på stat.
De, som skulle verkställa författningen, hade svårt att ens få veta, om de, som äro beklädda med hoftitlar, hafva lön på stat eller innehafva någon bestämd tjenstegrad, och de skulle således, i brist af denna kännedom, icke heller veta, oro de borde påföra en person en dylik bevilln. eller icke.
För min del tror jag, att, då Konungen äger rättighet att uppgöra sin stat huru han behagar, det icke borde komma i beräkning vid detta tillfälle, om det är titulär eller verklig fullmagt, som gifves på en så beskaffad hofbeuämning.
Jag anför detta såsom ett exempel för att undanrödja de obehagligheter, sorn jag, kanhända mer än mången annan, är i tillfälle att erfara af obestämda stadganden i sådana fall som det närvarande.
Ytterligare får jag fästa uppmärksamheten derpå, att i irsta punkten står, alt bevilln. skall utgå af deri omförmälda karaktersfullmagter, hvilka hädanefter meddelas.
När man vill bestämma en terminus a qno, bör man icke fästa sig vid ett visst datum, emedan det är svårare alt komma ihåg.
Mera lämpligt synes mig derföre vara, att i stället för ordet: hädanefter sätta: efter år i834, hvilken rättelse jag förmodar, att Ulsk., i händelse R. o. Ad. bifaller återremiss af betänk., icke skall finna olämplig.
Sedermera förekommer uti 3 morn., att den, sorn undfått afsked utan högre karakter, än sorn ålfcljt förut innehäfd tjenst, icke må påföras någon karaktersbevillning.
Det tyckes ligga i sakens natur, att den, som icke fått någon Den ai October. tara li t er, icke heller skall erlägga någon bevilln. i detta afseende, och detta stadgande är följaktligen öfverflödigt.
Man kan säga, alt detta stadgande är oskyldigt; men det förhåller sig icke så, ty när man skall tillämpa en författning, vill man, att hvarje stadgande skall betyda något, och jag åtminstone kan icke göra mig begrepp 0111 någon betydelse af denna punkt, emedan den blott innefattar principen för betänk., negativt uttryckt.
Till undvikande af all förvillelse vore det derföre säkrast , att denna punkt utginge.
Hvad som slutligen är föreslaget i den underd. skrifvelsen till K.
M. finner jag oundvikligt; men det förutsätter, att stadgandet om sportelbeloppet, som skall ingå i cbartering af fullmagter, får en särskild § uti chartas-sigillatve-förordn., hvilket mäste vara Utskts mening, ehuru det icke blifvit sagdt här.
I fall R. o. Ad. skulle anse dessa anmärkningar vara af den betydenhet att påfordra Utskrs närmare begrundande, anhåller jag om återremiss af betänk.
Jag har visserligen funnit det vara allt skäl, att man söker så mycket som möjligt beskatta fåfängan.
Måhända skulle man på denna väg kun na vinna det dubbla ändamål att vinna tillgångar för staten och slutligen utrota denna arfsynd.
Hr af Billbergh har begärt återremiss af betänk, på grund af åtskilliga anmärkningar.
Jag skulle vilja nämna, hvad Konungens
Hof beträffar, att dervid visserligen kunna vara många utnämningar, men att jag förmodar, det man kan förvänta sannfärdiga uppgifter, huruvida de äro blott titulära eller tjenstgörande beställningar.
Hvad excellence-titeln innebär, har jag icke kunnat begripa.
Jag tror icke, alt derföre, att man kallar en person Excellence, man gifvit honom en verklig titel i samhället.
Man säger ju ofta: det är en excellent man.
Deremot finnes det en benämning, som jag tillstår, att jag icke riktigt kan förlika mig med, nemi. den af Rikets Herrar.
Det förundrar mig, att Utsk., som handlagt frågan om titlar, icke fästat sig härvid.
Uti ett constitutionelt land borde icke finnas någon Rikets Herre mer än Konungen.
Jag skulle tro, att tiden är inne att afskaffa denna benämning; men jag finner icke, att sjelfva excellence-benömningen derigenom kan försvinna, emedan jag tror, att i de flesta länder denna benämning plägar åtfölja de högsta emhetena, och det synes mig, att man gerna kan lemna den tillfredsställelsen öfrig åt vissa personer att få behålla densamma.
Det är blott en tom benämning, och kan icke anses såsom karakter.
Att något nämnes om afskedade embetsman saknar icke anledning, emedan karakter ren af den tjenst, en afskedad embetsman innehaft, borde upphöra i och med afskedet; och Utsk. synes mig således icke hafva saknat all grund för sitt yttrande i 3 morn., ang:de afskedade embetsman.
Skulle, på grund af Hr af Bill - Den ai O ctoiier. berghs anmärkningar, återremiss äga rum, anhåller jag, att äfven dessa anmärkningar må densamma åtfölja.
Med anledn. af Ilr af Billberghs anmärkningar skall jag utbedja mig att få yttra några ord.
Hr af Billbergh bar fästat uppmärksamhet dervid, att den af Hr Grapengiesser uti dess reservation antydda, af Utskrs a:dra afdeln. föreslagna classification af fi(- Jarna icke blifvit uti betänk, uppgifven.
Om det kan lända till någon ledning för omdömet, vill jag tillhandagå med den upplysning, att titlarna indelades i g särskilda classer, hvaraf den högsta, som innehöll Rikets Herrar, Riksmarskalken och Fältmarskalkar, skulle erlägga 10 r:dr, och sedan proportionerligt för hvarje dass intill den sista, sorn innefattade kronolänsman, Jandsgevaldiger <&c., uti hvilken afgiften bestämdes till i r:dr. När Utsk. tog detta förslag i öfvervägande, fann det, att skillnaden emellan to och 2 rtdr icke öfverensstämde roed den himmelsvida skillnaden i rang emellan Rikets Herrar och kronolänsman; hvadan, och då förslaget vid närmare granskning icke fanns förtjena det afseende, afdeln. dervid fästat, Utskrs majoritet förklarade, att någon classfördelning icke borde äga rum.
Andra projecter framlades till fördelning af denna bevilln.; men de flesta ledamöterna inom Utsk. ansågo lämpligast att välja det förslag, som nu blifvit understäldt Ståndens pröfning.
Hvad hoftitlarna beträlFar, har Utsk. ansett, att den mängd sådana titlar, hvarmed tjenstgöring icke är förenad, icke kunde anses annorlunda, än såsom blott karakferer, och derföre, lika med andra karäktersfullmagter, borde beläggas med bevilln.
Hvad angar ordet hädanefter, som Hr af Billbergh ansett böra utbytas mot orden: efter år i834, så, enär Utsk:s ifpågavar. betänk, är grundadt på förstärkta StatsUtsk:s beslut, har Utsk. icke ansett sig kunna frångå ordalydelsen i nämnde beslut, hvaruti ordet hädanefter förekommer.
För öfrigt lärer något misstag genom bibehållandet af detta ord icke böra föranledas, emedan, som mig synes, dermed tydligen utmärkes den dag, då författningen härom emanerar.
Slutligen får jag nämna, att ingen af Hr af Billberghs anmärkningar är af beskaffenhet, att den icke redan varit föremål för begrundande inom Utsk. under den vidlyftiga discussionen i detta ämne; och då jag förmoda r, att Utsk. derå icke faster annat afseende, i fall betänk. återremitteras, än Utsk. vid frågans behandling redan giort',; anser jag, för min del. det vara utan ändamål att på grund af samma anmärkningar återremittera betänk,, hvilket jag deremot får vördsamt tillstyrka mätte af II. R, o. Ad. bifallas.
Sedan jag nu hört tvenne ledamöter anmäla sig, såsom jag förmodar, för att göra anmärkningar mot betänk., afstår jag till dess de yttrat sig, Den ai Octobcr. a5S för att pä en gäng upptaga äfven hvad de hunna erinra mot betänk., hvilket jag skulle önska, alt R. o. Ad. ville bifalla.
Hr von Hartmansdorff, Aug., Sedan en af Bevilln.
Utskts ledamöter, under omförmälan, huruledes Utsk. gatt ifrån förslaget att vid detta betänk, framställa en cIrissi— fication af de titlar, hvarför betalas skulle, nämnt, att deribland äfven länsmanstiteln blifvit upptagen, hvilken man hittills aldrig hört, att någon sökt eller fått utan sjelfva beställningen, sä visar det sig, att förslaget gränsar till löjlighet.
Då jag talar mot betänk., kan jag numera lyckligtvis göra det utan att möjligen tillvitas någon beräkning på de sportler, som förut tillfallit Konungens Cancelli för karaktersfnllmagter, emedan denna inkomst hädanefter tillfaller staten.
Hvad sjelfva saken beträffar, är det väl gifvet, att denna bevilln. mest drabbar Militären; men då jag icke äger den speciella kännedom om förhållandena, att jag kan yttra mig deröfver med den insigt, som vederbör, hemställer jag till de herrar och män, som tillhöra Krigsmagten, huruvida den föreskrift, som Utsk. gifver, kan vara verkställbar utan bestämd orättvisa, då det heter! ”att för ful 1— magter, öppna bref eller resolutioner på karakter eller namn, heder oell värdighet af embete eller tjenst, eller å sådan beställning, med hvars innehafvande ej åtföljer lön på stat eller bestämd tjenstgöringsskyIdighet, bevilln. skall erläggas.”
Det finnes en värdighet af gen.adjutant, hvilken åtskilliga personer utan lön eller befattning innehafva, bland hvilka K.
M. väljer den till tjenstgöring för tillfället, sorn honom ^odt synes.
Skulle nu alla de, hvilka vid ett eller annat tillfälle varit eller hädanefter blifva hedrade med detta förtroende, erlägga särskild skatt för denna värdighet?
Enligt ordalydelsen ser jag icke, att de kunde befrias derifrån, emedan de icke i och för värdigheten njuta lön på stat eller hafva någon bestämd tjenStgoringsskyldighet att iakttaga.
Jag känner äfven en benämning af major med tjenstebref.
Hvad den betyder, vet jag icke så noga; men jag skulle tro, att den är utan bestämd lön och ständig tjenstgöring, samt sålunda af natur att beskattas.
Jag betvifla»', att numera på stat finnas några öfverstelieutenants-löner, ehuru man städse hör denna benämning.
Skall den anses såsom en blott litel och således beskattas?
Jag skulle afven anse orätt, om en person, han må höra till hvad stånd som helst, hvilken hade utmärkt sig, men icke kunde derför belönas genom befordran till högre lön, emedan ingen sådan vore ledig, skulle för den högre värdighet, sorn honom emedlertid tilldelades, få vidkännas en beskattning, hvilken, om den föitjente vore fattig, såsom förhållandet i vårt land ofta är, skulle för honom blifva ganska känbar.
Samma förhållande äger äfven rum inom Civilen, och jag får särskildt nämna K. M:s Cancelli.
I närvar, ögonblick är ofta förhål-» 254 Den 2i October. landet, att copistlönerna innehafvas af exped.secreterarne.
Huru skola nu prot.secreterare, cancellister och copister anses?
Skola de erlägga skatt för karaktersfulhnagter, emedan de icke njuta lön på stat.
Jag vill nämna ett annat förhållande.
En exped.secreterare, som har fullmagt på denna beställning och förrättat denna tjenst, men för närvar. sköter registratorsbefattningen, under åtnjutande icke af registrator-, utan af protocollssecreterare-lön, huru skall han anses?
Med ett ord, man råkar i sådana svårigheter, hvarifrån jag icke ser, huru Kammarrätten eller andra personer, sorn få att göra med verkställigheten, skola kunna reda sig.
Slutligen får jag anmärka, att örn en sådan beskattning skall läggas på fåfängan, såsom man kallar det, blir följden den, att nästan endast den rike kan få sådana utmärkelser, men att deremot den fattige, sorn måhända bättre kunde förtjena dem, icke skall kunna hugnas dermed, utan således få känna sin fattigdom ännu mera tryckande.
På grund af hvad jag anfört anhåller jag om återremiss af betänk., hvilket icke synes mig vara så val grundadt, som vederbort i ett beskattntsärone.
På de grunder, som af Hrr af Billbergh och v. Hartmansdorff blifvit framställda, anhåller äfven jag om återremiss af betänk.
Under förmodan, att denna begäran icke vägras, skall jag icke besvara B. o. Ad. att höra de skäl, som jag måhända skulle kunna tillägga.
St j e r n s t ed t,’T h eodo r:
I anledn. af hvad Hr v. Hartmansdorff yttrat, får jag upplysa, alt gen.adjutantsgraden är en grad, som man mäste passera för att komma från öfverste till gen.major, ehuru med samma grad hvarken är förenad någon tjenstebefattning eller lön.
Det synes således, som en besynnerlighet skulle ligga deruti, att jag skulle betala en afgift för innehafvandet af en grad, sorn jag' nödvändigt måste passera för att komma från en lägre till en högre, af hvilka ingendera medför förbindelse till någon afgift.
På samma sätt förhåller sig vid flera regner med öfverstelieutenantsgraden.
Jag tror för öfrigt, att den svårighet, man vill åstadkomma för personer att emottaga karaktersfullmagter, snarare skal! öka än minska begäret efter desamma, emedan åtrån alltid stegras i samma mån, som svårigheterna för dess uppfyllande förökas.
Dessutom skulle den fattigare icke utan känbar uppoffring kunna komma i åtnjutande af samma hedersbevjsning, som den förmögnare, utan afsaknad, kan emottaga.
Af dessa och öfriga af Hrr af Billbergh och v.
Hartmansdorff anförda skäl anhåller äfven jag om återremiss af betänk.
Då så många ledamöter inom B. o. Ad. yrkat återremiss, lärer det vara fåfängt att framställa den önskan, att detta betänk, måtte bifallas.
Likväl skall jag försöka att till besvarande upptaga åtskilligt, som blif - Den ji 0 c toli c r. vit a ti marle t.
En värd ledamot liar ansett bättre, än det förslag Utsk. afgifvit, att sammanställa uti en viss classification alla titlarna.
En ledamot af Bevilln.Utsk. har redan upplyst, att ett sädant förslag blifvit framstäldt, men af Utsk. förkastadt.
Classificationen stödde sig på rangordningen, jemnförd med rese-reglementet och öfriga i detta afseende utkomna författningar.
Denna classific.ation upptog 9 classer, och bevillntsafgiften gick från 10 till 2 r:dr.
Hvar 'och en af motståndarne, d. v. s. de, sorn icke godkände denna classification, yttrade deremot, att den icke innefattade någon säker berakntsgrund, någon norm, hvarefter man kunde bestämma bevillningen, alt afgiften för första classen borde vara högre och för den sista classen lägre.
Samma svårigheter, som här blifvit anförda i afseende på hvad som skall anses för karaktersfullmagt, uppkommer äfven vid en sådan classification.
Det är således nödvändigt att genom en definition bestämma begreppet härom.
Det var en sådan, som Utsk. trott sig hafva lemnat i första punkten, hvilken lyder sålunda: ”alt för fullmagter, öppna bref och resolutioner på karakter, eller namn, heder och värdighet af embete eller tjenst, eller å sådan beställning, med hvars innehafvande ej åtföljer lön på stat eller bestämd tjenstgöringsskyldighet, hvilka hädanefter meddelas, bör i bevilln. årligen erläggas 6 proc. af beloppet af det stämplade papper, hvarmed dylika fullmagter, öppna bref eller resolutioner, efter den i 5 § af kungör, örn stämplade pappersafgiften stadgade grund, blifva belagda,” Detta ansåg Utsk. förden enda möjliga definition, som kunde uppgöras pä karaktersfullmagt, och deraf finner man, att excellencetiteln äfven bör med bevilln. beläggas, emedan excellencetiteln, eller titeln af Rikets Herrar, meddelas genom öppet bref, hvarom står att läsa i 5 § af chartse-sigillatae-förordn.', deri stadgas, att öppet bref belägges med 28a rrdrs charta.
Utsk. har föreslagit förhöjning till 5oo rtdrs charta, efter hvilken grund för dessa värdigheter bevilln. således kommer att erläggas.
Hvad särskildt gen.adjutanter vidkommer, liar Frih.
Stjernstedt upplyst förhållandet med vissa grader inom ammen.
Men jag får dervid tillägga, att såvida gen.adjutanter utgöra en särskild grad inom armeen med möjlig tjenstgöringgskyldighet, skola, enligt Utsk:s definition, dessa gen.adjutanter icke blifva skyldiga att erlägga någon bevilln., emedan den lyder: ”med hvars innehafvande ej åtföljer lön på stat eller bestämd tjenstgörrsskyldighet.”
För att tillintetgöra egenskapen af blott karakter erfordras således blott ettdera alternativet, tjenstgörtsskyldighet eller lön på stat, förenadt med den benämning, en person innehafver.
Jag tror, att uttrycket: t jens tgörrssk y 1 d i g h et här influtit icke blott i den inskränktare bemärkelsen, såsom afseende en närvar. skyldighet att tjenstgöra, utan äfven såsom innefattande ett åliggande att tjenstgöra, när så påfordras.
Den 21 O c toli er. vill jag minnas, att uti endera punkten, nemi. den a:dra, finnes ett särskildt undantag.
Denna punkt innehåller nemi.: ’’att då den, sorn erhållit högre karakter, an sotri åtföljer innehafvande tjenstegrad, efter behörigt förordnande minst ett år förrättar den tjenst, som motsvarar den högre karakteren och sådant vederbörligen styrker, under samma tid icke erlägger någon karaktersbevilln.”
Man presupponerade inom Utsk., att en person, som erhållit en högre karakter än den, som åtföljer den lön, lian uppbär på stat, skulle komma att användas i den tjenstegrad, hvars karakter lian bär, och i följd deraf fann man, att under den tid, han förrättade den tjenst, som motsvarade hans titel, han borde vara befriad från karaktersbevilln., som han deremot borde åter utgöra, när han återginge till sin inferieura befattning.
För min del anser jag visserligen, att hela detta betänk, icke är fullt motsvarande, hvad sunda förnuftet säger, att det bör vara i afseende på bevillning; men sedan förstärkta StatsUisk. anbefallt denna beskattning, ulan att betrakta svårigheten, ja, nästan orimligheten deraf, kan jag icke se, huru man skall uppställa beskattningen på annat sätt, än Utsk. föreslagit.
Önskar R. o. Ad. classificaliönen, så möter visserligen ingen svårighet! för Bevilln.Ulsk. att uppgöra densamma; men jag fruktar blott, att olägenheterna och bristerna skola blifva lika många, som man nu funnit, och måhända flera, emedan en eller annan titel lätteligen kan uteglömmas, så att det blefve nödvändigt att bifoga ett postscriptum med tillkännagivande, att de, som blifvit uteglömda, skulle upptagas i den eller de classer, med hvilka de närmast kunde compareras.
Ehuru jag således icke kan finna, att något annat förslag än detta, hvilket jag medgifver icke är fullkomligen bra, kan blifva framstäldt, skall jag likväl icke motsätta mig återremissen, som jag fruktar endast kommer att upptaga Ulsk:s lid, emedan jag befarar, att någon egentlig förändring elier förbättring svårligen kan komma att äga rum.
Hr von Tr o i 1, E mil: I händelse R. o.
Ad. skulle, hvilket jag ej önskar, behaga återremittera detta betänk., anhåller jag, att CJlsk. ville, på sätt en af reservanterna föreslagit, uppgöra en tarif med vissa bestämda classer, hvarefter hevilla, skall utgöras i bestämda r:drtal.
Jag tror icke, att någon synnerlig våda skulle uppstå, om en eller annan karakter uteglömdes, såvida Utsk. blott iakttager, att vid slutet af hvarje dass tillägga orden: ”saint vederlikar.
” Hvad för öfrigt angår de anmärkningar, som blifvit gjorda, synnerligast af Hr v. Hartmansdorff, synas desamma egentligen icke vara riktade mot hvad som nu utgör föremålet för öfverlaggningen, utan mot den princip, som en gång af R.
Sf. blifvit fastställd.
Likväl måste jag tillägga, att jag icke kan af denna princip finna så många olägenheter - Dea 31 October. ter, som talaren velat förespegla oss.
Han har visserligen sagt, att det skulle blifva svårare att belöna den obemedlade förtjensten, att utmärkelser endast skulle komma att tillfalla den rike, men icke den fattige.
Jag deremot skulle tro, att genom antagande af det förslag, som är å bane, alla karaktersfullmagter snart skulle försvinna.
Det är sannt, att derigenom skulle utmärkelser för förtjenster litet mindre ofta meddelas; men deremot blefve utmärkelsen af mera betydenhet än nu, ty det kan icke bestridas, att all utmärkelse, hvars värde beror på opinionen, i samma mån förlorar i värde, som den i mängd utdelas, och följaktligen blir förtjensten lika mycket belönt, om den erhåller en lägre grad, som mera sällan utdelas, som om den erhåller en högre grad, hvartill i massa befordras.
I afseende på de upplysningar, som blifvit meddelade om förhållandet inom armeen, kan jag icke instämma med 2:ne ledamöter deruti, att gen.adjutantsgraden nödvändigt måste passeras för att komma till generalsgraden.
Den utgör, likasom gen.majorsgraden, blott en karakter, utan tjenstgörtsskyldighet; ty emellan vanliga gen.adjutanter och Konungens Gen.adjutant för Armeen äger ingen jemnförelse rum.
Yi hafva på stat endast en Fältmarskalk och 9 Generaler.
Jag kan icke föreställa mig, att K.
M. på ringaste sätt är förhindrad att taga till generalsplatser öfverstar eller andra, som icke varit gen.adjutanter.
Med öfverstelieutenantsplatserna förhåller det sig så, att de äro tjenster på stat, ehuru förenade med första majorstjensterna.
Hvad majorer med tjenstebref beträffar, har man länge varit i osäkerhet om hvad dermed förstås.
Nu har man kommit under fund med, att det betyder ett bref på att slippa göra tjenst.
Om man får en högre grad, men slipper att göra tjenst för den lön, man åtnjuter, så är det ju icke obilligt, att man erlägger Devi11n.
Utöfvar man deremot tjensten, så är man, enligt Utsk:s förslag, befriad från afgiften.
Samma förhållande måste det vara med de omnämnda befattningarna inom Konungens Cancelli.
Om en person med copistlön, befordras till exped.secreterare, med skyldighet att förrätta denna tjenst, är befordringen icke blott en karakter.
Om han deremot befordras tili den högre graden utan tjenslgör.vsskyldighet, finner jag icke obilligt, att han erlägger hevilla, för karakteren.
Jag kan icke, lika med Hr af Billbergh, finna, att vi hafva behof af Excellencer för det närvar.
Men om K.
M. vill utnämna vissa högre embetsman till Rikets Herrar, så tror jag icke, att någon tvetydighet kan uppkomma derigenom, att några sådana tjenster på stat icke finnas; ty om man bestämmer lie v i lin. efter beloppet af det stämplade papper, hvarmed fullmagten belägges, torde det icke vara svårare att veta, huru mycket en Excellence skall betala, än ett cancelliråd, på hvilken titel fullmagter utdelas, ehuj5 H. 33 Den ai October. ru tjensten icke finnes.
Då jag således icke kan finna de framställda anmärkningarna vara af någon vigt, anhåller jag om bifall till betänk.
Förekommen af Hr v. Troil, förenar jag mig med honom och begär bifall till betänk.