Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta förhällande ukwisar att QwarnTullen ömsom warit päbuden och ömsom instäld, hwil, ket än ytterligare styrkcs af Tolfte punkten uti Riksdags - Beslutet af ben 2s Junii 1655: nu för tiden utgöres ben endast af Städerne Stockholm, Götheborg och Carlscrona, i stället för Mantals < Penningar som ukgä af de öfrige Städer och Landet, och hwilka senare icke undergäkt någon annan huswudsakclig förändring, än den akt de i likhet med alla Räntor som wore äldre än 1719 blefwo genom Kongl.
Förordningen af den 6:te
December 1776 fördubblade samt att ötskillige Landsorter, Härader, Socknar, och Personer under tiden erhällit dels total befrielse ifrän och dels lindring uti deras utgörande, hwilket närmare och om, ständeligare utredeS och bestämmes uti sjunde och ättonde ZZ af Mantals-Commissarie-JNstructionrn d. 20 December 169Z.
Om Mantals-penningarne dä de först inför, bcS kunde anses sammanlagde med de öfrige utskylder för en i sin mohn icke obetydelig beskattning för hwar, je individa, sä blifver likwäl förhällandet helt annorlunda nu efter ett förändradt mynt- ^ch waruwärde, I jämförelse med alle öfrige utskylder som mera följa tiden och förändrade omständigheter ät, kan icke nekas akt ju deras belopp är af föga betydenhet, och pä ingen annan ränka eller utskyld kan förhöjning blifwa mindre känbar än pä dem.
Stats - Utskottet harder, före trott att det säledes kunde wid dem framför andra af Kronans inkomster fästa sin uppmärksamhet.
Men som wid alla beskattningar, det alltid warit, bordt och bör blifwa en grundregel, att den fattigare mä njuta en lindring, som hans medellösa och behöfwande tillständ kräfwer, och att fördelningen af Sta, Den 16 ÖctSber. 428S Statens bördor sä lämpas, att dc sä widt möjeligt är^ falla lika' pä hwarje Medborgare i jämförelse med hans xier eller mindre förmögenhet , och wälftänd sä har Ståts-Utskottet wid detta tillfälle icke'eller afwikit ifrän en sä allmänt godkänd grundsatts, dä SlarsUtskottet endast trott sig böra fbreflä förhöjning af, dem som betala högsta afgiftcn.
I enlighet
Med hivad 1693 ärs MantalsCommiharie - JnstruckioM innehäller, ulgä nu Mantalspcnningarne till olika belopp, dels med tolf och ätta vch dels med sex och fyra Skillingar för hwarje Mantalsskrjtwen »person.
Och dä be som betala scy och fyra Skillinga, kunna anses Utgöra den fattigare Classen/ sä hemställer Stats - Ulskottct, att endast be Mantals r penningar som nu utgä med tolf och äkta Skillingar, mätte förhöjas med tjugofem Procent sä att de som hittills betalt tolf Skillingar skulle hädanefter komma att erlägga femton Skillingar och dc som bekalk äkta Skillingar utgöra tio Skillingäk. venne tillökning blifwcr för hwarje enskild af föga betydenhet men är dock sammanlagd för Stats - wcrket en icke obekydelig lättnad i dcft nörwarande medellösa belägenhet, och Stats - Utskottet twiflar icke, att ju RiksénHögloft.
Ständer lära benägit täckas finna bäde billighet och rättwisa uti ett förslag, som endast asser en utskyld, hwilken af alla undcrgätt den minsta förändring och tillökning» hwilka förändrade tider och omständigheter uti de fleste öfrige, annars bereds.
Efter hwad efwan anförbt är, hafwa Skäbrrne Stockholm, Götheborg och Carlscrona^ hittills icke erlagt nägre Mantals» penningar, utan endast utgjort ben sä . kallade Qwarn - Tullen.
Qwarn - Tullen är kikwäl af sädan egenskap att den icke drabbar nägon Tredje Band.
N:o 303. wist 4286 Den 16 October. tvih person.
Oen följer omärkligen waran ät och werkar icke directe pä hwarje enffild, utan i mohn af betz consumtion; det är Medes ganska synbart, att dehk Städer- Jnncwänare njutit en wärkclig lindring framför öfrige, i synnerhet som Qwarn - Tullen, hwitt ken likmätigt Kongl.
Pr o t o c o 11, hållna hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 1829. \ Fyrationdejörsta Häftet.
Tryckta hos Johan Hörberg, iSBa.
Tisdagen d. 8 September 1829.
Plenum kl. tre qvart till i Eftermiddagen.
Sedan de 2:ne Härolder, hvilka borde gå framför Ridderskapet och Adeln, ankommit, afgick Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken med Ridderskapet och Adeln, kl. ett qvart till 2 e. m. till RiksSalen å Kongl. Slottet, hvarest Hans Excellence StatsMinistern för Utrikes Ärenderne, m. m., Herr Grefve G. af Wetterstedt, å Kongl.
Majrts höga vägnar, aflemnade Dess Nådiga Svar uppå Rikets Ständers underdåniga förslag rörande åtskiliige Lagförändringar.
Sedan Ridderskapet och Adeln återkommit till Riddarhuset, hemställde Hans Excellence, att Kongl. Majrts högstberörde Nådiga Svar måtte i dagens Protocoll intagas, hvilket bifölls.
I anledning häraf upplästes Högstberörde Svar, så lydande:
Välborne, Ädle o c h V ä 1 v ö r d i g e, Ärevördige, Vördige, Vällärde, Är eboine, Förståndige, Välaktade, Hedervärde och Redlige Gode Herrar och Svenske
Uti underdånig Skrifvelse af den 21 sistlidne Februarii håfven J, Gode Herrar 41 It.
1 + 4 Den 8 September. och Svenske Män, uppå anförde grunder, i underdånighet föreslagit åtskilliga förändringar i Lagens stadgande, angående lottning af måi i Idof- och RådstufvuRätter, samt uti JnstitiaeRevisionsExpeditionen, nemligen följande tillägg: 1:0
I slutet af 27 Cap. g §.
Rättegångs Balken: ”Inlagor och besvär i andra tvistemål, så ock de brottmål, som ej äro HofRätten till skärskådande underställde, skola ock, om de till förklaring utställas, emellan Ledamöterne till föredragning lottas, sedan förklaringen inkommit.
Då lottning ske skall, late HofRätten det kungöra genom anslag å dess dörr, dagen förut, och varder lottningen offentligen förrättad”; och , 2:0 i slutet af 3o Cap. i3 RättegängsBalken: ”De saker, som nu nämnde äro, så ock andre mål, i hvilka Konungen Sökes, skola emellan dem, som till föredragning satte äro, genom lott utdelas och till föredragning beredas”, samt 3:o att usta punkten i 1 §. af 22 Cap. samma Balk måtte ändras till följande lydelse: ”1 HofRätt och RådstufvuRätt i de städer, der KämnärsRätt är, skall någon af Kattens Ledamöter,^? sätt i 27 Cap. g om HofRätt sägesj genom lott utses, att i lagvadd» och till Rätten instämda saker De* 8 September. 5 skriftlig berättelse om deras sammanhang uppsätta, innan de till
Doms företagas.
Detta ämne har Jag, efter Högsta Domstolens och StatsRådets hörande, tagit i Nådigt öfvervägande, och, hvad först beträffar det föreslagna tillägget till 27 Cap. 9 §.
RättegångsBalken, funnit, att föreskrift om hvilka mål, som böra emellan HofRätts
Ledamöter lottas, redan finnes meddelad, dels genom Kongl. Brefvet till Svea HofRätt af den 6 Februarii 1799, och dels genom den för hvarje HofRätt antagna arhets-ordning, samt att det af Eder begärda Lagstadgande, angående offentlighet vid sakers lottning vid HofRätt, är hvarken påkalladt af något genom erfarenheten vitsordadt behof, eller till någon väsendtlig nytta ledande.
I afseende på Edert förslag örn tillägg i 30 Capitlet i3 §.
RättegångsBalken, rörande lottning af Mål i JustitiseRevisionsExpeditionen, förekommer, att, redan genom den för Nedra Revisionen den 3 Augusti 1809 utfärdade Instruction, det är bestämdt föreskrifvet, att, utom sådana brottmål, som angå häktade personer, de egentligen så kallade Cabinetls-ärenden och dem, sorn, utom Konungens Egen tillåtelse, ej få upptagas, alla till nämnde Expedition inkommande
Mål skola emellan samtlige RevisionsSecreterare lottas.
Edert ifrågava - 6 Den 8 September. rande förslag, hvilket således icke synes vara af behofvet påkalladt, skulle dessutom, genom de derutinnan nyttjade allmänna ordalag, kunna föranleda dertill, att äfven den tid af året, då, enligt Instruction och stadgad arbets-ordning, en RevisionsSecreterare i sender föredrager, flera veckor å rad, sådana Mål, hvilka fordra skyndsam handläggning, ofta kommo att, i följd af lottningen, blifva hvilande längre tiel, eller intilldess Referentens föredragningstour inträffar, hvaremot det synes lämpligast, att, på sätt hittills skett, dylika Mål utan lottning öfverlemnas till föredragning af den RevisionsSecreterare, hvilken, den tid dessa
Mål inkomma, har i sin tour den ordinarie föredragningen sig ålagd.
Slutligen, vidkommande Eder hemställan om ändring i i Mom. af 22 Cap. 1 §.
RättegångsBalken, har Jag insett denna ändring blifva mindre lämplig för RådstufvuRätterne uti de af Rikets mindre städer, der vanligen ej någon af Ledamöterne, utom Ordföranden, är lagfaren, helst det med Berättelsers författande i lagvadde och instämde
Mål åsyftade ändamål icke synes kunna vinnas, om ett sådant göromål, hvarmed jemväl är förenad skyldigheten att efter föredragningen sig först i Målet yttra, skulle, i följd af den föreslagna ovilkorliga lottningen, uppdragas åt en Ledamot, hvilken, såsom icke studerad man, dertill kan sakna skicklighet och förmåga.
Uppå dessa grunder har jag funnit mig föranlåten att vägra bifall åt Edert i detta ämne i underdånighet framställde förslag.
J håfven äfven, Gode Herrar och Svenske Män, uti underdånig Skrifvelse af den 16 sislidne Martii, anfört, hurusom skiljaktiga meningar om gränsen för HofRätts skärskådande och pröfning af UnderRätts ransakning och Utslag i så kallade Underställningsmål, icke blott hos serskilde HofRätter, utan ock hos serskilda afdelningar af en och samma IIofRätt, skola äga rum, i följd hvaraf olikhet i dylika
Måls behandling jemväl uppstått, samt att J icke tvekat att gifva företrädet åt deras tanke, som anse ÖfverDomarens pröfning af Underställningsmål ej böra inskränkas lill endast den del af Underrättens Utslag, hvilken angår det eller de brott, hvaraf underställningsegenskapen bestämmes, utan sträckas till alla de delar af Målet, som i större eller mindre mån verka på den tilltalades sammanlagda bestraffning; på hvilken grund J hos Mig i underdånighet föreslagit, att, uti 25 Capillet 5 §.
RätlegångsBalken, näst före sisla punkten och efter orden: ”så ock delaktighet i thesse missgerningar,” må införas följande mening: ”Är den, som för sådant brott eller ”delaktighet deruti tilltalas, jemväl för annian förbrytelse till ansvar fäld, varde Ut - 8 Den 8 September, ''slaget i liela dess vidd HofRätten under"stäldt, ” Efter det Högsta Domstolen och StatsRådet blifvit i ämnet hörde, har jag tagit Edert berörde förslag i öfvervägande, och dervid gillat de grunder, som detsamma föranledt, men ansett följande betänklighe- ' ter möta emot antagande af den redaetion till Lagstadgande, sora af Eder blifvit i underdånighet aflemnad.
Förslaget förutsätter den händelse, att den, som för det gröfre brottet tilllalas, derjemte är för annan förbrytelse ej allenast anklagad, utan jemväl till ansvar fäld.
Deraf skulle följa, att HofRätten väl, om den tilltalte blifvit af UnderRätt fälld till för högt eller för lågt ansvar, kunde sådant ändra, men ej, derest han olagligen vore från ansvar befriad, egde deruti göra den rättelse, som med Lagens kraft funnes vara förenlig.
Vidare skulle af det uti Förslaget förekommande stadgande, att Utslaget i hela dess vidd bör HofRätten underställas, följa, att, i händelse en person vore tilltalad för flera brott, af hvilka ett eller flera icke voro af underställnings-egenskap, samt under ransakningen skulle hända, att jemväl andra personer blifvit inblandade såsom delaktiga i de mindre brotten, ulan att vara Den 8 September. 9 det i det gröfre, UnderRätts Utslag icke Lomme att, hvad sådana personer beträffar, gå i verkställighet förr, än ÖfverRätt, efter föregången underställning, sig i saken utlåtit, ehuru en person, tilltalad för ett mindre brott, icke lagligen hör tillerkännas eller betagas större eller mindre rättegångs-förmåner derföre, att en med honom uti samma brott delaktig person är anklagad jemväl för ett brott, sora till underställning föranleder.
På dessa skäl, har jag funnit mig icke kunna oförändradt antaga Edert ifrågavarande Förslag; men vill uti serskild Nådig Proposition till Eder framställa förslag till en förändrad Redaction af det tillägg uti s5 Gapitlet 5 §.
RättegångsBalken, J ansett nödigt, så att det af Eder åsyftade ändamål må vinnas, utan att deraf må uppkomma de följder, hvarå Jag nu fästat Eder uppmärksamhet.
Jemväl håfven J, Gode Herrar och Svenske
Män, uti underdånig Skrifvelse af den ^4 sistlidne April, föreslagit, att, med ändring af Kongl. Brefvet den 3 December 1799, må stadgas, att ej någon hädanefter får DoraareEmbetet utöfva, innan han fyllt s5 år.
Sedan Högsta Domstolen och StatsRådet häröfver blifvit hörde, har Jag företagit delta ämne till Nådig pröfning; och IO Den 8 September, ehuru jag till alla delar gillar de grunder, hvarpå ifrågavarande förslag sig stödjer, finner Jag likväl, att det stadgande, J begärt, skulle, genom sin ordalydelse, leda till den emot 36 §.
RegeringsFormen stridande följd, att personer, hvilka, utan att hafva uppnått 25 års ålder, redan blifvit till
Domare utnämnde eller förordnade, och DomareEmbetet med redlighet och skicklighet uppfyllt, komme att från utöfningen deraf skiljas, endast på den grund, att en kanhända ganska korrt tid återstode af den stadgade åldern; äfvensom alt, med afseende derå, att, enligt i4 Capitlet 2 §.
Krigsartiklarna, bland Ledamöterne i KrigsRätt böra vara tvänne Lieutenanter och en Officer af första graden, men möjligen kan inträffa, att inom nyssnämnda grader tillgång saknas å Officerare, hvilka uppnått 25 års ålder, ett allmänt stadgande om en sådan ålder för Domare icke kan å KrigsDomstolarne ovilkorligen lämpas.
Af dessa anledningar finner Jag
Mig föranlåten att vägra bifall till Edert berörde Förslag, sådant det nu blifvit framstäldt; hvaremot Jag vill, genom serskild Nådig Proposition, föreslå Eder ett stadgande, innehållande föreskrift för samtlige HofRätterne, att hädanefter icke lill
DomareEmbetets utöfvande förordna någon, som icke fyllt 25 år, så framt lian icke redan tillförene blifvit af HofRätterne i Domare-värf nyttjad.
Uti Skrifvelse af den 24 sistlidne April håfven J vidare, Gode Herrar och Svenske Män, i underdånighet föreslagit att, med ändring af Kongl. Förordningen den 10 April 1810, angående lagfart med förpantad fast egendom, när Pantegare ej är till namn och vistelseort känd, och) viss tid till egendomens inlösen ej är i Pantebrefvet bestämd, till allmän efterrättelse må stadgas, att den i berörde Förordning föreskrifna Kungörelse, om tillämnad lagfart med dylik egendom, hädanefter ej behöfver i Hamburgertidningen införas.
Efter det jag häröfver hört Högsta Domstolen och StatsRådet, har Jag funnit godt att till Edert berörde förslag lemna bifall, hvarom allmän Kungörelse kommer att utfärdas.
Likaledes har Jag, efter Högsta Domstolens och StatsRådets börande, bifallit Eder, uti underdånig Skrifvelse af den 11 sistlidne Maji, framställda begäran att, med upphäfvande af 37 punkten i Kongl.
Förklaringen den 23 Martii 1807, må stadgas, att UnderRätts Ransakning och Utslag i Mål, angående sådana Edsöresbrott, å hvilka penningeböter, jemte fängelse med eller utan arbete, äro i Kongl. Förordningen den 20 Januarii 1779 utsatte, hädanefter skola, innan Utslaget går i fullbordan, till HofRätls skärskådande och pröfning insändas, hvil - i2 Den 8 September. ken ändring kommer att till allmän efterrättelse kungöras.
Med bifall till hvad J, Gode Herrar och Svenske Män, uti underdånig Skrifvelse af den ii sisllidne Maji, äfvenledes föreslagit, angående upphörande af den, genom flera äldre Författningar, och senast Kongl. Brefvet af den 22 Martii i8o3, HofRätterne tillagda Jeuleralions-rätt, har Jag, efter Högsta Domstolens och StatsRådets hörande, funnit godt att, genom Bref till vederbörande Hof- och ÖfverRätter, förklara, det 2:dia punkten af nämnde Kongl. Bref till all verkan upphörer, samt att hvad, angående leuteration, uti 1 och 6 samt 7 punkterna af samma Bref förekommer, i följd deraf förfaller.
Genom Skrifvelse af den 11 sistlidne Maji håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, ytterligare i underdånighet föreslagit utfärdande af en Förklaring, med tillkännagifvande, att, genom Kongl.
Brefvet till samtlige HofRätterne i Riket af den 27 Maji 180!, någon ändring af i5 Cap. 2 §.
RättegångsBalken, eller någon inskränkning i de stadganden, som deri finnas, angående rättigheten att föra andras talan, icke blifvit meddelad.
Efter det Högsta Domstolen och StatsRådet blifvit i ämnet hörde, har Jag funnit godt bifalla Edert berörda underdåniga Den 8 September. 13 Förslag; i enlighet hvarmed Förklaring kommer att till allmän efterrättelse utfärdas.
Slutligen håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, uti underdånig Skrifvelse af den ii sisth Maji, uppå anförda grunder, föreslagit, att 2 Cap. 3 §.
GiftermålsBalken, om förbud för Syskonbarn alt taga hvarandra till äkta, utan att Konungen gifver der lof till, må upphöra alt vara gällande.
Då Jag, efter Högsta Domstolens och StatsRådets hörande, tagit detta ämne i öfvervägande, har Jag funnit de skäl, hvarpå min Högstsalige Herr Fader, Hans Maj:t Konung Carl XIII, Glorvördigst i åminnelse, grundat Dess afslag å Rikets Ständer», vid 1809 och 1810 årens Riksdag, gjorda anhållan om upphäfvande af ifrågavarande Giftermåls-förbud, och hvilka skäl blifvit den 3 Febr. 1810 Rikets Ständer å RiksSalen meddelade, vara af den styrka och den vigt, att de äfven nu böra föranleda till enahanda svar å Eder förnyade begäran, hvilken Jag således icke kan i Nåder bifalla; men då J, bland skälen för Eder underdåniga anhållan i detta ämne, anfört den omgång och kostnad, hvarmed skyldigheten för Syskonbarn att söka Konungens tillstånd är förenad; så har Jag, för att gå Eder önskan till mötes, fattat det beslut, att, i likhet med hvad, genom Kongl. Brefvet den 20 Junii i8o5, är för ett serskildt fall före - Den 8 September. skrifvit, Syskonbarn, hvilka vilja söka Konungens tillstånd att med hvarandra träda i ägtenskap, böra gifva sin åstundan tillkänna hos Kyrkoherden i den församling, der Qvinnan vistas, hvarefter Kyrkoherden bör, med insändande af betyg om Contrahenternas uppförande, derom göra anmälan i Consistorium, som har alt Målet till Konungen inberätta, då Konungen vill, genom svar till Consistorium, meddela Dess Nådiga Beslut, hvarom Consistorium bör Kyrkoherden och denne åter Contrahenterne oförtöfvadt förständiga, utan att någon afgift hvarken hos Kyrkoherden , eller i Consistorium, eller i Konungens Cancellie derföre må äga runi; och kommer, angående den sålunda beslutade förändringen af sättet för Syskonbarn att söka och erhålla Gif- * termåls-tillstånd, allmän Kungörelse att utfärdas.
Jag förblifver Eder, Gode Herrar och Svenske Män, med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen.
Den 10 September f. m. i5 Thorsdagen den i o Sept. 1829.
Herr Rosenbladj Bernhardanförde skriftligen: Sedan Rikets Ständers vid förra Riksdagen inför Thronen framburna önskan, om Hennes Kongl. Majit Drottningens Kröning, vunnit sin fullbordan, och derigenom bandet emellan Konungahus och Folk fått en ny helgd, återstår endast att, i likhet med hvad hos de öfrige Stånden blifvit väckt, anmoda StatsUlskottet, att med förslag till betäckande ^af de vid delta glada tillfälle uppkomne kostnader till Rikets Ständer inkomma.
Remitterades till: Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotten:
Friherre Wrangels, Henning, den 29 sistlidne Augusti f. m. på hordet lagde Motion, ått 1827 års SkiftesStadga icke mätte tillämpas pål de enskiftes-förrättningar, hvilka före Stadgans utgifvande blifvit påbörjade, men ännu icke hunnit fulländas.
Den io September f. m.
Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonom iUtskotten:
Friherre Wrangels, Henning, den 29 sistlidne Augusti f. m. på bordet lagde Motion, angående flygsandens ytterligare dämpande i Halland.
BevillningsUtskottet : Friherre Wrangels, Henning, den 29 sistlidne Augusti f. m. på bordet lagde Motion, alt de personer, hvilka användas såsom vaktare vid flygsandsfälten, må befrias från Bevillning.
Friherre Ridderstolpes, Fredrik, den 7 dennes f. m. på bordet lagde Motion, att Länsmän och Underofficerare må, under iakttagande af enahanda säkerhetsmått och förbindelser, som öfrige lånsökande, erhålla lån i BancoDisconten.
StatsUtskottet: Friherre Ridderstolpes, Fredrik, den 7 dennes f. m. på bordet lagde Anförande, angående vissa föreslagne vilkor för verkställigheten af en Brobyggnads uppförande vid Borgås sund.
Föredrogs å nyo och bifölls BnncoUtskottets den 2 dennes under N:o 76 aflåtne, och den 7 derpå följde f. m. på bordet lag - Den 10 September f. ra. >7 lagde, Memoria], innefattande hemställan, att Rikets Ständers besjut, om silfvers uppköp och in vexling till Banken, må till årets slut förlängas.
Å nyo föredrogs Stats- Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottens den 22 sisllidne Julii under N:o 56 afgifne, och den 7 derpå följde Augusti e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt fråga om förklaring öfver Kongl.
Brefvet af den 22 Maji 1819, rörande Åbo- och Besittningsrätten till Kyrkohemmanet! i Halland.
Herr Ugglcij Carl Willielm> anförde skriftligen:
Den oro och det bekymmer, som frågan om åbo- och besittningsrätten till några så kallade kyrkohemman i Halland väckt hos åtskillige så utom sorn inom representationen, har uti de förenade Utskottens Utlåtande åtminstone fått en pol att svänga sig omkring genom förslaget, att denna angelägenhet må afsöndrad, eller rättare oberoende af de administrativa formerne, i domstolsväg för speciela fall kunna afgöras.
Knuten var väl icke gordisk, men han var väl upplöst; ty kan man önska sig ett bättre tillstånd än under Lagen; och mig synes, som alla partierna härutinnan gerna 4i H. 2 / 1,8
Dm io .September f. m. kunde förena sig.
Men oaktadt detta Utskottens verkligen klokt medlande förslag, har man hort åtskilliges förkastande af detsamma serdeles inom PresteStåndet.
Jag respecterar andras åsigter, och skall bättre öfvertygad icke blifva envis att förfäkta mina.
Dock likväl har jag skäl att frukta det mången, snärjd uti fördomarnes nät, eller upphållen genom drömbilderne af förlorad magt och rikedom, eller i lankan på reactioner från det enkla, på sunda förnuftet sig stödjande, som nu brukas, till det mångfalldiga och pompösa på icke förnuft sig stödjande, som fordom hos oss existerade inom Kyrkans område; det mången, säger jag, låter förvilla sig häraf, och följaktligen ser skeft, der han kunde se rätt uti den nu omförmälta frågan.
Några bevis härföre torde ligga uti det ända till en slags fanatisk ifver af några Prestmän drifna försvaret af denna Kyrkans förmenta tillhörighet; der man icke en gång kan tillåta undersökning, huru förhållandet efter lagliga acter och urkunder rätteligen är — och der man förbiser flere tusende personers väl, emot bibehållandet ad mensam pasloris, icke allenast af smörräntorne — hvilket kan vara i sin ordning — men äfven af en städselrätt, hvartill orden i urkunderna gifva en så tvetydig rättj att det ännu ligger i ett dunkel, eller är högst problematiskt, hvad utslag kan fällas af den lugna forskningen.
Den 10 September f. m. •9
I sanning påminner icke delta allt för mycket om de tider, då några ifrån klostren och kyrkorna reclamerade egendomar bragte vårt Katolska Presterskap i harnesk emot rättvisans handlingar; men vi vänta af vår upplysta tid — af vårt lika upplysta, och för den enkla sanningen ifrande Presterskap, att dessa icke nu vilja träda emellan Lagen och dem, som söka dess skydd.
Man har sagt, att åboerne på dessa Kyrkohemman äro paternelt behandlade.
Jag ville icke tvifla derpå, emedan det vore illa om Kyrkan annorlunda skulle förfara med dem; men då man framdragit och för allmänheten framlagt *}, såsom bevis på goda vilkor för dem, ett contract; så tvekar jag icke, att påstå motsatsen — ty när jag företager mig analysen af detta bevis på Kyrkans faderlighet, och finner, alt på hälften af N:o i Stråvalla, tre åttondedels hemman med 6 geometriska tunnlands areal, af åboen icke allenast skall underhållas trenne vanföre personer, af hvilka den yngsta är 23 år gammal, utan äfven derföre betalas i afgäld 3 tunnor och i spann, hälften korn och hälften råg, kan jag blott falla i förundran öfver, huru det arma folket förmår berga sig; och då jag finner besittningsrätten så osäker, att den möjligen, om *) Se Allmänna Journalen ‘ N:o 198 innevarande år, 4i H. a* 70 D f 4i i o S e p t. e in !> f r f. tn. jag ratt minnes hvart 3:dje eller 5:te år, genom nya contracters uppgörande kan rubbas, tänker jag mig äfven en vanhäfd af dessa hemman, emedan med osäkerheten att äga och besitta icke förenar sig lusten att odla och förbättra.