Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., Den 3 Oktober f. m. 23 vidblef 11. o. Åd. sitt förut i frågan fattade beslut och afslog BorgareSt:ts inbjudning.
Sedermera föredrogs och godkändes Utsk:ts förslag till voter.- propos. i samma fråga.
23:dje och 24:de punkterne.
Voter.proposme godkändes.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att BorgareSt:ts inbjudning ronde anslag till nybyggnad för elementarläroverket i Fahlun borde till afgörande företagas, innan Utsk:ts förslag till voter.propos. i samma fråga pröfvades; uplästes nämnde EiksSt:s prot.utdrag N:o 470, hvarefter anmälte sig och yttrade Hr Hjärne:
Med detta anslag är samma förhållande som det i BorgareSt:ts inbjudning nyss omförmälde.
Detsamma blef af E. o. Ad. afslaget, och som inga nya skäl nu blifvit föreburne, anser jag E. o.
Ad. ej böra frångå sitt en gång fattade beslut, utan tillstyrker jag att den ifrågav:de iubjudningen måtte afslås.
Uppå härefter framställd propos., blef den ifrågav:de inbjudningen afslagen.
Sedermera föredrogs Utsk:ts förslag till voter.propos. i frågan.
För min del kan jag icke gilla Utsk:ts förfaringssätt i ifrågav:de punkt.
I afs:de på den ifrågav:de anslagssumman till Fahlu läroverksbyggnad hafva Preste- och BorgareSt:n bifallit Utsk:ts hemställan. att densamma måtte som anslag från Eiksg.Kont:t utgå; BondeSt:t deremot har afslagit anslaget, men beslutat, att bevilja ett låneunderstöd för ifrågav:de ändamål; E. o. Ad. har afslagit både anslag och lån.
På denna punkt befinner sig saken f. n. Det oaktadt säger Utsk:t, att äfven i händelse BorgareSt:ts inbjudning icke blifver antagen, så bör ändock frågan, genom trenne BiksSt., anses vara afgjord, och att det endast återstår att votera om, antingen summan skall som lån eller anslag beviljas.
Utsk:t har således helt och hållet velat förqväfva det 4:de Ståndets beslut, att hvarken anslag eller lån skall gifvas.
Ville BondeSt:t antaga BorgareSt:ts inbjudning, då vore visserligen frågan genom trenne Stånds beslut afgjord, eller om E. o. Ad. ville öfvergå pä BondeSt:ts sida, då vore det i sin ordning, att, som Utsk-.t föreslagit, den ena propos:n skulle afse anslaget och kontrapropos:n lånet, men på den ståndpunkt ärendet f. n. befinner sig, skulle, i fall bifall å voter.proposm beslutades, E. o. Adis mening helt och 24 Deri >4 Oktober f. m. hållet blifva förqväfd, och på den grund yrkar jag, att ifråga vide punkt måtte återremitteres.
I likhet med den föregtde värde talaren, an ser äfven jag, att Utskit på ett mindre lagenligt sätt behandlat denna fråga.
I händelse nemi. den af Utskit föreslagna voter.- proposm skulle bifallas, blefve li. o. Adis i ämnet uttalade åsigt helt och hållet undertryckt.
Preste- och BorgareStm hafva visserligen beslutat, att det ifrågavide understödet till läroverks byggr. aden i Fahlun skall som anslag beviljas; BondeStit deremot har beslutat, att detsamma, sorn lån, borde ifrån Biksg.Kont. utgå. K. o.
Ad. har helt och hållet afslagit anslagssummans beviljande under hvilken form som helst.
Nu har Utskit alldeles icke fäst sig vid B., o. Adis beslut, utan tagit för gifvet att frågan om understödets beviljande i alla fall blifvit genom Irenne Stånds beslut afgjord.
Som jag, i likhet med Gr.
Lagerbjelke, anser, att det är nödvändigt, att B. o. Adis afslag äfven kommer att ingå i voter.proposm, förenar jag mig i det af den värde Grin gjorda yrkandet, att punkten måtte återremitteras.
Jag medger visserligen, att denna fråga kan betraktas ur olika synpunkter och att Gr.
Lagerbjelkes framställda anmärkning, på visst sätt, kan ega riktighet.
Men jag ber att få fästa det Högloft.
Ståndets upmärksamhet derpå, att förhållandet verkligen är, att trenne Stånd beslutat att understöd skall beviljas ifrågavide läroverksbyggnad i Fahlun, fastän på det sättet, att tvenne Ståud beviljat detsamma under form af anslag och det tredje under form af lån.
Skulle man åter upställa voter.-proposm på sätt af Gr.
Lagerbjelke blifvit yrkadt, att man nemi. skulle votera, om kontraproposm skulle blifva afslag eller lån, kunde deraf det förhållandet lätteligen upkomma, att tre Stånds redan fattade beslut kunde blifva alldeles uphäfdt, och nämnde skolhusbyggnad gå miste om allt understöd, så väl i form af lån som anslag, Med anledning häraf har Utskit ansett nödvändigt, att den ena eller Ja-propos:n måtte afse understödssummans utgående i form af anslag och Nej-propos:n densammas utgående i form af lån, och som detta voteringssätt, enl. mitt förmenande, äfven är det lämpligaste, får jag tillstyrka bifall till Utsk:ts i denna punkt gjorda hemställan, och godkännande af voter.proposm.
I frågor af denna beskaffenhet är det lika vigtigt, att å ena sidan uprätthålla tre Stånds rätt att besluta, så framt de i sina beslut äro af samma tanke, som det å andra sidan är att ej undertrycka något Stånds beslut, så snart detta Stånd af de trenne öfriga ej är öfverröstadt.
Nu är här det förhållandet, att tvenne Stånd beviljat understöd åt läroverksbyggnaden i Fahlun i form af anslag, ett Stånd beviljat detsamma i form af lån, samt det fjerde Ståndet motsatt sig allt anslags beviljande, under hvilken form som helst.
Här finnes således ej
Den 3 Oktober f. m. 25 trenne Stånds sammanstämmande beslut, enär man väl ej kan säga, att bevilja ett lån är detsamma som att lemna ett anslag.
På grund af dessa skäl tror jag, att det är nödvändigt, för att uprätthulla grundlagens i detta hänseende föreskrifna stadganden, att återremittera Betänk:t, på det att vid en blifvande huvudvotering sfi väl BondeSt:ts soin B. o. Ad:s beslut måtte komma att i densamma göra sig gällande.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden om dels godkännande och dels återremiss af den ifrågav:de voter.proposm; framställde H. Exc. först propos. på densammas godkännande, dervid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på återremiss deraf, hvartill svarades ja. 26:te punkten.
Mot den i denna punkt föreslagna vo ter. -propos., gälla samma anm:r, som jag vid den näst föregide punkten tog mig friheten framställa, hvarföre jag på samma grunder yrkar återremiss äfven å den nu föredragne.
Efter först framställd, men med nej besvarad propos. på godkännande af den ifrågav:de voter.-propos:n, gjordes propos. på återremiss deraf och besvarades med ja. 27:de punkten.
Af samma skäl, som blifvit anförda vid den föreg:de ,25:te punkten, anhåller jag äfven om återremiss å den nu föredragne.
Sedan propos. på godkännande af Utsk:ts förslag till voter.- propos. först blifvit framställd, men med nej besvarad, gjordes propos. på återremiss deraf och besvarades med ja. 28:de punkten.
Lades till handlingarue. 29:de—33:dje punkterne.
Voter.-propos:ne godkändes. 34:de punkten.
Mot den af Utsk:t i förev:de punkt föreslagna voter. propos. anhåller jag att få nedlägga min reservation.
Förhållandet är nemi. att
Ständerna vid sista riksdagen beslöto, att en tjensteman, som åtnjuter pension å Rikets Allmänna Indragningsstat, ej skulle vara berättigad att erhålla pension från Arméens pensionskassa.
Men detta kan ej till - 26 Den 3 Oktober f. m. lämpas retroaktivt.
Akrell har tagit afsked ur krigstjensten och fått sig tilldelad pension af sistnämnde kassa.
Denna pension kan ej af Ständerna honom fråntagas, hvilket dock blefve händelsen, om Borgare- o. BondeStms beslut blefve K.
St:rs. Sorn, enl. mitt förmenande, en väsendtlig oegentlighet ligger till grund för ifrågavide voter.-propos., anhåller jag att densamma måtte till Utsk:t återremitteras.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes propos. på godkännande af den ifrågav:de voter.-propos:n samt besvarades med ja. 35:te—3 8:de punkterne.
Utsk:ts förslag till voter.-propos:r godkändes.
Föredrogos och biföllos StatsUtsk:ts d. 26:te och 28:de sisth Sept. på bordet lagde Utlåt;n: N:o 190, i ani. af K. M:s Nåd.
St:r ang:de anslag till upförande af åtskilliga nya byggnader vid Ultuna Landtbruksinstitut; samt N:o 193, i ani. af väckt fråga om anslag af allmänna medel ät Kamereraren Carl Sandberg för fortfarande vård och kompletterande af åtskilliga utaf honom gjorda samlingar i kameralväsendet.
Föredrogs StatsUtsk:ts d. 26:te och 28:de sisth Sept. bordlagde Utlät.
N:o 194, i ani. af väckt fråga om pension åt Språkläraren Carl Martin Spaniers enka.
Det bör väl antagas som en gifven re gel att pensioner af Statens medel ej böra beviljas annat än, antingen som en nationalbelöning eller som understöd för långvarig och trogen tjenst i Statens värf.
Det bör visserligen ej betviflas att Språkläraren Spanier varit en för samhället nyttig person, men ej torde man kunna säga att hans förtjenster varit sådane, att en nationalbelöning derför borde gifvas eller att Staten af desamma haft någon direkt nytta.
Då han således enl. mitt förmenande ej kan komma under den kategorien, att någon pension för hans efterlefvande enka af Statens medel bör kunna beviljas, anhåller jag om afslag å Utsk:ts i detta hänseende gjorda hemställan.
Hr Montgomery, Robert Nils Germund: Hvad Gr.
Lagerbjelke nu anfört är visserligen ganska riktigt och jag skulle ej heller upträda mot detsamma, om denna grundsats alltid förut blifvit konseqvent tillämpad.
Men det är obestridligt, att skälet hvarföre man fäster afs:de på den invändning, som af Gr.
Lagerbjelke blifvit framkastad, är det att, denna pensionsfråga kommit enstaka.
Hade den kommit tillsammans med 9:de hufvudtiteln, så ■är jag förvissad om att inga sådane betänkligheter blifvit anförda.
Den 3 Oktober f. m. 27
I denna hufvudtitel beviljades nemi. pensionsanslag åt personer, som lika litet som Hr Spanier varit i Statens tjenst.
Jag får derföre, på den grund, att detta förslag är i fullkomlig öfverensstämmelse med hvad R.
St:r vid flera föreg:de tillfällen beslutat, anhålla att Utsk:ts framställning måtte af R. o.
Ad. beviljas.
Om äfven denna frå ga hade förekommit i sammanhang med 9:de hufvudtiteln, så vill det förefalla mig sannolikt, att den skulle hafva fått en något så när lika utgång, som öfriga i nämnde hufvudtitel med densamma gemenskap egande frågor fingo. R. o. Ad. hade, enl. mitt förmenande, lika väl då, sorn nu, bort afslå densamma, och just på grund deraf att man ej bör förvandla 9:de hufvudtiteln till ett fattigvårdsanslag.
Om det äfven skulle vid ett eller annat tillfälle lyckas motionärer att få sådane frågor att gå igenom, så bör väl ej derföre den slutsats dragas, att principen, såsom varande en gång oriktigt tillämpad, alltid bör fullföljas i samma skefva riktning.
Lagerbjelke i anhållan om afslag å förev:de af Utsk:t framställda förslag.
Jag ber att i R. o. Ad:ns minne få återföra att man ej alltid följt den af Gr.
Lagerbjelke framställda grundsatsen i afs:de å pensioners utgående från statsverkets sida.
Jag vill som exempel blott anföra att
Ständerna vid ett föreg:de tillfälle beviljat en pension af 200 rdr åt Språkläraren Carlstedts enka.
Hvad särskildt Hr Spanier beträffar, så har han icke blott som språklärare utmärkt sig, han har äfven inrättat det första handelsinstitut i riket och på det sättet i väsendtlig mån gagnat det allmänna, så att enl. mitt förmenande finnas ganska goda skäl för bifall till den nu af Utsk:t föreslagna pensionen, och får jag på det lifligaste önska att R. o. Ad. ej motsatte sig förenämnde förslag.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden om dels bifall till och dels afslag å Utsk:ts Utlåt., framställde H.
Exc. först propos. på bifall till detsamma, dervid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med flere ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Föredrogs Sammans. Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts d. 2:dra dennes bordlagde Mern.
N:o 33, med förslag till voter.- propos. i ani. af RiksStms skiljaktiga beslut rör:de Utsk:ts Betänk.
N:o 33, i fråga om skjutsningsbesvärets ordnande.
Sedan Utsk:ts till Preste- o. BorgareSt:n gjorda inbjudning att biträda de andra begge Ståndens beslut i frågan blifvit före' dragen och lagd till handlingarne, förekom Utsk:ts förslag till voter.-propos. 28 D B n 3 Oktober f. m. Gr. Liljencrants, G ust a f Fred rik:
För att ej ingå i någon vidlyftig diskussion i fråga om det sammansatta Utsk:ts nu framställda förslag, ber jag blott att få åberopa den reservation, som af Hr Doktor Rundgren blifvit Betänk:t vidfogad, ty enligt mitt förmenande har lian på det mest klara och lättfattliga sätt ådagalagt de bristfälligheter, som vidlåda detta Betänk.
Jag kan dock i förbigående ej underlåta att uttala mitt ogillande öfver det sätt, på hvilket det sammansatta Utsk:t behandlat ifrågav:de ämne.
Det mest klandervärda i Utsk:ts behandlingssätt är doek, sitt Utsk:t, med förbiseende af hvad Grundlagen i sådane fall föreskrifver, har sökt göra denna fråga till en statsregleringsfråga.
Frågan om skjutsningsbesvärets ordnande hörer likväl till den ekonomiska lagstiftningen, och blef den som sådan vid sistlidne riksdag uteslutande behandlad af Allm.
Besvärs- och Ekon.Utskit.
Frågan kan icke, från att vara af ekonomisk natur, öfvergå till en statsregleringsfråga på annat sätt, än att Ständerna besluta att statsanslag erfordras för organisationens genomförande; då först kan den komma alt utgöra föremål för omröstning inom förstärkt StatsUtsk.; men så länge icke något sådant beslut blifvit fattadt, måste den anses förfallen, så snart två Stånd stadnat mot två.
— Jag ber nu att få upläsa den framställning öfver Stms beslut, som blifvit af Doktor Rundgren i dess reservation jtvecklad.
Ad. tydligast inse, att någon votering aldrig bör kunna ifrågakomma mellan R. o.
Ad:ns och BondeStds beslutade 200,000 rdr å ena sidan, och PresteSt:ts 100,000 rdr å den andra.
Reservationen lyder sålunda: »Hvad hafva R. o. Ad. samt BondeSt:t beslutat?
Svar: att skjutslagen, så väl i stad som å landet, sådane de nu äro eller framdeles blifva indelade, böra bekosta skjutsningens bestridande genom entreprenad; dervid Statsverket dock vill komma skjutslagen till hjelp med en fjerdedel i entreprenad-kostnaden, samt att, till betäckande af Statsverkets andel i kostnaden för skjutsningsbestyrets ordnande genom entreprenad, anvisas å 6:te
Hufvudtiteln ett förslagsanslag af 200,000 rdr rmt årligen under nästa statsreglerings-period; och att denna nya reglering af skjutsbefordringen kommer att träda i verket den 1 Nov. 1861, då Statsverket jemväl med en fjerdedel inträder i de förpligtelser, som, enligt då ännu gällande skjutsentreprenad-kontrakt, åligga skjutslagen mot entreprenörerna.
Hvad har Preste-St:t beslutat?
Svar: att, med ogillande af Utsk:ts hemställan i denna del, till K.
M:ts disposition ställes en summa af 100,000 rdr årligen under nästa statsregleringsperiod, att användas till lättnad för skjutsningstungan i de fall, der den genom entreprenad bestrides och kan blifva särdeles tryckande, dock att detta understöd icke i något fall må kunna öfverstiga en fjerdedel af hvad de skjutsskyldige sjelfve betala.
Hvad har Borgare-St;t beslutat?
Förkastat alltsammans.
Frågas nu: finnes någon gemensam tanka i Adelns och Bonde-St:ts beslut å ena sidan samt Preste- och Borgare-St:ns å andra?
Ingalunda; ty hvad de två förra Stånden antagit, hafva Den 3 Oktober f. m. 2» de två sednare förkastat.
Till det ändamål, för hvilket de två förra anvisat 200,000 rdr, vilja de två sednare icke anvisa ett enda öre; oell till det ändamål, för hvilket Preste-St:t anvisat 100,000 rdr, har intet annat Stånd anvisat ett enda öre.
Om Utsk:ts åsigt skulle göra sig gällande, inträder således här det kuriösa förhållandet å ena sidan, att, blott derföre att två Stånd beslutat 200,000 rdr, skulle en ny reglering af skjutsbefordrin gen från den 1 November 1861, således en ekonomisk organisation af hela skjutsväsendet, kunna komma till verkställighet, oaktadt två Stånd förkastat den, och å andra sidan, att, blott derföre att ett Stånd beviljat 100,000 rdr, en „ny grundsats skulle komma in i skjutslagstiftningen, att nemligen hård t betungade skjutslag skola af Staten understödjas, oaktadt blott ett Stånd fattat sådant beslut.
Orimligheten häraf är så uppenbar, att förhållandet endast behöfver påpekas, för att hela vådan af att beträda en sådan väg i ekonomiska frågor skall blifva för hvar och en uppenbar.»
Af dessa af Hr Doktor Rundgren åberopade skäl torde R. o. Ad. finna, att ingen annan åtgärd återstår, än att förkasta Utsk:ts i denna fråga framställda voter.-propos., hvarom jag åtminstone för min del på det varmaste anhåller om propos. på bifall.
Jag anhåller, att detta Betänk, ännu en gång måtte läggas på bordet.
Det förslag, som det Sammans.
Utsk:t i nu föredragne Betänk, afgifvit, är, enligt mitt förmenande, i högsta grad stridande med hvad Grundlagen i sådane hänseenden bjuder.
Utsk:t antager, att så snart det vid ett förslag talas om en stats-utgift, så skall genast hela förslaget komma till omröstning inom förstärkt StatsUtsk., så vida nemi. två Stånd bifallit något af dessa förslag.
En sådan åsigt skulle leda derhän, att, om en motionär vid en riksdag föreslog antagande af ett lagförslag samt tillika att för frågans bringande i verkställighet det skulle ställas ett kreditiv af t. ex. 1000 rdr till K.
M:ts disposition, i fall 2 Stånd antagit och 2 Stånd afslagit motionen om dessa lagförslag, frågan om desamma icke blott icke skulle förfalla, utan t. o. m. voteras om i förstärkt StatsUtsk.
En sådan åtgärd är just föreslagen i denna voter.-propos., och att sådant kan leda till olyckliga resultater, torde ej behöfva påpekas.
På grund af dessa skäl, eller att nu föreslagna voter.-propos. står i strid mot Grundlagens föreskrifter, får jag för min del anhålla att densamma måtte af R. o.
Ad. afslås.
Jag är i allo förekommen af de begge föreg:de värde talarne, och inskränker mig således till den anhållan, att få förena mig med dem om afslag å förev:de voter.- propos.
Som en ledamot redan begärt Betänk:t 30 Den 3 Oktober f. m. på bordet, afstår jag från ordet och anhåller att med honom få förena mig.
Landtm, yttrade, att sedan två ledamöter begärt ytterligare bordläggning af Utskits ifrågav.de förslag, komme detsamma att hvila på bordet.
Eöredrogs och företogs punktvis till afgörande LagUtskrts den 26 och 28 sisth Sept. på bordet lagde Utlåt.
N:o 53, i anledning af gjorda anmärkningar inom RiksStånden vid förehafvande af Utskits Betänk.
N:o 38, i fråga om ändring i vissa delar af 17 kap.
Handelsbaden och andra författningar rörde borgenärers rätt och företräde för hvarannan till gäldenärs egendom.
Utsktts hemställan aug:de g 13.
Utsk:ts förslag till lydelse för g 9.
Då denna fråga förra gången var under öf verläggning bos R. o. Ad., gjordes anmärkning mot det stadgande, att förmånsrätten, inteckningar emellan, skulle, då inteckning var sökt på landet, räknas från den dag densamma hos Rätten sökts.
Man ansåg det vara nödvändigt att bibehålla det nu gällande stadgandet, att alla inteckningar, som å samma ting söktes, skulle ega samma förmånsrätt, och detta med mycket skäl, ty huru skulle icke förtroendet till inteckningar förminskas, om säkerheten af en sådan handling skulle bero på den dag under tinget, då densamma blifvit till Rätten iniemnad.
Eör min del tror jag, att det stadgandet måste tills vidare bibehållas, som föreskrifver, att alla inteckningar, som sökas på samma ting, skola hafva samma rätt, och på denna grund yrkar jag afslag å Utsk:ts framställning i Usta mom:t af denna §.
Den nu ifrågav:de förändringen anser jag för min del vara en af de vigtigaste förbättringar i vårt nuv:de inteckningsväsende.
Hvad beträffar först den af Gr.
Mörner uttalade farhåga med hänsigt till den risk, långifvaren skulle utsättas för, i händelse förmånsrätten till inteckningarne skulle bestämmas från den dag handlingen blifvit till rätten iniemnad, tror jag att densamma är helt och hållet obefogad, alldenstund en försigtig långifvare icke lemnar lån förr, än inteckningen är gjord och han känner sin förmånsrätt.
Nu är förhållandet med afs:de på de särdeles långvariga tingen, eller den tidsutdrägt, som på många orter inträffar mellan tingets början och slut, som ofta kan upgå till 5 å 6 månader, att det är omöjligt att bestämma hvilken förmånsrätt skall tillräknas det ena eller andra skuldebrefvet.
Utsk:t har för öfrigt på sid. 5 af detta sitt Betänk, så tydligen ådagalagt olämpligheten af nu gällande stadgande i detta hänseende, att jag De n 3 Oktober f. no. SI ej tror att ens någon tvekan om de stora fördelar, som af tiu föreslagna stadgande komma att härflyta, kan ifrågakomma.
Utsk:t säger nemi.: — — — — — — — — — — »Ty om den ena inteckningen är beviljad å första rättegångsdagen af tinget, men den andra först å sista rättegångsdagen, och gäldeuären under mellantiden dött eller vid annan domstol gjort konkurs, så blifver, jemlikt 17:de kap. 12:te §:n HandelsBalken, den sednare inteckningen utan verkan, men icke så den förra.
Likaledes kan det lätteligen inträffa, att 2 på omförmäkla sätt å särskilda dagar af ett ting beviljade inteckningar, ehuru begge gällande, likväl icke medföra samma förmånsrätt, nemi. i den händelse att midt under tinget en äldre inteckningshafvare låtit relaxera eller partielt döda en i flere hemman fastställd inteckning, då han i den egendom, hvari inteckningen qvarstår, bibehåller sin förmånsrätt emot sednare inteckningar, men icke ovilkorligen emot äldre.»
Jag har ej hört någon annan anm. mot det af Utsk:t nu framställda förslag göras, än att det vore tänkbart, att domaren försummade att föra något prot. och att derigenom möjligen kunde hända att han sammanblandade föregide och efterföljande inteckning.
Mine Hrr! om man på det sättet misstänker sanningsenligheten i domareprotm, så måste i sanning andra garantier vidtagas; vi måste då åstadkomma mera kontroller i detta afside, men om man kan öfverlemna åt domaren, som åtminstone hittills varit fallet, att föra prot:r, som röra personers lif, heder och ära, så må man också kunna öfverlemna åt honom att föra protir i fråga om ansökningsdagen då en inteckning anmiiles.
På grund af dessa skäl anhåller jag om bifall till Utsk:ts i detta afside framställda förslag.
Det är verkligen med en viss tvekan jag upträder för att yttra mig i anledning af Gr.
Sparres sista anförande, men det förekom deri en något för mycket vågad sats, för att jag skulle lemna den utan anmärkning.
Jag förstår ej huru den värde Gr:n kan drifva den satsen, att ett ting kan räcka i 6 månader.
Om domrarne behagade iakttaga hvad för närvarande i sådant fall är i lag stadgadt, så lärer något sådant ej kunna inträffa.
Förutsätter man som en vanlig händelse, att domaren kan förbise lagens bud i detta hänseende, så strider det ganska mycket häremot, att å andra sidan hos honom förutsätta sådan grannlagenhet vid utförandet af hans öfriga åtgärder, att han ej skulle kunna misstaga sig om dagen, då en revers blifvit till honom aflemnad.
LagUtsk:ts ifrngav:de Betänk, har den något märkvärdiga egenskapen, att vilja förvandla Häradsrätten till en slags permanent domstol, eftersom LagUtsk:t vill sätta den i samma kategori som en stadsdomstol.
Jag kan ej begripa annat, än att, om ett sådant stadgande som det nu före - 32 Den 3 Oktober f. m. slagna skalle blifva lag, det äfven skalle åligga Häradsrätten, på samma sätt som nu är förhållandet med Rådhusrätten, att hafva permanent embetsmannapersonal till biträde, för att å Rättens vägnar emottaga de handlingar, som inkomma.
Utsk:t har ej ihågkommit, att Tingsrätten blott under vissa tider om året är i verksamhet, att dessemellan Rätten är uplöst och att domaren under mellantiden ej har någon annan embetsverksamhet än den som honom åligger som domare inom ett visst antal härader, men att han ej kan upträda med några slags domarevärf i och för Rätten, med mindre än att han förut skall sammankalla den nämnd, som skall biträda honom för att utgöra domstol.
Lagstiftaren har ej tänkt sig tinget annat, än som en fortfarande serie af rättegångsdagar, hvilka skola betraktas som en enda rättegångsdag, så att den, som vid tingets första eller sista rättegångsdag inlemnar en handling, skall alltid åtnjuta samma förmånsrätt.
Sparre talade om de stora olägenheter, som af nuv:de stadgande i detta hänseende förorsakas.
Jag kan för min del så mycket mindre anse dessa olägenheter i verkligheten finnas, som det ej förhåller sig så som den värde Gr:n förmenat, att en inteckning, inlemnad första dagen, får bättre rätt än den, som är inlemnad den sista.
Den som har ringaste erfarenhet af tingsgöromål, har sig nogsamt bekant, att allt hvad som inlemnas vid samma ting har samma rätt.