Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Orsaken hvarföre man klandrat så ofta Landshöfdingarnes åtgärder härvid, olägenheterna att så många blifvit narrade till resor, af en, genom möjligen i den orten okända kungörelser, alldeles oduglig blifven Almanacka, allt detta kan lätt häfvas genom stadgandet att Herrar Landshöfdingar få känqe - Den 14 April. dom af hvart års Almanacka, icke forst genom B»khandeln, utan långt innan den tryckes, och medan ett fel ännu står att hjelpa.
VettenskapsAcademien borde hvarje år i December afsända till hvarje Landshöfding© ett Exemplar af CalendariiS'chemet för året efter det nästa, med utsatta månads, vecko och helge-' dagar, samt marknader, utsatte efter de Academien njeddelta ursprungliga befallningar, och allmänna reglor lör de årliga förändringarnej hvarefter inom i Mars följande år Landfihöfdingarne borde ha svarat, om någon af de marknader, sorn blifvit flyttade mer än ett dygn lämpligare kunnat flyttas till en annan tillåten dag.
Mycket trassel undveks genom denna lätta reguliera correspondence, directe emellan Kongl. VettenskapsAcademien och Länsstyrelserne; skulle någon enda gång hända, att angående terminen af en marknad hvarpå flera Läns rörelse berodde, tvänne Landshöfdingars yttranden vöre olika, då finge Commerce-Collegium dömma.
Sådana Marknader äro vanligen större j förhållandet med dem är kändt, eller bör vara det af Collegii Ledamöter; samma pretention i afseende på alla de små marknader, som i Sverige fin* nas torde vara nästan orimlig.
Efter detta föreslagna tillägg i hufvudsaken, på grund hvaraf jag yrkar Betänkandets återremiss, anser jag mig slutligen böra änfö* ra en händelse, som ytterligare syneB mig ursäkta Academien, om ock såsom Utskottet tror, de senare årens Almanackor skulle innehålla *44 Den 14 April. felaktiga marknadsterminer, nemligen att just den Konungens skrifvelse till CommerceCoIlegium af den 5 Maji 18 '9, som Utskottets Betänkande omtalar , icke blef med Kongl. VettenskapsÅcademien communicerad, förrän 3§ Sr senare, genom Collegii den 19 November 3822 afsönde svar på Academiens frågor, angående vissa ställen i äldre Författningar, sora kunde tydas på flere vis.
Friherre Wirscn} Gitjlaf Fr edvie-.
De skäl och grunder jag tillät mig anföra, för afstyrkandet af Friherre Björnstjernas proposition om viese preliminaira föreskrifter till Stats- och BancoUtskotten, vid der förekommande Financiella ämnens beband-; ling, hafva föranledt Herr Friherre Wrangel och Herr
Tham till erinringar dem jag nu går att med Högloft.
Den 29 Januari e. m. 601 köpeskilling skulle kunna blifva ganska dryg, för alt skaffa åt enskilde personer en rättighet, hvilken de icke med sin jord förvärfvat hafva, hvarken genom arf eller köp; ty när de ärfde eller köpte ett sådant hemman, så ägde de kännedom om de onera, som med jorden följde.
Jag tror likväl, att i de flesta fall dessa förhållanden kunna genom frivilliga öfverenskommelser ändras.
Oaktadt det ifrågavarande missförhållandet egentligen äger rum i Dalarne, så tror jag likväl, att
Fahlu bergslag icke skulle hålla särdeles på att medgifva kolhandelns frigifvande, emedan den har tillräckligt af kolräntorne, för alt kunna genom köpkol under fri concurence ulan stegrade priser fylla sitt behof af denna vara.
Hvad i öfrigt beträffar de till enskilda bruken upplåtna skogarna, så besörjer för det mesta bruken genom egna arbetare sin kolning, och hvad deröfver behöfs, köpes från utom bruks- eller bergsslagskogarne belägne hemman.
Hemman på skogarna äro upplåtne under skatlemannarätt, med villkor likväl alt icke kunna från bruken skiljas, ulan skall kolfångsten från dem för bruken bibehållas, så framt icke brukshandteringen skall nedläggas.
Jag finnér derföre, alt Utsk. välbetänkt yttrat, alt Ulsk. icke anselt nyttigt, att besvära K.
M. med en ny skrifvelse i ämnet, då den förra redan på grund af undersökning kommer alt af K.
M. till pröfning upplagas.
O Frih. Åkerhjelm, Joh. Carl:
Utan att ingå i bes va rande af alla de satser, som Frih.
Palmstjerna har anfört, anhåller jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att som man icke kan neka riktigheten af de skäl, sorn Utsk. anfört för motionens afslående, sä synas de mig verkligen böra bifallas.
Det enda skäl, som Frih.
Palmstjerna deremot anförde, var att man icke borde äga tålamod.
Jag deremot skulle tro, att, i en sä vigtig fråga som denna och som ingriper i så mångas rätt, finnes allt skäl att lemna Regeringen tid och rådrum till alt noga pröfva och bedömma saken innan den fattar sitt beslut.
Jag anhåller således om bifall till delta betänk.
Sedan jag anmälde mig, har Frih.
Cederström hufvudsakligen yttrat hvad jag ämuade säga.
Huru man än anser jordäganderätten böra vara fredad å ena sidan, så måste man likväl ihågkomma, att, i ett samfund så gammalt som vårt, finnas å den andra redan stadgade rättigheter eller privilegier, hvilka äfven innebafvas med äganderätt och ej kunna godtyckligt upphäfvas.
Så är förhållandet med rättigheten till kolfångst.
Onder min utöfning af landshöfdingeembete i Calmar förekom detta ärende till vederbörandes hörande inom länet.
Inom det ena districtet infann sig icke mer än en enda person, hvilken yrkade de gamla rättigheternas bibehållande.
I det andra districtet inställde sig många, och efter en hel förmiddags öfverläggning frågade jag slutligen de närvarande, om icke hufvudinnehållet af deras anföranden 6 II. 70 602 Dun 29 Januari e. m. var, att de som ägde några rättigheter ville bibehålla dem, och de som hade några skyldigheter ville slippa dem.
Dertill svarade samtliga: ja.
Ulan tvifvel har vcderbörandes hörande i alla landsorter ledi lill samma svar.
När nu Regeringen får sådana utlåtanden ifrån alla orter i Riket, så lärer det icke vara lätt att helt hasleligen besluta, det eu förändring i detta hänseende skall äga rum, och att alla stridiga anspråk skola med ett streck öfverkorsas. dag anser det ogörligt, och tror således den föreslagna und. anhållan vara olämplig.
Följaktligen tillstyrker jag bifall å Utsk:s betänk.
Hr Fåhratus, Olof Immanuel:
Eu föregående talare har ifrågasatt tålamod med afgörandet af det mål, som, enligt premissen i förevarande betänk., är pä K.
M:s nåd. pröfning beroende.
Jag anser mig, i anleda, ''deraf, böra . hafva äran upplysa, att, sedan de vidlyftiga locala undersökningar, som varit erforderliga, för att utreda de historiska och juridiska dalarne af frågan ang:de kolhaudeln, blifvit äfslutade, och vederb. embetsmyndigheter derefter kommit i tillfälle att i ämnet afgifva deras und. utlåtanden, — denna lika vigtiga som vidtomfattande sak helt nyligen kommit i det skick, att den kan inför K. M. i und. föredragas.
Den skulle möjligen redan hafva blifvit bragt till slut, om icke det blifvit kändt, att en ny fråga i samma ämne hos R.
St. kommit å bane, hvilken frågas utveckling man trott sig skäligen böra afvakta, för den händelse, att den kunde hafva något inflytande på ärendets slutliga pröfning.
Jag tror mig kunna försäkra, att, sedan R.
St. beslutat öfver nyssberörde fråga, det omförmätda målet blifver ett af de första, som K.
M. later
Sig till pröfning och afgörande föredragas.
Sedan jag begärde ordet hafva flere talare så fullständigt utredt de olägenheter, som skulle uppstå af att genast frigifva kolhandeln, att jag dertill bar intet alt tillägga.
Jag ber endast alt för R. o. Ad. få omnämna, att Utsk. har yttrat: ”att Rikets sednast församlade Ständer, uti den till K. 31. om jernhandteringen i Riket allåtna und. skrifvelse!), hafva, rörande kolhandelns Digifvande, yttrat, att del vore för denna, liksom för hvarje annan industri, angeläget, att den, så fort som möjligt, befrias från de tryckande band, som ända till de sista tiderna förqväft omtankan för införande af eu bättre hushållning, i afseende å denna för hela landet vigtiga näring; alt förbud för ägare af skog att få till sin största fördel, sjelf sköta och använda densamma, liksom all annan dess rättfångna egendom, ej annat kunde än förslöa hans håg att vårda den, och att detta utan tvifvel har varit samt ännu är den förnämsta orsaken till den liknöjdhet för all bättre hushållning, som hittills dervid ägt rum; alt det välmenta syfte, som legat till grund för delta alltför länge följda förmyndaresystem, sålunda alldeles förfelats, så att det vore hög tid att frångå detsamma öfver allt, der det lagligen kunde ske; att R.
Den 29 Januari e. m. 003 St. härvid icke förbisett, att hinder för ett allmänt frigifvande af kolhandeln i vissa fall möta i lagligen contraherade förhållanden, uti hvilka det icke vore 11.
Sl:s afsigt att åstadkomma en våldsam rubbning, utan alt i dessa fall endast, den åtgärd torde kunna vidtagas, att, der ifrågavarande eontracter äro så tryckande, alt allmogen ej erhåller en emot skogsvärdet svarande ersättning, villkoren genom frivillig öfverenskommelse, om möjligt är, mildras så, att väl skyldigheten till kol-leverering fortfar, men kolen likväl betalas efter det i orten allmänna priset; att det i alla fall derutöfver qvarstode en mängd förhållanden, der allmogens skogar i fordna tider blifvit i annan ordning, som icke har samma bindande kraft, underlagde jernverken, hvilkas innehafvare begagnat sig deraf, för att obilligt nedtrycka kolprisen; och vore rättelse härutinnan i första rummet nödig; samt alt R.
St., som tagit kännedom om den åtgärd, K.
M-, lill följd af Bruks-societetens und. anhållan i ämnet, anbefallt, nemi. alt en allmän undersökning skall företagas, för att utreda alla härtill hörande förhållanden, ansett sig höra i und. anhålla, att, der inga laga hinder mola, kolhandeln må, så inom sorn- utom bergslag, så fort ske kan, förklaras fri, så att det för hvar och en må vara öppet lemnadt att sälja och köpa kol från och lill hvilken inrikes ort och till hvilket belopp, som helst, samt alt, der en sådan frihet, i följd af lagligen bindande skäl, ej kan för det närvarande beviljas, vederbörande malte anbefallas, att, så vidt sig göra låter, söka, genom frivillig öfverenskommelse, bereda någon lindring i de beslående contracten och möjlighet för skogsägarne att erhålla sina producler betalda med ett pris, som åtminstone i det närmaste motsvarade deras värde.”
Då denna fråga i sammanhang med den om jernhandteringen nu är under K.
M:s nåd. pröfning, så anhåller jag, lika med öfriga talare, som yttrat sig för samma åsigt, om propos. pä bifall lill betänk.
Efter de upplysningar, som Hr Fåhreeus lemnat, afstår jag ifrån allt vidare yrkande af någon annan åtgärd, än bifall till Ulsk:s förslag.
De skäl, som blifvit anförde emot milt yttrande, skulle jag eljest försökt att vederlägga.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. hifölle Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s betänk.
N:o 115, och således ausåge sig icke kunna antaga BondeSt:s inbjudning i ämnet.
Företogs lill pröfning Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 11 dennes f. m. pä bordet lagda betänk.
N:o lifi, i anledn. af väckt motion om utvidgad smidesrätt inom bergslagen; hvarjemte föredrogs BondeSt:s prot.uldr. d. 14 dennes, enligt hvilket nämnde Stånd, dels med afslag å Ulsk:s ifrågavar. betänk.
Den 29 .T a n u a r i e. m. beslutat, att uti nml. skrifvelse bos K. M. anmäla, det Ståndet till alla delar instämde uti de åsigter, som af RiksSt:n vid sistförfluten riksmöte uti ifrågavar. ämne blifvit uttalade, med tillägg derjemte af Ståndets önskan, att der 2:ne masugnar under de tio sistförflutne åren haft en årlig tillverkning af sammanlagdt 2500 SkS1 taekjernsbelopp, de måtte berättigas att anlägga en stångjernshärd med oinskränkt smidesrätt; dels ock inbjudit Medstånden att i BondeSt:s förenämnde beslut deltaga.
Ben vid Utsk:s betänk, fogade reservation af Hr von Ehrenheim, upplästes, på begäran af Hr Printzenskjöld, Carl, som derefter yttrade:
Instämmande med den nyss upplästa reservation, anser jag för min del R. o.
Ad. å ena sidan böra bifalla det sint, hvaruti Disk. stannat, men å andra sidan icke uttrycka sitt gillande af de skäl, som legat lill grund för Utskrs utlåt.
Jag anhåller, alt en propos. i denna syftning malte till Ståndet framställas.
Jag anser denna fråga vara af alldeles samma beskaffenhet, som den föregående.
Här är mindre fråga om sjelfva saken, än om de skäl, som Utsk. anfört.
Allm. Besv.- o. EkonUtsk:s betänk.
N:o 116, och ansåg Ståndet sig således icke kunna antaga BondeSt:s inbjudning i denna fråga.
Föredrogs och biföllos Ridd.Utsk:s nedannämnde, d. 11 dennes f. m. på bordet lagda mern.
N:o 17, ang:de det, genom framlidna Fru Brita Maria von Hauswolffs testamente under Ridd.Direct:s förvaltning stälda capital; och N:o 18, ang:de Fanjunkaren Linds ansökning om 5 års prolongation af det med honom afslulade arrendecontract om åtskilige rum och lägenheter i Riddarhusets flygelbyggnader.
Upplästes till justering och godkändes nedannämnde från Expcd.Utsk. inkomne förslag till R.
St:s lind. skrifvelser till K.
M. N:o 84, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens 4:de hufvudtilel; och N:o 85, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens 5:te hufvudtilel.
Föredrogos och biföllos Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.- Ulsk:ns nedannämnde d. 14 dennes e. m. på bordet lagde betänk. och utlåt.:
N:o 31, med anledn. af K.
M:s nåd. propos., i fråga om förändring i sältet för ersättning af hästar och persedlar, som vid ruslhålls-regementena under krig gå förlorade; och N:o 32, i anledn. af väckt fråga om tillsättandet af en Den 29 Januari e. m. 605 andre apologist vid Fahlu högre lärdomsskola samt om anslagtill hans nflönaride.
Föredrogs Stals- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:ns d. 14 dennes e. m. på hordet lagda utlåt, N:o 33, i anledn. af viiekt molion om anslags beviljande till utvidgning af Carlskrona läroverk.
Jag anser det för en pligt af en representant, som har loealkännedom i ett ämne, alt meddela den.
Stats- och Ekon.Utsk:n hafva i sitt hetänk.
N:o 32 tillstyrkt en und. skrifvelse lill K.
M. med förordande för Fahlu skola af ett understöd för en apologist; men hvad Carlskrona skola beträffar, ehuru samma omständigheter der tala för samma tillstyrkande, hafva Ulsk:n åberopat ett skäl, som lika mycket hort gälla om Fahlu skola, nemi. att K. M. icke upptagit Carlskrona skola bland dem, sorn K.
M. ansett behöfva ett tillfälligt understöd.
Förhållandet med Carlskrona skola är vidare, att ehuru staden har en folkmängd af 12,850 personer och länet 80,000 innevånare, och ingen annan skola finnes i hela länet, så tillsläpper Staten likväl icke mera dertill, än en summa af 2000 r:dr b:co.
Särskildt förljenar dessutom att tagas i betraktande, att denna skola har utmärkt sig, så att den är namnkunnig i hela södra delen af Sverige, till följd af den skicklighet, hvarmed hon blifvit skött af en ovanlig lärare, hvars oegennyttiga bemödanden att förbättra skolan verkligen förtjena uppmärksamhet, och jemväl den uppmuntran att skolan må utvidgas i förhållande till bchofvet.
Redan denna omständighet tyckes böra taga Ständernas välvilja i anspråk, och jag ser icke något annat skäl, hvarför denna skola icke skulle njuta samma frikostighet som Fahlu, än det att en biskop förordat den sednare och endast en lekman den förra; hvarföre jag tillstyrker, att R. o. Ad. måtte i fråga, om Ekon.Utsk:s betänk.
N:o 33 fatta enahanda beslut, som om N:o 32.
II r Rå fe It, Anton:
Jag är förekommen af Frih, Raab och får till alla delar förena mig med honom.
Jag vill blott tillägga, att Carlskrona skola fick sig 1722 tillagda 200 l:r kronospanmål, som man sedermera efter några års förlopp log ifrån benne.
Sparre, Erik: Såsom ledamot af Ekon.Utsk. anser jag mig pligtig att till besvarande upptaga den af Frih. Raab Utsk:n gjorde tillvitelse, att den olika utgången afUtskms beslut i fråga om de båda skolorna, skulle hafva härrört deraf, alt den ena förordades af en biskop och den andra af en lekman.
Del torde emedlertid kanske vara något skäl att göra afseende derpå, om ett anslag för ett läroverk är hegardt af verkets Ephorus.
Detta har icke skett för Carlskrona skola, och K. 51. har icke eller omtalat denna skola i sin nåd. propos. om anslag till läroverken; Utsk:n hafva derföre icke funnit lämpligt alt föreslå en sådan särskild åtgärd.
Den 2<J Januari e nr.
Raab: Jag har icke, såsom Gr.
Sparre uppfattat mill yttrande, sagt, ali del enda skål, som Ekon.Ulsk. haft för olikheten i sina tillstyrkanden, varit alt en biskop förordat den ena skolan och en lekman den andra, utan jag uttryckte mig, alt jag för min del icke såg någon annan skillnad emellan de håda frågorna, och detta har Gr.
Sparre icke motsagt.
Vidare får jag fasta uppmärksamheten derpå, att Skolrevisionen, hvars utlåt, är af Ekon.Ulsk. åberopad), har i ailo tillstyrkt anslag åt Carlskrona lärdomsskola.
Orsaken, hvarför icke Ephorus i Lund gjort detsamma, torde måhända vara, alt han med förkärlek omfattat den stad, der han sjelf vistas, och icke vågat begära för två skolor på en gång.
Jag vidblifver derföre min anhållan, och tror den vara så mycket billigare, som Carlskrona skola har, med ett litet anslag af 1300 r:dr, haft icke mindre än 89 lärjungar och admittera! till Luud kanske de skickligaste studenterna.
Utom det skäl jag förra gången anförde för afslag af det äskade anslaget, vill jag tillägga, att då en reorganisation af läroverken, enligt K.
M:s nåd. propos. är att förvänta, så ausågo Utsk:n särdeles mänga små tillökningar för närvarande icke lämpliga.
Landtm, yttrade, all han, då det blifvit yrkadt, alt K. o.
Ad. i afseende pä förevar, utlåt, måtte fatta enahanda beslut, som i fråga om Allm. Besv.- o. Ekon.-
Ulsk:s nyss pröfvade utlät.
N:o 32, borde erinra om den skillnad emellan dessa utlåt:n, att det i det sistnämnda varit fråga om tillsättande af en andre apologist vid en högre lärdomsskola, och deremot i nu förevarande utlåt, vore ifrågasatt att förändra ett lägre läroverk lili högre lärdomsskola, hvadan det vöre nödigt, att den urul. framställning lill K. M., som i afseende på det nu ifrågavar. läroverket kunde blifva beslutad, erhölle en annan lydelse, än den, hvarom beslut redan blifvit faltadt.
Jag inser visserligen den skiljaktighet, som af Ilr Gr. o. Landtm, blifvit anmärkt, och då jag icke på ögonblicket kan föreslå en lämplig rcdaction, så får jag anhålla om återremiss å betänk.
Hr Munck, Bror Gust.
Utom de skäl, som Utsk:n framlagt för sitt afslyrkande, och de skäl, som Gr.
Sparre här anfört, anser jag mig äfven höra tillägga, att då denna fråga i Utsk:n förevar, funno Utsk:n sig icke kunna anvisa mera på det reservationsanslag, som här iir nämudt, emedan deruppå redan var så mycket anvisadt, alt ingenting återstod.
Dä härefter H, Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.r
U;sk:ns utlät.
N:o 33 gjorde anmärkmr föranleda till detsammas återremitterande, ropades ja och nej; hvarpå H. Ex. förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej.
Den 29 Januari e. m. 607 Föredrogs och biföllos Stals- samt Allm. Besv.- o. Ekon.- Ulsk:ns d. 14 dennes e. m. på bordet lagde ullal:n: N:o 34, i anledn. af dels K. M:s nåd. propos, rör:de anslag lill inköp af boställe åt en capellpredikant i Undenäs församling inom Skaraborgs län, ocb dels en i ämnet väckt motion; och N:o 35, i anledn. af väckt fråga om afskaffande af indelta cavalleriets fot-möten.
Föredrogs Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsktns d. 14 dennes e. m. pä bordel lagda utlåt.
M:s nåd. propos. om rotebållarnes vid Forssa, Delsbo och Jerfsö compagnier af Helsinge regemente befriande från åtagandet att förse uudcrofficerarue vid nämnde compagnier med hus och ved samt mulbete för deras kreatur.
Den vid delta utlåtande fogade, af Frih.
Palmstjerna afgifna reservation upplästes, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., sorn derefter jemväl begärde upplysning om de öfriga RiksSt:ris i ämnet fattade beslut.
Undert. t. f. R i d d.Sccre te ra r e tillkännagaf, att endast från BorgareSt., som bifallit Utsk:ns utlåt., prot.uldr. ronde pröfuingen af delta mål hade inkommit.
Jag instämmer i det slut, hvartill Utsk:n kommit, men anser de ändringar i afseende på skälen ocb framställningens fullständighet, hvilka Frih. Palmstjerna i sin reservation yrkat, hafva bort intagas i betänk.
Jag skulle således anse rättast att återremittera betänk., för undergående af nödiga rättelser; men skulle man kunna umbära åtcrremiss, hvarom Frih.
Palmstjerna bäst torde kunna upplysa, och Ståndet genast vilja besluta antagandet af Utskins hemställan, men med rättelse i bevekelsegrunderna, så vore det visserligen den kortare utvägen.
Det kan icke annat än förundra mig, alt en ledamot, som yrkar bifall lill det i Utsk-.ns förslag framställda beslut, yrkar återremiss för att få motiverna rättade.
Hvar och en mätte få göra upp de motiver han anser lämpligast, och jag kan icke se, hvartill en återremiss skulle tjena.
Dessutom får jag fästa uppmärksamheten deruppå, att Ulsk:n tillstyrkt bifall till K.
M:s propos. om befrielse för vissa hemmansägare inom Norra Helsingland från en afgift, som de hittills mäst erlägga till underolficerarne vid några compagnier af Helsinge regemente.
M. anser, alt de derifrån kunna befrias, och att underolficerarne genom löneregleringen är 1833 hafva fått full ersättning för hvad de hittills haft af rotehållarne, och dä underolficerarne vid andra compagnier af samma regemente icke njuta någon sådan förmån, så kan jag icke linna någon betänklighet vid alt bifalla Utsk:ns förslag.
Det är naturligt, att Konungen, såsom högste chef, slår cos Den 29 Januari e. m. på armeens båsta, och når han anser att denna fördel kan afstås, så kan jag icke fatta något rimligt skäl för Ständerna, att icke derpå ingå.
Den siste värde talaren har icke upptagit den tredje punkten i Frih.
Palmstjernas reservation, eljest hade han väl svårligen kunnat anse Utskms utlåtande vara fullständigt, ty Utsk:n hafva icke utlåtit sig öfver dispositionen af de 5 daler siifvermynt, som i 1686 års indelningsverk blifvit lemnade såsom inqvarteringspenningar ät underofficerare.
Det måste af Utsk. utredas, hvart dessa 5 daler skola ingå, det må nu vara contant eller i persedlar; om de skola till statsverket besparas, eller anvisas till lönefyllnad eller annat dylikt.
Jag anser derföre icke betänk, vara af beskaffenhet att kunna genast bifallas, utan tillstyrker återremiss.
Det är en ofta inträffande händelse, att man vid allmänna ärendens behandling kommer till samma-slul, men på olika grunder.
Detta är skälet, hvarföre jag vid detta tillfälle väl har tillstyrkt, att beslutet malte blifva sådant som Utsk:n framställt, men deremot att grunderna och utredningen mätte blifva öfverensstämmande med Frih.
Palmstjernas framställning, emedan slutet eljest blefve, pä sätt Frih.
Cederström anmärkt, dels ofullständigt och dels oriktigt.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot ifrågavar. utlåt, gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss.
Ex. förklarade, att han funnit ja härvid hafva varit öfvervägande.
Härefter förekom ett mål, uti hvilket undertecknad var jäfvig att vara prot.förande, och särskildt protocoll fördes af Ridd.notarien Kammarjunkaren Bosin.
Vidare föredrogs Const.Utsk:s d. 17 dennes e. m. på bordet lagda mern. lN:o 24 ang:de ett tillägg i 41 §.
Hr Printzenskjöld, Carl, anhöll om uppläsning af Hr von Hartmansdorffs vid detta meni. fogade reservation.
Då, i frågor om grundlags förändringar, reservationer af ledamöter i Coust.Utsk. icke äro med grundlagen förenliga, emot tydliga ordalydelsen i 81 § lleg.F., så bestrider jag uppläsandet af Hr von Hartmansdorffs reservation; ty den skulle kunna leda dertill, att Ståndet såsom gemensam tanka kunde antaga denna reservation, och således komma att öfverlägga om en i Ståndet directe väckt grundlagsfråga, hvilket icke är med grundlagen förenligt.
Den 29 Ja n ua ri. e. m. GOD Hr Printzenskjöld:
Jag hade trott, att allt hvad som finnes upptaget i ett från Utsk. inkommet mein., skulle kunna i ett Stånd uppläsas, och Frih.
Cederström har icke öfvertyga!, mig om motsatsen; men för att icke upptaga R. o Ad:s lid onödigtvis genom en tvist i detta hänseende, vill jag gerna afstå frän min begäran, helst jag är öfverlygad, att ingen af R. o.
Ad:s här närvarande ledamöteler lärer underlåtit alt om denna reservation taga kännedom.
Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: 81 § Reg.F, säger: ”Detta Utsk., hvars pligt det vara skall att grundlagarue granska, äger rätt att hos R.
Vi hafva således att tillse huruvida den här af Const.
Utsk. föreslagna förändring är af nämnde beskaffenhet. 41 § Riksd.Ordn. säger: ”Ej må någon, af hvilken R.