Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då den motion, som Herr Bråkenhjelm gjort, endast åsyftade att de extra Canzlisterne ej skulle få utöfva deras representationsrätt, vet jag ej om det varit Utskottets skyldighet aLt sätta saken i fråga för de ordinarie.
Jag tror äfven, att förhållandet är helt olika med Canzlisterne och med Fiscalen samt Kammererare!!.
Kammererare» åtminstone har ingen enda befattning, som rör Ridder - 204 Den 17 Mars e. m. skåpets och Adelns sammankomster.
Hans befattning rörer endast Ridderskapets och Adelns Cassör, och de lära just ej särdeles komma i fråga under sessionerne.
Orsaken till förslaget var, att Utskottet ej ansett det lämpligt, att samma person ena stunden kunde vara betjening vid en sammankomst, det vill säga protocollsförande, samt andra stunden ledamot, och yttra sig i rak strid emot Ståndet, under hvars lydnad han står.
Således tror jag, att om detta förhållande skulle fortfara, olämpliga collisioner kunde inträffa, hvarpå ej under denna Riksdag saknats exempel.
Hvad RiddarhusSecreteraren beträffar, så har Ridderskapet och Adeln redan vid 1818 års Riksdag förklarat sig öfver denna fråga.
RiddarhusUtskottefe tillstyrkte då om honom, att han ej skulle äga representationsrätt, men Ridderskapet och Adeln afslog det.
Hvad de öfrige Ridderskapets och Adelns ordinarie Canzlister, eller RiddarliusDirectionens Canzlister, beträffar, så är den ena chef för Canzliet, och har obetydligt att göra i sessionsrummet.
Han är så tillräckligt sysselsatt i Canzliet, att han ej kommer i samma cathegorie, som de andra.
Trettionde första Häftet.
Tryckta hos Johan Hörbergj i83r.
Fredagen den 3 Julii 1829.
Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm e. m. den 3o Junii 182g. S. D. Remitterades till RidclarhusUtskottet:
Herr Ribens, Carl 'Wilhelin, den 26 dennes e. m. på hordet lagde Motion, att RiddarhusFiscals-tjensten, jemte de dermed åtföljande löneförmåner, mätte, vid inträffande vacance, förenas med RiddarhusSecreterare-befattningen, jemte Herr Crusenstolpes, Magnus, i anledning deraf, denne dag afgifne yttrande.
Justerades 4 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 3o sistlidne Junii e. m. i öfrigt fattade beslut.
Föredrogs Förstärkta StatsUtskottets den 1 dennes under N:o 102 aflåtne Memorial, 3i H. I* 4 Den 3 Ju lii. rörande beräkningen af StatsVerkets inkomster i vissa delar, intill dess den vid nästa Riksdag skeende Statsreglering blifver gällande; och beslöt Ridderskapet. och Adeln, att samma Memorial skulle till Stats- och ExpeditionsUtskotten öfverlemnas. Ånyo föredrogs Herr Hjertås, Gustafa den 22 sistlidne Junii f. m. på bordet lagde Motion, angående ett tillägg i 12 Capitlet 7 §.
Föredrogs ånyo och remitterades till Lagutskottet Herr Hjertås, Gustaf, den 22 sistlidne Junii f. m, på bordet lagde Motion , örn ändring i 9 Cap. 3 §.
Ånyo föredrogs Friherre Anckarswärds, Carl Henrik, den 22 sistlidne Junii f. m. på bordet lagde Motion, att Rikets Ständer måtte hos Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla om tillkännagifvande af Kongl. Maj:ts Nådiga afsigt i afseende på tiden för Bränvinsbrännings-förbudet.
Herr Rothlieb, Axel, anförde skriftligen:
Då jag hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln gjorde vördnadsfull hemställan, huruvida min Motion, angående branvinsbrän - Den 3 Julii. 5 ningens inställande under sommarmånaderne, såsom ej behöflig, måtte få förfalla, sedan Kongl. Maj:t, enligt dess till Rikets Ständer aflåtne Nådiga Skrifvelse, behagat i ämnet förordna, ägde jag skäl förmoda, det någon vidare discussion ej skulle uppkomma; men sedan Friherre Anckarsvärd, genom ogillandet af mina åsigter, i ett särskilt anförande sökt utveckla sin stora förmåga att klandra hvad han ej finner för godt gilla, och förfäkta egna meningar med en sjelfviskhet, som, endast en med bans jemförlig förmåga är mägtig bestrida, torde det vara ett djerft, men behöflig!, ehuru obehagligt, försök af mig att nu mot honora uppträda.
Rättigheten För Representanten, att fritt yttra sina tankar och åsigter, har då anledningar till tal i detta ämne gifvits, varit den lära Herr Friherren alltid hyllat, men huruvida Herr Friherren emot mig iakttagit renlärighet i detta fall, lämnar jag åt hvarje oväldig att bedo nima.
Att tillrättavisa misstag, att vederlägga stridiga meningar, sådant synes med erkänsla böra anses ej endast af de åhörande, utan äfven af den man sökt öfvertyga om misstagen; men då bör ej tillrättavisningen innefatta bitterhet, sårande tillmälen och suppositioner, främmande för den, mot ken de riktas, och endast qvarstående i Den 3 J u 1 i i. tocollen för dens räkning, sorn varit mägtig dylika insinuationer.
Att vederlägga Friherre Anckarswärds mot mig personligt rigtade anfall, för mina olika tänkesätt i delta ämne, och för det jag högeligen önskat hvad Regeringen för Landets väl funnit sig föranlåten besluta, dermed ämnar jag ej upptaga Högloft.
Jag nyttjar således den enda utväg, hvilken sig för mig erbjuder, den nemligen, att öfverlemna hvad som förevarit åt allmänhetens, åt Svenska Folkets bedömmande, huruvida Friherre Anckarsvärd, genom invectiver mot en enskilt Motionär, går med lagern ur striden?
Jag vill aldrig bestrida, det Friherre Anckarswärd i snart sagt allt äger hvad många sakna, men hvarföre då ensidigt använda en så stor förmåga?
Det är endast i ett fall jag upptar handsken lill täflan, det är i god vilja.
Må det förunnas mig, att vid Herr Friherrens anmärkningar mot min Motion göra några få eriridringar.
Jag skall söka hålla mig uteslutande vid saken.
Herr Friherren har såsom skäl för dess anmärkningar mot mig anfört:
Tiden för min Motions af gifvande, såsom nära inträffad med Regeringens Skrifvelse till Riksens Ständer i samma ämne, samt min Motions återtagande.
Detta irriga begrepp om mitt handlingssätt må upphöra eller bibehållas af Den 3 Julii. 7 den eller dem som behaga; men mina tankar i ämnet voro redan i en Tidning tryckta , äfven som Motioner i de öfrige Stånden väckte om Bränvinsbränningens inställande under vissa månader; således Heres opinion uttryckt, före det Kongl. Beslutets meddelande; och skälet för min Motions återtagande ligger i öppen dag, sedan den Nådiga Skrifvelsen blef bekant.
För öfrigt tror jag, det hvarken Friherre Anckarsvärd sjelf eller någon annan Motionair ännu anmält sig i Regeringens Byrauer med förfrågningar, om beslut blifvit tagne, innan Motionerne afgifvits.
Herr Friherren påstår det Bränvinsförbudet är klandervärdt, emedan Ständernes hörande ej föregått, och ur skäl, att Ständernes Skrifvelse den 20
December i8a3 innehåller underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att husbehofs — märk — husbehofsbränvinsbränningens inskränkning ej måtte komma i fråga, så vida ej krig, förenadt med missväxt, skulle inträffa; samt att bränvinsförbud ej ägde rum år 1826.
Jag anser i likhet med hvad Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie yttrat, då denna fråga sist förevar, att sedan Bränvinsbränningen fortgått åtta månader af året, och sådana orsaker inträffa, som nu förefinnas, har Regeringen icke allenast ägt största skäl för beslutet, utan äfven full rätt 8 Den 3 Julii. dertill, emedan frågan utgör ett ekonomiskt mål.
Det underdåniga förslaget till Författning i ämnet från Rikets Ständer vid 1823 års Riksdag betager ej Regeringen en sådan rättighet; och jag vågar hemställa, huru vida ej de stora Bränvinsfabrikerne ostört fått fortfara kanske till större ytterlighet bela sommaren, och Regeringens afsigt förfelats, om ventilation, föranledd af en Kongl. Proposition, skulle inom Stånden ägt rum, der i ordets bemärkelse enskilta in teresset skulle bevakats genom bordläggning och långa tal, samt beredande af den längsta möjliga tids utdrägt, Delta allt har förekommits genom Regeringens visa beslut, att på en gång förbjuda Spanmålsutförsel, samt anbefalla Bränyinsbränningens inställande.
En åtgärd, som erfarenheten 1826 tycktes påkalla, och hvilken till sin välgörenhet erkännes ej endast af allmänna rösten, utan äfven troligen af en och hvar, som ej ur lika synpunkt betraktar alla Regeringens åtgärder, de må innefatta något till äfventyrs begångit misstag, eller för Landet mest välgörande Författningar; och jag betviflar ingalunda, att om de åtgärder Regeringen vidtagit, uteblifvit ännu en kort tid, skulle dröjsmålet gifvit anledning till både grundade och häftiga besvär för en sådan uragtlåtenliel, kanske af samma personer, som nu så ifrigt klandra det i rätt tid fattade beslutet.
Den 3 Julii. 9 i8a3 voro Pistoriska inrättningar ock Konstbrännerier så litet kända, att Rikets Ständer då ej ansågo sig böra vidtaga åtgärder till deras inskränkning.
Likväl visade det sig redan 1826, huru långt det hunnit med FabriksBränvinsbränningen, nemligen ända derhän, att oagtadt hungersnöden i de flesta Landsorter var så stor, att den knappast kunde ökas, och hungern måste stillas med otjcnliga födoämnen, fortforo likväl de stora BränvinsFabrikerne med deras tillverkning.
Just då brist på bröd ägde rum, och då så betydligt qvantum spanmål importerades, blef en så stor mängd bränvin tillverkadt, att det för året ej kunde afsättas, utan förblef ett öfverskott, som till nedsatta priser försåldes, sedan 1827 års rika skörd blifvit inbärgad.
Månne det efter en sådan erfarenhet ej är en medborglig pligt, att söka motverka ett skadligt användande af spanmål vid BränvinsFabrikerne, i synnerhet nu, då införsel af utländsk spanmål yrkats såsom behöflig.
Huru står det tillsammans, införsel af utländsk spanmål och fortsatt Fabriksrörelse med bränvinsbränning?
Friherre Anckarswärds calcid, äfven grundad på en supposition, öfver det belopp af spannmål, som kunnat förvandlas i bränvin, om de stora Brännerierne fått äga sin ostörda gång öfver sommaren, utgörande 11,000, men möjligen 5o,ooo tunnor, har IO Den 3 Ju lii.
Herr Friherren sjelf medgifvit icke vara tillförlitlig, hvadan den ej påkallar någon vederläggning, men likväl får jag i förbigående nämna, att i BondeStåndet blifvit åberopadt, det endast i Solna och Danderyds Socknar, nära Stockholm, har dagligen afverkats 2,5oo pund gröpe som, beräknadt efter 12 pund på tunnan, gör för hvarje dag öfver 200 tunnor.
Det är i alla fall nog att veta, det en mängd i gång varande större Brännerier skulle i bränvin förvandlat ett ganska betydligt qvantum spanmål, hvilket nu genom Regeringens förutseende beslut förekommits.
Herr Friherre Anckarswärd påstår, det Regeringens beslut att inställa Bränvinsbränningen, hämtat sin tillvaro frän ett ogrundadt rop af dem, som icke känna eller begripa något annat af samhällets fordringar , än beräkningen af ett eget ögonblickligt och ej sällan illa förstådt interesse , eller från en Styrelses, utan föregången undersökning, allt för hastigt lemnade afseende åt mängdens någon gång från ensidig egennytta sig härledande önskningar om åtgärder i ekonomisk Lagstiftningsväg.
Jag skulle fästa uppmärksamhet å dessa tillmålen, om jag vore BränvinsFabrikant, förfäktande eget interesse, eller kunnat hinna derhän, att jag föreslagit eller försvarat sådant, sorn syftat åt eget interesse.
Nu må det återfalla eller drabba den, som känner Den 3 J u 1 i i. sig träffad; jag står här under lugnt medvetande inför det upplysta RiksStånd, deraf jag anser för min ära, att vara Ledamot, utan den förebråelse, att hafva talat för beredandet af egna fördelar, och således kail jag äfven med liknöjdhet förbise Herr Friherre Ånckarswärds yttrande, som skulle min Motion innebära talande bevis_, huru enskifta interesset förblindar åsigterne i anseende till det allmänna bästa.
Regeringens
Beslut är i min öfvertygelse en gärd åt folkets önskningar, och syllan hafva åtgärder i det allmänna vunnit högre och mera väl förtjent bifall.
Må det derföre denna gång förlåtas mängden, som enligt Herr Friherrens åsigt ej utgör den opinion, hvartill Regeringen bör lyssna, om den funnit sig lillfredsstäld.
Må det förlåtas mängden, om den heldre önskar bröd än bränvin, hvarpå i allt fall ej uppstår brist, och må det förlåtas mig om jag högre önskar, det Svenska folket måtte, i afseende på behofvet af bröd, ställas framför kanske ett par hundrade BränvinsFabrikanter, som skulle idkat rörelsen under sommaren, öeh hvilkas interessen med så utmärkt nit bevakats, men hvilka i alla fall äro skadeslösa genom högre bränvinspris, en gifven följd, då missväxtår inträffar, och genom högre spanmålspriser.
Det enda, som ej kan lijelpas, är den beklagliga händelsen, yitt några svinhjordar få under sommarmå - 12 naderne bärga sig utan drank; men hvilket är mera medborgerligt, att önska bröd åt folket, eller drank åt svinen.
Herr Friherren har gifvit en egen tydning åt min Motion, som skulle jag bestämt bestridt nedsättning å tullen för utländsk spanmål; sådant innehåller ej min Motion, och sådan har ej min mening varit.
Min syftning var i önskningsväg, att medverka till Bränvinsbrännings förbud, och för öfrigt må mina uttryck tala för sig sjelfva.
Jag har sagt, att det ej bör undfalla Representationens uppmärksamhet , hvad som kan bidraga ej endast till förekommande af brist pä bröd inom landet af egna skördar , utan äfven förhöjning af spanmä/sprisen öfver all höfva, som kan föranleda en ytterlighet , lika betänklig för köparen, sorn den varit bekymmersam för säljaren de sist förflutne tvänne åren, då spanmål i flere landsorter ej till något pris kunnat föryttras.
Det är till förekommande ej allenast af befarad brist pä spanmål, hvarigenom behof af införsel utifrån skulle uppstå af denna vara, och kanske nedsättning af tullen för utrikes ifrån kommande spanmål, en åtgärd lika menlig och nedslående för jordbrukaren, som invärkande pä beloppet af beräknade Statsinkomster, utom det att bristen pä penningar i landet, redan allt för känbar, skulle hinna sin höjd, då capitaler, vare sig i contant eller i exportva - Den 3 Ju 1 i i.
13 rorj blefvo använde till inköp och införsel af utländsk spanmål; och det var ur sådana skäl jag föreslog vördnadsfullt åtgärder till beredande af Bränvinsbrännings förbud.
Herr Friherre Anckarsvärd har förebrått mig äga en cliristlig omvårdnad om dem, som hafva spanmål att föryttra.
Innebär min Motion anledning lill en sådan förmodan, så anser jag det gerna kunna qvittas mot Herr
Friherrens föga christliga deltagande för det sällskap, hvars interessen han förfäktar.
Om jag varit vidlyftig, vågar jag hoppas på Ridderskapets oell Adelns ädelmodiga öfverseende, emedan min tystnad denna gång torde varit mera klandervärd.
Hvarefter Herr Rothlieb munteligen tilläde:
I afseende på formen för Friherre Anckarswärds serskildte Motioner, gifver mig 5i §.
Riksdagsordningen anledning att hemställa, huruvida, då 3:ne Motioner blifvit sammanfattade i ett Memorial, någon remiss derå kan beviljas, eller Motionerne upptagas, förr än de i stadgad ordning blifvit fördelade och till bordet aflemnade.
Vid det tillfälle Friherre Anckarswärd uppläste det anftmande, som innefattar ifrågavarande Motion, anmärkte jag genast, att detta Anfö - Den 3 Julii. rande icke var öfverensstämmande med formen, och således icke kunde, i dej skick hvari det befanns, af Ridderskapet och Adeln upptagas lill pröfning, eller de deri innefattade Motioner komma till remiss; ty i detta Anförande förekom så väl ett försök, att emot 90 §.
Regeringsformen draga Konungens Beslut under Riksens Ständers eller deras Utskotts pröfning, som ock en sammanblandning af flere ämnen, innefattande serskildta Motioner.
Väl har jag sett, att dessa Motioner uti föredragningslistan blifvit uppförde under olika liumror, men Friherre Anckarswärds till Protocollet afgifne Anförande, som ännu ligger på hordet, var icke afdeladt efter de serskild te Motionerne, utan skrifvet i ett Sammanhang, innefattande dem alla.
Jag förnyar derföre min protest mot Motionernes upptagande, öfvertygad, att Herr Grefven och LandtMarskalken icke emot 90 §.
Riksdagsordningen kan tillåta någon remiss deraf.
Friherre jin ekar swärd, Carl Henrik: Huru Friherre Cederström i mitt Anförande kan framleta något, som är stridande mot g o §.
Regeringsformen, begriper jag icke, och lär mig aldrig att begripa.
Jag kan ej fatta den slutsats af mitt Anförande, att jag skulle hafva gjort ett försök, att draga Regeringens beslut, rörande enskilde eller Cor- * porationer, hvarom 90 §. handlar, under Ri - Den 3 Juli i. 15 kets Ständers pröfning.
Jag hav, med anledning af ett Regeringens beslut, väckt en Motion; och dertill anser jag mig hafva den mest obestridliga rättighet.
Hvad 5i §.
Riksdagsordningen beträffar, får jag tillkännagifva , alt jag icke anser min skrift innefatta flere än ett mälj och detta mål är, åtgärder sorn dels redan äro vidtagne, dels äro att vidtaga i afseende på den befarade missväxten.
Medlen för ändamålet kunna vara otaliga, men icke kunna dé förklaras för serskildta mål af olika beskaffenhet, som enligt 5i §• ej få sammanföras i en skrift.
Detta har säkerligen icke heller varit Lagstiftarens mening, som tydligen arden, att icke olikartade och osammanhängande ämnen, må sammanföras på sådant sätt, sorn skulle göra deras upptagande och behandling af behörigt Utskott omöjligt.
Jag kan således icke underkasta mig den arbiträra tydning af Grundlags-paragraphen, som någre enskildte medlemmar af Ståndet här framställt, enär jag ingalunda är öfvertygad, att min skrift är grundlagsstridig.
Jag öfverlemnar till Herr Grefven och LandtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln, att bestämma, huruvida remiss å min nu föredragne Motion kan vägras, och jag tvingas att underkasta mig det beslut som fattas; men icke anser jag mig pligtig att göra någon ändring i mitt Anförande, på grund af enskildta Ledamöters olika åsigt.
Det må således ankom' ma på Ridderskapets och Adelns pröfning i6
Den 3 J u 1 i i. att anse min Motion af så ringa värde, att den ej förtjenar någon remiss.
Tror Ridderskapet och Adeln sig äga rättighet att vägra remissen, skall denna vägran såsom prejudicat för framtiden säkert blifva mera nyttig, än skadlig för mig.
I afseende på hufvudfrågan och Herr Rothliebs nu uppläste Anförande, skulle jag tro mig fela alltför mycket, om jag upptog Ridderskapets och Adelns tid för att besvara detsamma, och ånyo inleda en discussion om bränvinsförbudet.
Jag öfverlemnar derföre äfven å min sida till allmänheten att dömma emellan Herr Rothlieb och mig; men får tillika förklara, att min mening icke varit att förolämpa Herr Rothlieb, och att jag icke tror det någon sådan slutsats kan dragas af mitt anförande.
Frågan om Remissen får jag slutligen ånyo förklara, att jag hemställer till Herr Grefvens och LandtMarskalkens afgörande.
Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken yttrade, det Friherre Anckarswärds omförmälte Memorial väl vore, jemlikt 56 §.
Riksdagsordningen, af inträffade omständigheter lagligen föranledt; men då 5i §.
Riksdagsordningen stadgade, att uti en skrift flera mål af olika beskaffenhet ej lingö sammandragas, samt Friherre Anckarswärds nyssnämnde Memorial innefattade Den 3 J u I i i.
17 icke allenast en Motion, angående bränvinsbränning, utan ock 'en serskild om tull å spannemål, hvilka sinsemellan ej ägde egentligt sammanhang, anhöll Hans Excellence, att Friherre Anckarswärd täcktes ur Memorialet borttaga den sist omförmälte Motionen, samt uti en annan skrift sedermera inlemna den.
Som jag beklagligen ej finner mig kunna dela Herr Grefvens och LandtMarskalkens åsigt om nödvändigheten att skilja min Motion i flere, så lärer Motionen, sådan jag aflemnat den till Protocollet, komma att qvarstå der för min räkning.
Jag får för öfrigt blott tillägga, att det är mig fullkomligt likgilltigt, om Remiss beviljas eller icke.
Cederström: Sedan Friherre Ar.ckarswärd förklarat, att han icke ämnar afdela sina Motioner,, och någon Remiss derförutan, enligt Herr Grefvens och LandtMarskalkens förklaring, icke kan beviljas, vill jag icke upptaga Ridderskapets och Adelns tid med en nu mera öfverflödig ytterligare bevisning, medelst ett återkallande i minnet af Friherre Anckarswärds ifrågavarande anförande, i hvilket ändamål jag begärde ordet.
Saken lärer i så beskaffade omständigheter komma att förfalla.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att sedan Hans 3i H. - a 18 Den 3 Julii.
Excellence tillkännagifvit sin åsigt, och Friherre Anckarswärd i anledning deraf yttrat sig icke önska någon Remiss, ankomme det på Ridderskapet och Adeln att fatta dess beslut i ämnet.
Friherre jéncltarswärd:
Jag tager mig friheten erindra vid Herr Grefvens och LandtMarskalkens sednaste framställning, att jag icke yttrat någon anhållan eller önskan, att ingen Remiss skulle äga rum.
Jag har blott förklarat, att jag ej kan underkasta mig det vilkor för Remissen, som blifvit bestämdt.
Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, Gustaf: Då Friherre Anckarswärd i Plenum den 22 sistlidne Junii f. m. uppläste sitt Anförande, i anledning af Herr Rothliebs Motion, gillade jag det för min del visserligen icke; men delta skall aldrig kunna förleda mig att bestrida remiss af en Motion, som en Ledamot af Ståndet väckt i den öfvertygelse, att han dertill varit berättigad, så snart nemligen denna Motion uppställes i behörig och af Grundlagen föreskrifven form.
I öfverensstämmelse med hvad Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat, hemställer jag derföre till Friherre Anckarswärd,huru vida, då Ridderskapet och Adeln medgifver remiss af de tvenne Motionerne, Friherren icke sjelf finner, att Ridderskapet och Adeln af samma
Den 3 Julii. *9 skäl, det vill säga af aktning för Grundlagens bud, dock icke kan medgifva remiss å dem i deras närvarande skick.
Herr Uggla, Carl Wilhelm, anförde skriftligen:
Det höga beslut Kongl. Maj:t, i anseende till den hotande missväxten, i Nåder täckts utfärda, icke allenast för inställande af bränvinsbränningen under Julii och Augusti månader i år, utan äfven emot utförsel af spannemål, med undantag af hvete, skulle naturligtvis, under föregifvande af ett stridigt enskildt intresse, frambjuda sig såsom ett ämne för någras klander inom Representationen; ty utom densamma har ännu intet ogillande ljud öfver den vidtagne författningen försports, ehuru våra tidningar varit säkra befordringsmedel dertill, i fall någon funnit sig befogad.
Den allmänna tystnad, som derföre hittills varit rådande, med undantag af de bittra utgjutelser författningens tillkomst föranledt inom Riddarhuset, af två eller tre personer, tyckes derföre bebåda, att det vidtagna beslutet varit öfverensstämmande med samliälls-majoritetens önskan; och man måste härvid blott beklaga, att hos oss en dyrbar tid för öfverläggningarne borttages, genom ändamålslösa Motioner och discussioner i en sak, som tyckes varit i naturenlig väg riktigt behandlad utan att förnärma någon rättsgrund. 3l II. 2 * 20 3}ef> 3 Julii.
Denna är min åsigt af saken; och då jag nu yttrar mig i anledning af Friherre Anckarswards Memorial i ämnet', underkastar jag mig gerna, att ifrån den ensidiga, motsidan blifva beskyld för icke grundlighets om jag, för icke 'vidlyftighetens skull åsidosätter en afhandling (i fall jag äfven vore densamma vuxen), huruvida frågan, efter Statsekonomiska begrepp, är på ena eller andra sidan rätt behandlad.
Jag önskade följaktligen att genast kunna komma till det af Friherren föregifna målet för sitt Memorial, nemligen till de nya Motionenle, jemte de projecterade diverse underdåniga Skrifvelserne ifrån Ständerna till Kongl. Maj:t; men då Memorialet, i en obeskriflig ultänjning, mera än sex ark hall tigt, för det mesta andas grundfalska ideer, är jag nödsakad uppehålla mig något, för att, om möjligt är, följa författaren, emedan mig tyckes, sorn vore det all anledning till anmärkning emot den väld och den oskicklighet i tankegångs sora här utmärkt Styrelsen inom den lilla verlden, hvarmed filosofen ibland menar menniskan; och jag tror, att bäst vore, om detta så kallade Guds beläte, någon gång äfven upprorisk emot sig sjelf, först afsatte en och annan tjenstaktig
Minister från sin egen lilla kroppsstyrelse, innan han tänkte på reformationer af de yttre omgifningarne i den stora verlden.