Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ber icke halma rätt att yttra ett klandrande omdöme om Thronföljaren, men wäl i wiHa fall om Thrvnföljdcn; icke ' vm Konungen, me« i allmänhet om Konunga - magt, icke om Ständer men wäl om Deras, Beslut och göromål allt detta med NL. tilldörlighet i uttrycket.
s Mom.
"Oförsynt, och till runehäll eller "ckrifart ssändcligt klander ä Riksens Ständer, dera» "besiut och göromäl ware sig emot dem i allmänhet, Zeller nägon af deras Fördelningar i synnerhet, sträf"fas med Fängelse ä Fästning."
Ofwanskrifne anmärkning gäller ock här, och om man. kan, emot oförsynt och till innehall eller skrifart skändelrgt klander i allmänhet upptänka nägot kraftigt botemedel, är det witzt wäl; skulle man dcrwid finna nddwändigt att stadga answaret högre, för klander emot en högre Magts ätgärdcr, sä är det kanske rätt.
"Skrifter, som offenteligen uppkalla till resning och bruk af wäldSmagt emot Lfwer"het och Lagar re.
Den som Munda förbryter sig är wiferligen mindre farlig än ben, som i lönbom utsprider falska uppgifter, och dermed förwillar en menighet, ty igenom att göra sin handling offcntclig, har yan gjort Styrelsen uppmärksam» och d.nna äger medel att förekomma alla stikå oordcntligytter.
"Skrifter som illskefullt angripa, "ware sig Statens styrelse, och högsta förwaltningen ak Den 12 Octobev.
"dess angelägenheter, eller den nyligen föpelnpna "Regements - förändringen rc."
Illskefulla angrepp äro ytterst swära att bestämma, eller ätminstone gränsen emellan dem och andra klander, i hwilka brottet ofta ligger i otillbörlig» helen af framställningssättet, hwilkct, som sagdt är, bör motas, ehuru det kan blifwa swärt att göra dek genom en bestämd Lag; Men akt ocksä ben nyligen fö, relupna Regements - förändringen skulle sättas under ett särskildt beskydd, är nägot som fä lära hafwa wäntat.
Om den är det mycket, som kan och kanske bör sägas, men alt bör och sägas med fog och beskedlighet.
Illskefulla angrep äro alltid och allestädes straffbara genom deras egna natur, men hwarföre just nämna dem emot cn witz handling, och synnerligen denna; Dernäst: "Jllwilligt och till utspridande af wä, ''deliga farhägor eller annan dylik Ssyftad skada, up"diktade händelser och föregifva nyheter, rörande dek ' allmänna tillständet och hwad dermed omedelbar gemenskap äger."
All denna obestämdhet skall blifwa af mycken brydsamhet för Domaren wid Lagens tillämpande. 10 Mom. handlar om angripelser emot Personer, eller utgör hwad äfwen hoS Otz fbrstäs under Ordet: libell.
En wäsentlig anmärkning förekommer härwib:
Lagstiftaren antager lögnaktiya beskyllningar, ak utgöra brottet.
Men om nu beskyllningen icke wore lögnaktig, utan kunde bewisas, skall den dä wara til, Elig. — Swarrk ligger i begrepek om
Tryckfrihetens ändas Den 12 (vctober. 4?3Z ändamäl: detta är jn att sprida en allmän nvtti^ oä) nädia uplvSnmg; niea hwad nyttig och n^dig uplysning kan bibringas allmänheten genom framställande af enskild mans fel eller oc? laster, är swärt att förstä.
Det är likwäl detta som icke förbjudes, dä här endast lögnaktig beskyllning kommer under Lagens beifrande.
Om enkild man lclat, eller utöfwat nägon brottsta handling, sä är det antingen enskild man eller samhället han förolämpat: —- häda haflin laglig utw*g at lä >iorät»clse genom mälets incamerande w!d wedcrbörlig domstol.
Är nägon enskild man sä nitisk, att han mill t-äda in i Styrelsens omsorg att framdraga lasten till bestraffning, sä mä dan göra det pä detta wederbörlicta sätt, lä midt Landets Lagar sädant tillåta; men alldeles icke bör han fä rätt akk kasta mälet omedelbart under allmänhetens domstol, för hwilken sats det gifwes ganska mänga skäl; ty
Cn enskild man är för stna handlingar an swarig sig sjelf och Lagen, men alldeles ingen annan.
Intill desi han efter den senare är dömd, censeraS han wara obrottslig, och bör till godo njuta^äfwen en supponerad oskuld.
Allmänheten är icke rätter
Domstol i detta fall, Åtminstone kan dm alldrig blifwa första instantien.
Allmänheten är icke utan för en ytterst liten bel interesierad i omdömet om en enskild man och hans onda eller goda handlingar.
Det är Embctsmanna ätgärder, som höra till allmänt bedömande, men icke EmbetSmannenS personlighet, sä midt den kan betraktas utan i förening med Embetet.
Ork 4^84 Den 12 October.
Det gifweS ingen rättighet för nägon enskild ali straffa en annan, som är det förut af lagen; ty dä blefwe straffet mängdubbladt, säledcS bör icke ens kunna relevera- en brottslighet, för hwilkcn ben skyldige bött.
Om man will wänka odling i ett Samhälle, bör man börja med människan, och början till deh odling ligger till märkelig del i begrepet om ett egit personligt wärde.
Stadga för detta en stark helgd, Lagen- kraf oförryckta, men tillät icke lbstiga anfall inför den högsta af alla mensklig» Domstolar.
Tillät bewista eller bewistiga tillmäle» emot Personer, att göra- i allmänt tryck, och Tryckfriheten skall mihbrukas ända till att hwar hederlig man skall önsta betz indragande.
Pä betza och flera stäk, tror man stg äga rätt att wänta en ändring i detta moment, som ämnet och hwar man- rätt högeligen kräfwer.
I anseende till swärigheken att stifta en Lag emot otillbörligheten i framställningssättet af en tanka, och till förekommande af kitslighet, uraktlätenhet af sans och mätta, samt anständighet! uttrycken, gömd illrvillja emot handlingar eller personer, allt af den beskaffenhet, att det kan anses under Lagens rvärbighet att det beifra, torde det gifwas ett gansta kraftigt medel i Tryckfriheten sjelf, och som skulle blifwa ett bädc lämpeligare och starkare straff än Lagen nägonsin kan Slägga, och jag nämner det, underställm'ngSwi- om allmänna anklagarni eller hwilken antian som hälst, finner fig befogad alt yrka en slags Laglig ätgärd emot en sä btstaffav anonym skrift, mä det Den 12 October. 418Z det wara honom obctagit — att anmäla den hoS Cvmmittäen, hwilken äger att yttra sig om, huruwida sedeln, som innehällcr Författarens namn, mä warda bruten och denne sälcdes blifwa för Commikteen känd, samt kunna framkallas till emottagande af en tjenlig och alfwarsam föreställning: eller om oanständigheten eller illwilljan är af en ännu brottsligare grad, det mä kunna beslutas att Författarens namn blir i all, männa Tidningar utsatt.
Man lärer böra medgifwa att ett sädant straff wore ojemförligen swärare än Lagen kan Slägga, men man behagar ock eftersinna, att det är Samhället som är förolämpadt genom et owär, digt missbruk af en dess dyrbaraste rättighet, och en usling som afklädt sig all anständighet och wördnad emot jubileum, som sökt förklena en Medborgare, men haft skicklighet nog att gömma sig undan den alfwarsamma Lagens beifrande, bör framställas för det allmänna fdragtet, och det med desto mera skäl, som hwar anonym
Författare mäste ccnseras icke kunna skrifwa annat, än hwad han kunde utgifwa under sitt kända namn.
Slutellgen anhäller jag att dek framlaggda projectet mätte blifwa till Constitutions - Utskottet rcmitteradt, jemte dessa mina och de flera anmärkningar som derwid kunna göras» samt att Utskottet mätte anmodas, att med ett egit Förslag till cn Tryckfrihets, Förordning med bet snaraste inkomma.
Herr LtälkLMmar, Otto klonric:
Det jag hade önskat anmäla war t conformitö med hwad Herr Grefwe Oe la Osräie och Herr von lksulsvvoltk redan ytttvt; men sedan, genom Protocol, lets uppläsande, saken nu blifwit upplyst, och ventilationen förut warit besluten, har jag ingen ling widare att anföra.
^ Fri - 4186
Den 12 (Vctober.
F r lhc! re ci'/V l 6 e 6 ^ kr j I, 6ustak, ha» de inlemna: ett dictamen, hwilkct upplästes, sä lydande: vördsamt anförande till protocollet:
Sjelf ekl offer af det twättg, som, under förra Regeringen, läg tungt pä sjclfwa snillet och hjer ta:, qwäfwande bägges gärder till FädcrneSlardct af nyttiga kunskapers och ädla tänkesätts spridande bland Nationen, lärer jag cj beböfwa mängordigt förklara de känslor, hwarmcd jag i dag deltager uti Högloft.
Ridderskapet och Adelns öfwei läggningai öfwer Förffaget kill Tryckfrihets - Förordning.
Om jag med djupaste wördnad erkänt wär nu närande Konungs snart sagdt första omtanka, sedan Riksstyrelsen kommit uti betz hand, för de bands lastande hwarunder sjelfwa national-andan syntes färdig att stockus sä hembär jag jcmwäl nu min offrymkade hyllning af bädc högaktning och erkänsla ät de > Herrar och Män, som, uppä Ko nungens Befallning, fullgjort den mödosamma och granlaga befallning, att upsätka samma Förslag.
Jag har genomlästt och öfwerwägat det med all den uppmärksamhet, som ämnets wigt kräfwer och af mig kunnat ästadkommas; och dä jag jcmsört det med alla hittills uti andra Riken inkomne och nu kraftägande Författningar af samma stag, som mig kunnat wara bekante, wägar jag pästä, akt detta förslag äger den största fullständighet och bestämdhet, som till denna dag uti nägon dytik författning blifwit iakttagne.
Att -derföre derät tillägga prädikatct af fullkomlighet eller oförbälterlighet, wore dock säkert äfwen sä fäkunnigk ä bedömarens sida, som det säkert skulle wara owantadt för sjclfwa den Kon.'.
Commiltee som detta arbete frambragt.
Jag nudgifwcr sälcdcs wisterligcn, att anmärkningar dcrwid kunna göras, och detta med. g'f« Den 12 October. 4137 gifwande är sä mycket uppricktigare, som jag sjelf redan nägre sädana anmärkningar i pennan författat, med hwilkas uppläsande jag dock ej tror böra förspil» la Högloft. RidderstapetS och Adelns alltid dyrbara, men nu lill och med gansta knappa tid.
Jag ämnar framdeles inlemna dem till den blifwande Riksens Ständers Tryckfrihets Committé?.
Ridderstapct och Adelns Herrar Ledamöter, som taga ett närmare interesse uti denna angelägenhet gilla och till äfwentyrs sjelfwe widtaga denna utwäg, blefwc derigenom, icke allenast mycken tid besparad, utanJag »ägar till och med tro, att sjclfwa saken dcrwid skulle winna en winst, som wäl skulle kunna sägas wara fördröjd, emedan den ej skulle kunna äga rum förr än wid en följande Riksdag; men hwarcmot den och troligen stal, le blifwa sä mycket större, som Förordningen dä sätt undcrgä tidenS^och erfarenhetens säkra pröfning, hwilka för denna till stn bäde ande och bokstaf, uti wärk Fädernesland sä alldeles nya grundlag, torde wara nödwändigare än för nägsn annan.
Huruwida Riksens Ständers klena ännu äro beredde uppä en mogen och wärdig diskussion af alla uti denna fräga ingäende ämnen, wägar jag wäl ej att bestämma, men dä jag Stmlnstone med säkerhet känner den stora skiljaktighet i omdömen deröfwer, som ännu räder hos wär allmän, het, dä somliga förkasta all Tryckfrihet, andra alla dess gränser, men allt för fä än«u känna, minst Kätt ben Mkdelwäg, som emellan desse ytterligheter bör iagttagas, tror jag mig likwäl utan föreöräclscr kunna tillstyrka Högloft.
Riddcrstapct och Adeln, att antaga uti hela sin widd det af Riksens Ständers Constitutions - Utskott med sä förtjent loford beledsagade K:gl. CommitteenS Förslag; hwarmedelst dock intet hinder lägges i wägen för anmärkningars och pämunielserS anmälande, till framdeles rättelse, hos den TryckfrihetsCommittee, som Riksens Ständer komma att tilsätta» 4183 Den 12 October.
Herr lia siri, kelir, utbad sig att fök ett ögonblick fä äterkalla den första frägan.
Det upplästa -Protocollet upplyste, att det warit Ridderskapct och Adelns besiut att denna- sak skulle företagas i det näst derpä följande klerrum, men detta kienum wore redan förbi, och ventilationen hade icke blifwit omtalad och säledeS kan detta skäl icke äberopas.
Hwad sjelfwa saken beträffade, ansäg Herr fyra Ständs besiut, neml. Regerings»Formen, wara mera än Nidderskapcts och Adelns besiut?
för öfrigt fann han intet hinder, att ju de anmärkningar som blifwit gjorda kunde till Constitutions - Utskottet remitteras.
Derigenom wunnes tid.
Men han förbehöll sig, att wid tillfälle af denna remih fä erindra Constitutions - Utskottet derom, att de Kongl. Förordningar rörande Tryckfriheten, som förut utkommit, wore mycket bättre bestämda, än det nu framlagda projcctet, och längt mera tjenlige till grund och ledning för ett nytt arbete i denna wäg.
Herr käklmsn, Otto k>estric:
Sedan öfwer fbrcwarande ämne sä mycken skiljaktighet i meningar uppstött, fär jag ödmjukeligen hemställa, huru« wida ej tankarna skulle kunna förenas, om HögloftRidderskapct och Adeln skulle behaga stadga, först, atk ehuru wäl denna gängen ämnets omfattning och wigk söranledt Constitutions - Utskottet att öfwer ett ej af detsamma författadt förslag söka till ledning för sig inhämta de inom Riks - Ständen till asgifwande omdömen, sädant likwäl cj mä för Nägot Uttskott framdclcs, wid firsiags aflcmnande kun^ a tjena till p'äj-idicat, och för dek andra, att Constitutions - Utskottet mätte Deir 12 October. 4189 mätte anmodas-, atk sä fork sse kan kill Riksens Ständers klena- inkomma med ett egit Förstag, hwils kck bör anseS, säsom Utssottets första arbete i detta ämne, och kunna hos Riks - Ständen efter giorda ans märkningar behandlas i fullkomlig bfwercn-stämmelst med 56 § Regerings»formen. -> Härtill yttrade- mycket bifall.
H errkäklman tillkännagaf derefter ak! sedan dfwcrläggningen tagit en förändrad wändtling, hade hatt blifwit attmodad af Herr Stjernstolpe at! uppläsa följande af honom författade Memorial. (ödmjukaste Memorial!
Ökt Tryckfrihets sjelfSwätb, otti jag fä fär sägä, som nu en korrt tid giiwit fullt anderum ät alla stag- författare, och satt Bokprätzrrne i en sädan gäng, att wädan af ett Kok - öfwerswämning ej synes sä alldeles otänkbar, borde wäl hafwa wäckt ben tankan hos Allmänheten, att det efterlängtade nya projcctct till en Tryckfrihet-- Förordning skulle säsom en mild Lenius leende nedstiga pä Swensta Litteraturens blomsterfält, för att gifwa nytt lif ät deK half - wisnadt wäxter.
Sä mycket mera stall Allmänheten dä förwänas att se denna förväntade Lenius n skås i hamn af rn straffande mvrbängel, färdig att stä allt förstfödk inom den Litteraira kretsen.
Den H6tte Z af Regering-r Formen innehällek Wande ord: ^Med Tryckfrihet förstas hwarje Swensk ''Mans rättighet, att utan nägra af bett vffenteiiga ^MagteN i förwäg lagde hinder utgifwa skrifter.
"Deremot läser man i 7 § ^ Moment, af Tryckfel'- Tredje Band.
N:o 196. ' hets - 4190 Den 12 October. hets - förordnings.
Förslaget: — "akt? af Böcker och "ffrifier som frän Vokprähcn utgä, imgen försäljning "eller utspridning skall wara tilläten, innan ett exemplar af den till utgifning färdiga sk-iftrn blifivlt för"ttt inlemnad i Stockholm till Kongl.
Maj:ts Hof"Canceller- Embete, samt i hwarje annan ort till bett 'som derstädc-, ä samma Embete- wägnar, äger att "taga kännedom af hivad frän trycket utgifwcs.''
En skyldighet som tvid höga bötct är Boktryckaren älagd, Att »tgifwa böcker mätte mäl betyda, att lemna deni I allmänhetens händer; således strider Förslaget directc emot den antagtta Regerings, formens stadgans de i denna punct, och de§ melka» Mäste i detta fall blittva sä »lycket sämre, soln ben tillika skall medföra en redbar förlust för Utgifmarett af boken, i händelse den först ester Tryckningett förbjubes till utgifwattdeOm meningen är att detta stadgande blott äsyftar att upplysa
Hof, Cancellers Cmbetet oM den till Utgifning färdiga bokens innehöll, bwarfbre dä sä strängt befalla, a't
Allmänheten ej för se en skymt af boken förr, än den vndergätk wederbörlig Quaratttaine? och kan detta Jnquistkoriffa förfarande möjligen rimmas
Med ordet Tryckfrihet?
Detta kan ej anses anttorkuns da, än som ett i förwäg lågt hinder twärt emöt Regerings .formens stadgande — och kan den ena Grundlagen emotsäga den andra, som redan är heligt be slvUlkN?
En lika stridighet stnner man wid jämförelsen ak bmad som fkljcr i den citerade 86:te § af Rcgcs rings - formen, samt 4 §:s 2:dra, Ztdjc, Pde och ^tte Usidattiag i berörde Förslag, Ordet owilkorligen synes böra upphäfwn alla wilkor; och i förslaget läser nian dock en mängd sädatte pä detta ställe sä mycket Mera öfwcrflödiga, som ben föregående z-dje § tämmc. ligen Den 18 October. ^ttzl lizen widtöftigt afhandlal
Tchckfrihetens brcttstigä bruk.
Den förbindelse man älagt sölfättarett eliel- uts giswaren af en bok ali föl- Boktryckarn, uppgifwa sitt Namn, det han kj ulan pä lillst äg N af Domaren för töja, är bäde billig och nyttig; men deremot synes den ganska bfwerflödig, öni Hof - Cancellers Embetct skall haswa rättighet» att t föreväg lägga hinder för en böks Utgifwande; frstret qwäfwes jU dä i födelsen, och hwarfbre skall betz stackars får til,ika ryckas Nr sitt inkognito?
Oller bdr ett författares namn wara till hands, blott för att tillftibsställa nyfikeNhetcN? sädant bör man e) förmodar Man Mkdgifwcr gerna att Dyckfriheten Mäste hafwa gränser, akt den som uppenbart hädar Gud och Religionen, är mogen för Oanwiken; att ben soui förgriper sig i skrift mot
M jestäters helgd, bdr stafs sas enligt Lag; alt klandrande pmdömeN om Regering, Ständer, och Statsförfattningen, eller skritter sp-n tydcligen äsyftä upror, ej böra tillätos. och att side nos fräcka wanbekgd bör beinasr inea io-dräs wäl härtill en förordning äf sä konst g san'Mansä-t i»g so,,, h,n, na, med flera Mometttel i hwälje § och flera UNdattiag wid hwarjc Moment?
När Mätt Nega gra: star per hela, lärer matt finna, äit dä alla undantag af höcker och skriffel som ej fä U'gi^w s subtraheras, blifwer pett äterstäettbr sUMMatt täu McligeN lika med det obetpbeliga kncitj sö.M ättdä kill den iz Mars detta är Utgjorde Swcttska Litteraturens nori filiM UitkS helst När ditt Hök' - Cancellcrs Embetct tillagda rättighetett som ostvan är nämnd tillsummeras. ^ är det tväl sivärt för det ssseeulatida förnuftet, att i en bok eller skrift finna eif innehöll, kanske blott en tanke eller eli uttryck, som getton, har-- dragning katt hänföras tili den eller ben Paragra, PM, 4'92 Den i 2 Octsber. phen/ eller som kan anses gä ä nägSNs ära eller skada; nögons BorgerUga nanni och anseende?
Och dä har den stackars författaren genast öppen ut, sigt ät Fästningen.
Satiren eller därars gistel, skill swärligen kunna anwändas utan fara för skämtaren; ty det är Allmänhetens swaghetsspnd att gerna göra tillämpningar — och huru lätt kan man icke genom en sädan tillämpning rätt oskyldigt komma pä tinnarnc af Templet.
I <s:tc § af Förslaget heter det:
"att allmänna tanken fär fritt och öppet i alla ämnen utan "undantag öfwr, uttrycka och meddela sig, skriftcrr "mä wara af Thcologiskt eller Philosophiskt runehäll, "angä Moral, Statistik, Politik, eget Land eller främjande, Medborgares rättigheter, eller skylldigheter m. m.'
Men man mäste wara wäl öfwad i warsamhct, för akt härwid ej stöka emot Theologiska Censuren, e« mot Ztdje Paragraphens mänga Momenter, eller att icke komma i strid med Hof» CancellcrS Embctet, till följd af 7 Paragraphens 4:de Moment.
Det är dä genom sädana irrgängar, som snillet skall leta sig fram till det sanna och rätta, under oupphörlig fruktan att llöriastncs träd skall brista och urgängcn förfelas!
Och desta höga böter desta Zästningsstcaff som sä ofta repeteras — giswa de ej hela Tryckfrihets » Förordningen utseende af en Criminal - Lag?
Om man kan antaga, att g'o^wa söebrytelier kunna begäs med pennan, sä kunna ju allmänna LagcnS stadgande» ! dessa rån lämpas oit,utan att Litteratören ivid hwarjr blick !
,T> yckss ihets - Förordningen bchbfwer tänka pä ett Spandau eller ert Siberien.
Min vförgripeliga tanke är, att det under granssniiig warande fdrflaget behöfwer i den män förän - Den 12 October. 4195 änbraS, att det kanske kättare kan stri^was om ä nyo.
Alla dessa Divisioner och Snbdivisioner tjena blott att förwjlla, alldrig att wäglcda; och om man anser nödigt, att i alla tänkbara afseende!', sätta en gräns för ffriskkädan hwarföre kan det icke ske medelst en granskande och straffande Journal, »tgiswcn pä offert» teliga Magtens bekostnad! <?„ sädan Journal till. e» xempel, som ben af Herr Rector LUveestoipo utgifne, skulle göra wida mera werkön och nytta, än alla Tryckfrihets - Förordningar sammanräknade.
Litteratören bör dömas af stna likar, ej af en Kämnärs - Rätt eller annan Underrätt, som kanhända icke förskär mera vf soken än be wittra Räfwaruc i I<>'I!»ren8 Fabel; »ten bä frägan är om uppenbara smädelser, sä päkas geiiga att be ligga för hwar manS ögon, och äro stridande mot allmän Lag: mä Författaren dä answara derföre inför Laglig Domstol.
Men will man stifta en särskild Lag för Litteratur, Idkare, sä bör en sädan
Lag ej wara tillkonstlad, utan enkel och klar, wärdig den okonstlade Nation, hwars rättesnöre ben stall blifwa.
Jag önskar, att dessa mina strödda Reflexioner mätte meddelas Constikutions - Utskottet, som kanhända med mera framgäng än Committerade torde kunna lägga hand wid Förslaget till Tryckfrihets - Förordning. vetta Memorial afhördcs med mycket bifall, Friherre Nsnnerkeim, I^srs Aubust:
Constitutions - UtstottctS afsigt är nu uppfyld.
Det har ästundat upplysningar: stulle man wäl ett ögonblick kunnat tro att de stulle kunna fbrwägras?
Det har önskat, att fä i förhand kännedom af RikS» Ständens tänkesätt, för att sä mycket lättare och säkrare kunna sig efter dem lämpa; och denna äelorancL denna 4194 Den is Gctobev. benna ffyldigq agtning har blifwit misttydb, Icke betz Mindre, och oagtadt aila inwändningar om Constitu» »iöns-> Utskottets wjdriga procedurer, om nödwändighc, ten as preljminaire' frägor, wederlagda genom ets widwall beslut, enligt det upplästa Protokollet, hafwa dock flera upplyfta Ledamöter afgifwit grundade an» märkningar, tjenande att leda och mogna Utskottets tankar, Or kunna Utskottets kännedom ej undanhäl, laS, ty de blitwa med Prptocollerna tryckta.
Jag hemställer derföre, att de mätte Tryckfrihets- förslagen sjls lUffotkels handläggning ätfölja, Grefwe Oyia 6 sr 6 i s, ^sscob: Schan Riddcrffapct och Adeln ansett sig böra i följe af det upplästa Prvtpcollct denna sok ventilera, hade jag Haffas anfhrg nägra ord; men som en wärd Ledamot, Herr palmon, förekommit mig, anser jag sören till, fridsställelse att mjg yixd honom fä conformera i htvah han om präjudicatet gf denna UkffottetS procedure, samt on, wär rätt wid äteruppläsningen anfört, För öfrigt hoppas jag det mäste bsifwa sista gängen Con« siitiitionS - Utffottet wifar
Riksens ständer den art af ftefe-rsnos och agtning, svin jag hör en af dest Ledambter nu nämna warit deras mening, ty jag kan rj som sädan anse att ät Ständen uppdraga ett göromäl som pär lttffottcts owiskorliga pligt, Skutcligen kan jag dölja n>in förundran alt haswq sett ett arbete sädans som den i fräga warande Tryckfrihets-Förordningen, ej endast otjcnkigt sils Tryckfriheten- äterffänkanhe, utan äfwen stridande emot dea billigaste och lagligaste frffet i denna wäg, och den författad ibland andra qgtningswärdq personer» af en man hwars yttrande samma ämne för nägra är sedan wäckte lika beundran och bifall, som de nu synas stridande emot de gruudsaltser han dä lika med behagens och styrkansp. äk yrkade.
Herr Den 1.6 Octsbee.
Herr Greswen ochLandt-Marsk a l k r n, glorde bärupoä proposition i fullständig enlighet med hwad Herr kakimnn tillstyrkt, och Grefwe Os la 6aecl>e understödt, hivilke» proposttivn med enstämmigt Ja beswaradcS.
Riddrrskapet och Adeln ätikiljdeS kl. ^ kill z.
In kclem k-otocolli 6.
Malldagen den i6 Hctoher. klenum kl, 10 förmiddagen, UpvbrbtS Herrar ElectorerneS af Tredsk Classen Lista till Wak af en Ledamot i allmänna Bcsivä-S. och Economle-Utskottet efter Herr kMnzer; och befann- dertill i hans ställe Marg nlledh.
N:o 1911.
Herr kstlansterlliölst, Fullmägtiz
Herr kergenstrnkle, 6ustak Astolf, Lfwer-Jägmästare, Justerade- följande; Utdrag ak Protokollet, hältet !
Ridderskapet- och Adclnö l?lsnum d. 12 October 1809.
S- D. Beslöt Högloft.
Ridderskapet och Adeln att till Constitutions - Ukffottct äterremittera det af samma Utikott till Riksens Ständer- ?Iena insända, af en särskild, före Riksdagen tillförordnad, Com, witter författade Förslag till Tryckfrihet--Förordning, och 4l96 Den is Octsber. och derjemte de derwid hos Ridderskapct och Adeln af enskilde Ledamöter gjorde anmärkningar till bemälte Utskott häxrwisa, fästandcs likwäl Ribderskapet och Adeln wid denna äkerremijj det förbehöll, att ehuruwäl denna gängen ämnets omfattning och wigt fbranlcdt Utskottet, att öfwer ett ej af detsamma författadt
Förslag söka kill ledning för sig inhämta de inom Riks-Stände» till afgifwandc omdömen, sädant likwäl ej för näs got Utskott framdeles wid Förslags aflemnande kunna tjena lill präjudicat: