Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ar-, bete förtjena sitt bröd, och då stundom ett sådant förhållande inträffar, utan allt eget förvållande hos den, som mäste sakna tjenst eiler Arbets utväg, anser jag det ingå i pligteme hos Nationens Representanter, att söka bereda förbättring i deras öde, som icke äga att sjelfva framställa deras rättmätiga anspråk på utvä-, gar, att med Arbete få förtjena sitt uppehälle* och icke blifva såsom brottslingar behandlade, blott derföre, att de icke kunna erhålla* af dem sökte utvh‘gar till bergning.
Det är ömmande för Människovännen, att Ynglingar, som, i synnerhet vid annalkande af Beväringsåldren , hafva stundom svårighet att fä årstjenst måste, i saknad deraf, antingen för flere år inga i en tvungen Krigs-tjenst eller inspärras på er* Fästning eller Correctionshus för ett år, till er» början der i sällskap med verkeliga brotslingar, dem öppnas första anledningen att inga lasternas väg, dit de i annat fall förmodeligen aldrig kommit.
Till förekommande deraf vore ett så beskaffat Stadgande nyttigt, som i Dannemark varit och torde ännu vara gällande, att nemligen om en Tjenstsökande icke kunde erhålla tjenst, men genom Kungörelse innom viss tid och Districts, sig till tjenst antagande erbjöd, vore han ansvars-fri om han ej kunda tjenst erhålla, äfvensom i samma ändamål det borde vara honom öppet, att utan års-tjenst kunna få mantajsskrifvas, med förbindelse likväl för den, hos hvilken han mantalsskrefs, atg 516 Den ' 2?
April. lemna honom försörjnings-utväg och tillse, att han icke utan behörigt tillstånd aflägsnade sig ifrån den ort, der han vore mantalsskrifven.
Jag förmodar att sådane utvägar, att, vid saknad af års tjenst, likväl fästa hvar och en på ett bestämdt ställe , skulle hufvudsakligen bidraga tili inskränkning i deras antal, som na räknas till Corrections fångar, i sammanhang hvarmed sådane anstalter borde vidtagas, att dels på allmän bekostnad, dels genom öfverenskommelser Socknevis, Arbets-utvagar kunde beredas, hvilkas framgång hufvudsakeligen komme att bero på meddelande Förslag til), och säker afsättning af de Hand-arbeten de kunde förfärdiga, och hvilket allt jag hade trott att Utskottet skulle kunna framställa, såsom ett vtgtigt föremål för den administrativa åtgärden.
Hvad nu åter angår det nu befintliga storns antal Corrections-Fångar, så skulle jag anse det icke vara olämpeligt, att i underdåniga [Skiifvtlsen till Kongl. Maj;t äfv en frarr.ställtes en underdånig önskan, att så skyndsamt 6ke kunde, en noggrann granskning af anledningarne till hvar och ens fängslande och öfriga förhållande, måtte verkställas , till åtskil|ande af Fångarne efterf deras skiljagtiga beskaffenhet, såsom mindre brottslige eiler blott för6varslöse, samt att, med afseende derpå, olika förvarings-Mesurer matte vidtaga*.
Då Utskottet anseft Marstrands Fästning medgifva utrymme för ett större antal Fångar, Den sf April. yr7 torde detta ställe i anseende till den säkrare bevakningen vara lämpeljgt i afseende på de verkeligt brottslige, hvaremot, jemligt Kongl. Propositionen, Carlskrona icke lärer vara i något afsende tjenligt för Corrections Inrättning, och vid hvilket förhållande jag får hemställa, om icke i stället för Carlscrona, på Gottland utvägar kunde utfinnas till emottagande af sådane försvarslöse, hvilka nu måste pä Fästningar intagas, men hvilkas möjliga rymning torde för allmänna säkerheten blifva mindre vådelig, som likväl sannolikt skulle , äfven med mindre tillsyn förekommas, genom Gottlands aflägsna belägenhet ifrån fasta Landet, der Hafvet inskränkte utvägar till rymning, och der ett bättre Cfimat lättade utvägarne till Arbetsförtjenst och der en verksam Läns-Styrelse , skulle genom föreskrifter af ansvar kunna hin. dra Transport af oförpassade öfver Hafvet, äfvensom de Arresterade ifrån rympings-brott, och borde genom förestående af förskott af allmänna Medel, utvägar till Arbecs-förtjenst kunna beredas, sorn. dessutom vid nu annalkande årstid, torde kunna sökas hos den enskilte Jordbrukaren.
Angeläget är att anstalter skyndsamt vidtagas, hvarigenom förblandning i Fängelser af gröfre förbrytare och endast försvarslöse
Arrestanter förek ommes , samt
Ätt man icke är alltför nogräknad i kostnaderne att bereda detta ändamål i förening med det, att förhjelpa den Arbets-benägne tili utvägar, att förtjena sitt bröd, och med afseende bärå har jag icke trott mig fela att denna framställning till StatsUtskottet ocji kanske *1* Den a?
April. äfven Oeconomie-Ufskottets bepröfvande öfverlemna.
Anhållande vördsameligen att Betänkandet till Utskottet må återremitteras och att desse
Anmärkningar om de förtjena afseende måtte få åtfölja; i annat fall torde detta yttrande såsom min enskilta mening i Protocollet få ett rum intaga.
Herr af Brinckman:
Jag räknar mig icke till dem, som med Anmärkningar upptagit Högloflige Ststs-Utskottets tid, eller någonsin missJcändt den stränga rättvisa, som ledt dess åtgärder; men rättvisan har ock sina gränsor; Moralitetens förbättring hos ett Folk äfven sina fordringar, och jag kan icke tro att den sednare bör stå tillbaka för den förra.
Att Kongl. Maj:t sökt förekomma det Fästningarne ej måga öfverhopas med Lösdrifvare, är redan vid ett annat tillfälle nämndt och uti Kongl, Maj:ts Bref den 7 Februarii 1816 i Nåder föreskrifvit.
— Om jag nämnt att Carlskrona har ett isoleradt läge så har meningen dermed icke varit, att det skulle hindra från rymning, hvilket af dageliga erfarenheten motsäges, utan i synnerhet att tillfälle till Arbetsförtjenst på Landet icke utan på längre afstånd kan erhållas.
Och Inrättningen af enskilta Correctionshus innom Länen torde ännu icke vetterligen hafva kommit till verkställighet mera än i Stockholm , Upsala och Örebro, •huru de äfven annorstädes och möjcdigen i Carlstad äro tillärnade.
I allt fall kunna dessa inrättningar, utan att tjena till det stora ändamålet med bättre Straff - Lagar, sorn Kongl. Den 2?
Maj:t i Nåder afsedt, likväl icke blifva hvarken öfverflodiga eller onyttiga, och man må. ste väl medgifva , att en ända till öfverdrift gränsande sinlighet påkallar alla de förbättrings-anstalter, som möjeligen kunna åstadkommas, om eljest sedligheten skall blifva återförd och Samhälls-säkerheten betryggad.
Och då Riksens Ständer vid 1815 års Urtima Riksdag hos Kong!.
Majrt i underdånighet anhöllo» om Corrections Inrättningars skyndsamma införande, låter det väl sig icke, nu göra, att dertill gifva inga eller obetydliga Anslag, och således lemna Kongl. Maj:ts
Nådiga afsigt utan fullbordan, sedan Kongl. Maj.t i Nåder gått Riksens Ständers önskan till mötes.
Grefve de la Gardie, ffacob: Jag anhåller endast få upplysa, att i Malmöhus
Län början redan bhfvit gjord till en Corrections-Tnrättning samt att i Christianstads
Län öfverenskommelse träffats om anläggande af en dylik Inrättning, hvarå Kongl Maj:ts Nådiga Stadfästelse jemväl blifvit i underdånighet sökt, och att ej obetydligt sammanskott af flera a£ Länets Innevånare gjorts till vinnande al förenämnde angelägna ändamål.
Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde om icke Ridderskapet och Adeln an-< såg Stats- och Oeconomiae-Utskottens Betänkan-; de böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras. Ropades tfa.
Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch Oeconomiae-Utskottets den 3 dennes afgifne, samt den 21 i samma månad förmiddagen på bordet lagde Betänkande, angående vidtagande af nödige åtgärder til! förekommande af värfvade Krigsmäns permitterande odi kringvandrande i Landet, samt upphörande af Handtverks-Gesällers lika beskaiiäde vandring ifrån den ena Staden och Orten i Riket till den andra.
Herr af Brinckman, Gustafi Högloflige Allmänna Besvärs- och Oeconorniae-Utskottet synes hafva antagit den grundsatts , att ej göra rubbning i permitteringssatt fpr värfvade Regementerne.
Men vid tillämpningen derutaf gripit in både i Medborgerliga friheten och allmänna ordningen.
— Det förra, dä Karlen såsom välfrägdad redan med Regementets Pass äger sitt säkra försvar och sin obehindrade verkningskrets, att på ärligt sätt söka förtjenst och bergning; men icke destomindre skulle efter Högloflige Utskottets Förslag bero af enskilta Försvars-sediar och Pastors välbehag i den ort dit han ankommer.
Det vill efter min tanka säga, att sällan eller aldrig någon värfvad Soldat skulle på Landet emottagas.
Det. griper inn i allmänna ordningen detta Betänkande', då det föreslår, att SoUaternes Hustrur och Barn aldrig skulle få vara Männerne följagtige utan tiilständ af de Församlingar hvarthän de sig ämnade i hvarigenom d#n inbördes hjelp och undsättning, sorn Makar Ben 2?
521 aro hvarannan skyldige oeh deri gemensamma omsorg, sorn de böra nafva för eger och Barnens uppehälle, skulle blifva rubbade och till intet gjorde.
— Af lika halt är äfven den tanka att afskedade värfvade Soldater, hvarken sjelfve eller med deras Hustrur skulle fa återvända till de orter hvarifrån de kommit, utan ovilkorligen förblifva och försörjas i de Städer der de gjordt tjenst» och jag frågar hvar upplyst man — huru olyckligt vore det icke för hvarje Stad att hafva Garnizon, då Manskapet med Hustrur och Ram skulle af Städerne underhållas, om de än aldrig så väl och ärligt kunde sig annorstädes försörja.
Huru orä’ttvist vöre det icke emot Soldaten, att för det han tjent Konung och Fosterland, tvingas att förnöta sitt lif innom den trånga omkretsen af en Stad, der han sannolikt måste svälta eller lefva af knappa Fattigmedel i stället för att använda den förmåga, som han äger, den böjelse som hos hvar människa är så naturlig att söka sig omkring i Verlden.
— Jag tror mig icke behöfva flere skäl för att vederlägga Högloflige Utskottets framställning, utan anhåller endast vördsammeligen om Högvälhorne Herr Grefvens och LandtMarskalkens
Proposition till afslag å Betänkandet.
' Grefve Wrangel, Fredric Ulric, anförde skrifteligen:
Högloflige Allmänna Besvärs- och Oeco - Den 27 April. nomis-Utskottet har i nu uppläste Betänkande föreslagit sådana Stadganden, rörande värfvade Soldaters permitterande och vistande utom Gamizons-orterne, som för dem skulle vara högst menljge, samt så väl bereda den största -svårighet för värfning af välfregdadt Manskap, som för upprätthållandet af den i en Trouppe så nödvändiga hederskänslan.
Utskottet föreslår, att permitterade Soldater innom åtta dagar efter ankomsten till en Socken, skall derstädes förskaffa sig försvar hos någon Interimshusbonde, vid äfventyr att i annat fall gripas och till Regementet återföras. ■— En Soldat måste äga samma rättigheter sorn hvarje annan Medborgare att under dess tjenstledighet vistas der hans enskilte angelägenheter fordra, samt nära sig med lofligt arbete; hvilken frihet oftast är en stor bevekelsegrund hvarföre han i tjensten ingår:
Den Zo Mars. 1521 nings- och Krigsgärds-'Förordning bör aflägsna ifrån enskildte ucräkningar, och den känning jag kan hafwa af Hus^sxerin»en blir altför obetydlig.
Obetydlig blir den jemwäl bade för Staten och Borgerffaperne; men da den tillika finnes wara sa bctydeligen skiljd ifrån de för kliinmi-afgifterne antagne grunder, har jag trott den icke böra wara bibehållen. vt suxn bix ?rotcicoIIc> v. 6.
IlIZMÄN.
Utdrag af ?rotocollet, hållet hos Riksens Högloft.
Ständers BewillningsUlffott wid Riksdagen i Stockholm den 26 Mars 18ro.
S. D. Herr ?roke?L0ren OoÄor 1^3X6 inlemnade följande:
Da twenne rexpeAive Stand redan förklarat Kongl. /lcL^mierne ssyldige ar betala Minimi-Afgift för deras anflagne Hemman, da inom detta Högloft.
Urssott äfwen twänne Srand yttrar enahanda tänkesätt, dä af der Ständ, hwaraf jag har äran wara medlem, halfwa antalet häri instämt, skulle der til äfwentyrs anses förmatir, ar emot en sa stor del af Riksens Högloft.
Ständers Ledamöter yttra en stridig kanka; men dä alla dessa wisserligen följt sin öfwerlygelfe om rättwisan, mä det wara mig tillätit ar följa min.
Och i denna föresats skulle jag icke utan förebräelse lemna sista tilfäller at derföre tala.
Tid och efterverld mä bedömma om jag mitztagit mig, men vm jag nägor ögonblick twiflade om rättwisan och billig - ,522 Den ZO Mars. billigheten af mitt yrkande, ssulle det med detsamma förfalla.
De hufwudsakeligaste ssalen ligga förwarade i Högwördige Präste-Ståndets och Wällofi. Borgare-Sländets Anmärkningar, och hwad jag hos re5peÄive Ständen ödmjukast ssulle yrka, more, ar desse Anmärkningar a nyo matte upläfas, innan denna sak til fluteligt afgörande företages.
I detta hopp anser jag för öfwerflödigk, at nu uprepa dem, man får endast fasta min upmarksamhet wid de deremot gjorde Jnwändningar.
Man har icke kunnat förena den tankan, ac någon Hemmans--0-^8 i Riket ssulle befrias frän I^immi - Afgift, med den, ac ^.caclsmieime ssulle erlägga Hemmans-Afgifren i ^lsximum för lhy underliggande Hemman.
Det är sant, ar för alla Hemman skall betalas tvlimmi-Afgift; men det är lika fant, ar da afkastningen af samma Hemman, för hwilket man betalar ö/linimi-Afgift, öfwerstiger, sedan laglige afdrag äro gjorda, Minimum, erlägges Bewillningen i Maximum; aldrig inträffar det tilfälle, at betala bäve kimimi- och Maximi - Afgift.
Af, til exempel, Upsala ^cLclemie-Hemman ssulle betalas efter Försiaget, dels af ^ri-enclstmsrne ^:del, dels af Hc.iäemis-LL88LN fyllnaden efter 2. §.2. iviom.
När nu afkastningen af desse Hemman komma i ?rose880l-eiM8 händer (ty Hcsöemien äger den blott i egenskap af Lommi88ion3ir) erläggas ivlsximi-Afgifren.
Säledes betalas 2 gänger af desse Hemman: af /gcaäemien i Ivlimmum, och af kroke880- rerne i ö/laximum.
De i denna sak delade tänkesätt tror jag upkomma af Räkenskaps - metboclen, som med ^caclemis.
Statens aflöning i synnerhet i Upsala ar widtagen. Hemmans-Afkastningen Den Zo Mars.
150Z gar genom äcaöemiens Ränte-Kammare och utdelas lil ?role88orsrns.
Om i vet stallet ^cscleMISN8 Löntagare ckrcÄL af Hemmanen emottvgo Afkastningen, kunde aldrig ^c^clomie-komma i fraga at betala af den för större andel an i Cas8Ln qwarstannar, och aldeles icke för dec, som gär til Starens aflöning.
Detta förhållande förekommer mig icke olikt den händelse, at, om Landt-Nämerierne, som emottaga wisse PenningeMedel, af hwilka Aflöningar sedan utgä, ffulle betala Bevillning för der de nägon tid i clirpvrition emoltagit Penninge-Medel, och Löntagarne sedermera ffulle erlägga sin procent för det de upburir.
En Innehafware af Hemman, antingen under fullt
Ägo eller som Boställe, betalar, om del bort-arrenclerg.8, icke Minimi-Afgift VIN AfgiftM beräknas i Maximum.
Nu kommer afkastningen ej ^criciemien,utan Lönings - tagare til godo, och de betala altid i Maximum , huru kan man dä fordra af ^caöcmien Minimi - Afgift?
Den andra inwändningen är af följande beskaffenhet:
En bo88e88ionrtt, som til sitt underlydande Gods äger 501,60 Hemman, kan antingen hafwa köpt denna Egendom för sä stor rumma länra penningar, at Räntan öfwerstiger afkastningen, och i sädan händelse kommer han ar betala Minimi-Afgift för alla sina Hemman; eller ock ffulle det kunna inträffa, at en sädan Egendoms Innehafware arranZm-iäe af sina gods-inkomster sä stora aflöningar til i tjenst warande personer, ar dä sädane afgifter blefwe jemte skuld frän behällninqen afdragne, han ffulle erlägga Bewillningen efter Mmmi - larifen, och desi lönragande unSerhafwande kvmme at upföras i lvisximi-i»belisn.
IZQ4 Den Z0 Mars.
Det första alternativet kan inträffa, men icke blir han stylvig at fullgöra sin Bewillnings-8umma. ester bagge ^aiMerne: betalar han efo
Ven ena, sa befrias han i den anvra; men för Upsala ^eaciemie-Hemman stnlle betalas bäve för Hemmantalet i lvlinimi- och för afkastningen i iviaximilabellen.
Det andra alternativet synes i min tanka wal kunna blifwa en möjlighet, men at del ar eller af någon omtänksam Hushallars blir en »verklighet, twiflar jag högeligen.
Ar förse underhafwande med sä stora Löner, at de efter den antagna Bewillnings-grunden stulle betala Bewillning efter l^aximi tabellen, swarande emot största delen Utaf afkastningen af husbondens hela egendom, lärer knapt tänka sig.
Med ett annat exempel torde mig tillätas uplysa förhällandet.
Om en Förmyndare förwaltar erc Gods med dertil lydande Hemman, betala Frälsebönderne eller /U-i-enä-uoi-erne sin z:djedel i l»lin!mun>.
Afkastningen af Hemmanen beräknas: om den upgär til högre belopp, än efter kli-iimi.
Afgiften, erlägges för desi Myndlingars räkning kl-lximi-Afgifcen för Godset; men icke betalar Förmyndaren, för det han är de omyndiges Lommissionsir, af egen (^a883 lVlinimi-Afgifren för afkastningen.
Af egne medel betalar han sjelf i kvlsxinmm för sin behällne inkomst af Förmyndare-pro.
Ett lika förhållande är i synnerhet med Upsala Hcaclemis, som a Hcademie - Statens magnar förwaltar ifragawarande Hemman.
Hwad jag ännu en gäng wägar yttra, är, at om gc»6em,e» alägges denna Afgift, betalas för desi Hemman bade i Minimum och tVlaximum, som ej Den ZO Mars.
1505 ej händer någon skattdragande i Sweriges Rike, och at Upsala derigenom förkla ras skyldig, at i Bewillning stakka för omkring 15,000 R:d., i stallet för 4 a 5000 R:d.
Detta har i Högloft- Ukstorret förefallit mig sa mycket iner owantadt, som samma Högloft.
Utstött redan frikant icke allenast alla publicus (Unor, uran ock andra underwisnings-anstalter frän Bewillning.
Skola da de större Underwisnings ^Inrättningar strängare behandlas än de mindre?
Arv La«5or ej publicus?
Uro OL wäl annat än depositioner af medel til allmänna nyttiga behof?
Pa intet ställe i Författningen hafira dylike koncler blifwit träffade med Bewillning.
De mästa af Ks8peckive Standen hafwa bifallit Högloft.
Oeconomi^- och Beswärs - Utstottecs Betänkande, i anledning af Herr Ueckor Silverstolpes Memorial om allmänna Upfostringen.
Der är framstäldt, at ^ca^enne.
(Storne ej äro för närwarande tilräckelige för de Byggnader och flere Inrättningar som än erfordras, och at flere anslag Penninge-Medel wörö nödige, om de utwägar til l-ittersturens tillväxt och Uplysningcns Utbredande widtagas, som Herr l^eQorn föresiagit.
Detta, som sagt är, har wunnit flere af Kespecki. ve Standens bifall; men icke desto mindre älägges ^crrclemier nu icke allenast Bewillning, Utan Upsala i dubbelt förhållande.
Huruwida detta kan förenas med rättwisa, billighet och den ömma ward Underwisnings-Werket altid warit lyckligt, at af Riksens Högloft.
Ständer njuta, hemställeö til uplyst granskning och ömt behjertande.
Detze tankar anhaller jag ödmjukast matte til kespec - r;c>6
Den zo Mars. liexpeÄlVL Standell ätfölja Höglofl.
Utskottets Betänkande. Wilk. ?axe.
I7t 8Ugra.
Tx krotocollo 1^. 6. InAMäN.
Utdrag af kiotocoll^t, hållet hos Riksens Högloft.
Ständers Bewillnings-Ucskott wid Riksdagen i Stockholm den 21 Marni igro. S. D. I fraqan om koi-mulär til upgifter tvid ck'Eim§en, jnlemnades af Herr Profetzoren 1)ocko>- följande anförande:
Den ätgard, som til följe af Högloft.
Ständers licmi8> äligger Utskottet, ar, i min ranka, ar, i öfwerensstämmeise med §. i RiksbagS-Ordningen, sammanjemka sa nära möjligt är Kespeckivs Standens olika meningar, och med Forsing öfwer denna jemkning ti!
Riksens ^äglosi.
Ständer inkomma.
Ar Vet en Berednings skyldighet, at utarbeta et afnagor Utskott föressr>fwit bestämt amne, matte der wara en annu owilkorligare pligt, ar da flere af de l^e^scklve
Stansén stadnat i någor hufwudfakeligt bestämt Beslut, ställa sig detsamma til efterrättelse.
I fragan om summciriska eller utförliga avgifter lil 7'oxttim^, har Höglofl.
Ridderskapet och Adeln antagit Herr Häradsskrifware» d^iik upgifne Förslag til kmrn.ulsjl, som ar mera speciiiguet, an Höglofl. Bewiilnings-Utskottets; Högwördige Praste^Skändet har afiemnat det kcoj?cl, som innehäller en ännu större utförlighet, och Hederwär da - Den zo Mars.
1507 da Bonde-Ständer har i sitt krotocolls-Utdrag yktrac sin öfwertygelse, ar för säkerhet och ordning wid IsxerinZLrne matte söressrifwas Utförligare Upgifts-^ormulgir, an Utskottet föreftagit.
Detta ater ar af Wällofl. Borgare-Ständer oanmärkt antagit.
Ester min öfwertygelse ar det intet rwifwel underkastaot, al, dä z Stand yrka er meraspccitiguer ^ormulair, det ar Utssottets owilkorltga ssyldighet, at härwid egemeligen fasta sin upmärkfamhet och föreflä en jemkning emellan deste, til sin grund lika, men i smärre omständigheter icke til alla delar öfwerensstämmande tänkesätt.
Tre Srands bestm äro rakt stridande emot det Fjerde, och skulle det således innefatta en uppenbar motsägelse bade mot Regerings-Formens och Riksdags-Ordningens stadgande, ar förblifwa wid del ena StändetS föreskrift, dä de tre öfrige hafwa gifwit en annan.
Den inmändning, ar bräcket lil BewillningsFörordning nämner summariska upgifrer, och at rexpeckive Ständen wid detta ordalag ej fästat nägon anmärkning, kan jag för min del aldeles ic, ke anse gällande.
Upgifts-^ormulaircrne hafwa icke warit i de re8peckivc Ständen föredragne förr an wid det sista af Utssorret ingifne Betänkande, och således icke kunnat förr af dem granssas; och der är just om Veste frägan nu ar.
Antingen man antager Högloft.
Ridderssapets och AdelnS, eller Högwördige Präste-Ständets eller Hederwärda Bonde-Standets, äro alla i wistt afseende summarissa, och de mäste wara der, ry icke kan nägon skattdragande specificera sina ärliga inkomster i minutier, men icke är meningen, ar al! flags egendom, näring Sjette Bandet.
N-o izos
Den zo Mars. näring och rörelse, som inom samma laxerinZsvistrim eller i Stad innehafwes, stola i afgifkerne sammanfläs och afdragning för alla pä en gäng beräknas?
Här är egenteliga hufwud-ämnet, stola i fräga warande ^ormulairer wara sa summarista, som Utstoktet föreflagir? eller stola de hafwa någon större utförlighet?
Det sista akerngtivc-t hafwa z Stand antagit, och här är den gräntö, inom hwitken Utskottet torde böra stadna.
Annorlunda lärer det icke eller kunna wara, da man jemnförer de första §.§. i BewillningS-Författningen, som tyve» ligen och särskildt utsätta hwad som bör upgifwas til laxe,INA, sa wäi i ^/lLximi- som bellen, och äfwen lika särstildt upräkna de hwarjehanda afdrag, som fä göras.
Werkställes icke defte upgifter med nägon slags utförlighet, hafwa 1sxerinA8.Männen inga grunder, hwarwid de kun. na fästa sitt omdöme, och äro omöjligt i ständ, at med anförande af nägot skäl taxers en stattdra» gande annorlunda än denna sjelf behagar.
All controll uphör och ingen säkerhet för upgifternes riktighet star ar winna. supra. Lx protocollo L. 6. INAMSN.
Utdrag af ?rotocoI1eL, hället hos Riksens Högloft.
Ständers Bewillnings-Ucffott wid Riksdagen i Stockholm den 26 ' Martti 1810.
Herr Kongl. Hof-Predikanten voctor Ltenbammar inlemnade til ?rotOLollet följande:
En af de mäst hufwudsakliga brister, som blifivit anmärkte i Bewillnings-Förflaget,ar twifwels utan - Den zo Mars.
1509 utan den jemnwigt,man der saknar rsxp<-Äivs StändsLedamörerne emellan i Sradernes besiurande 1»xerinZ^-LommittLel-, och til älerställande hwaraf man senast föresiagit Beredningar inom Staderne, i likhet med hwad för Landet blifwit stadgadt, samt at, sedan Beredningarnes arbete wore fulländad!, en laxerintzs-Ratt mä orgsniserLs, der antalet af hwarje Stand wore åtminstone i någorlunda jemn, likt förhållande inbördes.
Utstotlet har i sitt harpa afgifna swar yttrat den önffan, del matte wederbörande i denna del fränträda sitt upgjorda Förflag; och mig förekommer det endast berankeligc, ak denna hemställning icke blifwit mzd nä, got enda kraftigt gällande skäl understödd.
Åtminstone befarar jag uprigtigt, at da frägan til Präste-Srandet äterkommer, stall Siandet finna förnyade stal snarare ak i sin mening bestå, och at til deltagande deruti inbjuda de öfrige Älvs Med-Standen, an at godkänna et ckuxeriri^. sätt, som, til sin behörighet en gang pa werkeliga stal i fraga sarr, vförändradt framrer sig ä nyo, utan förswar af någon enda wigtig och sann anmärkning.
Ty om de i Bewillnings-t lojr-Ä-t förcstag, ne oformliga 1->x!-iin!;>.-Nätter, der Ledamöternr af Borgare-Ständer enfamt utgöra Adelar och dr öfrige Sranden Adelar tilhopa, blefwo lil Berednings-Oommit^vr förwandlade och til wilja OKtricter i Staven fördelte samt efter af dem fulländad pröfning, en af alla Riks-Sländen vroportionerligen inrättad laxs, i,iK8-Rätt förordnadeö, at öfwerse och fastställa clebitsrin^en — man sage mig, hwad ondt följer deraf?
Ät Allmogen stulle be swäraS ac resa in til Staderne, den bor rundt omkring pa nägra stegs afstånd, och der är detzurom IZI0 Den ZO Mars» icke det, hwad jag yrkar.
At Borgarne deremot ffulle twingas lil et kostsamt deltagande i Landers taxering; afwen derifrån ma de förskonas, sä nyttiga deras uplysningar an mätte wara.