Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad hammarskatten angår, synas mig motsägelserna i detta hänseende vara mindre, och dertill kommer ett annat skäl nemi. att vi, som äro konsumenter ■och icke bergsprängare, kunna hafva förhoppning, att genom en fri införsel af tillverkadt jern få våra behof fyllda till lägre pris än f. n. Jag säger, att vi hafva åtminstone förhoppning derom.
Om det slår in, blifver en annan sak.
Men jag anser sjelfva förslaget bygdt på rigtiga, antagliga och ovedersägliga statsekonomiska grunder.
Således finner jag intet skäl att motsätta mig den K. Proposm.
Frågan är redan så väl utvecklad, att det endast blefve ett återuprepande af alla de skäl, här blifvit anförde, om jag skulle ingå i någon undersökning af Utskus motiver, hvarföre jag instämmer i Hrr Åkermans och Gripcnstedts yttranden.
Mitt Den 4 Mars f. m. 17
Mitt upträdande här är föranledt af en talare, hvilken, såsom skäl emot bifall till den K.
Proposm anförde, att nedsättning i den ifrågavaride beskattningen skulle ske på bekostnad af öfrige skattdragande.
Under min långa parlamentariska bana har jag allt för ofta hört detta skäl åberopas, och vid hvarje tillfälle det framställts, har jag också sökt bekämpa det.
Det kan aldrig blifva något skäl för folkombuden, att då en orättvis skatt förefinnes, då högsta makten föreslår nedsättning deri, man skall motsätta sig det.
Ordet skänk, som samme talare begagnade, är ett uttryck, hvilket borde bannlysas från våra öfverläggningar om ämnen som det förevar:de.
Jag tror det icke vara den ene medborgareklassen värdigt att skänka den andra något, och att det är E.
Stirs skyldighet att åtaga sig oundgängliga skatter men tillika söka i möjligaste mån jemna dem.
Man har yrkat återremiss å Betänk.
Jag åter önskar, att bifall till K. M:s Propos. måtte blifva E. o. Adis beslut; ty jag föreställer mig mina
Hrr, att om utslaget inom detta Stånd utfaller med ett sådant bifall, vågar jag äfven tro, att så pass vidgade statsekonomiska begrepp skola förefinnas inom BorgareSt., att K. M:s Propos. äfven der vinner bifall.
Det skulle högligen förvåna mig om BondeStis beslut skulle blifva annorlunda, då detta Stånd helt nyligen fått en betydlig men billig och rättvis eftergift i en skatt nemi. befrielse från underhållet af beklädnaden för indeldta arméen.
Uti nu förevaride skattefråga har endast det tiondetagande
Ståndet ansett sig tillständigt att afslå K. M:s Propos., troligen på den grund, att det skulle vara en allt för stor skänk till den skattdragande delen af folket, om ett bifall till samma Propos. lemnades, och det är just detta exempel jag hvarken vill, kan, eller såsom ett folkombud bör följa.
Jag anhåller derföre om afslag å Utskis Betänk, och bifall till K. M:s Propos.
Äfven jag ämnar icke ingå i någon utveckling af frågan, ty vid sista Eiksdagen hade jag tillfälle att i fullständiga föredrag uti detta hänseende uttala mina åsigter.
Tankarne inom detta
Stånd hafva icke varit mycket delade om rättvisan och billigheten i den K. Proposm.
Alla talare hafva i det afseendet varit fullkomligt öfverens och jag skulle handla serdeles orätt, om jag genom ett återuprepande af hvad föregide talare så fullständigt utvecklat, skulle nu uptaga E. o. Adis tid.
Jag tror likväl, att man bör taga i betraktande den stora statsekonomiska vinst, som landet har att påräkna, om man nu lossar de band, som trycka jernhandteringen, och att upnåendet af detta mål i icke ringa mån beror af det beslut vi här fatta.
Egentligen har jag begärt ordet för att hemställa till de talare, som yrkat bifall till den K.
Proposm, om det icke vore mera skäl att återremittera Betänk, till Utsk., enär denna återremiss inbegriper
Ståndets önskan om bifall till K. M:s Propos. i ämnet.
Jag tror nemi. att det är af vigt, att alla ledamöterne i StatsUtsk. måtte komma i tillfälle att inhemta de grundliga skäl, som blifvit af flere talare så förtjenstfullt utvecklade och derföre tror jag ock, att alla de, som yrkat bifall till den K.
Proposm, snarare och på ett ändamålsenligare sätt komma til! IV. H. 2 18 Den 4 Mars f. m. målet genom en återremiss än genom ett rent bifall till den K.
Proposm med afslag å Utsk:s Betänk.
På grund häraf anhåller jag om återremiss af Betänk, i dess helhet.
Brih.
Jag bör erkänna, att jag vid sista Kiksdagen röstade emot det förslag, som innefattas i den K.
Proposm, hufvudsakligen af det skäl Hr Bildt under discussionen framställt.
Pörhållandet är numera betydligt förändradt, enär man kan taga för gifvet, att ett frihandelssystem för Sverige kommer att införas.
Serskildt har jag fästat mig vid ett yttrande, afgifvet af en Konungens rådgifvare, nemi. att näringar, underkastade konkurrens böra icke beskattas mera än nödigt är eller åtminstone icke beläggas med serskild skatt, såvida man vill, att de skola motstå en sådan konkurrens, och då samma förhållande gör sig gällande, då på detta rum fråga blifver om lindring i jordbrukets skatter, finner jag mig föranlåten att tillstyrka icke en återremiss af StatsUtsfcs förslag utan ett obetingadt bifall till K. M:s Propos. med det tillägg, att 2 § i 1846 års Pörordn. varder uphäfd.
Ofverläggningen om första punkten förklarades härmed fulländad, hvarpå Hr Gr. o. Landtm., efter framställning att i fråga derom blifvit yrkadt, dels att med afslag i Utsk:s Utlåt, i denna del, B. o. Ad. måtte bifalla K. M:s Propos. om tackjernstiondens uphörande för alla utom bergslag belägna hyttor och masugnar, dels ock att denna punkt, på grund af de deremot gjorde anmärkmr måtte återremitteras, först hemstälde om B. o.
Ad. behagade bifalla den förevande l:sta punkten.
Denna propos. besvarades med Nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om E. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorda anmärkmr föranleda till densammas återremitterande, samt sedan svaren härvid utfallit med starka
Då härefter Hr Gr. o. Landtm., såsom föremål för beslut, framstälde den nyss uplästa 2:dra punkten af Utsk:s förevande Utlåt., yttrade Hr Bildt:
Under discussionen har jag yrkat bifall till K.
Propos. i denna del af frågan, med-tillägg, att bestämmelserna i 2 § af K.
Pörordn. d. 27 April 1846 skulle helt och hållet utgå.
Jag har, ehuru jag önskade att gifva detta förbehåll en lämplig form, likväl icke kunnat på förhand finna sådana bestämda ordalag att jag nu velat framställa ett definitivt förslag
Genom återremiss vinnes deremot ändamålet lätt, och då sjelfva sakens utgång derigenom ej kan lida, har jag, om de talare, som i likhet med mig yrkat bifall till K. M:s Propos., vilja förena sig om en återremiss, intet emot densamma, helst Utsk. genom den blifver i tillfälle att föreslå en lämplig redaction.
Jag tror, att det går ganska väl an att bifalla K. M:s Propos. med tillägget eller vilkoret och att man då kan gifva detsamma en bättre form nemi. sålunda: »dock med anhållan» att 2 g i K. Pörordn. d. 27 April 1846 i hvad den angår Den 4 Mars f. m. 19 den s. k. frihetsmilen varder från samma tid till all kraft och verkan uphäfd.»
Om det får den formen, ser jag intet hinder hvarföre man icke skulle kunna bifalla K. M:s Propos.
Det är mig bekant, att It. o. Ad. till följd af den senaste utaf K. M. gillade Grundlagsförändring äger att fatta ett sådant beslut, som den siste talaren föreslagit; men jag hemställer om det' är lämpligt, att, i en fråga af den vigt, som den iörevande, på stående fot, som man säger, upgöra redactionsförslag, då ändamålet på vida säkrare väg kan vinnas genom en återremiss.
Utsk. blir då i tillfälle att taga frågan oell de af gifna yttrandena i noggrannaste pröfning och derefter lämpa redactionen så, att det blifver antingen 2:ne mom. eller ock upställer Utsk. redactm i enlighet med Frih.
Jag anhåller således om återremiss, destoheldre som genom bifall dertill någon skada icke upstår.
Hr Printzensköld tyckes hafva en tämligen hög'tanke om StatsUtsfcs redact:sförroåga.
Jag tror emedlertid, att denna sak är så enkel, att redactm här mycket väl kan åstadkommas, och att man derigenom kommer till ett slut i frågan, och när så är förhållandet, finner jag intet skäl hvarföre
Betänk- skall återremitteras, då man i öfrigt är öfverens i sak.
I sak instämmer jag med Frih. Tersmeden, ehuru jag likväl icke kan godkänna hans redact:sförslag.
StatsUtsk. har nemi. bestämt ett förbehåll.
St:r ur sin underd. skrifvelse till K.
M. skulle utesluta detta förbehåll, så skulle det synas som om R.
St:r afsagt sig ali rättighet att vid skatters beviljande eller uphäfvande göra något förbehåll och flere talare hafva likväl erkänt, att R.
St:r kunna göra dylika förbehåll, en rättighet, den jag icke tror R. o. Ad. eller R.
Skr vid detta tillfälle vilja afsäga sig.
Vid sådant förhållande och då det är bättre att icke inlåta sig i några redact:sförslag, som kunna blifva missledande, instämmer jag med' dem, som yrka återremiss.
Jag erkänner, att R, St:r hafva rättighet att göra förbehåll vid skatters beviljande, men jag vet likväl icke, hvarföre R.
St:r skola begagna sig af denna rättighet, då, såsom här är händelsen, det icke behöfves.
Det är redan uplyst, att den ofta omnämnda 2 § aldrig varit tillämpad, och det är ingen anledn, förmoda, att, om R.
M. med und. anhållan om §:ns uphäfvande, densamma icke varder uphäfd.
Hr Ribbing, Arvid: Frih.
Tersmeden tyckes fästa sig vid, att det är R.
St:rs rättighet att framställa vilkor vid skatters beviljande.
Här är likväl fråga om skatters borttagande och då anser jag obehöfligt att framställa någon anhållan utan förenar mig med Frih.n deri, att det är vida lämpligare att utbyta ordet förbehåll 20 1) e n 4 Mars f. m. mot ordet anhållan, och att man med denna förändring kan bifalla K. M:s Propos.
Usin helhet.
Det vill synas mig som om StatsUtsk. icke vore rigtigt belåtet med min sista hemställlan.
Till följd af det förtroende, hvarmed jag af R. o. Ad. varit under flere Riksdagar hedrad, nemi. att vara ledamot i Exped.Utsk., har jag haft tillfälle att mera än någon annan pröfva halten af de redact:sförslag, som på rak arm, som man säger, beslutas i RiksSt:n.
De många olägenheterna, som i Utsk. upstå då man af dylika förslag skall formera något helt, äro så beskaffade, att, såvidt möjligt är, jag vill söka att till undvikande af dylika olägenheter bereda återremiss till vederbör:de Utsk. i sådana frågor, der redaetisförslag upgifvas.
Jag vet sannerligen ieke, hvarföre Frih.
Tersmeden är så angelägen om bifall till K.
M:s Propos. om hammarskatten.
Den andra frågan är redan återremitterad; hvarföre kan då icke denna få följa med, så att
Utsk. må kunna i ett sammanhang afgifva yttrande öfver dem båda och detsamma i fråga om den sednare punktens redact:sförslag vinna R. o. Ad:s bifall.
Ett annat skäl af ganska stor vigt förefinnes nemi., att om frågan återremitteras af de öfriga Stånden, men R. o. Ad. på sätt Frih.
Tersmeden yrkat, beslutar sig för bifall till K. M:s Propos., kommer frågan i en mindre gynsam ställning än om, såsom Hr Bildt hemställt, R. o. Ad. jemväl återremitterar henne, hvarom jag anhållit.
Erfarenheten har länge visat, att då redact-.sförslag skola upgöras i stora rådplägande församlingar, följden oftast blifver, att misstag begås.
Erfarenheten i dag har äfven visat sanningen häraf.
Det är nemi. en väsendtlig skillnad om den ifrågavande skatten uphäfves under vilkor, att en lagförändring göres, eller om ett dylikt vilkor dervid icke fästes.
Denna fråga är för öfrigt icke att betrakta såsom någon redact:sfråga och löses ingalunda på det sätt talare å motsatta sidan föreslagit.
Jag vet icke, hvarföre man skall underkasta sig dessa olägenheter, då man kan undvika dem genom en återremiss, hvarigenom Utsk. blifver i tillfälle att efter noggran pröfning afgifva nytt Utlåt.
Det är visserligen en sanning, att många olägenheter äro förknippade med upgörandet af redactionsförslag i stora församlingar, men här är endast fråga om att, hvad jag tror de fleste talare önska, taga bort d. s. k. förbehållet, och att i stället hos K.
M. anhålla, att ifrågavande § måtte uphäfvas.
Ar man öfverens, att detta är det rätta sättet, hvarpå det skall tillgå, så finner jag ingen svårighet eller fara vid att göra en sådan redactionsförändring.
Helt annat vore förhållandet, om det vore fråga om en lag-§ och då skulle jag instämma med Gr.
Man vet hvad man har, men deremot vet man icke hvad framtiden bär i sitt sköte, och då saken är så lätt verkställd utan någon risk, att origtig upfattning deraf upstår, kan jag icke inse, hvarföre man icke vill antaga mitt förslag, det jag icke kan frångå.
Den 4 Mars f. m. 21 Hr Akerman:
De faror en föreg:de talare framhållit såsom en följd af vidtagandet utaf en redactionsförändring uti förevande fråga, försvinna helt och hållet, om lt. o.
Ad.-n, såsom jag yrkat, afslår StatsUtsk:s Utlåt, i denne punkt och bifaller K. M:s Proposm.
Då förfaller all fråga huruvida det vilkor eller tillagg StatsUtsk. framställt, skall lyda såsom antingen uttryckande ett förbehåll eller innefattande en anhållan.
Jag tror det vara af så mycket mindre vigt, att fästa någon upmärksamhet vid detta tillägg, som, på sätt jag redan nämnt, vilkoret, rör:de jernverksanläggningar inom den s. k. frihetsmilen, först tillkommit genom 1846 års Förordn., hvilken sedan aldrig varit tillämpad och sedermera blifvit hos K. M. af BergsColhm föreslaget att uphäfvas.
Det är således af ingen vigt att fästa sig vid detta vilkor.
Jag har ett annat skäl att önska ett omedelbart bifall till K. M:s Propos.
Man säger nemi. att genom en återremiss får Utsk. tillfälle, att taga kännedom om de här afgifna, uplysande yttranden i ämnet, men jag har äfven haft
Ståndets förtroende att vara ledamot i Utsk., och jag har deraf funnit, att ju vidlyftigare discussionerne i ett Stånd varit, ju mindre har man följt dem med upmärksamhet inom Utsk.
Deremot om Ståndet tillkännagifver sin åsigt genom ett bestämdt ja, måste detta fästa Utsk:s upmärksamhet.
På dessa skäl anhåller jag om bifall till K. M:s Propos. i sednare punkten.
Afven jag hyser farhåga för redactionsförändringar i större församlingar, men uti förevande fall anser jag redactionen ganska lätt att åstadkomma.
Jag tror, att den bör upställas så, att man bör bifalla K. M.s Propos. dock med förbehåll, att stadgandet i 2 § af 1846 års Förordn. ang:de den s. k. fredsmilen varder till all kraft och verkan uphäfd.
Detta är hvad man velat uttrycka.
Tersmeden har velat utbyta ordet förbehåll emot anhållan, men då skulle man först anhålla om bifall till K. M:s Propos. och sedan ytterligare anhålla om uphäfvande af nämnde §, hvilket ingalunda synes mig rigtigt, ty den som vill, att det ena skall vara bindande för den andra, måste bibehålla ordet förbehåll.
Då Gr. af Ugglas’s redactionsförslag är kort och enkelt till sin framställning har jag intet emot, att detsamma antages.
Jag har ansett rättast vara att återremittera frågan till Utsk. för att der få henne omredigerad.
Men jag erkänner lika med Utsk:s Ordf:de likväl att Utsk:s redactionsförmåga icke är mycket stor.
Den beror ofta på den förseglade sedeln och det finnes kanske då att välja mellan 4 å 5 serskilda meningar skrifna på fri hand.
Jag tror, att Gr. af Ugglas’s förslag kan antagas och afstår från min anhållan om återremiss.
Jag fäster mig icke vid ordalagen, men jag hade föreställt mig att saken skulle lättare vinnas genom mitt redactionsförslag, men då Gr. af Ugglas nu framställt ett annat, 22 Den 4 Mars f. m. och detta möjligen kari blifva Ståndets beslut, förenar jag mig med honom.
Då jag sista gången begärde återremiss, måste jag än ytterligare förnya samma anhållan.
Het är visserligen sagdt, att Utsk:s ledamöter icke hafva tillfälle att taga vidlyftiga discussioner i öfvervägande och att de sällan genomläsas der, men jag tror likväl, att Utskis ledamöter af It. o. Åd. genom en återremiss blifva i tillfälle att närmare utveckla de åsigter här blifvit framställda, och jag tror äfven, att de, som önska bifall till K. M:s Propos. hafva mera chance att vinna detta mål genom en återremiss öd om frågan kommer till förstärkt Utskott.
De förslag Frih.
Tersmeden och Gr. af Ugglas här framställt vittna nogsamt om behofvet att heldre öfverlemna redactionsbestyret åt Utsk., än att vi skola nu sysselsätta oss dermed.
Oaskar man likväl, att frågan nu skall definitivt afgöras, så vill jag icke fortfarande yrka återremiss, ehuru jag ieke kan neka, att Hr v. Troils nyss anförda skäl borde föranleda bifall till densamma.
Den bekännelse en talare, som tillika är ledamot i ett Utsk., här gjort nemi. att
Utskm icke genomläsa de yttranden, som åtfölja en återremiss utan lemna dem åt sitt öde, är i sanning icke upmuntrande för de ledamöter af detta Stånd, som med nit följa ärenderna och hvilkas yttranden föranleda nterremisser.
När man får höra sådana oförmodade erkännanden, torde det kanske vara rättast, att E. o. Ad. icke befattar sig med discussioner i andra fall, än då frågor definitivt skola afgöras, och noga aktar att till Utsk:n återremittera någon enda fråga.
Eaab:
Då öfvervägande antalet af dem, som yttrat sig, yrkat bifall till K. M:s Propos. med bibehållande af ifrågnvande vilkor, och Gr. af Ugglas’s förslag synes blifva det majoriteten åsyftar, får jag, som yrkat återremiss, derifrån afstå, och instämmer således med Hr Grm.
Här hafva framställts 3:ne förslag: 1:0 bifall till K. M:s Propos. utan något tillägg.
Detta har för sig, om det antages, att frågan dermed är afgjord: 2:0 bifall till samma Propos. med det tillägg, som finnes gjordt och blifvit af flere talare och senast Gr. af Ugglas understöda och 3:o återremiss af Betänk.
Jag skulle gerna instämt i sista förslaget, såvida jag icke förnummit, att Utsk. redan behjertat stångjerns-tillverkarnes behof af lindring, då det tillstyrkt borttagande till | af den ursprungliga hammarskatten.
På grund deraf tror jag, att man nu genast kan bifalla K.
M:s Propos. utan att förnärma eller gå de andra Stånden i förväg.
Emedlertid och då jag är förvissad att hvilket beslut än fattas, detta eller Gr. af Ugglas’s, leder det till samma utgång, hänför jag mig gerna till det sednare.
Beviset på olämpligheten att i stora församlingar sysselsätta sig med redactionsförslag, ligger just i före - Den 4 Mstrs f. m. 23 var:de discussion, men detta blir ännu mera i ögonfallande, om man genomläser 2 § i 1846 års Förordn. så lydande: »Ny stångjernshärd eller annan verkstad för tackjerns nedsmältande och beredande till smidbart jern eller för stålberedning eller annan jernförädling får med oinskränkt tillverknings- och vågföringsrätt, anläggas utom ofvannämnde tackjerns bergslag, då anläggningsstället är minst 2 mil aflägset från förut privilegieradt jernverk, äfvensom från de ädlare verken om laga hinder i öfrigt icke möter.»
Nu skall, i fall förslaget antages, hela detta mom. utgå, hvilket icke kan vara meningen, utan man måste väl inskränka sig till sednare delen af mom.
Det är klart, att stadgandet, att en härd får anläggas, måste i församlingen qvarstå, ty afsigten är endast att borttaga sednare delen eller vilkoret för anläggningen. E. o.
Ad. torde således finna huru vådligt det är att företaga redactionsföränd ringar på stående fot.
Om Gr. af Ugglas’ förslag, som öfverensstämmer med Utsk:s, antages, så bl ifver det ju ingen redactionsförändring utan det innefattar endast, att det af Utsk. föreslagna tillägget skall upluifvas.
Jag förmodar, att Utsk:s förslag är väl genomtänkt, och då kan fruktan för felaktig redaction icke rimligen upstå.
Frih. af Ugglas, Curt Gustaf: Gr.
Lagerbjelkes yttrande synes hvila på ett missförstånd af det förslag Gr. af Ugglas framställt.
Detta afser, att stadgandet i 2 § af 1840 års författning om den s. k. fredsmilen skulle utgå.
Om man faster vigt härvid, tror jag, att man skall finna, att detta förslag uttrycker, hvad Ståndet önskar, och någon otydlighet kan således icke vara för handen, då § i öfrigt blifver oförändrad.
Således synes mig Gr. af Ugglas’s förslag gerna kunna bifallas.
Om man i stället för ordet förbehåll begagnar ordet anhållan, riskerar man intet, hvilket inträffar, om, såsom Gr.
Lagerbjelke yttrat, hela § skall ur förordn. utgå.
Frih. af Ugglas har visserligen sagt, att Gr. af Ugglas’s förslag icke var så upstäldt som Gr.
Lagerbjelke upfattat. det, men efter frågan börjar intrasslas och jag icke vunnit det understöd jag hoppats af dem med hvilka jag först förenade mig, måste jag öfvergå till Hr Åkermans förslag.
Ilr Printzensköld: Frih. af Ugglas’s sednaste anförande har ytterligare öfvertygat mig om vådan af att företaga redactionsförändringar här, hvarföre jag nu återtager mitt medgifvande att afgöra frågan utan återremiss.
Antages Frilus förslag, så får Exped.Utsk. den angenäma pligten att skrifva tautologi; ty om det tillägg i fråga om fredsmilen Frilen framställt skulle antagas, så, sedan Utsk. i ingressen till den und. skrifvelsen talat om denna fredsmil, skulle Utsk. i sjelfva beslutet ytterligare uprepa densamma, hvilket är stridande emot ett vackert språk.
Jag anhåller således om återremiss. 24 Den 4 Mars f. m.
Jag anhåller endast, att, om E. o. Ad. beslutar en återremiss, denna discussion åtminstone icke måtte åtfölja återremissen till Utsk.
Jag önskar bifall till K. M:s Propos. utan återremiss och kan icke förstå, att någon redactionsförändring i Utsk:s förslag erfordras.
Om man begagnar de ord som finnas i förevar:de punkt, är detta tillfyllestgörande, och jag får dessutom erinra, att StatsUtak. vid mångfalldiga tillfällen begagnat ordet förbehåll.
Jag tillstyrker således bifall till K. M:s Propos., dock med förbehåll, att stadgandet i 2 g af 1846 års förordn. såvidt det alser fredsmilen varder från samma tid till all kraft och verkan uphäfdt.
Öfverläggningen ansågs härmed fulländad, hvarpå Hr Gr. o.
Landtm, framstälde hurusom i afseende på denna ifrågav:de andra punkten blifvit framstälde åtskilliga yrkanden, nemi. dels af Hr Akerman, med hvilken flere ledamöter förenat sig, att E. o. Ad., med afslag å Utsk:s hemställan, måtte bifalla K. M:s Nåd. framställning om hammarskattens uphörande från och med nästkommande år; dels af åtskilliga ledamöter, att förev:de punkt måtte återremitteras, dels af Gr. af Ugglas att E. o. Ad. måtte bifalla K. M:s Nåd.
Propos. om hammarskattens uphörande, med förbehåll att stadgandet uti 2 g af 184 6 års Nåd.
Förordn., ang:de fredsmil, varder till all kraft och verkan uphäfdt, samt dels af Frih. Tersmeden, med hvilken nu äfven Frih.
Alströmer instämt, att E. o.
Ad. måtte afslå Utsk:s hemställan och bifalla K. M:s Nåd. framställning om hammarskattens uphörande från och med nästk:de år, dock med förbehåll att det i Utsk:s Utlåt, anförda stadgande uti 2 § af K. M:s Nåd.
Förordn. d. .27 April 1846 varder från samma tid till all kraft och verkan uphäfd.
Propos. till bifall å Utsk:s i 2:dra punkten gjorda hemställan blef nu först framstäld och besvarad med Nej, och de sedermera till återremiss af denna punkt, till bifall å Hr Åkermans förslag, till bifall å Gr. af UggWs förslag och till bifall å Frih.
Tersmedens förslag framstälde proposme besvarades alla med blandade
Ja och Nej; hvarefter Hr Gr. o.
Landtm, ånyo hemstälde om E. o. Ad. ansåge de gjorde anmärkmne föranleda till återremiss, samt sedan svaren härvid utfallit med starka
Ja jemte åtskiliga Nej, förklarade, det han ansåg
Björnstjerna, Carl Magnus, begärde votering och att uti kontraproposm måtte intagas Frih.
I ani. häraf uplästes ett så lydande förslag till voter:spropos.
Den som anser de mot StatsUtsk:s, i Utlåt.
C. gjorda hemställan, i fråga om hammarskattens uphörande, framstälda anmärkmr föranleda till återremiss å denna del af Utlåt, röstar Jal den det ej vill röstar Neji vinner Nej, varder Utsk:s förenämnde hemställan afslagen och bi - Den 4 Mars f. m. 25 faller R. o. Ad. K. M:s Nåd. framställning om hammarskattens uphörande från och med nästkommande år, dock med förbehåll att det å Utsk:s Utlåt, anförda stadgande uti 2 § af K. M:sNåd.
Förordn. d. 17 April 1846 varder från samma tid till all kraft och verkan uphäfdt.
I händelse denna voteringspropos. antages, blifver mitt förslag, om ett ovilkorligt antagande af K. M:s Propos., undertryckt, hvarföre jag anhåller, att voteringspropos:n måtte annorlunda upställas.
Ehuru, sedan votering är begärd, någon discussion i hufvudsaken icke får äga rum, har dock vid många tillfällen visat sig, att mången afstått från sitt yrkande, såvida det befunnits, att något resultat af samma yrkande icke varit att påräkna.
Under discussionen har man sagt, att R. o. Ad. önskade bifall till K. M:s Propos., och att återremiss blifvit begärd endast i och för behofvet af en redaction.