Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
D t tstlhör en nian som ej sjelf äger t>llfä"e nrr hos R kscns Ständer framföra den.
Jag har atagit mig att göra det, ty jag tror cht all sanning bör sägas, äfwcn om den ej för ^giiabstcket werkar.
Delta mitt yttrande torde stad> nst
Den 2Z N aji. 247 na wid protocsllet, och del är endast i fall allmänna Belwärs- och Oecsnemiä-Ulljkottels betänkande om Bränwinsbränningcn elfest äterreniilleras som jan anhällcr, att äfwnr detta diktamen mätte ti!!
U ffolters granssning fä 'åtfölja andra anmärkningar Genom den berömwärda princip wara Styresman nn i flera är synes hafwa följt, akt genom en obehindrad näringsfrihet wäcka täflan i alla wära mannfamirer, hafwe wi i älffillige tillwerkniagar rönt de bästa följder, sä alt Riket kan nästan umbära utländffr papper, lader m. m. och det oagradt flera af- bestå manufaclurer ej kunna bebrifwas uran tillhjelp af utlandfla bäde rä ämnen och biarbeken, hwarjemke lillwerkarena äro ställde i taflan med nkländffa manufacturcr genom tilläten fri införsel enior kull af samma waror.
Friheten i Bränwinstillwerkningen har afwen blifwik medgiswen, en förädling som för wart land är naturlig och billig.
Dä Spannmälshandeln lemnades fri, gjordes Spannemalens förädling till Bränwin, till eli kronans monopolium.
Deras upstod ben för landers innewanare bedröfiiga följd, att kroghällning vch bränwinssupande snart sagt blef anftdr för en parrioriff gerning, och dcr affättningen pä bränwin blef fä öswerflödig, att inge» wara med bättre fördel kunde försäljas, och därjemte
Kronans bränrnrier pä flera ställen icke lonke kostnaden, Upstod hos nationen en allmän önfVan att. sjelf fa besörja bränwinstillwerkningen, och. friheten dertill upläkS pf Kronan emot en fa kallad branwinsfkalt, hwitfelt - 248 Den Maji, ken aflmäniickigen med glädje betaltes.
Glädjen" War naturlig, <y ma» njöt det förut krona» tillhörige mnnoxolium, utan räfla», o uran ari som Spannmäloförsäliarcna kanna någon mokwigk i sin näring, emedan införseln af mlänbfkr bränwin alltid förblef för b »dr», hwiiket dock i afseende pä Spannemalen tvär, emot högre elier lägre tull, tillake». Hwar Swensk man får således besitta jord.
Lerpå frambringa hwatz Spannmål haa b'ha gar.7
Sch dermed handla fritt och obehindradt, men s» snart betz produktion ar förädlad kill biäuwin, u»L Lcrkastag de-samma twängSlagar, och förädlingen, tverkstald inom Riker utan »lt utländskt biträde, skyddas frän Utländsk medtäflan, såsom more bes Len mäst ga,'.»eliga förädling och till dsn grad, att Lä genom ipannmalöbrift, fädespriftnie blifwir upsagade till dubbelt och z gånger emot manligt, kiLehälle' brätnvlnkbränuareus ryoNoxo!iu«r orvbr b-.dt likasom were det k» större wada alt iliskrätts ka hans omättlig» winst an att äswenryra en werkelig brödbrist.
Detta lör landet olyckliga förhållande uphör rroligcn ej förr. än Bränrpmsinsörseltt ifrån urrikes erker blir fakt i samma förhållande, som Span»em' lsittfi rfcln,. och eli - wrs och huld styrelse derigenom satt i kklifällc, akt medelst förbud emot elier tillåtelse ili u.försel, emot en proportionerad rull för bränwin
Itta som för spannemäl, knnna bibehålla brödfödan i ett esker omsiändighekcrne Möjligrjämt fäi hällande.
Dei igenom lvimreö:, acr Len eussilca speculg sio - Dcn 2Z Maji' -49 konen ej wagge -'NLagga större brannerier än i förhållande til! landers product, -!) srugtan
,'öc införsel af »lläiidjV, bränwin gör en calcnleraoe winsten osäker, alt ingen annan kan mco ratt fördel bränna, än den som sjelf producerar lpannmalen; att om något är m tzwax; Mille inbryta, är del lärrare alt irförMgwa ett Oxhnfwnd Bränwin, än sä mycket spannmål som älgar tili dest rillwcrkning, hivarigenom bade wara, rid, frugter och omkostnader bespardesi atida nu den stora winsten föranleder hwar egendomsherre och större och mindre bränwinobrännare att anlägga krogar, befordra afsattl, ingen, och se genom fingret
Med fylleriet, Mll, ester förminskad winst pä Bräutvinsbränning genom taflan i priset med der u.ländffa, der blifwa Hwar husbondes egennytta arr efterst, äsma de förfaitnrNgars helgd och ctttrlefnad som för b;uda krogbesök och fylleri; och flmestgen , att a är R ger,,ig wid aila killtallen »verkligen da kan afhälla bränwinstö skadeliga werknumar, »rån akt de enfskilde befara dea skada i deras hnshällning, som npkvmmer af hastigt förbud pä oförutsedda tider.
Men wänga »»kast lara häremot göras.
Man anför: öfwerflödet af bränwin sam deraf Mille »ipkomma, och warans fallande pris: fylleries tilltagande; tpinstens flyttande frän laudrmannen till köpmannen, Men defla inkast lära ej wara sä wtgtiaa, Med landtbruket är förhållandet lika som med Olla andra näringar, att defl jämna gäng och föga skillnad i priser utgöra dest trefnad, och alldeles sche hastiga stegringar.
Tullens förändring är re? ge« x Den 2Z Nan - geringens medel att halla jämnan, antingen den trid ymnig tillgäng hindrar , eller tvid brist befor? drar jnfprseln af spannmål och bränwin.
Tillgängen pä bränwin i ett land i synnerhet del som införes utifrän, bestämmcS af behofwct och afsäriningen.
Ingen köpman insörstkcifwer, rugn hopp om winst, ett hopp som i en god tid »nägkigt motarbetas af den fria husbehofSbranningen, sä alt i detta fall landnnannens och köpman? ncns idtcreste jamt molwaga hwarandra.
Landt? mannen njuter i alla fall sördclarne af Bränwiushränningcn för sill ladugärd.
I gyda ar fikall aldrig en öfwersiödiq införskrifning af bränwin kunna aga rum, i swärn stkall den underlätta landets egna fpanumälstillgängar, hwilka ingen med fördel kan anmanda till bränwin pär det nilandia kill bättre pris kan försäljas.
Hwad sy lcriet beträffar, lwiflar jag cj, att det ined mera säkerhet fkall kunna hämmas gdncm en god Policeförwaltning, dä cgennyttan uphör att finna sitt interesie i dest befordrande, hwarpä redan i ett och annat Rikets län finnas talande hewis.
Penningar säger man, utgå ur landet för en artikel som eljest wi sjelfum kunna producera.
— Men om de utgä för bränwinek, producten, eller för spannmålen» rudimaterie», gör ket nägon skillnad j financiel! afseende? och skulle genom en af politiska omständigheter förfwärad införsel, det en gäng stä filt, au fä in det nödiga bränuwinsve? hofwet, more det icke dä bättre, akt wara ulan hränwi», men haswa sin inhemffg spannmäl be«
Dcn 2Z spard till brödfödan, hwilkcn eljest more n-. ttg pitt dylika omständigheter hundrade spaumalsi-! ^rseln, sedan war inhemska spannniäl.wore upbc >d, Swenffen super gerna, mell törstar likrpäl häldre än han swälter, Dehn framkastade allmänna rankar rorde behölwa betraktas j sammanhang med ett hell system i allmänna hnshä ninqc», stedt pä dcn grundsats, gtk endast närii.gsfriher, under säkerhet och kastan, kan föda nya krastcr i en utblottad stal, och ats dcn utmattade
Rikskroppen ej kan bolås genom aypra mcdrcamenter än de som aterfätta de äkcrstäkN?
pe naturkrafterne j syll tverkfamhet, Lades pa bordet, -ZanS Excellence Arr (greftve Lrake, ups fäste ett fa lydande öictamen: Wid 1809 ärS Riksdag blef genom Riksens Sränders beslut, en ärlig summa af ZZZZ R:dx 15 st.
Banco faststäld, till understöd, för Insitt»?
tet af blinde och döfstumme barns upsostran och danande lill »yrt ge medlemmar i samhäet; men som denna ädelmodiga gäfwa ej da blef pä reglerad Stat af Stgts-sltt^otiet upförd, har igenom pundwikeligg omwägar till denna summas anordning pj denfanuna alltid pä sine bestämde tider kunnat paräknas, Af penna orsak har inrätlningens föreståndare, Kongl.
Secreterare» samt Riddaren af Kongl. Wasa Orden, Herr Lor» rut ett underdånigt memorial till Hennes Kongl. Mch.t Droltninstcn, Jnliilttlcts för blinda och döfstumme höga beskyddarjnna, i tlndyrdänighet gnmälr denna bryp.. 2A2 Den 2Z Naji» samma ställning.
Del är i egenskap af ledamot uti den direktion Hennes Kongl.
Maj:k behagat utnämna till sitt biträde wid denna inrättning jag nu magar hop Wälborne Herr Landt-Marstalkcn och Högloflige Ridderstapet och Adeln ödmjukeligen anmäla detta åliggande, med anhållan, det täcktes Hogloflige Ridderstapet och Adeln bifalla att dcfle Z3Z3 ^i:dr 16 fl. Banco blifmg pä Stakupsörde.
Uti der smickrande hopp att desina min ödmjuka hemställan winner Walborne Herr LandtMarstalken samt Högloflige Ridderstapet och Adelns benägna bifall, torde den fa communiccras med wära xespeckive medständer, ft.,nt sedermera remittcraS lill det Wälloflige Slats-Utstottcts widare åtgärd.
Remitterades till StalS-fttstettet, och beflötS derjemte, ait detta dictamen ställe med de öfrige respecsive Sländen communiccras. ^2pl-' ak Lierlcen, hokkin, uplaste följande: Wördsammaste
Dä jag r dag mägar bryta den tystnad hiva» till medwekandct af bristande högre iuflgker och tvälkalighet i framställningösättct, mig hittils förbundit. anhalker jag ödmjukast, att Walborne Herr Landt-Marstalkcn sium Högloflige Ridderstapet och Adeln käckes fastande sig ivid amner och ändamälet, stä-ika min '.välmening ett 'billigt öfwerseende.
Dek är en bekant sak, att, under sista olyckliga krig, flere ogifte Officerare och Under-Officerare, hade der miflödet alt falla i fängenstap. —-
Alt dek underhäll de i denne belägenhet ätnjöto,, icke försiog till lifnäring,, än mindre till ett an stätt - Den 2Z Maji.
253 ständigt viveca — att de således ris? undwikande af nöd och foragt, nödgades under berörde fängenskap, igenom tillgrip .nde as egne medel, elier fastmera skuldsättning fylla behoftven.
M-n allt delta oagiadr blefwo deste officerare och under-ofsicerareS halfwa löner under tiden, enligt Nådigt förordnande af Veit i Mars 1808, grundadr pa Kongl. Bcefmet
Len 2l Marsi74Z innehallne och kill Statcwcrkets nndcrsiöd indragne; och uppä underdånig ansökning om samma indragne halfva löners återfående, har Kongl. Maj:t lili till NegemenkS-Cheferue under Len 20 November 18 ro afiäien nådig flkrifwelse, allernädigft förklarat sig finna ifrägawarande personers rätt till deras salunda innehallne halfwa löner icke kunna bestridas, men, att de fän g ne ogifte officerarnes halfwa löner alt sedan är 174Z blifwit Statswcrkee besparde, och Skarswerkers utblottade tillstånd icke mera dä än förut tillät någon utbetalning deraf, kunde Kongl. Maj:t icke bifalla, art desamma för dek narwarande mätte utgå.
Dock wäle Kongl. Majit försäkra alla de officerare och under-officerare, som under sist öftverstandne krig rakat i fångenskap, alt deras innehallne löner, dä Statens tillgängar det medgafwe, skulle dem godtgöras och i händelse någon ukwäg destfönnnan icke härtill stöde, att finna, wille Kongl. Maj-t tvid nästkommande Riksdag lära afga dest nädiga proposition till Riksens Ständer om medels anordnande till detta behof.
I anledning häraf och dä StakswcrketS tillstånd under tiden icke medgifwit eller framdeles lärer medgifwa upfyllandet af Kongl. Majrls berör - Den 2Z Naji. rörde hilari',i försäkran; samt det således berdt pa Ritsens Hagloflige Sränders' ädelmod, atr ansta .uebel oecl! ; om nägon ersäkkninq 'stall tillfa la d he olyckllge.
Wägar jag, linder åberopande as i fragawarande O fieerareS onvan detaistekade lidande, och de bchofwer hmarutlir de med knapra lönewtlkor, sig annars 'wirligen eller aldrig kanna ttpresa, sä mycker häldre, ledd af känsla' och pligt - iväcka motion derom och anhalla , ali mede! matie aNstäs kill mera berörde Officers öch Nnder-O ficerg löner snara och fulla godtgörande, seni Ani,bens fältstörwalmings-regleMente af den 19 Marö 1828 »li anmärkningarne wid 789' H, innehäller: att de Officerare som räka i fängcustav stola fä äinjuta h!a lönen, likmätigt Köng>, Brefwcn af den Z.'te M g, l?6i,' och 16 Martn 17N2, samt förtlaringen deröswer as dels Ll September 1762.
Remitterades tlll Stars-lllstoltefi ifplästes elk strän allmänna Beswärs och Oe'- . tonomiä stistottct inkommit betänkande af den , Z Miji öfwer Riksdags-Fn lmägtige kefir Oarslons och sfilils Svenssons frän Ealmare Län memoriaker, intiesattaiide de önstningar, ali landtmannen mätte blifwa killäkit swedja när han finnér sädant för sig gagneligt, utan hinder af någon föreskrift i hänseende kill liden, och att lill swedjelandä inrättande utom räller beteshage, åtminstone fä begagna sadana ställen hwarcst förr warit fwedjat m.
M.i anseendes Utstoktek hnfwndsakeligeit, i afseenKe pä den förra frägan, något hinder deremok i Dott 2z Na;i, 2ZZ allmänna lagen och författningar stg icke förete; och hwad veis andra fragan beträffar, anser Utsstotket as anförde Ml, beiänkeligl, akt derä tillstyrka bifalk.
Laves pä botdet - Zere loll, (äustakz uplästo kill protocollet följande: OdinjukL Dicramen, Dä fäderneslandets brhofwer nödwändrqt före dra ökade ntjstylder eller en i proportion af dessa stadgad bewilluing, är det hwarje redelig medborgares pligt, att efter dest yttersta förmåga, gä desta fosterlandets kraf tillhanda.
I Swerige fattas icke miljan —> man kanner ännu minten och lycksaligheten uti oberoendet af främmande inflytelse och Ofrverhe-tens grundsatser i denna del aro mördade och »välgörande.
Äe fran är stiga priser a förnödenheter m.
M. till mer än lirrakningsbar högd tyngden af Atjstylder'tännes härdare may inser för framtiden behosirer lif hela tanders större moijener, och det är pä destas Uphjelrande, enligt min öfwertygelse grunden hwi>ar för större b.-istad »ing. l!:om möjligheten alt stima uiwäiar i pköhokion af be h öfwer ne, winnes ingen möjlighet l"i rätta Utgörandet af ökade avgifter, fkatier och utstkylder men ater med medel r händerna för den ar, bekfamme och idoge ark förmera hwad Han äger, arr wara werkst,» och »ytlig bär nied alla jstäl och säkerligen allman tillfredsställelse alltid följa ven Estlksrliga skyldighet, att i samma mohn gagn» sta" 2Z6 Den 2? jl7ajs» stakett genom luhöeiae och högre stetter da Kstven Landers v.ölingar och förbättringar mi allt siur.lizen wisp' den lyck! gesie winst i urrvägax härtill.
Högtidligen östvo ryg d om enstämmighet uti kä> si n för utgörande: as skyldigheter cmck Konung ochF sie.jorden, lärer jag icke mifliaga migomcnstämluighoten rut önskan afhwarje Swensk ari Vunnst redliar Utgöra hivad han stall och af npkigrigafle hjerta wille för art b hälla namner och fäderneslandet obes roeave.
De? är af sin Konungs wisa omsorger, Understödde af Representanter som hela nationell päräknar endast nkivägarne härtill.
Rikets pennmgewcrk, huswudgrnnden härföre, är stäid pä den säkra fot, som genom Banqnenö spccistca warde, tillräckeligen försäkrar enskilt och allmän säkerhet litt wart i omlopp wakande rörelses tapttalZ men stor och känbar ar den stör credirett af detta och fögakteligen ali redbar egendom mäst ^vidkännas genom inrättningar af flere penningewerk, och mängden af de olika asstgnationer ä Bariqnen, som icke kunna annat än sä wa! uti köpmäns som staters relationer lisinska specifica wär der af rätta myntsorten» Agiokering med flere vcxationer, naturliga följder deraf, npkomma, som alla i sitt mohn skada, för widlyfiige att här omnämna och. sammanfatta.
Till ändamälets tvinnande ä andra sidan att gifwa lust och understöd ät odlingar, förbättringar med flere gagnande och nytlige företag i Riket z äro wlsterligen DiSconrwerkens etablerande., Utom hwilket säkerligen icke kunnat pä ganska lang tiö werkställdkS, hwgd i vestg delar nn mera wäre södra - Den 2z Naji. 25?
dra provineer sramwisa.
Destas inom en tid' af io L ro är sä märkwärdigt som synbart tilltagande odlade skick, bör ingitwa med skäl wördnad och tacksamhet emot kloka och wisa förfall» ningar samt emot de medel man haft för händer lill möjligheten härtill.
Diöcvnter icke funnits, skulle penningebristen förbjudit alla desa »välgörande företag, hus» wudsakclige för landets upkomst och wälmåga; —. ödmjukeligen wagar jag derföre underställa Högloft.
Ridderskapet och Adelns pröfning, om icke defta nyttige werk skalle kunna giswas en riktning, hwar» igenom de blefwo mindre skadlige för crediren och redbara egendomswärdet, samt ännu t högre mohn bidraga till allmänna wälmåga».
Diseonk synes mig redan hofwa dertill gifwit en ledning — räntan ulöfwer en wist procent, anftagen till fullbordandet af den for allmänt wäl sa nödiga som nyttiga Canalen, ärjn endast att anse såsom fond för att underhjelpa och påskynda werkställighetcn af detta stora patriotiska företag. —.
Jag tillä,er mig den öfweriygclft äf» wen, att samtelige Discontwerkcn i Riket, skulle till wäsentelig del, sammanlagt kunna bista och NN» derhjelpa landels nödwändige odlingar och förbättringar, industri M. M. vitt af deni, i likhet med denna Discont, den öfwer wista utfäste procent öfwerstigande procenten anslogs till en särskild fond, hwaraf större län pa rundeligare tid i desto astecnden kunde utastigneras ^ om ej för Statswsrkcts x. gen räkning, dä behållningen blefwe ester min ös» wer Förflk
Del- Nio Den 23 Maji. tvcrtygelse kill alla afseende» i högre mohn gognande, skulle i ben ordning, som r, äffadc oclroyer med desa week löpa till flur, fäkcrllgen nya af benna egenskap wara fördelaknge; och for jag r,l! en berjan lika odNijnkelgcr. underställa Högloft.
Ridderskape ost) Adeli, om ej den behållning, ion, af Dis» ccnlwcrkcn »» blifwer Bankens e>-fki ta tillhörighet, slknlle kunna till större eller mindre del an» slas, att göra denna fond sä wälgörandc för Mikels upkomst, som i följd deraf wäscntclig för Möjligheten af betz högre beskattningar.
Remitterades till Banoo-Utskottets. Zerr korsettles, Larl Otto, upläste el! sä lydande diktamen: Wordsamt Memorial!
Genom ingifwit memorial wid flutet af 1809 ärS Riksdag sökte jag leda Hoglofl.
Ridderslkepet och Adelns warda upmärksanchcr a en angelägenhet, hwllken jag da klodde och ännu tror förstena det.
Men i anseende nll Riksdagens snara flitt, och irigtiga göromäls lörehaiwende, lyckades der M'.g ej alt häruti winna wikt ändamål.
Med fullkomligaste östverrygclft af min cttörmögcrihet, «tt med någon wällalrghet forma framställa detta ämne, ffnllc j»g likwal anse oförlåtligt, ati endast af sadan orsak, assia ifrån ett godt ändamäls befordrande.
Hoppel att en dag wera manga tusende Swenska medborgares nöd afhjclpt, samt fäderneslandet betjent, ar ben driffjäder, hvilken förmur nstg höja min röst.
Frän samina ffal, gör jag mig dct glada hopp, der Högloflige Riddcrffapcl och A - Den 2Z Maji. -59 Adeln, öfwerselö bristerna uti mitt framställningssätt, med godhet uptager min redliga afsigt, och framför alt ulläter de medborgares sak, jag gar att sramjtälla, kala l^r sig fjel'.
Ibland de mänga olyckor hwilka drabbat Fäderneslandet, under stvnast förftntne är, mätte såsom en ej obetydlig bora anses, den utwandring af Swensta undersåtare, synnerligen af den arbetande c'asien, hwilka» til! sa b^ydligt antal ägr runi.
Det torde wara fa af Rldderstapet och A» delns uplyste ledamöter som ej hafwa sig bekant, det ett ej ringa antal Siven frdr besinna sig i Dannemark.
Rys,laud hyser ett större antal än man skulle kunna förmoda men mäst känbar har warit utwandringen af Sweriges manbara ungdom, af snart sagt alt Sven sitt sjöfolk till England.
Med säkerhet kan antagas, det Englands stottor äga öfwer Lo,oo<s Sivenia matroser^ eit tillräckligt anral ali bemanna hela Swensta Oriogsstölkan.
Fördelen af arr återfå dem, kunde blifwa för Fäderneslandet högst betydlig.
Oberäknadt de fördelar som samhället i allmänhet härigenom strill-: killskyndas, sa kunde äfwen igenom ett klokt begagnande , af deras, af all Engelsk! befäl söreträdeswia, erkända erfarenhet och skicklighet i sjöwäsender, en wigtig epogne kunna inträffa för swensta marinen.
Innan jag söker bewisa möjligheten af återfå marc i England »varande sjöfolk,. anhaller jag, alt, i största korthet sä vmnämiiq' huru och pä hwad sätt, enligt min enfkstra ochoförgripeliga ranke, största fördel häraf, för Swenska marmén ställe sLo
Den -Z Maji - skulle kunna dragas, jämre den ändring jag i sambanv dermed skulle anse nödwändig, uti der nu brukeliga sättet, till utgörande af Swenska flottans sjöfolk.
Jag skulle förcflä, att alt det till flottorna crforderliaa sjöfolk, skulle indelas i 2:uc clatzec med namn af Sjö-Brigader. Zörj^a Brigaden lill styrka, twänne tredjedelar os hela autalet sjöfolk som fordras nll flottornas bemannande, skulle Utgöras af batsman, upsatte af Rikets kustprovmcers, till höfwen gräntsande socknar, af de i skärgärdarne liggande bylag och fiskläger, hwars innebyggare ifrän spädare ören härdade och sjöwane, ofra tvid manbar alder, förenar skicklighet som sjöman och lots med böjelse och fallenhet för yrket, alltid, ojemförligt läktare danade dertill bättre skulle smara mot sjöofficerns stora och stränga fordringar och ej med den ä hälsan tärande afffy och frugkan gä om bord pa flottan, hwnken sä billigt intager den ifrän landsbygden och plogen kommande, tvid sjön alldeles vwane båtsmannen, och gör honom, om icke lör hela sitt lifstid, hmilken beklageligen ofta härigenom förkortas, ä-minstone för en stor del deraf, sä helt och hälli! osikickclig till sin bestämmelse.
Denna Brigade skulle inde as uti HalfBrigader, bestående af mera och mindre sjöwane Båtsmän, de mera sjöwane emvloyeras ä stora flottan, de mindre sjöwane a skärgärdsflottan.
Andra Brigaden till styrka, en tredjedel af hela antaler sjötolk som erfordras till floltoknes bemannande, skulle Utgöras coopvaerdie sjöfolk. säl - Den -z Naji. r6i sättas as den del af wart i England warande sjöfolk, sm skulle kunna återkomma, och för fram» tide»! recrn^ras ifrån SwenskaCoopvaerdie-siöfarten, s.mt genoi - uttagninaafde skickligaste isi än lörsta Brigaden.
De» borde endast employeras a Orloqsffottans större ochuionijkärsqäendefarygchwarshalswa besätt» ning af den alltid borde lilaöras.
Salunda kunde swenska marinen erhälla en lika god ssm ofelbar plant, schola tör gode och jkickelige sjömän.
Denna Brigade skulle blifwa en säker borgen j framtiden för ärorika, och wäl utförde expeditioner.
Såsom en angelägenhet, hwars urakliälande h.r g>okr och alltid skall göra alla andra, äfwen de klokaste bemödanden, om intet, till conserverande af sjöfolkets halsa, fär jag namna, nödwändigheken af att alt sjöfolk under expeditioner, äga ett tillräckligt förråd af rum, gang- och sängkläder, och more enligt min tanka säkraste urwägen till winuande af denna angelägenhet, att hwarje skepp ägde lika, som de Engelske, ett tillräckligt förråd, af sädane persedlar, som under expeditioner till de behöfwande emot ersättning finge utlämnas.
Wart elimar befaller den ömmaste omwärdn.id, om hälsa och godt lynne skall kunni widmagthallas host och wärtid pä sion, och da denna omwäednad ej lrvler, är jag ötwertyqad att CwenskarS härdighet (nämligen sjöfolk utgjord! efter ofwannämndc grunder) skall segra ösiver climatets alla anfall, och ej som förr skedt, hemsökas och bortryckas af smitlosamma sjukdomar, hwilka sä ofta inom kort t>d, salt flottan utur ständ att begagnas, sa ofra instält magkpäliggande expeditioner, och förorsakat större 262 Den Maji. och kallbarnre förluster än de mäst afgörande,ba--, tailler.
Skulle delia esullständiga^ yttrande af mina tänkesätt »ti detta wmttaa ämne, kuntsa föranleda till en u förligare alhandinrg af någon mera uplyft, sä were min hela tuskan upfyld.
Man sätter i fraga möjeligheten af att återfå märt i England warnnde sjöfolk — ti!! bcwisande «f de -na mojelighet torde tnig killaras, att i korthet nplysa orsakerna kitt deras emigration.
Under de arén Swerige agde cn blomstrande och wissträsk handel, lockades litt störjensten, ett siorc antal af allmogens roffa löner, och annat folk förutan nägon bestämd näringsgren; ankomne pä främmande platser oförfarne som de moro, blefwo de snartförförde, att öfwcrgifwa den Swenffa handeltztjensten.
Till säkerhet mot Engelsk krigs sjötjenst, hwiiken de söm trogna Swenffa undersåtare altid sökt ludwika, förffafsade de sig Swenffa Consulerneö prokeclioner, och hwilka de med en högst fkadclig och vttllbö-lig lätthet crhöllo.
Snart nog funno de sin witt färe! se.
De större lcgor de kommo i åtnjutande af, förde dom afwcn i Engelska stömannens utswäswande lefnadssätt, och blefwo wida mindre nllrackeliga, än de mindre Swenffa legorna.
Deras proleclioncr rcspecteradcS ej. när Engelska krigoffeppcn moro i behof af folk.
Ttt! sädant wäldiörande a Swenskt sjöfolk har jag ofta warit ett winne; under nagra äcs wistande utrikes rakade jag ett förmanande stort ania!
Swenffar ä de Engelffa ffeppen.
De anropade allmän! ffufleligen och munteiigen min swagg åtgärd hem^ ma Den 2z Mast.
263 ma uti fäderneslandet, till utrverkande af deras frigiswande.