Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa kunna icke anses vara innebegripne under Hemmanens Skattläggning, emedan de äro egentligen impedimenter, och man kan derföre icke med skäl säga, att genom deras afsöndring från Hemman Skattskyldig Jord förminskas.
Jag tror således icke någon olaglighet ligga deruti, att sådane mossar få afsöndras från Hemman, äfven utan ränta, särdeles som i ofvannämnde § jämväl är förordnadt, att en noggrann undersökning om mossarnes odugliga beskaffenhet alltid skall föregå och tillstånd till deras afsöndring hos Kongl.
Majrts Befallningshafvande begäras och erhållas.
Mycket, som förr varit odugligt, är nu mera af största duglighet.
Alt under det man borttager Säteri-frihet Den 11 November f. m. 335 från jorden på enn stallet, upprätta den på det andra, anser jag vara alldeles principvidrigt.
Herr von QvantenCarl:
Jag får ödmjukast anhålla, att frågan må få hvila på hordet, emedan jag tänker yttra mig deröfver; äfvensom angående rättigheten för Frälseägare, att abalienera en femtedel af ägorymden.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken uppläste i Mom.
i 4,0 § Riksdagsordningen, så lydande: ”Hvar och ”en allmän fråga, som första gången i nå”got Stånd förekommer, skall, såvida ej "Ståndet enhälligt genast densamma till ve”derbörligt Utskott förviser, ligga på bor”det till nästa Plenum, då Remiss bör ske; ”dock staude hvarje Ledamot öppet, att ”öfver samma mål sig yttra, hvilket hans ”yttranden äfven skall till Utskottet remitteras;” hvarefter Hans Excellence förklarade, att, enär Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga Proposition blifvit i sista Plenum den 20 dennes lagd på bordet, borde densamma ock nu, till följd af nyss uppläste Grundlags-stadgande, till vederbörligt Utskott förvisas; likväl med öppen rättighet för Herr von Quanten, att framdeles i ämnet sig yttra, om lian så behagade.
Hans Excellence hemställde alltså, alt 336 Den 22 November f. m. Kongl.
Majrts Högstberörde Nådiga Proposition måtte, tillika med de af Herrarne Törnebladh, Danckwardt och Ribbing i anledning deraf nu afgifne yttranden, till Lagutskottet remitteras.
Jag hemställer om icke den Kongl. Propositionen äfven må remitteras till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet, då frågan hufvudsakligen är af Ekonomisk beskaffenhet.
Lagutskottet har alltid förr, då det behöft EkonomiUtskottets biträde, sjelf sådant påkallat.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Friherre Leijonhufvud, Abraham, såsom Ordförande i BevillningsUtskottet, anhållit, att nämnde Utskott måtte, under innevarande Riksdag, få begagna SecretaUtskottsSalen; och hemställde Hans Excellence, om icke Ridderskapet och Adeln, i likhet med hvad vid sista Riksdag ägde rum, behagade öfver berörde anhållan inhämta RiddarhusUtskottets Utlåtande.
Den 22 November e. m. 337 Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till 2 e. m.
Föredrogos å nyo och remitterades nedannämnde Kongl. Maj:ts, den 29 sistlidme October och den i3 dennes, aflåtne, samt den 20 dennes på bordet lagde, Nådiga Propositioner till Rikets Ständer: Till StatsUtskottet: 1:0
Om fortfarande af det vid sednaste Riksdag beviljade Anslag till anläggande af en Vattenledning tili Carlskrona. 2:0
Om förhöjning i Rotehjelpen för svaga Rotar inom Kronobergs- och Caimare Län. 1 H. 22 338 Den 22 November e. m. 3:o Angående Yacance-Afgifts erläggande af Rust- och Rotehållare vid Båtsmanshållet, då Båtsmän under krig afgå. 4:o Angående någon jemkning i grunderne för RecognitionsSkogarnes skattläggning. 5:o Angående Hästars presterande i stället för Manskap af Extra-Roteringsskyldige. 6:0
Om afhjelpande af den årliga kristen i SalpetterFonden, och om ett förändradt sätt för Salpetter-gärdens uppbärande.
Till Stats- och BevillningsUtskotten:
Angående förändrade grunder för Lego- och Salusågars samt Valk- och Stampverks beskattning.
Till Stats- samt Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskotten:
Angående Anslag af vidare nödige Medel till understöd för utflyttningar vid Ägo-skiften, äfvensom till fortskyndande af Afvittringsverket i Rikets Norra Provincer.
Den aa November e. m. 33g Herr Ribbing j Arvid> uppläste följande :
Att minska onödiga Rättegångar, vore utan tvifvel att minska ett ondt inom Samhället, ty de förbittra de tvistandes sinnen, och undergräfva deras förmögenhet, samt hänföra dem ofta lill Beslut, som likna Spelarens.
Tvistande
Parters lefnadssätt å Näringsställena vid Tingshusen och annorstädes medföra äfven moraliskt förderf.
Uppmärksamheten horde derföre fästas vid några handgripliga fel i nu varande sättet för Rättegångars behandling och expedierande, hvilka föröka sjelfva tvisterne, och föranleda till deras vidlöftighet.
Det är väl icke klokt beräknadt, att föda och underhålla den, hvars oväldighet i Rättegången man söker, just med de Rättegången åtföljande sportler.
Eller äro dessa sportler en substans i Domarens näring honom värdig?
Kan man vänta, att deraf skall följa nit för Rättegångars afstyrande, eller verksamhet för dei’as snara afslutande?
Huru vill man ens förena detta med de enklaste reglor i naturen?
Visserligen strider den redlige för det goda, äfven när det gäller hans egen förmögenhet och utkomst; men hvem vågar påstå, att ej striden, vid sådane förhållanden, försvåras. 34o Den aa November e. m.
Expeditionslösen utgör en stor del af Domarens lön, emedan den öfverstiger kostnaden för Expeditionernes uppsättande och utskrift.
Nu beräknas denna lösen efter ark talet af de utgående skrifterne, och huruvida denna beräkning verkar på Expeditionernes förlängning, genom utdragen stil, derom må bifogade fac simile af Ifäradsoeh LagmansRätternes Protocolls-och Domboks-Utdrag vittna.
Innehållet af hvad desse bokstäfver betekna, må då vara hvad som häldst, så innebär dock hvarje bokstaf ett präjeri.
Samma orsaker, som föranleda stilens utdragande, torde äfven någon gång föranleda vidlöftighet i uppställningen, och en i afseende på Rättegångsformerne allt för senfärdig och uppskof medförande behandling.
En Tioårig, att börja med, simpel Lagsökning efter Skuldsedel har man nyligen sett icke binna afslutas i Fordringsägarens lifstid.
Han dog för kort tid sedan obetald, och Gäldenär,en, som genom åsamkade räntor och kostnad, fått den skuld fördubblad, sorn lian vid Lagsökningens Början väl kunnat betala, har nu nödgats eedera bonis.
Nyligen har jag såsom Do - Den 22 November e. m. marc afslutat mål vid HäradsRalten, af hvilka ett vid ad förutgående särskildta Ordinarie HäradsTing förevarit.
Nästan vid hvarje Riksdag har man föreslagit FörlikningsDomstolar.
Jag tror, att våra vanliga Domstolar mera skulle blifva det, om man något vårdade sig derom, att det icke stridde mot Domarens fördel, att uppfylla den honom i Lag föreskrifna skyldighet, att mana Parterna till förlikning, och att icke lemna obehöriga Advocater tillträde vid Domstolarne.
Lagstiftaren har i denna sednare del uttömt sig i Stadgandeii, som icke gjort, ej heller skola göra tillfyllest, så länge det blifver
Domarens fördel att skydda Advoeaterne, hvilka dels tillställa, dels, genom Advocatur förlänga de inkomstgifvande Rättegångarne.
Uppmärksamhet å allt, hvad sorn i någon mohn kan minska Rättegångar, är så mycket mer nödig, sorn, om än genom nya Stats-anslag till nya HofRätter eller flere Ledamöter deruti, Rättegångarne derifrån kunna fortlijelpas, de ändå komma att qvarstadna i högsta Instantien , hvarest endast en, till sin personal i Grundlagen bestämd, Domstol skall afgöra allt, äfven blifvande tillskottet från de ökade arbetskrafterne i HofRätterne, då högsta
Domstolen likväl förut icke ens medhunnit hvad
Den 22 November e. ra. från HofRätterne i deras förra skick inkommit.
Olägenheterna af en fördröjd rättvisa i sina directa följder för Parterna, hvilka derunder lefva liksom i ett slags rättslöshets-tillstånd, har jag korteligen, genom anförande af ett exempel, sökt visa.
Vådan deraf i politiskt afseende omtalar äldre och nyare Historien.
Det bör icke eller förbises, att vidlöfliga Rättegångar så medtaga utrymmet i Archiverne att Staten äfven nödgas härför tillskjuta ytterligare medel att förvara dessa Rättegångarnes rumdryga qvarlefvor, hvilka äfven utan motsvarande gagn medtagit PappersBrukens tillverkning.
Domarens nytta eller skada bör i möjligaste måtto afsöndras ifrån Rättegångarne, så att hans inkomster icke bero af deras uppkomst, mängd eller vidlyftighet; derföre yrkar jag nu, såsom vid förra Riksdagen, ändamålsenlig rättelse i Författningarne om Expeditions-lösen, så att, i hvad lösen öfverskjuter egentliga skrifningskostliaden, den må uppbäras af Staten, på sätt, som jag vill minnas, att Särskildta Utskottet äfven något omnämnt, eller att, då till exempel, nu betalas 36 sk. för första, 18 sk. för andra arket, o. s. v., stämpladt Papper till detta belopp i stället användes.
Härförutan bör dock deri verkeliga skrifningskostnaden, lika å hvarje utgående
Den 11 November e. m. 343 stämpladt ark beräknad, till 5 eller 6 sk., innefattas i stämpeln och Expeditionshafvanden tillkomma.
Med ett ord, stämpeln å Cliartor till Expeditioner i civila mål, skulle innefatta den vanliga Chartans belopp, lösen och dertill nyssnämnde skrifningskostnad; och i Criminelle mål, endast lösen och skrifningskostnad; så att all lösens påskrift af Expeditionshafvanden upphörde, och endast den påtryckta Stämpel betalades.
Denna betalning skulle Expeditionshafvanden uppbära, och endast deraf behålla skrifningskostnaden, likasom lian nu behåller Chartae-försäljnings-provision, och resten redovisas, såsom ChartaeSigillatae-medel, Å utskrifter borde minst 3o rader med minst 12 stafvelser på hvarje rad finnas, deräst ej uppställning af Räkning med columner eller dylikt gör omöjeligt, att å hvarje sida rymma detta innehåll.
Häraf följer, att de, som till större eller mindre del aflönas genom Expeditions-lösen, skulle hafva motsvarande lön på Stat, hvartill ökade Chartae-Sigillataemedel lemnade utväg.
Lösen, som icke härleder sig från Rättegång, eller beror af mer eller mindre dragen stil, utan till visst belopp är bestämd, såsom för Fastebref, Boupptekningar, hvarjehanda bevis om Lagfart, Intckning m. m. dylikt, skulle dock qvarstå. 344 Den 32 November e. ro. Jag anhåller ödmjukast att denna Motion pröfvas i sammanhang med frågorne om CivilStatens nu förestående löne-reglering, till hvilken fråga jag framdeles återkommer, och att förhöjning af deras löner, hvilkas inkomst för närvarande till större eller mindre del utgöres af Pappeislösen, icke mätte beviljas, utan med villkor a£ denna förändring derb Om Communicatron af denna rarin Motion med de öfrige Respective RiksStånden, samt Remiss deraf till vederbörande Utskott anhåller jag vördsammast Lades på bordet.
Herr Ribbing> Arvid * anförde skriffeligen:
Då jag nu utbeder mig att få fästa Högloft, Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid några olägenheter, sorn Förfa tillingarne angående Brännvins försäljning och öfverflödiga bruk medföra, börjar jag med att tillkännagifva, det jag, lika med de fleste, anser fylleri för ett brott, som föranleder till det största förderf och det mästa onda, som för närvarande inom vålt Fädernesland är att bekämpa; dock tror jag, att nitet under striden deremot, måste vara vist och väl beräknadt riktadt, emot Den 22 November e. m. 345 fylleriet, ehvad det träffas inom den ena eller andra Classen af Samhällets medlemmar, och att det icke, såsom nu, må medgifvas Åklagaren, att mera söka åtkomma den felandes penningar, än att få öfverträdelsen bestraffad.
Nu varande Brännvins-försäljnings och Fylleri-författningar, begagnade af visse tillsatte oförsynte Åklagare, undergräfva det förnämsta stöd rättvisan äger, nemligen trovärdiga och sanningsfulla vittnesmål.
Till LandsCancellier och närmaste
Domstolar inkallas ioo:detals personer, atti dessa mål aflägga vittnesbörd.
Ganska få af desse personer äro bestämde i berättelsen, och de tydligaste spår af falsk ed upptäckas.
Stundom synes de vara förbittrade mot åklagaren, stundom med honom i hemligt förstånd.
Att de icke vilja vittna till fördel för en person, hvilken under namn af LandsFiscal, eller dylikt, af dem anses för en ofridens budbärare, som sjelf vet med sig, att hanär till den grad hatad, att han ej vågar färdas i bygden utan med gevär, — det är begripligt; särdeles när härtill kommer hvad som är en antagen sed, att den anklagade, före vittnesmålet, undfägnar de personer, som skola vittna emot honom.
Å andra sidan äro de betaldte eller ilskne angifvare, som ej få upptäckas, angelägne att fälla den de angifvit, och hvem vet då, 346
Den 22 November e. in. om och när icke sjelfva angifvaren uppträder såsom vittne.
Då en förlikning med Åklagaren träffas, skall så tillgå, att, utom mutan, som i stället för böter, honom gifves, fästes dervid det villkor, att den, som härmed skall undslippa, jemväl måste i sitt ställe angifva 2:ne andra personer, som varit öfverlastade, eller minuterat Brännvin, och skaffa vittnen till deras öfvertygande.
På detta sätt drifver Åklagaren sin näring oafbrutit, under det flere krögare i trakten befordra fylleriet, och utgöra dessutom till honom viss årlig eller månadtlig skatt, som till och med till belopp är allmänt känd, fastän allt icke kan i bevis ledas.
Oförsyntheten har till och med gått så långt, att den, som ena stunden varit tilltalad, har ännu, innan hans sak blifvit Lagligen afslutad, uppträdt såsom vittne emot en annan angifven, och förklarat sig i Actors närvaro för ojäfvig, och hade nära fått vittna, om han ej af Domaren blifvit igenkänd och, såsom Åklagarens vederpart, afvisad.
Handlin gar finnas, sorn utvisa detta förhållande, likasom att bland de mångfalldiga vittnen, som besvärats till Tings, der de Lagligen icke kunnat tilldömas ersättning, varit den tilltalades Moder, Faster, Svåger, o. s. v., hvilka alldrig kunnat få vittna, och således onödigt blifvit besvärade med inställelse.
Att Domares och LänsStyrelsers tid med dessa mål ansenligen upptages, är lätt Den 11 November e. m. 347 att förstå.
Vid HäradsRätterne hafva de utgjort ungefär -^del af målens antal, och jag vet, alt vid HofRätten, ett likartadt förhållande inträffat; men ej nog härmed; sjelfva Ämbetsmännen antastas och göras jäfvige, hvarigenom de ej kunna mota framfärden af anklagelserne; och hvilka åtal kan ej en sådan Åklagare, med tillgång på sålunda beredda och kända vittnen, våga.
Landshöfdingen i Länet har länge varit jäfvig att såsom dömande befatta sig med något, som rört den omförmäldte åklagaren.
Vid sistlidne Riksdag anhöllo Rikets Ständer i Underdånighet om indragning af LandsFiscals-tjensterne i de Län, der Krono-betjeniugen icke hade vidsträcktare district, än alt de äfven kunde medhinna utföra de åtal, som tillhörde Allmän Åklagare; men Kongl. Ma:jt har i Nådigt
Bref af den 20 Aug. 1825 förklarat sig icke kunna Rikets Ständers underdåniga hemställan bifalla.
Yid sådant förhållande, och då dessa LandsFiscaler ej allenast skola bibehållas, utan derjemte, på ett sådant sätt, lill ett plågoris för folket, få utöfva deras befattning, är för oss ingen annan utväg, än att söka ändring i de Författningar, som väl och måttligt handhafde, eljest kanske varit goda nog. 348 Den 11 November e. m.
Må bända är icke förhållandet öfver allt sådant, som det af mig beskrifna, men nog af att det kan blifva det; och tid är verkeligen att fästa uppmärksamhet härå, så väl för det moraliska förderf, som spioneri och angifvare-systemet, jemte Rätlegångarne, medföra, som för den osäkerhet lill person och egendom, som falsk ed lemnar att befara.
För att i någon måhn afhjelpa det onda, föreslår jag den ändring i fyllerrförfattuingen, att deruti stadgade penningeböter alltid förvandlas till motsvarande vatten och bröd; eller ock, om lämpligare finnes, fängelse i mörkt ruin; emedan jag tror, att följden af denna förändring skall blifva, att, sedan hopp om sakören för Åklagaren sålunda upphört, han skall inskränka sig till att anställa åtal endast der saken det fordrar, såsom då någon oftare beträdes med att vara öfverlastad, eller, under det han är i sådan belägenhet, jemväl störer allmän ordning.
Inträffar detta, så komma äfven vittnen att mera sparsamt påkallas, och de kallade icke alt stå uti omnämnde för dem vådliga förhållande till åklagaren och den åklagade, deremot när tillämpning af författningarne malte ske, kommer öfverträdelsen att umgällas med ett ansvar, för hvilket man i allmänhet mera lädes, än för några R:dr i böter, hvilka erlägges af den förmögue med lika lätt - lien 11 November e. m. 34g sinnighet, som betalningen för den rusgifvande varan, och hvilka hos den fattigare ej sällan utmätas, till skada för hans redan nog lidande hustru och barn.
Jag föreslår denna förändring, emedan jag tror, att brottets nesa, sålunda \
Lag stadfästad, skall af den mera bildade derefter blifva känd och erkänd i ofvertygelsen eller erfarenheten, och opinionen, verka nedåt i de lägre Classerne till förbättring.
Herr Ribbing, Arvid> uppläste ytterligare följande:
I fråga om Bran vinsförsäljning, så är det i sig sjelft en orimmelighet, alt förbjuda försäljningen af en vara, som är bland de allmännaste, tillgängeligaste och lättast transportable; men då Brännvinet i vissa afseenden kan betragtas för ett gift, så skulle jag icke hafva något emot Minuterings-förbudet, om ej erfarenheten visat, att detta Förhud, medförande alla de olägenheter, som åtfölja Fylleriförfattningen, ingenting annat kunnat uträtta, än att skattlägga en del Lönnkrogar under visse åklagare, medan de fleste i alla fall blifvit obemärkte och frie. 35o Den 22 November e. m.
Jag föreslår derföre, att.
Bränvinsförsäljningen på landet må varda fri, med undantag om Sön- och Helgedagar, men i Städerne och deras grannskap förblifva vid hvad hittills stadgadt varit.
Föredrogs å njo och remitterades till StatsUtskottet Kongl. Majrts, den 29 sistledne October aflåtne, samt den 20 dennes på bordet lagde, Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående jrkad befrielse från Rotering för Tynderö Socken i Wester-Norrlands Län. Herr Wirgins Arvid:
Femte § 2 Mom.
RiddarhusOrdningen, jemförd med 21 §, lemnar det Resultat, att under loppet af Riksdagen en Ledamot i Utskott kunde blifva dess Ordförande, utan att den förre, som borde vara enda skälet, afgått.
Olägenheterna af ett slikt förhållande behöfva visst ej utvecklas; och jag får endast vördsamt underställa denna Anmärkning Ridderskapets och Adelns ompröfvande.
Tillika får jag äran fästa uppmärksamheten på en olikhet i hvad, som blifvit föreskrifvit och practiserats rörande Bänkmansvalen.
19 § lyder, som följer:
Den 11 November e. m. ”Sedan Riksdagen af Konungen blifvit å RiksSalen Öppnad, böra nästa Söcknedag derefter, så vida Plenum Plenorum icke å samma dag är anbefaldt, Bänkmans- och Electorsvalen verkställas.
Med dessa val förliålles sålunda, att enligt AnteckningsListan, samtlige Ridderskapets och Adelns närvarande hela antal delas uti femtio serskildta, men till beloppet lika delar, hvarvid, om något mindre antal skulle öfverblifva, detsamma på sista Afdelningen med en Person på hvardera fördelas bör.
Sedan detta blifvit verkstäldt, uppropas hvarje Afdelning för sig, som begifver sig inom skranket, att förrätta bänkmansval, hvarvid hvar och en inlemnar en sluten Sedel, tecknad med en af de Personers namn, som i Afdelningen finnas, då den, som de fleste rösterne erhållit, är behörigen vald Bänkman &c.”
Af denna § synes tydeligen, att Ridderskapet och Adeln skulle till BänkmansAfdelningar formeras samma dag och omedelbart före Bänkmansvalet.
Så har likväl ej skedt, och lärer äfven vara svårt att verkställa.
Detta anmärkes derföre såsom en olikhet i föreskrift och practisering.
Lades på bordet. 352 Den 22 November e. rn.
Å nyo föredrogs och remitterades till StatsUtskottet Herr von Hartmansdorffs, August deri 20 dennes på bordet lagde Motion, om Riksdagskostnadernes bestridande af RiksgäldsContoiret, så väl under Riksdagens lopp, som efter dess slut.
Vid förnyad föredragning af Herr von Hartmansdorffs, August, den 20 dennes på bordet lagde Motion, att samtelige Rikets Ständers Utskott måtte anmodas, att i slutet af deras Betänkande!! uppställa ett bestämdt till- eller afstyrkande i hvarje ämne, blef samma Motion, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, till ExpeditionsUtskottet remitterad.
Det nit hvarmed den sednare tiden så fördelaktigt utmärkt sig, att söka undanrycka glömskan allt hvad i någon mohn kan bidraga till vidare ljus i Ridderskapets och Adelns och med detsamma Fäderneslandets häfder, har föranledt mig att erbjuda Höglofl.
Ridderskapet och Adeln ett Document, som jag funnit i min Morfars Mormors Morfars Fars, RiksCanzleren Axel Oxenstjernas Archiv.
Det är nemligen Konung Sigismunds för Ridderskapet och Adeln Den 22 November c. m. 353 Adeln utfärdade Privilegier af den io Julii i5q4 i Original.
Då denna handling nu vördsammast erbjudes Ridderskapet och Adein, anhåller jag endast lika vördsamt, att en Copia deraf måtte lemnäs mig från RiddarhusUtskotlet, för att för,varas på samina ställe, der originalet blifvit funnit.
Herr RosenbladBernhard: Sedan Friherre Ridderstolpe gjort Ridderskapet och Adeln en present, så mycket dyrbarare, som den tillhört den store och oförgätlige Axel Oxenstjernas Samlingar, hemställer jag, om icke Ridderskapet och Adeln behagade förena sig med mig uti att derföre hos Friherren aflägga Ståndets tacksägelse.
Tillräckligen belönad genom tillfredsställelsen alt hafva gjort Ridderskapet och Adeln ett nöje, får jag undanbedja mig all tacksägelse.
Hans Eoccellence Herr Grefven ock LandtMarskalken förklarade, det han ansåg sig, i anledning af Herr Rosenblads nyss gjorde framställning, böra inhämta Ridderskapets och Adelns tanka, huruvida Ridderskapet och Adelil instämde i Herr Rosenblads yttrande.
Ropades Ja, v II. a3 354 Den 11 November e. m. Hvarefter Hans Excel lence hemställde, alt det af Friherre Ridderstolpe omförmälte
Document måtte öfverlemnas till RiddarhusUtskotlet, för att sedermera tillställas RiddarhusDirectionen, och hland Riddarhusets Handlingar förvaras, samt att en afskrift deraf måtte, genom RiddarhusUtskottets föranstaltande, varda Friherre Ridderstolpe meddelad.
Justerades PleniProtocollet för den in dennes. i I Justerades följande:
Utdrag af Protocollet, hållet hos IJöglofl.
Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 3 2 November 1828.
S. D. Sedan Friherre Leijonhufvud, Abraham, såsom Ordförande i Bevillningsutskottet, anhållit, att nämnde Utskott måtte under innevarande Riksdag få begagna SecretaUtskottsSalen; så beslöt Ridderskapet och Adeln att öfver berörde anhållan inhämta RiddarhusUtskottets Utlåtande.
Den 2.2 November e. m. 355 S. D. Remitterades till RiddarhusUtskottet:
Grefve Frölichs, David, dea 20 dennes på bordet lagde Motion, angående offentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar; jemte de af åtskillige Ledamöter rörande samma ämne afgifne yttranden.
Ut syipra.
Remitterades till LagXJtskottet: Kongl.
Maj:ts den i3 dennes aflåtne, samt den 20 derpå följde, på hordet lagde Nådiga Proposition till Rikets Ständer, att Kongl.
Maj:ts Nådiga Förordning, angående grunderne och villkoren för Hemmansklyfning, samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från Hemman, af den 19 December 1827, må gälla äfven i afseende på Säteri, Rå och Rörs, och FrälseHemman; samt att föreskrifterne om SäteriByggnads underhållande å Säterier må upphöra; jemte de af Herrarne Törnebladh, Carl, Danckwardt, Magnus Georg, och Ribbing, Arvid, i anledning af Högstberörde Proposition, denna dag afgifne yttranden.
Sedan Frih.Ridderstolpe, Fredric, behagat till Ridderskapet och Adeln öfver - 356
Den 22 November e. m. lemna ett Document, innefattande Konung Sigismunds för Ridderskapet och Adeln utfärdade Privilegier, af den i o Julii i5p4> i Original; beslöt Ridderskapet och Adeln anmoda RiddarhusUtskottet, att icke allenast tillställa RiddarhusDirectionen samma Document, för att i RiddarhusArchivet behörigen förvaras, utan ock låta till Friherre Ridderstolpe aflemna afskrift deraf.
S. D. Remitterades till StatsUtskottet: 1:0 Kongl. Maj:ts den 29 sistlidne Oetober och den i3 dennes aflåtne, samt den 20 dennes pä bordet lagde JNådiga Propositioner till Rikets Ständer; Om fortfarande af det vid sednaste Riksdag beviljade Anslag till anläggande af en Vattenledning till Carlskrona.
Om förhöjning i Rote-hjelpen för svaga Rotar inom Kronobergs och Calmare Län.
Angående Vacance-Afgifts erläggande af Rust- och Rotehållare vid Båtsmanshållet, då Båtsmän under Krig afgå.