Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Friman, som förenat sig med hvad af Herr Lector Arenatider i ofvanberörde måtto blifvit yttradt, men derjemte tillstyrkt, det måtta hos Kongl. Maj:t en sådan författning i underdånighet föreslås, hvarigenom för«am!ingarne tillerkändes rättighet, att blifva hörde, innan Befälet för värfvade Soldaten finge utfärda Permissions Pass ; äfvensom Herr Prosten ansett permitterad© Soldater höra vid bort- och återgåendet vara för edde med Marcheroute och traktamente efter Tägordningen. 4:0 Utdrag a?
HögvördigaPrest-StåndetsProtocoll för den 23 och 30 sistlidne December, innehållande anföranden af Pierr Biskopen 482 Besv. och Ekon.
Doctor Faxe, Herr Prosten Billdahl, Herr Prosten Doctor Stenhammar och Herr Professorn Doctor Vijkman.
Herr Biskoppen Doctor Faxe har besvärat sig öfver de olägenheter, som. landsbygden i Skåne skall, framför andra, få vidkännas genom permitterade Soldaters kringstrykande med Hustrur och Barn och ohöfliga påfordrande af gåfvor utaf säd och matvaror, hvilka ofta skola utgöra ett större belopp, än som för Socknarnes egna fattiga årligen erfordras, Herr Prosten Billdahl har anfört ett exempel derpå, att, sedan värfvad.
Soldat gift sig inom den församling, der han under permissions-tiden uppehållit sig, och sedermera tagit Hustrun med sig till Garnisons-orten, hvarest han efter några års förlopp genom döden afgått, hans Enka med 4. barn uti ett alldeles utblottadt tillstånd blifvit förpassad till hemorten, och den församling, der hon var född, för att med husrum och underhåll förses; och, då besvär deröfver hos Konungens Befallningshafvande blifvit anförde samt Enkan med Barnen återsände till Garnizons. orten, att der qvarstadna och vårdas, hade Kongl. Maj.'ts och Rikets KamtnarCollegium, uppå deröfver anförda klagomål, medelst utslag förklarat, att Garnizons-orten icke kunde förbindas försörja Enkor och barn efter aflidna värfvade Soldater, utan borde sådant ske i den ort, hvarest Enkan var född och sin mesta tid vistats.
Denna tunga har Herr Prosten ansett böra upphöra och permissions-rät - Bcsv. och Ekon.
Eetänkanden. 4(33 tigheten inom värfvade Arméen följaktligen inskränkas.
Herr Doctor Stenhammar har gjort åtskilliga anmärkningar emot obehörigheten af handtverksarbetares kringstrykande 5 till förekommande hvarafjHerr
Doctorn föreslagit, , att ingen sådan person må äga rättighet öfvergifva den Stad, der han på verkstad blifvit antagen, utan så vida han gitter med bevis styrka, att han lega och skjuts elier åtmindstone tillräckliga underhålls-penningar för rese-tiden erhållit af den nya Husbonden, genom hvilken ordnings införande en verklig båtnad förmodades böra uppkomma för Handtverkerierna, der hvar och en desto samvetsgrannare måste vinnlägga sigom flit och trohet i sin tjenst, ju större han funne sitt ©get äfventyr, i händelse han genom lättja, vårdslöshet, sturskhet eller fylleri skulle råka förverka sin Husbondes aktning och tillgifvenhet.
Herr Doctor yijkman har till älla delar förenat sig med Herr Doctor Stenhammar och för öfrigt tillagt, såsom ett, i Herr Doctorns tanka, säkert botemedel emot Gesällers sysslolösa kringvandrande och pockande hellande, samt derunder någon gång bidragande till Veneriska smittans utbredands på landet, det måtte handtrérksgesäller hädanefter varda satte under Tjenstehjons-stadgan och förpligtade, att tjena halfva eller hela året ut, utan att. såsom nu sker, löpa Landet kring, och blifva för det allmänna en betungande och tärande i stället för en närande 484 Eesvt och Ekon.
Vilk.
Blänk anden, meälem.
Detta allt bär Utskottet tagit i öfvervägande; Och, hvad forst engar frågan om inskränkning eller upphörande af permittrrings-rättigheten vid de värfvade Regeunenterna; sa, ehuru Utskottet nogsamt har sig bekant, att ett alltför vidsträckt begagnande af en sådan rättighet medfört flera olagenheter för detri» som bo p^ landet, och i synnerhet nätä intill Garnizotis.orterna eller vid stora Landsvägen, anser Utskottet likväl samma rättighet icke böra eli r kunna upphöra, emedan den e allenast blifvit af Kongl.
Majit i Nåder tilläten, utan ock de värfvade Regtmenternas bestånd derpå för* någon del beror, i så måtto, som det nästan skulle blifva omöjligt att vid nämnda Regementer erhålla någon väl fräjdad Soldat, om i :ke denne ägde det hopp» att få permission och att under Capitulationstiden få besö .a sina anhöriga och vänner i den ort, hvari rån han kommit.
Da i of" vanl erörde arseende öfverklagade olägenheter 3 ra iraellertid rudan blifvit i betydlig nion tnindskade, sedan Kongl.
Ma it genom nådiga Genera!
Ordres af den 26 April 1817 befallt» det vederbörande Regements befälhafvare skola noga vaka deröfver, att ej annat än välfrägdadt Manskap må från Garnizons-tjenstgöring parmitteras, och att lie gifte Soldaterne i möjligaste måtto qvarhållas till ständig Garnizons tjenst.
Dock, sorn derigenom icke upphört de för Städerna och Landet besvärande omständigheter, som uppkomma i synnerhet deraf, att permitierade Soldater icke Besv. och Ekon.
Bctänkanden.
485 äro förbundne, att under permissionstiden hafva något serskildt försvar, utan äga frihet att uppehålla sig hvar som heldst å den ort, dit de äro permuterade, och att jemväl medtaga deras Hustrur och Barn, hvaraf följden ofta blifvit, att alla dessa permissioner omsider kommit att ligga den Stadens eller Församlingens fattigvård till last, der de någon tid fått uppehålla sig, så har Utskottet ansett sig böra föreslå: 1:0
Att värfvad Nummer-karl, som till någon viss stad elier socken permitteras, bör genast för Pastor nå stället uppvisa sitt Pass eller Permissions Sedeloch sednast inom åtta dagar efter ankomsten till församlingen hafva förskaffat sig försvar hos någon inom Församlingen godkänd person, hvilken ä näst derefter infallande Söndag bör sådant Församlingens Ledamöter tillkännagifva ; hvarefter den sålunda försvarade karlen icke får under permissions-tiden öfvergifva sin Interims-Husbonde förr, än karlen kan visa, att han erhållit ett annat lika godkändt försvar; och detta allt vid äfventyr för karlen, att, oaktadt sitt pass eller permissions-sedel, genast gripas och återföras till Regementet. 2:0 Att, om värfvad
Nummer-karl skulle under permissions-tiden få afsked eller blifva utur Compagniels Rullor utstruken, han icke bör få qvarstadna i den församling, der han då vistas, utan så vida församlingens Ledamöter dertill samtycka ; äfvensom att en afskedad eller utstruken Nummer-karl, sorn tjenat vid Värfvadt Regemente, icke bör esv. och Elion. Utsk.
Betdnkanden. få försändas eller förpassas till någon viss Stad eller Socken, utan qvarstadna der han såsom Krigsman sist varit skrifven, så framt icke församlingen bifaller hans emottagande, hv ilken Regel Utskottet tillstyrfeer böra få gälla jemväl i afseende på sådana karlars Hustrur och Barn samt Enkor, de der äfven under karlarnes Permissions-tid icke böra få medfölja till permissions-orten, utan dertill f ont af försatt. lin gen letnnadl bifall, på sätt och i den ordning, som Kongl. Kungörelsen af den 5 December 1788, samt Kongl Förordningen af den 27 Fcbruarri 180j. förekrifva. 5:0
Att, då genom redan utfärdade författningar är fore«kuiVet, det uti Soldaters Pass eller permissions-sedlar bör utsättas karlros fi a d och uppförande uti Garnizons-01- ten, samt att han bör förse sig med bevis af P ester-kapet, huru hon uppfört sig i den församling, der han under permissions-tiden vistats, det jemväl bör åligga den, som Persxsissions-sedeln utfärdar, att deruti förelägga karlen viss bestämd lid och väg för bort-och återgåendet, vid äfventyr att, i händelse af öfverträdelse deremot, genast gripas och till Regementet återföras.
Ständer finna för godt att gilla och antaga hvad Utskottet sålunda föreslagit, och underdånig skrifvelse till Kongl. Maj :t i följd deraf komma att afgå ; så torde dervid tillika fogas den underdåniga anhållan, att Kongl. Maj:t i hela vidden af detta ämne täcktes i Nåder vidtaga sådana åtgärder, hvilka, med bibehålla*!- B esil. ech Elion.
B et änkan c!en.
48 7 de -af de värfvade Regementernas Permitterings-rättighet, lära i möjligaste matto undanrödja de olägenheter för Landets Invånare, hvaröfver man klagat.
Vid; ömmande åter Handtverks-Gesäller; så, emedan detta ämne har ett oskiljaktigt sammanhang med den hos Lag- och Ekonomiutskotten redan handlagde och till Riksens Höglofl.
Ständers afgörande öfverlemnade fråga, angående en Allmän Näringsfrihet; ty anser Utskottet det skola blifva utan ändamål, att afgifva något serskildt utlåtande, rörande den af HandlverksGesäller hittills begagnade frihet, att hvad tid som heldst på året få flytta från den ena Mästaren och Staden till den andra.
Dock varder detta allt vördsaniligen öfverlemnadt till Riksens Höglofl.
Ständers närmare ompröfning.
N:r 84- Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskotts Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande väckt motion om Vestmanlands Regementes befrielse' frun ArbetsCommendering vid Gotha Canal•
Höglofl. Ridderskap^! och Adeln har till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet ä - 488 -Eesv. och Ekon.
Betänkandeni terremitterat Utskottets Betänkande af den 17 sistlidne Januari, rörande den af Riksdagsfullrr. ägtigen för Siende och Tuhundra Härader i Vestmanlands Län, Joli.
Vessing, m. fl. gjorde begäran, att Vestmanlands
Regemente måtte befrias från att blifva com menderadt till arbete vid Götha Canal; vid hvilket Betänkande anmärkningar blifvit gjorde af: 1:0 Herr Grefve Johan Henning Gyllenborg, sorn ansett Utskottet hafva bort upptaga och vederlägga de Författningars föreskrift, hvilka tala för den yrkade befrielsen; heldst 70 §, uti Kongl. Resolutionen af år 1766 på Allmogens Besvär innehåller, att ingen uppbudning af soldater får ske till enskildt arbete eller enskilda personer till nytta, hvilket ock i förra Resolutioner vore uttryckeligt förbudet, och Kongl. Reglementet af den 11 April 1810 för Götha Canal icke heller bestämdt föreskrifver arbetsskyldighet af Kronans indeldta manskap vid nämnde Canal; hvarförutan Herr Grefven såsom origtigt anmärkt, att Utskottet yttrat sig, det denna fråga icke annorlunda än soia commando-nuU vore att anse; hvaraf således skulle följa, att Utskottet funne en annan tillämpning af Grundlagen i detta afseende böra vara, än Konungen sjelf i Nåder funnit, enär Dess Nådiga Befallningar om indelda soldaters arbeten vid Götha Canal utfärdas genom vederbörande Expeditioner i vanlig Embetsväg, men icke såsom corona andomåh Besv. och Ekon.
Eelänkanden.
48f 2:o Herr Eberhard Munch af Rosensköld, som, utan att inga i någon pröfning deraf, huruvida Vestmanlands Regemente borde till arbete vid Gotha Canal commenderas eller icke, endast ansett frågan ingalunda böra betraktas såsom ett corn man do mål. 3:0 Herr Friherre Carl Henric Ankarsvärd, som, pa de af Herr Gretve Gyllenborg anförda grunder, anhallit om återremiss af Betänkandet. 4:0 Herr Ambrosius Magnus Berghman, som påstätt frågan icke vara ett Commando* utan ett Ekonomi-mal, och 5:0 Herr Friherre Ludvig Boije, som väl ansett Diskottets Betänkande vaia till alla delar rigtiet, meri önskat, att allt utlåtande i ämnet matte af Diskottet uppsk utas, intill dess den hu vudsafcliga frågan om sjelfva Canalarbeiets bedrifvande förut blifvit afgjord, på det icke ärenderus måtte i omvänd ordning afgöra?.
Häremot ha va Herrar, Friherre Jacob Cederström, Grefve Baltzar Bogislaus von Platen, Friherre Thure Drufva och Friherre Adolph Lagerbjelke talat för bifall af Betan an de t; hvarvid Herr Grefve von Flaten tillika upplyst, att Kongl. Majit ej allenast uti Nådig skrifvelse till Directionen öfver Götha CanalBvggnad af den 12 Februari 1811 fötklarat, det Canal arbetet vore att anse lika med andra Krönans arbeten, såsom å fästningar, hamnar och dockor, och att arbetsmanskap, tillika med nödigt befäl, finge genom Konungens tjenstgörande General Adju - 491J Besv. och Ekon. XJcsk.
Eetänkanclen. lanter beordras till Götha Canal, utan ock uti en sednare
Nådig skrifvelse af den 23 Februari 1813 förordnat, det ersättning för beldädnads-slitningen borde äga rum och vederbörande tilldelas.
I anledning af detta allt får Utskottet anföra, att, då Riksens Högloft.
Ständer uti underdånig skrifvelse till Kongl.|Maj:t af den 30 Octo ber 1809 anhållit, det Kongl. Maj:t i Nåder täcktes vidtaga nödiga anstalter till Götha Canal arbetets-utförande, och att arbetsmanskap af Infanteri Regementerna måtte dertill lemnäs, har Utskottet ansett sig böra taga såsom alldeles gifvet, att det varit denna Riksens Höglofl.
Ständers egen underdåniga begäran, sorn grundlagt deras öfvertygelse om rättvisan och billigheten uti det beslut, hvarmedelst Riksens Höglofl.
Ständer vid 1815 års Riksdag gillat och bifallit detta Utskotts den 1 Juni samma år afgifna Betänkande, hvilfeetitillstyrker afslag å den vid nämnda Riksdag georda anhållan om Helsinge Regementes befriande från arbete vid Götha Canal.
Då för öfrigt ej allenast 14 §• uti 3809 ars Regeringsform tillägger Kongl.
Maj:t Högsta Befälet öfver Rikets Krigsmagt till Lands och Vatten, utan ock Kongl. Maj:t, uti Dess ofvan omförmäldt» Nådiga skrifvelse af den 12 Februari 1811 förklarat, att Tropparnes Commenderande till Canalarbetet skulle ske genom Konungens tjenstgörande!
GeneralAdjutanter, tror Utskottet det vara utan allt tvifvel, att denna fråga äfven innefattar 1lesv. och Ekon.
Betcinkandcn.
491. ett commandomål; och uti denna öfvertygelse styrkes Utskottet ännu mera deraf, att de öfriga 5ne Respective RiksStänden gillat och godkänt de skäl, på hvilka Utskottet uti Dess under den 17 sistlidne Januari afgifna Betänkande, tillstyrkt afslag å Riksdagsmannen Wessings med de Heres ifrågavarande motion.
Stockholm den 5 Aprili 1818.
N:r 85- Riksens Höglo/l.
Utlåtande öfver en i Högvördige PrestStåndet gjord motion om vidtagande af vissa provisoriska anstalter till befordrande af mera enhet och likstämmighet i afseende på Fattigvården.
Tm detta Utskotts åtgärd har blibvit remitteradt ett af Primaria Theologi* JL.ectorn Doctor Knös författad t Memorial, deruti, med erkännande af den landsfaderliga afsigt, och de visa grunder, som innehållas uti Kongl. Kungörelsen af d n 14 Februari 18H* angående den allmänna skyldigheten att bidraga till de fattigas vård och försörjande, anföres, att de flista församlingar, åtrnindstone i Författarens hemort, hafva väl velat fatta beslut för att afhjelpa ögonblic* kets behof, men icke ingå i sådana förenin" gar för längre tid, hvarå de kunnat söka stad* 4gse Beiv. oeh Elon, Utsk Betänkande». fästelse; i anledning häraf, och sorn ännu icke den Lagtima Riksdag inträffat, vid hvilken, enligt ofvanberörde Nådiga Kungörelses före kri't, en allmän Fattigvårdsförfattning skall pröfvas och antagas.
Herr Doctorn anser, att vissa provisoriska staclgandcn tills vidare böra vidtagas till befordrande af den enhet och likstämmighet, hvilken nu, mera än man förmodar, skall saknas5 och i sådant afseende föreslår: 1:0
Aft en bestämd anvisning på fattigcassornas ständiga o h sakra inkomster må stadgas, och en ringa fattigpro’ent erläggas, äfven vid fastighet köp, likasom öfligt är vid Bouppteckningar5 och att det bör bestämmas, under hvilka villkor fattigunderstödet får åtnjutas, samt i hvad förhållande församlingens invånare äro skyldige att dertill bidraga. 2:o
Att vid afgörande af stridigheter församlingarne imellan om skyldigheten att vårda någon, sorn genom ålderdom eller sjukdom råkat i tryckande behof, stadgandet i Kongl. Förordningen af den 5 December 1788 lättast kan verkställas, saint att, till befordrande af skynd arnt slut på sådana tvister, Embetsbref afginge från Läns-Styrelsen till Pastorerna i de tvistande f rsatnlingarne, med underrättelse, huru saken blifvit afgjord, då den, sorn missnöjes med utslaget, borde vara skyldig, att det lösa till Sakens vidare fullföljande, och, i händelse besvären finnas ogrundade, gälda de dermed åtföljande kostnader, sorn nu ofta gravera Besv. ock Ekon.
Betänkanäcn.
493 fattigcassorna endast för andras trätgirighet. 3:0
Att, vid. återförvisandet till församlingars fattigvård af sådana, hvilka såsom obotlige utgå ifrån Lazaretter, underrättelse föreginge ti1 Pastor, som kan foga anstalt om försigtighet vid deras emottagande, i händelse smitta vora att befara. 4:0
Att en viss lämplig belöning, jemte bestämda års friheter från utskylder, bör tilldelas åt dem, hvilka, efter att såsom värnlöse hafva niutit en af fattig.Comiténs Föreståndare vitsordad Föräldra-vård inom någon famille, der qvarblifva i Fosterföräldrarnes tjenst, samt uppföra sig troget och redligt.
Utskottet, som i Författarens sålunda gjorda förslag erkänner nitet för ett vigtigt ändamåls befordrande, anser sig dock för bibringandet af ett fullständigt sammanhang i detta ärendes framställning böra erinra, det den åberopade Nådiga Kungörelsen innehåller: ”att sedan Riksens Ständer vid Riksdagen i Stockholm genom underdånig skrifvelse af den 2480 November 1809 hos Kongl. Majit i underdånighet hemställt, det Kongl. Majit i Nåder mätte täckas tillförordna en Comité, hvilken, efter inhemtad kunskap om fattigförsörjnings-anstalterna i Riket, till nästa Lagtima Riksdag borde utarbeta ett förslag till en fattigvård, allmän för
Riket och lämpad efter serskilda orters enskilda beskaffenhet och behof, samt Riksens Ständer tillika i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit i Nåder täcktes imellertid 494 Besv. ock Ekon.
Eetänkcmdcn. vidtaga de provisoriska a ~sta’ler, I;1 ilka kunde finnas nödiga och nyttiga; i dda Kongl. Majit, sä väl i afseende hä.n, som övad Riksens Ständer i sednare tind i danira skrifvelser i enahanda afsigt andragit, . arnt hvad vid. serskildta frågor om fattig vä i tl n förekommit, i Nåder ansett nödigt, att till befrämjande af de nyttiga och välgörande ändamål, Riksens Ständer åsyftat, genom Proposition, gifven vid Urtima Riksdagen i Örebro den 51 Augusti 1810, i Nåder inhemta Riksens Ständers underdåniga utlåtande, huruvida icke skyldigheten att försörja de fattiga, vare sig äldre eller barn, må anses åligga hvar och en, som icke sjelf är i behof af andras hjelp, samt huruvida i fö 1 |d häraf de beslut, som af Städer och Församlingar pä Landet genom pluralitet vidtagas, om afgifter till de fattigas försörjande, sedan desamma blifvit af Kongl.
Majit pröfvade och gillade, må anses förbinda dem, hvilka, oaktadt föregången offentlig kallelse, varit frånvarande, eller ock till beslutet nekat, äfvensom dem, hvilka sedermera inflyttat till Staden eller Församlingen.
Och .-om Riksens Ständer uti skrifvelse af den lydi October 1810 i underdånighet andragit, att de så mycket heldre gilia och aftaga dessa grunder' till de fattigas försöija de, som de voro enliga, ej mindre med ännu gällande allmänna Författningar i detta ämne, än med Samhällsordningens ostridiga fordringar 5 så har Kongl. Majit för godt funnit, att allmänneligen kungöra, hvad af Kongl. Maj;t Besv. ock Ekon.
495 och Riksens Ständer på detta sätt blifvit föreslaget, gilladt och antaget, för att tiena till grund och rättesnöre vid de serskilda frågor, som i Städer och Församlingar pä Landet kunna uppkomma om de fattigas försörjande, intill dess den af Riksens Ständer önskade allmänna författning i detta ämne vid näst instundande Lagtima Riksdag kari blifva stadgad; Förklarandes Kongl. Majrt sig alltid i Nåder vara benägen, att, efter föregången pröfning, stadfä ta de öfverenskotnmelser, hvilka emedlertid i Städer och församlingar på Landet kunna träffas.
Ehuruväl Utskottet, vid ett sådant förhållande, i så målto icke kan tillstyrka bifall å den af H rr Doctor Knös framställda motion, sorn i Utskottets tanka ingen anledning förekommer, att nu hos
Riksens Hög loll.
Ständer föreslå vidtagandet af vissa allmänna provisoriska anstalter i afseende på fattigförsörjningen, då redan, enligt Kongl. Maj:ts och Riksens Ständers gemensamt fattade beslut, på sätt som den Nådiga Kungörelsen innehåller, sådana provisoriska anstalter och öfverenskommelse!- till fattiges försörjande kunna emedlertid, och intill dess en allmän fattigvårds-författning blifver utarbetad, på serskilda orter vidtagas, och Kongl. Maj:ts
Nådiga pröfning underställas.
Men då nödig enhet och likstämmighet härutinnan i framtiden endast torde kunna påräknas eller vinnas genom ett allmänt stadgande, ehuru lämpadt efter serskilda orters Bihang till RiksSt.
Prat. 1317-1813, g:de Sami.
N;r 63. 64.
Besv. oell Ekon. TJtsk.
Betänkanden. enskilda beskaffenhet och behof; så anserUtskottet det af Doctor Knös åsyftade vigtiga ändamål både påskyrdas och lampell, gast befordras, om Riksens Höglofl.
Ständer i underdånighet anhölls, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder utsätta en bestämdare tid än nästa Lagtima
Ri’ “dag för utfärdandet af en sådan allmän fattigvårds-förordning: dertill förslag, efter inhemtad kunskap om fattigförsörjningsanstalt rna i Riket, skall utarbetas af en Comité, hvilken, i anledning a£ Riksens Höglofl.
Ständers vid 1809 års
Riksdag derom gjorda underdåniga hemställan, redan blifvit tillförordnad, och således äfven denna Comité inom en viss bestämd tid sättas i verksamhet.
Dock varder detta Riksens Höglofl.
Ständers eget upplysta ompröfvande vördsamligen i.nderstäldt.
Stockholm den 5 April 1818.
N:r 86.
R i'sens Höglofl.
Ständers Allmänna Besvärs* och E otiomi Utskotts Betänkande, i anledning af väckt förslag om bidrag till fattigförsörjningen af Torpare, Dagkarlar, Backstugusittare m. fl. XXögvördige PrestStåndet har, under den 5ode December sisth år, till Allmänna Besvärs* och Ekonomi-Utskott ts åtgärd remitterat ett af Primarie Lectoren och Prosten Bern. och Ekon.
Betänkatiden.
Herr Doctor Euren ingifvet Memorial, deruti Herr Doctorn, med anförande af de många obehagliga och ofta kostsamma tvister, sorn. nu uppstå församlingar emellan, angående stället, dit en hjelpbehöfvande rätteligen skall höra, samt af den olägenhet att jordägaren nästan ensam skall vidkännas fattigFörsörjningsskyldigheten, föreslår, att Riksens Höglofl.
Majit i underdånighet anmäla önskan om det stadgande, att hvarje mantalsskrifven Torpare, Dagkarl, Backstugusittare, Gerningsman, Inhyses- och Tjenstehjon, som ingen jord äger, så på Landet sorn i Städerna, skulle tillförbindas årligen erlägga i dess _ friska arbetsföra tid till den Socknens fatticassa, der han vistas, några sk i Ilin ga r af sin lön eller arbetsförtjenst, om det äfven ej klefve mer an 5 å zj sk.
Banco 5 och att den afgift, sorn stadgades, upptoges bland dess årliga utskylder af vederbörande Uppbördsman, som redovisade densamma till Socknens Pastor eller FattigvårdsDirection» Härigenom anser Herr
Doctorn en sådan person småningom hafva bidragit till lättnad för den församling, hvars fattigvård han en gång kunde komma att anlita, samt att tvister för* samlingarne emellan om fattigförsörjningsslcyldigheten likaledes skola upphöra; Ty, när sådane personer betalt denna afgift, hvar heldst de vistas under deras arbetsföra tid, så blir det i Herr Doctorns tanka likgiltigt, på hvilket ställe de stadna i behof af Fattigvård, heidst den Socken, der sådant in - 49ö Besv. ock Ekon.
Betänkandem träffar, får sin ersättning i hvad andre tili detta ändamål erlagt.
Utskottet har, vid pröfningen af Författarens i detta afseende uppgifna förslag, funnit betänkligheter och svårigheter, som torde förtjena en allmännare uppmärksamhet.
E uru Kongl.
Kungörelsen af den 14 Febr. 1811 stadgar, det skyldigheten att försörja de fattiga åligger hvar och en, som sjef icke är i behof af andras hjelp, linner Utskottet sig deraf icke kunna hemta tillräcklig anledning att tillstyrka åläggandet af en sådan afgift, sorn Författar, n föreslagit, då densamma skulle blifva en serskild beskattning på en viss obemedlad dass af medborgare.
Den föreslagna åtgärden torde dessutom, om den än gillades, svårligen kunna leda till df.t åsyftade ändamålet.
Ty antingen är d nna afgift alldeles otillräcklig, då den, i enlighet med det framställda förslaget, endast skulle uppgå till högst 4 sk. för person om året, eller ock, om den ökades till ett betydligare belopp, skulle den icke kunna utgöras af sådana medellösa personer, som ej sällan arn i föga bättre tillstånd, än kringvandrande Tiggare, och hvaraf den följd skulle inträffa, att Husbönder och jordägare, tvärtemot hvad Författaren åsyftat, komma att vidkännas denna afgift, och densamma lalla dem till ny last, alldenstund inga betydliga afdrag af ifrågavarande personers små löner och ringa förmoner med säkerhet kunna påräknas.
I stöd af dessa skäl, och då härtill korn - Bes v. och Ekon.
BetänkanHen.