Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
På dessa skäl, och enär den ifrågavarande furagerings-kostnaden, hvilken, i anseende till de begge sqvadrons-samlingsplalsernas för Jemtlands Hästjägare-korps sins emellan olika afstånd från mötesplatsen ojemnt drabbar rotehållarne vid den ena sqvadronen emot dem vid den andra, derförutan, samt då hvarje rote för sig nödgas ombestyra tillhandahållandet såväl vid in- som utryckandet, af den ringa furage-qvanlitet som roten åligger anskaffa, alltid måste vara förenad med större omgång, besvär och kostnad, än hvad fallet bör blifva för Statsverket, om på dess bekostnad hela förrådet på en gång anskaffas och hålles i beredskap, hafva Rikets Ständer för sin del beslutat, att rotehållarne vid kavalleriet i Jemtland skola befrias från hästarnes furagering för Expeditions-UtskoLtei's Förstat) till underd.
Skrifvelse N:o 93.
199 marscherna emellan mötesplatsen och sqvadrons-samlingsplafserna, samt alt denna kostnad bör öfvertagas al' Statsverket, att utgå af anslaget till arméens vapenöfningar.
Hvad åter beträffar den af rotehållarne hittills bestridda andel i kostnaden för sadelmunderingens underhållande, hvilken kostnad, enligt ett af vederbörande tjensteman i Krigs-kollegium utfärdadt bevis, af roteringskassan utbetalats med 2 R:dr 10 sk. 3 rst.
Banko årligen för hvarje rote, hafva Rikets Ständer jemväl härutinnan för sin del beslutat, att berörde kostnad, hvilken för de 184 effektiva nummerhästar, som vid Jemtlands Hästjägare-korps underhållas, utgör sammanräknadt 407 R:dr 14 sk.
Banko eller 610 R:dr 92 öre R:mt, skall af Statsverket öfvertagas, och, med rotehållarnes befriande från berörde utgift, anslaget lill försvarsverket till lands i allmänhet eller Krigskollegii deparlementer, förhöjas med motsvarande belopp, eller, för vinnande af jemn summa, med 620 R:dr R:mt.
Med underdånig anmälan om hvad Rikets Ständer sålunda beslutat, framhärda etc.
No 93.
(Se Skrifvelse-förslaget N:o 99, samt Expeditions-Ulskottets Memorial N:o 11.) 200 Exp edilia n s- lils k o l le Is Förslag lill underd.
Skrifvelse N:o 94.
,Vo !)4.
Uppläst och godkäntil hos Ridd. oell Adeln den 4 Juli 1860.
Preste-Ståndet den 4 — — liorgare-Ståndel den 4 — — Bonde-Ståndet den 4 — — Rikets Stånders underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående försäljning till skatte af de Danviks hospital tillhöriga, med ständig städjeoch besittningsrätt på innehafvarne upplåtna hemman och lågenheter.
(Stals-Utskottets Utlåtande N:o 102.) S. A. K.
Sedan innehafvare!) al eli Danviks hospital tillhörigt, nied städje- och besittningsrätt förenadt, hemman hos E. K.
Majit i underdånighet anhållit om tillstånd för Direktionen öfver nämnda hospital att, mot vissa föreslagna vilkor, till honom öfverlåta oinskränkt egande- och nyttjanderätt till hemmanet, och ej mindre hemälde Direktion, än äfven E. K.
Majlis och Rikets Kammar-kollegium uti infordrade underdåniga utlåtanden, på anförda skäl, tillstyrkt denna ansökning; så, och efter det E. K.
Majit, med anledning häraf, den 14 Juli 1855 anbefallt Hospitals-direktionen att inkomma med underdånigt yttrande, huruvida det kunde anses för hospitals-inrättningen fördelaktigt, att skatteköp af alla de hospitalet tillhöriga hemman, som med ständig städje- och besittningsrätt innehafvas, blefve på vissa bestämda grunder genom allmän författning medgifvet, — liar E. K.
Majit, efter inhemtande af såväl sistnämnda yttrande, som jemväl infordrade utlåtanden i ämnet af Kammar-kollegium samt E. K. Majlis Justiliekanslers-embele, till Rikets Ständer under den 30 December sistlidet år i denna fråga aflåtit nådig Proposition.
Exp c di lion s- UIs koltets Förslag till unileril.
Af donna nådiga Proposition, jemte öfriga till ärendet hörande handlingar, hafva Rikets
Ständer angående lörhållandet med ifrågavarande, Danviks Hospital tillhöriga hemman, hvilka äro under ständig städje- och besittningsrätt upplåtna, bland annat, inhemtat: — att dessa hemman tillsammans utgöra 37g mantal; — att innehafvarne af samma hemman jemte åtskilliga under enahanda vilkor lill hospitalet upplåtna lägenheter äro förbundna ali till hospitalet erlägga såsom årlig afgäld tillsammans 1,475 R:dr 15 sk. 1 rst. banko i penningar, 229 tunnor lljj-ff kappar råg och lika mycket korn, samt att vintertiden till hospitalet framskaffa 612 lass sand, hvilken sednare skyldighet vanligen fullgöres genom kontant betalning efter ett pris af 12 sk. banko för hvarje lass; — att dessa hemman och lägenheter till största delen, med iakttagande af de särskilda föreskrifter, hvilka för ett eller annat hemman eller lägenhet kunna genom äldre upplåtelsebref vara stadgade, blifvit upplåtna emot vilkor för innehafvarne, att, enligt lag och husesyns-ordning, underhålla och, när behof göres, nybygga husen såväl å man- som ladugården, att försvarligen häfda, dika, rödja och vårda egorna, att icke bortföra foder eller skogseffekter från hemmanet eller lägenheten, äfvensom att utgöra alla dermed åtföljande onera; — att, om mot dessa vilkor brytes eller räntan ej årligen betalas, utan större eller mindre rest åsamkas, hvilken icke inom 2 eller 3 års förlopp lill fullo afböidas, städje- och besittningsrätten, enligt hvad tillika stadgadt är, bör, jemte all åbyggnad, med förbättringar, af innehafvaren till hospitalet utan lösen alträdas, hvilket jemväl bör ske, om innehafvaren utan arfvingar med döden afgår; — samt att, om innehafvaren vill sin städje- och besittningsrätt pä annan öfverlåta, densamma bör först hembjudas hospitalet, sorn, ifall Direktionen ej för den betingade summan samma städje- och besittningsrätt inlöser, eger utbekomma den i Kongl. Brefvet den 21 Juli 1813 fastställde rekognitionsafgift, 3 procent af köpesumman.
— Beträffande sjelfva frågan om den nu afsedda allmänna tillåtelsen till skatteköp af omlörmälde hemman; så har hospitals-direktionen förklarat, del sådant borde blifva för hospilals-inrältningen högst fördelaktigt, enär, ifall samma grunder dervid komme att följas, som för det ofvan omförmälda särskilda hemmanet blifvit tillstyrkte, och samtlige innehafvarne skulle häraf vilja sig begagna, hospitalet derigenom skulle komma att tillgodonjuta värdet af 4,587 tunnor 16 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, 6,120 lass sand och omkring 14,733 R:dr 6 sk. 10 rst.
Banko i penningar, och således, om spanmålen beräknades till endast 6
R:dr för tunnan och sand till 12 sk. för lasset, en kapital tillgång af ej mindre än omkring 43,800 R:dr Banko för hospitalet beredas; och har, med afseende härå, Direktionen i underdånighet tillstyrkt utfärdandet af den ifrågaställa allmänna författningen, i hvilket tillstyrkande äfven Kammar-kollegium och Justilie-kanslersembetet instämt; hvaremot, beträffande vilkoren, hvarunder skatteförsäljningen af de ifrågavarande lägenheterna borde medgifvas, omförmälde 3:ne myndigheter framställt särskilda, i viss mån skiljaktiga förslag.
För egen del har E. K. Maj:! — som, enär förevarande fråga icke anginge pröfning lör särskilda fall af skatteköp å ett eller annat af de till hospitalet lydande hemman och lägenheter af den beskaffenhet, att tillfälle till inkomstens uppdrifvande medelst utarrendering för hospitalet saknades, utan ett allmänt stadgande, hvarigenom skatteköp å slika hemman skulle, utan hemställan till Kongl. Maj:!, få af hospitalsdirektionen verkställas, samt förslaget afsåge en för inrättningen vigtig och synnerligen omfattande förändring uti gällande bestämmelser om dess fasta egendom, ansett sig böra inhemta äfven Rikets Ständers beslut i ämnet, — uti högstberörde nådiga Proposition, efter pröfning af hvad särskilde vederbörande i frågan yttrat och hemställt, föreslagit Rikets Ständer alt för deras del medgifva, det alla de Danviks hospital tillhörande hemBih. till R.
Prot. 1859 & 1860. 10 Sami. 1 Afd. 26 202 Expedilions-Utskoltets Förslag till anderd.
Skrifvelse N:o 94. man och lägenheter, hvilka äro upplåtna under sådan ständig städje- och besittningsrätt, sorn, efter föregången undersökning befinnes ostridig, må, när vederbörande innehafvare sig derom anmäla, af hospitalets Styrelse få till skatte försäljas under följande vilkor, nemligen: l:o alt skalteköpeskillingen må beräknas till ett belopp, motsvarande hemmanets eller lägenhetens till hospitalet utgående ränta för 10 år, samt för de hemman, som tillika hafva skyldighet att till hospitalet framskaffa vissa lass sand, jemväl värdet för lika lång tid af detta åliggande ; hvarvid borde iakttagas, att, derest för hemman eller lägenhet den nu utgående räntan befinnes vara mindre än den, som i äldre årens räkenskaper för samma hemman eller lägenhet upptagits, på särskild undersökning och pröfning kommer att bero, hvad räntebelopp vid skatteköpet och för framtiden skall beräknas; 2:o att, vid skeende försäljningar af hemman eller lägenheter, köparnes skyldighet att köpen hembjuda bibehålles, äfvensom hospitalets rätt till åtnjutande af rekognitions-afgift i enlighet med Kongl. Brefvet af den 21 Juli 1813, ifall Hospitals-styrelsen icke finner för godt hemman eller lägenhet inlösa; 3:o att Hospitalets frälsemannarätt till hemman eller lägenhet qvarstå, så att Hospitalet framdeles, som hittills, må kunna uppsäga räntan till leverering in natura eller till lösning efter auklions-medelpris; 4:o alt, i händelse hemmanets eller lägenhetens egare, utan arfvinge eller utan att hafva derom i laga ordning förordnat, med döden afgår, hemmanet eller lägenheten utan lösen hospitalet tillfaller 5 5:o alt, om några särskilda, enligt besittningsbrefvet, hemmanet eller lägenheten åliggande skyldigheter förefinnas, dessa fortfarande skola af hemmanet eller lägenheten utgöras; samt 6:0 att, om den till hemmanet hörande skog kan anses, med dess framtida bestånd, lemna större årlig afkastning, än som motsvarar hemmanets behof af byggnad, stängsel och vedbrand, hospitals-styrelsen må ega att med innehafvaren öfverenskomma om den särskilda ersättning, som, vare sig genom högre lösnings-summa eller årlig afgäld, bör för sådant fall hospitalet tillkomma.
Derjemte och enär af ett hos E. K. Majit anhängiggjordt besvärsmål inhemlats, att, oaktadt Kongl. Majit genom nådigt Bref den 1 Februari 1825 förklarat någon kronotionde icke böra åsätlas de hemman och lägenheter, hvilka icke fått sig sådan påförd vid allmän tiondesättning i orten, Kammar-kollegium likväl förordnat om kronotiondes bestämmande för ett lill skatte försåldt
Danviks hospitals hemman på den grund, att den allmänna tiondesättning, som åren 1726—1730 i länet blifvit verkställd och allt hittills varit ländande till efterrättelse, icke lärer vunnit behörig fastställelse, — har E. K.
Majit ansett lämpligt att, till köpares af
Danviks hospitals hemman betryggande i nämnde hänseende, borde meddelas det förklarande, att hemmanen eller lägenheterna må efter skatteköpet tillgodonjuta den befrielse från kronotionde, som desamma förut åtföljt.
Vid öfvervägande af detta ärende hafva Rikets
Ständer funnit skäligt hufvudsakligen bifalla det af E. K.
Majit sålunda framställda förslag, med iakttagande af nå - Expeditions-Utskottets Förslug lill underd.
Skrifvelse N;o 94.
203 gra förändringar, hvilka dels äro en följd af Rikets Ständers skiljaktiga åsigt i afseende å vissa delar af samma förslag, och hvarför Rikets Ständer här vilja redogöra, dels ock åsyfta förtydligande af de utaf E. K.
Maj:t i nåder föreslagna stadganden.
Rikets Ständer anse nemligen den af ifrågavarande hemman och lägenheter utgående ränta, som vid olika lider blifvit bestämd, icke utgöra någon tillförlitlig måttstock å deras beskaffenhet och förmåner; hvadan, och, om än antagas må, alt 10 års ränta i ett eller flera fall kunna anses såsom en lämplig skatteköpeskilliug, deraf ingalunda följer, att lika mänga års ränta för de särskilda hemmanen och lägenheterna bör i hvarje hänseende tjena såsom grund för nämnde köpeskillings bestämmande, hvilket deremot torde lämpligast och rättvisast kunna ske efter förutgången pröfning i hvarje särskildt fall.
I följd häraf, och då Rikets Ständer likväl anse, att 10 års räntor icke böra för vinnande af sä väsendtliga förmåner å innehafvarnes sida i något hänseende vara en obillig grund för skatteköpeskillingarnes bestämmande, hafva Rikets Ständer funnit nämnda belopp böra antagas såsom minimum, men åt vederbörande öfverlåtas att, efter sig företeende omständigheter, bestämma köpeskillingen lili högre summa.
Pröfningen häraf hafva Rikets Ständer ock ansett vara eli så grannlaga ämne, att detsamma icke borde helt och hållet öfveriemnas åt hospitalets
Direktion, utan det slutliga afgörandet uppdragas åt Öfver-Styrelsen för hospitalerna; och, ehuru Rikets Ständer föreställt sig, att Hospitals-Direktionen i allmänhet eger den noggrannaste kännedom om ifrågavarande hemmans och lägenheters beskaffenhet och förmåner, hafva Rikets Ständer likväl, med afseende å vigten deraf, att frågan, om och i hvad mån den till hemmanen hörande skog kan anses med dess framtida bestånd lemna större ärlig afkastning, än som motsvarar deras behof af byggnad, stängsel och vedbrand, med erforderlig sakkännedom bedömes, ansett undersökning härom böra verkställas af vederbörande embetsmyndighet, innan vidsträcktare dispositionsrätt af skogen, än som nu är medgifven, får mot särskild ersättning meddelas.
1 betraktande häraf hafva Rikets Ständer för sin del beslutat, att alla de Danviks hospital tillhörande hemman och lägenheter, hvilka äro upplåtna under sådan ständig slädje- och besittningsrätt, som, efter förutgången undersökning befinnes ostridig, må, när vederbörande innehafvare sig derom anmäla, af Hospitals-direktionen med Öfver-stvrelsens bifall få till skatte försäljas, under följande vilkor: l:o att skatleköpeskillingen må beräknas lill ett belopp, i det minsta motsvarande hemmanets eller lägenhetens lill hospitalet utgående ränta för 10 år, samt för de hemman, som tillika hafva skyldighet att till hospitalet framskaffa vissa lass sand, jemväl värdet, för lika lång lid, af detta åliggande; ankommande på Ofver-styrelsen att bestämma den högre köpeskilling, som, med afseende å hvarje hemmans eller lägenhets förmåner och beskaffenhet, må anses skälig, och hvarvid iakttages, att, derest för hemman eller lägenhet den nu utgående räntan befinnes vara mindre än den, som i äldre årens räkenskaper för samma hemman eller lägenhet upptagits, på särskild undersökning och pröfning må bero, hvad räntebelopp vid skatteköpet och för framliden skall beräknas; 2:o att, vid skeende försäljningar af hemman eller lägenheter, köparnes skyldighet att köpen hembjuda bibehålies, äfvensom hospitalets rätt till åtnjutande af rekognilions-afgift i enlighet med Kongl. Rrefvet af den 21 Juli 1813, ifall Ilospitalsstyrelsen icke finner för godt hemman eller lägenhet inlösa ; 204 Expeditions- UIsko Hels Förslag till underd.
Skrifvelse JS:o 94.
3:o att hospitalets frälsemannarätt till hemman eller lägenhet qvarstår, så att hospitalet, framdeles, sorn hittills, må vara i besittning af den hemmanet eller lägenheten vid skatteköpet åliggande ränta, med rättighet att densamma uppsäga till leverering in natura eller till lösning efter auktionsmedelpris; 4:o att, i händelse hemmanets eller lägenhetens egare, ulan arfvinge eller utan att hafva derom lagligen förordnat, med döden afgår, hemmanet eller lägenheten ulan lösen hospitalet tillfaller; 5:o att, om några särskilda, enligt besillningsbrefvet, hemmanet eller lägenheten åliggande skyldigheter förefinnas, dessa fortfarande skola af hemmanet eller lägenheten utgöras; 6:o att, om den till hemmanet hörande skog kan, efter af vederbörande embetsmyndighet verkställd undersökning, anses, med dess framtida bestånd, lemna större årlig afkastning, än sorn motsvarar hemmanets behof af byggnad, stängsel och vedbrand, Hospitals-styrelsen må ega att med innehafvaren öfverenskomma om den särskilda ersättning, som, vare sig genom högre lösniogs-summa eller årlig afgäld, bör för sådant fall hospitalet tillkomma; Och hafva, med afseende å hvad i frågan om tiondesättning för nämnde hemman förekommit, Rikets Ständer, lika med E. K. Maj:t, ansett det förklarande böra meddelas, att hemmanen eller lägenheterna må efter skatteköpet tillgodonjuta den befrielse från kronotionde, sorn desamma förut åtföljt.
Med underdånig anmälan härom framhärda Rikets Ständer etc.
Expeditions-Utskottets Forsla;/ till linderd.
Skrifvelse N:o 95.
205 H:o 95.
Uppläst och godkändl hos Ridd. och Adelil den 11 Juli isfio.
Presle-Ståndet den il — -— Borgare-Ståndet den tl — — Bonde-Ståndet den 15 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändringar i nu gällande Skiftes-Stadga.
(Santmans.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 14.) S. A. K. Hos Rikets Ständer hafva vid innevarande riksdag åtskilliga framställningar blifvit gjorda för åstadkommande af ändringar uti eller tillägg lill de om skiftesverket i riket nu gällande författningar; och som dessa framställningar i vissa delar vunnit Rikets Ständers godkännande, få Rikets Ständer nu sådant hos E. K.
Med anledning af det i 1 Kap. 3 § af gällande Skiftes-Stadga intagna förbud emot all rubbning af redan verkställd enskiftes-delning eller faslstäldt laga skifte med mindre samtlige delegare i skifteslaget åsämjas alt till ännu större beqvämlighet egolotterna sammanlägga, har blifvit erinradt, hurusom på alla de ställen, der, genom äldre delningar, egoskiltena i ängsmarken erhållit den form, att deras uppodlande icke kan med någon fördel ega rum, ifrågavarande stadgande lade hinder i vägen för de önskvärda odlingsföretag, som berodde af möjligheten att ultappa eller sänka sjöar eller upprensa floder och andra vattendrag, helst, efter hvad erfarenheten visat, samtlige delegares begifvande till en rubbning af äldre egoskifte högst sällan, om någonsin, kunde vinnas, synnerligen om skifteslaget bestode af många delegare med olika stora lotter; och har, med afseende härå, blifvit föreslaget, att, om, till följd af sjösänkning, årensning eller annan valtenafledning, förut sanka egor undergått sådan förändring, alt de till åker kunna odlas, de genom vattenafledningen förbättrade egorna då må, utan hin - *206 Expeditions-VIskottets Förslog till underd.
Skrifvelse JS:o 95. der af förut meddelad fastställelse å redan verkstäldt skifte, der någon delegare det yrkar, ånyo skiftas, såvida en för egornas odling och bruk ändainålsenligare indelning derigenom kan åstadkommas.
— Hvad sålunda blifvit anfördt hafva Rikets Ständer funnit förtjent af uppmärksamhet; och då, i fråga 0111 tillämpningen af del framställda förslaget, Rikets Ständer ansett, ej mindre alt enahanda grundsats i afseende på vilkoret för laga skiftes erhållande, som eljest uti Skiftes-stadgan förekommer, bör följas, så att det i alla de fall, der ofvan antydda förhållande inträffar skulle vara nog, att en delegare begär nytt skifte, än ock att vid det förnyade skiftet ingen annan delningsgrund bör ifrågakomma, än innebafvet, hvarom likväl uttryckligt stadgande på vederbörligt ställe synes vara erforderligt, hafva Rikets Ständer funnit, sig böra hos E. K.
Majit i underdånighet anhålla, dels att till 3 § i 1 Kap. af Kongl. Stadgan om skiftesverket i riket den 4 Maj 1827 malte göras ett tillägg af följande innehåll : ”Hafva, till följd uj sjösänkning, årensning eller annan vattenafledning af större omfattning, un om upprensning af vattendrag och dikning i allmänhet är i lag föreskrifvet, tillförene sanka egor undergått sådan förändring, ali de kunna odlas lill åker,- och kan, genom nytt skifte, en för egornas odling och bruk ändamålsenligure indelning åstadkommas; då må, der någon delegare det yrkar, nytt skifte å de egor kunna erhållas, ulan hinder deraf, alt fastställelse blifvit meddelad å äldre skiftes-förrättning''; dels ock att 1 § i 8 Kap. af nämnda Stadga må erhålla följande tillägg: "Skola egor, af den i 1 Kap. 3 § sisla punkten nmförmulda anledning, ånyo skiftas, gulle ock såsom delningsgrund dervid hvad hvar och en uti samma egor sist innehaft."
Vidare, och under erinran om det förhållande, att i vissa delar af riket skifteslagen vore utomordentligt stora och stundom innefattade hela socknar, hvilken omständighet vore tillräcklig att förklara, hvarföre föga benägenhet derstädes funnes att företaga ett kostsamt laga skifte, hvars afslutande icke på en hel mansålder kunde emotses, helst det vore att förvänta, att bland de talrika delegarne många skulle finnas, hvilka icke blefve belåtne, innan alla tvisteämnen blifvit genom rättegång a (gjorda, — har jemväl blifvit hemstäldt, att, till beredande af möjlighet för dem, hvilka ega del i ett och samma hemman, att fä hvar sin del ulklufven och alskiljd, det lill 17 § i 12 Kap. Skiftes-Stadgan genom Kongl. Kungörelsen den 9 Juni 1832 gjorda tillägg, innehållande förbud mot fastställelse ä klyfning af hemman, som icke undergått enskifte eller laga skifte, måtte upphäfvas, så att klyfning af hemman måtte kunna verkställas och fastställas till efterrättelse för vederbörande.
— Dessa sålunda anförda omständigheter hafva Rikets Ständer äfven ansett böra behjertas.
1 anseende till de många sätt, på hvilka eganderätt till en del af en fast egendom kan förvärfvas, inträffar det nemligen ofta, att ett hemman eges af många personer med hvar sin bestämda andel deri, hvilka icke äro hugade alt bruka detsamma gemensamt: men då, i anseende till sådana särskilda förhållanden, som nyss blifvit antydda, de med allt skäl kunna hysa lika så liten håg att begära ett laga skifte, hvilket icke lemnar dem utsigt alt i sin lifstid komma i besittning af hvar sin lott, finnes, så länge ifrågavarande förbud mot fastställelse å klyfning af deras hemman qvarstår, intet lagligt sätt, hvarpå de kunna blifva från hvarannan skiljde; ett förhållande, som hvarken för rättstillståndet eller med hänsyn till vilkoret) för jordbrukets förkofran kan vara fördelaktigt.
Af detta sköl, och då någon särdeles betänklighet vid niedgifvandet af, den ifrågasatta rättigheten icke synes böra uppstå, men det likväl torde befinnas nödigt att dervid göra ett sådant förbehåll, hvarigenom ett framdeles skeende laga skifte i skifteslaget icke af de förut verkställda enskilda hemmansklyfningarna i någon män förhindras, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att ät andra punkten i 17 § af 12 Kap. Skiftes-stadgan, sådan den ly - Expeditions- U Iskotta Is Förslag till underd.
207 der efter Kongl. Kungörelsen den 9 Juni 1832, måtte gifvas följande förändrade lydelse: ”För verkställighet af klyfning af hemman eller hemmansdel vare intet hinder derföre, att enskifte eller taga skifte icke i skifteslaget skett; dock vare sålunda ldufven hemmansdel ej frilagen från skyldigheten att med det öfriga skifteslaget ingå i laga skifte när fråga derom väckas Slutligen har, i fråga om den i 7 § af Skiftes-stadgans 13 Kap. omförmälda skogsjemkning eller slåndskogsliqvid, blifvit yrkadt, det tillåtelse måtte lemnäs att dermed uppskjuta, till dess laga skiftet i öfrigt vunnit laga kraft; såsom skäl hvarför anförts att i allt fall den minsta ändring i skiftet, som af domstol kunde varda föreskrifven, gemenligen föranledde omarbetning af berörde liqvid, samt att, hvad som vore ännu vigtigare, det ofta inträffade, att, om uppehåll i tillträdet af de vid laga skifte bekomna egolotter uppstode genom fullföljd klagan öfver förrättningen, den skog, som funnes på ett egoskifte, hvarå alträdaren, i ersättning för hvad honom frångått, skulle ega att afverka ett visst belopp skogsprodukter, hunnit, under det rättegången varade, uthuggas, så att rent af omöjlighet uppstått för den till ersättning berättigade alt på berörda sätt blifva godlgjord.
För att undgå dessa olägenheter hade man i praxis börjat vidtaga utvägen att uppskjuta skogsliqviden, till dess skiftet vunnit laga kraft; men för att åt detta förfarande bereda laglighet, vore nödigt, att härom blefve meddelad bestämd föreskrift.
— Rikets Ständer, som dela denna åsigt och anse de till stöd derför andragne skäl och omständigheter icke kunna jäfvas, fä alltså, under åberopande deraf, hos E. K.
Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdandet af en författning, hvarigenom stadgas, att med upprättandet af sådan skogsliqrid, som i iö Kap. 7 § Skiftes-stadgan omfärmäles, må, derest delegare derom enhälligt öfverenskomma, uppskjutas tilt dess skiftet i öfrigt vunnit laga kraft, och deri nied sådan efteråt skeende liqvid missnöjde fullfölja talan deremot i samma ordning, som för klagan öfver laga skifte i allmänhet, är föreskri/ven.
Stockholm den 13 Juli 1860. 208 Expeditions-Ulskollets Förslag till underd.