Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det säger nemi. att afskedandet skulle grundas blott och bart på ett läkare-intyg, men att läkare ofta kunna misstaga sig, och att af detta förhållande blefve en följd, antingen att en samvetsgrann läkare högst sällan meddelade intyg om obotlighet, eller ock att en sålunda afskedad tjensteman, som åter tillfrisknade, funne sig beröfvad sin tjenst.
Detta är ett misstag, ty både den K.
Proposrn och denna motion förutsätta, att afskedandet skulle föregås af en ordentlig undersökning om förhållandet, verkställd af vederbörande myndighet.
Hvad Utsk. äfven vid samma tillfälle anfört om lättheten för K. M. och R.
St:r att gemensamt reglera sådana förhållanden, molsäges af erfarenheten.
Enhvar af Eder, mine Hrr! torde känna, att det finnes många både civile och militäre tjenstemän, som i åratal stått qvar vid sin tjenst ulan att alls kunna sköta densamma.
— Det skäl Utsk. ytterligare tillagt i afs:de å svårigheten att bestämma hvilken pension som borde en sålunda afskedad embetsman tilläggas, kan jag icke heller godkänna, då samma svårighet kommer att ega rum för de tjenstemän, som på ett eller par år icke gjort sin tjenst.
Då jag för min del anser det vara illa, om detta ärende skall gång efter annan undanskjutas, och då det är min afsigt att, om så behöfves, begära votering för propos. på återremiss, har jag velat på förhand framställa de skäl, som ligga till grund för min anhållan om en sådan propos:s framställande.
Jag tror för min del, att det under nuvar:de provisoriska löne-förhållanden blir svårt och kanske omöjligt att med rättvisa bestämma grunden för pensioner åt sådane tjenstemän, som här äro i fråga; samt att häruti ligger ett alldeles tillräckligt skäl för afslag på motionen.
Det hade kanske varit lämpligt, att Utsk. inskränkt sig till att anföra blott denna grund.
Jag tror nemi. icke såsom den siste talaren, att hela lönen bör bibehållas åtminstone för alla de embetsman, hvarom här är fråga. R.
St:r hafva nu bestämt helt andra grunder för pensionerande af desse; men allt detta är ännu icke fullt regleradt, och jag finner då icke att det vore nyttigt att nu genom ett definitivt beslut i denna fråga gå nästa Riksdag i förväg.
Det bör icke vara den siste talaren obekant, att vid förra Riksdagen yrkades — jag tror till och med det var af honom sjelf — att hela lönen skulle medgifvas åt ifrågav:de tjenstemän; men R.
St:r lyssnade icke mera till detta yrkande än till K. M:s Propos. — Jag tror emellertid, såsom jag förut yttrat, att den provisoriska löne-tillökningen utgör tillräcklig anledn. till afslag, som väl också lärer blifva R.
St:rs beslut, R. o.
Ad. må behandla frågan på hvad sätt som helst.
Den IG Februari. 3 25 Den härefter först lill bifall å förev:de Betänk, fratnslälda proposm besvarades med blandade
Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. ansåge de gjorde anmärkn:rne föranleda til! återremiss, samt efter denna propos:s besvarande med starka
Änvo föredrogs Sammansatta Stals- och LagUtskrs den 12 och 13 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 52, i anledn. af väckt motion om ändring i 17 Kap. 5 § RättegångsBalken samt K.
Det är icke mera än några år sedan R.
St:r beslöto att tillägga ersättning af allmänna medel åt vittnen i brottmål; men af fruktan, att derigenom skulle ådragas
Staten alltför stora utgifter, inskränktes detta dock så, alt endast de vittnen, som hade en resa af mera än 3 mil att göra, skulle erhålla dylik ersättning.
Alt nu bestämma denna gräns till en mil synes mig icke lämpligt. 3 mil kan ungefär antagas vara en medel-omkrets för domsagornas områden, och det kan således låta försvara sig, att en person ej bör utan ersättning kallas utom gränsen för sitt forum; men för bestämmandet af en mil finnes icke något sådant skäl.
Då kunde man likaväl säga, att enhvar, som kallas till vittne i brottmål, bör erhålla ersättning, hvilket åter kunde leda dels till alltför öfverdrifna utgifter, dels derhän, att det för en hop lättingar blefve en spekulation att låta åberopa sig som vittnen, emedan det vore en beqväm utväg att förtjena sin dagspenning.
På grund af hvad jag nu och i min teservation an fört, anhåller jag om propos. på afslag.
Sedan härefter, på förfrågan af Hr von Koch, Nils Sam., undertecknad Riddarh.Sekret, uplyst, att BondeSt. enligt ankommet prot:s-utdrag godkänt förevide Betänk., men att underrättelse om de öfrige RiksSl:ns i ämnet fattade beslut ännu icke kommit R. o.
Ad. tillhanda, anförde Hr von Koch:
Jag medgifver hvad den siste talaren yttrat, att gränsen är temligen arbiträr, äfvensom att det kunnat hafva någon grund för sig att bestämma den till 3 mil. ilen jag kan icke medgifva hvad Utsk. i allmänhet anfört, eller reservanten sär skildt, att det skulle vara en medborgerlig pligt att vittna i brottmål.
Det är visserligen en medborgerlig pligt att i allmänhet uprätthålla rättstillståndet, men jag tror att den nu omhandlade mera faller inom moralens gebiet.
Jag vet annars icke hvar gränsen skulle sättas för skyldigheten 'att bidraga till uptäckande af brott.
Jag tror derföre det vore bäst, om Statens tillgångar kunde medgifva att ersätta de vittnen, som för det allmännas intresse måste åberopas, likasom enskilde få göra, då de betala rättegångskostnaderna; och något annat skäl anser jag deremot ej kunna anföras, än att Statens tillgångar ej medgifva det.
— Skulle man 326 Den 16 Februari. bestämma någon gräns, tror jag det rättaste vore att säga, att så och så långt, t. ex. första milen, skall hvar och en resa utan ersättning, men för hvarje mil derutöfver lemnäs ersättning.
Emellertid skulle det möta svårigheter att nu få saken så omställd, och jag medgifver att genom det nu framlagda förslaget dock något är vunnet.
Jag vill då icke förskjuta hvad sorn nu bjudes, för att få något ännu bättre, utan är böjd att bifalla detta förslag, helst ifrågav:de ersättningar till största delen tillkomma de fattigaste folkklasserna, emedan det vanligen är personer ur dessa, som äro tillstädes då brott begås.
— Jag tror äfven det är en allmänt erkänd sats, att vittnen skola hafva ersättning.
1 England t. ex. tror jag ingen är skyldig att aflägga sitt vittnesmål, innan han bekommit ersättning för hvad som der kallas »eundo, morando et redeundo.»
I Frankrike är också stadgadt, att alla, som äska ersättning, skola också erhålla sådan.
Jag tror således man bör bifalla detta förslag, så vida vi ej äro så fattige, att vi behöfva beskatta fattiga vittnen på deras förlorade dagspenningar.
I strid mot den siste talaren anhåller jag om afslag, på den grund, att det icke finnes någon beräkning öfver det belopp, hvartill de af Utsi;, föreslagna ersättningar skulle kunna stiga.
Det är sannolikt, såsom en reservant anmärkt, att detta kommer att blifva niodubbelt högre än hvad dylika ersättningar hittills utgjort, och jag tror att Statsverket f. n. ej utan olägenhet skulle drabbas af denna utgift.
Då dessutom den författning, som är i fråga alt ändras, ej räknar högre ålder än sedan 1845, borde väl äfven de, som önska en förändring, kunna medgifva något anstånd.
Det är visserligen sannt, att det varit rätt väl, om Utsk. lemnat en utredning af de blifvande kostnaderna, men, äfven med antagande af den öfverdrifna niodubblingen tror jag dessa icke skola stiga till ett så orimligt högt belopp, som den siste talaren synes frukta.
Jag får dessutom erinra, att detta anslag är ett förslags-anslag; och vid en Riksdag, då man varit så frikostig i alla möjliga afs:den, då man gifvit 20 millioner till jernvägarne, och höga löner åt Statens tjenstemän, bör man icke åberopa fattigdomen såsom anledn. att neka en billig ersättning till de allra fattigaste folkklasserna.
Den härefter först till bifall å förevide Betänk, framstälda proposm besvarade med blandade
Ja och Nej och uppå sedermera framstäld propos. till afslag derå, svarades med starka
Ja jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det hail funnit den sednare proposm besvarad med öfvervägande Ja.
Vid föredragning af StatsUtsk:s den 13 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 265, med förslag till voter:s-propos. i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut i fråga om ett anslag för LifBevärings - Den 16 Februari. 327 Reg:let, b!ef den föreslagna voter:s-propos:n af R. o. Ad. godkänd.
Föredrogs och bifölls StatsUtsIcs den 13 dennes pä bordet lagda Utlåt.
N:o 266, i anledn. af K.
M:s Nåd. framställning om beviljande af anslag för folkundervisningens befrämjande.
Föredrogos och biföllos LagUtsk:s den 13 dennes pä bordet lagde Retänkn:n: N:o 69, i anledn. af väckte motioner, angtde förändring af de befordringslagar hvilka gälla för prester; och N:o 70, i anledn. af väckt motion, ang:de antagande af förändrade föreskrifter om utöfning af patronats-rätten.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde frän Utslcn inkomne Utlåtm, Mern. och Betänkm, nemi. från SlaisUlskotlel:
N:o 260, ang:de väckte frågor om Statens medverkan för fullbordande af jern vägs-anläggningen mellan Köping och Hult; N:o 261, i anledn. af K. M:s Nåd.
Skrifvelse om eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter Föraren Pihls frånskiljda hustru Charlotta Kindberg; N:o 262, i anledn. af väckt motion om såg- och tullmjölqvarnars befrielse från grundräntor och dessas utbyte mot bevillning; N:o 267, med förslag till voter:s-propos. i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut, i fråga om löne-förhöjning åt Statens embets- och tjenstemän m. fl. för år 1857; N:o 268, med förslag till voter:s-propos., i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut i fråga om medels anvisande till påbörjande af Stockholms befästande å landsidorne; N:o 269, i anledn. af återremiss å frågan om lån för jernvägsanläggning mellan staden Borås och vestra stambanan; Lagutskottet: N:o 71, i anledn. af väckte motioner om rätt att på elektrisk telegraf expediera rättegångs-fullmakter ; N:o 72, i anledn. af väckt fråga om utfärdande af föreskrifter till förekommande af skendödes begrafning; samt N:o 73, i anledn. af väckt motion, ang:de förändring af straffet för åverkan. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ på 2 e. m.
In fidem protocolli, Albert Hunell. 32* De» 17 Febr B a rf. Onsdagen den 17 Februari 1858.
Justerades 5 prot.-utdrag för den 16 dennes och plent-prot. för den 3 sistl.
Mauritz, anförde skriftligen; Den 26:te September förlidet år, eller samma dag R. o. Ad. beslöt att åt 11. K. II.
Kronprinsen updraga Rikets Styrelse, väckte jag den, enligt min öfvertygelse, i allo välgrundade motion, att R.
St:r, i följd af detta updrag, det på en gång mest ärorika och maktpåliggande inom samhället, måtte, med ett häremot passande anslag, af mig föreslaget till 100,000 Rdr Bko årligen, föröka den underhållssumma H. K. H. endast och allenast, uti sin egenskap af Thronföljare, ripbär.
Af de skäl till bifall, som jag vid motionens afgifvande anförde, synes tydligt för hvar och en, som icke med full afsigt vill förkättra andras motiver, att mitt förslag icke afsåg någon hyllning åt personen, utan härledde sig ifrån min, jag vägar påstå, i allo riktiga upfattning om hvad som öfverensstämmer med fo'kets rättighet, dess ära och anseende.
Att jag genom nämnde motion emot mig skulle framkalla ett kosaclc-hurra från den del af pressen, som antagit skandalen till banér och — tyvärr — ofta lyckadt försörjningsmedel, delta visste jag på förhand; men jag fästade lika litet alside derå, sorn å de efterdyningar i samma riktning, hvilka t. o. m. gåfvo sig tillkänna inom sjelfva representationen, hvarest le gros pappa inom nämnde slags press upträdde med samma vapen, som af dess ofred, möjligen efter fingervisning, blifvit begagnade.
Oaktadt jag är öfvertygad, att icke någon fruktan hos det Höglofl.
StatsUtsk. för ett likartadt förfarande af nämnde press, inverkade på dess behandling af den utan anmärkn. erhållna remissen, så blef likväl enda föliden, med hänseende till densamma, en af Utsi;, iakttagen bemärkolsefull tystnad.
Det var med anledn. häraf som jag fann mig föranledd att, den 23 sisth Januari, således för något öfver 3:ne veckor sedan, till nämnde Utskott ingå med påminnelser om min motions besvarande.
Afven öfver dessa påminnelser försökte en af våra Tidningar, tillhörande det af mig antydda slaget, att göra sig rolig; deremot bar det Höglofl.
Utsi;., utan afside på den sednaste, likaledes utan anmärkn. erhållna remissen, fortfarande iakttagit en lika envis tystnad som tillförene, oaktadt samma Utskott under tiden till UiksStm inkommit med Betänkm öfver frågor, som långt sednare än min motion dit blifvit remitterade.
När nu Den 17 Februari. 329 härtill kommer, den giltiga anledn. jag i Riksdagens 11:te timma eger, att nämnde Utskott helt enkelt har för afsigt, att, i uppenbar strid med 56 §:n Reg:sF:n, begå det inkonstilutionella tilltag, att i sitt arkiv obesvarad begrafva den antydda motionen, således låta densamma af sjelftagen maktfullkomlighet till all kraft och verkan förfalla, men jag å min sida, genom allt på hvad mig beror, måste motsätta mig ett dylikt grundlagsvidrigt behandlingssätt af en i vederbörlig ordning väckt fråga, så får jag, utan afs:de på det skrän, som frågans förnyade uptagande förmodligen föranleder, vördsamt anhålla, att R. o. Ad. denna gång måtte förena sig med mig uti det yrkande, att det Höglofl.
StatsUtsk. måtte, med stöd af 44 §:n Riksd:sOrdn:n, föreläggas, att inom åtta dagar till RiksStm inkomma med Betänk, öfver min meranämnde motion om anslag till H. K. II.
Kronprinsen i och för det Honom gifna updrag att föra Rikets styrelse.
Och hvarå jag anhåller om Hr Gr. o. Landtmis propos.
Hvad jag här framställdt, rörer icke blott vidmakthållandet af min enskildta genom Grundlagen mig tillerkända rätt, utan det rörer äfven allas eder rätt, mine Hrr.
Det inkonstilutionella tilltag — jag uprepar ännu en gång dessa ord — som det närvide StatsUtsk. synes vara på vägen att begå, rörer visserligen i dag endast mig, men om ni låten en dylik handling en gång opåtalt passera, så håfven ni roedgifvit ett prejudikat, hvaraf ett blifvande maktlystet Utskott icke skall försumma att sig begagna.
Frågan kan då röra någon af eder, mine Hrr.
Hvad sjelfva saken angår, som utgör föremål för min motion, så har jag redan en gång så fullständigt redogjort för mina motiver, att jag anser öfverflödigt alt dervid något ytterligare tillägga.
Det enda jag icke vill lemna oantydt är, att jag för min del anser nationens värdighet och Rikets ära fordra, att samma R.
St:r, hvilka med lika lätthet beviljat millioner, som föreg:de beviljat några tusen
Rdr, hvilka i så hög mån omhuldat en mängd enskildta personer och intressen, ifrån och med de efter statsskuld törstandes och de vanliga löntagarnes ända ned till de vinglande spekulanternes eller de s. k. blancoryttarnes; jag säger, att samma R.
St:r måtte, främmande för såväl alla krämare-åsigter som köpslagerier, behandla frågan om vederlag åt den person de updragit Rikets Styrelse; synnerligast sedan Brödrafolket i samma ämne gifvit ett till efterföljd manande exempel på ett beslut, värdigt folk-ombud som handla fritt och sjelfständigt, med åsidosättande af all annan inverkan på sina förhandlingar än den, som dem förestafvas af den nationella äran och ett nogsamt iakttagande af folkets rättigheter.
Uti det föreg:de har jag haft äran uprepa hvad jag redan en gång tillförene i frågan yttrat och hvad jag ännu en gång uprepar, nemi. att mitt förslag icke föranledts af begär att thvmedelst hembära personligheten en hyllning.
Anställandet af dylika rökoffer hafva aldrig öfverensstämt med min natur.
Jag har den tid, då äfven för mig en billig ärelystnad icke var främmande och möjligen ej heller helt och hållet för sig saknade skäl, icke tillgripit dylika medel för att få den tillfredsställd. R. o. Ad:s prot. bära härom ett vittnes - 330 Den 17 Februari. börd af helt annat skrot och korn, 8n skränet från en hungrande skandalpress.
Långt mindre kommer jag att nu använda dylika medel, då jag ingenting mera från de maktegandes sida önskar, ingenting derifrån vill emottaga, eftersom jag icke längre anser mig ega qvar den förmåga jag en gång egde att bjuda i mitt fäderneslands tjenst.
Och snyltgäst i den stora löntagaregrytan kommer jag lika litet hädanefter att blifva, som jag någonsin varit det.
Man har låtit förstå, att skäl vore förbanden att låta frågan förfalla, sedan dels, som vi här erfarit, H. M. Konungen låtit förklara, att Ilan af Sitt underhåll ville bekosta Regentens förökade bebofver; dels H. K. H.
Kronprinsen, genom bref af Chefen för FinansDepartit till Ordf:n i StatsUtsk., låtit antyda samma förhållande, men jag kan å min sida hvarken finna det ena eller andra verka dit man åsyftar.
Underhållet för Sveriges Regent, såväl till följd af
Dess häraf föranledda mödor och besvär, som ock för att lemna Honom medel att på ett nationen värdigt sätt kunna upbära detta höga kall, bör, enligt min tanka, aldrig utgå annorlunda än direkte från Svenska folket.
Det är således en detta folk tillhörande rättighet, som genom min motion blifvit reducerad, och hvilken rättighet af inga meddelanden, hvarifrån de än må komma, bör kunna omintetgöras.
När fråga var om underhåll direkte till Hertigen af Östergöthland, så bestred jag detta, under yttrad åsigt, att dylikt underhåll borde Honom af Konungen tilldelas.
Mina motståndare anförde då såsom skäl för sin mening, att det vore mindre grannlaga att nödga en äldre Kongl. Prins att af Konungen emottaga sitt underhåll.
Jag var icke af samma tanka, men deremot finner jag det icke vara nationen värdigt, icke ens passande, att Rikets Regent från annat håll än direkte från Svenska Folkel emottager hvad denna höga värdighet erfordrar.
Konungens civil-lista vara större än som erfordras, är tillfälle vid nästa Riksdag att deri göra minskning; vid denna, kan och bör det icke ske, hvarken direkte eller indirekte.
Då en fråga, sådan som den nu väckta, icke lämpligen bör förekomma med mindre än att
Ståndet på förhand om ämnet fått kännedom, anhåller jag, att motionen måtte få hvila på bordet; men huru olämplig jag än finner densamma, vill jag icke, genom den af mig begärda bordläggningen, förhindra Ståndet att fatta sitt beslut öfver motionen innan Riksdagens slut, och jag hemställer derföre, att den måtte få upföras först på föredragningslistan till nästa plenum.
Utan att ingå i någon undersökning om beskaffenheten af ifrågav:de motion, hvilken jag f. n. anser obehöflig, kan jag icke tillbakahålla min förundran deröfver, att denna motion bviiat obesvarad hos StatsUtsk. i 4^ månader.
Möjligen kan häraf dragas den slutsats, att man velat begrafva motionen i Utsk:s handlingar och på detta sätt lemnäs åt glömskan.
Är detta meningen, sd är det åtminstone stridande
Den 17 Februari. 331 emot Grundlagen, men värre är, att det innebär ett prejudikat för framtiden att undertrycka hvarje motion som icke är behaglig.
Jag anhåller derföre, att Hr Gr. o. Landtm, ville föreslå Ståndet att allvarligt ålägga StatsUtsk., att inkomma med Betänk, uti ifrågav:de ämne så tidigt, att Stånden kunna fatta sina beslut innan Riksdagen gått till ända.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att den af Hr Stjernsvärd väckta fråga, enligt derom gjord begäran, komme att hvila på bordet, samt hemställde derjemte, om R. o. Ad. behagade besluta, att densamma, såsom Gr.
Lagerbjelke hemställt, må upföras främst å föredragningslistan för nästa plenum.
Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.- Utsk. inkomne Förslag till R.
St:rs underd. skrifvelse!' till K. M.:
N:o 221, ang:de tillsyn öfver och regleringen af den gymnastiska undervisningen inom landet; N:o 223, ang:de befrielse från rotering för Anrätts-hemman i Jemtland; N:o 224, i fråga om lindring i båtsmanshållet med afs:de å dervid utgående beklädnadsbidrag; N:o 225, i fråga om en lag till ordnande af Notarii-publicibefattningen; N:o 226, ang:de ett ytterligare lån af allmänna medel åt Nora-Ervaila Jernvägsbolag; och N:0 227, ang:de inlösen för Statens räkning af Kamereraron Carl Sandbergs anteckningar i Kameral-väsendet.
Äfvenledes uplästes och godkändes ett af Exped.Utsk. under N:o 28 afgifvet Förslag till § i Riksdagsbeslutet, ang:de en lag till ordnande af Notarii-publici-befattningen.
Föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUtslcs den 16 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 260, ang:de väckte frågor om Statens medverkan för fullbordande af jernvägsanläggningen mellan Köping och Hult.
Föredrogos och bi föl 1 os StatsUtsk:s nedannämnde den 16 d;s på bordet lagde Utlåt:n: N:o 261, i anledn. af K. M:s Nåd.
Skrifvelse om eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter Föraren Pihls frånskiljda hustru Charlotta Kindberg; och N:o 262, i anledn. af väckt motion om såg- och tullmjölqvarnars befrielse från grundräntor och dessas utbyte mot bevillning. 332 Den 17 Februari.
Föredrogos StatsUtslcs den 16 dennes på bordet lagde Mern.; N:o 267, med förslag till voter:s-propos , i anledn. af Riks St:ns skiljaktiga beslut i fråga om löneförhöjning åt Statens embetsoch tjensteman m. fl. för år 1857; samt N:0 268, med förslag till voterrs-propos., i anledn. af Riks Sf. ns skiljaktiga beslut i fråga om medels anvisande till påbörjande af Stockholms befästande å landsidorne.
De i dessa Mern. föreslagne voler:s-propos:r blefvo af R. o. Ad. godkände.
Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtskis den 16 d:s på bordet lagda Otlåt.
N:o 269, i anledn. af återremiss å frågan om lån för jernvägs-anläggning mellan staden Borås och vestra stambanan.
Föredrogos och bi föl los LagUtsIcs den 16 d:s på bordet lagde Betanien: N:o 71, i anledn. af väckte motioner om rätt att på elektrisk telegraf expediera rältegångs-fullmakter; N:o 72, i anledn. af väckt fråga om utfärdande af föreskrifter till förekommande af skendödes begrafning; samt N:o 73, i anledn. af väckt motion, ang:de förändring af straffet för åverkan.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskrn inkomne Betänk:n, Mern. och Utlåt., nemi. från LagUlskollel: N:o 74, i anledn. af väckte motioner, ang:de dels uphäfvande af 10 Kap.
Kyrkolagen, dels e§!< förändring af samma Kap. och hvad i öfrigt är vordet stadgadt i afsrde på kyrkotuktens uprätthåIlande; N:o 75, i anledn. af väckte motioner, angrde förändring af lagens stadganden i afs:de på rättigheten att föra annans talan inför rätta; N:0 76, i anledn. af K. M:s Nåd.
St:r om uphörande af landsflykt såsom påföljd för brott; N:o 77, med förslag till sammanjemkning af de inom Riks St:n fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utslcs Utlåt.
N:o 62, i anledn. af framställda anmärkn:r mot Utsk;s under N:o 47 afgifna Betänk, öfver väckte motioner om stiftande af lag, ang:de allmänt kyrkomöte; Riddar husUlskollel.
N-.o 28, i anledn. af RiddarhusDirektionens Mein. om för ändring af sittplatserne i Riddarhus-salen.
Den 20 Februari. 333 Slutligen justerades ett prot:s-utdrag ang:de de denne dag af R. o. Ad. godkände voter:s-propos:r. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 2 e, m.
Lördagen den 20 Februari 1858.
Plenum kl 10 f. m.
Justerades 3 prot.utdrag för den 17 dennes samt pleni-prot:n för den 5 sist!.
December f. och e. m.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Mern., Utlåt:n och Betänk., nemi. från StatsUtskoltel: N:o 263, med förslag till stadganden i Kiksg:sKont:s Reglemente, ang:de detta verks skulder och fordringar, N:o 264, med förslag till stadganden i Riksg:sKont:s nya Reglemente, ang:de åtskilliga vid föreg:de Riksdagar beviljade, men ännu icke verkställde utbetalningar; Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utskollel: N:o 54, i anledn. af väckt motion om ersättning till öfverroterade hemman i Kronobergs län; N:o 55, i anledn. af väckt motion, ang:de förändring i roteringen vid WestgöthaDals Regemente samt anslag af allmänna medel till hjelp för svaga rotar; Sammansatta Banko- och Lagutskottet: N:o 5, i anledn. af väckt motion om räntans frigifvande i Banker; samt N:o 6, i anledn. af gjorde anmärkningar mot vissa delar af Utsk:s Betänk.
N:o 4, i fråga om lagstiftning för serskilda Banker. 334 Den 20 Februari.
Hr Sljcrnsvärds, Gustaf Mauritg, den 17 dennes på bordet lagda anförande med hemställan att StatsUtsk. måtte föreläggas att inom 8 dagar till RiksSt:n inkomma med Betänk, öfver den af honom väckta motion om anslag till H. K. H.
Kronprinsen i och för det Honom gifna updrag att föra Rikets Styrelse.
Jag anhåller att det väckte för slaget måtte upläsas.