Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj. skulle antagas under benämning af krona, får jag fästa uppmärksamheten derpå, all det synes mig, som skulle benämningen r:dr riksgrs vara en oegentlig benämning, då ett silfver mynt icke är någon Rikets gäld.
Mig synes, att man snarare kunde antaga en benämning, sorn brukas i andra Jander, nemi.: courant.
Om enheten benämndes i r:dr courant, svarade r r:dr i silfver mot 4 r:dr courant.
Antager man detta förslag, uppkommer ingen förvillelse utom det, att man bar 2:ne slags mynt, hvilket man i alla fall måste hafva.
Det är synnerligast citerandet af Napoleons författning, att decimalräkningen skulle upphöra, som påkallat svar af mig.
I min tanka har Hr v.
Qvanten begått ett misstag, då han sagt, att decimalräkningen i mått, mål och vigt icke här vore antagen.
Den är antagen, ehuru ännu icke införd i allmänna sammanlefnaden; och hvad således de olägenheter bet radar, som Hr v.
Qvanten ansett decimalsystemets införande i myntet skulle medföra till följd af allmänhetens bristande kännedom om detta beräkningssätt, så utgör detta förhållande just det mest talande skäl för nödvändigheten att skyndsamligen införa decimalräkningen i myntet, på det allmänheten må hinna lära sig detta räknesätt, innan detsamma kommer att tillämpas i afseende på mått, mål och vigt, och de olägenheter förekommas, sora i annat fall då skulle uppstå.
Samme värde talare har sagt, att den naturliga räkningen är grundad på klyfning, och en annan talare liar sagt, att om roan i afseende på räkning i hufvudet vänder sig t. ex. till ett fruntimmer, så grundar sig hennes naturliga operation på klyfning.
Men jag frågar, om icke fruntimmer eller allmogen lika lätt räkna i tjog.
Detta räknesätt brukas öfver allt, och decimalräkningen är således på sätt och vis redan känd.
Hr Hegardt har sagt, att man ej borde införa det nya systemet derföre, att i sådant fall den större summa, som är nedlagd i det nya sedelmyntet, uppoffrades och det är af vigt att få ett nytt mynt.
Men jag frågar, hvarföre skola vi brådska med det nya sedelmyntet?
Då vi så länge kunnat vara belåtna med det gamla, hade vi ju ännu kunnat vänta ett år med förfärdigandet af det nya, helst vi icke rönt några betydliga olägenheter af det gamla myntet.
Dessutom har jag mig särskildt bekant, att BancoUtsk. hört Bancostyrelsen öfver projectet att inställa sedeltillverkningen BancoUtsk. har visserligen i särskilda fall beslutande rätt öfver Bancostyrelsen; men förhållandet lärer varit sådant, att erforderligt antal ledamöter af R. o. Ad. saknats för att med Ständers rätt fatta beslut för Bancostyrelsens efterrättelse i detta fall, hvarföre BancoUtsk. funnit sig föranlåtet att i annan form framställa saken till Bancofullraägtige; och sedan ämnet hvilat hos Fullmägtige i 10 Den 7 Maj. dagar, har frågan blifvit, emot Commissariatets tillstyrkan, afslagen.
Vid ett sådant förhållande fordrar jag minst, att Bancofullmägtige här uppträda och uppgifva skälen, hvarföre de ansett sedeltillverkningan böra fortfara, och icke, såsom nu skett, skylla på den stora, nya sedeltillverkningen såsom orsak, hvarföre man ej kan antaga ett nytt myntsystem.
Hr Cederschjöld har ansett samma underafdelningar böra antagas, sorn Hr v.
Hartmansdorff och Hr Dalman föreslagit, och visat, att om man antager dem, ingår man de facto på deeiina!sy'stemet.
Jag lemnar denna sak åt Utsk., att dervid fästa så mycket afseende som möjligt; men då talaren sjelf föreslagit ett nytt namn, nemi.
Riksort, hemställer jag, om han icke begått samma fel, som han önskat, att hans motståndare skulle undvika, nemi. införandet af nya och förvillande namn.
För öfrigt tror jag, att det vore ändamålsenligt, om man kunde undvika för konstiga namn, och jag skulle derföre vilja tillstyrka bibehållandet af benämningen r:dr med tillsats af epithetet courant eller något annat lika lämpligt.
Cronhjelm sednast ■yttrat, får jag äran upplysa, att då sednast församlade Ständer, genom deras reglemente för Bancostyrelsen, förordnade, att denna styrelse skulle, så fort som möjligt, gå i författning om nya sedlars tillverkande, ll. St. voro derom så angelägna, att de yttrade, det dessa sedlar kunde till och med komma att utgifvas före silfver ut vexlin gens början, hvilken R.
St. förmodade kunna vidtaga år 18J2.
Det har varit för att efterkomma denna föreskrift, som sedellillverkningen af Bancostyrelsen blifvit fortskyndad.
IVär BancoUtskrs skrifvelse för icke längesedan ankom till Bancostyrelsen med förfrågan, huruvida någon olägenhet kunde uppkomma derigenom, att tillverkningen af de nya sedlarna inställdes, voro redan till ett värde af 1 millioner nya sedlar af 10 rtdrs värde förfärdigade.
Bancostyrelsen svarade då, att det visserligen skulle gå an att inställa ali tillverkning, ty möjligt vore till och med att inställa hela bancorörelsen; men styrelsen visade också, att det skulle medföra olägenheter och kostnader, särdeles om R.
St. skulle förblifva vid sitt gamla beslut.
Derpå svarade åter BancoUtsk. uti obestämda ordalag, att Utsk. trodde, att Fullmägtige kunde i denna del handla efter omständigheternas föranledande, enär reglementet icke deremot lade hinder, men Utsk. ville icke derom något förordna.
Hade Utsk. varit så visst om sin sak, hade det helt enkelt kunna förordna, alt tillverkningen skulle inställas.
Då hade Bancofullmägtige ställt sig Utskts föreskrift till efterrättelse, och hade sådant kommit på Utsk:s ansvar; men nu syntes det, som Utsk. icke velat taga detta ansvar på sig, ulan velat låta det hvila på Fullmägtige.
Cronbjelms yttrande, alt 312 Den 7
Maj. det icke vore af sa mycken vigt, om det dröjde med de nya sedlarna, får jag nämna, att jag anser det vara af största vigt för samhället, att man söker förekomma grofva hrott och undvika nödvändigheten att ofta använda lifsstraff eller andra svära bestraffningar; och denna helsosamma verkan torde af det nya sedelmyntets införande om några Siva ra att förvänta.
Jag anser ingen brådska vara med det nya sedelmyntets införande.
Om R. St., såsom jag hoppas, besluta, att ulvexlingen af silfver skall börjas någon dag under denna sommar, skulle jag tro, att
Bancostyrelsen gjorde bäst att icke utfärda de nya sedlarna på ett eller kanske i år derefter, på det allmänheten först måtte lära sig känna silfvermyntets värde genom jemnförelse med de gamla sedlarna, som redan äro henne bekanta.
Sedan denna jemnförelse bibringat henne fullständig kännedom om det nya silfvermyntets värde, tror jag det vara lid alt införa de nya sedlarna.
Eljest torde genom flera nyheter på en gång misstag, ovisshet och obelåtenhet åstadkommas.
Jag anser för min del vida vigtigare att skydda den oskyldige för de förluster, han skulle äfventyra genom dessa nyheter, än att genom dem söka hindra sedelförfalskare från brott.
Den oskyldige bör ej för brottslingens skull underkastas någon förlust, och dessa sednare äro i alla fall de fåtaligaste.
Äfven den nya benämningen r:dr courant afstyrker jag.
Om man håller sig vid bruket, torde man göra rättast ; och enär man i handel och vandel alltid menar r:dr riksg:s, när man ej uttryckligen säger b:co, behöfver man blott stadga, att då intet annat än r:dr nämnes, förstås dermed alltid r:dr riksgts, och att, då man menar r:dr b:co, bör sådant bestämdt utsättas.
Så har hittills varit vanligt i alla enskilda liqvider, och det enda ställe, der b:co menas, men ej bestämdt utsättes , är i Kronans och andra allmänna räkenskaper.
Sätter man der ut b:co, kommer bruket att fortfara utan misstag.
Jag vill endast upplysa om ett misstag, som Gr.
Cronhjelm pålagt mig, att jag nemi. skulle sagt, att decimalräkningen icke linnes i Frankrike.
Jag har tvärtom sagt, att decimalräkningen der finnes och att endast underafdelningarna och multiplerna på metern och litern undergått förändring; och det är synnerligast i afseende på vigten, som man i Frankrike ansåg olämpligt att använda decimalräkningen.
Napoleon säger också i sin förklaring: ”Det är i vigten, som olägenheterna af decimalfördelningen ”mest låtit känna sig och hvaruti de flesta missbruk insmugit sig, dels genom okunnighet och dels genom vinningslystnad hos de trafikerande, som, tvungna att använda de”cimalvigterna, icke destomindre fortforo att sälja efter gamla ”vig - Den'j Maj. 3.3 ”vigterna, och hvarvid de, genom felaktiga eller bedrägliga ”jemnförelser emellan de nya vigterna och bråk af dem, ”formerade nya inbillade storheter, öfverensstämmande med ”de gamla vigterna.
Också har denna nya fördelning af ”vigterna, såsom icke lämplig för handeln, aldrig varit an”norlunda an ofullkomligt antagen, hvarföre Regeringen fun”nit sig föranlåten att införa bruket af vanliga vigter” &c.
Det var just i vigten, som han införde £:a, |:delar och ^:delar.
Napoleon utgaf en sådan författning i8ia d. 12 Febr,, då han var i sin största välmagt.
Han behöfde icke göra det för att vinna popularitet, utan han gjorde det af rättskänsla och för att dermed gora Jandet en stor tjenst.
Jag hat* dessutom ännu ett annat skäl för mitt yrkande, nemi. att decimalräkningen icke är antagen i andra länder, t. ex. i England, det* upplysningen ändå är ganska stor, ej heller i Danmark.
Ryssland har antagit den; men der kan man göra mycket, som icke går an i Sverige.
Jag anser det således 'lämpligast att bibehålla vårt gamla räknesätt.
Man har anfort, att vi redan hafva tjogräkning, och det är visserligen sannt, att en menniska har 10 fingrar samt med tillhjelp af dem och sina tår kan räkna till ett tjog; men fingrarna äro icke gjorda att räkna på, utan böra användas att gripa de objecter, man räknar, och jag kan derföre icke finna, att de äro någon god grund för decimalräkningens införande. H.
Äfven jag biträder deras mening, som i öfverensstämmelse med Utsk:s betänk, yttrat sig för myntenhetens bestämmande till 12 sk, specie, svarande mot t rtdr riksgts.
Jag tror, att då man kommer titom Stockholm, begreppet om riksg:smynt i allmänhet fästat sig vid riksdalerräkningen, och jag tror, att det är mycket nyttigt att bibehålla vid myntenheten detta begrepp, Ora således denna myntenhet kunde behålla namnet riksdaler
Utan tillägg, vore sådant visserligen bäst.
Jag tror dock, att vi icke kunna underlåta att bibehålla de tre slags riksdalrar, som vi redan hafva, nemi. silfver-, b:co- och riksgrsr:dr.
Jag tror, att det vare farligt att till undvikande af ett af dessa slag upphöja blco-ridrn till ridr specie.
Derigenom kunde farhåga för tillökta skatter och åtskilliga tvister uppkomma; men om, såsom Utsk, föreslagit, 12 sk. silfver ahtoges till enhet, med benämning af r‘dr, tror jag, att olla farhågor vore undanröjda.
I afseende pä decimalräkningen kan jag ej annat än erkänna, att den är den rationellaste räkningen, Jag kart enskildt upplysa, att jag varit i tillfälle att för ett pär år sedan öfvertyga mig om dess lättfattlighet, då vid Finspång kanoner förfärdigades för Franska Regeringens räkning.
Flera Fransyska officerare voro då der, och inom i4 dagar voro alla mina arbetare så hemma i räkningen med meter, decimeter, centimeter oell 6 M, 4o 3i4 Den 7 Maj. millimeter, alt de endast med någon brist vid uttalet tillämpade dessa räkningssätt med den största noggrannhet.
Jag tror således, att decimalräkningen allena kan med lätthet fattas; men jag kan icke dölja, att vid öfvergången från ett vexlande mynt till ett stadgadt, måste jag biträda de personers åsigter, som till en annan tid, t. ex. nästa riksdag, vilja uppskjuta det nya systemets antagande.
Det är för andra gången jag nödgas uppträda för att försöka en vederläggning af min värde vän, Hr Hegardt, med hvilken jag i den allmänna realisationsfrågan så öfverensstämmer, att jag önskade att icke nödgas från honom afvika i detaillerna.
Hr Hegardt har sagt, att om den nya sedeltillverkningen ej skulle fortgå, kunde sådant hafva till följd en inställelse af Bankens rörelse, och att om Utsk. varit så visst på sin sak, hade del endast behöft anbefalla tillverkningens inställande.
Jag ingår ej i någon pröfning af andra utsktsledamöters visshet eller ovisshet i detta fall; men om jag också haft benägenhet för att deltaga i en sådan befallning, var dock. jag, äfvensom Utskts alla öfriga ledamöter, derifrån förhindrad, emedan R. o. Ad:s ledamöter ej voro tillstädes till det antal, som grundlagen fordrar för att tillåta beslut med R.
Det har blifvit nämndt, att Utsk. velat undandraga sig det ansvar, sorn kunnat följa på ett sådant beslut.
Jag hoppas, att, när Utsk. blifver fulltaligt, det kommer att visa sig, om pluraliteten vill fatta ett sådant beslut eller icke.
Det är för tidigt alt spå, men jag vill tro, att det icke uteblifver.
Hvad åter beträffar, att, såsom Hr Hegardt sagt, Banco - styrelsen till följd af förra Ständers beslut vore oförhindrad att när som helst låta de ifrågavar. nya sedlarna komma ut i rörelsen, får jag, till förekommande afall fruktan, att något sådant kunde hända, såsom en surprise under R.
St:s sammanvaro, lugna med följande förklaring.
St:s beslut för Bancofullmägtige lyder så, att
Bancofullmägtige skola först i rörelsen utsläppa nya sedlar af större valörer, nemi. på i5, 5o, loo och 5oo r:dr.
Dessa sedlar äro ännu icke färdiga, och icke en gång plåtarna till dem äro färdiga samt kunna ej blifva det på flera månader.
Således kunna R.
St. vara trygga, att
Bancostyrelsen icke ännu på några månader kan utfärda några nya sedlar, emedan man sysselsatt sig hufvudsakligen med den sort af sedlar, som sist skola gifvas ut.
Hr Hegardt har sagt, att det vore desto angelägnare att snart utfärda nya sedlar, som man derigenom skulle förekomma de brott, som föranledas af lättheten att efterapa de gamla.
Jag tror, lika med Hr v.
Hartmansdorff, det vara angelägnare att icke brådska med de nya sedlarnas utgifvande, ulan att de böra utlemnas successivt långt efter silfverutvexlingen, kanske ett år efteråt, för att småningom vänja allmänheten vid dem.
Sedan folket lärt sig Dtn 7
Maj. 3i5 att vexla de gamla sedlarna mot silfvermyntet, lian det blifva tid att sätta de nya sedlarna i omlopp.
Hr v. Qvanten bär sagt, att i Ryssland kan mycket ske, som icke kan ske i Sverige.
Lyckligtvis är det sä, och jag hoppas, att så skall förblifva.
Det beror på R.
St. att betrygga detta förhållande.
Jag pekar bestämdt på anslagen för Rikets försvar.
Hvad angår, att decimalräkningens införande endast skulle tillhöra Ryssland och ej flera civiliserade folk än Fransmännen, får jag nämna, att Nederländerna, Schweitz och de delar af Italien, sorn stått under Frausyskt inflytande, hafva decimalräkningen.
Det vore således icke ett tecken lill barbari, utan ett tecken till frihet, att vi antogc detta system, som företrädesvis hos civilisationens folk är infördt.
England har det ännu icke.
Dess vidsträckta commerciella ställning har der hindrat systemets antagande; men Engelsmännen hafva den fördelen, att deras mynt är deladt i 20-tal, de räkna vanligen med decimaler och dividera sedan med 2.
Det är en högst interessant uppgift, som H. Ex.
Hr Gr. af Wetterstedt lemnat, att arbetarne på Finspång så hastigt lärt sig, icke blott att använda deeimalräkningen, utan äfven de främmande namnen.
Det var tvenne nyheter pä en gång; men med den reda i begrepp, som vanligen finnes hos Svenska allmänheten, undrar jag ej, att det gick lätt för dem att reda sig i dessa complicerade förhållanden.
Vi hafva samma erfarenhet icke långt härifrån vid Myntet.
Arbetarne der räknade genast efter första veckan efter det nya vigtsystemet, och det skulle vara högst besvärligt för dem att gå tillbaka till det barbariska räknesätt, de förut följt, Ilr Cederschjöld:
En värd talare har sagt, att det icke brådskade med det nya sedelmyntets utgifvande, och att roan ej borde hafva det afseende på brottslingarna, att för deras skull skynda dermed.
En annan värd talare har deruti instämt.
Men jag får erinra, att ifrågavar. olyckliga menniskor blifvit brottslingar just derföre, att det varit så lätt att förfalska Bankens sedlar.
Då det kunnat ske med en träpinne, såsom vi sett i dagbladen, måste det vara hög tid att genom sedlarnas förbättring undanrödja frestelsen till dylika brott; och jag skulle anse mig vara vållande till för— falskarnes olycka, om jag icke högt yrkade, att dessa sedlar må afskaffas.
Det tyckes mig, som discussionen skulle afvika från ämnet, och jag vill blott i anledning af Hr Leflens yttrande förklara, att jag antingen uttryckt mig otydligt, eller också, att mitt yttrande blifvit oriktigt uppfattadt.
Jag har ej sagt, att det ålåge Fullmägtige att skynda med ulgifvandet af något slag af de nya sedlarna; min afsigt var att uttrycka, det R.
St. föreskrifvit och förordnat, att de nya sedlarna skulle vara färdiga långt före närvar, tidpunkt t 3»6 Den -j Maj. och att Fullmägtige således haft skäl antaga, att de ej borde inställa tillverkningen af sedlar, som bort långt fördetta vara färdiga, men som för oöfvervinneliga hinder ännu ej kunnat blifva det, oaktadt alla bemödanden af den oför-, gätlige, nyligen aflidne ordföranden i Bancostyrelsen, under hvars närmaste ledning och tillsyn delta arbete fortgått och med hvilken jag tror, att ingen af de nu lefvande realisationens och bancoverkets vänner kunna jemnföras i verk-* samhet, Gr, Löwenhjelm, Gust.:
Det vore för mig och alla framstegens verkliga vänner och befordrare en stor sak, om man skulle anse utgången af denna debatt otvifvelaktig i afseende på sjelfva qvästio an, eller huruvida vi skola få decimalräkning eller icke, Jag anhåller få göra R, o. Ad. upp-- niärksamma derpå, att vi länge hört talas om framsteg.
Jag har hört det med särdeles glädje, ty jag ifrar mycket för verkliga och nyttiga framsteg; men det kan icke hafva undfallit Ståndet, att vid hvarje ifrågakommet framsteg framställas väldiga betänkligheter, Framstegen vilja vi hafva, men det framsteg, som Tit. föreslår, går ej an; och sorn sådana inkast förnya sig vid hvarje fråga, blifver det rop och intet annat.
Hvad nu blifvit föreslaget afser ett verkligt framsteg i civilisationen och icke blott ett framskridande på grannlåtsbanan.
Den simplification och sanna nytta, detta förslag åsyftar, behöfver så mycket mindre bevisas, spm vi till och med af förslagets motståndare hört, att decimalsystemet i och för sig sjelf är riktigt, under det de sagt, att vi ej böra antaga det.
Jag skulle trott, att detta, förslag, liktidigt med den nu förestående myntbestämningen, vöre verkställbar!; ty att det vore nyttigt, derom hyser jag leke något tvifvelsmål.
Meri min ringa erfarenhet och sakkännedom tvinga mig att inställa ett yttrande öfver dess Verkställbarhet för närvarande; förbindande jag dock härvid, att denna åtgärd för förståndet framställer sig såsom utan allt tvifvel önskansvärd och, så vidt jag inser, till och med underlättande åtgärden att införa decimalräkning i afseende på mått, mål och vigt, i hvilket fall jag likväl underkastar min tanke mera erfarnas bedömande.
Det har blifvit åberopad t, att Napoleon år 1812 utgaf en författning, som modifierat användandet af decimalräkning i Frankrike, Denna författning har jag nyss i öfversättning sett, och hvad jag med säkerhet kan intyga är, att Fransyska Regeringen ej känner andra mått, mål och vigter än de, som äro indelade efter decimalsysteroet; och under eft långt vistande i Frankrike samt den erfarenhet, jag såsom actor publicus varit tvungen att inhemta, har jag icke någon enda gång varseblifvit begagnandet af något annat räkoesystem i Frankrike, Jag bör således tro, att Na— poleons nu åberopade författning inskränkte sig till att lin - Den 7
Maj. dra förra författningars stadgande samt tillåta begagnandet af flera slags mått, mål och vigt.
Jag kan icke annat än på det bestämdaste rösta för den lägsta möjliga myntenhet.
Jag frångår mitt derom gjorda förslag och understödjer Hr Lefréns motion eller Utsk:s betänk, om myntenheten.
Det är R. o. Ad. nogsamt bekant, att en mindre enhet befordrar hushållning, och vi hafva sedan 1800 erfarit verkningen af en hög myntenhet.
Jag måste lika bestämdt rösta för de gamla namnens bibehållande; ty ehuru de nya namnen vore rationellare, är jag dock öfvertygad, att mesurerna skola lättas, i fall man ej frångår de gamla benämningarna.
Det har blifvit anfördt, att hvad som sker i Ryssland, kan derföre icke ske i Sverige, och detta är fullkomligen riktigt; men det har blifvit anfördt såsom ett bevis på svårigheten att få nationen att frivilligt ingå på decimalsystemets införande.
Vi hafva ett bevis på motsatsen i Finland.
Finnarna äro ej kända för alt lättfärdigt taga efter främmande nationers inrättningar, kanske minst deras grannars, likasom det i allmänhet är vanligt, att man förr tillegnan sig andras än sina grannars uppfinningar; men likväl är mig försäkradt, att hela Finska nationen begagnar decimalräkningen med mycken lätthet.
Detta tyckes bevisa, att äfven allmogen hos oss utan vedervilja och svårighet kunde Jära sig denna räkning.
Andra länder, har man sagt, h^fva icke antagit decimalsystemet.
Hr Lefrén har uppräknat flera länder, hvarest det begagnas; och ehuru detta system kanske i dessa länder blifvit antaget i följd af deras dåvar. beroende af Frankrike, har det sedermera blifvit bibehållet, hvilket bevisar, att systemet funnits lämpligt.
Men i alla fall, när vi stundom ej förmå och stundom ej vilja följa andra länders efterdömen af verksamhet, skulle jag önska att veta, hvarföre vi skola följa deras efterdömen af lojhet, såsom jag kallar denna tvekan att tillegna sig civilisationens framsteg.
Dessa länder hafva utan tvifvel sina skäl för att icke antaga detta system, och om de i detta afseende blifva efter oss, äro de framföre oss i många andra fall, och jag upprepar mitt tvifvel, huruvida det kan vara rationelt att följa dem i det stationära, då vi icke följa dem i framskridandet.
Man har äfven anfört, att öfverensstämmelse borde råda emellan indelningen af vårt silfvermynt samt nuvarande mått, mål och vigt.
Vi hafva nemi. 3a kptr på tunnan, 3a lod på U, m. m.
Jag får då först och främst nämna, att en sådan öfverensstämmelse i underafdelningarna icke existerar utomlands, och att för det andra den är högst ofullständig älven hos oss.
Våra fourragernkningar visa ett annat förhållande; och då man påminner sig, att vi hafva tunnor om 56 och tunnor örn 63 kannor, strukna och rågade tunnor, victuälieyigt, bergsvigt m. 111,, så synes hela poncordanceskälet vara af föga vigt emot decimalsyslemcts 31S Den 7
Maj. antagande vid myntberäkningen och kanske snarare böra föranleda dess utsträckande, ju förr dess hellre, till mått, mål och vigt.
Jag hemställer derjemte till dem, som bättre än jag känna våra provinser, huruvida de tro, att läkningen af 32 öre på i daler är särdeles begagnad.
På dessa grunder, och under de vilkor, jag framställt, röstar jag för decimalsystemets antagande.
Då Hr Lefrén tillvitat mig, att jag ansett endast Frankrike vara det land, der decimahåkningen blifvit införd, får jag nämna, att jag med Frankrike äfven menade de länder, som tillhörde Frankrike, då den författning skrefs, som jag uppläst, och af de länder, Hr Lefren uppräknat, är det således endast Schweitz, som jag icke tagit i beräkning; men detta land tog då äfven intryck af Frankrike och kunde den tiden nästan anses såsom en Fransysk provins.
Jag vill icke motsäga riktigheten eller fördelarna af decimalräkningen (tvärtom anser jag den vara den enda och bästa); men jag liar endast velat framställa, huruvida det vore nyttigt att för närvar, införa den, synnerligast med afseende på underafdelningarna.
Det är dessa, som äro olämpliga, hvarföre man också i Frankrike troligen återkommer att begagna methoden att dela i ^ra och ^.'delar.
Då jag gjorde min framställning i afseende på myntenheten, förutsatte jag, att vi skulle få lika mått, mål och vigt öfverallt, och att således victualievigten skulle bibehållas samt deremot bergsvigten och de öfriga vigtberäkningarna skulle försvinna.
Likaså ansåg jag ej omöjligt, att vi skulle få en tunna, som motsvarar alla de mångfaldiga tunnor, vi uu äga, och derföre trodde jag, att varuenheterna lätt skulle kunna jemnföras med den myntenhet, jag föreslog, hvilken just var densamma, som Gr.
Löwenhjelm önskade, då denna fråga första gången förevar.
Jag finner nu, att Hr Gr. gått ifrån sin princip, och det kan jag icke yttra mig emot; men troligen kommer frågan att förfalla, då jag nu är ensam om den åsigt, att 8 sk. silfver borde vara myntenheten.