Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del betviflar jag ingalunda, hvarken såsom en värd talare här i granskapet anspelat, att StatsUtsk. skulle slumpa med dessa frågor, icke eller att det ju, såsom den siste värde ledamoten tilikännagifvit, är StatsUtsk:s allvarliga afsigt att taga dessa frågor i betraktande; men jag anser deremot att det af Dtsk. anförda hinder för dessas handläggning icke må gälla andra ärenden rör.de lands-statens lönereglering, än sådana, som ovillkorligen äga sammanhang med frågan om indeldta räntornes indragning, helst jag föreställer mig såsom möjligt, om ock icke sannolikt, att riksdagen kunde afslutas förr än det vidlyftiga och vigtiga betänk, om skatte-förenklingen hinner att hos Utsk. genomgås och derefter af R.
I sådant fall skulle äfven de löneregleringsfrågor, som icke stå i ovilkorligt samband med nämnde betänk., men hvilkas afgörande är af stor vigt för ärendenas gång inom landtregeringen, dock komma vid denna, lika som vid förra riksdagen, att till en obestämd tid uppskjutas.
Det är på denna grund jag anser ärendet böra återremitteras, samt StatsUtsk. åläggas, att utan uppskof behandla alla de frågor om löneanslag för lands-staten, som ej stå i ovillkorligt sammanhang med skalteförenklings-comite'ens betänk.
Jag instämmer med de ledamör ter, som yrkat anslag för länsnolarierne, men jag tror det ej vara nog att man blott talar om återremiss; ty om det, såsom Hr Akerman förmodade, skulle hända att saken drager allt för länge pä tiden, så borde man snarare yrka, att StatsUtsk. ofördröjligen mätte inkomma med utlåt, i frågan.
Då ingen annan, så vidt jag förmärkt, har yrkat något sådant, så får jag, för min del, göra det.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot den nu förevar.
7:de punkten gjorde anmärkmr, föranleda till samma punkts återremitterande till StatsUtsk. med anmodan att ofördröjligen inkomma med utlåt, i fråga om länsnotarierne, ropades starka nej blandade med ja.
Hr Gr. o. Landt m:s härefter framställda propos. om R. o. Ad. behagade låta bero vid hvad Utsk. i 7:de punkten yttrat, besvarades med starka ja, blandade med nej; hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att denna sednare propos. blifvit besvarad med öfvervägande ja.
I sådant fall anhåller jag om särskild propos. på den sednare delen af framställningen, nemi. att StatsUtsk. måtte ofördröjligen inkomma med särskildt betänk, i frågan.
Jag yrkade endast återremiss i och för det Den 24 Mars. 303 ändamål, ali Sutslltsk. malle särskildt behandla de frågor ronde löneregleringen, som icke stå i ovilkorlig! sammanhang med betänk. i afseende på skatte-förenklingen; och då jag förmodar att StatsUtsk. så fort tiden medgifver vidtager detta, så anser jag det föreslagna tillägget af ordet ”ofördröjligen” icke vara behöfligt.
Jag lager mig derföre friheten begära propos. på mitt yrkande om återremiss, utan detta tillägg.
Hr Gr. o. Land tm. yttrade, att han, i anledn. af detta Hr Åkermans anförande, ansåg sig böra förklara, att sedan han redan framställt propos. att R. o. Ad. måtte låta bero vid hvad Utsk. i 7:de punkten yttrat, samt tillkännagifvit sig hafva ansett denna propos. besvarad med öfvervägande ja, någon propos. pä återremiss icke kunde framställas.
I händelse Hr Gr. o. Landtm, anser, att en återremiss ej numera kan äga rum, så trorjag likväl att det qvarstår möjligheten alt göra propos. på Hr Åkermans förslag, hvaruti jag helt och hållet instämmer, nemi. alt StatsUtsk. måtte, oberoende af den fråga, som år väckt om skattejemkningen, samt uppbörden och dess redovisning, behandla frågan om landsstatens tjenstemäns uppförande på stat och deras aflönande.
Denna propos. anser jag vara öfverensstämmande med grundlagen och kunna af Hr Gr. o. Landtm, framställas.
Jag vill visst ej motsätta mig den propos.
, som nu är föreslagen, men tager mig friheten fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att jag fruktar att, i fall ett sådant föreläggande kommer från R. o. Ad. allena till StatsUtsk., derigenom skulle mera förloras än vinnas för den åsigt, man egentligen velat hafva fram.
Jag tror icke att StatsUtsk. är benäget, att lösrycka någon del af den K. propos:n, på endast ett Stånds yrkande; och som det är temligen naturligt, att detta Utsk., som skall reglera utgifterna och förslagen, vill se dem någorlunda i sin helhet, åtminstone sådana utgifter, som höra lill samma sak, så är det troligare att ett afslag i afseende på dessa länsnotariers uppförande ä stat blir följden om denna fråga skall särskildt behandlas, än om den får behandlas i sammanhang med regleringen af lönerna för landsstaten i allmänhet.
Då R. o. Ad. fattat det beslut, att låta vid StatsUtsk:s utlåt, bero, så ser jag ej huru någon vidare ålgärd af R. o. Ad., eller något annat beslut som föranleder till en åtgärd, numera kan komma i fråga.
Jag får åtminstone för min del reservera mig mot, att man ytterligare vidtager någon åtgärd, sedan R. o. Ad. beslutat att låta vid Utsk:s utlåt. bero.
Hr Hedenstjerna:
Jag anhåller, med anledn. af det beslut som bär blifvit fattadt, att mitt anförande måtte såsom en särskild motion få blifva till StatsUtsk. remitleradt, på det att dessa förhållanden måtte komma att lagas i närmare betraktande inom Utsk. 30 i Den 24 Mars.
IIr Gr. o. Land tm. förklarade, allda frågan om vissa landsslats-ljenstemän syntes, såsom flere ledamöter ansett, kunna skiljas från de väckte frågorne om beskattningsväsendets samt uppbördsoch redogörelse-verkets förenklande för alt särskildt behandlas, samt här blifvit yrkadt, att R. o. Ad. måtte anmoda Utsk. att inkomma med särskildt utlåt, om desse tjenstemän, Hr Landtm, ansåg sig af R. o.
Ad:s i ämnet fattade beslut icke vara hindrad att framställa propos. på en sådan anmodan; hemställande Hr Landtm, fördenskull, om R. o. Ad. ansåge sig böra anmoda StatsUtsk. att ofördröjligen inkomma med utlåt, öfver de delar af K.
M:s förslag till lönereglering för landsstats-personalen, som kunna skiljas från frågorne om beskattningsväsendets samt uppbördsoch redogörelse-verkets förenklande.
Denna propos. besvarades med starka nej blandade med ja, hvarefter Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att härvid nej varit öfvervägande.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, derefter yttrat, att Hr Hedenstjerna begärt, att det af honom afgifna anförande måtte anses såsom en särskild motion och på sådan grund remitteras till StatsUtsk. för att behandlas i sammanhang med K.
M:s förslag till ny lönereglering för landsstats-personalen, men att Hr Landtm., vid uppläsningen af detta anförande, icke uppfattat huruvida detsamma innehöll något yrkande, som kunde föranleda till särskild åtgärd, blef berörde anförande lagdt på bordet, på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gust., m. fl. ledamöter. 8:de punkten, ang:de gästgifvares friheter. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i denna punkt yttrat. 9:de punkten, ang:de det till löneförhöjning för landsstalerne beviljade reservalions-anslag.
Vid hvad
Utsk. i denna punkt yttrat, lät R. o. Ad. bero.
10:de punkten, ang:de skiften och afvittringar; och lide punkten, ang:de Ulltuna landtbruksinstitut. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter yttrat och hemställt. 12:te punkten. l:sta mom. ang:de Sjögestads landtbruksskola.
Ehuruväl jag förutser det vara fåfängt, alt söka till att utverka något större anslag för landtbruksskolan vid Sjögestad, kan jag dock icke undertrycka den öfvertygelse jag hyser, att detta anslag borde förhöjas, ty för närvar, kan skolans ändamål ej vinnas med blott de 1000 r:dr, som nu äro anslagna.
StatsUtsk. säger visserligen, ”att de för dylika lillämpningsskolors anläggning och underhäll erforderliga utgifter hittills ansetts böra af kommunerna sjelfva i hufvudsakligaste mån bekostas”....; men dervid får jag dock göra den erinran, att föreg:de Ständer Den 24 Mars. 365 hafva sagt, det kommunerna eller orterna blott skola bekosta lika mycket som statsverket, men alldeles icke mera, så att i det hänseendet torde StatsUtsk. hafva förbisett hvad föreg:de Ständer stadgadt.
När nu kommunen, såsom i Östergötland skett, anskaffat en egendom af 20,000 r:drs värde (som var vilkoret), så kan likväl med de 1000 r:dr, som utgöra Statsanslaget, tillika med inrättningens afkastning, icke någon fullt ändamålsenlig landtbruksskola inrättas.
Ehuruväl kostnaden är betydligt mindre då undervisningen är inskränkt till endast rättare-lärlingar, än om den skulle utsträckas äfven till det högre vetenskapliga; så fordras dock en god lärare af öfverlägsen skicklighet, samt andra för enklare praktisk undervisning, för malerialier dertill m. ro. d., hvarigenom uppslår ett resultat af behof, som ådagalägger huru otillräckligt detta anslag af blott 1000 r:dr är.
Jag nedlägger denna min mening blott såsom en reservation lill prot. R. o. Ad. biföll hvad
Utsk. i det förevar, lista mom. af 12 punkten yttrat.
2:dra morn., ang:de landtbruks-institutel vid Degeberg samt de lägre landtbruks-skolor ne.
Jag hade visserligen kunnat anmäla mig redan vid föredragningen af den förra afd:n af denna punkt, då jag hufvudsakligen hyser samma åsigt som Frih. Palmstjerna ; men jag gjorde det ej emedan jag ansåg det icke för mig vara lämpligt, — det är dock ett helt annat förhållande för den värde ledamoten — att ingå i någon speciel pröfning af den ena skolan framför den andra.
Nu deremot då det talas om landlbruksskolor i allmänhet, har jag trott mig böra yttra några ord derom.
Det är egentligen i afseende på det vilkor, Utsk. föreslagit, eller rättare derpå, alt icke något annat än det här uppgifna vilkor blifvit af Utsk. föreslaget.
Jag tror nemi. alt det lärer vara temligen noga kändt för hvar och en, som tagit kännedom om de landtbruks-skolor, som blifvit inrättade inom vårt fädernesland, att, ehuru man anser dem vara af den största nytta och böra på allt sätt uppmuntras, de likväl ej hafva blifvit så lämpligt organiserade, som man önskat.
Jag tror nemi. att, då man talar om landtbruks-institut och lägre eller s. k. rättareskolor, det vore angeläget att, närmare än hittills, hafva skillnaden dem emellan bestämd, att hafva något som konstituerar den ena eller andra skolan.
Jag tror detta vara af så mycket större vigt, som det lärer vara gifvet, att de flesta s. k. lägre landtbruks-skolor hafva åtminstone på något sätt urartadtgfrån den primitiva bestämmelsen, och i vissa fall öfvergått till hvad man egentligen menar med landtbruksinstitut, d. v. s. man har ej uteslutande fästat sig vid bibringande af det praktiska, utan man har äfven gått in på det högre theoretiska området, såsom chemi och dylika saker.
Jag vet visserligen att man svarar mig, alt det ej låter sig göra att med ett anslag af endast 1000 r:dr låta en lägre 366
Den 24 Ma r s, landtbruks-skola fortgå, då raan är skyldig att mot lägre och på vissa vilkor endast mottaga rättarelärlingar; utan att, på det de, som egna sin tid ål dessa uppfostrings-anstalter, mätte konna berga sig, det har ansetts nödvändigt att äfven antaga betalande elever, samt att, för att få sådane, det varit nödvändigt att (åtminstone om betalningen skall vara högre) bibringa en högre kännedom, än som endast med landtbruks-skolorna blifvit afsedd.
Jag säger ej detta som någon anmärkn. eller rättare som något klander mot det sätt, hvarpå skolorna blifvit skötta, ty man kan ej annat än finna att de penningar som hittills dertill varit använda hafva blifvit väl använda; men jag tror likväl tiden vara inne för R.
St. att vidtaga nödig rättelse häruti.
Jag ville således taga mig friheten föreslå, att R. o. Ad. måtte återremittera denna punkt, med uttryckande af den mening, att då ett vilkor är uppgifvet, detta vilkor måtte blifva att, genom Regeringens föreskrift, en bestämdare ordning nicåtte uppgöras, efter hvilken undervisningen vid dessa skolor borde skötas; och då jag förutser att ett högre anslag dertill skulle erfordras, så är jag för min del den förste att lemna 3 ä 4000 r:dr dertill, hvilketdera, som kan anses lämpligt.
Ehuru jag tror att man numera i allmänhet verkligen anser anslagen härför vara ganska väl använda; så tror jag det vara Statens åliggande, att tillse det dessa skolor lämpligen skötas och lämpligen verka och jag påminner mig att, då dessa skolor första gången kommo i fråga, tankarna verkligen voro något mer bestämda i det fallet.
Det står nemi. i det af R.
St. godkända Exped.Utsk:s förslag till und. skrifvelse i afseende på de lägre skolorna, att: ”Dessförutan och enär sådana lägre landtbruksskolor, hvarmed hufvudsakligen skulle komma att afses bildandet af skicklige rättare, och hvilka af enskilde eller korporationer inom de särskilda länen blifvit stiftade, otvifvelaktig! böra komma att på landlhushållningen hafva ett fördelaktigt inflytande, men dessas föreståndare böra kunna anses godtgjorde genom de lill sådane skolor upplåtne egendomars afkastning” etc. — — d. v. s. att man ansåg då, enligt hvad som följer, att en egendom borde af provinsen anskaffas och dess afkastning lill skolan upplåtas.
Jag tror mig dock känna — och här äro säkert flere sora känna det bättre än jag, och hvilka kunna vederlägga det om jag har orätt, men deremot vitsorda det om jag har rätt— alt det verkligen ej gått så lill just, att man på allmän bekostnad anskaffat egendomar, utan att man har på ett eller annat sätt (genom arrende eller annorlunda) ställt så till, att ägaren åtagit sig detta bestyr.
Delta har ock gjort, att raan ej kunnat begära sä mycket af föreståndaren, som man under andra förhållanden kunnat göra; och då jag anser ett sådant förhållande vara oriktigt, sä anser jag det vara lämpligt att fästa uppmärksamheten derå.
Det är på denna grund som jag önskar att R. o. Ad. endast med afseende härå ville återremittera detta mom.
Vore här fråga om alt verka till ett högre anslag för jordbruks-skolorna, sä skulle jag D e n 24 Mars, 3C7 naturligtvis ej hafva något deremot, då en sådan skola finnes anlagd på en af mina gårdar; men då en föreg:de talare yttrat alt sådant icke vore ändamålsenligt, att ens begära, så har jag endast uppträdt för att lemna upplysningar.
Jag får således i anledn. af hvad den värde ledamoten nämnt, att enligt R.
St:s beslut en egendom skulle af länet anskaffas, detta beslut har åtminstone i Kalmar län blifvit eluderadt.
Den egendom, som der är anskaffad, är min, för hvilken jag af landt-hushållningssällskapet åtnjuter blott 300 r:dr.
Om någon egendom blifvit anskaffad utom i Skåne vet jag ej; men hvad jag vet är, att med 1000 r:dr i anslag är det alldeles omöjligt att lämpligt sköta en sådan skola.
Huruvida den skola, som är inrättad pä.min egendom är det eller ej, lemnar jag derhän; men hvad jag är öfvertygad om är, att den icke går för 1000 r:dr och icke för 2.
I afseende på det vilkor, Gr.
Platen uppställt ang:de antagandet af elever, får jag för min del, lika med Gr.
Platen, erkänna, att jag ej anser det vara fördelaktigt för dessa skolor att betalande elever antagas; ty dels måste åt dessa en viss större omsorg lemnäs, som sålunda undandrages de andra, dels ock, då desse herremän ej kunna tvingas till ett dagligt arbete, så är det mången gång ett mindre lämpligt och godt exempel för rättare-lärlingarne, som skola vänjas vid ordning.
Jag tror således att det vore mycket bättre om man beviljade något större anslag, så att ej den som hade jordbruks-skolorna behöfde att på det sättet skaffa sig inkomster.
Upplysningsvis vill jag meddela, alt 2 elever hafva vid min jordbruks-skola betalat 200 r:dr b:co för sig om året, sä alt Hrrme torde finna alt det ej varit för mycket.
Platen har fästat sig vidden omständigheten alt föreskriften för de smärre landtbruksskolorna i allmänhet kan vara eluderad derigenom, alt man icke, som första meningen var med detta anslag, anskaffat en egendom till något bestämdt pris (jag tror det var 20,000 r:dr), utan att enskilde personer lemnat egendomar mot rättighet för dem att åtnjuta statsanslaget af 1000 r:dr och med skyldighet att skaffa undervisning i de delar, som skola vid instituterna meddelas.
Jag får bekänna, att med största möda lyckades det omsider förl. år först, att i Kronobergs län få en skicklig landtbrukare, som ville på sådane vilkor öfvertaga institutet, att han mot 1000 r:dr i lön iklädde sig de skyldigheter, som äro föreskrifna och grundade på ett af landtbruks-akademien uppgjordt schema, som K.
M. befallt skola vid dessa skolors inrättande tjena till efterrättelse.
Raab har ganska rikligt anmärkt otillräckligheten af 1000 r:dr och att en sådan person ej kommer långt dermed i afseende på undervisningen.
Också har man i Kronobergs län mäst inskränka sig endast till rättare-elever, hvilkas antal är, om jag minnes rätt, 12, hvilka årligen betala 33 r:dr 16 sk. b:co, och undervisningstiden räcker i 2 år.
Jag förmodar alt Gr.
Platen ej med den yrkade återremissen åsyftar någon förändring i den af K.
M. redan fastställda pia - 368 Den 24 Mars. nen för dessa skolor; och då delar jag gerna de Hrr:s ta«k3, som yrkat återremiss, om dermed kunde vinnas ett högre anslag, hvilket är af största behof påkalladt.
För öfrigt behöfver jag ej vitsorda dessa skolors ändamålsenlighet, och att vi med största nöje omfatta dem i landsorterna.
Då här blifvit nämndt, att i de flesta län det första vilkoret för åtnjutande af anslaget icke blifvit uppfyldt, så anser jag mig upplysningsvis böra nämna, att i Linköpings län en egendom, d. v. s. en del af en egendom, har af länets hushållssällskap blifvit för 20,000 r:dr inköpt till inrättande af en landtbruks-skola, hvilken ock är i gång.
Hvad för öfrigt beträffar den begärda återremissen, så måste jag erkänna att jag ej är af samma mening som Gr.
Platen, nemi. att några betalande elever, som få högre eller längre utsträckt undervisning än rättare-eleverna, icke vid dessa skolor böra finnas.
Det torde vara öfverflödigt och blott ledande till tidsutdrägt att vidare utveckla denna sak.
Jag tror det vara tillräckligt att i korthet nämna, att med det ringa anslag 1000 r:dr som för närvar. bestås, är det omöjligt att få en skicklig lärare som vill åtaga sig föreståndareskapet, så framt han ej får emottaga sådane elever.
Jag bestrider sålunda återremissen ur den synpunkt, som Gr.
Platen framställt den; men skulle man anse att StatsUtsk. genom en återremiss skulle kunna förmås att höja anslaget till 2 a 3000 r:dr för hvarje skola, så vill jag visserligen instämma i denna återremiss.
StatsUtsk. har dessutom 2 gånger visat sig vara derför, den ena gången i afseende på Ulltuna och den andra i afseende på Degeberg.
Då nu särskilda anmärkmr emot detta mom. 8ro gjorda, anhåller jag att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa 2 särskilda propos:r derpå.
Den ena i afseende på anslaget till Degeberg, och den andra i afseende på sednare delen af detta mom.
Platen deruti, att det vore nyttigare för dessa landtbruks- eller rättareskolor om vid dem icke antoges s. k. elever, och att ett sådant antagande verkar menligt på rältare-lärlingarnes undervisning; ty naturligtvis kan, med det ringa anslag som nu lemnäs, ej många lärare finnas; och ju flere herremän der finnas som fordra undervisning, desto mera tid taga de bort för läraren alt undervisa rättarelärlingarne.
Jag har i detta afseende egen erfarenhet att åberopa.
Jag känner närmare en sådan rättare-skola, der det hittills emotlagits flere sådane elever.
Direktionen har dock funnit detta för rättareskolan ej nyttigt, och från den stund finnas der ej mer några herr-elever.
Jag hemställer dock huruvida det går an att, med ett så litet anslag som 1000 r:dr, K.
St. ställa upp något nytt vilkor, innan det vilkor ännu är uppfyldt, som förut varit bestämdt för detta anslags erhållande.
Anslaget är så obetydligt, att det synes ganska klart hafva varit R.
St:s mening från början, att den ort, inom hvilken skolan blef in räl - Den 24 Mars. 369 rättad, skulle, utom egendomens inköp som var ett vilkor, äfven i öfrigt till någon del åtminstone bidraga till skolans bestånd.
Jag tror icke alt sådant skett, åtminstone ej på alla ställen; men nekas kan icke, alt det är den ort, inom hvilken skolan ligger, som har hufvudsaklig nytta deraf, och som således hufvudsakligen bör bidraga dertill.
Att här genom en återremiss vinna ökadt anslag för dessa skolor, tror jag icke lyckas; och så länge anslaget förblifver så litet som det är, så tror jag att man ej för dess erhållande kan fästa några vidare vilkor.
Lika med en föreg:de talare får jag anhålla att frågorna blifva så till vida skilda åt, att särskild propos. må komma att göras rör:de
Degeberg och särskildt ang:de de lägre landtbruks-skolorna.
Jag anser först och främst anslaget till
Degeberg ej vara för högt, utan böra till fullo utgå; men hvad de lägre landtbruks-skolorna angår, anser jag mig böra yttra, att vid sista allmänna landtbruksmöte, der nära 6,000 personer voro närvar, som intresserade sig för landtbrukets förkofran, ansåg man att de lägre landtlirukssskolorna borde uteslutande sysselsätta sig med rättarelärlingars uppfostran eller användande i praktisk behandling, men derjemte yttrades den åsigt, att de borde erhålla rikligare anslag än som hittills beviljats, samt att detta anslag borde åtminstone fördubblas för att de skulle kunna svara emot sitt vigtiga ändamål.
Det är erkändt att dessa skolor på flera orter hafva varit särdeles nyttiga, och just den vid Sjögestad har jag speciel kännedom om, att den särdeles väl blifvit förvaltad och att derifrån utgått ganska dugliga ämnen, samt alt der en hel hop jordbruks-redskap blifvit tillverkad, som bidragit till landtbrukets förbättring.
Jag tror således, att om en återremiss skulle komma i fråga för denna sak, så skulle det vara för att få uttryckt den mening, som gjorde sig gällande vid sista års allmänna landtbruksmöte, nemi. alt dessa skolor måtte få ett fördubladt anslag och att således, i st. f. 10,000 r:dr, 20,000 måtte ställas till K.
M:s disposition, samt att den åsigt mätte uttryckas att, i händelse ett sådant anslag beviljas, deras sysselsättning då måtte hufvudsakligen blifva att bibringa råttare-lärlingar den kunskap, som erfordras af dem för det praktiska af jordbruksyrket.
Jag bekänner visserligen att här finnes ganska få medel att disponera; men jag vet ock, att snart sagdt i intet fall penningar bättre kunna användas, än till modernåringens uppmuntrande, samt att detta lilla anslag, sorn här är ifrågasatt, kommer att rikligen återbetala sig till Staten.
Jag skulle således för min del gerna vilja yrka en återremiss, med förklaring att R. o. Ad. föreslår att anslaget måtte fördubblas från 10,000 till 20,000 r:dr att ställas till K.
M:s nåd. disposition.
Ehuru jag vill förmoda, att vid prot:sjustering det skall finnas, att jag verkligen uttryekt min önskan om 3 H. 24 370 Den 24 Mars. ett afskiljande af de olika frågorna, så anser jag mig likväl efter tvifvel tyckas hafva uppstått huruvida jag gjort det, å nyo böra upprepa, att jag endast önskar återremiss af den sednare delen, d. v. s. alt då jag icke kan begära någon förändring i hvad som redan blifvit afgjordt, så är det endast för principens bibehållande som jag yttrat mig och sora jag önskar, alt i afseende på de 1000 r:dr, som här är fråga om att ytterligare bevilja för anläggande af en ny landtbruksskola, den åsigt måtte uttryckas, att man önskar, att det måtte närmare stadgas för de skolor, som hädanefter komma att inrättas, att rällare-lärlingarues undervisning må komma att utgöra hufvudsak i den mån att icke andra der få antagas.
Det är således endast den sista delen, som jag önskar återremitterad; men det är gifvet, till följe af hvad jag förut yttrat, att jag anser ett större anslag böra äga rum.
Genom återremiss af endast denna punkt, orsakar man lörhända att de 1000 r:dr afslås; men då det är fråga om ett institut, som ännu icke finnes och som jag ej vet hvar det skulle inrättas, så tror jag icke stor skada vara skedd, och jag tror de fleste talarne instämma med mig i den åsiglen, alt det vore värdt att göra denna sak.
Jag anhåller således om bifall till allt, ntom till det vilkor, sorni sista delen är fäsladt vid anslaget af 1000 r:dr till inrättande af en ny skola.
Här har visserligen blifvit yttradt, att de 1000 r:drne äro alldeles otillräckliga för dessa vigtiga skolor, och jag tror det äfven i fall ej skolan sjelf kan åstadkomma större understöd än 300 r:dr om året; men deremot om man allvarligt och lefvande önskar deras förkofran, så vill jag tro att det minsta af våra län skulle kunna lemna betydligt mera.
Jag minnes mycket väl att, just då dessa skolor först ifrågasattes 1840, var redan Orup daneradt på det sätt att Skånes landtbrukare anskaffat den egendomen.