Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skånska jordbruket tarfvar stora förbättringar, ehuru det visserligen i många fall, genom sin bördighet, sitt läge, sitt climat och folkets arbetsamhet står framom en del andra provinser.
Men traditioner och fördomar qvarstå der som annorstädes, och brytas ej genom andra medel, an sorn småningom verka.
Härtill äro exempel tjenligast.
I och för sig sjelf äga vi väl också i Skåne flera jordbruksinstituter, i denna mening; ty hvarje väl brukad landtegendom är ett sådant.
Men dessa, tillhöriga enskilda personer, äro, å en annan sida, ej att påräkna i det afseende eLt allmänt jordbruksinstut är afsedt, emedan den enskilde jord brukaren sällan åtager sig det besväret att rationel t bilda elever, ej heller vill han gerna uppoffra tid och kostnad för att bilda dem åt andra.
Skåne har dessutom så många egenheter, att denna provins bör äga ett läroverk för det jordbruk, som är passande för provinsen.
Detta gäller synnerligast, bvad som angar sjelfva jordens behandling och de särskildta åkerbruksredskap, som tarfvas för provinsens jordmån.
Också har Skånska hushålls-föreningen synnerligast afsell att, i början och Den 19 Februari e. m. a47 till dess fillgångarne medgifva en vidsträcktare verkningskrets, inskränka sig att bilda praktiska arbetare.
Härigenom vill man vinna den afsigt, att bland allmogen inplanta bättre insigt i arbetskrafternas rätta användande.
Denna afsigt hvilan också på de vanor, som ännu inom provinsen äro rådande.
Ty det ar bestämdt gifvet, att i detta afseende är Skånska åkerbruket på en lägre ståndpunkt, än det borde vara.
Men lika bestämdt är det, alt dessa vanor äro starkare än begreppet, och för att det ofvannämnda syftemålet måste vinnas bör jordbruksinstitutet arbeta i en oafbrutet sträfsam riktning.
Någon har här i dag yttrat, alt ett jordbruksinstitut synnerligen borde sysselsätta sig med experimenter.
Jag är ej af denna tanka.
Åtminstone skulle detta ovillkorligen förfela ändamålet alt bilda elever.
Min tanka är fast, att i samma mån experimenterna misslyckades, blefvo äfven eleverue misslyckade.
Min tro är fast, att eleverna böra rationelt undervisas, och ej få en enda oförsökt idee i deras liufvudcn.
Den tid kan nog ändå komma, då projecter och experimenter förvilla dem och gifva dem dyrköpta misslyckade resultater.
Vi sakna ej heller instituter i detta fall.
Vi behöfva ej begära och bevilja statsanslag för jordbruk , som arbeta i denna anda.
Vid detta tillfälle, bör jag ej gifva några försäkringar, några löften; ifrån mig gångna, äga de ingen garanti.
Men jag vill tro, att 2:ne läns hushåilssällskaper kunna ej hafva något enskildt intresse att bevaka, som ej står i samband med den ide', för hvilken de arbeta, ej någon annan afsigt, än provinsens nytta.
Jag erkänner dock, att med den renaste afsigt kan ändamålet, äfven med större anslag än jag begärt, förfelas, om inrättningen ej rätt administreras.
Jag kan ej erbjuda annan borgen härföre, än att 2tne läns husliållssällskaper valt inom provinsen ett visst antal ledamöter af alla stånd, kända för nit och kunskaper i yrket, hvilka äro ledamöter i provinsens hushälls-förening; att denna så sammansatta förening inom sig utväljer en direction, sora äger styrelsen öfver institutet; att denna direction utser 2:ne ledamöter, boende i närheten af Örups gård, åt hvilka antagne föreståndaren får vända sig, för att i detalj erhålla föreskrifter, och för hvilka han är den dagliga redovisningen skyldig.
Delta är Skånska jordbruksinstilutets organism.
Folden har jag bort redovisa, och får, med hänseende till det förtroende den kan gifva, åberopa hvad som i dag i ett annat ämne är anfördt, att ”allt gäller allt hvad det gälla kan.”
Med förnyad begäran om 3,ono r:dr b:co årligt anslag i 5 år lill Skånska hushålls-föreningens disposition, i ändamål alt använda denna summa lill Skånska jordbruks - Dea 19 Februari e. m. institutets nytta, får jag vördsamligen anhålla, att denna min motion må till vederbörligt Utsk. remitteras.
Då jag begärde ordet, var detta i ändamål alt väcka en motion i samma anda som den, hvilken af Hr von Rosen blifvit uppläst.
Att yttra något derom, skulle vara att upptaga R. o. Ad:s tid med upprepande af allt detsamma, som Hr von Rosen redan anfort.
Jag får blott tillstyrka den väckta motionen och utbedja mig att, vid densammas remitterande, till vederbörligt Utsk., få nämna några ord.
Hr von Rosens motion begärdes på bordet.
I Sverige, likasom i de flesta länder, utgör stämpelpappers-afgiften en icke obetydlig statsinkomst.
Att gifva detta papper säkerhet emot missbruk eller förfalskning är sålunda ett icke ovigtigt föremål för representationens uppmärksamhet.
Denna säkerhet kan finnas deisi sjelfva papperets beskaffenhet och controllen vid dess tillverkning, dels i den särskilda stämpling, — jag begagnar ett kändt uttryck i vidsträcktare bemärkelse, än hvad man nu derunder förstår, — hvarmed papperet förses, innan det blifver gällande.
I begge hänseenderne äro förändringar, i hvad nu äger rum hos oss, oundgängliga.
Före det s. k. nya verkhusets brand vid Tumba år i83o tillverkades der allt stämpelpapper, dock i likhet med den tidens öfriga tillverkning vid detta bruk, i intet hänseende af någon för ändamålet bättre beskaffenhet, än hvad hvarje pappersbruk kunde lemna.
Då Tumba, innan ett nytt verkhus blef uppfördt, ansågs icke kunna tillverka mer än BankenSs eget behof af sedelpapper, och sålunda afsade sig tillverkningen, har denna sedermera genom tid efter annan anställda enlreprenad-auctioner blifvit öfverlåten åt enskilde.
Såsom papperet nu är beskaffadt, äger det i intet hänseende, hvarken a f särsk i I d t till verkningssätt, ovanlig sammansättning, eller klara och svåra vattenmärken, någonting utmärkande, som kunde hindra dess eftergörande vid äfven det sämst försedda pappersbruk; men om äfven någon sådan egenskap i detsamma funnes, eller deråt kunde gifvas, så är icke vid enskildta verk införd den stränga control! emot underslef vid tillverkningen, hvilken erfordras för att hindra, att icke, utöfver det levererade qvantum, mera papper blifver tillverkad!; tvertom äger vanligen vid de enskildta verken, der ännu formning för hand begagnas, vanligen den ordning rum, att arbetarne skola leverera ett visst antal goda ark, med rättighet att för fyllnad arbeta på deras fri stunder och utan någon skyldighet att redogöra för de cassabla.
— I den händelse man ville införa en sådan controll, genom tillverkningens sättande under tillsyn- af någon embets - Den 19 Februari e. m. 3ä9 embetsman, blefve troligen, på sätt förhållandet är i de länder, der denria utväg begagnas för sedelpapperslillverkning vid enskildta verk, kostnaden i högst betydlig mån förökad.
Då Staten i R.
Sits Banks pappersbruk Tumba äger ett verk, der, under embelsmuunalillsyn, vid all tillverkning den noggrannaste redovisning är införd, och då med de i och för nya sedeltillverkningen åstadkomna förbättringar vunnits kännedomen att tillverka ett papper, lätt alt urskilja från andra, och svårt alt, utan särskilda iniältningar och special kännedom af tillverkningssättet, eftergöra; så torde det finnas ändamåIsenligast all begagna delta tillfälle för vinnande af ett baltie stämpelpapper.
Kostnaden blefve otvifvelaktig! större för ett bättre papper, än nu, då knappast annat än lägsta anbudet beliöfver nises; men då alla vid Tumba förekommande faux-frais till Ungefär lika belopp, endast i och för sedeltillverkningen, måste utgå, så beliöfde Tumba endast debitera statsverket material- och arbetskostnad.
Det andra säkerhetsmedlet, stamp lingen, är äfvenledes för det närvar, af lika litet tillfredsställande egenskaper.
Härtill begagnas s. k. h v i t s t ä m p | i n g af ungefär lika beskaffenhet, som å Bankuns gamla sedlar.
Huru föga säkerhet emot eftergöring denna hvilslämpling Irmnar, utröntes vid ett inför obetydliga materialier och utan användande af stor konstfärdighet, densamma eftergjordes.
Då man nu erinrar sig, att stämplar finnas å till och med i5o rsdr, så lärer man inse behofvet alt försvåra eflerapningen.
I flera länder begagna r man svartstämpel, men genom bröderna Duporls uppfinning att öfverflytta gammalt tryck, såsom en slags patrice på rent papper, har den dermed åsyftade säkerhet gått förlorad.
(Jag får i detta hänseende hänvisa till Hr Engelkes beskrifning om rö3g års industri-exposition i Paris).
Bättre åtgärder äro sålunda nödiga; och då Staten i Bankens stereotyperings-anstalt äger en, i sådant hänseende, utbildad konstskicklighet, torde der slämplingen böra äga rum.
All R.
St. i und. anhålla, ali K.
M. måtte anbefalla Stats-contoret att låta vid R.
St:s Banks pappersbruk Tumba förfärdiga det för Charteesigillatae-contoret nödiga papper, såväl till skrifningskartor sorn biläggning, hvilket papper bör, i afseende på lätthet att från annat åtskiljas och svårighet att eftergöras, erhålla all möjlig fullkomlighet.
Att de likaledes måtte besluta, alt, i stället för den nu i Riksg.-cont. verkställande hvitstämpling, en annan, af möjligaste svårighet att eftergöra, kommer att begagnas, för hvilken verkställande biträde af Bankens stereotyperingsanstalt och under derstädes för sedeltillverkningen införda controller må begagnas.
Vid flera riksdagar har man, i ökad controll å den s. k. korlstärnplingen, trott sig finna ett medel att bringa denna a H. 3a D«n 19 Februari e. m. inkomstkälla till någorlunda enlighet med det belopp, som den borde utgöra, om den riktigt utgiuge.
Men afven de vid sista riksdag i detta hänseende vidtagna åtgärder hafva icke fört till önskadt resultat.
En af de största svårigheterna att öfvervinna, är stämpelns ringa yta, som hindrar att gifva de lätt märkbara drag, hvilka göra åtskiljandet från en falsk stämpel af mindre fulländning lätt för ögal.
Man har derföre i flera länder, t. ex. Frankrike, vidtagit den åtgärd, att sjelfva convolutet innehåller stämpeln, hvarvid hvarje fabrikör vid strängt vite — i Frankrike för hvarje lek 5oo francs, — är anbefald att förse sig med stämpladi convolut, hvilket med lika vite måste finnas å hvarje kortlek, som lill salu utbjudes.
Ett sådant convolut kaij tillverkas å papper, som i sin egna beskaffenhet lemnar säkerhet emot eftergöring, och derjemte icke medgifver öppnande utan papperets lillintetgörelse, — och derå kan en större och ändamålsenligare stämpel anbringas, än å ett kort.
Jag får vördsamt föreslå, att dylika föreskrifter äfven i Sverige måtte vidtagas, och att man dervid måtte begagna den konstskicklighet, Bankens pappersbruk och sterotyperingsanstalt erbjuder.
Ibland de för statsverket vigtiga slämpelåtgärder »ro de vid Tullverket å diverse inkommande tyger m. m.
Dessa tillverkas dock vanligen och under de mest ofullständiga controller af Tullverkets egen betjening.
Jag torde knappt behöfva mer, än antyda detta förhållande, för alt visa, att förändring erfordras, och äfven i detta fall kan ett verksamt biträde erhållas i Bankens stereolyperingsconlor.
Jag får sålunda vördsamt föreslå, alt R.
St. hos K. M. i und. anhålla, att K. M. täcktes anbefalla Dess GeneralTuIlstyrelse tillse, att de begagnade lullstämplarne blifva tillverkade på ett ändamålsenligt papper, och på ett sätt, sorn i möjligaste måtto försvårar deras efterapning, samt att vid så väl deras tillverkning, som förvarande, all nöggranhet iakttages, med tillkännagifvande, att, vid den i R.
St:s Bank upprättade stereotyperingsanstalt, tillfälle finnes att under den strängaste conlroll ooh med möjligaste konstskicklighet erhålla dessa stämplar förfärdigade.
Slutligen bör jag nämna, att, i fall vederbör.
Utsk. skulle anse denna min motion förtjena någon uppmärksamhet, Bruksförvaltaren vid Tumba Hr Bagge och Bankens Stereotyperings-föreståndare Hr Broling äro i tillfälle att kunna meddela till ämnet hörande upplysningar, hvilka jag icke ansett mig böra, genom ett anförande, på detta runi offentliggöra.
Hr Rosenblad fortfor:
Vid sistförflutne riksdag föreslog dåvar.
BancoUtsk. beviljande af creditiver på R.
Sits Bank åt privat-banker, men detta förslag'blef ej af R.
St. anlaget.
Troligen låg för delta Den 19 Februari e. ra.' alsing lill grund den allmänna farhåga, som, vid Riksbankens återställande under lagen i afseende på dess förbindelser emot dess ereditorer, ansåg, för alt trygga det oafbruten fortfarandet af dessa förbindelsers uppfyllande, stränga restrictioner nödiga.
— De sedan förflutna 5£ år, under omvexling af gynnande och ogynnande förhållanden, hafva visat, att man i farhågorna och varsamheten gått för långt, och att den styrka och credit, R.
St:s Bank, framför någon annan allmän inrättning eller någon enskild förening inom Riket äger, mycket kraftigare an hittills kan begagnas lill de inhemska creditförhållandenas lifvande och trvggande.
Delta föranlåter mig att åter upptaga förslaget om creditivers beviljande åt privatbanker, dock på samma sätt, som de redan hypotheksföreningar m. fl. beviljade crediliver, såsom en rätt, icke af privatbankerne att fordra, ulan för Bancoslyrelsen, när omständigheterne det medgifva, att bevilja.
Äfvenledes anser jag nödigt, att begagnandet af dessa crediliver inskränkes lill de för privatbanker ej så sällan oundvikliga kriser, då starka uttagningar af deras eassa i annan händelse skulle nödga till kännbara indragningar i deras lånerörelse.
Jag tror ock, att man ej bör lemna detta tillfälle obegagnadt, för att vinna för Riksbankens discontinrältningar den kännedom af de privata bankernas utlåningar, hvilken är af stor vigt för att hindra den svåraste olägenhet för all discontrörelse, som samtidigt hedrifves af olika disconter utan samband med hvarandra, nemi. att gäl— denärer låna i den ena disconten för att betala i den andra, och på delta sätt under en skenbar noggranhet dölja för alla deras oförmåga att i verkligheten afbörda sig lånet.
Till återtjenst kunde man gerna bevilja privatbankerna rättighet lill lika meddelanden af R.
Sits Banco-discontverk.
I öfverensstämmelse härmed får jag äran föreslå:
Att under för öfrigt samma villkor som i 2o5, 206, 207 och 208 §§ af 1835 års Bancoreglernente för hypotheksföreningar äro föreskrifna, Bancofullmäklige må berättigas att åt privatbanker bevilja crediliver, dock icke till någon privatbank till större belopp, än högst 3oo,ooo r:dr b:co, samt under iakttagande af följande särskildta villkor nemi.: 1:0
Att creditivet beviljas för högst ett år, dock med rätt för Bancofullmäklige att kunna det förnya; 2:0
Att det åligger den privatbank, som sig af en sådan creditivrält begagnar, att, så snart anvisning derå dragés, under hvarje påföljande månad och intill det begagnade creditivet blifviL till fullo godtgjordt, minska sin lånerörelse med minst en tiondedel af det begagnade creditivets belopp; 3:o
Att den privatbank, som erhåller creditivrält i R.
St:s Bank, förbinder sig alt hvarje vecka' meddela den afdelning af R.
St:s Banco-discontrörelse, till hvilken den ort hörer, inom hvilken privatbankens egentliga lånerörelse äger 332 Den ig Februari e. m. rinn, underrättelse om alin beviljade, omsnlla eller infriade län; hvaremot samma privatbank, om den så önskar, berättigas att erhålla ett lika meddelande från vederbör.
Bancodiscont eller lånecontor, dock under villkor, att privat bankdirectionen, i afseende på dessa meddelanden eller ad viseringar, underkastar sig och privatbankernas tjenstemän samma skyldighet till tystlåtenhet, som åligger Bancodisconloch Lånecotilors-directionerna.
Dessa båda motioner begärdes på bordet.
Hr von Troil, Emil, uppläste följande:
Jag föreslår afskaffa lide af det K.
Svenska Nu m m e r - I o 11 e r i e t.
Om Statens högsta och yttersta ändamål är befrämjandet af allmän sedlighet, om det är en pligt för statsmakterna, såsom Nationens högsta synliga ledare, alt framställa föredömet af oskrymtad ärlighet; sä torde detta förslag endast behöfva nämnas, för att vinna bifall.
Den stränge sedoläraren gifver spelhus benämningar, som jag, i anseende till det ifrågavarande? upphöjde bedrifvande, ej tillåter 111ig att upprepa , men vi behöfva, i detta afseende, ej forska i oanvända theorier; vi hafva i Sverige lagliga författningar, som förbjuda hazardspel, oell dessa höra ej till deni, hvilkas tillämpning kommit ur bruk; vi läsa ofta bland dagens nyheter huru polisens tjenare inträngt inom den enskilde mannens fridlysta boning, för att öfverrumpla och till ansvar befordra dessa författningars öfverträdare, — och så stark är Svenskarnas känsla för ordning och sedlighet, att dessa störanden af hemfriden alltid förnimmas med allmänt bifall.
Man gläder sig, då en spelhusvärd blifvit ertappad, sorn från den godtrogne landtköpmannen eller handtverkaren aflocka t frukten för deras mödor genom spel, der chancerne tillvinst och förlust ej motsvara hvarandra; man yrkar, att Staten bör med öm förmyndarevård skydda den enfaldige och oupplyste.
Allt det der är mycket riktigt och bra; men aldrig har liknelsen att sila myggor och svälja kameler haft samlare motsvarighet, än de Svenska spelhusen.
Det förnämsta ibland dem, K.
Nummer-lotteriet, gör troligen ensamt större affärer, än alla de andra tillsammans; genom insatsernas nedsatta belopp är det nästan uteslutande egnadt att förleda arbetsclassen och aflocka den sina besparda styfrar; och jag kan svårligen föreställa mig, att någon annan spelhusvärd, hvarken bland deni, som polisen knipit, eller bland dem, sorn af sina kunder blifvit utkastade, vågat at t i egna fickor stoppa så betydlig andel af de spelandes insatser, som Nummer-lotteriet, hvilket årligen behåller hälften eller tredjedelen.
— Jag erkänner, att jag anser fortvarande! af en sådan inrättning, såsom en verklig fläck på vår samhällsordning, och jag påyrkar derföre så mycket meia densam - Den 19 Februari e. m. a53 mas upphörande, som Svenska Staten fördel närvar, ej saknar anständiga utvägar att fylla sina verkliga behof.
— Skulle jag likväl häruti hafva misstagit mig, kan det visas att Nummerlotteriet är förenligt med Statens anseende, med arbetarens förädling och båtnad; befinnes spelhusrörelsen vara, på ena sidan ett ärligt näringsfång, och på deri andra ett oskyldigt tidsfördrif: så kommer jag att yrka, alt denna näringsgren mätte lemnäs lika fri för den ringe medborgaren, som för de höga statsmakterna, ty våra grundlagar förbjuda alla monopolist'.
An lia I le s om remiss till Stats-Utskot (et.
Begärdes på bordet. lif Cederschjöld, Roberl Theophron, uppläste följ Hide:
Lika öfvertygad jag är, att hvarje sann fosterlandsväns lifligaste önskan måste vara, att se deri under sednare åren pa eli fasansfullt sätt tilltagande brottsligheten hämmad och utbytt mot ett på moralisk grund hvilande lagenligt handlingssätt af nationens medlemmar i allmänhet, lika förvissad vägar jag äfven göra mig, att Regering och Ständer nu skola gemensamt allvarligt samverka för de till detta vigtiga måls ernående säkrast ledande mede!: befordrandet af en ändamålsenligt inrättad allmän folkundervisning samt fattigvårdsanslaltei nas upplijelpande från deras nuvar. högst bristfälliga skick till ett sådant, sorn, på ett för nationen värdigt sätt, uppfyller deras bestämmelse, att lenina hvarje verkligt nödställd sjuklig eller orkeslös samhällsmedlem tillräcklig hjelp till fyllande af dess för lifvets uppehälle nödtorftiga behof.
Det goda ändamålet, brottslighetens hämmande och dess utbyte mot en mera allmän sedlighet, kan dock för närvar, icke genast vinnas endast genom dessa Ivänne medel.
Det är nemi. klart, att det förstnämnda, eller befordrandet af en allmän folkundervisning, endast i afseende på den yngsta generationen och på kommande slagteri kan åstadkomma någon hufvudsakligt välgörande verkan, men att deremot ganska få af deni, som redan uppnått den ålder, dä deras uppfostran bort vara fulländad, skola begagna sig af undervisningen, och ännu färre deraf taga någon ledning för sitt blifvande handlingssätt.
— Om derföre vi ej blott vilja åtnöja oss med den visserligen glädjande tanken på våra efterkommandes tacksamhet för de goda och ändamålsenliga åtgärder vi för deras väl vidtagit; om vi icke vilja fortfarande omgifvas af mördare, tjufvar och skälmar af afla slag, samt lefva uti en allmän osäkerhet både till lif och egendom: så måste vi, utom ofvannämnde tvänne, äfven använda ett annat kraftigt medel, som genast, och således till förmån äfven för oss sjelfva, kan visa sina välgö - 2»4 Don 19 Februari e. m. rande verkningar, i afseende så väl på minskningen af förbrytarnes antal, sotn äfven på beskaffenheten af sjelfva förbrytelserna.
För att luma finna det rätta medlet till det ondas afhjelpande, måste man först uppsöka orsaken, sorn föranledi dess uppkomst, underhållande och spridande.
— Vid närmaste efterforskning i detta afseende, skall man klart inse, att, likasom bristande undervisning och saknad kännedom 0111 det rätta i de flesta fall varit första orsaken till beträdandet af brottets bana; så har ock våra fängelsers närvar, usla tillstånd utgjort en verksam orsak dertill, alt nästan alla, som — vare sig lill följd af något begånget liro 11, eller någon tillfällig lättsinnighet, — en gång trädt inom fängelsets murar, långt ifrån alt der afskräckas från att förnya bekantskapen med dessa rysliga nästen, tvertom finna en sådan trefnad derstädes, att de knappt hunnit blifva från fängelset frigifna, förrän de begå andra förbrytelser, sorn åter göra deni det hemfallne.
— Man behöfver blott besöka något af hufvudstadens häkten eller af Rikets läusfängelser, för att till sin förskräckelse och fasa få se och erfara, hurusom 20 å 3o och ofta flera personer der finnas sammanpackade uti ett litet osundt rum; hurusom den för första resan snatteri tilltalade, eller för sådant brott misstänkte, eller, utan förut begången förbrytelse, försvarslöse, der finnes förvarad i samina rum, solli grofva förhärdade brottslingar; och hurusom icke ens ett särskildt rum derstädes finnes för emottagande af minderåriga förbrytare, eller för sådana personer, som med fängelse aftjena deni ofta i tvistemål ådömde vites- och ensaksböter, hvaraf följden är, att äfven dessa, eljest alldeles obrottsliga personer, äfven måste inspärras tillsammans med verkliga missdådare.
Man inser lätt, att de närmaste följderna af detta olyckliga förhållande måste blifva, att de äldre brottslingarne, i stället för att uti fängelset väckas lill besinning och ånger öfver begångna förbrytelser, tvertom endast filina nöje ulf att för deras stora omgifning skryta öfver den fintlighet, hvarmed de förstått att utföra och dölja sina illbragder och att öfvertala fängelsets novicer till efterföljd af deras exempel; att dessa sistnämnde åter, i stället alt genom inneslutandet uti fängelset blifva afskrämde från vidare återfall uti brottslighet, tvertom finna sin trefnad på ett ställe, der de vid sitt inträde emottaga?
af ett så talrikt, muntert och gladt sällskap, samt sätta deras ära uti att kunna så använda de lärdomar, sorn de af sina äldre kamrater inhemtat, att de en dag sjelfva kunna hoppas att, i sin ordning, belönas med andra yngre kamraters bifall, vid omtalandet af den fintlighet och slughet, som de användt vid utförandet af deras sednaste förbrytelser; samt slutligen att de äldre och yngre fångarne, under deras ofta, hela måna - Den 19 Februari e. m. a55 der igenom, fortsatta sammanvislelse uti fängelset, gemensamt uppgöra planer för utförandet af nya brott, så snart de ater ifrån fängelset frigifvas.
Då det icke kan vederläggas, att dessa för hela samhället bedröfliga verkningar nro omedelbara följder af våra fängelsers nu antydda usla tillstånd; så skall säkert icke heller någon finnas, som vill bestrida, att en reform i af seende härå är af högsta behofvet oundgängligen påkallad.