Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s förslag till ny myntenhet, tror jag, lika med Hr Stuart, att det vore lämpligast att utgifva sedlar, ställda å vårt nuvar. lagliga mynt r:dr b:co, men så beskaffade till sin valör, att de motsvara de sedlar, vi ville utgifva i courant.
Sedlar på 6 r:dr 32 sk. b:co komme då att kallas för en tia, och när en gång i framtiden K.
M:s sanction erhölles, blefve det lätt att förändra redactionen å sedlarna, som i verkligheten icke gör någon skillnad.
Jag vill blott vid Hr Stuarts reservation göra den anmärkn., att jag icke anser, att man å sedlarna bör skrifva 6 r:dr 32 sk. och 32 sk. btco, utan 6§ och § r:dr b:co, på det icke förblandning med sklssedlarna må äga rum.
Äfven tror jag, att man- lägst ned på en sedel å 6 r:dr 32 sk, b:co kunde utsätta io R:dr R.G.S., hvarigenom äfven den mest enfaldige kunde finna, att den motsvarar io r:dr riksgrs, efter nu bruklig beräkning.
För öfrigt instämmer jag med Utsk. i fråga örn valörerna.
Jag hade lika med Frih. af Nordin äran att under början af riksdagen deltaga i dessa ämnens behandling inom Utsk.
Det var då föreslaget, att i stället för i och 3 rtdrs-sedlar skulle sedlar å 2 och 5 r:dr utgifvas; men detta var bygdt på skrssedlarnas afskaffände vid denna riksdag.
St. afslagit detta, tror jag det vara lämpligare att tills vidare bibehålla en sedelvalör, som svarar emot den vanliga räkneenheten, och då tror jag också 3 rtdr vara den lämpligaste valören näst deröfver.
Ef heller kan jag tillstyrka antagandet af den 7tde valör, Frih, Ék Den i4 Mars af Nordin föreslagit, emedan jag anser de 6 valörer, Utsk. föreslagit, tillräckliga.
Hvad formatet angar, kan jag icke instämma med Hr Stuart.
I afseende på en annan anmärkn. af Frih. af Nordin, nemi. rör:de bokföring af sedlar på i5 r:dr, får jag hänvisa Hr Frih. till 5:te punkten af betänk., deri det tydligen står, att dessa sedlar ej skola förstöras, så länge de äro brukbara, utan ånyo utgifvas, hvilket medför en betydlig minskning i besväret.
Men deremot kan jag icke neka, att det medför en ökad säkerhet, då man har de inlösta sedlarna annoterade och i räkenskaperna redovisade till nummer och datum, hvarigenom upplysning vinnes, om en eftergjord sedel af samma nummer och datum skulle derefter presenteras till inlösen i Banken.
Det har varit flera exempel på, att förfalskningar blifvit upptäckta derigenom, att, sedan den rätta sedeln blifvit inlöst, en annan sedel af samma nummer och datum blifvit presenterad, då förfalskningen ej förut varit observerad.
Jag anhåller, att dessa antnärkn.T må få åtfölja återremissen af betänk., hvarom äfven jag anhåller, Hr von Hartmansdorff, Aug.:
Sedan Hr v. Troil yttra,t sig, har jag föga att tillägga.
Jag vill blott göra en erinran emot Hr S-tuarts mening.
Han önskade, att Hr Rosenblads förslag om förändring i de gamla sk5ssedelsvalörerna måtte vidtagas.
Jag deremot håller mig vid Utskrs förslag och anser bäst, att de gamla skrssedlarna förblifva oförändrade intill nästa riksdag, på det allmogen måtte hafva åtminstone något af det gamla, som är väl bekant, och hvarmed det nya kan jemnföras, innan ännu flera nyheter införas.
Jag instämmer alldeles roed Hr v. Troil deruti, att på de nya sedlarna bör antecknas deras värde i riksgrs, men tror, att detta bör utsättas tydligare än blott med begynnelsebokstäfverna, på det hvar och en, som får sedlarna i sin hand, må veta, hvad de gälla i riksgälds.
Jag skulle önska, att alla de riksgrssedelvalörer, som vi förut haft, måtte representeras genom de nya blcosedlarna, och att således, äfven sedlar på 33^- och 66f r:dr b:co måtte blifva utgifna.
Hvar och en vet, hvilken beqvämlighet man i rörelsen haft af riksg:ssed!ar på 5o och 100 r;dr.
Bästa beviset derpå är, att riksglssedelstocken årligen ökats, och alt man redan saknar den förra tillverkningen af dessa sedlar.
Jag skulle äfvenledes tro, att btcosedlar på i jr r:dr eller motsvarande 2 r:dr riksgts kunde vara nyttiga.
Anser man utgifningen deraf vara alltför besvärlig för Banken, så torde man nödgas afstå derifrån; men vid en öfvergång, sådan som denna, och då roan ej vill förlora riksg:sberäkningen, bör man ej vara så njugg med någon större kostnad för Banken, isynnerhet då man bibehållit densamma vid större inkomster, än den troligen behöfver.
Man har helt och hållet förbigått plåtsedlarng, motsvarande ;o sk, 8 rist. b:co.
Att boil-.
Den 14 Mars. 253 taga dem, sedan riksg:ssedeltillverkningen upphört, förmodar jag blefve skadligt i flera landsorter, der arbetslönen är beräknad till en plåt om dagen, såsom man säger.
Månne icke det vore skäl att bibehålla denna valör?
Man svarar mig derpå, att det silfvermynt, hvarmed en sådan sedel skulle inlösas, blefve så litet skiljdt från de valörer, som äro näst öfver och under densamma, att den lätt skulle med dem förblandas.
Detta är det vigtigaste skälet.
Men månne det ej vore möjligt att genom detta mynts förtunning göra dess utseende olika och sålunda bereda en lättnad i rörelsen samt bibehålla orubbadt det pris, som finnes i de landsorter, hvarest dagspenningen beräknas till 16 sk. riksgts?
Att rubba denna beräkning skulle alltid utfalla till någons skada, vare sig arbetarens eller dens, som honom betalar; och en sådan rubbning skulle troligen uppstå, i händelse ingen enhet funnes för denna beräkning, utan sedlarna vore antingen öfver eller under plåtsedeln.
Jag anhåller, att dessa anrnärkn:r må få åtfölja den återremiss af betänk,, som jag hoppas blir bifallen.
Jag vill icke vara mångordig, då jag i alla fall, hvad saken beträffar, torde få tillfälle att i Utsk. yttra mina tankar.
Jag kan likväl icke lemna obesvaradt, hvad Hr v.
Troil yttrade.
Sedan jag i mitt förra yttrande tillkännagifvit, dels att jag ansåg texten på sedlarna böra Ivda å silfver och icke å courant eller b:co, och dels att BancoUtsk. nu ingått med detta betänk, egentligen derföre, alt RiksSt:n måtte få tillfälle att yttra sig öfver de flera andra omständigheter, betänk, afhandlar, så bade jag icke trott, att man kunde göra en sådan framställning, som att BancoUtsk, syntes vilja införa ett nytt mynt emot den andra Statsmagtens vilja.
BancoUtsk. har ej velat införa något nytt mynt, men har likvisst vid uppgörandet af förevar, förslag bort närmast hålla sig till hvad dess principaler, B. St., beslutat, då ännu intet yttrande derom från K.
M. bade kommit, när ifrågavar. betänk, afgafs.
Dessutom får jag tillkännagifva, huru olämpligt jag anser det vara att, på sätt Hr v. Troil lika med Hr Stuart ansett behörigt, ingå med ett alternativt förslag rörrde såväl courant- som b:coräkning, Jag kan verkligen icke föreställa mig, att, då K, M. vid förra riksdagen afslagit R.
St:s begäran om b:coräkpingens bibehållande, då K. M., till tecken att denna begäran blifvjt afslagen, låtit utmyntningen ske efter helt andra grunder, man rimligen kan förmoda annat, än att K.
M. stadnar inom de 2:ne alternativen, att antingen, på sätt StatsRådet tillstyrkt, bifalla in totum et tantum R.
St:s beslut om myntenheten, eiler också låta myntenheten förblifva lika med silfver-r:drn.
På dessa båda alternativ har Utsk. stödt sitt yttrande i denna sak, när Utsk. sökt afgifva ett förslag under förutsättning, alt K.
M. icke kunde Don 14 Mars. antaga b:coräkningen.
Det är tydligt, att i ena fallet skall en sedel på courant icke erhålla den lydelse, Hr Stuart föreslagit, utan blifva så lydande: Svea Rikes Ständers Bank inlöser denna sedel på courant ined så och så mycket i silfver.
Då har man bibehållit couranträkningen och ställt sedlarna på silfver.
Finner åter K.
M. för godt att icke gilla couranträkningen, så behöfva sedlarna endast lyda på så och så många r:dr silfverspecie.
Då behöfver hvarken b:co eller riksg:s nämnas.
På första delen af den siste värde talarens anförande skall jag endast svara, att då jag förra gången yttrade mig, skedde det öfver BancoUtskts betänk, och icke öfver hans yttrande.
Om de icke öfverensstämma, så lärer Hr Gr. varit skiljaktig från piuraliteten i Utsk., hvilket jag ej har mig bekant.
Hvad åter sednare delen af bans yttrande angår, har jag mig icke bekant, att K.
M. vid förra riksdagen afslagit bibehållandet af b:coräkningen, utan är deremot öfvertygad, att den lagligen fortfar, samt att vi ej heller erhållit någon propostn om dess afskaffande. K. M. har endast bestämt en ny myntenhet, nemi. en r:dr silfverspecie, som kom alt utgöra Svenska folkets 3:dje myntenhet, och det är väl möjligt, att Gr.
Frölich är väl underrättad, då han tager för gifvet, att K.
M. till myntenbet skal! antaga antingen courantr:drn eller också silfverr:drn; men jag, som icke har någon särskild underrättelse derom, tror det vara mig tillåtet att supponera, det förhållandet blir sådant det är, nemi. att vi komma att hafva 3 slags myntenheter, och då förblir jag vid det förslag, jag framställt.
Ånyo föredrogs och lades till handhna Bevilln.TJtskts d. 12 dennes e. m. på bordet lagda memor.
]\T:o,54, angtde minskning i Utsk:s cancellipersonal och vaktbetjening.
Vid förnyad föredragning lades å nyo på bordet af Grtna von Fersen, Hans, och Horn, Claes Fredr., Bevilfn.Utskts d. 12 dennes på bordet lagda betänk.
IVto 55 i anledn. af Gr. v. Fersens, Ii., motion, med förslag till bestämmande af lämplig tid, då de nya förordningarna, angtde allm. bevillningen, brännvinsbränningen och stämplade pappersafgiften samt tull- och post-taxorna skola börja att tillämpas.
Likaledes lades ånyo på bordet af Hr Dalman, Wilh, Fredr., och Gr. v. Fersen, Hans, LagUtskts d. 12 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 178 öfver Hr W. F.
Dalmans motion, att häktande på grund af anklagelse förbrott emot 5 cap. 1 § Missg.b:n ej måtte äga rum, förrän Ko - Den i4 Mars. < 255 liungen yttrat sig, huruvida saken skall nedläggas eller icke, samt domaren derefter pröfvat, om skäl till häktande förefinnes.
Upplästes och lades på bordet Lag- o. Oecon.Utskms betänk.
N:o 54 i anledn. af väckta frågor, rörtde fattigförsörjningsanstalterna.
Ad. åtskiljdes kl. ^ till 3 e. m. lil fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe.
Måndagen den 16 Mars 1835.
Justerades 3 prot.utdr. för d. 14 dennes.
Justerades pleniprot. för d. 20 sisth Dec. f. och e. m.
Banco- och LagUtsktns d. 9 dennes på bordet lagda utlåt.
Wto 4 i anledn. af gjorda anrr. ärkntr vid Utsktris betänk.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade, att detta mål skulle punktvis föredragas.
Jag vågar rörtde föredragningen af detta betänk, framställa en begäran, som jag gör mera för att följa min egen öfvertygelse om det rätta, än i hopp att kunna göra min mening gällande.
Jag önskar nemi., att föredragningen måtte börja med 2 cap. af Utsktns förslag till lag för enskilda banker, och mina skäl härtill äro, att jag tror cjuiestio an böra afgöras före c/uwstio c/uo modo.
Att privatbanker böra tillåtas, lärer väl vara gifvet, ehuru det derföre icke är sagdt, att de böra inrättas på det sätt, som nu blifvit föreslaget, och detta utgör således qucestio an.
Jag anhåller i följd häraf, att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa den propos., jag nu begärt, men skall låta mig nöja med blotta framställningen deraf, om den icke skulle af Ståndet bifallas.
Jag skulle instämma med Frih.
Boye, om jag ej trodde det vara nödigt att först tillse, huruvida det är möjligt att Inom RiksSUn uppgöra ett fullständigt lagförslag af sådan beskaffenhet som det nu ifrågavar.
Flera motioner hafva i ämnet blifvit väckta, och Utsk:n hafva sjelfva först uppgjort ett förslag, som återre - Den iG Hars f. m. mitterades, hvarefter Utsk:n nu inkommit med ett nytt förslag, dervid Gr.
Frölich i sin reservation fogat ett annat.
Dessa 2:ne sednare har man nu att välja emellan; men första frågan ar efter min tanka: kan och bör å R.
St:s sida utarbetas ett fullständigt lagförslag, eiler bör man endast hålla sig till hufvudgrundérna för ett sådant?
Jag är för min del af sednare meningen, emedan, om man ingår i detaillerna, svårigheter alltid skola uppkomma och deribland isynnerhet, att, om K.
M. ej antager allt, kommer det hela att förfalla, så framt ej K.
M. skulle finna för godt att framställa ett contraförslag.
Men hvar och en finner, huru på detta sätt antingen riksdagen skulle komma att förlängas, eller saken stadna utan något resultat.
Vid 1823 års riksdag afgåfvo R.
St. ett förslag, som ej innefattade andra lagbestämmelser än privatbankernas rätt till högre ränta än den vanliga, d. v. s. rättigheten för dem att afdraga räntan på förhand och beräkna sig lill godo 8 proc:s straffränta.
Jag anhåller att få uppläsa 1824 års författning rörtde privatbanker, för att visa, i hvad måtto den numera kan anses tillräcklig eller otillräcklig.
K. kungör, d. 14 Jan. 1824 innehåller: 1:0
Att bolag, hvilka hafva till föremål att till enskilda personer utlåna penningar, måga, då sådant, uppå skeende und. ansökningar, af K. M. i nåder tillätes, äga att, vid pen ning försträckningars meddelande, den högsta lagliga ränta afdraga, dock icke för längre tid, än högst ett år; äfvensom att, efter förfallatiden, uppbära samma öfverränta, som för B a n c o d is co n t en är stadgad; hvarvid dock, vid äfventyr af den meddelade tillåtelsens upphörande, bolaget förpligtas att, i enlighet med hvad i afseende på Bancodiscontens administration är fö res kr i fv et, föranstalta, det lagsökning till fordringarnas skyndsamma indrifvande, så snart två månader efter förfaliotiden förlupit, varder anställd och, utan sådana uppskof, som i dylika mål endast af den sökande bero, med all drift fortsatt. 2:0
Att sådana inrättningar må, till sina fordringars utsökande och indrifvande, njuta enahanda hand räkning som Banco di sconten. 3:o Alt de personer, som önska att i ofvannämnda ändamål upprätta bolag, må äga att sig hos K. M. i und. anmäla samt sina bolagsreglor och utlåningsreglementen förete; hvarefter K. M. vill, derest dessa finnas af den beskaffenhet och bolagets fond af den betydlighet, att det åsyftade ändamålet, lättade lånetillgångar af enskilda medel, till förlag för handel, näringar och jordbruk, derigenom vinnes, i nåder förunna bo - D c 11 iö Mars f. m. bolaget rättighet att begagna ofvanhömnde f ö rmaner, dock under en octrojtid af högst lio år, vid hvilken tids förlopp bolaget om nytt tillstånd må sig anmäla. 4:o
För öfrigt skall allt, hvad för handelsbolag stadgadt är eller blifver, rör:de vederbörligt anmälande, intagande i rättens inteckningsprotocoll och kungörande i allm. tidningarna om bolagets ingående, ändamål och dermed skeende förändringar samt bolagsmännens ansvarighet, en för alla och alla för en, tillika med hvad som särskildt, i afseende på invisningars utställande af enskilda eller bolag, är eller varder för esk rifve t, äfven för discont b olagen lända till efterrättelse; kommande likväl vid hvarje särskildt tillstånd till inrättande af enskilda disconter den uttryckliga förklaring att fogas, att samma inrättningar hvarken nu eller någonsin framdeles skola kunna påräkna något understöd af allra.- medel, samt att, under ingen förevändning, staten må blifva mera i deras än i andra enskilda företag inblandad eller på något sätt komma att bidraga till deras upprätthållande och utredning.
När man nu granskar dessa föreskrifter, finhet' man, att det hufvudsakliga af hvad de tre första punkterna i 1824 års förordning innehålla äfven blifvit intaget i Utsktns ntl afgifna förslag, och att blott hvad i 4-de punkten stadgas om bolagsmännens ansvarighet en för alla och alla för en tarfvor förändring, derest actiebanker skola tillåtas.
Detta är således den första lagstiftningsfråga, som nu bör komma under pröfning.
Men om man derjemte vill ingå i alla financiella och reglementariska frågor, som bero på K. M< ensam, hemställer jag, om icke tiden derigenom skulle onödigtvis upptagas.
Då det i allt fall beror på K.
M. att antaga eller förkasta allt, som hörer till denna del af ämnet, synes mig, att om man helt enkelt öfverlemnade de uppgjorda förslagen till K. M., utan att här ingå i någon pröfning deraf, skulle K.
M. ändock hafva tillräcklig ledning för sitt omdöme.
Jag skulle således tro, att man handlade rättast, om man nu endast holle sig vid det, som utgör föremål för begge statsmagternas gemensamma lagstiftning,- dervid i främsta rummet förekommer den förändring i nu gällande lag för enskilda banker, att då solidarisk ansvarighet ej kan stadgas för actiebolag, mäste andra garantier i afseende på dem sökas.
Dessa garantier äro dock dels juridiska och dels financiella, och såvida måste man, i händelse man vill tillåta actiebanker, inträda på de financiella frågornas gebict, men icke heller i vidsträcktare mårn 30 H. 33 a58 Den 16 Mars f. m.
Boye, huruvida han ej finner denna argumentation riktig, och huruvida det då kan anses lämpligt att börja med pröfningen af 3 cap. i Utsktns förslag.
Visserligen förekomma der frågor af mycken vigt; meti de äro dock alla af financiel eller reglementarisk beskaffenhet.
De juridiska frågorna äro deremot inga andra än dessa: 1:0 om enskilda banker utan solidarisk ansvarighet, eller actiebolag, skola tillåtas; 2:0 sattet för bevakningen i händelse, af concurs; 3:o huru långt ansvarigheten hos bolagets direction skall sträckas, och 4:° huru lång betalningstid skall gälla för privatbankernas utgifna sedlar, eller om den i allmänhet stadgade 10 års prescriptionen skall äfven på dem tillämpas.
Dessa äro de juridiska frågorna, som antingen ändra redan gällande lag, eller innefatta nya behöfliga stadganden af civillags natur.
Men om actiebanker tillåtas, så tillkomma äfven några andra financiella frågor, såsom vilkor eller garantier för en sådan tillåtelse.
Hvad dessa garantier angår, så hafva olika förslag dertill blifvit framställda.
Det ena innehåller, att bolaget skulle aflemna ett visst belopp i reda penningar, obligationer eller anira säkra papper, för hvilka inga sedlar finge utgifvas, och hvilka således skulle utgöra en fond för betäckande af alia förluster.
Sannt är också, att en sådan pant skulle vara tillräcklig, i den mån dess storlek står i ett visst förhållande till bankens rörelse; men för vinnande af ett sådant ändamål skulle antingen bankens rörelse alltid hållas vid ett bestämdt belopp, eller ock skulle ny pant insättas i samma mån rörelsen ökades, och begge delarna medföra sina svårigheter.
Det andra förslaget är åter, att de omnämnda hypotheken väl skulle ställas i allmän vård, men med rättighet för banken att för dem utgifva sedlar, i hvilket fall hypotheken ej skulle innefatta säkerhet för andra sedlar, än som af hypotheken motsvarades.
För min del tror jag, att andra garantier linnas.
Jag föreställer mig nemi. såsom säkert, att en bank aldrig kan komma i concurstillstånd annorlunda, än 1:0 då dess tillgångar olofligen tillgripas, hvilket naturligtvis måste vara förenadt med criminelt ansvar; 2:0 då utlåningen sker utan tillräcklig säkerhet, så att förlust derpå uppkommer, och 3:o då banken lemnar större utdelning ål actieägarne, än sorn är förenligt med bankens bestånd och allmänhetens säkerhet.
Men dessa tvenne sistnämnda fall tror jag bäst förekommas dels genom föreskrift om en reservfond för uppkommande förluster på utlåningen, och dels genom stadgandet, att ingen Utdelning till actieägarne får ske utan föregående anmälan hos K.
M. om bankens tillstånd, och hans samtycke till utdelningen.
Jag vågar på grund häraf föreslå R. o. Ad. att nu besluta att icke ingå i någon speciel granskning af Utsktns förslag i detaillerna, utan inskränka sig till följande beslut:
Den i6 Mars f. ra. 1:0 att till K.
M. öfverlemna de nu upprättade särskilda förslag till lag för lane- och sedelbanker, med und. anhållan, det K.
M. täcktes låta utarbeta och utfärda den författning i detta ämne, som K.
M. finnér godt besluta; 2:0 att dervid iakttages, det K. kungör, d. i4 Jan. 1824 förblifver till alla delar gällande såväl för sådana enskilda banker eller disconter, sorn hafva till föremål att utlåna penningar utan att utfärda egna tryckta eller graverade creditsedlar, som äfven för sådana redan ingångna eller framdeles ingående bankbolag, hvilka, under åtagen personlig ansvarighet af bolagsmännen, en för alla och alla för en, för bolagets skulder, erhålla K.
M:s nåd. tillstånd att utgifva tryckta eller graverade creditsedlar, under de vilkor här nedanföre utstakas; 3:o att tillstånd jemväl må meddelas till inrättande af bankbolag, sorn utgifva egna eller tryckta creditsedlar, utan annan skyldighet för delägarne i allmänhet, än att med det af dem tillskjutna actiecapital ansvara för bolagets skulder, så att actiebrefven må kunna ställas på innehafvaren; 4:o att likväl för tillåtelsen till sådana creditsedlars utgifvande följande vilkor måste iakttagas: 1) Derest actiecapitalet ej till hela dess belopp trilsk jutes uti reda penningar, utan detsamma kommer att bestå af säkerhetshandlingar eller skuldförbindelser, böra dessa granskas af personer, som K. M. dertill förordnar, och fullständig berättelse derom till K.
M. afgifvas, innan tillståndsbref för bankens öppnande af K. M. utfärdas. 2) Directrs ledamöter vare med deras personer och egendom, en för alla och alla för en, ansvariga för betalningen af alla bankens skulder.
Afgår ledamot utur direcCn, fortfare dess ansvarighet för de vid dess afgång utfärdade creditsedlar eller åsamkade skulder under ett års tid derefter. 3) Beträdes någon directrs ledamot eller delägare i banken att hafva genom svek eller bedrägeri eller uppenbar vårdslöshet vållat bankens obestånd, vare underkastad det ansvar, lagen för bedräglig eller vårdslös gäldenär utsätter samt ansvare för alla bankens skulder. 4)
Vid årlig anställd granskning öfver bankens förvaltning skola af K.
M. utsedda personer, en eller flera, vara närvarande, i granskningen och inventeringen af Bankens alla tillgångar deltaga samt deröfver ti|l K.
M. afgifva fullständig berättelse. 5) Bankens direction aumäler hos K.
M. bankens tillstånd samt beloppet af den utdelning till delägarne, som vid bolagsstämma blifvit beslutad, och begär K.
M:s tillstånd dertill. 6) Af bankens vinst skall, förrän något deraf till delägarne utdelas, så mycket afsättas och såsom reservfond bibehållas, som motsvarar beloppet af de bankens fordringar, hvilka äro beroende på concurs eller lagsökning. •r) Bankens skyldighet att inlösa sina creditsedlar fortfar under hela den tid, hvarå tillståndsbrefvet lyder, samt då banken upplöses, 2:ne år derefter, hvarom allmän kungör. då bör utfärdas. 8) I händelse banken skulle komma i concurstillstånd, må innehafvare af bankens creditsedlar vara berättigade att derför njuta betalning, utan annan bevakning än att sedJarna riktiga befinnas och inom 3:ne år uppvisas inför deu eller de embetsmyndigheter, som af K.
M. uti utfärdad allmän kungör, bestämmas. 9) Bolaget håfve förverkat rättigheten till bankrörelses drifvande i följande fall: a) derest banken ej vid uppvisandet med metalliskt mynt eller sådana sedlar, sorn lika med mynt i Riket gälla, sina creditsedlar inläser; b) derest banken utfärdar sådana sedlar eller andra skuldförbindelser till högre belopp eller annan valör, än hvartill K.
M. funnit shäligt lemna tillstånd; c) om bankens directtn beträdes med att hos K.
M. eljer i afgifven och allmängjord berättelse hafva gjort falska Uppgifter om bankens tillstånd; d) i fall direcCn skulle finnas hafva till låntagare såsom försträckning lemnat bankens egna, med ränta löpande skuldförbindelser.
I öfrigt gälla jemväl för sådana banker de föreskrifter, K, kungör, d, i4 Jan. 1824 innehåller.
Detta mitt förslag, innefattande de hufvudgrunder, hvilka jag anser böra ensamt blifva föremål för öfverläggningen, är i afseende på dessa hufvudsakligen öfverensstämmande med Utsk:ns, ehuru jag dervid gjort några tillägg, för hvilka jag, i händelse R. o.
Ad. skulle fästa någon uppmärksamhet vid mitt förslag, får tillfälle att närmare redogöra, i den mån anraärkn:r deremot komma att framställas.
De punkter, som jag ur Utsk:ns förslag uteslutit, och hvaröfver R.
St., efter min tanka, icke böra besluta, utan öfverlemna till K.