Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Del är ett förslag, hvarpå R. o. Ad. samt de öfriga Stånden kunna göra det afseende de finna lämpligt; men jag godkänner icke del gjorda förslaget, utan instämmer i Hr Nordtnanckars betänk, vidfogade reservation, att nemi. bancovinsten öfverlemna» till disposition af statsverket utan fråga om numerären af Riksg.- contts obligationer.
Hvad åter frågan om 1840 och kommande års blifvande bancovinsler beträffar, så följer det af sig sjelft, att det är1 eli ämne, främmande för detta betänk., och alt frågan derom måste först upptagas, när bancoreglenrentet förekommer, då Sländerne komma att fatta sitt beslut, vare sig att denna vinst skall öka lånerörelsen eller komma att ligga ofruktbar.
Jag anhåller om åter remiss af betänk, på det att BancoUtsk. måtte utur sitt utlåt, utesluta all annan disposition af bancovinsten, än att den öfverlemnas till statsverket med ■J:del årligen.
Jag har endast be gärt ordet i anledn. af den fruktan för ett stryp-systeme, som uttalat sig, och som skulle blifva följden, ifall detta Den a September f. m. »i betänk, godkändes.
Hr Stuart har redan upplyst och det synes dessutom af betänk., att meningen icke varit alt åstadkomma någon strypning genom Utsk:s tillstyrkande att en summa af 960,000 r:dr skulle erläggas till Riksg.cont. genom äterlemnande af dess obligationer, då denna summa ur afsedd för en utvidgad lånerörelse.
Att Utsk. varit beril t tigad t att framställa detta förslag, synes mig vara en gifven följd deraf, att då man äger lätt att sälga att en viss summa kan afsättas lill statsverkets behof, må man äfven kunna säga af hvilka för handen varande tillgångar den må tagas.
För öfrigt, då så många reservationer åtfölja sjelfva betänk., och så många anmärkntr deremot nu blifvit gjorda, betviflar jag ingalunda, att betänk, blir återremitteradt, då Utsk. blir bäst i tillfälle att besvara desamma.
Då delta BancoUtskrs be tänk. sysselsätter sig med bancovinslens bestämmande och dess disposition, så hade jag väntat att Utsk. något sysselsatt sig med den motion jag väckt, och som äfven remitterades till BancoUtsk. rör:de denna disposition.
Jag finnér likväl ej spår härtill och föreställer mig alltså, att såvida inin motion skall behandlas af det Utsk., dit den blifvit remitterad, vore en återremiss af della betänk, behöflig, endast för den orsakens skull.
Jag har föreslagit att af bancovinsten skulle 1 million reserveras, för att i låneväg användas, och att deraf inflytande räntemedel kunde disponeras till förbättrande af transportmedlen inom fäderneslandet, såsom vägars och canalers anläggning.
Jag klandrar likväl icke alt Utsk. sjelft ingått i disposition af dessa medel; men jag kan icke ingå på det förslag Utsk. uppgifvit, all förminska statsverkets skuld i annan ordning än hittills blifvit bestämdt, åtminstone icke förr, än jag från StatsUlsk. inhemta! behofvet och sålunda sett alt man har större tillgångar än Staten skäligen bör använda.
Jag tror, alt man, utan att utsätta sig för de faror som man fruktat rörrde dispositionen af innevnr. års möjligen blifvande bancovinst, kan taga densamma i beräkning, så nemi. att den icke disponeras förr, och icke i annan händelse, än att en sådan vinst uppstår.
Det kommer icke i fråga, när en samlad summa linnes af 3 millioner r:dr att genast disponera beloppet af detta årets möjligen blifvande vinst; den kan icke komma i fråga alt disponeras på ett, två eller tre år.
Om den blott villkorligen disponeras nu, nemi. till det belopp som kommer att visa sig af bokslutet, så träder man icke banken för nära och gifvet' icke anledn. till de farhågor man förespeglat.
Jag åberopar i öfrigt de sakrika reservationer, som finnas betänk, bifogade emot Utsk:s förslag att consolidera banken genom sedelstockens minskning, hvilken händelse skall inträffa, ifall Utskts förslag att afkorta så betydligt på stats - 21 D c n i S e p t e rn b e r f. m. verkets skuld, blir antaget.
Att ingå i närmare öfverläggning rörtde dispositionen af denna vinst nu, synes mig vara att träda i förväg de öfverläggningar och förslag, som man har skäl att vänta sig från StatsUtsk. och jag afhåiler mig derföre derifrån; likväl vill jag hemställa tili Utsk, om icke, enär ett så stort belopp som 3 millioner kommer att disponeras, hvaraf blott en ringa del kommer att första året utgå, det vore skäl att i låneväg, genom handels-disconten, mot nedsatt ränta göra den öfriga delen användbar i rörelsen, nyttig och fruktbärande för banken.
Då banken äger 3 millioner och deraf icke mer än en kommer att utbetalas, så äro ju 2 millioner qvar; hvarföre ej utlåna dem mot låg ränta, hvarigenom sedelstocken komtne att ökas till sitt fordna belopp?
Jag nämner detta, äfven med afseende på den motion jag gjort; måhända kunde härigenom medel anskaffas för det ändamål jag afsett.
Jag borde måhända icke vidare yttra mig, för att ej förlänga discussionen och draga ut på tiden för återremissens ankomst till BancoUtsk.; men det egna förhållande, att jag der fungerar som ord för. tills vidare, gör, att det är för mig lämpligare att här yttra mina tankar än i Utsk.
Jag begagnar således, med R. o. Ad:s tillåtelse, tillfället alt något närmare utveckla hvad som egentligen utgör skiljaktigheterna af de förslag, hvarom man talar.
Representanten för Utsk:s beslut, sådant det af majoriteten är fattadt, nemi.
Hr Stuart, har haft tillfälle alt yttra och motivera sina åsigter; en annan värd ledamot inom Utsk., som icke nu är här tillstädes, Hr Nordenanckar, har i en reservation yttrat sig, och denna reservation har Frih.
Cederström fästat sig vid, såsom den han önskade skulle egentligen vidhållas, och dernäst finna herrarne en reservation, äfven betänk, bifogad, af mig nfgifven.
Skiljaktigheten meningarna emelian är egentligen icke så stor i hufvudsaken, eller hvilken summa som af bancovinsten kommer att till statsverket öfverlemnas.
Deruti skilja sig de 3 meningarna föga.
Till och med äro Hrr Stuarts och Nordenanckars tankar så till vida öfverensstämmande, som de båda inskränkt sig till en fördelning af den nu reserverade summan 3,31 i,216 r:dr 4* sk. 5 r:st. beräknad för blifvande 5 år till nästa riksdag och anordnande af Jj:del för hvarje kommande år.
Skilnaden dem emellan består endast deruti, att Hr Stuait eller BancoUtskts majoritet tillstyrker alt första och en del af andra årets återbetalning skall ske genom öfverlemnande af dödade reverser, hvilket Hr Nordenanckar åter icke önskar.
Min mening har i afseende till siffran afsett ungefär samma utbetalningar årligen som Hr Nordenanckar, dock så att första årets disponibla summa komme att gå till circa 800,000 r:dr, således något mer än den årliga D e n a September f. m. bancovinsten per medium under fem år, hvilken utgjort circa 620,000 r:dr årligen.
För de återstående åren circa 5oo,ooo r:dr.
Hvad som tillhör min åsigt såsom alldeles eget, ur, att jag funnit det tillfälle vara inne då Ständerne borde, likasom j83o, fastän lyckligtvis under andra förhållanden, bestämma bankens och med detsamma Riksg eootts financiella ställning ; — jag har icke kunnat inskränka mig till en så enkel sak, som att blott med 5 dela 3,21 1,216 r:dr 4> sk. 5 rest., utan jag har velat se hvad inflytande delta skulle hafva på hela Sveriges finance-systeme.
Hen sorn anser att formen eller något annat föremål, hvilket som helst, hör föranleda inskränkning i bedömmandet, den som icke frågar elter att agera efter plan, utan som lemnar derhän örn någon plan linnes eller icke, — han må göra som han behagar; jag, som ledamot af BancoUtsk., har ansett min pligt vara att se huru långt denna fråga kunde hafva inflytande på andra, som dermed hafva gemenskap.
Blir nu den egentliga tonen i alla remisser att blott dela den förut uppgifna bancovinsten med sitfran 5, så äro vi i sanning lätt från fiägan; men då komma ånyo dessa frågor före, och då beror det på om ide'erna sammanhållas, så att det slutligen blir ett godt resultat.
Detta kan jag ej förutse; likväl torde R. o. Ad. erinra sig, att denna fråga är af natur att den i 3:ne månader hvilat.
Hen var i början ganska vidsträckt och föranledde till sammanträden mellan Banco- och StatsUtskm samt hade fått nära nog en definitiv behandling i alla detaljer; men när dessa skulle sammanföras till ett helt, ville de begge Utsktn skiljas åt, likväl med föreskrift att BancoUtsk. skulle bestämma beloppet af den bancovinst, som kunde af Ständerna disponeras och villkoren derför.
Nu är frågan örn huru man vill uppfatta dessa villkor: derom hafva skiljaktigheter uppstått inom Utsk., och jag måste vitsorda Hr Stuarls yttrande, nit meningarne inom Utsk. divergerat åt så många håll, och alt åsiglerna varit så delade, att man väl kan saga att BancoUtsk icke är för närvar, det rätta finance-utsk.; men jag hemställer om det blir mera ett finance-utsk. derföre alt vi så parlielt behandla frågan.
Emedlertid, då man sagt att man ej behöfde befara någon strypning, derföre att man betalade med reverser, torde jag få nämna att bankens sedelstock i denna stund är förminskad med nära nog en million, efter hvad sisla redogörelsen utvisar.
Sedan jag sagt detta, har jag ingenting vidare i hufvudsaken att tillägga.
Med afseende på hufvudsaken i Uisk:s förslag, uraktlät jag i mitt förra yttrande att fästa uppmärksamheten derpå, att delta förslag har för afsigt att göra allt användande af bancovinsten i och för allmänna ändamål intill nästk. riksdag omöjligt, såvida händelsen skul - »i Den a September f. oi - le göra att denna riksdag inträffade inom två år, då liela bancovinsten lomme dels att ligga i bankens hvalf, dels att stå i bankens räkenskaper utan att komma hvarken statsverket eller det allmänna till godo, samt Sliinderne hafva händerna bundna hvad dess användande beträffar.
Olikheten mellan Ulsk:s förslag och reservationerna som detsamma åtfölja, är således mycket större än den Gr.
Frölich trott sig finna; dessutom ligger en olikhet mellan Utsk:s mening, reservationerna och Gr.
Frölichs förslag i sjelfva väsendet af detta sistnämnda, som jag anser ganska märklig och vållar att jag hesitcrar att antaga detsamma, nemi. att inblanda bankens affärer med statsverkets alltför nära, för att dervid behörigen kunna afse bankens säkerhet.
Vi veta något hvar från fordna tider, alt en sådan sammanblandning har bered t högst olyckliga följder: och ehuruväl jag icke för närvar, ser någon fara å färde, befarar jag likväl att Grefvens förslag, om det antogs, skulle i framliden kunna leda derhän.
Hvad sjelfva den s. k. strypningen beträffar, sä torde det för hvar och en, som icke läst sista half årets öfversigt af bankens ställning, böra tillkännagifvas, att depositions-skulden är, om jag rätt minnes, nära 8 millioner.
Ett eller annat 100,000 tal eller en eller annan million, liggande i bankens hvalf, undandragna allmänna rörelsen, skulle betyda föga; men då der ligga flera millioner, nära 8 millioner i depositions-skulder, då betyder en million till ganska mycket; och då i bankens hvalf, som jag förut nämnt, ligga betydliga summor eller -f af hela rörelsecapitalet, så frågar jag, 0111 denna -Jgdel får vara orörd, huruvida icke detta kan kallas en strypning.
Hr Bråkenhjelm har framställt några anmärknrr vid mitt förra yttrande, hvilka jag anhåller alt få besvara.
Den värde talaren har anfört, alt det vore lika lätt att få statsobligationerna omskrifna under deras närvar, capilalbelopp, som i händelse detta belopp nedsattes. R. o. Ad. tolde ilock erinra sig, hurusom, vid sista riksdag, flera svårigheter mötte inom de öfriga Stånden för att erhålla en sådan omskrifning, som då ifrågasattes; och med erfarenhet deraf anser jag ganska sannolikt, alt denna omskrifning icke heller vid denna riksdag blir verkställd, under annat villkor, än att capitalbeloppet af obligationerna i och med detsamma varder ansenligt förminskndt.
Hr Bråkenhjelm har vidare yttrat, att, i anseende lill fördelaktigheten af sådana papper för en bank, den hittills stadgade afbetalningen derå borde helt och hållet upphöra: nien skola obligationerna bibehålla sin nuvar. form och ordalydelse, så måste denna afbetalning i öfverensstämmelse dermed fortfara, derest icke dessa obligationer skola förlora all credit och blifva i alla hänseenden onndvändbara för banken.
Vidare har Hr Bråken - Den a September f. m. kenlijelra fästat uppmärksamheten derpå, att bankens alla disponibla tillgångar icke äro i låtieväg använda: detta ar sanni, och det måste alltid inträffa, alt en bank, som rör sig i så betydlig scala, som den Svenska, måste hafva en del af sina tillgångar för tillfället obegagnad, emedan lånebehofven alltid äro och måste vara periodiskt omvexlande.
Den strypning, som man öfverklaga!-, härleder sig icke från bankens rörelse; orsaken dertill måste sökas i andra omständigheter, och deribland förnämligast i de betydliga summor, som nu, vida mer än förr, äro för allmänna verks räkningar i banken insatta och såmedelst undandragna allmänna rörelsen.
Man har sagt, att rörelsecapitalet blifvit ininskadt med nära en million r:dr.
En sådan minskning förklaras också ensamt af det i banken nu innestående belopp af statsbidragen.
Jag har i min hand uppgifter å vexelbankens ställning den i Juli i8’>5 och den i Juli 1840; deraf visar sig att de för enskilda personers och åtskilliga verks räkning i banken deponerade medel, vid slutet af första halfåret i835, utgjorde 4>°32,000 r:dr, och vid slutet af innevar. års första hälft, 7,o3?.,ooo r:dr.
Således hafva genom ökad behållning å bankens depositions-räkningar 3 millioner r:dr blifvit under dessa 5 år dragna ur rörelsen.
Dertill är dock banken fullkomligt oskyldig, enär det icke lärer kunna förbjudas enskilda personer eller de allmänna verken att der insätta sina penningar.
Det lärer i allt fall blifva föremål för kommande öfverläggning, att, derest Utsk:s förslag skulle gå igenom, bestämma huru de medel, som banken får behålla, skola på det mest ändamålsenliga och nyttiga sätt begagnas; och det tolde icke vara svårt att finna utvägar, hvarigenom man för framtiden kan undvika att dessa penningar blifva ofruktbara, och hvarigenom deremot äfven en ökad bancovinst kan åstadkommas.
— Jag får öppet förklara, att, efter mitt omdöme, och såvida icke R.
.St:s beslut framkalla ett sådant förhållande, det ingalunda skall blifva en följd af de ifrågavar. afbetalningarna, att rörelsecapitalet skall minskas; tvertom tror jag, att derigenom en ökning skall beredas, då man, i anseende till uppskjuten utbetalning af vinstmedlen från banken, blifver nödsakad att för åren 1840, 1841 och 1842 till extra-statsutgifter använda de rörelsen undandragna medel, som nu för statsver kets och Riksg.contts räkning äro i banken innestående.
Frölichs förslag beträffar, så väckte det hos mig, likasom hos nästan alla Utskts öfriga ledamöter stora betänkligheter, härledande sig från den sammanblandning emellan staten och hanken, som mäste blifva en oundviklig följd af detta förslag, och hvaraf åter slutliga resultatet skulle blifva en ny realisation och en ny villervalla i allmänna penuingerörelsen.
Jag nödgas derföre afstyrka bei3 H. 4 Den i September f. m. rörde förslag, ehuru jag erkänner c!e flera goda och användbara ideer, som deruti linnas, och hvilka, som jag hoppas, framdeles icke komma att lemnäs ur sigte, ulan varda tillämpade på ett sätt, hvarigenom de farhågor, man nu hyser mot förslaget, kunde hufvudsakligen undanrödjas. Hr Lagerhjelm har, så vidt jag förmått rätt uppfatta hans yttrande, klandrat Utsk. för alt hafva underlåtit att upptaga åtskilliga motioner rör:de bancovinstens användande: detta klander är just en motsats mot det, som Utsk. fått från andra håll emottaga, och det synes sålunda som skulle Utsk. gått en icke förkastlig medelväg.
Hvad detta årets vinst beträffar, så torde det vara så mycket mera orätt att nu disponera densamma för statsutgifter, som, efter hvad allmänt kändt är, ovanligt stora tillgångar, den förutan, finnas.
Jag tror att man ej bör, jemte disponerandet af dessa tillgångar, nu äfven begagna bankens blifvande vinst och såmedelst, på ett alltför egennyttigt sätt, betaga kommande
Ständer erforderliga medel att då användas till enahanda föremål, helst man måste kunna taga för afgjordt, att stora behof äfven vid nästa riksdag skola finnas att fylla.
Jag fortfar i min anhållan om propos. på bifall till betänkandet.
Jag anhåller att i sammandrag få mot flere värde talares yttranden framställa den mening, hvarmed jag började, särdeles som jag för henne funnit understöd af flera värda talare.
Min framställning åsyftade att åt Riksg cont. bereda tillgången af den vinst banken gjort, och som för densamma icke vore behöflig.
Jag ansåg v:ne hinder för begagnandet af bancovinsten vara af Utsk. i dess förslag lagda.
Det ena dymedelst att 960,000 r:dr skulle undandragas allm. rörelsen, och det andra derigenom, alt man icke inberäkna t 18/(0 års bancovinst bland till gångarna för allm. arbeten eller företag.
Då Riksg.cont. icke behöfver något understöd, utan dess villkor äro ganska goda, så kan med betalningen af 960,000 r:dr på dess skuld lill banken icke annat vinnas, än att betaga Riket det gagn, som det skulle hafva af dessa medels utbetalning för nya företag, m. e. o. att hindra dess förkofran.
Det är derföre jag bestridt förslaget.
Man säger å andra sidan att detta capital skall i banken begagnas till utlåning, hvarigenom man skall få penningarna ut i rörelsen.
Men först är det ovisst på hvad villkor denna utlåning beviljas; och dernäst har utlåning alltid den svårigheten, alt om banken sedermera skulle vilja för något behof ur rörelsen draga de lån hon meddelat, så vore det svårt för låntagarne att umbära medlen.
Bättre synes mig följaktligen om banken, hvad lånerörelsen beträffade, begagnade den utväg jag tillförene ifrågaställa att upplåna medel å ena sidan och utlåna dem på Den 2 September f. m. 27 den andra.
De, som kunna undvara capitaler, större eller mindre, finge da tillfälle att förränta dem i bankens rörelse, och de lånsökande kunde alltid påräkna en i det närmaste lika tillgång på medel till fyllande af deras behof.
Ilvad angår den summa af 660,000 r:dr, som troligen kommer att tillfalla banken såsom vinst för innevar. år, så kan den visserligen disponeras på sätt Frih.
Cederström föreslagit, nemi. alt rörtde densamma allm. föreskrifter upptagas i banco-reghtet; men derigenom äro medlen också undandragna beräkningen af de tillgångar StatsUtsk. kan anvisa för allm. behof.
Om man åter antoge att denna del af bancovinsten skulle begagnas på det sista året af de fern, som förflyta intill nästa riksdag; så blefve följden, att man. det året först finge icke blott 660,000 r:dr af deni, sorn redan äro besparade och i bokslut upptagna, utan man finge äfven 660,000 r:dr lill för år 1840, d. v. s. 1,320,ono r:dr på ett år, hvilket måhända vore för mycket, 0111 BancoUtsk. liar ratt deruti alt bancovinsten bör någorlunda lika fördelas på hvarje år, för att icke på en gång göra för stor rubbning i lörelse-capitalet.
Hr Stuarts anmärka, all enskilde personers behållningar i banken stiga lill n millioner, och att det således icke beror af Ständerna att förminska den i banken liggande summan, vill jag så till vida bestrida, som den värde ledamoten väl vet, alt dessa 7 millioner, utgöras af behållningar från alim. verk och inrätto.T samt bolag, lika väl sorn af enskilde personers egendom.
O111 Hr Stuart behagar uppgifva huru mycket sorn tillhör de allm. verken och bolagen, så torde man finna, alt de enskilde personernes behållningar i banken icke uppgå till särdeles stora summor.
Samme ledamot liar fruktat, att man skulle gå för nära in på bankens tillgångar, eller rättare sngdt, på de för Ständerna tillgängliga medel, då de sammankomma nästa riksdag, ifall man begagnade sig äfven af 1840 års bancovinst.
Men. i det fallet behöfver man ej hysa någon farhåga, ty arn man blott beräknar bancovinsten för åren 1841 — 1 ö45, så skall för de åren, efter 660,000 r:dr årligen, uppkomma samma belopp af 3,3oo,ooo, som nu finnes för åren i835—1819.
Hr Stuarts- mening att Riksg.emilis obligationer boide ställas på mindre valörer för att kunna blifva mera användbara, bestrider jag allde les icke.
Men den omständigheten torde böra blifva, föremål för ett särskildt utlåt, från BancoUtsk. , hvaröfver B. o. Ad. må framdeles besluta, Hr Ribbing, Alvid:
Det heter, att betänk, är BaneoUtskts; men det börjas: ’’Stats- och BancoUtsktn baf■”va vid sammanträde den i4 nästl.
Juli etc.’’
De hafva nemi. fattat det beslut, alt BancoUtsk. skulle först yttra sig ensamt, huru mycket som BancoUtsk. hade i vinst att lemna till statsverket.
Det är alltså ett verkligt beslut, icke alle*1 aS D c n 2 September f. m. nast af BancoUtsk., sorn influtit i detta BancoUtsk:s betänk., utan äfven af Stats- i förening med BancoUtsk.
Är betänk, således till en del af de förenade Utsk:n, så borde också återremissen blifva dit.
För min del skalle jag tro, att i denna fråga det varit lika oriktigt att skilja Banco- oell StatsUtsktn från hvarandra, sorn i allmänhet, i fråga 0111 cassa-conto, alt skilja debet och credit, såvida nemi., på sätt flere ledamöter andragil, det mycket ankommer på huru ilian vill använda medlen och utlemna desamma.
Det ankommer och inverkar på hvad tillgångar man äger, om utgiften sker till låns eller till andra ändamål; i förra fallet har man medlen ejvar; men använder man dem till bestämda utgifter, så äro de försvunna.
Att nu i hvarje detaljfråga, som förekommit ang:de statsutgifter, tillerkänna BancoTJlsk. ensamt den sakkunskap, som anslagsfrågors behandling i deras helhet kan medföra, och endast StatsUtsk. förskaffar, är, efter min tanke, ett fullkomligt misstag.
Man skulle visserligen, på sätt Hr Stuart yttrat, finna Gr.
FröJiclis reservation åsyfta en sammanblandning af banken med statsverket, om nemi. här vore fråga om bankens grundfond ; men frågan är ju blott 0111 den behållna räntevinsten på capital-öfverskottct; och då måtte det icke röra banken eller dess säkerhet, så mycket mindre som samme ledamot och pluraliteten i Utsk. förklarat, att icke någon tillökning i bankens fond vore behöflig; och således har det, som skulle leda lill farhåga, blifvit undanröjdt.
Jag måste beklaga att begynnelsen så illa slutat, att, ehuru begge Utsk:n börjat sitt arbete, de sedermera åtskiljts; och derifrån härleder sig den oformligheten, att reservationerna afhandla hufvudsak och sjelfva betänk, bisak.
De särskilda delarna af detta lilla obetydliga betänk, hafva redan lill granskning blifvit upptagna: för min del tillhör jag dem, som tro, att obligationerna böra förblifva liggande der de äro, till dess de conto nteras.
På de skäl jag anfört, anhåller jag om ålerremiss, och att BancoUtsk. må sätta sig i beröring med StatsUtsk., för att fullständigt och i plan, på sätt reservationerna utstaka, behandla denna fråga.
Den siste värde talaren har verkligen fört discussionen på en väg, hvarpå den från början bort föras, nemi. huruvida denna fråga är af beskaffenhet, att, sedan den blifvit af BancoUtsk. utredd, böra vidare af de sammansatta Utsk:n behandlas eller icke, d. v. s. om återremiss skall ske lill BancoUtsk. eller till Banco- och StatsIJtskm.
Det formella anser jag dock vara underordnadt sak.
Emedlertid och medan jag har ordet, får jag besvara Hr Stuarls anmärkn. vid mitt förslag, att detsamma skulle kunna förorsaka en sammanblandning mellan banken och Riksg.- cont. eller statsverket.
Jag tror detta vara ett skäl, som man kan nyttja när man vill, emedan det är af en så afl - Den a September f, m. 29 män natur, att dervid kan fästas hvilket begrepp man behagar.
Da man fuller ett sådant omdöme, synes mig alt man äfven bort suga hvaruti en sådan sammanblandning, nb. en obehörig sammanblandning, kommeatt bestå; det har icke skett, men jag tror mig kunna gissa lill utvecklingen.
Jag har i Hrr bancofullmäktiges yttrande, som jag tager mig friheten relevera, hört ettprof på huru man ser sådana saker.
Det finnes i deras yttrande till BancoUtsk. det förklarande, att
Hrr bancofullmäktige för sin del afstyrka all tillökning i grundfonden, emedan det skulle kunna hända, att om
Ständerne den ena riksdagen togo sig före att öka grundfonden, så kunde de en annan gång äfven minska den.