Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har trott, att det skulle vara oriktigt att, då så stora principfrågor blifvit yrkade såsom contraförslag emot Utsk:s betänk., nu börja med betänkts föredragning punktvis.
Jag anser icke, att sådant är uti grundlagarna föreskrifvet.
Grundlagarna säga, att vid föredragnin skola R.
St. komma öfverens om gemensamma tankar, såsom anmärkntr i iS Den 24 October f. m. emot Const.TJtskts mern., i händelse detsamma ej af R.
St. gillas; men den bestämmer ej de gränser, som kunna existera emellan dessa gemensamma tankar och Utsk:s betänkande.
Sålunda skulle jag önska , att , innan föredragntn punktvis förekommer, de stora principfrågorna förut vore afgjorda; sedermera är en sådan föredragning i sin ordning.
Den första principfrågan skulle jag tro kunna bäst besvaras, örn Hr Landtm, täcktes göra R. o.
Ad. ungefärligen följande propos.: Anser R. o. Ad., att till Const.Utsk. bör såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke hänvisas den meningen, att representationen bör fortfara att bestå af fyra arbetsfördelningar.
Denna tanke har jag väl ej nu hört så bestämdt yrkas, -— jag minnes likväl ej om icke Hr Ehrenhoff yrkade den; — men det är i alla fall nödvändigt för målets behandling, att en sådan propos. framställes.
Skulle då, såsom åtminstone jag för min del önskar, denna fråga besvaras med nej, så är det med detsamma gifvet, att, enl. den tanke, som skulle blifva R. o. Ad:s, icke någon annan arbetsfördelning än uti två fractioner kan äga rum, åtminstone till följe af de här framställda förslag, ty ingen har framställt fråga om en tredelning, ingen yrkat ett fullkomligt enkammar-systeme.
Det Norrska systemet, som närmast går derpå ut, kan dock äfven kallas ett tvåkammar-sysleme.
Man kan således genast derefter begynna tala 0111 representationens tvänne arbetsfördelningar.
Då skulle jag tro, alt den första frågan bör vara, huruvida R. o.
Ad. hänvisar såsom gemensam tanke den meningen, att representationens begge arbetsfördelningar böra vara sinsemellan s t å nd s sk i I jd a , hvilket, om jag ej bedrager mig, är Frih.
Boyes framställda tanke.
Han nämnde visserligen, att hvar och en af arbetsfördelningarna inom sig borde bestå af flera Stånd , men skilnaden dom emellan skulle likväl blifva, att vissa
Stånd vöre uti den ena, och vissa Stånd uti den andra.
Jag anser, att denna fråga först bör afgöras, innan man afgör frågan om ståndsval eller allmänna val.
Den sednare frågan är nemi. helt olika vigtig, allt eftersom ståndssplittringen vidlåder sjelfva liksd.göromålen, eller blotta riksdagsmannavalen.
.Skulle R. o. Ad:s gemensamma tanke visa sig vara, att arbetsfördelningarne ej böra vara sins emellan ståndsskiljda, då bör först afgöras om R. o. Ad. önskar att hela representationen skall vara vald; och dertill fordras egentligen blott besvarandet af tvänne frågor.
Det har nemi. ej af någon blifvit framstäldt, att sjelfskrifvenhet till representationsrätt genom börd skulle komma att fortfarande äga ruin från den stund representationen blefve fördelad på två kamrar.
Sjelfskrifvenhet genom börd till valrätt har deremot blifvit yrkad af manga.
Sjelfskrifvenhet genom börd lill representationsrätt skulle också medföra, att den nuvar.
Adelil till hela sitt antal skulle kunna ingå uti den ena af den blifvande repre - Den 24 October f. m.
"9 sentationens kamrar eller i båda, och detta vore omöjligt, så framt man ej ville antaga, att volertna borde ske ståndsvis, hvilket vore att åstadkomma en splittring inom sjelfva afdelningarna af representationen.
Således den enda sjelfskrifvenhet till representant, som kunde äga rum, vore den, som skulle åtfölja vissa embeten, eller oek en dylik, som uti vissa utländska stater, der utnämningar till representanter göras af högsta statschefen för lifstid eller för vissa år.
Jag kan ej påminna mig, om det sednare förslaget har förekommit bland de många, som här varit framställda.
Förslag om sjelfskrifvenhet för vissa embeten har blifvit framstäldt af Hr von Hartmansdorff uti debatten af alla fyra Stånden här på Riddarhuset, ehuru han likväl, om jag ej minnes orätt, frångick detsamma uti sista plenum.
Jag har emedlertid här uppsatt dessa tvänne frågor, men skulle det så vara, att ingen yrkar derpå, så är det naturligt, att upplagandet af dem förfaller.
Dessa frågor skulle lyda sålunda: anser R. o. Ad. att såsom gemensam tanke bör hänvisas den meningen att representationsrätt bör åtfölja vissa embeten? och anser R. o. Ad. att såsom gemensam lanke bör hänvisas den meningen, att representationsrätt bör kunna utdelas genom utnämning af K.
M. för lifstid eller på vissa år?
Sedan dessa 4 frågor blifvit besvarade, så synes mig bäst att närmast i ordningen afgöra frågorna om de särskildta förslag till valrätt, som har blifvit framställda; likväl ej på det sättet, att Hr Landtm, framställde till R. o. Ad.: antager R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke Hr von Hartmansdorffs, Frih.
Hamiltons, Gr.
Fröliehs förslag o. s. v., titan så att Hr Landtm, fortfar att afgöra frågorna om hvarje sak för sig.
Jag vill då föreslå att den forsta frågan linge blifva: anser R. o. Ad. sig böra hänvisa såsom sin gemensamma lanke den meningen, att representationens medlemmar böra vara valde så väl ståndsvis, som af hvarje Stånd inom sig; den andra frågan : huruvida representationens medlemmar böra vara valde i samfällda valförrättningar, men inom vissa Stånd; tredje frågan: huruvida representationens 111 ed lem inar böra vara valde till en del ståndsvis, till en del utan afseende på Stånd; och skulle den frågan besvaras så, att en sådan efterföljande kari komma i fråga, skulle jag önska, att den måtte blifva: huruvida representationens medlemmar böra vara valde uti den ena arbetsfördelningen ståndsvis, och uti den andra utan afseende på S t å n tl.
Jag har hur med val ståndsvis menat, alt sjelfva rättigheten alt välja skulle vara fördelad på Stånden och således i den sista frågan, att på det viset tvänne kamrar skulle uppstå, hvilket ganska väl kunde låta sig göra , ulan att kamrarna vore ståndsskiljda.
Den ståndsvis valda kammaren 120 Den 24 O c t 0 b e r f. tn. kunde nemi. innefatta ombud för alla Stånd, dessutom kunde rättigheten att väljas till sådant ombud vara gemensam för alla Stånden.
Det sednare närmar sig till Prosten Hallströms förslag.
Skulle nu alla dessa förslag afslås, så vore med detsamma antagen den hufvudprincip uti Cont.Utskts betänk.
, som innehåller, att representationens alla medlemmar böra på en gång vara valde, och valde utan afseende på Stånd.
Skulle åter någondera principen af val ståndsvis antagas; så synes mig, men då först, den frågan böra komma uti betraktande, huruvida Stånden skola utöfver de nu var. fyra förökas med ett femte, hvars närmare begränsande blir föremål för särskild öfverläggning.
Emot denna fråga finnas tvänne contra-propos:r, som hvar för sig kunna äga många försvarare: den ena skulle vara, attStånden skola vara fyra och de o rep resenterade samhällsmedlemmar, som ännu finnas, komma att på dessa fyra Stånd fördelas; kommande sättet för denna fördelning att sedermera utgöra föremål för särskild öfverläggning.
Den andra, att
Stånden böra vara de n u v a r. fyra, utan förändring eller tillökning.
Härvid skulle jag tro, att sedan de ofvanomtalade föreg:de besluten hade afgjort, att någondera af dessa tre meningar nödvändigt måste af R. o. Ad. framställas såsom dess gemensamma tanke, blefve det bäst alt särskildt votera om hvilkendera af de två sisla skulle blifva contra-propos. till den första.
Jag har i allmänhet i dessa förslag utgått från den tanken, att här nu egentligen vore fråga om vallagens principer.
Skulle alla de föreslagna voterma utfalla enl.
Const.- Ulskts tanke, då först synes det mig, att det blir lämpligt att punktvis debattera detaljerna af Ulskts valförslag.
Ad:s tanke vara, alt man nu äfven kan debattera om sjelfva arbetssättet, och om de två kamrarnes betydelse såsom arbetsfördelningar , så finge man en ny serie af frågor; men som jag ej trott det vara meningen att nu gå så långt, och egentligen icke heller tror, att detta betänk.
N:o 38 kan föranleda en sådan utsträckning af öfverläggningen, anhåller jag om propus, till Ståndet på antagande af det förslag till föredragning, som jag nu haft äran framställa.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad., i anleda. af den väckta frågan om formen för föredragningen, torde vänta, att han framställde sin tanke.
Han hade trott den första §:n i Const.Utsk:s förslag till vallag innefatta de hufvudsakligaste grunderna, hvarpå vallagen vore byggd, och att således, om denna § skulle utan betydliga anmärkn:r af R. o. Ad. anses böra hvila till grundlagsenlig behandling vid Den *.j Oetoler f. ra. vid nilsiä riksdag, de efterföljande §§:no skulle den ena efter den andra för R. o. Ad. föredragas (ill pröfning och afgörande.
Ii I ef ve åter vid den första §:n sådana anmärknir gjorda, och hvaraf en del redan blifvit framställda, sorn kunde blifva R. o. Adis gemensamma tankar och utgå från helt andra grunder än den §, som Utsk. föreslagit; så torde R. o.
Ad. finna, att hela Const.Utskis förslag till vallag fölle, och alt de öfriga §§:ne icke vidare kunde föredragas för R. o. Ad. lill något afgörande, enär Ståndets gemensamma tankar vore af den beskaffenhet, att ett förslag, bygdt på dem, blefve helt annat till alla sina delar , än Const.Utskis nfgiftia förslag.
Hr Landtm, hade derföre trott, att, om t §:u af vallagen upplästes , och antingen de redan gjorda a ilin ii i knina vid Const.Utskis förslag framställdes till R. o. Ad:s afgörande, huruvida något af dem antoges såsom gemensam tanke, eller discussionen fortfore, och derunder andra, förslag framställdes till gemensamma tankar, dessa komme att profvas livart och ett i sin ordning, och i den ordning, sorn R. o. Ad. vid discussionens slut kunde finna vara den riktigaste och lämpligaste, och hvilket torde vara omöjligt att på förhand afgöra, då Hr Landtm, icke kunde anse fullkomligt riktigt, att, på sätt Gr.
Spens föreslagit, Hr Landtm, skulla bär först till afgörande framställa vissa af Hr Grefven uppräknade grundsatser.
Hr Landtm, ansåg sig icke kunna framställa andra proposlr än dem, som af R. o. Adis ledamöter särskildt blifvit begärda, och att Hr Landtm, icke kunde, på sätt Gr.
Spens föreslagit, fortgå med proposlr hemtade från Hr Landtmls egen öfvertygelse om sakens beskaffenhet och den ordning, i hvilken saken borde behandlas, såvida del tillhörde Hr Landtm, att uppgöra några förslag, som icke förut funnes, och såvida det vore fråga om att behandla saken såsom den vid uppgörandet af ett förslag i ett Utsk. borde behandlas.
Nu hade redan ett förslag blifvit framstäldt för R. o. Ad., hvarföre Ståndet torde finna, att detta utgjorde egentliga grunden för Öfverläggningen, och alt de proposlr, som, efter slutad öfverläggning, borde framställas, måste afse de anmärknir, som inom Ståndet under föredragningen blifvit gjorda emot Const.Utskis förslag. R. o. Ad. torde således finna lämpligt , alt i §:n finge uppläsas, att discussionen sedan finge fortgå , de särs' ildta förslagen uppläsas, och att, när discussionen vore slutad, Hr Landtm, sedan finge framställa proposlr i afseende på de har yttrade meningar, i den ordning, som de blifvit framställda, allt efter det sammanhang och den gemenskap de ägde med Const.Utskis förslag.
Efter den förklaring, sorn Hr Landtm, nu afgifvit, kunde det visserligen vara onödigt i det liela, att jag yttrade mig, då jag icke kan annat Sn j5 H. i6 1 il D cii a4 O c t o t fc r f. fn. till hufvudsaken instämma i den mening Hr Frih. o. Landtm', framställt.
Jag tror, atl när ett förslag förekommer till öfverläggning inom ett Stånd, så är det nödvändigt att hålla sig inom förslaget.
Förslagets ordalydelse förklarar ganska bestämdt hvad som är föreslaget, då har står:
"Efter dessa förklaringar återstår för Utsk. att till grundlagsenlig behandling såsom grundlagsförslag öfverlemna följande:
För slag lill vallag.
Valrätt tillkommer Svensk man, sorn bekänner sig till christna läran, fyllt 21 år, är och 5 år varit i Riket bosatt,” etc.
Detta är efter mia lanke den allmänna och forsla princip, på hvilken hela förslaget är bygdt.
Om nu II. o. Ad, icke önskar atl pä elt obehörigt sätt fortsätta med diseussionen i den allmänna kring ämnets alla delar gående lorm, hvarefter vi nu kringgått detsamma, så kan jag icke tinna något annat sätt att komma till saken och att förena oss om en gemensam tanke, såsom anmärkn. emot Consl.Utsk:s förslag, än atl just behandla detta förslag.
Således tror jag för min del, att man kati, sedan man uppläst och antingen med ja elier nej besvarat degna af Const.IJuk. i dess 1 § framställda princip, nemi. 011) allmänna val, så kan man, vid nejets bestämmande, förklara hvad som är Ståndets tanke om valen, t. ex. att de skola ske ståndsvis, för alt bilda en eller (vänne kamrar.
Så långt jag begriper , bör målet kunna vinnas på den vägen, men jag lager mig vördsamt friheten, efter Hr Landtm, nu behagat tillkännagifva sin tanke rörtde gången af discussionen, att anhålla, det Hr Landtm, behagade yttra huru långt, efter Hr Landlm:s tanke, proposina till bestämmande af R. o. Adis tankar sedermera kunna lemnäs, nemi. om proposir kunna äga ruin, — hvilket jag högeligen skulle önska, — i fråga 0111 de öfriga hufvudpt inciperna, som i betänk, aro uppfattade, nemi. principen om hn,fvudindelningen, principen om en- eller Ivåknmmnr-systemet och sedan principen om ståndsvalen.
Kunna oj dessa proposir lemnäs, så hlifver svaret efter min tanke ganska kort, och discussionen blir då äfven ganska inskränkt; ty då kan den egentligen endast röra framtida sättet för val af representanter.
Den fråga, som likväl är alldeles nödvändig, äfven i afseende på sättet för valen, och som jag tror kan ingå i svaret på 1 §:n, hvilket jag yrkar, ej för alt göra min lanke gällande, utan för alt få frågan afgjord, är den'allmänna frågan om och huru de orepresenterade skola representeras.
Om det då beslutas, att de böra erhålla representationsrätt, så bör man öfverlemna åt Const.Utsk. att föreslå, huru de skola representeras, hvarefter R.
St. få yttra sig deröfver.
Spens’s yttrande, deruti han yrkade en form för föredragningen, hvilken skulle förutsätta, alt R. o. Ad. agde rättig - Den i\
October f. m. (tet ntt här inom sig directe bearbeta grundlagsförändringsförslag, tvertemot tydliga föreskriften i 81 §:n Reg.Ftn; ty frågor derom få. enligt denna §, icke väckas i R.
St:s idelia, utan skola öfverlemna.? lill Coust.Utsk.
Det är detta TJtsk:s rättighet och pligt att granska grundlagarna, och att jemväl öfver sådana förslag, som de finna möjliga neli nyttiga, afgifva utlåt, till R.
Nu sedan Utsk. sådant fullgjort, är det öfver Utskts förslag, som R.
St. skola vilia sig, icke öfver enskilde medborgares eller representanters förslager, hvilka icke kunna upptagas förr än de till Const.- Utsk. blifvit ingifna och sedan af Utsk. för R- St. framlagda.
Jag måste således i denna fråga helt oall hållet förena mig i den åsigt, sorn Hr Frih. o. Landtm, yttrat.
Inom Const Utsk. hade det föredragningssätt, eller den form för öfvei läggningen, sorn Gr.
Spens föreslagit, visserl*gen varit både rättsenlig! och ändamålsenligt, emedan inom Utsk:n ärendena böra på sådant sätt behandlas.
Annat deremot är deias föredragning inom Stånden.
Vore åter frågan af allmän beskaffenhet och icke rörde en grundlagsförändring, då kunde, vid ett 'betänk,, som andra gången förekom, jemväl en sådan behandling, som den Gr.
Spens föreslagit, användas. för att inom R.
St. bereda ett beslut, helt och hållet stridande mot det förslag, sorn Utsk. framställt; men sådant kan icke här äga rum. enär frågan är om ett grundlagsförändringsfördag, hvilket måste behandlas i enlighet med i mom. i 56 §:n Reg.Fm.
Jag inskränker mig nu till detta Villande, intilldess R. o. Ad. slutligen beslutar, ntt vi må komma till ämnets föredragning, så framt icke ledamöter ännu finnas, som önska yttra sig öfver det. allmänna i frågan, hvilket naturligtvis, efter min öfvertygelse, icke bör nekas; men jag för min del har intet att yttra förr än vi komma til] sjelfva ämnets föredragning.
Frih. B o ve:
I anledn. af de yttranden, sorn här blif vit afgifna af Gr.
Spens och nu sednast af Frih.
Cederström, innefattar ämnet tvänne frågor.
Den ena frågan blir i enlighet med Frih.
Cederström* invändning:
Har Ståndet rätt att antaga andra förslag, än dem. hvilka ligga i betänkandet?
Och i ardedn. af Gr.
Spens’s anförande, blir då den andra frågan:
Hurudan bör då den första propostn vara?
lag skall vilm mig öfver båda frågorna.
Cederström svnes visserligen hafva rätt, då man endast läser 81 §:n Reg.F:n, hvilken har tvänne morn., — det ena deruti föreskrifver sättet huru frågor om förändringar i grundlagarna skola afgöras. då förs'ag derom väcka?
af enskilda personer hos Const Utsk., och det andra handlar om behandlingssättet, då sådana förslag inkomma från K. M.
I det första morn., och äfven i hela början af 56 §:n af R<g,F:n vill det synas, sorn lagstiftarens mening varit, att fästa dlscussionen inom R.
St. uteslutande inom D«Ä »4 October f. m. del af Const.
Ulsk. afgifna betänk.
Andan och ordställningen är luir verkligen sådan ; tilén likväl förekomma uti samma 56 § följande ord: ”Göras åter i RiksShns plena emot U t s k: s yttrande anmärkmr, bl ifve de, hvilka hvarje RiksSt. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tanke, till ”Const.*
Utsk. hänvisade.”
Deraf ser man således, att anmärknir kunna förklaras utgöra Ståndens gemensamma tankar.
Detta är visserligen i strid mot hvad 8r §:n och hvad början af 56 §:n innehåller; men delta försätter frågan i en sådan tvetydighet, att jag för min del icke vågar öfvergå till Frih.
Cederströrns tanke, utan tror mig af grundlagen förpligtad alt ingå i diseussionen öfver och besvara propos:n på, huruvida de anmärkntr, som göras, kunna af Ståndet antagas såsom Ståndets gemensamma tanke.
Jag har nu yttrat mig i anledn. af Frill.
Cederströrns anförande.
Jag beder nu att få yttra mig i anledn. af livad Gr.
Spens framställt.
Jag fattade måhända Gr.
Spens’ yttrande orätt.
Grefven har visserligen en lycklig gåfva att tydligt uttrycka sig och, om jag så får yttra, enligt ordspråket — träffa spiken på hufvudet; men måhända undföll det Grefven, att han i början hegärde en propos. såsom vår gemensamma tanke, som han förkastade vid slutet af sitt yttrande, då han i stället begärde en annan.
Grefven begärde i början en propos., som i min tanke var den rätta, nemi., att qiucstio an skulle först nfgöras, innan vi komma till quaeslio quomodo; men slutligen begärde Grefven en propos., som förkastade valrätten, d. v. s., sorn alltså redan var inne på quaeslio quomodo.
Jag håller mig vid den första och uther mig att få göra Hr Landtm, och Ståndet uppmärksamma derpå, alt så lange i >4 §:n Reg.- F:n ännu står qvar, så länge R. o. Ad. ännu har sina privilegier orubbade, så länge det ankommer på dem sjelfva att afsäga sig dem, eller upphäfva mer eller mindre deraf; så länge synes mig, att qnoestio an blir flen: afslår R. o. Ad. sin ärfda representationsrätt eller ej?
Örn deremot Hr Landtm, först framställer propos. på Utsk:s förslag, så harhan galt förbi qnajsio an, och redan ingått på quaestio quomodo.
Uti Reg.Fin, i Landtmarskalks-eden och i den personliga rättskaffenhet, som allmänheten och jag synnerligen erkänner hos Hr Landtm., uti allt detta ser jag en borgen för, att ingen propos. här göres, sorn lemnar någon tvetydighet om svaret, eller icke bestämdt säger hvarpå vi skola svara, så alt vi icke efteråt finna oss hafva besvarat någonting, som vi ej velat besvara.
Om Hr Landtm, gör propos. på första punkten, utan att först hafva gjort den föreglde, nemi. den om Ståndet aLäger sig sin representationsrätt elier ej, så svara vi måhända nej; uien derföre anses vi måhända ej fullkomligt hafva bibehållit vår förra rätt.
Det vore. alltså bättre, om Hr Landtm, ville framställa proposina i enlighet med ämnets natur, d. v. ». göra den första proposm på quaestio an, och den andra Den j4 Oetober f. m. p5 quoestio quomodo.
Om R. o. Ad. svarar ja på den propos. , huruvida R. o. Ad. afstår sin ärfda rättighet eller ej, så är den första frågan i betänk, redan besvarad.
Men det är mig angeläget att göra R. o. Ad. uppmärksamt derpå, att derföre att Ståndet svarar nej vid denna fråga, bar Ståndet icke bundit sina liander i fråga örn de modificalioner, sorn sedermera förekomma.
Med anledn. af livad jag yttrade i förra plenum och livad jag nu baft äran erinra, protesterar jag emot all annan propos.,alt börja med , än den: huruvida R. o. Ad. afstår sin ärfda representationsrätt eller ej.
Om mitt minne ej felar, så tillfrågade Landtm, i förra plenum Ståndets medlemmar, huruvida betänk, borde uppläsas eller ej, och denna fråga besvarades då med nej.
Jag anhåller om upplysning, huruvida förhållandet verkligen var sådant, och alt derefter få yttra mig.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att förhållandet varit alldeles sådant, som Hr von Hartmansdorff uppgifvit.
När således Ståndet afsagt sig alt höra betänk, uppläsas, så inser jag ej, huru någon ledamot nu kan komma och begära en uppläsning, som ej skulle tjena till annat, än alt förspilla vår tid och plåga oss med ett onödigt afhörande af betänkandet.
Då återstår, såsom mig synes, endast frågan, huruvida R. o. Adis medlemmar äga rätt att göra anmärkmr vid Const.Utskts betänkande.
Enligt 56 §:n Reg.F:n är deras rätt obestridlig.
Flera sådana anmärkntr äro i föregående plenum gjorda; andra torde göras i detta.
Alt här framställa, på sätt Frih.
Boye yrkat, en allmän grundsats till afgörande af R. o. Ad., utan alt något sätt för dess tillämpning är bestämdt; det måste jag bestrida, under förmodan att de fleste bland R. o. Adis ledamöter finna olämplighelen deraf.
Jag för min del är böjd, på sätt jag förut yttrat, att afsäga mig min medfödda representationsrätt, men på villkor, som jag bestämdt uppgifvit.
Skulle deremot framställning göras på den allmänna frågan, utan afseende på villkoren, så lärer förmodligen enhvar säga nej.
Det beror egentligen på det sätt, hvarpå R. o.
Ad. i framliden kommer att representeras, huruvida någon vill medgifva förlusten af de rättigheter han genom födseln erhållit.
Just derföre att fråga är om en uppoffring skall göras och om de villkor hvaremot uppoffringen skall ske, mäste jag bestrida Frill.
Iloyes förslag, att först rösta om grundsatsen, skiljd från villkoren.
Om man nu skulle börja alt rösta om grundsatserna, så inträffar det alt Frih. Boye yrkat en, Frih.
Hamilton 2 eller 3 och Gr.
Spens 7 eller 8.
Då blefve första voteringen om företrädet mellan dessa förslag, eller 0111 hvilketdera man skall börja med.
Till förekommande af sådana svårigheter vid föredragningen, hem - Den 2 4 OetobeT f. m. stiller jag vördsamt, om icke R. o. Ad. skulle finna riktigt, att vid detta tillfälle låta tillgå på samma sätt som vid andra dylika, att de anmärkare, som äro gjorda mot Const.- Utskrs förslag, må förekomma till Ståndets pröfning i den ordning
Hr Landtm, kan finna ämnets besk a (f. nliel fordra; och att, sedan de i sin helhet blifvit
Ståndet föredragna och af detsamma granskade, contra-propostna icke komma att innehålla något annat än; vinner nej, så antager R. o. Ad. icke den och den ledamotens anmärka, såsom sin gemensamma tanke.
Derigenom äro vi ej förhindrade att göra huru många anmärkntr som helst eller att få dem, hvar och en, i sin ordning pröfvade.
Skulle derefter hända, att ingen h damols anmärka, varder af R. o Ad. såsom gemensam lanke antagen, så följer deraf, alt Const Utskrs förslag står oförändradt qvar.
Skulle deremot Const.Utsk:s förslag blifva föremål för den första pröfningen och ogillas samt derefter ingen af de framställda anmärkningarna antagas såsom Ståndets gemensamma tanke, så finge man intet förslag i behåll, hvilket ej vore öfverensstämmande med dylika frågors behandling.
Jag hoppas att R. o. Ad. måtte finna, det en strid om sattet att nu behandla dylika frågor, på annat siitt än man tillförene gjort, endast skulle leda till tidsförlust, då Landtm, troligen icke lärer kunna medgifva ett olika behandlingssätt.
IJr von Troil, Emil:
Jag vågar hoppas, att den framställning Hr Frih. o. Landtm, behagat göra, ang:de siri åsigt för ordningen af målets föredragning, likväl ej innefattar en så bestämd förklaring, alt icke någon jemkning deraf skulle kunna erhållas.
Det lärer för hvar och en, som lugnt betraktar grundlagen, vara gifvet, alt R.
St. kunde företaga målen till discussion och afgörande, antingen i deras helhet, på sätt de från Utsk:n blifvit framställda, eller också delvis.