Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Riddarhus-Utskottet under sistledne Riksdag inkomne Redaction, byggd på den grund Herr Kammar - Junkaren Lagerheim framställt för den förändrade Val-formen, man ännu torde behöfva närmare betragta hvad, sorn vid det föreslagne Val-sättet, möjligen kunde föranleda till vidlyftighet och tids* utdrägt; så anhåller jag vördsammast att nämnde Högloft. Riddarhus-Utskottets Betänkande mätte, under betragtande af det såsom Principe för ElectorsVal beslutne upphäfvande af Bänkman, remitteras till närmare öfverväganda af närvarande Utskott.
För min del anser jag att denna tids-utdrägt, sorn det föreslagne Val-sättet möjligen kunde medföra, lättast torde förekommas, oro Ridderskapet och Adeln i detta hänseende, fördelte sig på vissa afdelningar i förhållande till Bänkarnes antal, liksom vid de förut varande trenne Classer och i serskildte Rum, under en och samma tid, förrä'tade Valet enligt den föreslagna Principen, då Resultatet af de 3-ne Val- Listorna snart utiömes3 och det i Motio - Den 10 December. fien åsyftade directa uttryck af hvarje Individes vilja, säkrast stod att erhålla.
Herr Grefven och Lan dt Mar sk alfi en hemställde, att Riddarhus - Utskottets Betänkande, jemte c3e af Herrar Rosenschöld och Mannerhjerta dervid gjorde anmärkningar, måtte tili Utskottet återremitteras samt
Utskottet anmodas att i ett sammanhang afgifva yttrande öfver alla de ställen i Riddarhus - Ordningen, hvilka Utskottet ansåge et Sördra en ny Redaction.
Upplästes och föredrogs Herr Brutnmers, Carl Magnus, den 2 dennes på bordet lagde Memorial, angående en lämpeligare Redaction af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll.
Grefve Spens} Jacob Melker, anhöll att samma Memorial måtte till Expeditions-Utskottet remitteras.
Då det af Herr Brummer inlemnade och nu uppläste Memorial lärer komma att till Expeditions-Utskottet remitteras, anhåller jag, att, jemte det jag instämmer i Herr Biummers mening, jag måtte få bifoga några ytterligare förslag till ändring i Bihangets form.
Så väl för att moderera trycknings - kostnaden, som för att befordra skyndsamheten af Bihangets utgif - 270 Den i o December. vande, anser jag det vara af vigt att Volumen så mycket möjligt är förminskas.
Till vinnarn de deraf skulle aila Protocolls-Utdragen för de fyra Stånden derur kunna, uteslutas j då dessa i alla fall igenfinnas i hvart serskildt
Ständ!
Protocoll, Mycket rum upptages äfven af de ofta repeterade underskrifterna under Utskottens Memorialer och Betartkanden, i afseende på hvilket det synes vara tillräckligt om de utsättas när de första gången förekomma.
Skulle några ytterligare förkortningar anini kunna äga rum , så anhåller jag att Expeditions - Utskottet måtte anmodas att afven derti lagttaga* dock så att Handlingaroes fullständighet derigenom i ingen mån måtte rubbas.
Herr Brummers Memorial, jemte Herr Silfverstolpes yttrande, hleivo derefter af Ricfderskapet och Adeln till Expeditions UtskoU tet remitterade.
Herr von Heynne, Georg, uppläste följande:
Jag tror icke att Rikets Ständer haft, sedan vi återfått vår frihet genom en göd Consritution, tuera än ett lika vigtigt öferläggnings ämne, som det hvilket nu är orsaken till vårt sammankallande och detta var bestämmandet af de förökade krafter vårt försvar fordradö mot utländska fiender.
— I dessa krafter ligger då vår trygghet mot demj — men månne' vi icke inom vart egit sköte äga en frugransvärdare fiende, så mycket mera som den, un* Den io December.
271 der det han af oss hyllas och älskas, gör oss hastigate eller Iångsamm;re oformögna att försvara oss, då vi upptäcka dess rätta bestätr,- melse, som är förstörandet af förmågan lill redlig — tarflig bergning — och deraf så ofta beroende husligt lugn.
— Jag menar smaken för yppighet och en skimrande grannlåt, som tyckes utsträckt sig från det så kallade svaga könet, äfven till vårt, som skulle vara det starkafe.
Jag vill icke våga försöket art utveckla orsakerne till våra Financers nu varande grymma belägenhet; de skola säkert läggas för en dag af de sak kunniga Herrar och Män, sorn finnas inom denna vördnadsvärda Samling; men jag tror att dessa orsaker icke endast finnas uti Directionernas mer eller mindre redliga mer eller mindre kloka och försigtiga förvaltning af de Disconter, som upphört honorera sina Sedlar — eller af fordna Revisorers, mer eller mindre utsträckta öfverseende och må hända redan längesedan inrotade missbruk af desse Verks Fonder.
Nej! vi hafva något hvar sjelfvilligt eller tvungne al fördomarne, bidragit att göra Medborgerligt förtroende vacklande, om vi, dragne af dessa fördomar, sträckt våra behofver öfver gränsen af våra tillgångar — hafva vi åter icke gjort detta, månne vi då undgått att ettdera stämplas såsom rika Egoister eller att se föraktligt medlidsamttta blickar leastas på den fattigare, oro han icke förmatt lefva och kläda sig som siri mångdubbelt förmögnare like.
— Är det då icke nödvändigt att enskildt förtroende man och man emellan återitälles på samma gång som vi försöka att åter* 272 Den lo December] ställa ett allmänt förtroende för vårt Mynt —• och kan detta förtroende återställas utan att en Öfverflöds-Förordning sätter en gräns för våra behofver och blir en förmur för den fattigares villiga eller tvungna täflan med den ri° kare, hvarigenom Skuldsättningar undvikas och de förminskade behofven lätta uppfyllandet af allmänna förbindelser och enskildta pligter , d,i man får kosta på inredningen af sina barns hulvuden de verkliga summor, som nu användes att utvändigt pryda dem:
Att öfverflödet uti en enskildt Famille utan en motsvarande förmögenhet bereder denna Familles obestånd, lärer ej motsägas — att ett lika förhållande inom en Nation har lika följder, faller då af sig sjelft:
Don ii October c. m. 3oi da hade samma förklarade vilja äfven bort ligga till hinder för Utsk:s yttrande, att det begärda förslaget var onyttigt, då det icke grundade sig på säker bevisning.
Jag värderar sannskyldigt det goda uppsåt, som ligger till grund för Utsk:s beslut, att hellre gifva intet förslag, än ett, åt hvilket icke kunde gifvas mognad och fullständighet; men om denna välmening blir ett skäl för ändamålet att fullgöra Ständernas begäran, skulle också kunna hända, att alla förändringar hlefve onyttiga att någonsin vinnas, då Utsk:n,som hade alt uppgöra förslagen, finge i deras välmening en befrielse från förbindelsen att förslagen uppgifva, j Framför allt bekymrar det mig, att då man närmare granskar den uppgift, Ulsk. gör på de statistiska upplysningar, hvilkas inhemtande Utsk. anser böra föregå, innan förslag till ny Representation kan uppgöras, de befinnas vara af en sådan vidsträckthet oell af så flerfaldiga slag, att till deras samlande en mansålder ännu torde fordras, under hvilken tid nya förändringar skulle kunna föranleda lill behof af nya upplysningar, samt också allt mer och mer för oss aflägsna ändamålet.”
Vidare yttrade Ilr Frihm: ”Jag tror icke, att det är menniskan tillåtet att genast fordra, för sina nya företag, mognad och fullkomlighet, egenskaper, som blott kunna väntas af tiden och erfarenheten, men af hvilka den förtida saknaden, om den skulle här såsom skäl antagas, också då skulle everldligen hindra alla företag och således qvarhålla verlden vid alla dess ägande bristfälligheter.
Vi hafva sett, att våra bröder, Norrmännen, hvilka på 3oo år icke ägt någon representation, icke behöft mer än några veckor för att uppgöra en sådan, hvilken kanhända icke är fullkomlig, men dock visserligen är bättre, än vår.
Vi hafva sett, att Tyska stater, sorn länge saknat representation, likaledes inom kort tid uppgjort och antagit sådana representationssätt, som äfven äga förtroende framför vår; och det måste då förefalla smärtsamt att erfara, det svårigheterna till en blott förändring skulle för oss medtaga en tid, om hvars slut man icke ens kan göra sig något bestämdt hopp.” ”Efter min tanka hade Utsk. förfarit vida bättre och visserligen mera enligt med Ständernas begäran, om Utsk. på den kännedom och med de upplysningar, som kunna vara för handen, gifvit oss något förslag; det hade tilläfventyrs kunnat sedermera af Ständerna sjelfva göras fullständigare, och hade i alla fall föranledt till ett beslut, som, derest det också icke i allo uppfyllt Nationens hopp, åtminstone undanröjt den bekvmmerfulla tanken, som nu torde hos Nationen uppstå till tvifvel, huruvida Ständernas löften om förändring i representationssättet varit allvarliga, eller huruvida Ständernas vilja att deråt lemna verkställighet numera är sådan.” ”J.'å alla dessa skäl anhåller jag, att detta ämne måtte 3oa Den ii October c. m. återremitteras till Utsk., med anmodan att skyndsamligen fullgöra Ständernas förut meddelade begäran, att uppgöra ett förslag till nytt representationssält.” Jag bekänner, att, huru mycket man lin må hafva att invända emot vår nuvar.
Representation, man likväl till största delen är förekommen af hvad Frih.
Boye redan i8i5 yttrade, ang:de bristerna deri.
Boye var likväl icke då någon af dessa unga män, hvilka man nu för tiden ti11— skrifver så många besynnerliga och oroliga ideel-, och hvilka stigas icke vilja annat, än omstörta allt. lian hade då redan tillryggalagt nära århundrade; men att Ur Frih. nu glömt, hvad han då tänkte, är troligen en följd af den tilltagande ålderdomen, och just derföre lärer icke synnerligt afseende böra fästas på hvad Hr Frih. nu yttrat, hvarföre äfven jag finner mig befriad från skyldigheten att till vederläggning upptaga de flera argumenter lian anfört, utan att jag likväl derföre kan underlåta att såsom något eget anmärka, att Hr Frih. velat grunda förkastandet af de NordAmerikanska institutionerna på auetoriteten af en man, sådan sorn S:t Simon.
Vi hafva icke blott reseheskrifningar, icke blott historien, utan vi hafva inom vårt eget land ganska många personer, som, efter hvad de genom vistande i NordAmerika erfarit, kunna lemna upplysningar om, tillståndet i detta land; och får man tro dessa, så är påståendet, att NordAmerikanska folket är mindre lyckligt under sin statsförfattning, än de Europeiska folken, att icke veta, hvad man säger.
Det största beviset för ett lands lyckliga belägenhet måste väl vara dess materiella välstånd, förenadt med framskridande i moralisk bildning; och jag trotsar, ätt man kan citera något land, som i dessa afseenden kan jemnföras med NordAmerika.
Det måtte vara en tcmligen bepröfvad sats, att der folket har sin bergning och är nöjdt med sin lott finnes alltid mer moralitet, än der, hvarest dessa yttre vilkor saknas; och då det är ett obestridligt factum, alt i NordAmerika finnas få eller inga fattiga, blir äfven följden denna moraliska förnöjsamhet hvilken utgör individernas såväl sorn staternas högsta lycka.
Jag har sjelf en bror, sorn icke längesedan vistats i NordAmerika och sorn ti Ilskri fvit mig, att han under flera sina excursioner i landet icke träffat någon enda tiggare och aldrig fann annat än välmåga, i förening med dess, snart sagdt, oskiljaktiga fötjeslagerska hos massan af folket, en sann, lugn glädje.
Han vandrade omkring, för att se landet, utan annan cassa än den, som fanns i hans arbetskraft.
Öfver allt fick han arbete, hade sin halfva till hela piaster om dagen, kunde derpå lefva och spara till i ä 2 dagars ytterligare vandring.
Jag hemställer, 0111 ett land, der förhållandet är sådant, kan sägas vara mindre lyckligt, än de Europeiska länderna.
Jag har ofvan yttrat mig tillhöra dem, som yrka folkets representation genom allmänna val.
Jag tror, att hvarje Den ix O c t o b c r c. m. 3o3 medborgare, som är uti en sjelfberoende ställning (dit jag likväl icke, lika med Frih. Cederström, hänför hvarken tiggare, torpare eller backstugusittare, emedan jag icke anser dem vara sjelfberoende, utan hvarje medborgare, som är sin egen, d. v. s. skattar för lön eller förmögenhet), älven bör kunna deltaga i öfverläggningen örn alim. angelägenheter.
Jag vet mycket väl, alt livar och en hvarken sjelf kan omedelbarligen deltaga i 'öfverläggningarna, eller välja representant, emedan sådant ej går an uti ett land, med så vidsträckt yta som Sverige; men han må deltaga deruti på hvad sätt sorn helst, genom electorer eller på annat sätt,, deruppå fäster jag mindre vigt, blott han vet och tror, att han bar en, om än så aflägsen del i hvad sorn afgöres rör:de samhällets angelägenheter.
Valrättens erkännande anser jag således såsom det vigtigaste.
Mindre vigtig är måhända frågan om valbarheten eller hvem som skall hafva rättighet att väljas till representant, i hvilket afseende möjligtvis några inskränkningar oskadligen kunna äga rum.
Det skulle således t. ex. kunna stadgas, alt hvar och en ägde rätt att inom sitt district, genom electorer, välja på en adelsman, en prest, en borgare och en bonde, inom de samhällsclasser, som redan anses eller genom framtida lagbestämmelser kunde komma att anses tillhöra något af dessa Stånd.
Men folkets valrätt är så naturlig, att den icke kan genom någon argumentation bortraisonneras.
Något erfarenhetsbevis emot dess menliga följder liar icke heller blifvit Aberopadt.
Allt, hvad man kan hafva att anföra deremot, består i anmärkn:r mot det reglementariska; men sjelfva principen lärer icke kunna bestridas af någon, som vill organisera staten, sådan den, enligt förnuftets och Skaparens anvisning, bör vara.
Constit.Utsk. har sagt, att en representation genom allm. val representerade personerna och icke samhällets stora fortgående interessen, och alt sålunda genom en dylik representation framtiden alltid skulle komma att uppoffras åt det närvarande.
Jag har redan haft tillfälle att i tryck utveckla mina åsigter i detta afseende, och vederläggningen af sophismer är i sanning ej svår, enär en hvar mäste medgifva, att den, som representerar det närvar., jemväl representerar framtiden, d. v. s. att det, som är gagneligt för det närvar., äfven måste vara det för framtiden, såvida icke hela Skaparens ordning skall vara en fullkomlig oordning.
Men så är den icke, utan den Högste Lagstiftaren har inrättat allt så, att ett efterföljande alltid står i ett bestämdt förhållande till ett föregående; och lika öfvertygad jag är, att allt, som är rätt, äfven är nyttigt, och att en uppoffring för det rätta blott är en skenbar uppoffring, lika öfvertygad är jag, att ingenting är nyttigt för det närvar., utan att äfven vara nyttigt för framtiden.
Sedan jag således i allmänhet yttrat mig öfver den princip, som jag i denna fråga anser kunna och böra stadgas och 3i>4 Den 11 Oetober e. m. hvilken närmar sig mycket till det förslag, som af Frih. Kantzou blifvit framstäldt, och så mycket mera närmar sig dertill, som jag, lika med Hr Frih:n, anser Representationen, i sin närvar, sammansättning, icke vara förmögen att uppgöra något detailleradt förslag i detta afseende, särdeles då man utan ringaste ledning frän det Utsk., sorn är tillsatt att bereda sådana ^render, skulle rödja en alldeles ny bana, så vill jag öfvergå till en granskning af det förslag, som en annan värd ledamot framlagt, för att möjligen komma till en gemensam tanka.
Vi skola dervid besinna, att BondeSt. till grundlagsenlig behandling godkänt Constit.Utskrs förslag; att PresteSt. med några mindre vigtiga modificationer äfven antagit detsamma; men att deremot BorgareSt. ingått på någon förändring, och att således R. o. Ad. står på den punkt att antingen helt och hållet förena sig med BorgareSt., eller också bana en egen väg.
För min del tror jag, att när de tre Stånden varit af olika tanka, R. o. Ad., ehvad Ståndet förenar sig med BorgareSt. eller icke, då det i allt fall är Constit.Utsk:s pligt och rättighet alt söka sammanjemnka meningarna till ett helt, icke äfventyrar något för framgången af den obetydligaste reform, om R. o. Ad. i någon mån skulle afvika från det beslut, BorgareSt. fattat i detta ämne.
Jag tager mig derföre friheten att göra några anmärkningar mot det förslag, som af Gr.
Frölich, i likhet med BorgareSt., blifvit föreslaget.
Detta förslag baserar sig hufvudsakligen derpå, att alla 4 Stånden skola sammanträda på ett rum, oell derefter inom sig välja en öfre kammare, samt att inom båda röstningen skall ske per capita; i följd hvaraf alla Stånden skulle så jemnkas, alt representanternas antal blefve lika stort i hvardera Ståndet, och att följaktligen R. o. Ad. skulle välja representanter inom sig.
Den modification har likväl af BorgareSt. blifvit gjord, att man blott skulle stadga rättighet för de ofrälse
Stånden alt sammanträda till lika stort antal med R. o. Ad., men ej skyldighet för dem att välja lika mångå.
Hvad först beträffar den frågan, huruvida R. o. Ad. bör representera genom val inom sig sjelf, bekänner jag, att jag icke blifvit öfvertygad af de skäl, som i detta afseende blifvit anförda för R. o. Ad:s förminskade antal.
Med lika mycken benägenhet, som jag, hvarje stund då fråga vore att införa en verklig Nationalrepresentation genom allm. val, skulle eftergifva min medfödda representationsrätt, emedan jag då gjorde en concession åt folket och emedan jag då i och med detsamma förklarade, att R. o. Ad:s medlemmar endast voro medlemmar af folket, lika mycken motvilja finner jag mot det förslag, att R. o. Ad., constitueradt såsom
Stånd, skall göra denna uppoffring af sin sjelfskrifna representationsrätt till förmån för vissa, mer eller mindre niägtiga inflytelser från Regeringsmagtens sida.
Om. R. o. Ad.
Den ii October e. m. 3o5 Ad. vore en Corporation, som hade gifna bestämda interessen, skulle jag befara mindre vid denna decimation; men just derföre, att interessena äro så mycket splittrade hos de ledamöter, hvilkas tid eller förhållanden medgifva deras närvaro vid riksdagarna, och som kunde anses värdigast att representera det s. k. aristokratiska elementet, skall jag alltid tveka att utbyta den sjelfskrifna representationsrätten emot R. o. Ad:s representation genom val.
Jag har alltid föreställt mig R. o. Ad:s styrka, såsom conservativt element, bestå i denna sjelfskrifvenhet, som gör det omöjligt för Styrelsen att utesluta någon.
Blott deruti att, såsom en annan ledamot anmärkt, 1200 personer kunna infinna sig, för att representera R. o. Ad., såvida det skall representeras såsom Stånd, ligger en mycket större garanti, än som skulle ligga deruti, att R. o. Ad. sinsemellan valde 80 eller 100 ledamöter, såsom dess representanter.
Hela vår representation i 4 Stånd är, såsom jag i början utvecklade, alldeles icke ämnad till annat och har, då den varit något, ej visat sig vara annat, än en motståndsinrättning.
Jag är ock öfvertygad, att, åtminstone såsom sinnena nu äro beskaffade, R.
St. kunna göra motstånd; och om jag derföre icke ville annat än förekomma, att Piegeringen företoge sig någon inkräktning å folkets rättigheter, skulle jag rösta för bibehållandet af det närvar, representationssättet.
Jag vill deremot, att Representationen skall kunna uträtta någonting positivt, och just derföre vill jag hafva en förändring; ty något positivt kan icke uträttas, såsom vår Representation ar sammansatt, och jag betviflar högeligen, att Gr.
Frölich» förslag skulle leda till något vackrare resultat än det närvar.
Besinnom i öfrigt, hvilka olägenheter som möta samma förslag i verkställigheten; ty äfven om jag förbiser det motstånd, som förslaget, att utbyta den sjelfskrifna representationsrätten mot representation genom val, troligen möter på detta ruin, huru svårt skall det icke vara att få Ståndets antal lika?
BondeSt., som denna riksdag består af 112 ledamöter, har rättighet, om jag icke missminner mig, att utgöras af 4°° ledamöter, och det är icke att förmoda, att BondeSt. skulle underlåta att skicka till riksdagen alla sina representanter, om representationsformen på ofvannämnde sätt förändrades.
Följden häraf blefve, att Borgare- och PresteSt:n, af hvilka det förra nu består af blott några och 60 och det sednare af några och 70 ledamöter, blefve nödsakade att öka ledamöternas antal med flera hundrade, hvilket blefve på det högsta betungande för detta Stånd, synnerligast som annat icke lärer vara att förmoda, så länge Ståndsrepresentationen fortfar, än att
Stånden sjelfva få betala sina riksdagsombud.
Gr. Horn har på ett sätt, som finnér genljud i Nationens känsla, utvecklat nödvändigheten af en representationsi4 H. 39 SoG Den ii October e. m. förändring.
Jag skulle då önskat, att Hr Gr. icke gått in på den modification, Gr.
Frölich föreslagit, utan först låtit R. o.
Ad. uttrycka sin opinion, i hvad mån R. o.
Ad. är böjdt för åstadkommandet af något helt.
Jag har sjelf haft ett annat jemnkningsförslag vid conferencerna, som jag förmodar, att Frih.
Boye åtminstone icke anser för jacobinism, emedan detta förslag till en del blifvit understödt af Frih. Boye sjelf, det nemi. att alla 4 Stånden skulle sammanträda på en kammare under en ordförande, men rösta ståndsvis; men icke ens denna tanka tror jag mig böra fullfölja, förrän jag först utrönt, i hvad mån R. o. Ad. vill erkänna den stora grundsatsen af allmän valrätt.
Min öfvertygelse är likväl, att ett sådant jemnkningsförslag snarare skulle bana vägen för öfvergången lill något principenligare än Gr.
Frölichs, emedan det sednare, just genom att, ehuru baseradt på en falsk princip, innefatta en mera ingripande reform, skulle consolidera vår närvar, bristfälliga ståndsinrättning och göra det stabelt, som borde vara så litet stabelt som möjligt.
Detta är äfven ett af de skäl, hvarföre jag röstar emot Gr.
Jag får upprepa, att jag för alla händelser kommer att i främsta rummet yrka erkännandet af folkets allm. valrätt, med någon inskränkning likväl i afseende på valbarheten, eller, med någon modification, samma propos,, som Frih. Rantzou begärt.
Jag anser den böra vara den första, som af R. o. Ad. afgöres, på det att man må få veta, åt hvilket håll opinionerna här vilja uttala sig.
Då jag nu går att yttra mig i en så vigtig fråga som den närvar., anser jag, till afböjande af allt missförstånd, tjenligt att förutsända följande bestämda förklaringar: 1:0
Jag hyllar hvarken deras tanka, som anse, att vår Representation bör fortfarande bestå af ståndsvis öfverläggande och beslutande corporationer, eller deras, som, med Uteslutande af allt afseende på ståndsförhållandena, vilja bilda Folkrepresentationen genom s. k. allm. val, d. v. s.: jag hvarken gillar den hufvudgrund, på hvilken vår egen nu var. eller våra bröder, Norrmännens Representation h vilar, såvidt fråga är att för oss taga denna sednare till mönster, ehuru jag medger, att den för Norrige, det oaktadt, kan vara ganska lämplig. 2:0 Jag hör för ingen del till deras antal, som tro, att en fortgående lappning af vår gamla Ståndsrepresentation någonsin skall leda till annat, än att, på sin höjd än vidare bevisa dess ohjelplighet och olämplighet. 3:o Ehuru ogillande Ståndsfördelningen såsom särskildt rådslående ochj beslutande corporationer, ogillar jag för ingen del, utan tvärtom på det högsta gillar dess bibehållande vid valen af folkets ombud, emedan jag tror, att med - Den u Octobcr c. m. lemmar af de särskilda foikclasserna böra komma tillstädes vid riksdagarna, och der föreställa Svenska folket, ehuru icke ståndsvis, utan i 2:ne kamrar, begge bestående af ett jemnlikt antal ledamöter af hvarje Stånd; anseende jag det 5:te, hittills orättvist uteslutna Ståndet böra härvid till lika rättigheter med de 4 gamla ståndsclasserna uppföras.
Jag önskar lifligt, att den dag snart må gry, då vår Hilvar.