Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ståndet ej för mig hyser det förtroende, som är det enda för mig nog tillräckliga stöd, jag kan påräkna vid utofningen af denna befattning, för att med hopp om någon framgång kunna densamma bestrida, och utan hvilket, på sätt jag vid början af detta sammanträde yttrade, det ärofulla uppdrag, jag af Konungen erhållit, skulle för mig t) e n 20 jan u ä ri. mig blifva långt tyngre, än jag förmår att bära, och min inskränkta förmåga snart skulle blifva otillräcklig att leda de vigtiga öfver läggningar, som på detta rum förestå.
Detta mitt yttrande skulle då snart besannas, och jag har då ej något val öfrigt mera, än att för denna riksdag frånträda den plats, jag genom Konungens förtroende i dag intagit.
Detta yttrande anhåller jag, att R. o. Ad. ej måtte upptaga såsom något skäl eller motiv för afgifvandet af rosterna vid den propos. jag framställer, men har ansett det vara min pligt att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på de följder, som kunna uppkomma af denna propöS.
Ehuru jag, för min del, visserligen icke betviflar det svar, som R.
O. Ad. kommer att lemna på den nu ifrågaställda propostn , sedan Hr Frih. o. Landtm, tagit saken frun en så sensibel sida; får jag till Hr Frih. o. Landtm, och det Högh Ståndet framföra den förklaring, att min mening med den begärda propos:n ingalunda varit att visa brist på förtroende för Hr Landtm.; och än mindre att, vare sig directe eller indirecte, tvinga Hr Landtm, att afträda från sin befattning.
Jag har trott, alt det var min skyldighet, sorn representant, att gå så långt lagen tillåter; och Hr Landtm, har sjelf erkänt, att jag varit berättigad till min begäran.
Jag tror mig böra lemna följderna å sido, och att de, om någon olägenhet uppkommer, e.\ böra föras dem till last, hvilka tillhöra samma opinion söm jag.
För öfrigt tror jag icke, att följderna skola blifva så farliga, som man förespeglat; tyda vi nu icke förehafva någon allmän fråga, hvilken icke får väckas, förrän riksdagen är öppnad, /och Utskm constituerade, torde, efter min tanke, den nu väckta frågan kunna behandlas mera såsom ett ordningsmål, och derigenom flera svårigheter undvikas, äfven för den händelse, att R. o. Ad. skulle yrka den propos., Hr Gr.
Anckarsvärd begärt; ty Hr Landtm, kunde ju äfven derefter, med den obestridliga rätt honom i sådan egenskap tillkommer, Utsätta bänkmts-valet lill den dag grundlagen stadgar, vid hvilket tillfälle det berodde på R. ö. Ad., huruvida Ståndet ville fullfölja sitt yrkande eller låta detsamma förfalla, och omständigheter torde då hafva företett sig, som Undanröjt hindren för bänkm:s-va!et.
För min enskilda del har jag endast yrkat R. o, Ad:s rätt att yttra en mot Hr Landtnäs åsigt stridande mening, och icke åsyftat någon förlängning af discussiouen, och ännu mindre något obehag för Hr Landtm.
Hr Frih. o. Landtm, har fästat R. ö. Ad:s uppmärksamhet på följderna af framställningen af den utaf Hr Dalman begärda propos., huruvida R. o. Ad. vill yrka den af Hr Landtm, vägrade propos., nemi. att då riksdagen icke är organiserad, kunna icke de i grundlagen ! H. 6 l
Den 20 Januari. bestämda former för behandlingen af en utaf Ståndet yrkad propos. blifva iakttagne, enär frågan icke före tillsättandet af ett Coust.Utsk. kan blifva afgjord.
Jag skulle derföre förmoda, att man skall finna det ligga i sakens natur, att roan icke nu kan längre framgå på denna väg, och att derföre Hr Landtm, ej kan framställa den propos.
Hr Dalman begärt, utan finner den icke vara öfverensstämmande med lagarna.
Först sedan riksdagen är organiserad, inträder rättigheten att väcka motioner och få dem behandlade enligt de i grundlagen föreskrifna former, ty derförinnan äro vi icke Ständer; hvarföre också Hr Landtm, icke, på grund af en vägrad propos., kan göra den andra, att inhemta, huruvida Ståndet yrkar den.
Yi måste icke afse en enda lag-§, utan betrakta lagens stadgande i sin helhet, och då lärer R. o. Ad. nogsamt finna, att innan det Utsk. är tillsatt, till hvilket frågan borde remitteras, och af hvilket den borde afgöras, kan icke frågan uppstå; hvaremot den nu väckta fråga framdeles bör medföra, antingen rättelse uti 18 §:n Ridd.Ordn., i fall den anses stridande mot Riksd.Ordn., i hvilken händelse ärendet bör remitteras till Ridd.Utsk., eller också ett tillägg i 4' §;n Riksd.Ordn. af innehåll, att de der nämnde personerne icke heller i bänkm:s- samt electorsvalen må deltaga.
Hvilkendera åsigten än må göra sig gällande, måste dock frågan väckas och behandlas i behörig ordning, och icke, såsom man nu föreslagit, afgöras genom meddelandet af en propos., innan Ståndet ännu blifvit constitueradt; och till ett sådant förfarande hoppas jag, att Ståndet, efter ett lugnare besinnande, ej skall vilja lemna bifall.
Jag bestrider således framställandet af den propos., Hr Dalman begärt, och kan icke, lika med Hr Landtm., anse en sådan propos. vid detta tillfälle vara laglig; ty R. o. Ad. är ännu icke ett RiksStånd och blifver det först, sedan vi kommit från Rikssalen.
Denna fråga har länge varit discuterad, och liar nu kommit i ett mycket inveckladt förhållande, emot hvad som intenderades och möjligen kunnat tillvägabringas.
Jag har yttrat min öfvertygelse, att Ministören icke är berättigad att deltaga i bänkrnts-valen , och jag soutenerar denna mening; och det finnes vissa fall, då man måste låta sin öfvertygelse stå tillbaka, då dess följder äro äfventyrliga.
Hr Landtm, har bestämdt förklarat, att han ej kan framställa propos. om de ifrågavar. personernes excluderande från bänkmts-vaiet; och skulle nu denna propos. yrkas, blefve följden, att ledamöter uti Utsk:n ej kunde väljas, och vi sålunda ej blifva formligen constituerade.
För öfrigt är det icke så farligt, om desse herrar uppföras i bänkmts-afdelningarna; möjligen votera de icke, och om det äfven sker, ser jag deruti ingen våda.
Jag har ej af farhåga för någon ofördelaktig inverkan af deras deltagande i valet, yttrat mig deremot, helst jag för dem hyser fullt Den 20 Januari. 43 förtroende, utan endast derföre, att jag funnit Gr.
Anckarsviirds yrkande grundad! på Riksd.Ordn., instämt deruti; men då den motsatta åsigten liar flera riksdagars praxis för sig, ser jag, för min del, icke någon våda af dess tillämpning äfven vid denna riksdag, oell jag anser, att, i frågans närvar, skick, intet annat parti återstår, än att låta saken för tillfället förfalla, samt praxis såsom hittills gälla.
Det ligger visserligen en anomali deri, att grundlagens mening skall anses förklarad genom en Ordningsstadga; men sådant kan mycket lätt för framtiden afhjelpas genom motion i ämnet.
Den farhåga att, genom ett nu uppkommande prsejudicat, R. o. Ad. kunde betagas att collationera sin tanka emot Landtm., kan icke vara långvarig, ty jag hoppas, att innan kort, i fall man låter bänkmrs-valet för sig gå, skola Ståndsafdelniugarne vara organiserade, så att vi genom ett Const.- Utsk. blifva fredade från ett beroende af Hr Landtmts individuella åsigt.
Jag får således hemställa till Gr.
Anckarsvärd och de öfrige ledamöter, som i discussionen deltagit, huruvida icke frågan må förfalla, och praxis tills vidare blifva gällande.
Då jag i denna fråga uppträdt för utvecklingen af en grundsats, så följer deraf, att jag åtminstone icke af några considerationer kan frånträda den.
Jag beklagar på det högsta, att Hr Landtm, här afgifvit ett yttrande, som måste verka på opinionen inom Ståndet, och jag får tillika med största obehag tillkännagifva, att hvarken ungdomsvänskap eller andra inteVieura förhållanden kunna härvid på mig inverka.
Jag kan för ingen del biträda Frill.
Leijonhufvuds önskan, att vi här må låta praxis gälla, sedan saken redan blifvit så utförligt framställd; men för att komma till ett slut, anser jag mig kunna till Ii. o. Adis bedömmande framställa, huruvida det kunde gå an och vara lämpligt, att, på grund af hvad Frih.
Cederström anfört, R. o. Ad. nu, då riksdagen icke är conslituerad , och våra öfver läggningar således ännu icke antagit naturen af ett Riks$t:s förhandlingar, skulle vilja instämma i en önskan till protocollet derom, att de herrar, som i 4‘ §;n Riksd.Ordn. äro nämnde, för detta tillfälle och intill dess saken genom väckt motion, samt efter deröfver af Ridd.Utsk. afgifvet betänkande, kan blifva afgjord, ville afhålla sig från bänkm:s-valet; men anses detta förslag ej vara antagligt, får jag förklara, det jag ej kan frånträda Hr Dalmans begäran, att Hr Frih. o. Landtm, ville till R. o. Ad. framställa, huruvida Ståndet yrkar propos. i frågan; emedan jag ej under något villkor kan eller anser mig böra underkasta mig Hr Frih. o. Landtnäs eller någon Talmans allena-styrande inom Riddarhuset.
Ilr Dalman instämde med Gr.
Den siste talaren har erkänt, att R. o. Ad. ännu icke är conslitueradt såsom Riks-Ståud.
Vi stå 44 Den 20 Januari. således på den punkt, att man ej kan deducera, med hvad lättman framkommit med ett förslag, sorn skulle erfordra, att R. o Ad. såsom Stånd fattade ett beslut.
Frågan derom, att R. o. Ad. skulle framställa en önskan till de i 41 Riksd.Ordn, nämnde personer, att icke deltaga i bänkmtsvalet, lill dess Ståndet blifvit constitueradt, och frågan efter Utskrs handläggning afgjord; afser väl den en Ståndet värdig handling, och kunde väl dessa personer derpå göra något afseende?
Kan det vara R. o. Ad. värdigt att yttra en önskan, som icke ^blefye följd och ovillkorligen följd? R. o.
Ad. bör icke önska hvad det icke kan besluta, och ej besluta hvad som ej är lagligt; och när vi icke äro lagligen constituerade, bör icke fråga orri förändring i lagens stadgande kunna väckas, och ännu mindre beslut derom fattas.
Jag finner icke annan utväg, än den Frih.
Leijonhufvud framställt, att låta saken tyst och stilla förfalla; emedan propos. skulle nedsätta vår existimation, i afseende på den gällande klåften af våra beslut, då vi skulle förbise förmer-, na; ty folk-representationens vilja och beslut, då de uttryckas och fattas inom i grundlagarna stadgade former äro möjli-, ga och äga kraft, äfven emot Konungamaktens vilja; men beslut utom lag, önskningar om åsidosättande af lag gälla icke och medföra förlorad aktning.
Mången torde kanske utan vidare ef-* tersinnande antaga, att en sats, hvarom Gr.
Cederström förenat sig, måste vara klar och obe-, stridlig.
Här är likväl förhållandet annorlunda; ty de hafva sagt, att R. o. Ad. icke är lagligt constitueradt såsom Stånd, och deri ligger en irring.
Utsk:n, som utgöra bestämdt särskilda delar i vårt riksdags-macliineri, äro visserligen icke constituerade, men R. o. Ad. är det dock fullkomligen såsom Stånd; och vore ej förhållandet sådant, vet jag icke, huru vi här kunde hafva några öfverläggningar, och då vöre det ett misstag af Landtm, att någon föredragning ägt rum.
Vid närmare eftersinnande, lärer man således finna, att R. o. Ad. är behörigen organiseradt såsom RiksSt. och berättigadt att fatta beslut.
Beträffande åter den fråga, som nu egentligen utgör ämnet för vår öfverläggning, så lärer Riksd.Ordn. vara tydlig deruti, att en talman äger rätt att vägra propos.; men att deremot, då en ledamot äskar propos., huruvida Ståndet likväl yrkar propos., en sådan begäran ej kan förvägras.
Riksd.Ordn. medger intet undantag derifrån, och skulle den medgifva sådant, vore talmannen i sådant fall enväldig.
Om det fall skulle inträffa, som Hr Frih. o. Landtm, förespegla t, såsom en följd af propos:ns yrkande, skulle jag visserligen finna det ganska ledsamt; men jag kan dock icke afl ml la mig från att reservera mig emot det sätt, hvarpå Hr Frih. o. Landtm, härvid gått tillväga, hvilket säkerligen kommer att mycket inverka på Ståndet vid voteringen; och jag vågar tro, att Den '2o Januari. 45 Hr Landtnäs verkningskrets, såsom ledare af våra öfverläggningar, icke sträcker sig längre, än att vårda grundlagarnas helgd, men icke att, genom förespeglingar af en eller annan art eller genom känslosamma yttranden, söka inverka på besluten.
Då jag funnit, att åtskillige ledamöter af 11. o. Ad. föreställa sig, att svårigheterna af ett bifall till den propos., jag begärt, skulle blifva alldeles oöfvervinnerliga; får jag blott fästa uppmärksamheten derpå, att, äfven med en strict tillämpning af 55 §:n Riksd.Ordn., knuten ej är olöslig.
Berörde § innehåller:
"Skulle ej Ståndet med Landtm, instämma i begreppet om grundlagarnas lydelse, utan ändock yrka propos., äge Landtm, att förklara öfverläggningen hvilande, och förvise målet till Const.Utsk., hvilket åligger, att, inom kort förelagd tid, inkomma med motiveradt och bestämdt utlåtande öfver frågans stridighet eller enlighet med grundlagen.”
Af denna ordalydelse vill jag draga den slutföljd i förenämnda fråga, att stadgandet, det öfverläggningen skall hvila, icke här kan tydas på annat sätt, lin att, om de i 41 §:n Riksd.Ordn. uppräknade personer fortfarande yrka sin rätt att deltaga i bänkm:s-valet, den gamla praxis följes intill dess Const.Utsk. pröfvat Hr Landtnäs vägran, hvarefter, och i fall Hr Landtnäs åsigt dervid ogillas, Ståndet får tillfälle att voterä öfver liufvudfrågan, deraf resultatet visserligen kan blifva en cassation af de förra utsk:svalen; men detta har dock ytterst sin anledning i formvidrigheten af att vägra en propos. uti en fråga af förevarande beskaffenhet, och icke i formenligheten att yrka densamma.
Den siste ledamotens förslag innebär större svårigheter, än hittills under hela discussionen öfver denna fråga visat sig.
Om frågan skulle hvila, och Const.Utsk., sedan det blifvit satt, möjligen skulle underkänna HrLaudtm:s Vägran; så följer deraf, att alla utskts-valen voro ogilltiga, samma Utsk. sjelf inbegripet, som yttrat sig öfver Hr Landtnäs vägran.
Jag hemställer denna fråga till Hr Dalmans bedömmande, såsom jurist; och han må reda sig ifrån den, om han kan.
Jemte det jag anhåller att få helt och hållet instämma uti det grundliga anförande, Frih.
Cederström nyss afgifvit, utbeder jag mig, att Hr Frih. o.
Landtm, måtte gifva oss ett sätt att komma ifrån denna sak, i det Hr Landtm, gör propos. på Frih.
Leijonhufvuds förslag, nemi. att hela frågan må förfallå.
Till hvad Hr Lefren anfört emot Hr Dalmans framställning, ber jag att blott få lägga några ord, nemi. att det ändamål, lian säger sig åsyfta, då han tillåter oss att få välja bankmän och utsk:sledamöter. kan han på annat sätt lätt vinna, derigenom att, så snart vi blifvit constituerade, han framställer en motion 46 Den ao Januari. till ändring i Ridd.Ordn., då allt kommer i det skick, sa ken, enligt hans förslag, skulle erhålla.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde., om R. o. Ad. ansåg öfverläggningen fulländad.
Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. yrkade den af Gr.
Anckarsvärd begärda propos., att de uti 41 §:n Riksd.Ordn. omnämnde personer ej må uti bänkm:s-valet deltaga.
Anckarsvärd hegärde votering.
Upplästes till justering och godkändes följande voterings-proposition:
Den som yrkar propos. derå, att de uti 4i §'n Riksd.- Ordn, omnämnde personer ej mä uti bänkm:s-va!et deltaga, voterar ia> den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anses R. o. Ad. icke yrka ofvanstående propos.
I rak conseqvens med hvad jag förut yttrat, nemi. att frågan innebär ingenting mindre än rätta förståndet af grundlagen, och i den öfvertygelse, att det icke tillkommer Ståndet att derom fatta beslut, anser jag mig icke kunna deltaga uti voteringen.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som föijer:
Nei — 94- I anledning häraf, förklarade Hr Frih. o. Landtm., i enlighet med 55 §:n Riksd.Ordn-., öfverläggningen hvilande.
Jag ber att få till prof. antecknadt, att jag ej deltagit i voteringen; emedan jag ansett frågan vara om ett åläggande för Landtm, att framställa en obehörig eller åtminstone högst obehöflig proposition.
Jag reserverar mig emot det genom voteringen fattade beslut, och grundar denna reservation på samma skäl, hvarföre jag förklarat mig icke kunna i voteringen deltaga, nemi. att jag anser voteringen hafva varit olaglig.
Frih, Leijonhufvud:
Jag anhåller att få tillkännagifva, att jag voterat nej, och anhåller derjemte, att R. o. Ad. icke mätte tillvita mig detta som en inconseqvens.
Jag har framställt de skäl, som föranledt mig att frångå principen, nemi. för att salivera våra former och undvika en calamitet, hvars följder jag önskar måtte blifva mindre svå - Den ax Januari. 4 5 ra, an de nu framställa sig för mig.
För öfrigt hoppas jag, att under riksdagens lopp få tillfälle visa, att i mitt lynne icke ligger någon inconseqvens. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. •§ till 4 e> m
Tisdagen den 21 Januari i84o.
Plenum kl. io f. m. Justerades 4 prot.-utdr., innefattande beslut, fattade förliden gårdag.
Hr Frih. o. Landtm, erinrade, att, till följe af 47 §:n Riksd.Ordn. samt R. o.
Ad:s i sista plenum fattade beslut, val nu komme att förrättas af de 2:ne ledamöter, hvilka å R. o. Ad:s vägnar böra innevar. riksdag deltaga uti de Uti ofvannämnde §§:r omtalade talmans-sammanträden.
Boye: Fredr.:
Det är bestämdt sagdt, alt R. o.
Ad. skall välja 2:ne ledamöter.
Nu kan likväl hända, att en eller begge af dessa valde afsäga sig detta uppdrag; och jag hemställer då till Hr Frih. o. Landtm, likasom till R. o. Ad., om, i sådan händelse, man icke skulle taga för afgjordt, att de, som hade de flesta rösterna näst de två som afsagt sig, skulle anses böra inträda; eljest skulle jag förmoda, att om en eller begge afsade sig, skulle man behöfva ett nytt val, hvilket är förekommet, om de som hafva de flesta* rösterna näst dem som afsäga sig, få inträde.
Jag hemställer, huruvida icke, till förekommande af nytt val, ett sådant beslut är nödvändigt.
Jag tror ej, att de personer, som blifva valde, skola, som den siste talaren förmodat, afsäga sig; och hans förslag i denna händelse kan ej vinna mitt bifall, utan öfverlemnar jag till Ståndet, om ej, i sådant fall, vi hellre må göra nytt val sedermera.
Ett val bör uttrycka ens eget omdöme, och jag finnér det betänkligt, att förbinda sig att åtnöjas med andras.
Jag anhåller om afslag å framställningen, och tillstyrker, att, i fall de valde personerne afsäga _ig, vi må få välja om igen.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då 33 §:n Ridd.- Ordn. bestämmer sättet huru suppleanter skola väljas, och således intet annat sätt, än det som deruti bestämmes, kan eller får följas; ansåg han den af Frih.
Boye väckta fråga, om utväg att undvika ett möjligen förestående nytt val, icke kunna vidtagas. 48 Den 21 Januari.
Hr Landtm, yttrade vidare, det han ämnat inhemta R. o. Ad:s tanka, om icke Ståndet, efter slutadt val, skulle behaga åtskiljas, men att en ledamot anmält sig till afgifvande i detta plenum af ett yttrande om hvad i slutet af sistlidne plenum förevar, hvaraf Landtm, vore förhindrad att kunna göra en sådan hemställan.
Det har hittills alltid varit van-* ligt, och är måhända äfven med våra ordningslagar mest öfverensstämmande, att de anföranden, som efteråt inkomma, ang:de hvad sorn i ett föregående plenum blifvit taladt, hänskjutas till den dag, då prot. justeras.
Detta anser jag vara det rätta.
Kasta vi oss in på afvägar, så vet jag ej, om vi icke komma att ångra oss.
Jag anhåller, att anförandet må hvila, intill dess gårdagens prot. justeras, Och jag begär propos. derpå; tilläggande, att jag icke har det minsta begrepp om hvad memorialet innehåller eller af hvem det är ingifvet, så att anmärkningen icke afser någon personlighet.
Företogs ofvanomtalade val af tvänne ledamöter till deltagande å R. o. Ad:s vägnar i de uti 47 §‘n Riksd.Ordn. omförmäldta talmans-sammanträden; och befunnos, efter valsedlarnes slut, dertill hafva blifvit utsedde: N:o 131, Gr.
De Geer, Carl, E11 af Rikets Herrar, m. m 148 röster.
N:o 792, Hr Lagerhjelm, Pehr, Assessor, m. m. 114 d:o.
Numera upplyst derom,-att det memorial, hvilket Hr Frih. o. Landtm, behagade anmäla, innefattar en reservation mot beslutet i går, finner äfven jag behörigheten af att det intages i denna dagens prot., och afstår från den anmärkning jag gjort.
Hr von Hartmansdorff, Åugust, hade inlemnat ett så lydande anförande, sorn upplästes: Ehuru närvar, vid R. o. Ad:s öfverläggningai* förl. gårdag, hindrades jag likväl af bröstsjukdom, att deltaga i deni och i de muntliga reservationer, som då gjordes emot behandlingen af frågan om bänkm:s-valen.
Då jag nu begagnar utvägen att skriftligen reservera mig deremot, anhåller jag att, genom en närmare utredning af ämnet, få uppgifva grunderna för min mening.
Tvisten härrörde från den förmenta skiljaktigheten mellan 4i §:n Riksd.Ordn. och 18 §:n Ridd.Ordn., samt tvekan, hvilkendera som skulle gälla framför den andra.
Frågan var icke ny; hitom oss tillse, huru hon uppkommit och tillförene blifvit behandlad. 4i §:n Riksd.Ordn. qvarstår i detta hänseende oförändrad, sådan hon var vid hennes utfärdande den 10 Fehr. 1810.
Den ai Januari. 1810.
Något sednare, eller den 3i Mars samma år, utfärdades den, efter vårt närvai’. statsskick, första Ridd.Ordn.
I hennes a3 ^infördes ang:de bänkm:s-valet samma ordalag, som ännu qvarstå i 18 §:n af nu gällande Ridd.Ordn., blott med den skilnad, att bänkm:s-afdelningarna då voro 5o, i stallet för deras närvar, antal af a5.
Vid riksdagen i Örebro 1810, valde R. o.
Ad. den 31 Juli, utan någons erinran, bland andra bänkman, jemväl Justitise-Cancelleren Gr. Wachtmeister, Statsrådet Frih. von Essen, Statsrådet Frih. Adlerbeth, Ståts-Ministern Frih. von Engeström, t. f. Stats-Secret. von Rosenstein, Justitiserådet von Strokirch och Justitiae-Ministern Gr.
Vid riksdagen i Örebro 1812, valdes lika opåtaldt, den 21 April, till bänkman: Justitise-Cancelleren, Gr.
Trolle Wachtmeister, Statsrådet Frih. Adlercreutz, Stats-Ministern , Frih. von Engeström.
Vid i8i5 års riksdag valdes, likaledes den 7 Mars, till bänkman : Justitiserådet Gr.
Hamilton, Hof-Cancelleren Frih. af Wettestedt, Statsrådet Frih. Adlerbeth.
Vid riksdagen, som börjades 1817, valdes lika opåtaldt den 28 Nov. till bänkmän: Justitiae-Ministern Gr. Gyllenborg, Statsrådet Frih. Cederström, ! Stats-Secret.
Frih. Wirsen, Justitiaerådet Palmsvärd, t. f. Stats-Secret.
Quiding.
Först vid 1823 års riksdag, på samma 20 Januari, som nu blifvit märkvärdig genom denna fråga, yrkade frami.
Gr. von Schwerin, att de i /ju §:n uppräknade personer, hvarken måtte få välja bänkmän, eller väljas dertill.
Bland dem, som understödde en sådan mening, var äfven jag.
Men på grund af de invändningar, som deremot gjordes, biföll Ståndet, utan omröstning, att bänkm:s-val hnge, på vanligt sätt, genast företagas.
Endast Grefvarne von Schwerin och Horn Claes Fredr., Frih.
Anckarsvärd och Hr Schönström reserverade sig deremot.
Ingen af de omtvistade personerna valdes till bänkman.
Vid den riksdag, som börjades 1828, förnyade Gr. von Schwerin, den 17 Nov., sitt förra yrkande om bänkm:s-valet och understöddes af Frih. Anckarsvärd.
Sedan UtrikesStats-Ministern Gr. af Wetterstedt förklarat sig och de öfriga i samma ställning varande embetsmän icke kunna sjelfmant skilja sig vid deras rättighet, men deremot hoppas och förmoda, att ingen skulle välja på dem, biföll Ståndet, utan reservation, att bänkm:s-valet skulle på vanligt sätt företagas.
Ingen af de ifrågaställde embetsmännen valdes.
Vid i834 års riksdag talades ej om denna sak, och ingen af de omtvistade valdes.
Det anförda visar, att de riksdagsmän, som år 1810 stiftade både Riksd:s- och Ridd.-Ordn., förstodo4i §:n i den 1 II. 7 5o Den 21 Januari. förra så, att de nu omtvistade embetsman nen endast voro uteslutne från att blifva electorer och utskis-ledamöter.
Men de valde och valdes till bänkman under 4 påföljande riksdagar.
Hvem borde ock bättre förstå Riksd.Ordn., än just de män, som sjelfve stiftat henne, som jemväl stadgade de omtvistade orden i Ridd.Ordn., och som med deras val bekräftade Riksd.Ordn:s mening.
Genom dessa förhållanden och dymedelst att Ståndet, under dine riksdagar, sedan frågan väcktes, 2:ne gfingor lemnat henne ulan afseende, och en gång med stillatigande gått benne förbi, hor R. o. Ad. särskildt uttryckt, att Ståndet ej fann' någon strid emellan grundlagen och StåndsOrdn.
Genom 3lne Ridd Ordnir, som, efter frågans väckande, blifvit utfärdade d. i8 Dec. 182$, d. ig Dec. i8?.g, och den 22 Maj i,335, hafva både Konungen och Ståndet, genom bokstafvera bibehållande, gemensamt uttryckt samma öTvertygelse.
Om något annat, eller hvad vid öfverläggningarna derom kan hafva blifvit yttradt, har jag ej hunnit efterse.
Af Adelns undvikande de 3:ne sista riksdagarna att till bänkman välja någon af de ifråga var., kan, då Ståndet likväl 3:ne gångor bibehållit bokstafven oförändrad , endast slutas, att de i detta hänseende ej åtnjutit Ståndets förtroende.