Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
1809: Då Konung dör och Thronföljaren ännu omyndig är, utfärde Stats-Rådet Kallelse å Riksens Ständer, hwilken Kallelse inom Femton dagar efter Konungens död skal i Hufwudstadens Kyrkor och widare i Riket kungöras.
Riksens Ständer äge, utan afseende på något den aflidne Konungens Testamente, angående Riks-Styrelsen, at förordna en eller flere Förmyndare, som intil des Konungen myndig blifwer, Regeringen i Des namn efter denna Grundlag må utöfwa.
Stats-Rådets Ledamöter, Presidenter och Chefer för Collegier eller i dessas ställe inrättade Werk, Justitie-Canzleren, Cheferna för Tullstyrelsen och för Postwerket, Expeditions-Chefer i Stats-Departementen, Öfwer-Ståthållaren, Under-Ståthållaren och Politie-Mästaren i Hufwudstaden, Landshöfdingar och Ståthållare i Landet, Fältmarskalkar, Generaler och Amiraler af alla Grader, General-Adjutanter, Öfwer-Adjutanter, Stabs-Adjutanter, Commendanter i Fästningarne, Capitaine-Lieutenanter och Officerare wid Lif-Drabanterna, Öfwerstar för Regementena, Sekund-Cheferna för Gardes-Regementena till Häst och Fot samt Öfwerste-Lieutenanter wid Lif-Regements-Brigaden, Cheferna för Artilleriet, Fortifikations-, Fältmätnings- och Sjömätnings-wäsendet, Ministrar, Sändebud och Agenter för Handeln hos främmande Makter, samt de Embets- och Tjenstemän, som uti Konungens Cabinett för Utrikes Brefwexlingen och wid Beskickningarne nyttjas, hafwa Förtroende-syslor, hwarifrån Konungen må dem entlediga, när Han pröfwar Rikets tjenst det fordra.
Statsministern och ministern för utrikes ärendena innehave rikets högsta värdighet, och statsråden den närmaste därintill.
Ledamot av statsrådet må icke tillika annat ämbete utöva, ej heller några inkomster därav uppbära.
1809: Konungen äger twänne röster i de mål, hwilkas föredragning och afgörande Han för godt finner, at i Högsta Domstolen öfwerwara.
Kommandomål, varmed förstås sådana, som Konungen, i egenskap av högste befälhavare över krigsmakten till lands och sjöss, omedelbarligen besörjer, må Konungen, då han själv förer riksstyrelsen, avgöra i närvaro av chefen för det departement, dit ärendet hörer.
Honom åligge, vid ansvar, att, då dessa mål beredas, sin mening yttra över de företag Konungen besluter, samt att, då hans mening icke med Konungens beslut överensstämmer, föra sina yttrade betänkligheter och råd till ett protokoll, vars riktighet Konungen medelst Sin höga påskrift besanne.
Går Konungen i fält, eller till aflägsnare inrikes orter eller till Konungariket Norrige reser, förordne Tre Ledamöter af Stats-Rådet, under den Ordförande, som Han, antingen ibland Prinsar af Sitt Hus eller ibland Stats-Rådets Ledamöter, särskilt nämner, att föra Regeringen i de mål, Konungen föreskrifwer.
Med de mål, Konungen då Sjelf afgör, förhålles på det sätt, som 8 § stadgar.
Svensk författningsamling 1814 Låssa kyrkas arkiv.
Henning Adolph Strokirch hälsar.
Stockholm den 10 januari 1814 Om någon begått flera brott, som straffas med böter, fängelse på vatten och bröd, spö eller ris skall dessa straff uträknas så, att det svåraste gäller.
Gäller inte när straffet är böter, som man på grund av att man inte kan betala omvandlas till fängelse.
Har den skyldige blivit dömd till både fängelse och kroppsstraff skall han undergå båda.
Stockholm den 10 januari 1814.
A. von STROKIRCH
Fredsfördrag mellan konungen av Sverige och konungen av Danmark.
Avhandlat den 14 januari 1814.
Vi önskar att med Danmarks kung, Fredric VI, Vår kärälskelige broder nå en fredsuppgörelse, som skall göra slut på kriget Oss emellan.
Vårt sändebud är friherre Gustaf af Wetterstedt och Danmarks Edmund Bourke.
De har överenskommit att träffas för förhandlingar i staden Kiel den 14 januari.
Det skall hädanefter råda fred, vänskap och gott förstånd mellan länderna.
Man skall sorgfälligt undvika allt som kan störa denna lyckliga förening.
Kungen av Sverige har förklarat att inte skilja sina intressen från sina bundsförvanter och Danmarks konung vill i möjligaste mån utsträcka fredens välgärningar och att på svenska kronprinsens begäran ryska och preussiska hoven lämnar officiella försäkringar att Danmark återställer de fredsförbindelser, som före kriget ägde rum.
Fredric VI vill inte underlåta något, som kan leda till ett skyndsamt fredsslut med kejsaren av Ryssland och konungen av Preussen.
Kungen av Danmark lämnar övertygande bevis på sin goda vilja, genom att förklara krig mot kejsaren av Frankrike och för detta ändamål förena ett antal trupper med de under kronprinsens befäl stående tyska trupper, på det sätt och med de villkor som det fredstraktat han undertecknat med konungen av Storbritannien och Irland.
Konungen av Danmark avträder för evärdeliga tider för sig och sina efterkommande till Sverige, konungariket Norge.
Undantag för Grönland, Färöarna och Island.
Norge skall hädanefter utgöra ett kungadöme förenat med Sverige.
Danmark kommer aldrig att göra anspråk på konungariket Norge, vilkas innevånare är frikända för den tro- och huldhetsed som de avlagt till Danmark.
Sverige utfäster sig att innevånarna i Norge skall ha samma fri- och rättigheter och privilegier som tidigare.
Danmarks skulder som delas av Norge och andra danska stater, kommer att övertas av Sverige, lämpade efter folkmängd och tillgångar.
Beloppet skall uppgöras av kommissarier som båda regeringarna utnämner för att göra en rättvis fördelning, grundad på Danmarks och Norges befolkning och tillgångar.
Kommissarierna skall sammanträda i Köpenhamn en månad efter det att denna traktat ratificerats.
Svenska kungen avträder för all framtid till Danmark, Svenska Pommern och furstendömet Rügen.
Innevånarna blir frikända från den tro- och huldhetsed de avlagt till konungen av Sverige.
Kungen av Danmark förbinder sig att innevånarna åtnjuter lagar, rättighet och privilegier som för närvarande är gällande och är stadgade i konstitutionsakterna av 1810 och 1811.
Då svenska pappersmyntet aldrig blivit infört i svenska Pommern förbinder sig danska kungen att inte göra några förändringar.
Även den nederlagsfrihet som Sverige givit Storbritannien i Stralsund skall gälla.
Danska kungen tar också över alla skulder i Pommern.
Danska kungen godkänner de donationer som gjorts av Sverige till Pommern.
Man skall heller inte ändra de fonder som är anslagna till välgörande ändamål i de båda länderna.
Sverige lovar att bibehålla det i Norge grundade universitetet och Danmark lovar att bibehålla universitetet i Greifswald.
Löner och pensioner skall inte förändras.
Sveriges kung vill så mycket det på honom beror, skaffa Danmark skadestånd för förlusten av Norge.
Han vill försöka förmå sina allierande att lämna passande ersättning för Norge.
Så snart denna traktat är undertecknad skall alla fientligheter upphöra både till lands och till sjöss.
Det som är taget skall återställas.
Alla penningtransaktioner skall upphöra, egendom som är tagen i beslag av tyska armén skall återlämnas.
Kommissarier skall utses för att genomföra de beslut som ges i traktaten, nämligen: Att hertigdömet Schleswig, med Fredricsorts fästning skall utrymmas.
Att de allierade trupperna skall utrymma hertigdömet Hollstein och överlämna det till danska trupper.
Att Glückstads fästning skall utrymmas och överlämnas till danska trupper och utväxlas mot kronprinsens av Sveriges provisoriska.
Att de svenska trupper som blir kvar tills det slutliga utrymmandet skall betala sitt underhåll.
Att svenska trupper skall rycka in i Norge och befästa fasta platser.
Att Svenska Pommern och Rügen skall utrymmas så snart fästningarna Fredricshall, Kongsvinger, Fredricsstadt och Aggerhus i Norge blivit besatta av svenska trupper.
Proklamationer skall utsändas till innevånarna i de områden som byter styrelse, så att de vet vad som gäller i fortsättningen.
De skall uppmanas att med stillhet motta de nya trupperna.
Generalguvernörer och andra ej infödda ämbetsmän vilka inte vill stanna kvar, skall tillse att inga dröjsmål av traktatens genomförande sker.
Krigsfångarna skall friges utan undantag och oberoende av antal.
Utlämnandet skall ske så snart som möjligt på ett eller flera lämpliga ställen vid gränsen.
Regeringarna skall vara ansvariga för de skulder som krigsfångarna kunnat åsamka sig och betala inom två månader.
Kvarstad och embargo på respektive undersåtars egendom skall upphävas.
Svenska kungen avstår fråm krav.
Kungen av Sverige avstår från de skepp och laddningar som blivit kapade av danskarna sedan freden i Jönköping.
Norrmän i Danmark, danskar i Norge och pomrare i Sverige har rätt att flytta till sitt fädernesland och förordna om deras fasta och lösa egendom, utan att avlägga någon avgift.
Detta gäller under en tid av 6 år.
De som inte efter den tiden uppfyllt vad som är stadgat kommer att få sin egendom såld på auktion.
Kartor och handlingar skall efter 6 månader ha återlämnats till respektive länder.
Skulder så väl enskilda som allmänna skall återbetalas.
Handelsförbindelser, som en lång vana, grannskapet och ett ömsesidigt behov gjort nästan oumbärliga skall behållas.
Så länge kriget varar skall svenska poster, kurirer, troppar, kanoner och militära transporter få gå genom Pommern och ön Rügen.
Gamla fredsfördrag som blivit slutna 1660, 1720, 1809 skall bli upplivade och återställda i deras kraft till innehåll och ordalydelse.
Traktatet skall ratificeras inom 4 veckor.
Kiel den 14 januari 1814.
WETTERSTEDT, BOURKE,
Kungen av Danmark räknar med att genom Sveriges och Storbritanniens bemedling så fort som möjligt de fredsförbindelser må återställas, som före krigets utbrott ägde rum mellan kungen av Danmark och kejsaren av Ryssland och kungen av Preussen.
Han samtycker att låta fientligheterna mot dessa med Sverige och Storbritannien allierade makter upphöra.
Denna särskilda artikel skall äga samma kraft som traktaten.
WETTERSTEDT, BOURKE.
Alltså har Vi denna traktat och den särskilda artikeln gillat och antagit.
Lovar Vi att uppriktigt, troligen och redligen uppfylla dess villkor.
Stockholm den 31 januari 1814.
Fredric VI gör veterligt att han gillar antar och upprättar de goda och vänskapliga förbindelserna mellan länderna.
Köpenhamn den 7 februari 1814.
FREDRIC R
Kungörelse angående tiden, inom vilken syn och värdering av brandskada bör anställas, samt syneförrättning till direktionen inlämnas.
Stockholm den 19 januari 1814.
När eldsvåda timat i brandförsäkrat hus skall syn och värdering av skadorna ske inom en månad.
Inom 2 månader skall syneförrättningen inlämnas till direktionen.
Annars blir ersättningen en fjärdedel mindre.
SILVERSTOLPE, WETTERSTEDT, LEYONMARK, GEYER, ZAAR, BOVALLIUS M FL.
Kungörelse angående skyldighet, att icke på andra ställen, än där tullkammare finns, verkställa lossning ur fartyg och skutor, som från Finland till Sverige kommer med varor.
Alla varor med undantag av tackjärn som inkommer från Finland måste lossas där tullkammare finns.
Kungörelse angående användandet av stubbar å allmänningar och kronoparker.
Stockholm den 8 februari 1814.
Till fördel för den fattiga klassen och för tjärproduktionens förkovran tillåts att vem som helst får hämta stubbar på kronoallmänningar och parker.
Villkoret för den som vill bränna tjära är, att anmäla detta och söka tillstånd hos Vår befallningshavare.
Han hör med överjägmästaren innan han beslutar.
Den som får tillstånd skall visa resolutionen för skogsbetjänterna, som anvisar vilka stubbar som får tas samt hur uppbrytningen och avhämtningen skall ske.
Bränningen får inte anställas inom eller nära kronopark eller allmänning.
Cirkulärbrev till samtliga Konungens befallningshavande, angående ekars begagnande på krono- och skattehemman.
Rättigheten för innehavare av krono- och skattejord att begagna där växande ekar, måtte förändras till mer likstämmighet med den allmänna fördelen av jordens fria uppodling.
Ekar som är eller ser lovande ut att bli byggnadstimmer anses som Kronans.
De övriga får skatteägaren använda.
Ägare av hemman varifrån ekar för Kronans behov fraktas till Kronans varv eller hamn får 2 / 3 av virkets värde.
1 / 3 går till dem som med tillsyn och undervisning vid trädens fällning och huggning tagit befattning.
Om Kronan beställt ekar men inte hämtat dem efter 3 månader tillfaller de skatteägaren.
Kungörelse om den titel Kongl Maj: t, i anseende till kungariket Norges återförening med Sverige, antagit.
Genom den slutna freden med konungen av Danmark, där konungariket Norge blivit från Danmark avträtt och återförenat med Sverige för evärdelig tid, har konungen av Sverige velat antaga följande titel: CARL med Guds Nåde Sveriges, Norges, Götes och Vendes konung, Hertig till Schleswig Hollstein, Stormarn och Dittmarsen, Greve till Oldenburg och Delmenhorster m m. Stockholms slott den 8 februari 1814.
Kungörelse angående vad iakttagas bör i anseende till innevånarnas å S: t Barthelemy segelfart på Amerika och Västindien.
Stockholm den 17 februari 1814.
För främlingar som anmält att de vill idka s k mindre näringar eller sjöfart på ön S: t Barthelemy har regeringskonseljen där fastställt följande: Även den mindre naturalisationen av främmande makts undersåtar får inte förekomma utan att personen är kvalificerad genom att bo där eller var anställd i svensk tjänst.
Svenskar som varit i främmande makts tjänst skall innan de får anses som borgare på ön avlägga tro- och huldhetsed till konungen.
De skall efter en tid kvalificera sig för den stora naturalisationen för köpmän och skeppsredare.
Handel på Nordamerika och Västindien får bedrivas av dessa skeppare.
De sjöpass som är giltiga skall ha orden: " Sjöpass för S: t Barthelemy ", intryckt i pappret.
Kungörelse om mönstringen med första klassen av allmänna beväringsmanskapet för innevarande år.
Stockholm den 1 mars 1814.
Då rullorna över beväringsmanskapet av första klassen nu inkommit är Vår vilja att detta manskap skall besiktigas och inkallas till övning i vapen.
Under befäl av Kronprinsen, stödd av Sveriges stridsmän, som på andra sidan havet har verkat för en förening mellan fäderneslandet och ett ädelt folk, som liksom Vi har känsla för ära och frihet, samma tänkesätt, seder och språk och givit åt varje svensk medborgare den lyckliga tillfredsställelsen att bevara rikets urgamla rang bland nationerna, ger Vi allmänt bifall till den svenska krigsmannens ädla
egenskaper.
De har befriat Oss från tyranniets ok och med glans av en ökad krigsära bör de hemmavarande inte bli overksamma för samma stora ändamål.
Infinn er därför mangrant Ni fäderneslandets unga söner, när befallningshavaren kallar.
Era bröder, som bäst kämpa för en fred, som skall ge lugn åt folken även till kommande släkter, skall finna Er brinna av samma nit som de, övade i samma yrke och starka av gemensam vilja.
Då Våra skäliga förhoppningar om en snar fred inte är för avlägsen, blir Ni dem som möta dessa i ära höljda krigare och föra dem till deras boningar.
Ni skall sedan återuppta Era fredliga yrken, varefter den vapenövning, som till befästande av rikets säkerhet aldrig får åsidosättas, kommer att vara en återkommande fest till minne av Sveriges hjälte och han tappra vapenbröder.
Stockholms slott den 1 mars 1814.
Kungörelse angående utländska fartygs Naturalisation och den lästavgift, som därför bör erläggas.
Stockholm den 7 mars 1814.
För utländska fartyg byggda av ek, vilka inte tillhört undersåtar under Frankrike har för en avgift av 5 riksdaler banco per läst utfärdats fribrev.
Avgiften beräknas beroende hur stor reparationskostnaden varit.
Kungörelse om vad iakttagas bör vid de utbetalningar som, i anledning av Domstolars fällda utslag, skola av Kongl Maj: t och Kronan utgöras.
Stockholm den 23 mars 1814.
När arvorden eller traktamenten av domstolen bestäms att utbetalas av allmänna medel, skall den som är berättigad till detta inge räkningarna till befallningshavaren.
Han insänder dem till statskontoret där prövning äger rum och överlämnas till Oss, som utbetalar beloppet.
Stockholms slott den 23 mars 1814.
Kungörelse angående produktplakatets återupplivande även i anseende till varor som av främmande fartyg ifrån Sverige utföras.
Stockholm den 30 mars 1814.
Genom förändrade politiska förhållanden har de hinder och den osäkerhet upphört, som lagt band på den svenska sjöfarten.
Svenska handelsfartyg bör till största delen ombesörja utförandet av de varor Sverige har att avsätta och förse Vårt behov utifrån.
Därför återges de rättigheter svenska handelsfartyg hade före 1806.
Utländska fartyg äger inte längre helfrihet att utföra varor från svenska hamnar, med undantag av järn och metaller.
Import av salt får inte ske med utländska fartyg, om det inte är deras egen nationalprodukt.
Förordningen om salthandeln från 1731 skall gälla.
Stockholms slott den 30 mars 1814.
Kungörelse om lindring i tullen för järn, som till utrikes ort utföres.
Bergverken och järntillverkningen har under senare tid på grund av dålig avsättning och höga priser blivit svårt nedtryckta.
Dessutom har tullavgifterna till utlandet genom penningställningens ändrade skick gjort ställningen ännu mer tryckande.
Till lindring för bruksrörelsen har Vi beslutat att ta bort de dryga tullavgifterna på järn.
För att kompensera Våra minskade inkomster skall avgiften höjas på varor som har med vällevnad och överflöd att göra istället.
Järn som förs ut antingen på svenska eller utländska fartyg skall klareras med svenska bankosedlar utan avseende på växelkursen och inte som tidigare med växlar.
Manufakturtillverkningar av järn av vilken dimension som helst skall endast förtullas med 8 skillingar per skålpund.
Tull på inkommande vin, arrak, rom och engelskt öl skall betalas antingen med växlar eller med bankosedlar som beräknas efter kursen.
Kungörelse angående ett nogare bestämmande av förpassningsskyldigheten på varor, som inrikes orter emellan avsändas.
Järn, metaller, socker och tobak som fraktas på insjöar med förbindelse med Saltsjön underkastas samma kontroll och tillsyn som i Saltsjön.
Järn och metaller som sänds från bruk till våg antingen på landsväg eller insjöar skall vara försedda med dubbel frakt- och forsedlar.
Ett exemplar stannar i tullen och det
andra underskrivet följer järnet till vågen.
Över- eller undervikter får endast vara 5 % skillnad från fraktsedeln till vägningen vid vågen.
Henning Adolph von Strokirch hälsar.
Stockholm den 5 april 1814 En minskning i kronans tillhörighet har anmälts då flera enskilda och socknar blivit ägare av kronans skogar genom domstolsbeslut.
Detta har skett på grund av att kronoombud och överjägmästare inte tillräckligt bevakat kronans rätt.
För att undvika sådana tvister i framtiden vidtas följande åtgärder.
En jägeribetjänt utses som noga bevakar kronans talan.
Sedan befallningshavaren fått stämningen skall han noga granska handlingarna och skaffa sig kunskap om den tvistiga lägenheten.
Följer hur dessa ärenden skall bevakas i häradsrätt, lagmansrätt och hovrätt.
Stockholm den 5 april 1814.
Kungörelse ang den lästavgift, som bör erläggas för Naturalisation av svenska från utlänningar återköpta fartyg.
Stockholm den 7 april 1814.
Naturalisationen av de svenska skepp som återköps från utlänningar hädanefter bör betalas med 5 riksdaler för varje läst.
Stockholm den 7 april 1814 A N EDELCRANTZ
Kungörelse om en allmän blockad, tills vidare av kungariket Norges hamnar.
Stockholm den 12 april 1814.
Danska ståthållaren, prins Christian Fredric har gått emot traktatets helg, folkrätten och sin konungs uttryckliga order, att söka förhindra Norges förening med Sverige.
Han har försatt Oss i den smärtande nödvändigheten att tillgripa medel för att ta vara på egna rättigheter och göra norska folkets frihet gällande.
Vi beordrar Våra flottor att utlöpa och förklarar alla norska hamnar i blockad.
Varje fartyg som anträffas med destination till Norge och är lastat med krigsförnödenheter, spannmål eller proviant skall uppbringas av Våra örlogsfartyg och förklaras för god pris.
Är det lastat med köpmansgods skall skepparen första gången avvisas, men fortsätter han och uppbringas skall målet enligt prisreglementet hanteras.
Alla fartyg som utgår från Norge utan avseende på flagg eller last skall beläggas med kvarstad.
Stockholms slott den 12 april 1814.
Kungörelse angående tillstånd för svenska undersåtar, att utrusta och nyttja kaparfartyg, under den tid, blockaden av kungariket Norge varar.
Då Vi förklarat Norges hamnar i blockad tills den högtidliga traktaten om en förening mellan Sverige och Norge är avgjord och verkställd, har Vi tillåtit att enskilda svenska undersåtar får utrusta kaparfartyg så länge blockaden varar.
Kungörelse angående ett extra tillskott för alla de hus och byggnader i städerna, som intill den 1 november 1813, blivit brandförsäkrade och vilket tillskott, i anseende till den i Göteborg sist timade olyckliga eldsvåda, före den 1 november innevarande år erläggas skall.
Stockholm den 20 april 1814.
Brandförsäkringsfonden har en förlust efter de stora brandskadorna 1805, 1806, 1807 som drabbade Uddevalla, Göteborg och Kristinehamn.
Hittills har utbetalats 316.379 riksdaler.
Extra tillskott måste tas ut.
SILVERSTOLPE, WETTERSTEDT, LEYONMARK GEYER, M FL.
Kungörelse angående rättighet för Kongl Maj: ts befallningshavande att upptaga och döma frågor om ansvar för olovlig brännvinsförsäljning å landet.
Stockholm slott den 20 april 1814.
Vid handhavandet av den författning mot fylleri och dryckenskap och den oordning och de brott som ofta blir följden, har Vi ansett det viktigt att Våra befallningshavare har rättighet att uppta och döma vid dessa förbrytelser.
Det gäller olovlig försäljning av brännvin vid allmänna sammankomster och om någon anges för lönnkrögeri.
Detsamma gäller försäljning av rom och toddy.
Stockholms slott den 20 april 1814.
Kungörelse om de avgifter, som av svenska till Storbritanniska hamnar ankommande handelsfartyg, till understöd för svenska kyrkan i London, skall erläggas.
Stockholm den 4 maj 1814.
Då Vi erfarit att svenska kyrkan i London med dess nuvarande inkomster saknar möjlighet att underhållas, har Vi med tillfredsställelse erfarit att de flesta handlanden är villiga att betala avgift för inkommande handelsfartyg till Storbritannien, som skulle tillfalla kyrkan.
Vi förordnar följande för att nå nödvändig jämkning: Till svenska kyrkans underhåll i London erläggs en avgift av alla svenska handelsfartyg som kommer till staden med 3 pence per läst.
Anlöper fartyg andra hamnar blir avgiften 2 pence.
Denna avgift betalas för endast en resa per år och fartyg.
I London uppbärs avgiften av Vår handelsagent.
Föreståndaren för kyrkan skall varje år redovisa hur medlen använts och också ge förslag på vad vidare behövs.
Stockholms slott den 4 maj 1814.CARL
Förordning angående järnvräkeriet i riket.
den 17 maj 1814 På förekommen anledning finner Vi nödvändigt att se över de författningar angående besiktning och vräkning av tackjärn, stångjärn och manufaktursmide så att de lämpar sig bättre efter närvarande tids förändrade skick.
Deras angelägna mål skall bibehållas och vårdslöshet vid järnberedningen samt försäljning och utförsel av felaktiga och odugliga järneffekter måtte förekommas.
Vi upphäver de nu gällande författningar och stadgar och förordnar följande:
Hur för odugligt och oartat tackjärn ansvaras.
Järnets mer eller mindre goda egenskaper beror på malmens art, som används vid tackjärnsblåsningen och hur hyttorna är avpassade.
Bergskollegiet skall göra en översyn och meddela övermasmästarna instruktioner och nödvändiga föreskrifter om det bästa sättet att få ett felfritt järn.
Gruvor som är kända för att föra dåliga malmer skall förbjudas att användas till tackjärnsblåsning för smide.
De kan dock användas vid särskilda blåsningar och användas för gjutgods vid hyttorna eller till barlastjärn.
Är tackjärn, som säljs av sämre beskaffenhet än vanligt gott tackjärn och inte kan smidas med normal åtgång av kol, är säljaren eller tillverkaren skyldig att återta det och ersätta skadan som uppstått genom försäljningen eller vågförandet.
Om stångjärn, hur det bör vara beskaffat för att exporteras, samt om ansvaret för felaktigt stångjärn.
Stångjärn som skall exporteras skall vara av fullgott ämne, väl arbetat i härden och jämnt smitt, så att det överallt har samma bredd och tjocklek.
Det skall vara fritt från vällar, hammarhugg, brakor i kanterna, förbrända ställen, grova flagor och råa ändar.
Är stångjärnet behäftat med mindre fel får det inte säljas utomlands, men ägaren har rätt att avyttra det till inrikes förbrukning.
Den som försöker exportera dåligt järn bötar.