Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan således icke tro , att man fattar ett förhastadt beslut, då man beslutar, att förslaget 6kall hvila till nästa Riksdag, Herr Ri ben har sedermera yttrat, att Svenska Allmogen icke känner Montesquieu , och att det derföre vore fåfängt bjuda till att använda hans Satser ibland densamma.
Jag har imedlertid tagit mig friheten att citera nämnde Classiske Författares yttrande endast införden församling, som Herr Riben sjelf nyss erkänt vara den mäst upplysta af alla Medborgareclasser , och jag förmodar således , att här äro ganska få , som icke känna värdet af dea åberopade Författaren.
Man behöfver visserligen icke för Allmogen citera denna Författare , men nödvändigt torde det dock vara , att göra dan be-i kant med de sundaste principer för Statsförfattningen i ett Constitutionelt land.
Jag är derföre af den tanka, att Allmogens undervisning bör sträcka sig, icke blott till Bibeln, Psalmboken och Catbechestn utan ock till Grundlagen.
_ Samme värde Ledamot har yttrat, att hvarje
Stat har sina egenheter och besynnerligheter, sorn böra bibehållas och respecteras.
Till vederläggning deraf torde jag få påminna om Englands exempel , der äfven Konungen hade en betydlig del uti Domaremakten ända till Revolutionen år 1688, då sådant alldeles upphörde; Och jag tror icke , att England derföre efter denna tid stift tillbaka för andra Nationer.
Om Herr
Riben gör sig besvär, att läa» den del af M\ontesquieu, som angår detta ämne, så skall han der hnna exempel anförde pi V)en 5 September J. m. 227 Monarchiska Stater, som gått under, just fördel att de icke observerat glansén emellan den lagskipande och utöfvande makten-
Men hurudsne meningarne helst nu må vara, förmodar jag dock, det vi äro ense, att frågan förtjenar begrundas,och således bör till en kommande Riksdag hvila, samt icke nu, tvertemot ett Grundlagens stadgande afslåsj Friherre Ånckarfvärd, Carl Hinric’.
Jag har icke varit närvarande ifrån discussionens början , och kan således ej känna alla de skäl och motskäl, som här blifvit anförda.
Mea jag kan imedlertid icke annat än till ali» dalar instämma i Herrar Hjertås och von Hartmansdorffs åsigter, och tror det vara alldeles olämp^ ligt i sakernas nuvarande skick, att rättigheten i Högsta Domstolen skulle påtvingas
Konungen emot dess önskan och vilja.
Jag tror ock, att uti vårt förändrade Statsskick, och under våra ombytta former, det vore origtigt, att behålla hvad man blott kallar en gamd mal vana , samt gifva den en helgd , som den ej äger i allmänna omdömet, och den man snarare borde taga bort.
Det har också varit en långlig vana , att vara styrd af enväldige Regenter , och på samma grund som man kun-i nät utan skada borttaga denna vana, ser jag icke, hvad ondt skulle uppstå, om man afskaffa de bruket med Konungens rösträttighet i Högsta Domstolen , — helst då det ingalunda är möjeligt, att Konungen kan någonsin verksamt deltaga i Domstolens arbeten.
Jag hemställer i öfrigt , om icke »after den tid , hvar;? ifrån Konungens säte i Högsta Domstolen eller sista inscantien sig härleder, någon än - 92g Den 5 September f, nu ou högre fastande öfver denna Domstol tillkommit.
Förhållandet är ju numera, att JustititiasRådets
Ledamöter kunna af Riksens Ständers Justitis-Ombudsman tilltalas.
Och jag öfverlemnar till hvar och en , om icke
Konungamakten i ett sådant fall vore compromitterad, då det kunde hända, att
Ledamöter blefvo dömde från lifvet för en dom, hvaruti Konungen röstat med dem lika» Jag anhåller derföre, att Betänkandet må till nästa Riksdag förblifva hvilande.
Grefvet/o» Schwerin:
De fleste värde Talare som yttrat sig över ämnet hafva fästat uppmärksamheten på en princip, och bemödat sig att visa, det Kongl. Maj:ts åsigt är grundad på denna princip.
De Ledamöter åter , som talat deremot, hafva blott uttalat opinionen.
Äfven jag har delat den tanka, att opinionen icke nu tillåter oss, att gå Konungens önskan i denna fråga till mötes; men jag har trott oss var* skyldige lemna Konungen den tillfredsställelsen , att vi förklara honom hafv* haft rätt, hvad principen beträffar.
Att döma efter den ton , som här råder, skulle Ridderskapet och Adeln mö» jeligen vara böjd att adoptera ConstitutionsUtskottets öfvertygelse, och sålunda afslå Kongl. Majtts
Nådiga proposition, det vill säga,- att Ridderskapet och Adeln ville låta dagens opinion ensam bestämma beslutet, och ej öfverlemna åt kommande Ständer att derom öfverlägga.
Äfven jag tillstyrker första gången , att ConstitutionsUtskottets Betänkande måtte bifallas, njcn jag återkallar nu detta tillstyr - Ben 5 September /, m. kande, och instämmer med dem , «som begärt att samma betänkande må förblifva hvilanda till nästa Riksdag.
Utom de skäl , som redan blifvit anförde till stöd för denna tanka, gifves det ännu ett annat. 56 §. i Regeringsformen säger bestämdt : ”Utlåter sig Constitutions”Utskottet med till- eller afstyrkande å en aE ”Konungen , i fråga om Grundlags-förändring ”gjord proposition ; varde Utskottets yttrande ”vid samma Riksdag öfvcrlemnadt till Riksena ”Ständer, hvilke vid densamma må derom klinga öfverlägga ; men icke vid densamma besluta.
” I 81 §. står: ’’Afstyrker Utskottet ”Konungens proposition, då må Riksens
Stän”der genast kunna antingen denna proposition ”afslå eller ock afgöra , att de vilja öfver densamma å nästföljande Riksdag besluta”.
Jag underställer då , huruvida Ridderskapet och Adeln skulle vilja nu begagna den rättighet , som här händelgvis uti 81 §. blifvit RiksStånden lemnad , att genast afslå Konungens proposition, och huruvida det icke vors lämpligare, att bereda nästblifvande Riksens Ständer tillfälle , att i ämnet besluta.
Om äfven Ridderskapets och Adelös pluralitet skulle anse oss hafva orätt, som funnit propositionen vara byggd på princip , tror jag dock, att vördnaden för Kongl.
Maj;t och aktningen för Nationens Representanters rätt fordrar , att Ridderskapet och Adeln icke vid detta tillfälle må afslå Konungens proposition , utan låta densamma hvila till en kommande Riksdag, för att afvakta dess beslut.
Och det är härom, ®cn 5 September j, m. som jag nu utbeder mig Herr Gretvens och LandtMarrk: ikens proposition.
Här har blifvit anmärkt, att jag skall yttrat det ostiacismen icke vore för Högsta Domstolens Ledamöter farlig eller att den såsom likgiltig icke af dem bords fruktas.
Otn så är, önskar jag åtminstone, att icke hafva uttryckt mig sålunda, ty jag har icke haft något afseende på personer, utan endast sökt visa möjligheten att förekomma farorne af en domaremakt , sådan som den man nu vill upprätta; och möjligheten att corrumpera äfven en Domarecorps är genom Historiens vitsord tämmeligen gifven. $dan har vidare cmtalt , huruledes man funné en solklar stridighet emellan Konungens domsrätt och benådningsrätt.
Jag kan likväl ej inse detsamma.
Den ena rättighetan utöfvar
Han uti Högsta
Domstolen med tillämpning af lagarne blott såsom Domare; den andra åter uti Stats-Rådet , i egenskap af Regent.
_ Slutligen har man yttrast, att vi nalkas eller befinna oss vid en öfvergångsprriod , hvilken Konungen i Dess Nådiga proposition beräknat, samt att hjulet borde lemnäs i sin gång , att obehi dradt vända.
Jag vågar dock tro, att försigtigheten fordrar det man tillser , att hjulet icke vändes allt för hastigt , och att det icke får gå så fort, att det tager eld.
Det enda skälet , hvarföre frågan kunde synas böra hvila, vöre en vördnadsfull grannlagenhet emot den Auctoritet, ilian hvilken Den 5 September J, nt, 3 31 propositionen kommit.
Men jag anser mig för denna höga Auetoiitet hy; . och ådagalägga den största vördnad och tillgifvenhet, då jag yttrar mig så , som mir. pligt äskar.
Dessutom hyser jag den öfvertygelse, att det äfven vid nästkommande Riksdag är för tidigt , att i ämnet fatta ett difinitift beslut, och yrkar af den^ ra ors^k, att Coustitutions-Utskottets betänkande nu må bifallas.
H.rr Hjerta: jag tror för min del, att ordet afstyrkande i 50 §.
Regerings-Formen orätt inflytit.
Jag anhåller få fästa uppmärksamheten å hvad följden skulle blifva, om 56 §. ansågs för den enda rätta.
Då skulle ConstitutionsUtskottet förmeaelst afslag , beständigt stå emellan Konungen och Folket.
Just derföre är det sagdt i 81 §.
, att , äfven när Utskottet afstyrkt ett förslag, kunna Riksens Ständer förklara, att de vilja deröfver besluta , sedan detsamma hvilat.
Jag tror det således vara bättre att hålla ig till 81 §•
Då dessutom Brödrafolket har sin Högsta Domstol på samma sätt, som Kongl. Majit vill hos oss införa, anser jsg det vara så mycket angelägnare, att nu icke besluta afslag, utan målets hvilande till afgörande vid nästa Riksdag.
Friherre /Vrangel, Henning:
Jag hade ej ämnat yttra mig i detta ämne, om jag ej hört opinionen vara delad, i afseende pä nyttan af Konungens delaktighet i Högsta Domstolens göromål.
Såsom bosatt i en aflägsen Frovins, kan jag intyga att allmogen sätter ett högt 33* Den 5 September /. rn. värde på, att veta Konungen deltaga i dessa beslut, och att i samma ögonblick, detta upphörde, skulle folket anse Staten vara nära sin upplösning.
Väl inser jag , att principen om domaremaktens fullkomliga oberoende är rigtig; men opinionen är deremot stridande, och det vore derföre vådligt, om Konungen upphörde att i Högsta Domstolen äga säte och stämma.
I en tidpunkt, då jag anser alla hastiga ombyten vara afgjordt skadliga, tror jag det vara bäst att bifalla ConstitutionsUtskottets Betänkande.
Förändringen är i synnerhet vådlig då, när NationalRepresentationen är sammansatt, som den nu är.
Om den vore beskaffad, likasom i andra constitutionella Stater, skulle äfven jag tillstyrka afslag å Betänkandet, och bifall å Konungens Nådiga Proposition.
Man säger att Kongl. Majit deltager i administrationen.
Han gör det på sätt och vis icke; ty
Han är öfver allt ansvar.
Man har äfven yttrat, att det skulle compromettera Konungavärdigheten, om Kongl.
Maj:t i Högsta Domstolen blef öfverröstad.
Jag hemställer, om man icke med lika skäl kunde anse för comprometterande, om hela StatsRädet förenade sig med Kongl.
Maj t i en åtgärd, för hvilken StatsRådets Ledamöter blefvo underkastade anmärkning.
Jag tillstyrker på grund häraf bifall a Betänkandet.
Den 5 September f. m, 2^3 Herr Ctderfchjöld, Till hvad jag förut yttrat . anhåller jag få tillägga , att då jag föreställt mig Kongl. Maj:t såsom medelpuncten i Statsorganismen, har jag äfven ansett Honom böra deltaga i alla Statskroppens kraftyttringar Då derföre
Konungen är enväldig i den administrativa magten, och endast ' halfväl~ dig i den lagstiftande, anser jag ej olämpeligt, att
Han i den Lagskipande är, om jag så får säga, Jjerdedelsväldig.
Till undanrödjsnde af den emellan 56 och St §§ i Regeringsformen befintelige strid, har ConstitutionsUtskottet redan beslutat att uti den förre föreslå en ändring.
Det är 2 Momentet af 56 §, hvilket, tillkommit vid 1815 års Riksdag, innefattar en motsägelse mot 81
Mea då man nu finnér en sådan stridighet i Grundlagens egne föreskrifter, synes detta mig vara ett ytterligare skäl, att låta målet blifva till nästa Riksdag hvilande, I alla fall kan proposition ej göras till bifall af Utskottets Betänkande, emedan Utskottet blott öfverlemnat frågan till den behandling 56 §. föreskrifver.
Hprr von Hartmansdorff, Jag utbeder mig
Stt rätta ett misstag, som blifvit begånget, då någon trott mig hafva sagt, att det närvarande förhållandet innebure en strid mellan Domaremakten och benådningsrätten.
Jag har icke omtalat det missförhållande, som torde äga rum mellan dem, utan blott anmärkt det, jag tror finnas mellan åklagare- och Domaremakter ne.
Veu 5 Sejjte/nber J\ m% Med Herr Cederschjöld instämmer jag deruti, att Konungamakten bör sträcka sitt inflytande till alla grenar af Statsorganismen; men jag tror det vara tillräckligt, när Konungen i Jusiititeväg äger åklagars- och benådningssamt en del af lagstiftandemakten.
Då en värd Ledamot redan nämnt Norrige, torde äfven jag klanderfritt få åberopa, förhållandet i samma land.
Ehuru Konungen ej har säte och stämma i dess Dyligen inrättade Högsta Domstol, hvaruti Konungen i Danmark förut ansågs presidera, har jag dock icke förnummit att man ansett eller funnit Samhället nära sin upplösning, till följe af denna förändring.
Några hafva befarat våda för Statsbjulens jemna gång uppkomma, om man icke skyndade sig att antaga ConstitutionsUtskottets Betänkande.
För min del kan jag ej inse ringaste fara deraf, att låta Kongl. Majus Nådiga Proposition hvila till nästa Riksdag, emedan intet beslut i hufvudsaken derigenom är fattadt, och opinionen emedlertid får tillfälle yttra sig.
Förblilver den oförändradt sådan, som den nu tyckes vara hos de flasta; så varder den Kongl, propositionen i alla fall förmodellgen itka antagen.
Då man efter hvad jag tyckt mig finna , allmänt erkänt den i Konungens Nådiga proposition uuryckta princip, kan jag icke biträda, att man skulle uppoffra en sann princip, för hvad man kallar opinion.
Nät man stöder sig derå ; bör man Veu 5 September /, m. 23^ varsamt behandla ämnet.
Om vi också genast skulle hysa en så stadgad opinion, att vi önskadade bifalla Betänkandet, tror jag man går mera principenligt till väga, om man later Betänkandet blifva hvilande till nästa Riksdag.
Det är högst sannolikt, att under loppet af fem år tillfälle yppas, att närmare undersöka förhållandet, sä att man derefter må kunna bestämdt yttra, hvad som verkligen i detta afseende är allmänna opinionen.
Jag anser det dessutom vara opolitiskt, att begagna sin rättighet att nu genast afslå , då Representationen är i behof af så måDge förändringar; och då man ej träder någon rätt för nära derigenom, att man visar aktning för Konungens opinion.
Jsg förnyar derföre min anhållan om propo - sition på ärendets hvilande till nästa Riksdag, hvarigenom allas fordringar blifva uppfyllda, och Riksens Ständer undgå förebråelsen , att hafva vidtagit ett förhastadt steg.
Herr Hammar (kjöld, Lorenzo:
Det är en omständighet, som utmärker och gifver caractair åt vår tid, den nemligen, att man nu mera ej vill erkänna som rigtigt annat, än det som är draget efter den begreppslinial, iörståndet lagger öfver objecterna.
Det är en gifven sanning, att mennlskan uttrycker i och genom förståndet en isolerad, en abstract ensidighet; då han der - emot i uttryck af känsla gifvet tillkänna hela sin varelser.
Dst är tillfölje endast af förståndets abstracta rigtighet, som man med sådan ifver yrkar, det Konungen må skiljas från sin Domsrätt i Högste Domstolen, Om vi gå till - Den 5 September f. m. baka i historien finna vi, att Konungarne allt från den tiden då Österlandens Regenter, utan för Stadsportarne afhörde undersåtarnes klagan, då de Grekiske Folkherdarne uppträdde i församlingarne och de Nordiska Droitarne intogo sina säten vid allsheriartingen,alltid varit jomän i folkets tvistigheter; alltid hemtat grun* den till den vördnad de åtnjutit från föreställningen om dem såsom Rättvisans Skipare, och att sjelfva Spiran i Konungens hand, historiskt taget, är en Symbol af hans Domaremagt.
Då nu så många 6eklers erfarenhet talar för den sattsen, att allmänna känslan velat tänka sig i Högsta Makten äfven rättvisans utöfning, för- • modar jag, att denna erfarenhet har någon större vigt, än den kalla förstånds-abstractionen 60m äflas att sönderdela beggreppet om den styrande Principen i Staten, till de tvenne begreppen om den administrativa och den lagskipande, eller om den dömande och den nådgifvande.
Hvilken bland folket finnér någon motsägelse i den saliga känslan för Gud, såsom på en gäng dea oändligt Rättfärdige och den oändlige Förbarmaren?
Och när har Svensken upphört att tänka sig Ölverheten såsom Herrans Smorda och afbild på Jorden?
Hvad nu egentligen angår ConstitutionsUtskottets
Betänkande, så när frågan är om en förändring i Grundlagen, om hvilken alltså den satisen gäller, att besluten ej må förkaStadt vidtagas, utan stt mellanliden från den ena Riksdagen till den andra må fortgå, på det opinionen må kunna mogna, anser äfven jag Ben 5 Septhemer f. in. 23? vara bäst, att ärendet blifver till nästa Riksdag hvilande.
Herr von Hohenhatifen:
Det skäl Fri-) herre
Anckarsvärd anfört har icke rubbat min öfvertygelse.
Jag tror, att man icke, och lika litet i Republiker, som i Monarkier kan utgifva och bestämma såsom de enda fanna, vissa linier, hvilka skola följas.
Erfarenhetens regel lärer ändock förblifva den, vid hvilken man kommer att egenteligen stödja sig, Hvad de citerade Grundlags §§lne angår, finner jag ej någon rak stridighet dtm emellan.
De äro lika bindande- När nu 81 §■ Regeringsformen tydligen innehåller: ”Af forker Utskottet Konungens Proposition, då må Riksens
Ständer genast kunna antingen denna ”Proposition afflå, eller ock afgöra, att de vil-. ”ja öfver den samma å nästföljande Riksdag ”besluta;” så vågar jag anhålla, att första pro* positionen må blifva till bifall å ConstitutionsUtskottets Betänkande.
Herr Munck af Rofenfkjoid:
Enligt min tanka behöfver man nu endast följa den princip, att man bör begrunda ett vigtigt ämne, innan man uti detsamma går att fatta ett definitift beslut.
På sådan grund tillstyrker jag äfven målets hvilande intill nästa Riksdag.
Herr Grefven och Landt- Marskalken hemställ* de; om icke Ridderskapet och Adeln skulle 233 Veu 5 September /, «> finna lämpligt att, jemlikt 81 §.
RegeringsFormen, öfver Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga Proposition vid nästföljande Riksdag besluta.
Jag utbeder mig att få påminna om en uppenbar strid, sorn finnes emellan Regerings-Formens 56 och 8i §§. rörande behandlingssätt af Konungens Propositioner om Grundlagsförändringar.
Uti den 56 §. stadgas nemligen: ”Tillstyrker Con”sdtutionsUtskottet hvad en Riksdagsman hos ”detsamma i sådant afseende föreslagit: eller ”utlåter sig Utskottet med till- eller afstyrkan - ”de å en af Konungen i lika ändamål gjord pro”poftion, varde
Utskottets yttrande vid samma ”Riksdag öfverlemnadt till Riksens Ständer , ”hvilka vid densamma må derom kunna öfverlägga; men icke vid den/amma btjluta.” Riksens
Ständer få således enligt denna §. icke afflå en af ConstitutionsUtskottet afstvrkt Kongl.
Proposition, vid samma Riksdag den blifvit framställd.
Men deremot heter det i 81 §:n: ”»fstyrker Utskottet Konungens proposition, då ”må Riksens Ständer genafl kunna antingen denina Propofition afflå eller ock afgöra att devilda öfver densamma å nästföljande Riksdag besluta.
Uti så fatta omständigheter synes man hälst böra vidtaga det alternativet, sorn af håda §§ finnes auctoriseradt, nemligen att uppf juta b*f met till ndfia Riksdag.
För öfrigt anser jag ett uppskof med af - Den 5 September f. m, 23Ö görandet så mycket mindre vådligt, som derest opinionen i detta fall verkeligen är så ali* mänt stadgad, som jag förmodar, den beit visst icke till nästa Riksdag kommer att undgå någon förändring.
Skulle åter förhållandet vara annorlunda är det väl, att ej nu i förväg hafva fattat något beslut.
När dertill kommer en skyldig vördnad för Konungens uttryckta önskan och aktning för rättsbegreppet; gå hemställer jag ytterligare, om icke ärendet må få blifva hvilande.
Ehuru jag varit en bland dem , som hegardt bifall till Utskottets Betänkande, utbeder jag mig nu att få följa det efterdöme, sorn af en värd Ledamot blifvit lemnadt, och tillstyrker ärendets behandling enligt 56 §.
Detta ämne an ser jag vara af för stor vigt, att man, då frå" ga är oni fattande af beslut , får göra afseen» de på några ögonblicks tid.
Således anhållet jag om votering , i händelse icke Herr Grefa vens och LandtMarskalkens åsigt öfverensstäm-) mer med den Herr Cederschjöld yttrat, i hvilket fall jag från min nu gjorde begäran afstår; Herr Hjerta:
Jag hemställer, om icke här ett misstag sker, just derföre, att man i allmänhet föreställer sig Riksens Ständer på annat sätt, än Grundlager).
Regerings"- forrnen omtalar dem , såsom en evig person.
Vi kalla dem för kommande Ständer, och äflas, ?40 Den g September f. m. att sjelfve få besluta nm allt, liksom derföre, att de utgöras af andre , än de nu närvarande personer.
Grundlagen känner dem blott såsom 6tädse varande.
Jag anser derföre att man bör hålla sig till. 81 §.
Här står uttryckligen, art då ConstitutionsUtskottet afstyrkt en Kongl, proposition, äga Riksens Ständer att densamma afslå, eller förklara hvilande.
Vi kunna således nu göra hvilketdera vi behaga, oell hvarföre må då icke resultatet ankomma på en vid nästa Riksdag blifvande votering likaså väl , som på en nu skeende.
Jag anser den af Herr Grefven och Landtmarskalken framställde pro* position vara den enda rätta; ty jag kan ej af de skäl, som blifvit i motsatt rigtning anförde, finna någon fara, att kommande
Ständer skola behandla saken på annat säit än vi , om icke opinionen dessförinnan är ändrad.
Ar den åter ändrad , vöre det illa , om den ej kunde göra sig gällande.
Jag är öfvertygad, att sådane Ständer hvarken funnits, eller någonsin skola komma , som endast handla enligt det kalla förnuftets föreskrifter, och ej tillika låta känslan verka på deras beslut.
En värd Ledamot har begärt votering.
Må det ti 1 lå tas mig att upplysa , det votering ej ksn behöfvas.
Om de rnediemmar af Huset, som talat om principen velat göra deras åsigt gällande , hade de anhållit om återremiss.
Om den blifvit beviljad, hade
Constitutionsötskottet sedermera skolat sammanjemka meningar ne - Deri 5 September f, ml 241 he.
Iegen har likväl yrkat återremiss.
Således, när målet återkommer nästa Riksdag, kari Kongl. Maj.ts Proposition ej bifallas; saken måste endast besvaras med ja eller nej på UU skottets Betänkande.
En votering nu torda derföre vara öfverflödig.
Till ytterliga re stöd för deras mening, som önska frågans hvilande, anhåller jag att få uppläsa fort’- sättningén af 81 §.
Regeringsformen * der det är tillåtet, att vid första Riksdagen afslå en Kongl.
Der står nemligen efter ordet bejluta, i meningen sorn börjar med Af~ ffijrker Utjkottet med mera: ”Gällande i detta ”fall tre Stånds mening, och;, om två Stånd ”stadna emot två, de.ras /bin bejlutet nppjkjtitit
Regeringsformens mening sVnes häraf tydligen vara, att man i sådane frågor ej må förhasta sig, utan häldre uppskjuta sakens afgörande.
Jag hemställer till den Värde Ledamoten* sorn begärt votering, om han icke skulle vilja derifrån afstå.
Herr Cederfcfijald t
Jag kari icke dela Grefve von Schwerins mening, att Konungens Proposition ovilkorligen skulle vara afslagen derföre att GonstitutionsUtskottet äfstyrkt densamma.
Jag tror tvertom, att det ankommer på Riksens Ständer vid nästa Riksdag, att med ogillande af ConstituiionsUtskdt - Ridd. 0.
Vill.
Band. 1 6 Den 5 September /, m. tets Betänkande antaga Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition.
Jag finner likväl, oaktadt jag önskar, att Propositionen må varda afslagen, så mycket större skäl att tillstyrka dess hvilande, som det skulle utmärka en allt för stor illiberalitet, att ej vilja tillåta andras motsatta mening att få mogna, och då göra sig gällande.
Sådant skulle dessutom förråda en fruktan, att de andras mening då kunde drifvas igenom.
Derjemte har jag ej så stor tillit till mig sjelf och min opinion, attjsg ju ej önskar se den allmänna i detta hänseende utbildad och stadgad; och således, ehuru min öfvertygelse nu är, att Kongl. Maj:ts Proposition ej bör bifallas, anser jag mig likväl, af skyldig aktning för andras öfvertygelse och billigt misstroende till min egen, icke böra på denna vigtiga Proposition yrka ett Cathegoriskt afslag.
Jag anmälte mig för att fästa uppmärksamheten å de sednare orden i 8 i § 5 men är af Herr von Hartmansdorff förekommen.
Jag ansåg mig böra framställa detta , för att ådagalägga , att Riksens Ständer nu icke äro belägne att uppskjuta målet, eller bifalla Betänkandet, och att följakteligen 56 §. ej äger den skarpa betydelse, 60m Herr Cederschjöld förmodat, att Riksens Ständer skulle vara absolut tvungne, att uppskjuta ärendet.
I sådant fall frågar jag, hvartill hela denna öfverläggning skulle tjena?
Den vore då endast en föreläsning för kommande Ständer.
Min öfvertygelse är att Betänkandet bör antagas; meo jag anhåller på det högsta, Den 5 September /. m. 243 att det må varda hvilande, på det opinionen må vinna en ytterligare stadga på ena eller andra sidan.
Få fästa uppmärksamheten å vigten deraf, att vid detta tillfälle handla efter 81 §.
Denna §. sätter Ridderskapet och Adeln i den ledsamma belägenhet att, om Ståndet nu bilf— ver det enda eller ett af de 2 Stånd, som af-t slår Propositionens hvilande, den samma likväl i trotts deraf hvilar.