Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvar och en vet, alt den unge man, som förvärfvat sig graden och måste vid universitet ytterligare fortsätta sina studier, för att kunna få en plats derstädes, vanligen saknar tillgångar, och att, om han ej heller eger förhoppning att någorlunda Snart få lön af Staten, så öfvergår han till elementarläroverket; derifrån han, på sätt Hr von Hartmansdorff yttrat, svårligen kan återvända till universitet.
Fordringarna på en universitetslärare äro nemi. helt andra än pä en lärare vid elementarläroverken.
Jag anser således, att detta ringa anslag är ganska väl användt, då det ställes till vetenskapens tjenst.
Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad framställde H r Gr. o. Landtm., att StatsUtsk. uti förevande punkt afstyrkt anvisande af det utaf K.
M. äskade anslag af 3000 r:dr till lika fördelning åt universiteten, för att der disponeras till docent-stipendier; hvarjemte Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad., i öfverensstämmelse med Frih.
Palmstjernas yrkande, bifölle StatsUtskrs utlåt, i denna del.
Denna propos. besvarades med starka nej blandade med ja, i anledn. hvaraf Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla det af K.
M. äskade anslag till docent-stipendier, samt då härvid ropades starka ja, blandade med åtskilliga nej, förklarade det han trott sig finna att ja öfverröstat nej.
Då härefter förekom hvad Utsk. i serskilda punkter yttrat i fråga om 21 punkten af betänk.
N:o 124, ronde elementarläroverken, anmälde sig och yttrade Hr Tersmeden:
Jag hemställer ödmjukast huruvida ej, sedan R. o. Ad. fattat sitt beslut rör:de första och andra mom. af denna punkt (hvilka röra skolafgifterna och anslaget af de 90,000 r:dr), diskussionen må sedermera få sträcka sig lill alla de öfriga momme pä en gång; hvar och en likväl obetaget, att, om han så finner för godt, begära beslut öfver hvarje mom. serskildt.
Jag tror, att det för redigheten vid föredragningen vore nödvändigt, att följa StatsUtsk:s sednare betänk.
; emedan Utsk. här uppgifver hvilka punkter som blifvit af Stånden bifallna eller återremitterade, och hvilka som följaktligen ännu äro öppna för öfverläggning eller ej.
Kommer man till någon serskild punkt, från hvilken någon ledamot finner anledning att sträcka öfverläggningen jemväl till en annan, så blir ju tillfälle att då tala derom, utan att man på förhand binder öfverläggningen.
Det sednare skulle ej heller tjena till någonting, då, på sätt Hr Gr. o. Landtm, från början yttrat, hvarje ledamot är obehindrad att tala om hviken punkt utom den föredragna, som han för godt finner.
Jag anhåller fördenskuld, att föredragningen måtte få fortgå i öfverensstämmelse med Utsk:s nu afgifna betänk.
Jag kan ej annat än fortfara med min nyss framställda begäran, och ber att få reservera min rätt, att få yttra 332 Den 29 Juni. mig öfver de sä kallade vilknren i ett sammanhang.
Då man t. ex. är af den tanken, att dessa vilkor i allmänhet äro nära nog stridande emot vår grundlag; så är det nästan omöjligt att serskildt yttra sig öfver ett af dessa vilkor, utan att sedermera nödgas vid hvart och ett af de öfriga serskildt upprepa nära nog samma sak.
Om jag yttrar mig öfver vilkoren i 4 eller 6 mom. på en gång, så kan ju R. o. Ad. i alla fall besluta serskildt öfver hvarje mom.
Jag anhåller blott, att min yttranderätt ej måtte pä något sätt blifva inskränkt.
Landtm, yttrade, att R. o. Ad. i anledn. af Hr Tersmedens och Hr von Hartmansdorff, nu afgifna yttranden torde finna, att emot serskildt afgörande af de först förekommande punkterne af Utsk:s yttrande ang:de elementar-läroverken, någon erinran ej blifvit gjord, samt att, beträffande de följande punkterne, serskildt beslut borde fattas öfver hvarje punkt, men att detta icke innebure något hinder för att, på sätt Hr Tersmeden önskat, diskussionen må kunna omfatta alla de vilkor, som i Ulsk:s första betänk, blifvit upptagne och hvarom Utsk. nu ånyo sig yttrat.
Ropades ja. 6:te punkten, ang:de 1 :sta mom. af 21 punkten i betänk.
N:o 124; och 7:de punkten, ang:de afdelningen litt. a) i 2:dra momentet af f örenämnde 21 punkt.
Dessa punkter lades till handlingarne med vidblifvande af R. o.
Adis förut fattade beslut. 8:de punkten, ang:de redaction af ingressen till afdelningen litt. b i 2: dr a inom. af 21 punkten af betänk.
N:o 124; och 9:de punkten, ang:de 1 och 2 mom:ne af de i nyssnämnde afdelning litt. b) föreslagna vilkor. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter hemställt.
I enlighet med hvad jag förut yttrat, ber jag att nu få anföra några ord öfver denna punkt i sin helhet.
Det är min rätt att yttra mig öfver motiverna dertill, hvilket jag förut ej haft tillfälle att göra.
Dä betänk, om detta ämne förra gången här förevar, anmärktes af flere ledamöter, och i synnerhet af Hr Silfverstolpe, att de af StatsUtsk. framställda vilkoren ej voro enliga med grundlagens föreskrift, och att de innefattade en betydlig inskränkning i den rätt, som är Konungen i 89 § Reg.F. medgifven.
Pä dessa anmärkmr har StatsUtsk. svarat åtskilligt, men skälen äro, hvad man säger, hemtade som man kan.
Utsk. säger t. ex. ”R.
St:s rättighet att, vid beviljandet af statsanslag, för desamnias användande föreskrifva de vilkor, som finnas nödiga, elier lämpliga — en åtgärd, som egentligen icke innefattar annat, än ett närmare bestämmande af de föremål, hvartill anslaget bör utgå, och sättet för dess användande, — lärer, såsom stödd på grundlagens föreskrift, icke kunna ifrågasättas”.
Jag tror att detta är sagt i så vidsträckta termer, att det verkligen kan ifrågasättas.
— Vidare säger Utsk.:
Den 29 Juni. 333 ”Om äfven dessa vilkor skulle afse sådane åtgärder, hvilkas vidtagande ankommer ensamt på K.
M:s nådiga beslut, kan likväl K.
M:s pröfningsrätt destomindre härigenom anses förnärmad, som K.
M. dock städse är obetaget att, i händelse sålunda stadgadt vilkor skulle i nåder pröfvas mindre tjenligt eller verkställbart, inställa anslagets begagnande”.
Dessa sednare ord finnér jag för min del högst märkvärdiga.
Jag fruktar verkligen, att StatsUtsk., genom att förfara på sätt som denna gången skelt, inleder 11.
St. i ganska stora och svåra vidlyftigheter.
Denna bana är redan förut försökt, men icke i så stor skala, som nu.
StatsUtsk:s makt är känd, och den har med hvarje riksdag utvidgat sig; men att öppet säga, att det är K.
M. obetaget alt lenina anslaget obegagnadt, om Han skulle finna vilkoren mindre lämpliga eller overkställbar; är i högsta måtto märkligt och jag hemställer till Eder, mine Hrr, huruvida det är förenligt med en god ordning!
Ar det lämpligt, att R.
M. framställa vilkor, hvilkas lämplighet de sjelfve sätta i fråga?
— StatsUtsk. säger vidare såsom skäl för dessa vilkor, att sådane hittills brukats fastställas.
Det medgifver jag till en viss grad, men, som jag förut sagt, ej till samma mått som i delta betänk.
Utsk. anför såsom bevis för sin sats, att 63 punkten af utlät.
N:o 124 blifvit af alla 4 Stånden bifallen, ehuru dervid voro fästade vilkor, som hvarken af K.
M. eller någon motionär varit framställda.
Jag ber likväl att få anmärka, att den omtalade punkten rörer inköp för vetenskapsakademien af vissa hus, hvilkas demolerande till en del anses nödvändigt för undvikande af eldfara: och att StatsUtsk. dervid ej har fästat andra vilkor, än att de samlingar, som komma att till en del i de nya husen förvaras, skulle ordnas i sammanhang med de öfriga samlingarne, och att räkenskaperna häröfver skola af R.
St:s Revisorer revideras.
Detta är också hvad som är StatsUtsk. tillständigt att föreslå; för öfrigt, finnes i den anförda punkten ingenting som ej är antingen af K.
M. eller motionären (professor Wahlberg) föreslaget.
Detta Utsk:s skäl anser jag således för svepskäl
Vid sista riksdagen åtnöjde R.
St. sig med att i djupaste underdånighet till K. M. hemställa, (i önskningsväg) att apologistskolor, lägre skolor och gymnasier skulle få sammanslås till gemensamma läroverk.
Vid denna riksdag (trenne år sednare) skulle R.
St., i fall de bifalla StatsUtsk:s förevande förslag, tillåta sig att, på samma gäng som de, i öfverensstämmelse med K.
M:s uttryckta begäran, bevilja ett mycket större anslag än K.
M. äskat till en förbättrad organisation af läroverket, dervid fästa vilkor, som ganska hetydligt i detalj ingå i reglementerande om skolväsendet.
Der föreslås t. ex. alt i hvarje skola ej ovilkorligen skall läsas latin; der föreslås styrelser för hvarje läroverk, samt huru hvar och en af dessa styrelsers ledamöter skola väljas m. m. d. - Jag hemställer, om sådant ej är ingrepp i Konungens rätttigheter?
Och då nu Utsk. dertill har sagt att, om K.
M. ej vill ingå på dessa vilkor, så är det K. M. obetaget, att lemna de 90,000 r:dr obegagnade; så hemställer jag till Eder, mine Hrr, huruvida ett sådant förfarande är 334 Den 29 Juni. rimligt och rättvist, eller huruvida man på detta sätt vinner det mål man önskar ?
StatsUtsk. har af K.
M:s nådiga propos. sett hvilken del af föredragandens för ecclesiastik-ärenden förslag K.
M. har bifallit; ty der står bestämdt: ”det och det har K. M. bifallit, och de eller de grunderna har K. M. fastställt”.
Icke destomindre har Utsk. nu framställt vilkor, som helt och hållet stå i strid med de grunder, som K.
M. sagt
Sig hafva fastställt på grund af 89 § Reg.F.
Jag hemställer då till en hvar, uti hvilket dilemma man sätter Regeringen.
Vare sig den använder de 90,000 r:dr, utan att sorgfälligt följa de vilkor, som här fastställas; eller den använder detta anslag, ordagrant fullgörande vilkoren derför; så hafva R.
St. vid nästa riksdag ganska giltiga skäl, alt göra anmärkn:r deremot.
Jag vill ej uttrötta R. o. Ad. med att nu anföra alla de anmärkn:r, som jag har emot dessa vilkor, — ty vi komma sednare till dem, men då der framställas sådane punkter, som jag sagt, så tager jag mig friheten att föreslå R. o. Ad. att för detta fall antaga ett beslut, så lydande: ”R. o. Ad. anser för dess del ej lämpligt att vid beviljande af 90,000 ndr till skolväsendets fullständigare ordnande fästa andra vilkor än indragning af den förhöjda tjenstårsberäkningen för lärarne, sä fort densamma kan efter frivillig öfverenskommelse äga rum, och öfverlemnar således till K. M. att, enligt Dess Höga
Rätt, för elementarläroverken bereda den ändamålsenliga utveckling och den förbättring, hvaraf K. M., efter en sorgfällig pröfning, kan finna dem, med hänsyn till såväl samhällets som den enskildes väl, vara i bebor’.
Jag vill härtill blott hafva äran nämna, att, i fall R. o. Ad. skulle ingå på mitt förslag, undantag blott skulle göras för de tvenne punkter som redan äro beslutade, och som röra skolafgifternas början samtidigt med den nya öfvergångs-staten.
Jag märkte ej huruvida Hr Tersmeden äfven borttog det vilkor, att lärare som erhålla löneförbättring, skola afsäga sig jemväl den förhöjda tjenstårsberäkningen.
Detta är likväl ett nödvändigt vilkor.
Jag tror dessutom, att det är riktigare och säkrare, att R. o. Ad. genomgår de serskilda punk terna i den ordning som StatsUtsk. dem framställt, antingen Ståndet bifaller eller afslår somliga af dem, i öfverensstämmelse med hvad Hr Tersmeden yrkat.
Men att, på sätt han föreslagit, öfverlemna hela summan utan några vidare bestämningar, det befarar jag, icke sker i alla Stånden utan torde göra det svårt nog att slutligen få anslaget beviljadt.
Jag anhåller följaktligen, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes fortsätta föredragningen af betänk, på samma sätt som hittills; sä att den som vill, får yttra sig öfver hvarje serskild punkt, då han förekommer.
Jag anhåller vid detta tillfälle blott, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes uppläsa det förslag till beslut som jag tagit mig friheten framställa.
Den 29 Jani. 335 Sedan Hr Gr. o. Landtm, i anledn. häraf uppläst Hr Ter smedens förslag, yttrade Frih.
Jag tager mig friheten anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propos. på hvarje af de serskilda punkter som StatsUtsk. föreslagit; och att föredragningen måtte komma att gä i den ordning, som betänk, anvisar.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade nu, att R. o. Ad. torde finna att, enär Riksd.Ordms 54 § stadgade, att då ett öfverläggningsämne innefattade flere delar och serskilde propos:r derå begärdes, propos. öfver hvardera delen hör serskildt framställas, så kunde, vid det förhållande, att Hr von Hartmansdorff och Frih.
Tersmeden begärt serskilda propos:r i ämnet, Hr Tersmedens förslag till propos. ej framställas, förrän alla de punkter hvarpå detsamma hade afseende, blifvit hvar för sig afgjorde, men att, i händelse desamma dervid alla skulle blifva afslagne, R. o.
Ad. sedermera komme i tillfälle att fatta ett med Hr Tersmedens förslag öfverensstämmande beslut.
Då det första och andra mom. af punkten b~) äro föredragna och af R. o. Ad. bifallna, så kan ej fråga derom vidare uppstå; men i afseende på mom. 3 så skulle jag förmoda, att, dä sådant är yrkadt, Hr Gr. o. Landtm, ej kan förvägra att framställa propos. på det följande morn., men att Hr Tersmeden kan fordra, att få den af honom begärda propos. till kontraprop. , i händelse R. o.
Ad. ej öfvervägande bifaller det 3:dje mom.
Det torde vara Hr Tersmedens obestridliga rätt, att pä det viset få sin mening framställd till pröfning för R. o. Ad:s beslut.
Om det föredragningssätt begagnas, hvilket jag tagit mig friheten yrka, som Frih.
Tersmeden ytterligare begärt, och som Hr Gr. o. Landtm, förklarat vara öfverensstämmande med '§ 54 Riksd.Ordn.; så blir det ju tillfälle för Hr Tersmeden att vid hvarje punkt, der han är af annan tanke än andre ledamöter, yrka sin mening såsom kontrapropos. mot de öfriges?
Man kommer då lill samma mål i alla fall.
När man har varit nödsakad, att på serskilde ledamöters begäran sitta här flera dagar, för att genomgå särskilda punkter af tulltaxan; så lärer man väl vara skyldig att göra likaledes med afseende å StatsUtsk:s betänk., när någon så fordrar.
Det är ej i afseende på föredragningssättet, som jag ämnar yttra mig, ty jag anser att de fleste talare i den delen äro af samma tanka: men jag ber att få förklara, det jag i hufvudsaken är af alldeles samma mening, som Hr Tersmeden: denna mening, må nu göra sig gällande på ett sätt, eller pä ett annat.
Jag anser för min del högst olämpligt att R.
St., (serdeles så som de nu äro organiserade på fyra kamrar) sätta sig ned att bilda en uppfostringskomité, för att fastställa de vilkor, under hvilka allenast de bevilja ett anslag till läroverken.
Det synes mig billigt, att, då man ät Konungen lemnar ett anslag till elementar-läroverken, man då äfven öfverlemnar åt Konungen, att med detta anslag vidtaga de förbättringar i afseende på nämnde läroverk, som Han anser nödiga. 336
Den 29 Juni.
Vi hafva redan sett af det förslag, sora af f. d. chefen för ecclesiastik-departementet är föredraget i StatsRådet (eller åtminstone der omnämndt), att Konungen är betänkt på en reorganisation af läroverken, hvilken reorganisation i det närmaste öfverensstämraer med hvad, som af StatsUtsk. är föreslaget såsom vilkor för anslagets beviljande.
Då således dessa vilkor synas i alla fall komma att göra sig gällande; så synes det mig så mycket mera onödigt och onyttigt, att R.
St. stadga de ifrågavar:de vilkoren för anslagets beviljande.
Härefter upplästes: 10:de punkten, ang:de 3:dje mom. af de i förenämnde afdelning litt. b) föreslagna vilkor.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle Utsk:s i denna punkt gjorde hemställan, ropades starka ja, jemte åtskilliga nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade, att han funnit ja härvid varit öfvervägande.
11 :te punkten, ang:de 4 momentet af ofvanberörde vilkor.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, erinrat, att Hr Tersmedens förslag afsåg afslag äfven å detta moment, yttrade Hr von Hartmansdorff:
Jag anser detta mom. dels vara så oskyldigt, och dels vara så billigt, att jag icke kan föreställa mig det Hr Tersmeden yrkar afslag derå.
Det har förmodligen varit, genom förbiseende af mom:s innehåll, som han gjort sitt påstående; men vidblifver han det, så hemställer jag, att R. o. Ad. måtte bifalla momentet.
Det kan väl icke vara Ståndets mening, att gifva lönetillökning åt dem, som ej vilja afsäga sig sin förhöjda tjenstårs beräkning; ty det är ju väsendtligen för att befria kyrkan frän det intrång hvilket hon af denna förhöjning lider, som R.
St. beviljat anslaget.
Jag får äran upplysa Hr von Hartmansdorff, att visserligen icke något förbiseende å min sida egt rum i afseende å denna punkt i mitt allmänna yrkande i så måtto att denna punkt innefattade ett vilkor, som ganska väl kan bifallas.
Jag tror mig redan hafva ådagalagt orsaken, hvarföre jag yrkat att inga vilkor skulle utsättas.
Jag medgifver, med Hr von Hartmansdorff, att detta vilkor är oskyldigt; men just derföre att det är oskyldigt, anser jag det onödigt. K. M. har i alla fall redan i Sin nådiga propos. sagt, huru Han vill behandla dessa frågor.
Det faller dessutom af sig sjelf, att den som får förökade löneförmåner, afsäger sig ock med detsamma sina anspråk på förhöjd tjensteårsberäkning.
Likväl, dä jag ej kunnat få min sats antagen i sin helhet, vill jag visserligen icke motsätta mig bifall till detta 4:de moment.
Jag kan ej finna annat, än att orden i mom. 3 med den redaktion, som Utsk. föreslagit och R. o. Ad. antagit, på det bestämdaste föreskrifva, att ingen förhöjd tjenstårsberäkning i förevande hänseende kommer att ega rum; och att således - Den 29 Juni. 337 des den första delen af mom. 4 år af R. o. Ad. bifallen genom bifallet till mom. 3.
Hvad den öfriga delen af mom. beträffar, i hvad den förmäler i afseende på ”annan löntur eller förmun”, så vet jag ej hvad dermed kan förstås, om icke något visst förbehåll, för att derigenom kunna tillbakasätta dem, som ej vilja foga sig efter de nya föreskrifter, som komma att utfärdas.
Man säger: det öfverflödiga skadar ej.
I händelse så vore med tjensteären, på sätt Frih.
Palmstjerna yttrat; så torde äfven i öfrigt det förhålla sig så, som Frih:n anfört.
Men aldenstund efter hvad mig är sagdt, detta mom. skall vara insatt af en prestman inom StatsUtsk., hvilken väl lärer veta hvad härmed menas, sä förmodar jag, att det ej lärer vara utan skäl, som det blifvit infördt.
När man i denna punkt ej säger annat än att den, som icke vill frånträda sin tjenstårsberäkning, ej heller har att påräkna någon fördel hvarken i ett eller annat hänseende, af den ifrägavande lönetillökning, så synes mig att han ej är för nära trädd.
Detta var min mening med ordet oskyldig om förevande morn., hvilket lemnat den nekande alldeles i samma ställning, som han förut innehade.
Jag hegärde bifall till detta morn., emedan jag ej tror det vara öfverflödigt, att, genom ett sådant förbehåll som detta, undanrödja blifvande anspråk.
Utan tvifvel är det derföre som StatsUtsk tillstyrkt ordalagen.
Jag hemställer följaktligen att de måtte få qvarstå.
Ehuru jag förra gången företog mig att emot åtskilliga af de vilkor, som af StatsUtsk. blifvit framstälda, göra anmärkn:r af den orsak, att jag ansåg de vilkor vara af sådan art, att R.
St. ej hade rättighet att dem bestämma; så anser jag likväl att det vilkor, som StatsUtsk. uti förevande mom. 4 föreslagit, är af sådan art att R.
St. kunna det såsom vilkor för lönetillökningens erhållande bestämma.
Det är ganska tydligt, att det här bestämda vilkor först och främst åsyftar att de, som ej vilja underkasta sig att afstå från den högre tjensteårsberäkningen, ej heller skola komma i åtnjutande af högre löneförmåner än de förut haft; men att man tillika har velat förbehålla dem rättigheten att icke heller heröfvas de förmåner, som de förut hafva.
Der står t.
ex. att de ej skola beröfvas den löntur, som de förut hafva haft; hvarmed menas att t. ex. en lector, som är den 3:dje i ordningen uppifrån och således har den 3:dje lönen i storleken, då han ej vill afsäga sig den högre tjensteårsberäkningen, likväl skall hafva sig öppet, att i sin tur stiga till den bättre 2:dra lönen och derefter till den Usta.
Jag tror derföre, att detta mom. måste nödvändigt förblifva så, som StatsUtsk. föreslagit.
Pal ms t jernå:
På Hr Silfverstolpes yttrande tror jag, men jag tror alldeles ej på den onämnde och okände prestraannens, som behagat skrifva detta i StatsUtsk:s utlåt.; enär icke någon upplysning derom, hvarken af honom sjelf, eller någon annan StatsUtsk:s ledamot är afgifven.
Men efter den förklaring, som Hr Silf 6 H. 22 338 Den 29 Juni. verstolpe gjort, och som visar att härunder ej ligger någonting fördoldt, eller åtminstone ej bör ligga något fördoldt; så skall jag icke hafva något att erinra emot mom:s antagande.
Uppå härefter framställd propos. biföll 11. o. Ad. det ifrägavande 4:de momentet.
12:te punkten, ang:de 5:te momentet af oftanämnde vilkor.
Utsk. erkänner att detta mom. är öfverflödigt, och då jag ej gillar den läran, att öfverflödsverk böra qvarstå, aldra mindst i skrifvelser som R.
Sk till K.
M. afgifva i afseende på användandet af anslagne medel; sä mäste jag yttra min mening vara, att detta mom. bör uteslutas.
Jag instämmer till alla delar med Frih. Palmstjerna, och anser mig af honom väsendtligen förekommen.
Jag ber blott att få tillägga, att det skäl som StatsUtsk. anfört verkligen är mindre bindande.
Utsk. säger nemi. till sitt försvar blott det, att ett Stånd har bifallit punkten.
Förhållandet var detsamma med afseende å Usta morn., men der anförde
Utsk. ej ett dylikt förhållande såsom något skäl för att vidblifva sitt förra tillstyrkande; och jag gör Utsk. fullkomlig rättvisa i detta fall.
Den förevande punkten är verkligen öfverflödig, för att icke säga opassande; och om den onämnde och okände prestmannen äfven uppsatt denna punkt, så har han denna gång ej varit lycklig i sin redaktion.
Helt och hållet förekommen af Frih.
Palmstjerna, förenar jag mig med honom.
I öfverensstämmelse med hvad jag yttrade förra gången, dä ämnet här förevar, får jag nu upprepa, att jag anser denna punkt ej blott öfverflödig utan äfven skadlig.
Här står: ”Lärare, som ingår på öfvergångsstaten, är dymedelst serskildt förpligtad att uppfylla de tjensteåligganden och ställa sig till efterrättelse de föreskrifter, som kunna blifva en följd af de ändringar, hvilka komma att i skolordningen vidtagas”.
Det ser följakteligen ut som skulle ingen annan skollärare, än den, hvilken fått förökad lön, behöfva åtlyda den nya skolordningen.
Men inom skolstaten, liksom inom alla andra, mäste tjenstemännen antingen få förhöjning eller ej åtlyda de föreskrifter som dem af Konungen gifvas.
Militären t. ex. måste underkasta sig nya reglementen, dä Konungen finner för godt att sädane utfärda.
Sammaledes få väl ock skollärarne underkasta sig den skolordning som kan komma att dem föreskrifvas.
Jag instämmer således med dem, som yrkat afslag å detta moment.
Med Hr von Hartmansdorff instämmer jag i den af honom gjorde anmärkning, som jag ej vågade först göra: enär jag verkligen trodde, att hela afsigten med förslaget var, att åstadkomma det, sorn Hr von Hartmansdorff fruktade att delta mom. skulle åstadkomma.
Den 29 Juni. 339 Uppå härefter framställd propos. blef det ifrägavar:de 5:te mom:t af R. o. Ad. afslaget.
13:de punkten, ang:de 6:te momentet af oftanämnde vilkor.
Jag får vördsamt anhålla, att R. o. Ad. behagade afslä denna punkt, i anledn. af följande tvenne skäl.
Det ena, alt jag anser hvad som här såsom vilkor är föreslaget, ej böra utgöra föremål för R.
St:s bestämmande af vilkor för detta anslag; emedan de derigenom ingå uti Konungens rätt lill afgörande af aila läroverket rörande frågor.
Det andra skälet för min anhållan om afslag är, alt jag anser det här föreslagna vilkoret vara vid en stor del af läroverken alldeles overkställbar!.
Hr von Hartmansdorff: lag anhåller att för R. o. Ad. få uppläsa den ifrägavande punkten.
Han lyder sålunda: ”Ifrån och med den dag, då den nya aflöningsstaten träder i verkställighet, skall vid hvart serskildt elementar-läroverk sådan fullständig undervisning i de till allmän medborgerlig bildning hörande ämnen meddelas, som för dessa slags läroverk afses i det förslag till skol-ordning, hvilket finnes Slatsråds-protokollet öfver ecclesiastikärenden vidfogadt, utan förbindelse för lärjungen att derjemte studera de klassiska språken.”
Jag anser visserligen denna punkt vara så uppställd, att jag ej vill bifalla honom i dess nuvarande skick. R. o. Ad. skulle, i fall han antoges, pä samma gång, inlåta sig i pröfning af det förslag till ny skolordning hvilket deruti omnämnes; och det tror jag vore för vida sträckt.
Men deremot innehåller denna punkt en fordran, hvilken jag tror att R. o. Ad., liksom hvarje annat
Stånd, kan med skäl göra, den nemi. att, då R.