Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Fähraeus, Johan Fredrik: Enligt K. M:s Nådiga föreskrift, gifven för mera än 30 år sedan, regleras tullverkets atlönings- och omkostnadsstater årligen, sålunda, att
Generaltullstyrelsens förslag dertill lör hvarje år af K.
M. pröfvas och fastställes vid årets början.
Grunden för detta förfaringssätt är, att behofvet af förvaltnings- och bevaknings-porsonal i orterna är omvexlande i förhållande tili handelsrörelsens föränderliga beskaffenhet. K. M. beviljar t. ex. åt en ort stapelstadsrätt eller eljest utvidgade handelsrättigheter.
Sådant föranleder behof af ny eller ökad tjenstepersonal på stället.
Stundom
Hytta sig varuinlörtullniugarne i större mängd från en stapelstad till en annan.
Della gil ver anledning till personal-tillökning på ena stället, och möjligen minskning å det andra.
Alven smuglingsrörelsen kan periodiskt förändra sin riginius.’, och då är nödigt att derefter lämpa ordnandet af kustbevakningen i ena eller andra distriktet.
Allt delta visar, hurusom det kan medföra stora oläg, •(dieter och verkligt äfventyr, om man för sålunda erforderliga förändringar i den lokala administrations- och hevaknings-organisationen skulle behöfva afvakta en kommande riksdags pröfning, och sedermera ovilkorligen vara hunden vid en för tre eller (lera år fastställd aflöninesslat.
Utsk:t
Ilar visserligen inledt sin framställning med det varande alt, »Ulsk:t funnit (hiskligt, alt jemväl vid tullverket en fullständig lönereglering hlefve åväeabraet. hvarigenom dels en lättare öfversigt af förvaltningen och förenkling af räkenskaperna kumle er allas, dels ock anslaget fördelas i (vänne, deraf blott det ena behöfde såsom lörslags-anslag uppföras; men Utskds hemställan går ut på. att R.
M. begära ett »fullständigt förslag så väl lill definitilt ordnande af Generaltullstyrelsen, den vid tullverket anställda tjensteihanna- och bevakningspersonal, sorn ock tdl reglering af afiönings-kostnaderna för hela denna förvaltning.»
Af hvad jag redan haft äran anföra hoppas jag vara ådagalagdt, alt en stadigvarande reglering i så vidsträckt mån icke utan skada lör det allmänna kan ske.
Postverket har Ut-sk:t ej framställt enahanda förslag, sannolikt derföre alt behof al nya postexpedilörer i orterna tid efter annan kan inträffa.
Mig svnes likväl, att de af mig utredda omständigheter, med hänsigt lill tullverkets lokalorganisation, höra anses åtminstone lika verkande lör bibehållande af nu gällande ordning.
Hade LJtsk:t inskränkt sitt förslag lill tullverkets öfverstyrelse och den centrala administrationspersonalcn, d. v. s. styrelsens kansli och hufvudkontor, skulle jag emot förslaget icke haft något att erinra; men då (Jtskds framställning omfattar
Den 3 Joni e. m. 41 jemväl liela den lokala förvaltnings- och bevaknings-personalon, föranlilles jag pä anlinda skäl anhålla om alslag ä den nu föredragna punkten i Utskits Betänk.
Jag vill endast tillägga några ord lill hvad den siste värde talaren yttrat.
Det är, enligt min tanke, mindre lämpligt alt bestämma tullstatens reglering nu, dels emedan, om protektionist-åsiglerna segra, det torde blifva nödvändigt att fördubbla bevakning-personalen, dels emedan, 0111 deremot exportlullarne komma alt borttagas, en väsendtlig inskränkning i samma personal kan komma i fråga.
Under sådane omständigheter lår jag yrka alslag å förevarande punkt af Betänkit.
Vid innev:de riksdag bar B. o- Ad. bifallit en af K.
M. gjord framställning om fångvårdspersonalens uppförande å ordinarie stat. [tet förslag, sorn för framställningen låg till grund, var så uppejordt, alt endast en mindre del af personalen lanns uppförd på stal, under det att den öfriga, i afseende hvarå förändringar kunde esomoftast, ifrågakomma, fortfor att hafva sin lön utgående af rict lill fångvården anvisade förslagsanslag.
Då, enligt min åsigt, en dylik åtskillnad på personalen borde görns äfven i afseende på tullstalen, hemställer jag, om ej lämpligast vore att återremittera denna punkt, hvarigenom äfven StatsUtsk:t kunde komma i tillfälle alt taga de af Ilrr v.
Koch och Fåhraeus anförda skäl i öfvervägande.
1 allmänhet tror jag alt embetsverk, som kunna, oberoende af B.
Sius pröfning, erhålla förbättringar i sin allöningsslat, ej önska alt komma på s. k. ordinarie stat; och jag har ej något skäl lill den förmodan, att tullverket skulle härifrån utgöra något undantag.
Stjernstedt; Förekommen af Tlrr Fåhraus och v. Koch, ber jag endast att få förena mig med dem i anhållan om afslag å denna punkt i Utlåtit.
Sedan öfverliiggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels återremiss af och dels afslag å Ulsk:ts ifrågavule hemställan, framställde IIr Gr. o. Landtm, först propus, på bifall till densamma, hvartill svarades nej, sedermera propus, på återremiss deraf, då svaren nUöllo med llere nej jemte ett eller annat ja, och slutligen propus, på alslag å merberörde hemställan, hvilken propos. med ja besvarades.
Utskits hemställanden bifölios. 24:de punkten. 42 Den 3 Juni e. m. Gr.
Vid början af denna riksdag förekom ett Betänk, från Stats-Utsk:t med anledning af B.
St:rs Revisorers anmärkningar angående förvaltningen af de till skogs-och jägeristaten anslagne medel och af skogsplanteringskassan, i afseende på hvilken sistnämnde kassa man då hade hvarjehanda funderingar.
Stats-Utsk:t har emellertid nu inskränkt sig till att bibehålla allt i sitt gamla skick, hvartill skälet ej torde vara så lätt att finna.
J)å det är för mig åtminstone ganska svårt att fatta, hvarföre anslag, som äro afsedda till ett och samma ändamål, alltjemt skola utgå i många särskilda poster och under olika rubriker, tager jag mig friheten yrka återremiss af denna punkt, på det att anslagen till skogsstaten malte mera systematiskt regleras.
Mörner vid ett föregående tillfälle yttrade sig i denna fråga, hade jag den äran upplysa, hvarföre ett sammanslående af dessa anslag icke kunde gå an, emedan både deras bestämmelse, och dispositionsrätten öfver desamma voro helt och hållet olika.
Ehuru jag derföre anser, att en skillnad fortfarande måste göras mellan dessa fonder, vill jag likväl ej förneka alt, i afseende å ordnandet af sjelfva anslaget till skogsplanteringskassan, ett utbyte af de indelta räntorne mot kontant lätteligen kunde, och måhända äfven borde göras.
J)å emellertid bela denna fråga om skogsanslagen befinner sig i ett provisoriskt skick, hemställer jag, om icke, i likhet med hvad Slats-Ulsk:t föreslagit, lämpligast är att låta formen för dessa anslag vara oförändrad, såsom hittills, intill dess hela frågan på en gång kan blifva reglerad.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af litsk:ts förvarande hemställan, bl» f propos. på bifall till densamma framställd och med ja besvarad. 25:te punkten.
Vid sistlidne riksdag beslöto R.
St:r att ett reservationsanslag af 70,000 rdr skulle uppföras på 7:de hufvudtiteln, såsom ersättning tdl Postverket för ökad kostnad i följd af postskjutslegans höjande.
Som detta anslag icke hittills bebott anlitas och ej heller för framtiden synes vara hehölligt, har K.
M:t föreslagit alt det måtte med innevarande statsregleringsperiod från riksstaten utgå, och besparingarne öfverleinnas till Den 3 Juni e. m. 43 Riksgäldskontoret.
Besvärs- och Ekon.-Ulsk:t tiar teir någon lid sedan, med anledning af åtskilige vid denna riksdag väckta motioner, uti särskildt afgifvet Utlåt, tillstyrkt alt å 7:de Hulvudliteln måtte anvisas ett årligt reservationsanslag af 70,000 rdr att till postverket utgå, såsom ersättning för den ökade kostnad, sorn genom postskjntslegans höjande koinrne att uppstå.
Detta IJtskds förslag blef af 3 Stånd återremitterad!, och då frågan således ännu icke är afgjord, så anser jag icke att man bör bifalla hvad K.
M:t föreslagit, ty om man nu beslutar alt detta anslag skall från Riksslaten utgå, så skulle det möta svårigheter om man sedermera, på grund af det Utlåt., som det sammansatta Utskrt kommer att afgifva med anledning af nämnde återremiss, skulle vilja hafva ett sådant anslag uppfördt på 7:de Ilufvudtiteln.
Till följd häraf anser jag alt man icke bör vidtaga någon annan åtgärd med den nu föredragna punkten, än att återremittera den.
Hr von Kocb:
Jag är hufvudsakligen förekommen af den siste värde talaren och ber endast att få tillägga att, när det samrnmansatta Utsk:ts omnämnda förslag återremitterades, så yrkades af (lere talare, alt de 70,000 riksdalerna mätte användas på sådant sätt, alt postdiligenserna hädanefter blefvo fortskaffade genom ackord och icke genom vanlig gästgifvarskjuts, på det att icke dessas förskaffande mätte öka tungan för de skjutsskyldige.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades nej. och sedermera propos. på återremiss deraf, som med ja besvarades.
27:de—31:sta punkterna.
Föredrogs ånyo Bevilln.-Utslcts den 27 och 30 sistlidne
N:o 9. ang:de allmänna bevillningen, och i sammanhang dermed, jemlikt B. o. Ad:s den 18 sistl.
Februari fattade beslut, den del af Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts den 11 och 14 i sistnämnde månad bordlagde Betänk.
N:o 59, som alsåg en af riksdagsfullmäktige!) Per Persson väckt motion, ang:de beskattning å enskilda banker.
Vid föregående riksdagar har föredragnin gen af Rctänk:n af sådant omfång sorn det ifrågav:de, och der förslaget innefattar flera §§, skett punktvis. R. o. Ad. bar då tillerkänt Utsk:t rätt att, derest, i anledning af de beslutade återremisserna, Utsk:t komme att företaga förändringar, sorn kunde föranleda jemkning i de af Stånden godkända §§, sådana ändringar tillstyrka. 44 Sen 3 Juui e. m.
Jas: hemställer således, att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. till It. o. Ad. om samina föredragningssätt äfven vid denna öfverläggning, samt om enahanda rättighet för Utslot att vidtaga af behofvet påkallade förändringar i redan godkända §§.
ITr Gr. o. Landtm, förmälte, att Gr.
Mörner hade föreslagit, dels att det nn föredragna Betänk:t skulle punktvis företagas till afgörande, med iakttagande deraf, att i sammanhang med de hemställande!) i Relänk:l, som hade föranledt till föreslagne ändringar i vissa §§ af Revilln.-Stadgan, dessa §§:rs text skulle förekomma till pröfning, dels ock att R. o. Ad. skulle besluta, alt lör den händelse en del af §§:ne i förslaget hifölles, men en annan del återremitterades, Utsk:t skulle ega öppen rätt att vid förslagets lörnvade granskning föreslå de jernkningar i redaktionen af de godkände §§:ne, hvilka kunde finnas hehöflige till följd af de förändringar, sorn de återremitterade §§:ne torde komma att undergå; hvarefter IIr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. bifölle hvad sålunda föreslagits.
Ulskds hemställanden å sid. 5 och 7.
Utsk:ts hemställan å sid. 8 i anledning af Gr. Hamiltons, Malcolm Walter, och Frih.
Sprengtporten, Jacob Wilhelm, motioner.
Jag har i min motion föreslagit, alt R.
St:r, med ändring af hvad vid sista riksdagen beslöts, skulle borttaga den direkta beskattningen på kapital, såsom varande oi ättvis och icke sådan alt den kunde väl tillämpas.
Ren blir orättvis derföre, alt samma kapital tvänne, ja flere gånger kan blifva beskatladt.
Jag vill uppgifva ett exempel på huru della kan komma alt inträffa, och hvilket i de flesta läll kan sägas vara förhållandet.
Om två personer, som hafva tillsammans en egendom, värd 100,0(10 rdr, vilja skiljas åt, så gifver naturligtvis den, som köper egendomen, åt den andre en skuldsedel på 50,000 rdr.
Ren, som sålunda har ölvertagit egendomen, får betala bevillning för köpesumman oafkortad, under det att den andre får utgifva bevillning lör sina 50.000 rdr.
Detta kapital af 50,000 rdr blir då två gånger beskattadt.
Utsk:t har afspisat mig med den snäsan, att hela min tankegång vore grundad på ett lörbiseende af 6.te §:n, iler det står, att bevillning skall erläggas för den behållna inkomsten af kapital eller arbete.
Ja väll men hvad är den behållna inkomsten då?
För min del anser jag det vara ganska svårt att densamma Ben 3 Juui e. m. 45 finna, likasom jag starkt betviflar att Bevilln.-Förordningen någonsin blifvit så tillämpar).
Då jag alltför viii inser, alt ett bifall till milt förslag skulle medföra en väsendtlig omkastning i bela vår nuvarande Bevilln.- Körfaltning, hvartill B.
St:r säkerligen ej vilja gifva sitt bifall, vill jag ej framställa något yrkande.
Jag har endast velat påpeka, att mina argumenter äro riktiga, samt att hela systemet i Bevilln.- Förordningen, såsom utgående från tvänne olika principer, endast leder till inkonseqvenser.
Per:
Hamilton icke fram ställt något bestämdt yrkande, hade det måhända också varit alldeles öfverflödigt att här yttra mig; men jag kan likväl icke undgå att i största korthet bemöta det yttrandet af honom, att han nemi. ansåg kapitalbeskattningen orättvis och olämplig.
Då Bevilln.-Förordn. utgår från den sats att hvarje inkomst skall beskattas, lärer väl ej någon orättvisa ligga deri, att äfven den inkomst, som kommer från kapital, i allmänhet skall beskattas.
Elt motsatt förfarande skulle deremot leda till ett orättvist resultat, nemi. att den, som har en stor kapitalförmögenhet, icke komme att lill staten bidraga med någon skatt, under det att näringsidkarne med en jemförelsevis knapp inkomst i stället måste göra det.
Jag anhåiler om bifall till Utskrts förslag.
Jag måste i ett fall gifva Gr.
Hamilton rätt, nemi. att man icke ännu kunnat följdriktigt genomföra grundsatsen att taga bevillning endast af netto-inkomsten.
Man vågade icke i afseende å fastigheterna omedelbart frångå egancJerättsbevillningen, beräkna utgift, inkomst och göra afdrag af skuld för hvar jordegare.
Man ansåg sig först böra få säkrare uppskattning af fastigheterna i allmänhet och minska afgifterna.
Detta har skett och till det stora flertalets belåtenhet.
Efter några års ytterligare erfarenhet kan man lätt införa bevillningen efter netto-inkomst äfven af fastighetsegare.
Hamilton ej framställt något yrkande samt fråga ej bär är om någon debatt, vill jag ej vidare ingå i någon slags utveckling af mina åsigter härutinnan, utan blott inskränka mig till en anhållan om bifall till Utslr.ts förslag.
Skulle det intressera Gr.
Hamilton att närmare känna mina åsigter, angående de förbättringar man framdeles kan införa i Bevilln.-Stadgan, så erbjuder jag mig att enskildt lör honom utveckla desamma.
Jag får tacka de värde Hrr, som hafva uppträdt lör att gendrifva mina påståenden, för det de medgilvit, att elen nu gällande Bevilln.-Förordn. passar mycket bra för allt, utom för fastighet.
Jag måste likvisst erinra derom att fastighet utgör det största värdet, som är föremål för denna förordning. 46 Den 3 Juni e. m.
För öfrigt skall jag vid första tillfälle hafva äran att infinna mig hos Hr von Koch för att få profitera af en lektion i beskattningsläran.
Jag kan, i motsats mot Gr.
Hamilton, icke finna annat än att ett bibehållande af de principer, hvarpå vår sista bevilln.-stadga är grundad, är ganska lämpligt.
Vi vela ganska väl att det är omöjligt att säga, hvad inkomst en egendom gifver i olika egares händer, på samma gång, som det är ganska lätt alt säga, hvad en egendom är värd och hvad den bör gifva i inkomst.
Då vi taga i betraktande det stora erkännande, som dessa den nya bevilln.-stadgans principer i landsorten af allmänheten vunnit, och då tillika genom denna stadga, hvad statsinkomsterna beträffar, elt långt gynnsammare resultat, än nian kunnat vänta, erhållits, kan jag ej utfinna något skäl, hvarföre man skulle från dessa principer afvika.
Jag lorenar mig derföre med dem, som yrka bifall till Utsk:ts förslag.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. och Landtm, yttrat, alt derunder icke algifvits något annat bestämdt yrkande än å bifall till Utsk:ts förev:de hemställan, blef propos. derå framställd och med ja besvarad.
Utsk:ts å sid. 8 gjorda hemställan i anledning af Frih. Creutz’, Stellan, motion.
Personliga skyddsafgiften.
Härefter blef den vidare föredragningen af Betänk:t uppskjuten till nästa plenum.
Anmäldes och bordlädes Sammansatta Bevilln.-, Lag-samt Allmänna Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Mern.
N:o 3, angående afgilten lör bränvinstillverkningen. R. o. Ad. åtskiljdes kl. j9 e, m.
In fidem, 0. Brakel, Den 6 Juni f. m. 47 Lördagen den 6 Juni 1863.
Justerades 3 prot.-utdrag för d. 3 d:s samt pleni-prot:t för d. 18 sistl.
N:o 9, ang:do allmänna bevillningen.
Art. II. § 2.
Utsk:ts hemställanden å sid. 9 och 10.
Utsk:ts hemställan å sid. 11. Gr. af Ugglas, Ludvig:
För den händelse att R. o. Ad. skulle komma alt bifalla hvad Utsk:t föreslagit vid 2:dra mom:t 7:de §:n, nemi. att uti den inkomst, för hvilken bevillning skall utgöras, inbcräknas icke »löntagares inkomst al boställe, hvarför fastighetsbevilluing redan blifvit innehafvaren påförd; icke heller den del af indelta arméens löner, sorn utgör åtkomsten från de genom vederbörande hostiillsdirektioner utarrenderade boställen, för hvilka fastighetsbevilluing erlägges», förefaller det mig såsom skulle ett rent afslag å Ur Oiivecrorias motion komma alt slå i sirid med den princip, hvarpå ofvannämnda undantag äro grundade.
På samma sätt, som vid indelta arméen, utgå nemi. lönerna lill tjenstemiinnen vid universiteterna dels af räntor och dels af statsmedel.
Det är visserligen så till vida en skillnad emellan indelta arméens och dessa tjenstemäns löner, att den inkomst, sorn vinnes af de till universiteterna anslagna hemman, icke, i likhet med inkomsten af arméens boställen, utgår uteslutande till tjenslemännons löner, utan inflyter i akademi-kassan, af hvilken universitetets samtliga utgifter bestridas; men en stor del af denna inkomst användes dock alltid till tjenstemännens aflöning, och för denna del betalas till staten en dubbel bevillning, först af fastigheterna, af hvilka inkomsten utgår, och sedermera af löntagaren.
Obilligheten härutaf framstår särdeles tydligt, om man tänker sig att de räntor, som äro an - 48 Den 6 Juni f. m. slagna till universitetstjenstemännens löner, öfverlemnades lill dem utaf räntegifvarne sjelfva, i st. f. alt ingå i universitetets ränteri, för att af räntmästaren distribueras bland löntagarne.
I förra fallet vore det klart att hvar och en blott borde betala bevillning för så stor del af lönen, sorn icke utgjorde inkomst af den donerade jorden; men, emedan räntmästaren besörjer distributionen af lönerna, och bevillning således icke kan påföras hvarje löntagare delvis, har man kommit derhän, att bevillning erlägges af hvarje löntagare för hela lönen, oaktadt för en Stor del af densamma, såsom härflytande från fastighet, bevillning redan förut blifvit en gång betald.
Jag tror således, att det afslag, Utsk.t i denna punkt tillstyrkt, icke är förenligt med de i 7:de §:n föreslagna undantag, och yrkar derföre återremiss af denna punkt, på det att Utslct må komma i tillfälle alt ännu en gång taga frågan i öfvervägande.
Mörner, Carl Göran: 1 afseende å den nu föredragna punkten, ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att lönerna till tjenstemännen vid universiteterna utgå af en särskild fond, till hvilken arrende-afgifterna lör universitetshemrnanen inflyta, och om det skulle hända att dessa arrende-afgifter något år skulle uppgå till mindre belopp än lönerna, så fy lies bristen af ett för detta ändamål vid föreg:de riksdagar anvisadt förslagsanslag.
Således kan aldrig en professor få mindre än lian, enligt slat, är berättigad till, hvilket deremot icke är förhållandet med de tjenstemän, hvilkas lön beror på afkastningen af boställe
Då för all jord betalas lika bevillning, den må tillhöra hvem som helst, utom kronan, och då en stor del af de Upsala universitetet tillhörande hemman äro enskilda donationer, så tyc kes det vara i sin ordning att af dem utgöres bevillning likasom af annan fastighet.
1 de fall, då den af fastigheten utgående bevillning inverkar på beloppet af tjensteinännens löner, såsom då den utgår af utarrenderade militära oller civila boställen, hafva åtskilliga klagomål fösports öfver dubbel beskattning, hvilka Utsk:t genom förslag längre fram i Betänk:t siik t afhjelpa.
För min d<J finner jag intet skäl alt återremittera denna punkt, utan anhåller att K. o. Ad. måtte bifalla densamma.
Ilr von Koch, Nils Samuel: Efter hvad Gr.
Mörner nu upplyst, vill jag endast tillägga att den anmärkning, sorn Gr. af Ugglas gjort, innefattade intet bestämdt förslag till afhjolpande af den påpekade bristen, utan endast en önskan att Ulsk:t skulle söka åstadkomma något mera samband mellan de båda af ho nom omnämnda sladgandena.
1 afseende härå, vill jag endast uttala min öfvertygelse att, så länge vi hafva särskilda grunder, elter hvilka bevillning utgår för inkomst utaf den lästa och af den rörliga förmögenheten, så uppkomma vissa oegentligheter, hvilka Dea 6 Juui f. m. 49 hvilka man icke kan undvika, ty om man skulle vilja drifva konseqvensen alltför långt, skulle man få en sådan mängd af undantag, att det blefve särdeles svårt att tillämpa författningen.
Det är på de af Gr.
Mörner och Hr von Koch anförda skäl, som Utsk:t afstyrkt bifall till Hr Olivecronas motion; och jag ber derföre, att, i likhet med dem, endast få yrka bifall till Utskits förslag.
Afven jag instämmer med de frenne näst löreg:de värde talarne.
I)e hafva gifvit denna fråga en så grundlig utredning, att föga mera derom är att tillägga.
Jag ber dock att få fästa uppmärksamheten på den omständighet, att, när ifrågav:de jord skänktes till dessa stiftelser, så var det med alla de onera, som ålägo den, och det förefaller mig derföre särdeles besynnerligt ifrågasätta att dessa onera ej skulle fortfarande betunga densamma, utan att således den, som åtnjuter gåfvan, skulle besitta den roed bättre rätt, än den haft, som gifvit densamma.
Jag förenar mig derföre med den siste värde talaren i det yrkande, han framställt.
Man har begärt återremiss af denna punkt, på det att Utsk:t måtte taga i betraktande det sammanhang, som borde finnas emellan densamma och 7:de §:n.
Jag föreställer mig, att man icke behöfver säga Utsk:t hvad det har att i detta fall göra, utan endast uttrycka den önskan, att Utsk:t icke må begå alltför stora orättvisor.
Utsk:t har nemi. i flera afseenden varit ganska hårdhändt, särskildt i fråga om de beskattningsföremål, som afses i Hr Olivecronas motion.
Hvad beträffar de af akademierna utarrenderade egendomar, är det verkligen mycket fråga om man icke kan anse dem såsom statens tillhörighet, då akademierna sjelfva icke kunna disponera dem för något annat än statsändamål.
Huru dessa donationer äro beskaffade, har redan blifvit af föreg:de talare utveckladt, och detta, jemte det förhållande att staten i flera fall kan företaga åtskilliga förändringar i afseende å dem, lemnar det utom tvifvel att dessa donationer äro att anse såsom statens egendom.
Med denna statsegendom förefinnes det egna förhållande, att den af motionären föreslagna frihet från fastighetsbevillning är det enda sätt, hvarigenom det kan undvikas att icke för denna egendom en dubbel beskattning kommer att ega rum.
Först erlägges nemi. för denna, såsom för all annan jord, fastighetsbevillning efter 2:dra art., sedermera utgår större delen af den inkomst, akademierna hafva af samma jord, till löner åt H. V. 4 50 Den 6 Juni f. m. lärarne, hvilka deraf erlägga 1 proc. såsom inkomstbevillning.
Slutligen brukas icke denna jord af akademierna sjelfva, utan den är utarrenderad, och arrendatorerne beskattas således för den vinst de anses hafva på sina arrenden, så att dessa egendomar, strängt taget, beskattas trenne gånger.
Lika med Gr. af Ugglas, tycker jag att samma grunder, som gälla i afseende å indelta arméens utarrenderade boställen, borde gälla för akademi-hemmanen.
Som likväl den ifrågav:de motionen har afseende äfven på hospitaler och andra barmhertighetsinrättningar, hvilka ega en mängd hemman, tyckes det mig att Utsk:t äfven deri bort finna en anledning att egna större uppmärksamhet åt motionens innehåll.
Rappe har yttrat, att de, som nu innehafva dessa egendomar, icke kunna besitta dem med bättre rätt än de, sorn donerat dem.
Jag förstår icke huru detta skäl kan vara användbart i detta fall.
De flesta af de ifrågav.de donationerna förskrifva sig nemi. från flera århundraden tillbaka, då allmänna bevillningen ännu icke fanns.
Så är förhållandet med de s. k.
Gustavianska godsen och med de flesta andra dylika.
Jag anhåller deföre att R. o. Ad. på dessa skäl måtte till Utsk:t återremittera den nu föredragna punkten.