Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksföreståndaren i näder medgrfwit, at Riksens Ständer sjelfwe mage foresta och fastställa en Grundlag, den yttersta skyndsamhet til detta ändamål mätte antvändas, och ct Loustitutions.Utskott genast sättas, pä det at detta för Landets framtida wälfärd sä angelägna ämne, utan ringaste dröjsmäl mä kunna sättas i full gang och Lenvik, samt begärde härä Herr Larous och LandtmarjkalkenS proposition.
Herr Den io Maj. 67 Herr karon och Landtmarskalken yttrade sig wara öfwertygad, at Ridderstapet och Adeln skulle bifalla, det et sädaut Utstött skyndsamt mätte förvrdnas; men at, enär Ridderstam pet och Adeln inom nagra fä ögonblick borde til stenum 1'lenorum pä Rikssalen upträda, medgäfwe ej tiden nu någon öfwcrläggning, utan kunde detta ämne äter uptagas wid äterkomsien derifrån.
Herr karon och Landtmarskalken tilkännagaf, at ifrän Hof-elancLlers-Embetet 700 Exemplar af Hans Kongl. Höghet Riks-Föresiändarens Riksdags-Berättelse, blifwit för Ridderstapets och Adelns räkning till Riddarehuset afiemnade, och att utdelningen deraf skulle ste wid dörren till Riddarehussalcn.
Ridderstapet och Adeln aftägade kl. ^ 12, under Herr Karon8 och Landtmarstalkens anförande til Rikssalen.
Sedan Ridderstapet och Adeln jemte sing Ke8pc-Ltive MedStänder pä Rikssalen afhört Hans Kongl. Höghet Riks-Föreständarens tal, sä wäl som Hans Masits Konung IV den 29 ^larcii innewarande
Är clatoracls ^kdicatious-strift/. och, uppä wäckt fragg af Friherre lVIannerbeim, Kar8 Xuoust, om npsägande af tro och lydnad ät Hogbcmälte
Konung och desi Bröst-Ärfwingar, Riksens samtelige Ständer, med uprepade stnstännniga rop hertil sit bifall uttryckt, samt ändteligen Ridderstapet och Adeln gemensamt med de öfrige Stände n sätt af Hans Kongl. Höghet
Hertig eXuu emottaga den nådiga försäkran, at han säwm Riks - VZ Den 10 Maj.
Riks Föreståndare täcktes fortfara i wärdén om almänna ärenderna, intil desi Riksens Ständer hunnit en ny Regeringsform utarbeta, och til Hans Kongl. Högbet öfwerlemna detta wigkiga arbete; hwarefter Hans Kongl. Höghet wille bestämt sig yttra, huruwida Han ansäge för sig möjligt, ac styrelsen fullfölja eller fumie sig föranläten , at återgå
Lil det lugn desi framfarna mödor och desi annalkande äldcr gemensamt päkallade; hwarefter Riksens Ständer, med siere görmer uprepade starka rop af vivat, uttryckt stn tilgifwenbet för Hans Kongl. Höghet; aterträdde Ridderffapet och Adeln pä Riddarehuset. plenum kl i e. m.
Ridderffapet och Adeln in» tagit sina säten begärde Friherre von platen, Baltsar, ordet, och hemstalde om Högloft.
Ridderffapet och Adeln ef skulle behaga med honom instämma deruti, at genom en formelig tacksägelse til Friherre Nannerbeim, kar,-- ^n^ust, för honom uttrycka sin högaktning, öfwer det af honom i dag tagna och för Fäderneslandet wigtiga steg, at pä Rikssalen wäcka fräga om Konung /»vonxns nu mera bifallna afsättelsc, samt
Desi BröstArfwingars uteslutande ifrän Arfsrätt Lil Swe. riges K>ona.
Herr karon och Landtmarskalken gjor-' he härpä genast propoginou til bifall, hwilken med et starkt rop af Ja beswarades.
Friherre von platen, kalemar, utbad sig fä tillägga, at denna tacksamhets betygelse icke alls» Den iv Maji.
69 allenast matte ffc munteligen genom Ridderffapetö och Adelns bifall, uran strifteligen, och bekräftas med hwarje Ledainots namn, som behagade detsamma äteckna.
Herr von LclogtTLnbt-in, vLvict, förmälte sig hafwa fullkonlligen bifallit
Friherre von 1-iLränif hemställan om en gemensam tacksägelse til Friherre tciunnerllniin, men ansag för sin del icke nödigt, at med hwarje Ledamots namn förse et af Ridderffapet och Adeln högtidligen fattadt beflut.
Friherre von NRten, yttrade sig ej kunna frångå denna delen afsin proposiiion; och syntes Rrdderskapet och Adeln nästan allmänt häruti med honom instämma.
Herr 8l;jölllLbrLnc!, ^nllers krcllrik, hemställde om icke Högloft.
Ridderstapet och Adeln skulle sinna med sina känflor i besia ögonblick instämmande/ at sjelfwe besluta och sineröspectj ve Med Ständer föreslå, at genom en stor Osyntatiou, anförd af Herr Nsron och Landtmarffalken och Talemännen, betyga Hans Kongl. Högber Niksförrständarcn Riksens
Ständers underdäniga tacksamhet förde prof af medborgerlig dygd och ädelhet, Hans Kongl. Höghet ädaga'lagt genom sin utfästelse, at säsom Nifsförestandare med Riksstyrelsen fortfara, och sit erkännande af Riksens ständers rättighet, at sjelfwe utarbeta och fastställa en grundlag, och anhöll, at Herr n-rron och Landtmarffalken häröfwer behagade göra Ridderftapet och Adeln proposition.
Herr l^aron och Landtmarskalken prcrxonsr-räe häruppå bifall til hwad Herr LlHöläs. br-urz 70 Den 10 Maj. branö förestagit, samt at om Ridderffapets och Adelns beslut meddela de öfrige resi^cuvo
Stättden underrättelse genom en i)ox>ncarion.
Ropades et starkt Da.
Herr Lhjököebranö, ^nöorz kreörio, hemställde widare, om icke Ridderffapet och Adeln skulle uti samma Tacksägelse-aönross behaga, enligt hwad man hade sig bekant, at bergare Ståndet redan beflutit, updraga Hans Kongl. 'Höghet, såsom Riksföreståndare, full magt och myndighet til freds afjkutande med de mot Riter krrgforande magter.
Pä gjord proposition af Herr Laron och Landtmarfkalkm bifölls yttrandet af den önffan, att Hans Kongl. Höghet, säsom Riksföreståndare, och i kraft af den honom, i sadan egenskap, tilkommande magt och myndighet, mätte, i anseende till Rikets högst trängande behof, läka wara sig om hjortar, att ffpndesamt bringa det angelägna fredswcrket til ändffap, och emedlertid til Rikets wärn taga de kraftigaste mätt; i anledning hwaraf en Oomuanon'til de andre Stånden skulle afgä med underättelse om detta Ridderffapets och'Adelns beflut.
Friherre ^lännerholm, Lars ^änAnst, hos Herr Laron och Landtmarfkalken samt Högloft.
Ridderffapet och Adeln har jag den äran <tt aflägga min ödmjukaste tacksägelse för det vffattbara wedermäle af gunst och godhet, hwarrned Högloft.
Ridderffapet och Adeln behagat mig heRa.
Det äger allt sitt wäi de af Ridderffapets och Adelns benägenhet, allsintet af nä-Avn min förtjenst, hwilken ej är annan, än at
Dey 10 Max. -r hafwa uttryckt et tänkesätt, hwilket igenflnnes i hwarje redlig Swenff mans bröst.
Friherre kalbi ^clam, föreflog at beflutet vin en Tacksägelse til Friherre
Lian. norheim äswen mätte communioeras de andre Ständen; hwilket, uppå gjord proposition, genast Bifölls..
Friherre bibbing-, Lengt, uppläste till krotoLollet följande:
För at snarligen erhälla en Grundlag, höjer sig denna röst af medborgerlighet och wälmening.
För ett sä angelägit werks bedrifwande, läre^ Ridderskapet och Adeln inom fä dagar skynda, att med utsedde Utskotts Ledamöter gä de andre Ständen til mötes, hwilket för min ringa rel är det jag innerligen önskar! pä det att det Lagstiftande Swea Folket mä snarligen tunna inför desi höga Styresman, Hans Kongl. Höghet Riksföreståndaren framlägga Ett af menni? ffowerk det mäst fullkomliga.
Aldrig kan det med mera skäl sägas icke för ofta, att Tidepuncten är inne och dyrbar till den älskade Fosterbygdens hjelp; Och hwar finnes den, utan i gode Lagar?
Landets behof är Fred, ja! det oundwiklrgg, det ljufwa lugnet, som med trygghet återför fängen till desi Fädernesland, krigarn till desi moder, till näringen, ja! till Jordbukarn, ifrän bwilken den. med eller utan bifall, blifwit ryckt, fliten som lemmen ifrän sin kropp. 72 Dek 10 Maji.
Icke mindre wigtig är öpnandet af Sjöfart för det Ständ, som sa Mildeligen gifwik prof af förskotter, att dem sig ersatta, uti desi förträffeliga yrke, med indragande i eget Land af nya tilgängar pä mynt och silfwer; men som stegen bertil fordra snabbhet i widtagandet, hwarpä ater bero Utrikes ifrån sa kallade oi-ctt^, wäre Skepps utredande och utförsels bland anrrat af de tunga Metaller som för wara ögon pläga sjelfwa Wägen; sä bör tiden noga r akttagas, som i annat fall för detta är gör alt förloradt: dä stär Skördemannen med bekymret, wanmägtig af warma, men hjelplös.
BruksJdkaren, för agd och modfälld i saknad! hopp om afsättning, Närings Jdkaren, ej mera sorgfri, pä den tld, dä han stal fatta beslut, at in, skränka eller utwidga desi handtering; ända til Lörängs- och Tionde tagaren, finner sig densamma i wäntan pä skörd, efter nedlagda mödor och för bewist nit.
Med. et ord!
Alla och deribland den bemma warande brödren hafwa enahanda och samma begär, som betz ifrän bygdernc här inställde eller ock hit utskickade, spitsat pä frihet, medborgerligt sjelfbestånd och säkerhet, förrttsedt och befästad! til allmän trefnad i Grundlagen, som jag tilönskar o§ et öfwer wära bedrifter allena mägtigt beskydd för Riksens Högloft.
Ständer, at samhällig! snart författa.
Friherre burell, Knut, hemställde om icke Llecroiswalet mätte företagas i eftermiddag, pä detz Den 10 Maj. 73 det Lonstitutions Ntffottet skyndsamt mätte wäljas och komma i werksamhet.
Friherre 8tael von kllol8tein, LoriitL I^uclviZ. anmälte sig att tala; men uppä af Herrton och Landtmarffalkenbegärd, och af Friherre Ltaet von Illoi8tein lemnad uplyslling, at det han ärnade yttra icke egenteligen ägde gemenskap med den nu wäckta fräga om tiden til LlLcror8 - wal, afftod han ifrän rättighet at mr tala, emot Herr L»ron8 och Landtmarffalkens honom gifna löfte, att i nästa plenum sitt yttrande anföra.
Herr Laron och Landtmarskalken förmälte sig inse angelägenheten af Llectorernas ffyndesamma wäljande, men hemstälde om icke Ridderffapet och Adeln skulle finna ordentligast, at dä detta wal i eftermiddag icke kunde medhinnas/och morgondagen more en helgedag, nästa ickenvm kunde utsättas til fredags morgonen kl. 8, dä efter LlecrorernL8 utwäljande och walets kungörande in pisno, desie genast pä eftermiddachen kunde sammanträda för att wäija Ledamöter till Lon8tiMtion3-Utskottet.
Herr Laron och Landtmarskalken hem» fiälde til Ridderffapet och Adeln af huru stort antal Ledamöter con8titution8-Utffottet borde bestä.
Atffillige olika tankar yttrades i detta ämne.
Fri - 74 Den iv Mas.
Friherre ivian nerllsiiri, Uars ^uAU8tr Herr Laron och Landtmarstalken och Högloff.
Ridderstapet och Adeln wägar jag ödmjukast underställa, att den till de respcLtive Med-Ständen förestagne
Deputation för att lemna dem del af Ridderstapets och Adelns bestut, rörande den ära min person är wederfaren, ej mätte äga rum.
Riks Ständen hafwa pä et högtidligt sätt ädagalagt sin erkänsla och tacksamhet, emot de Herrar och Män, hwilka kraftigt merkert til Fäderneslandets frälsning, och man kan ej dölja sig den skillnad, det afstånd, som wisar sig mellan'deras högst wägsamma tiltag, deras ärofulla föremäl och et anförande pä Rikssalen, hwars bifall ej kunde wara twetydigt.
Friherre ilanner lleims salunda yttrade begäran blef uppä gjord proposition bifallen.
Dä frägan om antalet af Lonstitutions-Utstoltets Ledamöter äter uptogs, och nägreönstade at det mätte til twä, andre til fyraafhwarze Lis85 bestämmas, yttrade sig Grefwe lantingshausen, Albrecht, det han trodde, at Riddarebus-Ordningen bestämde detta antal til fyra af hwarje liass.
Friherre l^lannerheim, lars August, xttrade sig ej känna, at sädant wore i RiddareHus-Ordningen utt-yckeligen stadgadt, men at han af egen erfarenhet kände, det praxis rörande Utstötts Ledamöters antal warit olika; hwarwid han såsom exempel anförde, at hemliga Utskottets Ledamöters antal warit olika de twän ns - Den 10 Maj.
7Z ne gänger han hast den aran at deraf wara Ledamot; at han föröfrigt trodde sig böraerindra, det et stort antal Ledamöter ästadkommer långsamt arbete, och et litet antal skyndsamhet: i anledning af hwilket alt Friherre lAannerbein, föreslog, at ej flere än twänne af hwar Llass til ^oustimtions Utstottet mätte wäljas.
Uppå gjord proposition af Herr Laron och Landtmarstalken blef Friherre lAannsrbeims tanka enstämmigt bifallen, med den tilläggning, at de öfrige respectivn Ständen skutte derom pä behörigt sätt underrättas.
Herr Laron och Landtmarskalken tilkännagaf, at han erhällit underrättelse, det de öfrige Ständen redan wörö ätskiljde, i följe hwaraf affändandet af Ridderstapets och Adelns osputation mäste til nästa plenum upstjutas.
Ridderstapet och Adeln ätstiljdes kl. 2.
In K6em ?rotocc>IIi 6.
Fredagen den 12 Majk. klenum fl. 8 f. M. Friherre Stael von wolstein, Lorlltr LilläviZ, som i anledning af Herr Larons och Landtmarstalkens i sista klonum gifna löste, upropades at tala, yttrade sig, det han ej hyste dest förmätna tankan, at Ridderstapet och Adeln skulle göra mindsta afseende pä hwad han kunde hafwa at anföra; det wore blott för egen tilfredsställelse han önskade fä nägra räder i Lrotocvllet.
Hans 76
Hans upsät hade warit godt, desi wälmenmg misikänd och pä den elaka sidan uttydd.
Han hade önskat, at hans tankar mätte för bans enMta räkning uptagas, och hade trott at en sädan önsta» ej skulle kunna honom wagras.
Han wore i en oberoende belägenhet, och sorte och behöfde ingen ting.
Emedlertid, dä han agde det hopp, at hans tanke pä annat sätt kunde blifwa börd, afstode han nu ifrän at yttra sig, äfwensom frän venriiLtion öfwer det ämne han hade at framföra, och begärde allenast at et af honom skriftligen författadt anförande, mätte, efter Llectors-walets stut, fä af Riddarhus-Fifkalen, Kongl, Lecreter-rren IkrL, inför Ridderffapct och Adeln upläsas, dä det torde tued mera tälamod afhöras.
Friherre U.uäbecl;, ^lexsnäer, upläste följande: 'Wid det nu blifwande bllectors-walet torde den frägan förtjena en närmare granstning och Ridderstapets och Adelns Beslut / huruwidä tlägon llisctor kan eller bör fä invoterg.8 til Ledamot uti nägot Utskott.
Föregäende Riksdagar hafwa framställt möjligheten af sädana wal, säfom följder af LIectorernL3 klurLllte, dä sädane Personer, ehuru constituerLlls Ledamöter uti Utjkotten, likwäl fortfarit i deras förut updrague Llectors guUitL; men dä allmänna opinionen nu mera ej synes godkänna fortsättningen af denna ? oaxi8, sä fär jag den äran förestä: at om en kllector genom de öfrigas sammanstämmande förtroende hädanefter kallas til UtstottsLedamot, och en sädan ny befattning emottager, han dä genast anses ifrän sin Lommission som Den is Maj. 77 Lic-ctor ffiljd, hwaröfwer jag fär'Utbedja mig Herr Larvns och Landtmarstalkens propositioQ.
Herr kefir, upläste följande OictL. men:
Fordom wid alla angelägna veputationer eller Utskott/ har det warit brukl-igt at gifwa dem en iustructiou.
Wid detta tilfälle skulle det kanske för mycket utdraga pä tiden.
Men en wifl plan eller luullameut tyckes likwäl wara t sin ordning at fä aflemna ifrän plena, för at k förwäg uttrycka Riksens Ständers tanka. Hwadan Ständernas bifall sedermera pä Utskottets betänkande alltid skulle snarare winnås.
De af Ständets Ledamöter, hwilka erindra sig 1772 ärs Revolution och 1772 ärs Regeringsforms antagande pä Rikssalen den 21 Augusti, lära äfwen päminna sig med hwad för en entbousiLsme samma Regeringsform antogs, och huru lycklig perlocl wi belefwade i 10 a 12 är derefter. — 1772 ärs Regeringsform war skröfwen af L:ne de bästa hufwuden, icke endast r Swerige, utan det ena kanske pä den tiden i hela Europa.
Konung m war sjelf patriot.
Han hade hemställt til Rådets bifall innan en Swensk Konung fick resa utur sit rike.
Det war igenom Riks Rädet Grefwe Ljelfies röst, som Han sjelf fick tilständ at resa til Italien.
Denna frihet för Swensta Konungar at göra utländska resor är ännu icke i sjelfwa den sä kallade Säkerhets-hwarken om t ald eller dem öfwerlemnad.
Hwadan det är sannolikt 73 Den 12 Majk. at bäde Konung arnes och Nationens olyckor härstamma ifrån desia olyckliga resor.
Detta förbud wisar en särdeles förtjenst af 1772 ärs Regeringsform. 1772 ars Regeringsform war detzutom fotad pä 1721 ars, och den pa den gamla Ko nunga-styrelsen och Konunga-Balken.
Allt detta ifrån Hedenhös grundar sig pä locken, pä behofwen, pä seder, xä tankesätt, pä manlighet och äfta, som ifrän längsta tider warit
Nordens eller Hy« perboreernas enstilta kännemärke och caracwru.
En sädan grundwal anhäller jag ödmjukast hos Ridderstapet och Adeln mä för alltid fä blifwa bibehällen.
— De förbättringar, hwilka under tiden och genom ärendernas gäng befinnas nödiga, kunna wid hwarje para^rapllc erindras; men at Stats inrättningen och Konungamyndigheten bibehällas til sin helgd, och at 1772 ärs Regeringsform blifwer det tunllamcnt, hwarpä Utstöttet stal upföra helg sin byggnad, derom anhäller jag ödmjukast.
Om Herr Laron och Lgndtmgrstglken samt Högloft.
Ridderffapct och Adeln tillåter, sä torde härpä kunna ste proposition.
Lqdes pä bordet.
Friherre kurck, knut.
Da jag tänkk at tala i detta ämne, men blifwit af en wärd Ledamot, Friherre kuäbeck förekommen, fär jag blott göra en liten tilläggning.
Jag will icke tro, det den wid sednare Riksdagar widtagne praxis, at klectorer wäljg pä sig sjelfwe til Utstötts-Ledamöter, nu mera kommer at tjena Den 12 Maj. 79 kil efterföljd, och fär således föreflä et undantag för en wärd Ledamot, som denna gäng torde komma i fräga- Jag menar Herr Laron klack.- Iean, genom den allmänna congjciLl-atlon han inom Ständet äger, och hwartil han äfwen, genom sina kända egenskaper, at pä bägge ställen, säsom Lwctor och Utstotts-Ledamot kunna gagna, gjort sig berättigad: detta likwäl utan alt xrrvjuclicat för framtiden.
Herr Keuterlijeim, Larl, upläste följande till krotocoiiet:
Ater sammanträda Folkets Fullmägtige, at likt 1720 ärs Ständer, sä til sägande wid skenet af fiendernas krigsfacklor, teckna sin Regeringsform, sedan en bitter erfarenhet wisat den förras brister. O! att Fäderneslandets Wise och Fäder mätte mindre afskräckas af storheten af ämnet, än uplpst finna de fel som finnas i de förra, och rättelse för denna.
Grundade farhägor tilskapade 1720 ärs Regeringsform, hwilken oagtadt sin partiaiits, werkade en allmän wälmäga i landet, hwilken ej längt efter dest afstaffande, märkeligen afta. gil.
Jordbruket gpnnades, belöningar utdelades för odlingar, trädplantering, stenbus-bpganader, fär-afwelns förbättrande, icke som i senare tider stedt med granna tal samt smä penningar pä bröstet, utan wiktiga silfwer-käril, som ännu gä i arf; Bergwerken erböllo flera fördelar; Fabriquer inrättades och medel til dessas förkofring anwistes.
Fästningar upbpggdes, andra i ständsattes, stora- flottan ökades och stärgärds^flottan tilstapades.
Ost-Jndista och WestJndista handeln inrättades.
Dock-bpggnaden i Carls - ?s
Den 12 Majs. > Carlscrona fullbordades Genom OespotiZme-i, åtgärd lärer inom lika tid intet land upwisa ^ bättre oeconomi8iva. anstalter, än Swerige under sin frihet.
Olika begrepp och ma hända enskilda intresien gjorde Riksmötena nog ofta högljudde, och hwad wärre war instränrte sä Konunga-makten, at Regenten snarare war landets börda, än styrande.
Detta fel wällade desi undergäng och beredde 1772 ars Lonscirurion.
De mäst stridige förenade sig i oinskränkt förtroende til Regenten, och älla dygder troddes xersoiiiiier^äe i desi förtjusande person.
Han talade och hela bol-werket, ^ristocrLcken, et halft seculum ökadt, ramlade.
Häfderna kunna icke wisa någon Regements-förändring, som de första ären af sin tillvaro wisat gladare utsigter, , och mindre »varaktighet, ty redan 178g erfordrades den sä kallade Förenings - och Säkerhets/^cten.
Snillets, smakens samt de sköna konsternas lysande epo^ue war nu inne, beledsagade af en stigande fattigdom, luxe och arvetsffygghet.
QnsvXk- föll och med honom det prydeliga, som hans dräpeliga snille mägtadt bilda.
Eckade desi swärd ej Swensta xrovincei-ne, saknades ej eller nägon enda; och Fäderneslandet wann för sina upoffringar, Åtminstone et lysande rum bland Europas xoiicera. cis Stater.
Försynen som alltid wakat öfwer wart Listade Fädernesland, tillät senare tiders rysliga, och gifwe Gud icke oboteliga händelser, för at wisa nödwändigheten af en Regeringsform, som förmär trygga landets säkerhet, äfwen under en wräng Konung.
Jag fär underställa säledeS Högloft.
Ridderstapets och Adelns pröfning om Den 12 Maj. 8U icke 1720 samt 1772 ärs Regeringsformer kunde föreläggas Lonstitucions Utskottet, för at af dem Uttaga alla gagnande parazrapbLr, med uteslutande af dem, som funnits skadande, hwarigenom deras arbete lättades och kunde hastigare fullbordas, hwilket jemte grundlighetcn aldrig
Nog kan reLOnamenclera8.
Hwad Säkerhets-^cten beträffar, ropar wäre mcdbröders ännu rykande blod, huswille flyktingar och förlorade provincer, förbannelse, frän hwilken, likt ?Ln6ors8 Ask, alla olyckor öfwer land och folk utkommit.
Herr karon och Landtmarskalken tilkannagaf, at egentliga ändamälet för Ridderskapets och Adelns sammanträde i dag, wore, såsom af Anflaget syntes, walet af deras lectorer.
Grefwe tle la 6arclio, jacob, anförde, at Herr Laron och Landtmarskalken hade i denna erinran förekommit honom, och anhöll, at inga ventilation8-ämnen t dag, före UlectorLwalet, mätte företagas.
Uppä gjord proposition af Herr Laron och Landtmarskalken, blef detta af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Herr Laron och Landtmarskalken tilkännagaf, at krotocollet för Riksens Ständers kleynm Llenorum pä Rikssalen blifwit honom meddeldt, för at för Ridderskapet och Adeln up-, 11 läsas, 82 Den 12 Max. läsas, hwilken upläsning genast för stg gick; och, lydde detta krowcoli som följer: krotocoll häffet inför Hans Kongl Höghet Hertigen af Södermanland, tils widare Swea Rikes Föreständare, pä Rikssalen i närwaro af Sweriges Rikes Ender, den tionde Maji är Et Tusende Ätta hundrade och pä det Nionde.
Sedan Riksens Ständer, anförde af Landtmarffalken och Talemännen, intagit de för dem utsedde rum i Rikssalen, samt Hans Kongl. Höghet Hertigen Riksföreständaren, af Hofstaten företrädd samt af Desi Wakt omgifwen, dit ankommit, samt intagit det för Högbemälte Herre bestämde rum til wenster om Throneu, behagade Hans Kongl. Höghet öpna sammankomsten med följande Tal: "Wälborne.
Ädle och iPälbördige, Ärewördige, Wördige, Wällärde, Äreborne, Förständige, Wälaktade, Hederwärde och Redelige, Gode Herrar och Swenffe Män!"
"Jag har församlat
Eder i dag för at meddela Eder et ämne, hwars beskaffenhet ej kunds wid gärdags - sammankomsten Eder gifwas tilkänna, emedan dä ingen öfwerläggning war tillständig"
"Jag får säledes nu, Gode Herrar och Swenffe Män, afbörda mig den af Konungen mig updragne skyldighet, at tilställa Eder
Desi skriftligen författade Afsägelse-^ct, hwilken af Hof-LLMLiLren för Eder upläsas skal."
Un - Den 12 Maj. 85 Undertecknad Hof-Lant^ler upläste derefter VriAjnLlot af Kongl. Maj:ts Afsägelse-^ct, ord frän ord sä lydande som följer: °'J den Högstlofwade Treenige Gudens wälsignande namn." "WJ med Guds Nä de, Sweriges, Göthes och Wendes Konung m. m. Hertig til Schlesvig Holstern m. m., gore wetterligt, at sedan WJ i dag för sjutton är tilbaka utropades för Konung, samt med et blödande hjerta ärfde en ömt älffad och wördad Faders blodiga Thron, har Wär föresats dock warit at befrämja detta urgamla Rikes sanna wal och ära, ossiljaktige frän et fritt och sjelfständigt folks lycksalighet.
Dä WJ nu ej mer, enligt Wart rena upsät, kunne fortfara i detta Märt Konungsliga kall, och icke pä et för Ost och Wäre Undersåtare wärdigt sätt kunne främja lugn och laglig ordning inom detta Rike, anse WJ för en helig pligt, at afsäga Ost detta Märt Konungsliga kall, hwilket WJ härmed göre fritt och otwunget, för at til Guds ära fä tilbringa Wära äterstäende dagar, tilönffandes alla Wäre Undersåtare den Alrahögstes Näd och Wälsignelse til en lyckligare framtid för dem och efterkommande.
Ja! frukter Gud och ärer Konungen!
Til yttermera wiho hafwe WJ detta med Egen hand författat och undertecknat, samt med Wäkt Konungsliga Insegel bekräftat;.
Gripsholms Slott den Tjugunionde Martil, Äret efter Wär Herres och Frälsares Jesu Christi börd, det Et Tusende Åttahundrade och Nionde."
Fri - 84 Den 12 Maj.
Fridene Mannerheim, h>arr ^U»n8t, bwilken bos Hans Kongl. Höghet i underdånighet anmält sig at tala, blef nu dertil af Högbemält Herre anmanad, samt yttrade sig i följande ordalag:
"Durchlautigsie Allernädigste Furste i Swerige-» Rikes Föreståndare!" "Sweriges Rikes här Församlade Ständer!" "Hwad Eders Kongl. Höghet sa wäl nu, som i synnerhet förliden gårdag nädigst behagat Riksens Ständer meddela, hwad hwar och en nogsamt känner, leder mig til eftersinnande af Fäderneslandets ställning och wada, af medlen til detsammas frälsning.
"Femhundrade ärs besittningar, kilfer faills eröfringar, bära fiendens ok, olidligt för inwanarnes outplänliga tänkesätt emot moderlandet.
Tappre Stridsmän, kärnan af landets ungdom, fallne för fiendens swärd pä ärans fält, ännu flere för wanwärd, alle för en sak hwilken ej war fäderneslandets." "