Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den nuvarande innefattar att Riksens Ständer bestämt en tull, och en sådan som öfverensstämmer med Statens intresse, mensedatj öfverlemnas det åt Kongl. Majit, att derot!) besluta uti sådane saker , sorn kunna hafva afseende pa reciprocitet med främmande Nationer, och slutligen förekomma de åberopad#, orden i ajfeendz derpå.
Då måtte det endast vara i afseende derpå , som man lemnar Kongl.
Maj:ts rätt att jemka tariffen, och då ipan likväl erkänner att 60 §:n medgifver Kongl..
Maj:t äfven i andra fall rätt att nedsätta tullen, likasom den förbjuder honom att höja den, på annat än spannemål, så tror jag ej det kun-, na bestridas, att redactionen tål något tillägg..
Det har blifvit ytrradt, #t£ jag vöre inconseqvept i. mitt sätt att deltaga å Öfverläggningen rörande detta ämne.
Detta förundrar mig ej, t.y anmärktren synes ej. erkänna den grundsatts, att sedan en hufvudgruodsarts i ett mål genom pluralitetens formliga be - slut är fattadt, ingen som barett rigtigt begrepp* om en representants skyldigheter, har rätk hvarken att bjuda till att upprifva detsamma % eller att vid discussioncr, som i anledning af 45» t4 Augusti t. m. det samma följa, försöka att oförmärkt insmyga hvad redan är förkastadt.
Jag har varit nödsakad att, så vida jag velat deltaga i öfveriägqringen , antaga såsom god den tanka , som har segrat , och sedan consequent följa den såsom vore den min egen , men jag har derföre ej omkastat eller ändrat principer, hvilka jag i 20 år erkänt och efter förmåga noga granskat.
Således kan jag ej se, att det är något inconsequent , att understödja en proposition å ett tillägg, så mycket mindre som Utskottet föreslagit flera andra modificationer, hvilka, om man strängt skulle granska dem , ej äro så egenteligen föranledde af Utskottets befattning.
Vi hafva funnit, att Utskottet medgifvit en modificalion af den stränga grundsattsen, då Utskottet föreslagit den vikelsen från tariffsystemet, att Konungen skulle äga rätt att förbjuda varor till import, när omständigheterne så kunde fordra ; när så skett, ser jag ej, att det nu vore något värre att tillåta Konungen att höja eller sänka tullen, när omständigheterne sä fordra.
När Herr Tham yttrade, att vi drifvit den satts, att ej Riksens Ständer skulle äga rätt att 6jelfve besluta i denna fråga, förstod jag ej rätt hans framställning, jag ansåg den som en premiss till dst yttrande , hvaraf jag enskildt fick fägna mig > nemi- att ej vara consequent.
Det har blifvit yttradt , att fabrikater utrikes äro till bättre pris, emedan penDingeräntan der är lägre.
Jag får erinra att Banken hos oss till stor Ben 14 Aiegusti t. m, 4g 1 del Sr Fabrikernas förläggare.
Hvirje fabriksidkare får der låna 33 procent af tillverkningens värde emot 4 procents ränta.
Kan man ej klaga, att hon är för hög.
Herr von Hohenhausen har yttrat sig finna olämpligt att tulltaxan af Riksens Ständer bestämdes, och att han ej kände det nationens representanter i något land befattade sig dermed.
Man behöfver för att finna ett sådant, ej gå längre än till grannriket, i 75 §. af Norska Grundlagen står: ”Det tillkommer Storthinget *’att pålägga Tull och andra offentliga bör”dor &c. Men hv*d Herr von Hohenhausen, äfvensom flere andra ledamöter, anmärkt, att nemligen ett sådant bestämmande, genom representationen, kunde vara ofullständigt och under tiden blifva otjenligt, är i Norrska grundlagen förutsedt; deriöre finnes en annan §., den i7:de, som säger: ”Konungen kan utgifva och upp häfva förordningar, som angå handel,, tull "&c. dock må de icke strida mot constitutionen, ”och gälla blott proviforijkt till nästa S;orting,”
Derigenom år det möjligt, att vinna dst ändamål, desse Ledamöter åsyftat, och jag tror att vi borde följa samma efterdöme; ty det är till befarandes, atf Tulltariffen kan genom tillstötande händelser blifva olämplig, så mycket snarare, som den måhända blifvit uppgjord, utan samråd med vederbörande embetsman, och andra sakkunniga personer.
I Norrige vet jag att, då tulltaxan uppgjordes; skedde det efter ea för - Beit 14 Augusti e, m. ytgående öfverläggning mellan Chefen för Drät^ eelFörvaltningcn, flere köpmän och ledamöter af Storthioget.
Huruvida här någon sådan rådpläga ning ägt rum emellan Financelörvaltningen och Utskottet, känner jag ej och måste desto mera beklaga, att man nu ibland oss icke ser någon enda af Regeringens ledamöter, och således ej får höra ett ord om deras mening.
Det är då så mycket nödvändigare att noga se sig före, på det man ej må fatta ett beslut, sora kan hafva menliga följder.
Jag tror följaktligen att det tillägg, Herr von Hohenhausen föreslagit, vöre gagneligt.
Man kunde väl fråga, hvartill det skulle tjena, att Riksens Ständer bestämde tullen, om
Konungen ändock skulle äga rätt att jemka den efter andra omständigheter än motsvarighetsförhållanden?
jag erkänner att den osäkerhet om tullafgifternes beW. lopp, sorn deraf uppkomme, är ganska stor; men jag tror, att Svenska Folket vinner derigenom , att sedan Ständerne bestämt en viss. tariff, den ej kan godtyckeligen förändras, utan goda skäl och uppgifne grunder.
Ingen tariff uppgjord, så har ej godtycket något rättesnöre, mera hädanefter än hittills, jag Skulle måhända önska ett tillägg till Herr von Hohenhausens hemställan, nemligen det att, om en sådan jemkningsrätt skulle åt Kongl.
Ma ju öfverlemnas, borde den blott räcka tilL nästa Riksdag; men om jag rätt fattar 60 §.
For men, så kan det ej behöfvas.
Der står:; Jamt hvad.
Rilfens Ständer drfstitom [ärfkildt hvarje JjLiksdqg fä forn Bevillning jjg åtaga, jag skulle tro.. $tt uti dessa orden innefattas rättighet för Riksens Ständer, att vid hvarje Riksdag äfven be - Den ii Auguiti », nr, 49$ stämma tullen, Jag är öfvertygad att tiden! omständigheter kräfva den jemnkningsrätt för Konungen, hvilken jag yrkat, och det torde ytterligare visa sig vid det speciella genomgåendet af Tulltaian, hvaröfver jag redan hört flere vigtiga anmärkningar göras.
Herr’Ehrenborg, Casper, förenade sig med Herr von Hartmansdorff» Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus:
Dea åsigt somlige synas aga, att Regeringsformens 60 § tillägger Regeringen rättighet att sänka tullafgifter i allmänhet, kan jag icke dela.
Dert skulle då också kunna sänka andra bevillningsbördor, såsom stämpelafgiftert.
Det är endast i afseende på tullen för spannemål, sorn ett Undantag blifvit gjordt, 'Tulltariffen bestämmer ~§ tull för rått socker och för tillverkadt Socket.
En nedsättning af denna senare tullafgift, med bibehållande af den förra, skulle ju rubba hela beräkningen till förfång för alU Sockerbruksanläggningar.
Derföre tillhör det Ständerne att göra en sådan reglering, att stadganderne bereda hvarandra till ett helt system!.
Ded tanka som Grefve Spens yttrat, att Regeringen skulle äga ratt att sänka tullen, kan jag icke medgifva, såsom icke enlig med Grundlagen.
Regeringen äger lika litet rätt att sånka tullen, som andra afgifter.
Likasom uti 1 § Konungens rätt är medgifven och erkand, att såsom oeconomisk lagstiftare göra undantag
Och förbjuda införseln af varor, likaså är här åt
Regeringen öfverlemnadt att derest handelsförhållanden fordra någon ändring, den då må ske, för att befordra handeln ellet etl för Svs* 494 JMw T4 Augusti e.
Ml rige formonlig reciprocitet.
Det är då tydligt att o hi någon ändring skedde för ett annat ändamål, skulle vid en blifvande Riksdag det gifva anledning till anmärkning Skulle åter såsom Herr von Hobenhansen yttrat, Konungen äga rått att efter fri pröfning af Rikets sannskyldiga nytta nedsätta tullen, hvar finnes då controllen?
Det Herrarna kallat missväxt, kan väl ej hafva afseende på Caffe, socker och dylikt, utan endast då säd.
Missväxt på Caffe och Socker har icke samma följd, som missväxt på säd.
Ingen dör af brist pä cgffe , men sädcsbrist medförer döden.
En sådan rätt att sänka tulleo, skulle till intet göra Ständernes rätt att sig sjelfve beskatta.
Jag tillstyrker derföre bifall å 2 §:n.
Herr tion Hohenhausen 1 Om vi skulle gå derhän, att äfven betrakta Regeringen såsom en fientelig magt, med hvilken vi hade att strida; visserligen vore det då rigtigt att den är såsom Grefve *von Schwerin yttrat, mera bnnden af Utskottets förslag ”att Regeringen ”blott, när reciprocitetsförhållandet sådant for’5drade, skulle äga någon jämkningsrätt.”
Jag trodde mig likväl hafva visat, att det icke endast är i afseende på reciprociteten, sorn denna rätt i och för landets nytta blifver nödig.
StatsRådets
Ledamöter voro då frie från allt ansvar, huru olyckligt för landet det än kunde gå i den ceconomiska stälningen, emedan de ej uti en sådan fråga fingo gifva några råd.
Om åter för Regerningen den rätt är gifven, (hviket jag tror, kunna ske ef - B*n 14 Augusti t. m. 49S ter 60 §;n, enär Ständerna det medgifva) att, efter vederbörande authoriteters hörande, jämka tariffen, så hemställer jag tillden ädle Grefvert om StatsRådets
Ledamöter tillstyrka en åtgärd, som är skadlig för landet och som är grundad på inga eller svaga skäl, huruvida ej 107 §. kunde tillämpas utan svaghet och i hela sin vidd-
Det är då , sådant bör komma i fråga.
Erhåller
Regeringen icke denna myndighet, gifves ej annan utväg för henne, än att sammankalla Ständerne , eller låta det olyckliga ske.
Man har sagt, att Konungen ge. nom Grundlagen skulle äga rätt, att sänka tariffen.
Så har jag ej fattat meningen; men Riksens Ständer kunna medgifva denna rätt , äfvensom att höja den, och det är derom jsg hemställer.
Jag tror att Fäderneslandets väl det kräfver, och att vi ej af en fåfäng jalousie om begagnande af våra rättigheter böra göra det som för landet kan vara skadeligt.
Herr Munck af Rofenjkjnld, Eberhard:
Hin. drad att från början öfvervara discussionen, vill jag blott inskränka mig att fästa uppmärksamheten på en grundsatts, oberoende af både det prohibitiva och det liberala systemet, nemligen säkerheten i speculationer , hvad angår industrieusa företag.
Om ett system är aldrig så riktigt i principe så är dock en hastig öfvergång till det från ett annat skadlig.
Den afskräcker nästan hvar och en ifrån att använda sitt capita! och sin arbetsförmåga på sådana företag i stort.
Äfvenså är det när det är 49® Ben 14 Augusti e, m. fråga om Konungens rätt att höja eller sänk! tullen.
Som en del Fabriksinrättningar mycket bero af tullen, så följer att om den, soni hade lust att ingå uti företag af denna natUrj ej vore säker att tariffen åtminstone några år skulle förblifva lika*, sorn den eri gårig blifvit bestämd, så skulle han håfva mycken anledning att afhålla sig ifrån företaget, jag är således af den tankeri, att till beredande af större säkerhet för iriduatrieusa speculationer är det nyttigt att Riksens Ständer sjelfve bestämiha tulleri, så mycket dé dertill äga rätt efter éoristitutionen och i det afseendet anser jag att Bevillningsutskottet snarare har medgifvit för mycket än för litet åt Styrelsens godtycke.
Meri då äf dé yttrade meningar i denna fråga, BevillningsUtskottets mest hannar sig min* iå tillstyrker jag bifall å Utskottets förslag.
Herr Thani: jag beklagar , att jag ännu eri gång nödsakas upptaga tiden Med stark, känsla af tillgifvenhet för min Konung , beklagar jig ^ att jag nu ser mig tvungen , att yttra, i afseende på Hans Rådgifvare, hvad jig hela tiden förtegat.
Flere hafva upprest iig emot deni , Och klandrat deras haridlings^- sätt j äfvert de , sorn nu vilja , att dessa saker skola öfverlemnas till deras råddag.
Måhända både jag Och Utskottet deraf Varit tippmåhade , att gä varsamt uti våra åtgärder , Och söka förebygga möjligheten att anklaga Rådgifvarne , så att m*n ej skulle få afledning att öriödigt ställa dem under 107 §, Detta ar öf sakeo* - 14 Augustt *. m, 49? saken , hvarför® BeviMningsUtakottet strängt hållit sig inom det område Grundlagen föreskrifver ,»och det är ock derföre, som jag anhåller om bifall å Bevillningsutskottets förslag.
Herr Grefven och Landt-Mar skalken gjorde proposition till bifall af 2tdra Punkten i Utskottets Utlåtande.
Ja och Nej. Grefve Spens:
Jag anhiller om votering, och att det tillägg Herr von Hohenhausen föreslagit måtte blifva contraproposition.
Jag har varit bland de Ledamöter, som delat samma tacka med Grefve Spens, men tror mig finna, att den motsatta meningen har stor öfvervigt.
Således anser jag en votering öfverflödig , och hemställer till Grefve Spen# , om han ick* Vilie afstå från sin begäran derom.
Herr Grefven och Landt-Mar skalken yttrade , att, om han icke fattat discussionen orätt, hade de värde Ledamöter, hvilka i ämnet talat, mindre fästat sig vid den af Utskottet framställde princip, än vid sjelfva radactionen uf ifrågavarande punkt.
Flere Ledamöter hade alldeles instämt i Utskottets åsigt, andre åter anmärkt, att Utskottet blott omnämnt de förhållanden, hvilka, i följd af Utländska Ridd 0, Ad, Prat. VII.
Band. 3* 49S Ifren 14 ugust i /. m.
Magters vägran elier bifall att ingå uti en för landet nyttig reciprocitet , kunde uppkomma; och Herr von Hohenhausen hade trott punkten böra förtydligas , så att derigenom matte undvikas , att Riksens Ständer åtogo sig ett ansvar, hvilket han funnit icke behöfva Riksens Ständer åligga.
Herr Grefven och Landt- Marskalken hemställde således, om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta , att redactionen linge något jenmkas och förtydligas , i hvilket afseende Herr Landt Marskalken föreslog i oljan— de ordställning:
;'Men då det på Kongl. Majt ”ensam ankommer, att, vid til ämpningen här”af, så val i afseende på utländska makter , ”bereda en för Svenska handeln förmonlig reciprocitet, som ock vid alla andra här gemenskap ägande förhållanden , bereda lyckliga ”röij ier af det utaf Riksens Ständer antagne ”TullSysteme, borde Riksens Ständer hos ”Kongl.
Majt i underdånighet anhålla, det ’’täckes Kongl.
Maj t &c.” Grefve Spenn:
Om det af Herr Grefven och LaodiMarskalken nu framstälde förslag »ntages, atstår jag från min begäran om votering.
Genom ordet reciprocitet är allt det uttryckt , 60m Herr von Hohenhausen och Grefve Spens tänkt sig, ty det förutsätter, att alla, som föra varör hit, taga varor utaf o*s, Genom 0*ri ia 4 ugust i e. m. förbehåll uttryckes dea önskan , att det må äga runi , endast då det kan pröfva» nyttigt ; det är strängare uttryckt här, än genom Herr von Hohenhäusens tanke; Men jag tror, art dea redaction sorn Herr Grefven och LandtMarskaiken framställt, fullkomligen tillfredsställer allas åsigter.
Herr Tham och Grefve Lagerbjelke, Axel 9 förklarade sig fullkomligt nöjde med den af Herr LandtMarskaiken iöreslagne redaction.
Med mycken glad* je antager jag Herr Grefvens och LandtMar-- skalkens förslag, helst j«g finner det vara bättre , än det jag framställt.
Under uppläsningen af förevarande Betänkande, som jag ej haft tillfälle läsa , och ej ens från början afhyrt , har mitt constitutsonella öra blifvit oroadt af det uttryck: att dit på Kongl. Maj’t ankommer.
Jag föreslår , att i dess ställe sättes : att dei åt Kongl.
Maj.t öfver tåtes , ty annars kunde det tjena till prtejudicat vid en följande Rjksdag , att man nu ansett en sfi beskaffad åtgärd ankomma på Konungens godtycke, och således *j kunna afgöias af Riksens Ständer sjelfye.
Herr Uggla, Goran Gurtaf: Jag instämmer uti den af Herr Munck af Rosenschjöld gjorda framställning , att redaclionen måtte förän - 5'oe Pen »4 Jujiu»k t. m, dras till 6/verlåt-es åt Kongl May.t.
Sådan hi» ock min mening varit i BevillningsUtskottet.
Herr Grefven och I, andt Marfkalktn erindrade , att det at honom nyttjade ifrågavarande uttryck äfven funnes i Bevillningsutskott*!» redaction af 2 Punkten.
Herr Ehrenborg!
Om jag ej bedrager mig , kunde pä det ställe , der detta uttryck står, detsamma ersättas med Kongl.
Majit är satt i tillfälle att berida det och det.
Det af Herr Roaenskjöld föreslagne uttryck passar ej väl in med meningen.
Jag kan ej ingå uti den af H*rr Ehrenborg föreslagne förändring , ty Kongl. Maj:t är vid alla Riksdagar lika mycket i tillfälle att vidtaga den ia frågavarande åtgärden.
Jag skulle önska, att det öfverlemnande , gom göres, måtte blifva så uttryckt, att kommande Riksens Ständer kunna se, att vår mening ej varit annan, än att blott för denna gång öfverlåta åtgärdens verkställande åt Kongl. Maj:t.
Således tror jag , att dst bör stå antingen öfverlåtas ellar öfvcrhmnas åt Konungen.
Grefve von SchwerinOm man skulle säga: ”det mi på Kongl, Maj t ankomma.” Hans Excellence Herr Grefve Marner; Adolph Göran:
För att förlika de skiljaktiga meningarnc får jag först anmärka att frågas är P*n i4 Augusti e. m. $ai. tvåfaldig.
Den ena år Riksens Ständers rätt stt bestämma afgifterne ; den andra är Konungens och Statens förhållande till utrikes makter och kännedomen om de vilkor hvilka antingen redan äro, eller framdeles med dem kunna uppgöras.
I det loria afseendet är saken bestämd genom Tractater, i det senare kan man endast approximative sluta till hvad som kan blifva fordringarna å ömse sidor , och de omständigheter sorn häruppå kunna hafva inflytande känner ingen.
Dä Rikets Ständer •medlertid nu bestämma afgifterne eber de allmänna Ssigter da äga af ämnet, utöfva da •in rätt; När de öfverlemna till Konungen att uti de utsatte afgifterne göra de förändringar som omståndigheterne kunna erfordra, taga Rikets Ständer ett försigtighetsmått som klokheten bjuder , och som är lika vigtigt för allmän och enskilt fördel, mea hvarigenom Ständernas rätt icke förändras , emedan denna öfverlåtelse icke räcker längre än till nästa Riksdag.
I enlighet härmed tror j*g, att redactionen kunde blifva salund* : ”Sorn Riksén# ”Ständer, uti den TullbevillcingsTarifF, hvil”ken kommer att utfärdas, icke kunna hestäm”ma annan tull å varor , än den som med förekommande af Tullförsnillning bäst försäkrar ”Statens inkomst , och således med Statens intresse öfverensstämmer, men Kongl. Majit en”sam , i afseende på utländska msgter , är i ”tillfälle bereda en för Svenska Handeln för— ”manlig rectprocité , borde Riksens Ständer , ”uti underdånig skrifvelse, upp fråga Kongl. ”M*}!? att icke allenast vidtaga alia de mått Sot Pen 14 .4i;i>nsti 1. m ”och 6teg
Han i afseende härå , med Isndets ”bä*ta finner förenlige , utan älven allmänneligen låta kungöra de jemnkningar eller förändringar i den stadgade TullTariffen elier införselförbud, hvartill utländska msgters bifall eller vägran att ingå uti en för landet 5’nyttig reciprocitet, kan föranleda så väl i ”afseende å förhållandet med sjelfva handeln , ”sorn äfven hvad angår hel- eller half-frihet ”för utländska fartyg , samt bestämmande a£ ”Skeppsumgälder m. m’’ Jag tror, att med denna redaction är Riksens Ständers rätt bevarad , och Kooungens förhållande i anseende dertill uttryckt.
Herr Munck af RoitnschjÖld ■
Det förslag Hans Excellenee Herr Grefve Mörner nu upp. gifvit, ingår jag så mycket heldre uti, som det är detsamma som jag framställt , med den skillnad blott i ord , som kan vara emellan öfverlåta och uppdraga.
Herr Grefven och Landt-Mar(kalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla den af Hans Excalience Herr Grefve Mörner föreslagne redactionen af 2 Punkten s Bevillningsutskottets Utlåtande.
Ropades Ja. y.djt Punkten.
"Tullbevillningen bör bestämmas till vis.
•,st procent af värdat, hvarvid iakttagas alle JM/1 14 .411 gust i «, m. *’de före skrifter , som i det förra Betänkandet ”finnas , angående dels Kongl.
Maj.ts och Ri”kets CommerctCollegii , eiler dst Embetsverk* ”sorn iör handelsstyrelsen sig uppdragen, skyl ”dighet ? att, elur inhämtade underrättelser ”om varupriserce , årligen fastställa ett medelpris till grund för Tullprocentens berak”ning å visse inkommande varor , dels att ”värdet å andra rnä , sedan godsägaren detsamma uppgifvit, och Tullbetjeningen ej, ”så frsmt de tillhöra resande, elier uppgå till ”500 Rrdr Banco, finner godt, alt dem sjeltve ”med tio procm’s förhöjning inlösa, bestäm”mas af serskildte Värderingsman , dels desse ”personers val och rätt till ersättning, dels ”Godsägares samt
Tullbetjenters rätt att hänskjuta tvistigheter om värderingar till en Ju. ”ry, dennes edgång och rättegångssätt , dels "om Auctioners anställande vid vissa tillfällen, ”förfarandet dervid m. m , dels om Spanne”msls Värdering efter RiksMarkegången , dels ”ock om värdets fasställande å utgående varor,” Herr Cederschjöld:
Jag får påminna om en anmärkning, som Grefve Hård löiut gjort, i afseende pä Värderings-Juryn.
Utskoitet har nemligen i sitt första Betänkande före-bget , att Godsägaren och Tullkammaren skulle utnämna hvar sina 2 Ledamöter , och dessa 4 tillsammans utvälja utom sig en Ordförande, Men som det lätt bör kunna hända, att rösterna falla tili lika belopp på 2 särskilta personer , hvilket fall Utskottet icke tyckes hafva förutsett , får jag hemställa , om icke stadgas t 14 Augiuti e. nu borde , att i dylika fall frågan skulle slutligen algöras medelst lottning.
Den förcvaiande punkten medför efter min tanka den olägenhet att det 5r tulibetjeningen ensam på hvilken» controll och conni Vence med Godsägaren dt t beror, on» varans värde blifver för lågt uppgifvit.
Man har lemnat det it tulibetjeningen ensam, emedan den med 10 procents förhöjning kan in„ köpa varan.
Man har velat genom den enskifta nyttan uppmana godsägaren , att ej sätta värdet för lågt , emedan han di lupe fart att mot 10 procents förhöjning mista varan, och genom tillfällst för tulibetjeningen att göra en god affaire, hindra ali connivence ; men Jag hemställer, örn det icke vöre bättre och lämpligare , att äfven lör andra lemna tillfälle att controllera.
Jag tror, att det kunde vinnas genom en anstallt, som är vidtagen i Danmark.
Stadgandet skulle då lyda sålunda; ”dels att värdet å andra varor må . sedan ”godsägaren detsamma uppgifvit , genom Auction bestämmas, si framt ej tulibetjeningen ”finnér &c” Det skulle derigenom kunna hända , att en tillämnad tullförsnillning kunde controlleras af en person , som råkade veta , att den förehades , endast derigenom , att han inställde sig vid tullporten och genom högre anbud tog bort godset.
Då vore en controll möjlig , och kanske vöre deruti ett stort correctif; med vår nuvarande tullbetjening är deremot det föreslagna correctifyet en nullitet i Pen 14 Augusti e, m. dä varan naturligtvis skull* straxt betalas , hvilket väl iå tullbetjenter kunna.
Herr non Hohenhausens Jag mäste verkeligen befara, att ledsna Ridderskapat och Adeln, och hade derföre velat afhålla mig ifrån att yttra mig om denna punkt, om någon annan hade frainstält den anmärkning jag ämnar göra, men då detta ej skett, anhållet jag om Ridderskapets och Adelns tålamod att afhöra det förslag jag går att framställa.
De af Utskottet föreslagne värderingsman , valde af PröfningsCommitiéen, synas mig vara ganska lämpelige.
En ytterligare förbindelse å dem kunde tilläggas nemi. att de skulle vara edsvurne.
Derigenom kunde Juryn blifva öfverflödig , som måste vara betungande för de bsndlande; Ty tullbetjeningen, när den har rätt att begära auction , är alltid i tillfälle att derigenom tilltvinga sig drickspenningar eller mutor af godsägaren , hvilken vet, huru mångå tvister vid Auctiontsrna kunna uppkörama, och huru man derigenom kan blifva blottställd för chicaner, hvilket än mera skulle försvåra handeln.
För mig synes således utvägen med Jury kunna undvikas, om man stadgade att i det fall, då varuvärdet öfverstiga 500 Rrdr eller varorne tillhöra handlande, i hvilket fall Jury blott är föreslagen, det skulle vara den handlande tillåtit, att betala tullen efter 10 procents högre värde, än varans förut åsatte pris , då tullbetjeningen skulle afstå från Auctionen , och det deraf följande dröjsmål undvikas.
Kanske är to procant nog 506
Btn i i ,/itgusti e. /«. högt, ty man bör ej förmoda annat än att edsvurne personer, valde af PröfningsCommitéen, skulle uppskatta varan efter bästa förstånd.
Jag erkänner att jag nu talar uti ett ämne, der jag ej har någon erfarenhet, utan blott några theoretiska kunskaper, men jag har ansett mig skyldig att framställa den tanks jag hyser, då dets möjligtvis kan vara till gagn för mitt fädernesland.
/ Herr Tham':
Ämnet är tröttanda och lång samt, men jag ber att först få upplysa, hurudant betänkandet är, och sedan gifva tillkänna, om jag rätt fattat de värde talarne.
Det förra betänkandet, omständligare äa denna kor. ta resumé upptager sättet, huru varorne skola värderas, är af det innehåll: att landets sty relse skall af de Svenske
Consulerne infordra uppgifter på alla gångbara priser för sådana varor, som till Sverige importeras.