Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledn. häraf har K. M. förklarat, all K. JVI. ville, utan att med dessa båda instructioner taga befattning, i nåder tillåta, att desamma måtte, såsom R.
St. begärt, genom tryck i Svensk författningssamling allmängöras, när R.
St. eller deras ombud deiom hos ■vederbörande sig anmäla.
Vid föredragningen af K.
M:s nåd. skrifvelse beslöts att lägga den till handlingarna; men jag skulle föreställa mig, att häraf icke något hinder må uppslå för att låta till StatsUtsk. afgå ett prot.utdr. med R.
St:s förklarande, alt fullmäktige i Riksg.cont. böra genom prot.utdr. erhålla det uppdrag, sora i den K. skrifvefsen finnes omförmäldt, eller att ombesörja ifrågavar, instructioners tryckning.
Jag tager mig friheten anhålla om Hr Frih. o. Landtm;s propos. till R. o Ad. på det förslag, jag nu haft äran framställa.
Denna hemställan af Frih.
Sprengtporten blef af R. o. Ad. bilällen.
Upplästes ett från BorgareSt. ankommet prot.utdr. af den 11 dennes, af innehåll, att Ståndet vid föredragning af Allm.
Besvärs- och Ekon.Ulsk;s utlåt.
W:o i65 beslutat, att 212 Den 14 Juni f. ra. R.
St. må hos K. M. i underd. anhålla, det täcktes K. M., med afseende på det erkända behofvet af en ändamålsenlig förändring i nuvarande nationalrepresentation, i nåder taga ämnet i öfvervägande och vid R.
St:s nästa sammankomst framställa nåd. propos., innehållande ett fullständigt förslag till representationens ombildning, eller ock meddela R.
St. de grunder, på hvilka K.
M. anser ett förslag i detta hänseende böra uppställas, allt för den händelse del nu hvilande förslaget ang;de en förändrad representation ej afR.
St. antages, eller detsamma, af Ständerna godkändt, icke kan af K. M. sanctioneras; i hvilket beslut BorgareSt. inbjudit MedSlånden att sig förena.
På begäran af Hr Lefrdn, Joh, Pehr, upplästes PresteStts prot.utdr. i ämnet af den 12 dennes, af innehåll, alt Ståndet, med ogillande af hvad Utsk, hemställt och vidhållit, beslutat att R.
St. böra iios K. M. i underd, anhålla, det läcktes K. M., med afseende på det erkända behofvet af en ändamålsenlig förändring i nuvarande nationalrepresentation, i nåder taga denna angelägenhet i öfvervägande och vid R.
St:s nästa sammankomst framställa nåd. propos, i ämnet, i den händelse det nu hvilanda grundlagsförslaget om en förändrad representation ej af R.
St. antages, eller om detsamma, af Ständerna godkändt, icke kan af K. M. sanctioneras.
Hr Lefrdn; Som vid afgörande! af detta ärende betänkligheter uppstått och tillkännagifvits af Landtm. ang;de den punkt, som nu utgör den enda olikheten emellan PresteSt:s och R, o. Ad;s beslut å ena sidan samt B.orgareSl;s å den andra, och då dertill kommer alt PresteSt. för sin del icke antagit BorgareStss inbjudning; så anser jag för min del saken idet skick, att R. o. Ad. svårligen lärer kunna anta-" ga BorgareSt;s inbjudning; men jag tror att anledn, vore för handen för R. o. Ad. att å sin sida inbjuda BorgareSt. till att förena sig med PresteSt. och R. o. Ad. uti deras i allo sammanstämmande beslut; men som det torde vara angeläget alt några moliver framställas lill BorgareSt. i detta hänseende, så vågar jag framställa följande förslag till beslut.
Det skulle nemi. lyda som följer: ’’Som hos R. o. Ad. betänkligheter uppstått att antaga Vällofl, BorgareStis inbjudning i anseende dertill, att den innehölle beslut om en underd, anhållan, det K. M. ville till nästkommande
Ständer öfverlemna grunder för den nödig ansedda representationsförändringen, enär grundlagen, i fråga om förändringar i samma lag, synes fordra att Konungens propositioner i sådana fall utgöras af bestämda lagförslag; så har R. o. Ad, icke ansett sig kunna antaga den gjorda inbjudningen. —- Men med anledn. deraf att Vallöf].
BorgareSt;s beslut blott i denna punkt skiljer sig från R. o. Ad:s och Högv.
PresteSlts, hvilka i allo öfverensstämma, tror R. o, Ad. sig hafva anleda, att vänligen inbjuda Vällofl. BorgareSt. alt i de begge nämnda Den 14 Juni f. m.
Si Amiens beslut instämma.”
Härå får jog anhålla 0111 Hr Frill, o. Latidlm:s proposition.
Hr Lagerheim, Lars Magnus; Jag har endast hegart ordet, lör alt i delta hänseende helt och hållet (örena mig i den framställning, som af Hr Lefren nu sednast blifvit giord.
Uppå derefter framställd propus, fann R. o. Ad, för godt förklara, alt som hos R. o.
Ad betänkligheter uppstått att antaga BorgareSt;s inbjudning i anseende dertill, alt den innehölle beslut om en underd, anhållan, det K, M, ville till nästkommande Ständer öfverlemna grunder för den nödig ansedda representationsförändringen, enär grundlagen, i fråga om förändringar i samma lag, syntes fordra att Konungens propostr i sådana fall utgöras af bestämda lagförslag, så hade R. o. Ad. icke ansett sig kunna antaga dea gjorda inbjudningen; men med anledn. deraf att BorgareSlrs beslut blott i denna punkt skiljde sig från R, o. Ad:s och PresteStts, hvilka i allo öfverensstämma, trodde R, o. Ad, sig hafva anledn, vänligen inbjuda BorgareSt. att i R. o. Ad;s samt PresteStts i denna fråga fattade beslut instämma.
Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, yttrade alt han icke ville begära voteiing, men han reserverade sig emot det fattade beslutet.
I anseende till riksdagens snart för handen varande slut, vågar jag vördsamt hemställa, att, om möjligt är, den inbjudning till BorgareSt., som R. o. Ad. niv beslutat, mätte på f. m. expedieras.
Hr Munck af Rosenschöld anhöll, att den af Hr Printzensköld vackla fråga måtte få hvila på bordet.
Hr Frih. o. Ka udim. yttrade, det R. o. Ad, torde finna, att så snart Ridd.Secrelerarens göromål medgåfve att R. o. Adis beslut Liefve uppsatt, lomme det att för 11. o. Ad. till justering föredragas, och alt tiden då torde vara inne för R, o. Ad. alt godkänna prot.utdr., eller att förändra det, eller att besluta i frågan ang;de tiden då det borde afgå. R, o. Ad. behagade (inna att en discussion derom nu på förhand vore åtminstone öfverflödig, och att det skulle bespara Ståndet någon tid, om R, o, Ad. behagade uppskjuta öfvei läggningen derom intilldess det prot.- lildr., sam skall lill BorgareSt, afgå, komme alt lill justering uppläsas, Till pröfning företogs SlatsUtskis den ii och 12 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 587, i anledn. af aninärkntc emot de i meni.
N:o 5j7 föreslagna reglementariska sladgauden ang:de lliksg.conlts betjening.
Den 14 Juni f. m.
Enligt de underrättelser, som jag erhållit, är delta Letänk. redan af tre Stånd bifallet.
Det är sålunda utan ändamål för efterrättelsen att härvid göra någon anmärkn.; men jag får likväl, såsom en reservation emot det beslut, sorn de tre Stånden hafva fattat, göra den anmärkn., vid hvilken Frih.
Cederström i sista plenum fästade sig, nemi. alt här är infördt ett stadgande, som är stridande emot hvad i Kronans verk brukligt varit, som är af följande innehåll: ”dock ankommer det på fullmäktige, att, derest sådant förordnande utöfver 3:ne månader oafbrutet fortfarit, tillerkänna innehafvaren deraf ett efter omständigheterna lämpadt arfvode, uppgående till högst halfva beloppet af skilnaden emellan haus förut åtnjutande aflöning och löneförmånerna för den tjenst, han blifvit förordnad att bestrida.” StatsUtsk:s utlåt.
N:o 587 Lief af II. o. Ad. bifallet.
Föredrogs ånyo BancoUtsk:s den ir och 12 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 194, öfver gjorda anmärkn;r vid mern.
N:o 174, innefattande förslag till åtskilliga förändrade stadganden i 1 och 2 artiklarna af bancoreglementet.
Jag har inhemlat att två Stånd redan bifallit detta betänkande.
Följden deraf är, att om R. o. Ad. möjligen på grund af de erinringar, som här skulle kunna göras, förändrar betänk., eller afslår det, så kommer det alt gå till förstärkt Utsk., emedan sladgandena äro af beskaffenhet att icke kunna förfalla.
Det är troligt, att en sådan omröstning icke medhinnes; det är ock möjligt, att det tredje Ståndet redan bifallit betänkandet.
Det är endast på dessa grunder, som jag nu icke vill upptaga tiden med anmärkningar.
N:o 194 bifölls af R. o. Ad.
Ånyo föredrogos ej mindre StatsTJtsk:s den 12 dennes på bordet lagda meni.
Nto 590 angtde blifvande votering i fråga om handels- och sjöfartsfonden samt vissa bevillningsmedel ingående till Riksg.cont., rn. m.; än ock PresteSt:s samma dag bordlagda inbjudning till instämmande i PresteSt:s i anledn. af nämnda mern. fattade beslut.
Då Utsk. genom denna anmälan icke åsyftat att erhålla något yttrande ifrån R.
St. och ej heller att tillvägabringa något R.
St:s beslut, utan endast att tillkännagifva den åtgärd, som det ämnat vidtaga och som möjligen redan kan vara vidtagen, så anser jag att densamma, såsom icke erfordrande någon R.
St:s åtgärd, bör läggas till handlingarna, hvarom jag begär Hr Frih. o. Landtnäs proposition.
Då jag inom StalsUtsk. har till lior t den majoritet, som bidragit till det af så väl It. o. Ad. som PresteSt. och åtskillige reservanter inom Ulsk. så högt klandrade beslutet, så anser jag mig här, af grannlagenhet så väl emot R. o. Ad., som emot Ulsk., böra tillkännagifva de åsigter, hvilka föranledt mig att biträda detta beslut.
Jag hoppas att ingen skall kunna lägga mig till last, att några revolutionära åsigter dervid af mig varit bysta, och jag tror att hvar och en äger rätt att fordra samma aktning försina åsigter, som hanar skyldig att visa, samt visar andra för deras motsatta meningar.
Under innevar. riksdag har beklagligtvis en praxis i afseende på sådana frågor, hvilka enligt 69 §:n Reg.Ftn bort behandlas, blifvit följd, en praxis, hvilken , enär densamma varit i strid med grundlagens föreskrifter, varit så myckel vådligare, sorn densamma föranledt den mest brydsamma belägenhet emellan 2:ne RiksSt. och StatsUtsk.
Man har, när tvister uppstått rörtde Statens reglerande, icke vetat huru man skulle kunna reda sig; och hvar och en har trott sig böra samt kunna tolka grundlagen efter egna åsigter.
Detta sätt att följa en praxis i stället för grundlagen, häri förstärkta StatsUtsk. åstadkommit den kinkiga belägenhet, hvari man nu befinner sig.
Uti en så beskaffad ställning, har man likväl måst till någon del följa grundlagen, men man har icke kunnat följa den helt och hållet, emedan den antagna praxis bundit händerna.
Under sådana omständigheter, och då 2:ne hvarandra rakt motsatta meningar gjort sig gällande, samt hvardera meningen har 2:ne RiksSt:s majoritet på dess sida, och den, till hvars förfäktare jag har den äran att höra, äfven räknar majoriteten i StalsUtsk., så torde det vara förlåtligt, örn jag, ehuru majoriteten inom det Stånd, hvaraf jag har den äran vara en ledamot, hyllat de motsatta åsigterna, ändock trott mig både böra oell kunna följa min motsatta öfvertygelse.
Jag vill icke påslå, att icke den mening, sorn jag tillhör, möjligen kan vara oriktig;, emedan hvarje menniska är ofullkomlig och således aldrig kan vara säker att träffa det rätta, jag är åtminstone ej nog egenkär alt inbilla mig det; men då man samvetsgrann! följer den egna öfvertygelse!!, bör man vara fredad för tiilmälen af orena afsigler, ehuru skiljda åsigterna än kunna vara. 69 §:n Reg.Ftn föreskrifver en helt annan ärendenas gång, än den hvilken i detta mål af så väl StatsUtsk., som R.
St. blifvit följd.
Den stadgar, att när det är fråga om votering i sådana mål, som detta, så skall det icke voteras 0111 de olika RiksSlrns mening, utan det skall voteras om antagandet eller förkastandet af hvad StatsUtsk. tillstyrkt.
Ehuru denna grundlagens föreskrift icke blifvil följd, och oaktadt RiksSltns olika meningar i det stället blifvit framställda till votering i förstärkt Utsk., så får man likväl icke deraf draga den slutsats att 69 §:n Reg.- F:n till alla delar upphört alt gälia, ulan måste den enligt min tro böra i alla öfriga delar gälla, när del rörer stats - Den >4 Juni f. tn. reglerings- m. fl. i 69 §:n Reg,F:n oinförmälda frågor, Så» Junda kunna, enligt min tro, ej dessa frågor löffalla, om oek aine Stånd skulle yrka detsamma eller ogilla voterts-proposlna utan att framställa nya i de casserades ställe, alldenstund nämnde § stadgar, att StatsUtsk., förstärkt med så många ledamöter, att de blifva 3o af hvarje Stånd, skall votera i dylika frågor, nar 2ine
Stånd stannat emot 2.', oell ehuru enligt grundlagens bestämmande bär endast borde voteras om StatsUlskts och ej om RiksStms beslut, så blir en följd af ofvannämnda praxis, att voteringen bär bör för sig gå emellan de olika åsigter, som inom RiksSttn gjort sig gällande.
Det finnes ingenstädes föres k rifve t, att StatsUtsk. skall till RiksSttns gillande framställa voterts-proposir, ehuru Utsk. visserligen bort till RiksStins justering öfverlemna desamma, för att få god- ellef underkänd!, huruvida Utsk. riktigt uppfattat
Ståndens mening eller ej.
Skulle något Stånd finna, att dess mening icke blifvit rätt uppfattad, så må det återremittera betänk,, med föreskrift om rättelse deruti ; men jag finnér intet som berättigar StatsUtsk. att, till följe af voterts-propostnes casseling hos det ena eller andra Ståndet, underlåta att votera öfver desamma, då ingen anmärka, blifvit framställd emot uppfattningen eller framställningen af Ståndets beslut.
Om förhållandet verkligen skulle vara sådant, som på detta rum oell äfven inom PresteSt. blifvit förutsatt, så skulle följden blifva den, att 6g §:n Reg.Ftn blefve en fullkomlig illusion, Jag kan icke för min del begripa hvartill denna § då skulle tjena; ty oaktadt man i sjelfva verket icke kan neka till, att vissa frågor äro af den beskaffenhet, att icke enligt grundlagen få förfalla, när två Stånd stanna emot två, utan att de ovillkorligen måste i förstärkt Utsk. afgöras, så skulle man likväl kunna eludera detta stadgande derigenom I. ex., att de tvänne Stånd, som äro emot sjelfva anslaget eller saken, förklarade, att de casserade sjelfva voter:s-propos:na, och påstodo, att icke någon votering skulle få ske eller enligt grundlagen vore tillåten, Det skulle kunna bända för kommande lider, att de Stånd, hvilka nu så mycket yrka på delina Sats, derigenom skulle komma
Uti ett dilemma, ur hvilket jag icke ser huru de skulle kunna reda sig.
Man kan föreställa sig, alt då, vid en kommande riksdag, SlatsUtsk. tillstyrker anslag, samt 2tne
Stånd bifalla, men de 2:ne öfriga Stånden afstyrka desamma, samt det till följd af 6q §:n Reg.F:n skall komma till votering, all votering likväl uteblifver, emedan de 2.‘ne sistnämnda Stånden under en eller annan förevändning cassera volerss-propossna, saint förklara att ingen votering enligt grundlagen bor blifva af, och hvem skall då slita denna tvist?
Således skulle man i sjelfva verket med 6g §:n Reg.Ftn icke vinna någonting, och de flesta anslagsfrågor, då ej 3:ne
Stånd sig derom förenat, förfalla.
Det Den i4 Juni f. m.
Det är af detta skäl jag ansett mig skyldig att biträda StalsUtsl:s af så många klandrade beslut, och det så mycket hellre, som jag ej trott mig böra fästa mig vid ögonblicket, utan handla med afseende på framtiden, hvilket jag tror är af mycket större vigt.
Med den sista värda talaren ber jag att få till alla delar instämma.
Jag bar likasom han deltagit i pluralitetens beslut; mina motiver äro alldeles lika med bans, men jag kan icke underlåta att yttra den önskanj att denna fråga aldrig kommit å bane.
Då den likväl nu gjort det, måste jag förklara, att jag icke kunnat finna annat, än att det varit min pligt att i denna fråga deltaga i pluralitetens beslut.
I detta ämne har Ståndet redan hört och läst så mycket, dels i skrift och dels i tryck, att jag icke tror något nytt vara att derom vidare säga.
De tvänne siste talarnes anföranden hafva, så vidt jag fattat syftningen deraf, egentligen afsett rättfärdigande för dem, derför att de hyst olika åsigter med Ståndets öfriga ledamöter.
Sådant måste naturligtvis vara dem obetaget.
Jag yrkar blott att R, o. Ad. icke måtte bifalla Hr Munck af Rosenschölds förslag att lägga inbjudningen till handlingarna, utan alt R. o. Ad. måtte densamma bifalla, på sätt som i sista plenum af Frih.
Cederström och flera andra talare yrkades.
Jag har så ofta hört, hurudan mening
Hr von Hartmansdorff, och den majoritet, som här vanligen visar sig, hyser om denna fråga, att jag derom icke behöfver någon vidare upplysning.
Jag undviker derföre också, lika med Hr von Hartmansdorff, att ingå i någon discussion öfver grunderna för denna frågas behandling; men jag ansåg mig böra begära ordet, då jag hörde Hr von Hartmansdorff föreslå en annan propos., än den Hr Munck af Rosenschöld begärt.
Hr von Hartmansdorff synes önska, att Ståndet skall bifalla en anmälan af StatsUlsk., ehuru StatsUlsk. genom denna anmälan ingenting har tillstyrkt.
Jag vet icke hvad det skulle vilja säga att bifalla en sådan anmälan.
För min del kan jag icke gilla att StatsUtsk. hatgjort den, emedan det var tydligt att densamma skulle lemna ett tillfälle åt majoriteten inom detta Stånd, att, likasom majoriteten inom PresteSt. redan gjort, på grund af en sådan obehöflig anmälan vidtaga en åtgärd; men jag önskar för min del, om jag icke har något hopp att kunna influera på majoritetens åtgärd i detta fall, att till prot. få protestera emot all annan åtgärd i afseende på denna anmälan, än att lägga den till handlingarna.
Frölich, som troligen 26 H. 28 al 8 Den i4 Juni f. m. icke var tillstädes när detta mål förra gången förehades, lärer i dag icke gifvit akt på föredragningen, ly det som nu är föredraget är icke blott StatsUtsk-.s anmälan, utan äfven PresleScs lillkännagifvande af dess beslut i fiågan, jemte nämnda Stånds inbjudning till R. o.
Ad. att i samma beslut instämma.
Det ar bifall till denna framställning, som jag tillstyrkt.
Jag får förklara, att jag alldeles icke gjort del misstag, som Hr von Hartmansdorff nu anmärkt; ly jag observerade mycket väl, att inbjudningen föredrogs på samma gång som anmälan ifrån Utsk. ; men jag afgat mitt svar directe på hvad Hr von Hartmansdorff begärde, och han omtalade icke något annat än StalsUtsk:s anmalan.
Hvad föröfrigt nu den besagde inbjudningen beträffar, så är dea naturligtvis af samma beskaffenhet med alla andra inbjudningar, alt, enligt hvad alla partier förklarat, kunna upptagas eller ej, allt efter behag.
Jag har således ansett mig icke behöfva taga någon kännedom deraf.
På begäran af Hr von Hartmansdorff, blef PresteStts inbjudning uppläst.
Efter nu inbjudningen blifvit upplärt och föredragen, så nöflgns jr g, för min del, förklara föist min förvåning deröfver, att PresteSt. velat börja med exemplet af att förklara StatsUtsk. hafva Irädt utom grundlagen, och att såsom en efterrättelse öfverlemna denna förklaring lill Disk.
Vid alla de riksdagar jag bevistat, och som räknas ifrån år i8:5, har jag aldrig erfarit, alt man hyllat den princip, att
Stånden ägde rättighet att gifva Utskm föreskrifter för deras tillgöranden.
Utsk:n bestå af representanter likasom RikSt:n, och halva såsom dessa sina functioner att fullgöra i enlighet med grundlagen.
Grundlagen är deras enda rättesnöre, och de behöfva alldeles icke göra något afseende på de föreskrifter, som kunna meddelas dem af RiksSttn, hvilka äga att fatta sina beslut i sådana ärenden, der de lagligen kunna besluta.
Dessa beslut skola af Utsk:n uppfattas, men några sådana föreskrifter, som dessa, hafva aldrig förr än nu kommit i fråga att ifrån något RiksSt. emanera.
Är det till en sådan inbjudning, som R. o. Ad. vill lemna sitt bifall, så mäste jag högligen protestera deremot
Det är numera alldeles solklart, att majoritetelerna vid denna riksdag inom R. o. Ad. och PresteSt. endast afse de beslut, som de sjelfve fatta, ulan att tillse hvad följden af ett sådant förfarande vid en kommande riksdag kan blifva.
Derom synas de icke särdeles bekymra sig, men det är icke svårt att förutse hvad följden skall blifva; ty det är temmeligen tydligt, att nästkommande
Ständer skola fästa en särdeles uppmärksamhet pä huru dessa begge
Stånd handlat, och att de hädanefter troligen låta dem först företaga statsregleringsfrågor, innan de sjelfve fatta beslut deröfver.
Jag iiinnar icke inlåta mig i något berömmande af de tänkesätt, hvilka här yttrat sig, icke heller af de Stånds beslut, som kunnat vara i fråga, emedan jag anser sjelfva saken endast röra en af StalsUt^k. vidtagen åtgärd; men hvad densamma angår, så tror jag, lika med PresteSt., alt StatsUtsk. har tradt utöfver gränsen för sin grundlagsenlig» rätt och befattning. 53 §:» Reg.- F:n lyder i första punkten sålunda : ”R.
St. välje genast, sedan riksdagen blifvit öppnad, de Utsk , hvilka skola ärendena bereda.”
Att bereda ärender är Utsk:ns sak.
De fall, för hvilka Utsktn äga beslutanderätt, äro i grundlagen nnggrannt ocii fullständigt antydda och tillkännagifna.
På ett annat ställe säges att grundlagarne skola efter deras ordalydelse tolkas.
Deruti ligger älven grunden för Ulsktns pligter och rättigheter.
Näst grundlagen, tolkad efter sin ordalydelse, loide äfven den praxis böra komma i fråga, hvilken varit följd vid voteringar i förstärkt StatsUtsk. under flera föregående riksdagar, så väl som under denna.
Jag liar haft tillfälle alt hafva R. o. Adts förtroende att såsom ledamot deltaga i förstärkta StatsUlskts voteringar, och grunden för dessa voteringar har alltid varit af Riks.Stln insända justerade votertspropostr.
Ett annat sätt synes mig äfven derutinnan eget, besynnerligt och oriktigt, då nemi.
StatsUtsk. består af 36 personer, men det förstärkta af 120 personer.
Alt nu voteringsrätten eller anslagsrätlen skulle hvila på 36 personer, men sjelfva voteringen verkställas af 120, synes mig vara alldeles orimligt.
På alla dessa skäl instämmer jag med dem, som yrka det behandlingssätt af detta ämne, som PresteSt. vidtagit, samt i den begäran, som blifvit gjord, att Hr Frih. o. Landtm, ville framställa propos. lill antagande af PresteSt:s inbjudning.
Att ett RiksSt. yttrar sin förvåning öfver att ett Utsk., efter Ståndets förmenande, träd t utöfver gränsen för sin grundlagsenlig» verksamhet, synes mig vida naturligare, än all en ledamot af delta Stånd öfver ett sådant handlingssätt sig förvånar.
Örn man kunde länka sig våra fordna partitiders SecrelaUtsk. och commissionär fortsatta under vår representation, så ser jag intet annat medel till förekommande deraf, än att emotsälla sig sådana till oordningar och störande af landets lugn ledande tilltag hos våra Utsk., hvilka likväl mäste erkänna R.
St. såsom sina principaler, med undanlag endast af Const.- Utsk., hvilket särskildt har vidsträcktare functioner för sig i grundlagen stadgade.
De tvänne ledamöternes af StatsUtsk. här afgilna förklaringar öfver sina opinioner och sitt handlingssätt inom StatsUtsk., respecterar jag såsom deras enskilda öfvertygelse, ehuru dessa förklaringar halta på många sidor och arbeta med en inre oriktighet, som måste göra alla 330 Den i4 Juni f. m. derpå byggda slutsatser felaktiga.
Den uttydning af 6g §:n Reg.Fm, som desse herrar vilja göra till fördel för sin mening, förfaller vid närmare skärskådande alldeles; ty efter 69 §:n Reg.Ftn, är det väl ingen nödvändighet, att votertspropostr skola till R.
St. afgifvns, och derom i Stånden öfverläggns lill godkännande eller afslag; men deremot är det bestämdt gilvet, att då StatsUtsk., sin pligt likmätigt, inkommer till R.
St. med tillkännagifvande, att i den eller den frågan, som rör statsregleringen, hafva RiksSt:n stannat i uppgifna skiljaktiga beslut, hvaröfver således votering i förstärkt Utsk. bör försiggå ; så äga också RiksSttn sin rättighet att utse den förstärkta nämnden, särskildt för hvarje sådan fråga.
Denna förstärkta nämnd äger då rösta öfver den frågan, men icke öfver någon annan.
Sådan är grundlagens tydliga mening.
St. äga vid detta tillfälle en obestridlig rätt, ifall den oförmodade händelse inträffade, att Utsk., bestående af partiman, antingen af irriga och vilseförda begrepp, eller af andra mindre ädla afsigter och syftningar, öfverträdt grundlagens föreskrifter vid bedömmande af livad som verkligen rör statsregleringen eller icke, då, säger jag, äga RiksSttn den obestridliga rättigheten att förklara, att de till en sådan fråga icke lemna StatsUtsk. någon förstärkning.
Jag frågar då, hvart StatsUtsk:s stora och städse åberopade rättighet att sammankalla förstärkta StatsUtsk. till votering tager vägen, den bortfaller.
Det är RiksSlm, som för hvarje fråga hafva rättighet att tillsätta sin förstärkta nämnd, för att med deras rätt öfver frågan votera.
För min del har jag i öfrigt redan förut tillstyrkt antagande af PresteStts inbjudning, samt förnyar nu denna begäran.