Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag betviflar ingalunda, att ju icke StatsUtsk. insett effekten af sitt förslag, men jag anser det illa, åtminstone oegentlig!, om man, för att vinna en större besparing på 9:de hufvudtiteln upställer sin beräkning på ett sådant sätt, att K.
M. nödgas använda besparingar, som höra till 7:de hufvudtiteln, i och för Stats-konl:s aflöning.
Rättast vore väl, att icke tillgripa en besparing på ett håll, blott för att få reservera den på ett annat, utan låta den ordinarie utgift, hvars behöflighet man medgifver, äfven få motsvaras af en ordinarie inkomst.
På dessa skäl anhåller äfven jag om återremiss af denna punkt för vinnande af rättelse i öfverensstämmelse med Hrr Sandströmers och v. Troils yttrade åsigter.
I anledn. af Frih. Palmstjernas anmärkn. emot mitt förra yttrande anhåller jag att endast få tillägga några ord för att ytterligare söka framställa frågan ur dess rätta synpunkt.
Då Utsk. yttrat den åsigt, att K.
M. för ärendernas gång inom Statskont. bör ega att disponera hitintills tillgängliga medel, till så stort belopp, att någon inskränkning i hvad, K.
M. funnet nödigt, f. n. icke skall ega rum, så måste deraf följa, att alla de tillgångar, hvilka upkomma i följd af den förändring med Statsregleringen, som Utsk. här föreslagit, verkligen böra vara af beskaffenhet, att K. 31. kan använda dem i och för Stats-kont:s aflöning.
Sådant skulle visserligen kunna ske med de poster, som utgått af besparingarna, men R.
St. hafva vid flera tillfällen gjort erinringar deremot, att tillfälliga tillgångar på besparingarna blifvit anvisade till fortgående aflöningar. 136 De □ 36 April f. m.
Jag tror derföre, att det vore mindre lämpligt, att R.
St. skulle indraga på Stat redan befintlige atlönings-anslag och dervid sjelfve gifva antydning på nyssnämnde sätt att bestrida den fortfarande erforderliga aflöning, som af berörde anslag utgått.
Hvad serskildt angår de 2:ne poster, hvilka utgått såsom hetalning till dem, som renskrifva Stater, och arfvode åt en på ett slags indragningsstat ställd tjensteman; så beder jag att få fästa upmärksamheten derå, alt en sådan framtida disposition af dessa medel, som Utsk. antydt, icke låter sig göra, enär någon emot Statskrifnings-kostnaden svarande aflöningsanvisning på expensmedlen icke kan ega rum, samt hvad nämnde arfvode beträffar, dess belopp icke är tillgängligt, så länge innehafvaren i tjensten qvarstår, och äfven vid hans afgång dessa medel icke kunna af K.
M. disponeras, emedan de då skola besparas.
Resultatet af ett bifall till Utsk:s betänk, i denna del skulle följaktligen blifva något helt annat, än hvad Ulsk. afsell, nemi. att K.
M. skulle blifva nödsakad att för Stats-kont:s aflöning årligen anvisa medel, sorn endast i nödfall och för tillfälliga behof böra användas.
Det naturliga synes mig derföre vara, alt icke göra större inskränkning uti de för Stals-kont:s atlönande redan afsedda anslagen, än som motsvarar det belopp, hvarmed de öfverskjuta hvad enl. den nya regleringen för della ändamål erfordras och hvarigenom ändock upkommer en ärlig besparing af 1,345 r:dr 16 sk.
Efter 2:ne gånger först lill bifall och sedan till återremiss af ifrågavar. punkt framställde, med blandade ja och nej besvarade propos:r, förklarade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, det han trott sig finna sin sednast lill återremiss af denna punkt gjorda propos. besvarad med öfvervägande ja.
3:dje punkten, angide Chartce-sigillatce-verket, 4:de punkten, ang:de Öfvcr-intendents-embetet, 5:te punkten, angide Postverket, öde punkten, angide förslags-anslaget till lyshållning m. fl. utgifter för kronans hus i Stockholm; 7:de punkten, angide anslagen till byggnader och reparationer i Stockholm och landsorterne, äfvensom för magasins-byggnader, säihufvudstaden som landsorterne, 8:de punkten, angide anslaget till remisslage; och 9:de punkten, angide forslags-anslaget till manta Isskrifn ings-p r ovision.
10:de punkten, angide frågan om förändrad reglering i afseende på de s. k.
Ad. ville i öfverensstämmelse med fattade beslut i dylika frågor, tillåta, att denna punkt lägges till handlingarna.
Utsk:s i denna punkt gjorda hemställan lades till handlingarne. lide punkten, angide de i öfrigt under 7ide hufvudtiteln uptagne utgiftssummor; och 12de punkten, innefattande hemställan, att R.
Stirs godkännande af denna hufvudtitel med hifogad tabell ej må lägga hinder i vägen för verkställandet
Den 2t> April f. m. 137 af det beslut, R.
St. kunna fatta i fråga om allmän förenkling eller indragning till Statsverket af indelta räntorne och tionden. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter yttrat och hemställt.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande SiatsUtsk:* d. 16 och 19 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 89, ang:de reglering af utgifterne under Riksstatens Ationde hufvudtitel.
1 :ta punkten, ang:de K.
Hr Silfverstolpe, Fred.
Pä sätt StalsUtsk:s betänk, uptager föreslog K. M. vid sista riksdagen R.
St., att på Bibliolhekels Stat låta upföra ett anslag af 1,200 r:dr till lön åt en vice Bibliothekarie.
Dä visades äfven så tydligt behofvet af förökadt arbetsbiträde inora det Verket, alt R.
St., ehuru icke bifallande upförandet på Stat utaf lön för denna tjensteman, likväl hemställde till K. M., att, i händelse af behof, kunna utaf det anslag, R.
St. vid 1844 och 1845 årens riksdagar beviljat för inköp af böcker till bibiioiheket, använda 1,200 r:dr lill aflöning åt personalen vid bibliotheket.
Behofvet är således af R.
St. erkändt, men att fylla detta behof genom minskning utaf det anslag, som blifvit anvisadt till böckers inköp, torde väl vara mindre lämpligt, för att icke säga inkonsequent, då man vid en föreg:de riksdag insett behofvet af ökadt anslag i och för bokinköp.
Härtill torde få läggas, att ända intill år 1809 en vice Bibliothekarie funnits inom Verket, hvilket anslag då endast utgjorde 1000 r:dr om året, hvaremot det nu är 8,000 r:dr.
Då utgjorde böckernes antal emellan 30 och 40,000 volumer.
Nu är delta antal 80,000 vohlmer.
Hvar och en känner i hvilken hög grad den inhemska tryckpressens alster stigit, och alt Bibliolhekarien är skyldig att hålla reda äfven på de minsta böcker.
Hvar och en eger tillträde lill dessa alster, roen den fåtaliga personalen kan icke som sig bör tillhandagå alla.
Ett bibliothek, som är fyllt med böcker, men saknar tillräcklig personal, är likväl ett dödt ting, ty om man skall få uplysning om hvad der är att tillgå, måste det ske derigenom, att alla de produkter, som der finnas, äro för allmänheten genom en tillräcklig tjenstemannapersonal lätt tillgängliga.
Att således lemna anslag till bokupköp utan att kunna underhålla en tillräcklig personal är ändamålslöst.
Detta anförande blef härvid afbrutet genom ankomsten af Hr Statsrådet m. m.
M:s höga vägnar aflemnade en Dess nåd. skrifvelse och 2:ne Dess nåd. propos:r till R.
Sedan Hr Statsrådet blifvit i vanlig ordning utbeledsagad, tilläde Hr Silfverstolpe:
Man torde måhända göra den invändningen emot förslaget af ökad tjenstemanna-personal vid Kongl.
Bibliotheket, att för detsamma icke skulle erfordras ett så stort anslag till bokupköp, sedan StatsUtsk. föreslagit, att åt Universiteten, i synnerhet Upsala, R.
St. må för sådant ändamål bevilja ett högre an - 138 Den 26 April f. m. slag.
Häremot får jag erinra, alt andamålet med Hibliotheken i Upsala och Slockholm är och bör vara hufvudsakligen olika.
Bibliotheket i Upsala bör afse upköp af sådana böcker, som hafva sammanhang med de undervisningsgrenar, som utgöra föremål för universitetets verksamhet, hvaremot ett bibliothek i en hufvudstad hufvudsakligen bör afse upköp af böcker i sådana ämnen, som äro föremål för det mera praktiska vetandet, men icke kunna förekomma vid Universiteten.
Såsom exempel på sådana ämnen vill jag nämna: fångvård, broltmåls-statistik, lösdrifveri, fattigvård, tullagsstiftning, näringsförfattningar, handel och sjöfart, kanal- och jernvägs-byggnader, agronomie, m. fl. sådana ämnen, hvilka, om de än någongång förekomma bland de offentliga föreläsningarna vid ett universitet, då endast äro att anse såsom bisaker, hvadan upköp af böcker i dessa ämnen icke kan vid Universiteten vara hufvudsak.
På grund af de skäl, jag nu anfört, och då, såsom jag förut nämnt, behofvet af en vice Bibliothekarie blifvit af B.
St. vid en föreg:de riksdag erkändt samt StatsUtsk. vid denna riksdag tillstyrkt en aflöning ät denna tjensteman ehuru på ett annat sätt, än jag nu tagit mig friheten hemställa, anhåller jag om återremiss af denna punkt.
Cederström, Rud. anförde skriftligen:
Utsk. medger, att 1,200 r:dr tagas af bokinköps-anslaget lill arfvoden.
Detta förordnades redan af 1848 års Ständer, och behöfdes således icke.
Sid. 6 i betänk. —•
Utsk. anslår åt Bibliotheket i Upsala 2,800 r:dr mera än Konungen begärt, (hvilket var 1,500 r:dr), på det att bokinköps-tillgången derstädes skulle blifva lika med den för K.
Bibliotheket, eller 8,000 r:dr; men minskar det sednares anslag med ofvanstående arfvoden 1,200 r:dr.
Man utgår från samma grund och slutar med att göra beloppen olika.
Upsala och Lunds Universitetet- erhålla tillökade anslag till Professors-, Bibliothekarie- och Adjunkts-löner, bokinköp, m. m. till ett belopp af 24,120 r:dr; men man nekar K. bibliotheket 1,200 r:dr.
Universitetets Bibliothek i Lund har fyra ordinarie tjenstemän, ehuru det är vida mindre än K.
Önskas alltså återremiss, till någon del på grund af Gr. C. G.
Mörners, men isynnerhet på grund af den af Hr D. G. Bildt afgifne, serdeles sakrika och öfvertygande reservation. K.
Bibliotheket eger verkligen så förtjenstfulla och kunskapsrika yngre tjenstemän, — jag må här upgifva de aktade namnen Kleming och Ahlstrand — att jag hoppas det en utsigt, att i en framtid gälda deras nit, må beredas dem och det embetsverk de tillhöra.
Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. till bifall å Utsk:s i förevar, punkt gjorda hemställan, ropades nej; hvarpå H.
Ex. hemställde om R. o. Ad. ansåge de gjorda anmärkmne föranleda till denna punkts återremitterande, samt då denna propos. besvarades med starka ja jemte ett eller annat nej, förklarade det han funnit ja öfvervägande.
2:dra punkten, ängrde 4 V rostetunnors upför ande pä Slat.
Den 26 April f. m. 139 Gr. W rangel, Tönnes
Det förefaller mig som vore icke allenast SlatsUtsk:s tillstyrkande i denna punkt, utan äfven K. M:s nåd. propos. föranledde af någon irring.
Med prostetunnan förhåller sig nemi. sålunda, att, enl. såväl äldre författningar som äfven K.
Resokn på presterskapets besvär af är 1719, en tunna spanmäl skall af hvarje församlings kyrkoherberge inom hvarje prosteri eller kontrakt erläggas till kontraktsprosten såsom ersättning för hans besvär med korrespondens och tillsyn öfver församlingarna och deras presterskap.
Denna prosletunna utgår således i allmänhet redan inom hela riket utaf kronotionden, men, såvidt jag känner, ingår hon icke i Hiksstaten utan i de afkortningar, som i orterne lill presterskapel och andra föremål anvisas, och hvilka således icke tillhöra kronans behållning.
Nu är förhållandet det, att man i åtskilliga delar af riket icke till fullo iakttagit att inom alla socknar eller deras kyrkoherbergen prostetunnan blifvit kontraktsprosten meddelad, hvarföre i sednare tider reklamationer från en och annan kontraktsprost hafva upstålt, dervid de anmält, att inom hvarje prosteri finnas så och så många församlingar, men att, som kontraktsproslarne endast undfått så och så många tunnor spanmål, dem måtte af de församlingar, som prostetunnan icke erlagt, tillerkännas ersättning för de tunnor, hvaraf de icke kommit i åtnjutande.
Dessa frågor pröfvas af K.
I3ef:h:de efter vederbörandes hörande och vidare af Kammar-coll:m, som derefter underställer sina beslut K.
M:s nåd. pröfning, emedan de innefatta disposition af kronans hittills behållna tionde anslag och sålunda inverka på Statsinkomsterne.
Om nu ett sådant kontraktsprostarnes yrkande bifalles, kan väl följden ingalunda blifva den, att sådant anslag upföres i Hiksstaten, utan att det endast afgår från kronans behållna tionde-anslag och åstadkommer sålunda en minskning deri vid beräkningen deraf, i följd hvaraf denna fråga bort ingå uti StatsUtsk:s inkomst-betänk, eller beräkningen af kronans inkomster.
Hitintills har åtminstone icke varit brukligt, att prostetunnorna upförts å Riksstat.
I öfrigt är Utsk:s redaktion eller framställning af förhållandet icke fullkomligt riktig.
Disk. talar till en början om det nybildade pastoratet Trehörna i Östergöthland.
Detta pastorat har åtminstone funnits sedan 200 år tillbaka till följd af ett Drottning Christmas bref, och med pastoraterne Främmestad och Näs måtte förhållandet vara enahanda.
Dessutom förhåller det sig ingalunda som Utsk. upgifvit, nemi. att prostetunnan utgöres af hvarje pastorat utan af hvarje församling inom pastoratet eller prosteriet, detta må nu utgöras af en eller flera församlingar.
De anmärkmr jag nu vördsamt tillåtit mig i detta ämne, anhåller jag måtte föranleda till åtteremiss af denna punkt.
Det lärer icke kunna nekas, alt de 4 tunnor spanmål, hvarom här är fråga, komma att blifva en Statsutgift, och då alla Statsutgifter böra upföras på deras behöriga Statsutgifts-titel, har StatsUtsk. ansett, att dessa 4 tunnor spanmål bort upföras å 8:de hufvudtileln, der åtskilliga prostelunnor redan äro upförde bland utgifter, som utgå till Clerici-staten. 140
Den 26 April f. m.
Man har sagdt, att Trehörna pastorat är gammalt, och den gjorda anmärkn:n kan i vissa fall väl vara grundad, men det pastoratet är åtminstone nybildadt i så målto, som det tillkommit sedan prosletunnorna från detta kontrakt i öfrigt tilhörande församlingar blefvo kontraktsprosten anslagna.
Delta pastorat har blifvit bildadt genom delar af de öfrige angränsande församlingarna och är beläget i en skogsbygd, der lieie församlingars gränsor sammanträffat och hvarest odlingstillfällen funnits, dem nybyggare uptagit och utgöra nu en högst liten församling.
Jag tror äfven, att Främmestads och Näs pastoraler af Skara Stift blifvit i sednare tider anlagde, men huru förhållandet är med Pajala pastorat kan jag nu icke erinra mig.
På sätt betänk, uplyser hafva de deruti omförmälde Kontraks-prostarne, genom K.
M:s serskilda utslag, blifvit tillagde tillsammans 4 tunnor spanmål, och jag anser derföre rikligt, att dessa 4 tunnor upföras på hufvudtiteln såsom en utgift, hvad de äfven äro, men deremot alldeles icke någon afkortning af Statsverkets inkomster.
Jag anser detta desto riktigare, som alla Statens inkomster, af hvad namn de än äro, böra i Stat uptagas, deraf utgifterna sedermera afföras.
Denna grundsats hafva R.
St. vid föreg:dc riksdagar godkänt.
Instämmande i den siste värde talarens yttrande får jag, i anledn. af Gr. Wrangels anmärkn., att han icke kunde erinra sig, att prostetunnornas upförande å Stat tillförene egt rum, äran nämna, att StatsUtsk. vid sisth riksdag, till följd af K. M:s nåd. propos., tillstyrkt, alt af det år 1844 nybildade Bjurholms pastorat Kontraksprosten borde tillkomma en prosletunnan af kronans utgående tionde i orten, och denna prostetunna borde å Stat upföras, hvilket af R. o. Ad. äfven bifölls.
Vid 1844 års riksdag afgaf K.
M. enahanda framställning ifråga om några församlingar, dem jag nu icke kan erinra mig, men ibland dem voro, om jag icke missminner mig, Mo och Gideå.
Jag tror således att hvad StatsUtsk. yttrat i detta hänseede är ganska riktigt.
Palmsljernas yttrande anhåller jag att få erinra, att det här torde vara mindre i fråga sättet för prostetunnornas uptagande i Staten, än huru de hitintills varit uptagne.
Jag tror, att i detta fall en likhet bör ega rum emellan de prostetunnor, som utgå till följd af äldre föreskrifter, och dem, hvilka i sednare tider blifvit anslagna.
Frih:n torde kunna uplysa, om vid föreg:de riksdagar uptagits på Riksstaten ständiga afkorlningar såsom för vin och byggnadssäd samt dammspann m. fl. afdrag.
Har icke så skett, bör väl äfven ett likartadt förhållande ega rum med prostetunnorna.
I anledn. af den sista talarens upmaning får jag nämna, att vin och byggnadssäden är upförd å Riksstatens 8:de hufvudlitel till kyrkors underhåll, och R.
St. hafva redan vid denna riksdag bifallit ett så beskaffadt anslag för Askersunds landsförsamlings kyrka.
Wrangel har rätt i hvad han yttrat.
Af den tryckta Riksstat, jag håller i Den 26 April f. m. 141 handen, kan jag icke se, huruvida det förhåller sig så, som Frih:n upgifvit, eller alt de af Gr. Wrangel omförmälda anslag, hvilka afkortas å kronans behållna tionde-spanmål, npföras bland Statsverkets inkomster och afföras bland hennes utgifter.
Jag betviflar alt så förhåller sig.
Det borde åtminstone så vara, ty derigenom funne man på ena sidan alla inkomster och på den andra alla utgifter.
Kan ' ingen bland Ståndets tillslädesvar:de ledamöter af StalsUtsk. lemna nöjaktig uplysning så torde denna punkt böra återremitteras, på det att förhållandet må för framtiden blifva ulredt hvilket det. ännu icke är, såvidt jag vet.
Jag vågar dock icke säga det bestämdt, emedan jag icke har bevisen i mina händer.
Som Rikshufvudboken icke är till hands, kan jag icke bestämdt upgifva, huruvida all den spanmål, såsom vin och byggnadssäd, hvilken är till kyrkors underhåll anslagen, är uti Rikshufvudboken uptagen bland utgifterne på S:de hufvudtiteln, men att en del deraf finnes der, derom är jag fullkomligt öfvertygad.
Under denna titel finnas uptagne till kyrkors underhåll 27,000 tunnor 16 kappar, hvaraf äfven vin och byggnadssäden utgår.
Enär, på sätt Hr Silfverstolpe nplyst, R.
St. vid föreg:de riksdagar bifallit prostetunnors upförande på Riksstat såsom utgift, äfven dä de i sednare tider blifvit anslagne, så lärer äfven deraf följa, att, om R.
St. äfven vid denna riksdag bevilja dessa prostetunnor, de äfven böra i Staten upföras såsom en utgift.
En utredning af hvad, som i detta fall varit förhållandet, torde R. o. Ad. finna egentligen icke hör till nuvar. anslagsfråga, utan frågan härom borde serskildt remitteras till StatsUtsk. för att utreda förhållandet; något, som jag dock tror icke inverkar på ifrågavar. anslag, enär de 4 prostetunnorna blifvit af K.
M. vederb:de tillerkände, och det följaktligen är R.
St:s skyldighet att anvisa medel dertill.
Jag bestrider ingalunda, att prostetunnorna må upföras bland Statsverkets utgifter, men jag finner olämpligt, att R.
St. tillerkännas rättighet besluta bifall till prostetunnornas beviljande, ty då kunna de äfven besluta afslag, under det att Kammar-colhm, på grund af gällande författningar och oberoende af R.
St:s åtgärd, tillerkänner Kontraktsprosten prostetunna för Trehörna nybildade pastorat.
Härigenom upkommer en dubbelhet i åtgärder, som bör undvikas.
Om misstag hitintills egt rum, bör sådant rättas och icke läggas till grund för R.
Sl:s beslut, emedan Konungen i annat fall betages rättighet att afgöra frågor om prostelunnas utbekommande, förrän R.
St. dertill samtyckt.
När nu StalsUtsk:s ordf. förmält sig icke kunna lemna bestämd uplysning, huru sig med ärendet för den förflutna tiden förhåller, är då skäl, att låta det fortgå så alt prostetunnor, som år 184S blifvit för framtiden anvisade, upföras såsom utgifter å Riksstaten, under det att tillförene anslagna prostetunnor afkortas på Statsverkets inkomster.
Vore då icke bättre att återförvisa denna punkt, än att, för återremissens undvikande antingen göra orätt, eller vålla oordning.
Frågan är i sanning så obetydlig, att det måhända icke vore skäl, att uppehålla R. o. Ad. med något vi - 142 Den 26 April f. in. dare yttrande i ämnet; men till hvad jag redan anfört, anhåller jag att få tillägga några ord.
Det är visserligen en sanning, att Kammar-coll:m meddelar ett utslag, som bestämmer, att prostetunna skall utgå, men detta utslag kan likväl icke föranleda R.
St. alt upföra någon prostetunna bland afkortniugar, utan hon kommer att upgifvas af Statsverkets tillgångar på ett annat sätt, men alldeles icke uptages prostetunnan under afkortnings-titel.
I räkenskaperna få dessutom afkortniugar icke göras ulan K.
Härförutan torde det för hvar och en, som tagit någon kännedom om Riksstaten och dess räkenskaper, vara bekant, att uti rikshufvudboken en mängd af utgifter afföras under benämning ordinarie och exlra-ordinarie afkortningar.
Således, om en del prostetunnor skulle afföras i rikshufvudboken under namn af afkortningar, hindrar detta icke, att dessa prostetunnor äro uptagne i Riksstaten.
Jag hade visserligen från början föreställt mig, att förevar, punkt skulle kunna bifallas; men då jag likväl nu hört olika tankar upslå om Utsk:s hemställan, ang:de de ifrågavar. prostetunnorna, och en talare redan uplyst, att Utsk. låtit sig komma lill last ett misstag om tiden för anläggningen af Trehörna pastorat, skall jag gerna biträda en åtteremiss af denna punkt, och det i Exped.:Utsk:s intresse, af hvilket Utsk. jag är ledamot; ty då delta Utsk. tillkommer, att i anledn. af R.
St:s fattade beslut föreslå underd. skrifvelse till K. M., hvilka skrifvelseförslag naturligtvis måste upsättas i hufvudsaklig enlighet med bifallne utlåt:n, synes det mig önskligt, att, till bevarande af R.
St:s värdighet, man, såvidt möjligt är, undviker, det i dessa skrifvelse!' faktiska misstag må få inflyta.
Jemte det jag förenar mig med Frih.
Palmstjerna, anhåller jag att få tillägga, att då man här sagt, att det vore olämpligt, att R.
St. besluta bifall eller afslag i en sak, som blifvit af Kammar-colhm afgjord, torde man likväl ihogkomma, att här icke är fråga om att fatta beslut i luifvudsaken, ty den har Kammar-colhm och K. AI. redan afgjort, på grund af gällande författningar.
Föremålet för R.
St:s åtgärd i detta fall är endast att tillse, det de ifrågavar. prostetunnorna blifva å Riksstat upförde, hvilka tillförene icke varit der synlige, och dä en sådan åtgärd föranleder ordning anhåller jag om bifall till betänk.
En annan fråga är, om icke all denna säd, såväl prostetunnorna som äfven vin och byggnadssäden, bör å Riksstaten upföras.
Önskar R. o. A. en utredning häraf, är det ett serskildt ämne, som icke lärer kunna sammanblandas med denna fråga.
I anledn. af Frih. Palmstjernas och Hr von Troils yttranden anhåller jag att få tillägga, att just derföre, att de ifrågavar. prostetunnorna må få, om jag så må uttrycka mig, samma plats bland Statens utgifter, som de äldre anslagna prostetunnorna innehafva, har jag begärt återremiss af denna punkt.
Jag önskar nemi. att de må utgå under afkortningstitel å kronobonden, hvartill alla dylika anslag höra, ehuru en del nu icke ingå direkte lill Stals - Den 26 April f. m. 143 verket, utan redovisas af upbördsmännen lill dem, hvilka äro berättigade att dem åtnjuta.
Denna inkonseqvens finnes emellan de äldre och i sednare tider anslagne prostetunnorna, så alt man ansett prostetunnornas beviljande såsom ett Statsanslag, hvilket K. M. skulle behöfva äska, och denna åsigt, har enl. min upfattning gifvit anledn. till en förvirring och oreda, som bör afhjelpas.
Jag får derföre i likhet med Hr von Hartmansdorff och Frih.
Cederström ånyo anhålla om äterremiss.
Då det i Utsk:s betänk, förekommande uttrycket ”nybildade Trehörna pastorat” anses oriktigt, som det äfven till en viss grad är, får jag likväl erinra, hvad jag redan tagit mig friheten omnämna, nemi. att det är nybildadt i jemförelse med de öfrige pastoraterne inom prösteriet.
Men om detta uttryck utgör binder för Exp.-Utsk. i författande af den underd. skrifvelsen till K. M., torde R. o. Ad. finna lämpligt, att delta uttryck uteslutes, och att det öfriga af punkten derefter kan bifallas.
Jag anhåller att blott få säga några ord i anledn. af hvad, 2:ne talare här yttrat, nemi. att prostetunnans upförande på Stat skulle anses såsom ett äskande af K. M. utaf Statsanslag.
Anslaget är redan beviljadt af K.
M. och kommer i alla händelser att utgå och har utgått redan innan det på Stat upfördes.
Det är blott en räkenskapsform, att dessa tunnor, hvilka i alla fall skulle utgå, upföras å Stat.
Såsom exempel derpå torde jag få upläsa en del af 3 punkten i StatsIltsk:s utlåt.
N:o 124 vid sista riksdag så lydande: ”För Kontraktsprosten öfver Ångermanlands nordöstra kontrakt har, enär han genom K.
Brefvet d. 17 Sept. 1843 förklarats berättigad att från och med år 1844 för det nybildade Bjurholms pastorat komma i åtnjutande af en prosletunna, att utgå af kronans behållna spanmålstionde i orten, K.
M. äskat upförande å Stat af nämnde tunna spanrnål till hvilken framställning, såsom grundad på ett redan lagligen pröfvadt förhållande, Utsk. tillstyrker bifall”.