Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då föiänarade organisationer med de flesta Statens embetsverk länge varit af behofvet påkallade, sorn ock för en del af dem äfven redan för sig gått, hvartill hörer, att dess embets- och tjenstemän varda så lönte, att de uteslutande kunna egna sin förmåga åt den tjenst, som innehafves, och, befriade från bergningsomsorger, ej nödgas, för att värja sig mot behofven och nöden, förspilla en tid, som för det allmänna går förlorad, ej utan skada; så fordras såsom ett ocftergilligt villkor härför, att, såvida embets- och tjenstemännen skola kunna vara hvad de böra vara, icke mer än ett embete eller tjenst af en och samma person må innehafvas, hvilken omständighet förtjena:1 blifva ett af hufvudföremålen vid ilrågavar. regleringar.
Man behöfver blott litet bläddra i calendern, för att finna, huru långt och gränslöst mångtjensteriet blifvit utsträckt i sednare tider.*)
Utom det att detta oskick blifvit allmänt tadladt, är det oförenligt med grundideen för samhällsförfattningen, att en Statens embets- eller tjensteman på en gång kan innehafva *)
En uppsats i detta ämne finnes införd i Aftonbladet för den 3 Sept. i834, som förtjena!1 att läsas.
Den 8 April e. ni. och sköta 2, 3, ja väl 4 embeten och tjenster, som äfven strider mot äldre författningar.
Vid 1823 års riksdag, om minnet icke alltför mycket bedrager, yttrade sig i detta ämne en numera afliden högre embetsman—jag menar Generalen m. m.
Gr. Franc Sparre.
Således hvad skicklighet och ordentlighet kan man väl vänta sig af en tjensteman, som, under de få arbetstimmarna på förmiddagarna, skall skynda ifrån det ena embetsrummet till det andia, för att hinna, som man säger, ”rafsa” ifrån sig åtminstone de nödigaste göromålen.
Hvad som nu icke medhinncs eller han ej är road af att göra, påkastas stundom yngre underordnade tjenstemän eller extra-ordinarier med eller utan arfvode.
Genom detta inrotade oskick, att en person opåtaldt får innehafva flera tjenster, utan att, åtminstone för en del, behofvet af nödig utkomst gör detta nödvändigt, undanhållas således tjensterna för en mängd yngre personer, som egnat sig åt Statens tjenst, hvaraf en del utmärkt skicklige, under tärande bekymmer för sin dagliga utkomst, såvida de ej äga enskild förmögenhet, få qvarstå som extra-ordinarier i 8 å 10 år.
Följden häraf blifver missmuth, olust för arbete, ja någon gång landsflykt, förtviflan och sjelfmord, hvarpå beklagligen flera exempel gifvas. lil om hvad jag här ofvan anfört, - medför detta mångtjensteri ännu en olägenhet, nemi. för rättsökande och andra, som behöfva skaffa sig upplysningar, lösa ett utslag, begära en afskrift m. m. d., de der någon gång nödgas löpa förgäfves flera dagar, innan den person kan träffas, som sökes.
Hvilken elak opinion måste det dessutom icke väcka hos de nog högt beskattade jordbrukarne m. fl. att veta och se, det Staten gifver en och samma person lön på 2 eller 3 ställen, fastän dessa löner sammanlagda för en och annan icke utgör någon öfverdrifvet hög summa, under det att de förre äta ett sparsamt bröd eller jemnt och rätt kunna lifnära sig med de sina för alt bidraga till desse tjenstemäns aflönande.
Härmed, har man ingalunda velat antyda, det icke arbetaren är sin lön värd; det är blott oskicket man klandrar, att flera tjenster opåtaldt få innehafvas af en och samma person, och att icke Staten så lönar sina embetsoch tjenstemän, det de, utan ekonomiska bekymmer, kunna berga sig med en lön.
Några skriftställare hafva öfver ifrågavar. ämne yttrat sig på följande sätt: ”Den förhatliga och förderfliga mångslöjden måste likväl ”framför allt undvikas, och ingen tillåtas bekläda mer än en ”befattning, emedan menniskosinnet i allmänhet icke är böj— ”ligt att på samma gång uppfatta flera saker, och man säl— ”Ian, utan skada, på en gång kan sköta mer än en.” ”Staten behöfver embeten, såsom delar af statsorganis”men; de statsborgare, som äga skicklighet att sköta något af D c n 8 April c. m. ’’af macliinens hjul, born åt det allmänna hembära den ”gärd af förmåga, likasom den, hvilken äger någon egendom, hembär en del deraf lill del allmännas behof, och ”den, som äger en frisk kropp i farans slund, uppmanas alt ”väpna den till landets försvar.
Vården af ett embete er”fordrar likväl stundom mycken lid, sorn den, hvilken inne”har det, måhända ej kan undvara, utan förlust af sin väl”färd.
Det är då billigt, att det allmänna ersätter honom ”denna förlorade tid, på det att Staten ej måtte nödgas undvara nyttan af hans kunskaper, hans integritet och akt"ningsvärda karakter, och derföre måste han undfå nog till ”sin bergning — icke till vällefnad och öfverflöd — samt "undfå det oafkortadt, utan alla dessa förnedrande och ”orimliga afdrag af fullmaktslösen, centonal, bevillning, ”pensionsafgifter och allt hvad det heter, hvarmed man hos ”oss förknippar embetsmännens noininal-inkomst och tvingar ”dem, att antingen umbära det eller genom andra, icke all”tid de lofligaste, medel söka sin ersättning.
Äfvenledes bör "Staten sörja för dem på deras ålderdom, efter deras död ”vårda deras enkor och oförsörjda barn, och göra det på ”ett värdigt och anständigt sätt.
Delta tyckes vara en sak "af så oändligt enkel billighet, att man måste förvånas öf"ver att den någonsin kunnat misskännas.
Den förhatliga ”och förderfliga mångslöjden måste likväl framför allt und"vikas och ingen tillåtas att bekläda mer än en befattning.
"Hvarje embete bör således upptaga mannens tid och löna "sin man” *).
Vid löneregleringen i Stats-contoret, under då var.
Presidenten Wirse'ns chefsskap, förordnades, attingen, sedan han kommit i åtnjutande af den högre lönen, fick innehafva mer än en tjenst på stat, hvarifrån dock något undantag lärer hafva gjorts med cancellister och kammarskrifvare, hvilkas göromål oftast bestå endast i renskrifning.
Från denna till nästa grad, äro lönerna ock dubbelt högre.
Vid Krigscollegii år i8ii förestående nya organisation, gjorde colbm, under ordför. af ofvanbemälde Frih. Franc Sparre, lind. framställning i samma syfte, hvarpå K. M. uti nåd. skrifvelse till Krigs-collrin af den 17 Dec. i83r, angrde collegii nya organisationj förklarade: - - - ”Hvad vidkommer eder hemställan - - - att ingen äf "collegii civile embets-och tjenstemän, må, sedan de kommit i "åtnjutande af den förhöjda lönen, kunna innehafva embete "eller tjenst med lön eller arfvode i annat publikt verk, vele "Wl uppskjuta denna fråga, för att till pröfning framdeles "förekomma, i sammanhang med de und. förslager lill an”dra verks organiserande, som komma att Oss i und. underställas. " - - - *) Sverige i framtiden.
Stockholm i833. png. 91.
I anledn. häraf gjorde ett tidningsblad ulom Stockholm,*) redan i Mars månad i832, följande anmärkning: ”Således, ehuru vederbör, tillstyrkt denna i alla embetsverk af omständigheterna så högt påkallade algard, har ”beslutet dock blifvit uppskjutet lill dess, enär det ej längre ”kan tillbakahållos, de ifrågavar. tjenstemännen hunnit blif”va tillräckligt försedde med tjenster, hvilka de naturligtvis ”då äga rättighet att för sin tjenstetid behålla.
När, om ej ”vid en så betydlig löneförhöjning, vid en så ingripande ny ”reglering af ett embetsverk, hade val ett sådant stadgande ”varit lämpligt?” - - - I anleda, af samma fråga, yttrade sig en annan skriftgtällare**) på följande sätt: ”Man ser, alt det obehagliga missbruket ännu fortfar ”att låta en och samma person på en gång innehafva flera ”tjenster på stat.
Utgifvaren häraf har flera gånger sökt ”göra höga vederbör, uppmärksamma på detta missförhållande; han anser sig likväl visst icke såsom auctor till denna ”ide'e, hvilken ulan tvifvel uppstått i många nitiska och ”rättsinniga embetsmäns hufvuden ; och det är således icke ”någon förfatlarekärlek, sotn framlyser, då han nu återigen ”på .samma ämne återkommer.
- - - Kan det någonsiu be”gäras, att en och samma tjensteman med lika drift, nit och ”omtanka skall kunna och hinna sköta två, tre, fyra särskilda embetshefaltningar på en gång?
Huru skall han iti”rälfa sin förmiddag, för att hinna på samma tid infinna sig ”på två, tre embetsrum?
Skola icke försummelse, dröjsmål, ”fruktlöst springande och frågande af parter och rättsökande &c. deraf oundvikligen följa?
Äro återigen en del tjen”ster af den föga maktpåliggande beskaffenhet, att de såsom ”bisaker kunna skötas; vore det ej då bättre att indraga el”ler med andra befattningar sammanslå dem?” ”Och på en annan sida, är det icke i alla möjliga af”seenden olämpligt, att t. ex. en exped.secret., som innehar ”tromansgrad och embete, och som, i egenskap af tillförordnad föredragande, ofta har ett betydligt inflytande på ”allmänna ärenden och enskildes angelägenheter, samt således nästan kan anses såsom depart.ehef och förman för ett ”betydligt antal lägre embets- och tjenstemän, — att en sådan embetsman derjemte är tjenstgörande notarie, cancel”list eller kammarskrifvare i andra publika verk, der lian i ”och för tjenstens skull måste taga order, icke blott af ledamöterna utan till och med af proto-notarien, kamere”raren m. fl.; och likväl upplyser statscalendern öfverflödigt, ”att sådant äger rum, och lill och med i vida större scala ”än nu blifvit anmärkt!” - - - *) Upsala Correspondenten den \t\
Mars i832. **) Granskaren 1826 i Fehr.
Jag anhåller att detta anförande mätte få afgå till det Ulsk., dit de omförnmlda båda motionerna blifvit afsända.
Frih. Toll, Guslaf Philip, anhöll, att detta anförande måtte få hvila på bordet.
Lades på bordet nedannätnnda utlåCn, från StalsUtskot tet: N:o 33, med återiemnande i vissa delar af en utaf Anders Normark från Westerbottens län väckt motion; N:o 34, i anledn. af Professoren E. G. Geyers motion, om inköp och inredning af tjenlig local för Riksarchivet; N:o 35, i anledn. af väckt fråga om de vid kronoparken Mösseberg belägna hemmans befrielse från skatt för dem anslagna andelar af nämnda kronopark; N:o 36, ang:de i fråga stal 1 d rättighet för innehafvarne af arrenden å kungsgårdar och iboställen vid f. d. Adelsfaneregttet, att öfvertaga de vid nya arrende-auclioner skeende högsta anbud; N:o 37, angtde yrkad befrielse från vägpenningar för dem, som vintertiden begagna den i Jemtland anlagda nya väg till Norrska gränsen; BevillningsUtskottet:
N:o 4> i anledn. af Riksd.fulin).
Gustaf Bernh.
Appelqvists motion 0111 kungörelses utfärdande att häradsskrifvare utan lösen skulle vara skyldige i mantalslängden anteckna hemmansköp, arrendecontracter m. m.; N:o 5, i anledn. af Riksd.fullm. J. O. Widegrens, af Anders Jonsson från Tuna såsom egen upptagna motion, om befrielse för allmogen att erlägga bevillning för utöfvande och försäljning af handsmide; Lagutskottet:
N:o 18, öfver väckt motion, ang:de grunderna för frii 1— seräntans utgörande; N:o 19, i anledn. af väckt motion om ändring i tullförfattningarna ; N:o 20, i anledn. af väckt motion om ändring i sättet för lands- och stadsfiscalers till och afsättande; N:o 21, i anledn. af väckt motion om utfärdande af ny consuls-stadga; N:o 22, i anledn. af väckt motion om tillägg till 17 cap. 32 §:n Rätteg.btn, sådan den lyder i K. förordn. den 20 Januari 1779; ig6 Den 8 April c. m.
N:o 23, öfver väckt motion om ändring i 8 cap. j §:n Ärfda-L:n. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. io om aftonen.
In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe, Lördagen den 11 April 184o.
Plenum kl. ro f. rn.
Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Då Hr Frih. o. Landtm, i sista plenum, vid frågan om en af mig begärd reservations cqrnmunicerande med de öfriga Stånden, väl inhemtade, om Ståndet ansåg öfverläggningen fulländad, men dervid lät bero; anhåller jag alt genom Hr Ridd.Secrettn få upplyst, hvilket Hr Frih, o. Landtm, ansåg hafva blifvit resultatet af öfverläggningen.
Ridd.Secret. yttrade, att som Hr Frih. o. Landtm., vid föredragningen den 8 dennes e. m. af Hr Munck af Fiosenschölds begäran att med de öfriga Stånden få communicerad en dess reservation, förklarade sig icke kunna framställa propos. till bifall å denna begäran, och något yrkande icke gjorts, att Landtm, skulle inhemta Ståndets tanke, om det yrkade en sådan propos., kunde frågan icke annorlunda anses, än såsom helt och hållet förfallen.
Jag anser mig då pligtig nedlägga min reservation deremot, och anhåller att densamma måtte blifva i prot. inlagen, då jag hoppas, att den på detta sätt kan blifva communicerad både MedStånd och efterverld.
Jag tror denna begäran icke kan mig vägras.
Jag har blott att tillägga: ”Num major fuit justitia ”an patientia?
Orator e nubibus Aristophanis.”
Jag har för denna saken gjort hvad jag har kunnat; det skulle smärta mig, att det varit så litet, om jag ej trodde, att Hr Crusenstolpe med fog kunde tillegna sig Brahes ord: ”Quid merui? ”quo te, mea patria, laesi usque adeo, ut rebus sis minus ”aequa meis?” Justerades 8 prot.utdr. för den 8 dennes e. m.
Justerades pleni-prot. för den i dennes.
Den ii April f. ra. ‘97 Hr Toll, Gustaf P hi I ip, hade inlemnat ett anförande, som upplästes, så' lydande:
Sedan jag nu varit i tillfälle att taga en närmare kännedom af K. M:s nåd. skrifvelse till R.
St., rör:de understöd för Skånska stenkolsverket, hvilken vid remissen till Bevilln.- Utsk. af Hr Hjerta mötte så mycket motstånd; anser jag mig, såsom motionär i samma ämne, härmed höra upplysa, att directionens för stenkolsverket und. begäran, sorn legat till grund för K.
M:s nåd. framställning, äfvensom min motion, afser endast denna begäran, i den händelse tullen å Engelska stenkol under denna riksdag skulle komma att nedsättas, till förlust för Skånska stenkolsverket, och är således villkorlig, beroende på det beslut R.
St. behaga vidtaga i afseende på denna tull; hvilken upplysning jag anhåller måtte få meddelas B^villn.Utsk., till hvilket jag äfven tager mig friheten öfverlemna bilagda berättelse *), som visar stenkolsverkets ställning vid sisth års slut.
Företogs till pröfning Ridd.Utsk:s den i och 4 dennes på bordet lagda mentor., i anledn. af åtskilliga förslag till ändring i Ridd.Ordningen.
De af Ståndets ledamöter, som tagit närmare kännedom af Utsk:s memorial i detta ämne, hafva funnit, att det innefattar förslag till en fullständig omarbetning af hela Ridd.Ordningen.
Det omfattar både grundsatser och bevekelsegritnder, både formen och innehållet för de liesta §§:r.
Om nu öfverläggningen skall upptaga både grundsatserna och tillämpningen, både §§:nes innehåll och deras formella beskaffenhet, så befarar jag, att öfverläggningen vid denna, likasom vid de frenne föregående riksdagar, komme alt upptaga flera dagar af R. o. Ad:s tid.
Innan öfverläggningen begynner, underställer jag Ståndet, om icke lämpligast vore, att man först öfverlade om sjelfva grundsatserna och icke befattade sig med ordalagen, förrän man inhemta!, huruvida Ståndet gillade hvad Utsk. i sjelfva grunderna framställt eller icke.
Örn man derefter tillsåge hvad som i afseende på redactionen behöfde jemkas, så förmodar jag, att hela öfverläggningen kunde vara slutad på en förmiddag, eller åtminstone på en dag, dådet, som behöfde omarbetas, kunde lill Utsk. snart återgå.
— På det. att intet tvifvel må råda öfver beskaffenheten af den inskränkning i öfverläggningen, som jag för min del önskade, får jag vördsamt uppgifva sjelfva hufvudpunkterna, efter den ordning §§:ne förekomma i sjelfva Ridd.Ordn.
För - *)
Denna berättelse är tryckt och särskildt till Utsk. öfvcrlcmnad.
Dc ii ii April f. m. sta frågan synes mig vara den, som rörer 18 §:n Ridd.- Ordn. nemi.: skola bänkmännen bibehållas eller försvinna?
— Den andra frågan hörer också till 18 §:n, nemi. den: om bänkman skola bibehållas, böra Konungens rådgifvare och de embetsman, som i 4‘ §:n Riksd.Ordn, om förmäl as, vara uteslutne från bänkm.valet eller icke?
— Tredje frågan rörer 22 §:n Ridd.Ordn., och är den: skall ordförandeskapet inom Ut sk. rätta sig efter ätternas nummer-ordning inom Rid dar huse t, eller kan det bero af electorernes val?
— Fjerde frågan rörer 31 §:n Ridd.Ordn., nemi. den: skall 2:dra uppropet bibehållas vid val och voteringar eller icke?
Om dessa 4 frågor finge först förekomma, hvarom jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, behagade inhemta Ståndets tanke, så kunde för hvar och en af dessa 4 punkter Ridd.Utsk:s mern. uppläsas, samt hvar och en af Ståndets medlemmar hafva tillfälle att yttra sig deröfver.
Det förstås, att för hvarje punkt skulle icke mer af memor: föredragas, än som hörde dit, tillika med de reservationer, som anginge den föredragna punkten.
Ilr Ribbing, Bengt, uppläste följande: Ridd.Utsk. har, icke allenast på grund af åtskilliga motioner inkommit med utlåt, öfver desamma, utan äfven genomgått hela vår Ridd.Ordn. samt deri, — med hvad rättighet kan jag ej inse, — föreslagit ytterligare förändringar och afsöndringar till sjelfva ordningsstadgan, hvilken Ståndet utan K. sanction för sig ensamt upprättar.
Jag medgifver, att en sådan renovation, ännu mera utsträckt än den föreslagna, möjligen kunde vara af nöden och borde ske, ifall troligt vore, att den för en längre framtid skulle komma att lända till efterrättelse.
Men kunna vi förmoda och tro, att så skall blifva förhållandet?
Månne vi ännu ej äro temmeligen allmänt ense derom, att en förändring af vårt representationssätt är af behofvet och en absolut nödvändighet påkallad?
Kunna vi längre dölja för oss, att öfvertygelsen härom är bestämd och säker hos majoriteten af den tänkande befolkningen?
— Det är fåfängt att bestrida ett sådant förhållande, och jag, för min del, betviflar icke att, — trots allt hvad man kunde vilja försöka att framställa emot denna öfvertygelses öfvergående i handling — skall sanningen deraf dock snart nog göra sig gällande.
Det beror af R.
St. att fördomsfritt, enigt och fridsamt bereda vägen för dess framgång och sålunda befordra ett lungt undanrödjande af det olyckliga castintressets ali förkofran förlamande systeme.
Till följe häraf, och i betraktande af den dyrbara tid, som genom onödiga discussioner föispilles, och som bättre behöfver och kan användas, föreslår och yrkar jag vördsamt, att endast de delar af Utsk:s nu föredragna memor., D it n ii April f. ra. *99 som äro föranledda af dit remitterade motioner, mätte inför 11. o.
Ad. föredragas oell afgöras i vanlig ordning, men det öfriga deraf läggas till handlingarna.
Jag anser den ordning för föredragn.sättet, sorn Hr von Hartmansdorff nu föreslagit för detta ärende, varn godt och naturligt, men får ytterligare föreslå, att, på det de ledamöter af Ståndet, hvilka icke voro närvar, vid sista riksdag, mätte få kännedom om hvad då förehades på Riddarhuset, den discussion ronde Ridd.Ordn., som här fördes, mätte blifva uppläst.
Det skall deraf visa sig, att då förekom allt hvad som kunde sägas i ämnet, och måhända skulle denna uppläsning leda till förkortning i denna dagens discussion, 0111 R. o. Ad:s ledamöter lingö i sitt minne tillhaka hvad som då yttrades.
Vid denna uppläsning föreslår jag det sätt, att någon af R. o. Ad:s ledamöter, som talar från sin bänk, må läsa det så, att det kan höras öfver hela Riddarhuset.
Lika med Hr von Hartmansdorff anser jag det vara det enda lämpliga sättet att afgöra denna fråga, att först företaga de till antalet 4 grundsatserna och discutera dem, innan man ingår på sjelfva redactionen.
Den siste talaren har understödt detta förslag, men med ett tillägg, hvars historiska nytta jag icke förnekar; ty det är alltid nyttigt att veta hvad som förut l'ör:de ett ärende blifvit yltradt: men jag fruktar, alt R. o.
Ad:s uppmärksamhet icke skall följa en sådan uppläsning så, att R. o. Ad. kunde göra sig till godo densamma, och jag tror äfven, att hvar och en, som ämnat att yttra sig i denna fråga, har något så när gjort sig reda så väl för grundsatsernas beskaffenhet, som de motiver, hvilka legat till grund för förslaget.
Jag hemställer således, om vi icke kunde få slippa denna uppläsning och genast få börja med discussion öfver de fyra grundsatserna.
E11 talare, Hr Ribbing, har väl gjort ett särskildt förslag, nemi. att åtskilja de frågor, hvilka icke blifvit till Ridd.Utsk. remitterade; men detta förslag anser jag likväl vara af beskaffenhet, att det dermed åsyftade ändamålet kan vinnas efteråt,, sedan Hr Frih. o. Landtm, inhemtat Ståndets lanke i afseende på Hr von Hartmansdqrffs förslag, hvilket jag för min del vågar understödja.
Ce d e r s t r örn, Ja c o b:
Jag instämmer helt och hållet med
Hrr von Hartmansdorff och Lagerhjelm, och skulle tro att allt hvad sorn är att säga i'dessa frågor, redan nr sagdl å ömse sidor, och att det således vore onödigt alt ån vo belasta prot. med upprepande af allt delta, hvilket skulle upplaga en ofantligt iång tid.
Deremot om uppläsning sker af en öfverläggning i sender, så skulle R. o. Ad. komma i tillfälle att, genast efter uppläsningen af yttrandena i äm - ■joo Den 11 April f. m. net, kunna besluta öfver dessa 4 principfrågor, och derefter lomme naturligen öfyerläggningen om hela förslaget att gå ledigt.
Hr von Troil, Emil: Emot den af Hr von Hartmansdorff föreslagna fördelning af ämnet
Irar jag ingenting att anmärka vidare, än att han förbigått en principfråga, som sist torde kunna komma under öfverläggning; meri jag begärde egentligen ordet, i anleda, af den uppläsning af förra riksdagens prot., som en värd ledamot begärt, .och hvilken begäran en tredje ledamot understöda
Denna tidsödande åtgärd måste jag emotsätta mig, emedan jag icke kan se, hvartill (ht skulle tjena att trycka 11. o. Ad:s prot., om de sedermera skola här uppläsas, och kan man yrka uppläsning af prottn i en discussion, så kan man yrka det i alla, hvilket skulle leda derhän, att vi skulle kunna få höra uppläsas
Ståndets samtliga prot:r för sista riksdagen , hvilka utgöra, som jag tror, hela 6o vohlmer.
Då dessa prot. redan i nära 5 år varit tryckta, måtte väl hvar och en, som valdt i behof deraf, också kunnat taga erforderlig kännedom af deras innehåll.
Jag vill visserligen medgifva, att det är livar och en ledamots rättighet, icke allenast alt här yttra hvad han för godt finner, utan afven att här uppläsa hvad han vill, det må vara tryckt eller skriftligt; men då yrkar också jag, att den ledamot, sorn begär uppläsning af föregående riksdagars prot., skall sjelf uppläsa dem, så länge lian står ut dermed.
Jag skulle ej hafva någonting emot den siste talarens yrkande, att en hvar ledamot borde sjelf uppläsa sina yttranden från förra riksdagar, om samtlige de ledamöter, som då deltogo i öfverläggningärna, nu voro här närvar.; men sådant är icke förhållandet.
En af dem, som mest yttrade sig i ämnet vid sisla riksdagen, är numera afliden, och det var Gr. Cronhjelm.
Jag skulle tro, att många inom detta Stånd finnas, som skulle önska att hafva i minnet tillbaka hvad han yttrade, och hvad derpå af andra ledamöter svarades; och hvad den omständigheten beträffar, att prottn från föreg:de riksdagar befinnas tryckta, sä bevisar sådant icke, alt de derföre blifva lästa; ty om någon af R. o. Ad:s ledamöter gjort sig mödan att genomläsa prot:n , så är sådant säkerligen ett undantag, som icke är fallet med mängden af ledamöter inom Ståndet.
Jag har instämt med Hr Lagerhjelm, derföre att jag anser det vara tydligt att i motsatt fall blifver debat ten långvarig, våra prot. belastade med flera tryckta ark, och flera dagar, nödiga att användas för angelägna riksdagsgöromål, upptagna med en öfverläggning, som kunnat vara slutad på en förmiddag; och jag skulle förmoda, att upp - Den it April f. m. ?oi uppläsning af ledamöters yttranden från förra riksdagen, som numera ej här äro närvar., icke i förenämnda afseende möter något hinder från Ridd.cancelliets sida.
Hr von Troils anmärkn. att jag förglömt en htifvudfråga är riktig; — den bör efter de öfriga förekomma, på sätt han anfört.
Men i afseende på den sednare omständigheten, hvarom han talat, nemi. om uppläsningen af förra riksdagens prof. öfver de hufvudpunkter, som nu äro föremål för öfverläggning, kan jag ej annat än förena mig med Hr Lagerhjelm och Frih. Cederström. R. o. Ad. skulle derpå vinna i tid, ty det ginge utan tvifvel fortare att läsa upp dessa prot., äfven 0111 det skedde med större tydlighet och långsamhet, än som vanligen sker vid uppläsningar genomRidd.cancellisterna.
Jag klandrar dem icke derföre, emedan andra uppläsningen af helänk;u sker så till särandes endast pro forma, emedan en hvar af Ståndets ledamöter har tryckt i sin hand det betänk., som af Ridd.cancellisten uppläses.