Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hamilton upplyst, hinder för verkställighet af förslaget; och då mäste jag åtnöja mig med att hafva väckt fia - Den 14 M ars. 301 frågan, öfvertygad att förhållandet härmed skall blifva enahanda, som ined frågan om publicitet vid våra öfverläggningar, hvilken väcktes af mig vid 1823 års riksdag.
Uti 10 ar ansågs förslaget overkställbar!; men frågans väckande var dock anledningen dertill, att den omsider blef bifallen.
Idufvudsakliga syltemålet med min motion har varit, att de med tidningars utgifvande redan sysselsatte persöner skulle erhålla en ökad moralisk förbindelse att utgifva våra discussioner i sådant sammanhang, att man icke först finge läsa omdömen om motioner eller yttranden, utan underrättelse om hvad som varit yttradt; men ingalunda har jag velat tillkännagifva något klander eller missnöje öfver det sätt, hvarpå mina yttranden blifvit uppfattade.
Jag har trott, att allmänheten i landsorterna icke kan vara tillfredsställd med de upplysningar, som erhållas, i den mån man allt iner och mer intresserar sig för våra förhandlingar, och att följaktligen våra yttranden i allmänhet borde mera noggrannt och utförligt refereras.
Ridderstolpe* Fredr.: jag är till en del förekommen af Gr.
Horn uti angifvandet af det skäl, på grund hvaraf jag sluter mig lill motionärens önskan.
Utom hvad Gr.
Horn anfört, finner jag för min del, att, såvida motionärens förslag är ett steg att undvika våra protocoll, Ståndet deråt bör egna en större uppmärksamhet.
Detta ang:de saken.
— Hvad sältet angår, och då här blifvit föreslaget att öka capitations-afgiften, får jag mig deremot reservera, emedan jag med visshet känner, att en tillökning i denna afgift skulle vara tryckande för många af detta Stånd, hvilka bo i landsorterna.
Jag föreslår derföre, att, med afseende å motionärens önskan, en prcenumerations-lista måtte blifva att tillgå på vår klubb, till anteckning för dem, som önska ett eller flera exemplar af tidningen, hvaraf de, som hade råd dertill, kunde skicka exemplar till vänner eller bekanta i landsorterna, hvilkas omständigheter icke tillåta dem alt hålla denna tidning.
Jag tillstyrker motionen, och att Utsk. måtte deråt egna större uppmärksamhet.
Äfven jag delar motionärens önskan, alt olägenheten af oriktiga eller stympade framställningar af våra yttranden i allmänna tidningarna måtte förekommas; och det är således endast derföre, att jag funnit Gr.
Frölichs förslag vara förenadt med alltför stora ekonomiska svårigheter, som jag satt mig emot motionen.
Föröfrigt skulle jag hafva önskat finna en sådan grannlagenhet och rättskänsla hos tidnings-redactionerna , att de ansågo sig förbundna att införa rättelser af felaktiga uppgifter i sina tidningar, under samma rubrik, och med samma stilar, som felen; men då sådant ej skett, kan jag icke heller föreställa mig, att några rooo r:dr skulle förmå dem dertill; 4 H. a6 202 Den 14 Mars. hvarföre jag äfven afstyrker ett användande af Riddarhusets medel för sådant ändamål.
Hvad jag yttrade med hänsigt till reparations-fonden, får jag bedja Gr.
Frölich icke anse såsom något motiv, enskildt för hans motion; utan hade jag dervid afseende på reparation af de fel, som af tidningsredactionerna i allmänhet blifva begångna.
Frölichs motion, så mycket hellre, som jag funnit mina yttranden uti sista plenum alldeles oriktigt uppfattade uti en af hufvudstadens mest lästa tidningar.
Jag vädjar till de värde ledamöter af Ståndet, som vid tillfället voro närvar.
, om jag yttrade mig på något sätt ditåt, sorn kunde gifva anledn. till tidningens uppfattande deraf.
Enahanda torde förhållandet vara med anföranden utaf andra ledamöter inom detta Hus.
För min del skulle jag önska, att hädanefter justerade prot.utdr., innefattande yttranden af ledamöter i samma predicament som jag, och synnerligen i detta fall mina egna yttranden, blefvo införda uti tidningarna , och det på R. o.
Ad:s bekostnad.
Utan att känna huruvida och på hvad sätt motionen kan sättas i verkställighet , anser jag mig dock böra uttrycka den önskan, att man på något satt kunde få de yttranden, som här afgifvas på Riddarhuset, äfvensom förhandlingarna i allmänhet på ett bättre sätt, nemi. fullständigare och mera öfverensstämmande med verkliga förhållandet, i tidningarna införda, än hittills skett.
Man kan icke vara likgilltig för omdömen af vänner och bekanta om våra yttranden.
Man har rättighet att önska att blifva riktigt bedömd; men då omdömet skall grunda sig på hvad som synes i offentliga bladen, så kan det ej blifva riktigt, så länge våra förhandlingar refereras så ofullkomligt, som det skett både vid denna och föregående riksdagar.
Jag önskar derföre, att motionen måtte vinna verkställighet; men att utföra förslaget på R. o. Ad:s bekostnad, anser jag omöjligt, särdeles efter de upplysningar en af Ridd.Utsk:s ledamöter meddelat.
Jag anhåller, att R. o. Ad. icke måtte Upptaga illa, att jag för tredje gången besvärar med ett yttrande.
Discussionen synes omfatta det motivet, att våra förhandlingar kunnat blifva i tidningarna oriktigt refererade.
Det är sannt, att detta förhållande utgör ett af motiven för min motion; men jag har tydligen hänvisat till ett annat, vida större och vigligare, i den mån man icke blott önskar, utan äfven mäste-finna, att allmänheten i landsorterna intresserar sig för att dagligen med posten kunna erhålla underrättelser örn våra förhandlingar och hvad tournure dis— cussionerna taga.
Det är omöjligt för de tidningar, hvilka icke ensamt egnat sig deråt, att gifva erforderlig fullständighet åt annotationerna , rör:de våra riksd förhandlingar.
Det - Den 14 Mars. ao3 ta 5r icke blott omöjligt, utan det är äfven, på sätt jag i motionen utvecklat, ganska förlåtligt, att misstag blifva begångna.
At dem, som behaga lemna uppmärksamhet deråt, kan jag lemna upplysning om det sätt, hvarpå Danska Provincial-ständerue tillvägagå, i afseende å refererandet af deras förhandlingar.
Vid första sammankomsten gå de genast i författning om utgifvaudet af en tidning, som dagligen i särskilda serier inför, så väl discussionerna, som de egentliga motionerna och besluten.
Det är till något sådant, jag önskar att vi mätte komma.
Jag har förut fö»- klarat, hvarföre jag icke ansett mig böra väcka en så beskaffad motion, som borde med öfriga Stånden communiceras och remitteras till något annat än vårt eget Utsk.
Jag bar nemi. trott, att man inom
Riddarhus-tomten skulle kunna finna utväg att åtminstone införa ideen.
Skulle den ej accepteras af dem, som äga förlag till en tidnings utgifvande, torde orsaken dertill böra sökas uti sakförhållanden, och icke uti någon opinion mot en sådan inrättnings införande.
Uti 2 §:n 4 morn. af Tryekfrihetsförordn.
, förekommer undantag från rättigheten till tryckning af hvad uti 86 §:n Reg.Fm i allmänhet är tillåtet ; och bland det, som utan särskildt tillstånd är förbjudet att trycka, äro äfven RiksStrus protocoll.
Nrir nu R. o. Ad. äger rättighet att upplåta tryckningen af sina protocoll åt hvilken eller hvilka tidnings-redacteurer, R. o.
Ad. för godt finner; så kan sådant ske när som helst.
En föregående talare har upplyst, att man är missnöjd med det sätt, hvarpå våra förhandlingar redigeras af tidnings-redacteurer, som erhållit plats på läktaren.
En person, som begagnar sig af Tryckfrihets-förordn. och det tillstånd lagen medgifver, men missbrukar förtroendet, bör tilltalas enligt samma lag.
Derföre finnes lagen, att den skall efterlefvas.
Om sådant förbises, är det dens fel, som hör hafva uppsigten deröfver.
Vi hafva inom Riddarhuset en fiscal, hvars vaksamhet i detta hänseende för Riddarhusets förhandlingar bör kunna påkallas.
Jag skulle tro, att den värde motionären kan, efter dertill erhållet tillstånd i alla 4 Stånden,.öfverenskomma med hvilken tidnings-redacteur som helst om tryckning af Ståndens förhandlingar; ty om någon annan trycker något deraf, är han underkastad laga ansv-ar, nemi. böter af 100 r:dr eller deröfver, efter brottets beskaffenhet.
Jag tycker, att frågan på sådant sätt kunde behandlas helt enkelt, genom bifall till enskild speculants anmälan; men att Ridd.- cassan skulle vidkännas någon kostnad till förläggande af en tidning, bestrider jag på det högsta.
Gr Frölich har fia ft den godheten visa mig de Danska Provincial-ständernes tidning, hvilken Hr Grefven velat taga till efterdöme för en
Den 14 Mars. särskild riksd.tidning åt detta Stånd.
Jag har mina skäl, såsom R. o.
Ad. vet, att lika med Hr Grefven, med Gr.
Horn och andra ledamöter , önska utgifvandet af en oväldig tidning.
Men å andra sidan kan jag desto mindre förbise de grundade anmärkningar Gr.
Hamilton gjort, i afseende på kostnaden, som jag, i egenskap af f. d. Ridd.-kamererare, vet huru det står till med Ridd.cassans tillgångar.
Men det har fallit mig in, att man skulle kunna tillställa företaget så väl, att det bure sig sjelft, om nemi.
Ståndet ville uppdraga åt förste Ridd.cancellisten Dalman att redigera tidningen.
För Ridd.Utsk. blefve det förmodligen icke svårt, att bland de skicklige unge män, som tjenstgöra vid Ridd.? cancelliet, finna någon, som kunde bestrida seereterarebefattningen i Utsk.
Till tidnings-redacteur åter tror jag det blefve ganska svårt att uppleta Hr Dalmans make.
Hans oväldighet är allmänt känd, hans redactionsförmåga är lika utmärkt, som hans urskiljning att upptaga hvad som är väsendtligt, och att förbigå det öfriga.
Uti nit för detta Stånds anseende lärer ingen vilja försöka att med honom täfla.
Skulle han nu kunna, genom sina förhållanden, så begå, att någon af de stora tidningarna, vare sig Aftonbladet, eller Dagligt Allehanda recommenderade den nya medtäflaren om praenumeration, eller att de åtminstone läte honom oförsmådd komma ut i verlden; så är jag öfvertygad, att han skulle vinna nog afsättning, för att godtgöra kostnaderna, och möjligen lemna något öfverskott.
Cederström yttrat, några svårigheter skulle möta hos Hofcanccllers-ernbetet, i afseende på rättigheten att redigera tidningen — och jag befarar det nog för Hr Dalman, på grund af föregående händelser —; så tror jag likväl att hindren skulle kunna undanrödjas, när man ihågkommer, att han i denna tidning ej finge införa annat, än hvad andre säga och, af hvad han sjelf yttrade, icke annat än hvad som blifvit sagdt till detta protocoll.
Hr Dalman behöfde nerol, för denna befattning icke uppoffra utöfningen af sin riksdagsmannarätt; ty vi hafva sett flere föregående Ridd.Secreterare icke allenast deltaga i öfverläggningarpa, utan äfven sitta i Utskott.
Ehuru smickrad jag bör finna mig af Hr von Hartmansdorffs förslag, tror jag dock ej att det står tillsammans med den instruction, som nu gäller för Riddarhusets tjenstemän, att ålägga förste cancellisten en sådan befattning, sorn Hr von Hartmansdorff omnämnt.
Jag förmodar dock, att Ridd Utsk. dessförinnan måste ingå till R. o. Ad. med förslag till ändring af instructionen; ty denna innehåller, att förste Ridd.cancellisten är under riksdagarna Ridd.Utskts secreterare, hvarjemte hans åliggande är, att, då Ridd.Secreteraren är hindrad att förrätta secreterare-tjensten hos R. o. Ad., densamma bestrida.
Instructionen omnämner ingen annan med R. o. Ad:s förhandlingar sammanhang ägande befattning för förste Ridd.
Den 14 Mars. cancellisten, vare sig i egenskap faf tidnings-redacteur eller något annat.
Hr von Hartmansdorff, som sjelf varit tjensteman vid Riddarhuset, torde således finna det vara temmeligen orättvist att, i sirid med instructionen, ålägga förste cancellisten en sådan befattning som den, hvarom fråga här blifvit vackt.
Jag täger delta allvarsamt, ehuru jag icke undgår att finna, att det endast varit ett bittert skämt eljer en sarkasm af Hr von Hartmansdorff.
Hvad angår sjelfva motionen, så underkänner jag ej vigten af den framkastade ide'en.
Jag erkänner lika väl som någon annan, att fiksd.förhandlingar stundom refereras både bristfälligt och ofullständigt.
Men sådant kan omöjligen förekommas, då en tidnings-redacteur, som sjelf ej kan vara alltid och allestädes närvar., således är tvungen lita på sina referenter i de fyra särskildta Stånden.
Jag skulle derföre gerna gilla den tanke, att alla fyra Stånden kommo öfverens, att af statsmedlen anslå en summa för utgifvandet af en fullständig tidning, på det sätt, att i hvarje Slånd antoges vissa snällskrifvare, hvilka, på cancelliets vägnar, ansvarade för riktigheten af de underrättelser, som lemnades tidnings-redactionerna.
Detta förslag skulle, efter min tanke, för det första göra protocolls-tryckningen öfverflödig och följaktligen medföra besparing för Staten; för det andra, lemna en tillförlitlig och skyndsam underrättelse om hvad som tilldrog sig inom Representationen; och för det tredje, medföra besparing af håde tid och kostnader för de tidnings-redactioner, hvilka nu depensera ganska betydligt, för att i någon mån kunna tillfredsställa allmänhetens nyfikenhet att erhålla kännedom om hvad som passerar vid riksdagen.
De fleste talare, som yttrat sig i detta ämne, hafva för syfte att söka medel för att vinna mera opartiskhet, tillförlitlighet och fullständighet vid våra discussioners refererande i tidningarna.
Uti detta syfte instämmer äfven jag; men ett villkor måste afses, att nemi. få dessa discussioner lästa i landsorterna.
Vi böra komma ihåg, att redan utgifvas en mängd tidningar.
De största tidningarna draga till sig det största antalet prsenumeranler, derföre att man för mindre pris erhåller uti en större tidning samma underrättelser, som inhemta? af flera smärre, hvilka tillsammans kosta mera.
Om nuen särskild tidning skulle utgifvas för refererande af riksd.- förhandlingarna, erhölle densamma icke io:de-de!en af det antal prenumeranter, som en större tidning kan påräkna.
Hr Dalmans förslag, om det skulle vinna både detta och de öfriga Ståndens bifall, ur således icke lätt verkställbar!, åtminstone icke vid denna riksdag.
Det har likväl kommit mig på en lanke, som jag anser mig böra tillkännagifva, nemi. att ändamålet lämpligast och bäst skulle vinnas, om R. o.
Ad. under innevar. riksdag holle särskilde snällskrifvare, som upp - ao6 Den 14 Mars. toge det hufvudsakliga af discussionerna och förhandlingarna på Riddarhuset uti ett sammandrag, lill det inskränkta omfång, att det kunde inrymmas i tidningarna.
Ett sådant sammandrag för hvarje plenum skulle, sedan talarne liaft tillfälle att genomse och corrigera detsamma, tillhandahållas redactionerna af Aftonbladet och Dagl.
Allehanda, under villkor, å deras sida, att i sina tidningar intaga det, utan förändring eller tillägg, men beledsagadt, der de så för godt funne, med anmärkningar uti noter.
Då så val Ilr Dalmans som Frih.
Raabs förslag innefatta nya motioner, anhåller jag, att desamma må få hvila på bordet.
Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh., förenade sig med Frih. Cederström.
Om Hr Dalman och Frih.
Raab sjelfve så tillåta och vilja anse sina förslag såsom nya motioner; så förenar jag mig uti den anhållan, att de må hvila på bordet, äfvensom jag i sådant fall återtager min motion, på det Ridd.Utsk. icke må dermed onödigtvis sysselsättas.
Jag anhåller derföre, att Hr Frih. o. Landtm, behagade inhemta Hr Dalmans och Frih.
Raabs yttrande, huruvida de tillåta, att deras anföranden, i form af motioner, läggas på bordet.
I enlighet med hvad jag vid andra tillfällen tillkännagifvit, anser jag det obehörigt, att man upptager personers yttranden och lagger dem på bordet, utan deras tillstånd, som afgifvit sådana yttranden.
Jag önskar dock, att Hr Dalman ville tillåta, att hans anförande må anses såsom motion; emedan jag finnér hans förslag både lämpligare och lättare att verkställa än mitt.
Jag hade icke för afsigt att framställa milt förslag, såsom en ny motion; men då del blifvit betraktadt såsom sådan, och hegardt på bordet, har jag ingenting deremot.
Det var en oväntad (ournure Gr.
Frölich gaf åt min framställning, hvarmed jag visst icke åsyftade något nytt förslag.
Ett sådant hade bort framställas inom motionstiden.
Hvad jag yttrade, förutsatte upphörandet af protocollens tryckning; ty så länge det står qvar, att protocollen skola tryckas särskildt, skulle statsverket betungas med alltför mycken kostnad, om statsverket äfven ålades bestrida utgifterna för förhandlingarnas refererande i tidningarna.
Emedlertid må det bero på Hr Frih. o. Landtm, och R. o. Ad. att bestämma, huru mitt anförande skall anses.
Jag tager mig den friheten hemställa, om icke en sammanjemkning skulle kunna tillväga— bringas af alla de ledamöters meningar, hvilka åsyfta ett ändamålsenligare kringspridande af förhandlingarna, så vä! hos R. o. Ad., som inom de öfriga Stånden, medelst iaktta - Den 14 Mars. 207 gande af föreskriften lili 5g §:n Riksd.Ordn.
Denna § stadgar nemi., att alla hos RiksStm hållna protocoll skola, så tidigt ske kan, genom trycket utgifvas till deras fullständiga innehåll, med undantag endast af sådant, som Ståndens enskilda ekonomi beträffar; men att de handlingar, hvilka till samtliga PiiksSCn aflemnas, såsom Konungens propos.T, II.
St:s Utsk:s-belänk:n och förklaringar, samt de prot.-utdrag, hvarigenom Stånden meddela hvarandra sina beslut, icke skola ingå i protocollen, utan endast till innehållet deruti kortligen anföras och särskildt tryckas, såsom bihang till RiksSl:ns samtliga protocoll.
Om nu R. o. Ad. ville besluta, att af memorial-protocoliet skall uppläggas ett erforderligt större antal exemplar, än hittills blifvit tryckt, hvilka exemplar förvandlas till en tidning, på hvilken hvar och en må prenumerera med en nedsatt afgift; så skulle ändamålet vara vunnet.
Jag gör denna framställning till ett nytt förslag,' som jag begär på bordet, till det afseende detsamma kan fört jena y och skall jag framdeles, då det ånyo förekommer, yttra mig, till hvilket Utsk., Stats- eller Ridd.Utsk., remiss deraf bör ske.
Som det var min allvarliga mening, på sätt jag förklarat, att vinna ändamålet; så tog jag för af-, gjordt, att det var Hr Dalmans mening, då han yttrade, att det varit ändamålsenligare, om jag gjort så och så; hvarföre jag, med afseende derpå att Hr Dalman sjelf är tidningsredacteur, ansåg mig böra passa på tillfället att få honom att vara motionär, hvilket jag äfven trodde vara hans mening.
Men då Hr Dalman förklarat, det ban icke haft för afsigt, att med sitt yttrande framställa ett förslag eller motion; så skulle jag funnit mig föranlåten att återupplifva min motion, derest icke Hr Bråkenhjelm framkommit med ett förslag, som han begärt på bordet, och uti hvilken anhållan jag instämmer, under förklarande, att min motion må förfalla,, i händelse Ilr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad. så tillåter.
För det första får jag betyga min tillfredsställelse deröfver, att Hr Frih. o. Landtm., under denna discussion, icke af enskilde personers eller corporationers omnämnande funnit anledn. att erinra örn go §:n Reg.Fm.
För det andra får jag äran förklara, att jag på det högsta instämmer uti den önskan, som Gr.
Frölichs motion innehåller, nemi. att en tidning borde utgifvas, som kunde både fullständigt och opartiskt återgifva R. o.
Ad:s diseussioner.
Jag tror, att det vore så mycket nyttigare, som Gr.
Frölich och andre talare otvifvelaktig! hafva lill en viss grad rätt uti åtskilliga af de anmärkningar öfver brister i båda dessa hänseenden i de nuvar. tidnings-berättelserna; och det så mycket mera, som det finnes tidningar, hvilka aldi'i g upptaga mer än talarnes af den ena sidan anföranden, såsom för - 208 Den 14 Mars. hållandet t. ex. är nied sjelfva det officiella bladet.
Jag får dock vördsamt fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att alltifrån första början, då underrättelser om riksd.debatterna började meddelas allmänheten, hafva starka klagomål försports öfver det sätt, hvarpå förhandlingarna i tidningarna blifvit ålergifna, och att man sökt allehanda botemedel deremot, som likväl allt hittills befunnits otillräckliga.
Vid 1823 års riksdag väckte, sorn jag trot, Gr. von Schwerin motion derom, att i tidningen Allmänna Journalen skulle införas s. k. bulletiner, utvisande hvilka talare sorn yttrat sig för, emot och öfver motioner och betänktn ; men oaktadt dessa bulletiner redigerades af Ridd.Secretm, eller under hans inseende, befunnos de likväl snart så otillfredsställande, att Ståndet innan kort beslöt deras a fiska flan de, och åtnöjde sig med hvad tidnirigs-redactionerna upptogo.
Granskar man nu närmare anledningen till ofullständigheten och deri förmenta partiskheten, så torde man finna, att den förra egentligen härrör från brist på utrymme att upptaga allt som säges; men örn det ej varit möjligt att alldeles afhjelpa detta fel, så hafva dock tidnings-redactionerna de sednare åren gjor t hvad de kunnat att förminska det, då de oupphörligen utvidgat sina blad; men att utvidga dem så, alt de kunde omfatta discussionerna i deras helhet, är ej möjligt, då man besinnar, att tryckningen af R.
Sits protocoll och handlingar för sista riksdag kostade 70,000 r:dr b:co.
Jag utber mig derjemte få erinra om hvad troligen flere af R o. Atl:s ledamöter hafva sig bekant, att i andra länder, hvarest endast finnas 2 kamrar, såsom i England och Frankrike, förekomma likväl dagliga klagomål öfver det ofullständiga sätt, hvarpå discussionerna upptagas i tidningarna.
Som jag har något att göra med detta facit, har jag noga studerat hvad i utländska tidningar härom förekommit.
Uti sjelfva England, hvarest tidningarne äro störst till vidden, förekomma ganska ofta dylika anmärkningar.
Jag har sett tidningen Times, detr största äf alla, på en sådan klagan lemna det svar, att ett ordagrannt upptagande af debatterna ensamt i Underhuset skulle erfordra 4 gånger den vidd tidningen nu äger.
En sådan tidnings-redaction håller ock 5 eller 6 referenter i hvardera kammaren, hvilka anteckna blott vid pass £ timma hvardera, och derigenom kunna lättare ur minnet supplera sina anteckningar.
För att här följa detta exempel och hinna till samma noggrannhet i relationerna, skulle således fordras 24 referenter för de 4 RiksSttn.
Jag frågar nu: hvilken tidnings-redaction i Sverige skulle kunna bekosta blott en obetydlig del af utgifterna för en sådan personal roed de närvar, priserna på Svenska tidningar?
En talare har ock citerat Danska Provincial-ständernes tidning såsom ett mönster, det man här borde följa.
I anledn. häraf får jag äran nämna, det jag för ett eller par år sedan sett Den i4 Mars. 209 sett högljudda och bittra klagomål i andra Danska journaler deröfver, att denna tidning icke hann meddela discussionerna förr, än nära 3 månader efter det de blifvit hållna.
Jag vill icke längre upptaga R. o. Ad:s tid med en närmare utveckling af detta ämne, egentligen derföre att jag är öfverlygad, att om äfven motionen bifalles, följden icke blir den åsyftade, emedan saken icke kan verkställas;] men jag vågar fästa H. R. o. Ad:s uppmärksamhet på en annan utväg, att åtminstone i någon mån afhjelpa den öfverklagade bristen, utan att det skulle kosta hvarken Ståndet eller statscassan en enda skilling.
Det vore, om det lät sig-göra, att justera Ståndets protocoll inom 8, i stället för 14 dagar efter discussionerna.
I sådan händelse skulle jag för en tidning kunna ansvara, att om discussionerna ej blefve fullständigt, de åtminstone skulle blifva opartiskt refererade.
Redactionerna kunde då meddela preliminära underrättelser för dagen och sedermera debatterna mera fullständigt.
Om då de första underrättelserna kunde anses partiska eller beklagligtvis hade det felet att åtföljas af tidnings-redaclionens omdömen, hvilket isynnerhet tyckes hafva väckt en talares bekymmer här midlöfver; så hade dock talaren och hans vänner, inom den korta tiden af 8 dagar, tillfälle att öfvertyga sig om, huruvida den första underrättelsen var felaktig eller ej.
Jag skulle således tro, att alla motioner, som i detta ämne blifvit gjorda, vore öfverflödiga, om R. o. Ad. förkortade tiden, inom hvilken protocollen böra vara justerade från i4 till 8 dagar.
Uti öfriga Stånden är förhållandet sådant, att, oaktadt prot.föranderne icke äro så talrike, proltn likväl justeras inom 8 dagar; och deraf kommer det äfven, att de öfriga Ståndens förhandlingar verkligen kunna refereras i tidningarna mera fullständigt och opartiskt än R. o. Ad:s. Frih.
Då jag sednast begärde ordet, skedde det i afsigt att svara på Hr Bråkenhjelms förslag; men sedan Ilr Bråkenhjelm begärt detsamma på bordet, och det§ således ännu en gång förekommer, vill jag blott med några ord derom yttra mig.