Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag finnér, att det nu förevarande begärda anslaget väl för närvarande är nödvändigt, men jag är lika öfvertygad, att man genom vidtagne förändringar, med mindre vidlöftighet och långsamhet i rättegångssätt och expeditioner, icke skulle behöfva en så ansenlig summa, som den nu föreslagna, hvilken uppgår lill 60,000 R:dr B:co årligen.
Skulle Ridderskapet och Adeln ej benäget bifalla, att den önskan, som Nationen vid sista Riksdagen yttrade, och som ännu utgör den allmänna önskan, åter finge framtränga, så skall jag heldre förändra mitt yttrande lill ett bestämdt afslag å den begärda tillökningen af 10,000 R:dr; ty det är hårdt, att anslag pa anslag skall beviljas, utan att man vill fästa afseende på förbättring — af det förhållande, som utgör sjelfva orsaken till behofvet af de ökade anslagen.
Mitt minne ledes härvid ovilkorligen på anekdoten oro den tiggare, som 43 Hi 9 D e ii 29 S r p t e m b c r. ständigt begärde almosor, under det lian pekade på ett sår på sitt ben.
Det bände alt en af de förbigående sade till lionom: jag skall gifva dig en helande balsam, hvarigenom du snart skall bota detta sår; hvartill tiggaren åter svarade; jag har begärt penningar och icke läkemedel.
Herr Rosenblad: Hvad Herr Hjerta anfört, att det gamla anslaget skulle vara tillräckligt, tror jag förfaller, då man erinrar sig, att anslaget endast är ett förslags-anslag, och att behofvet ovilkorligen måste fyllas, till hvad summa det än uppgår.
Också har KammarRätten och Revisorerne icke kunnat göra någon anmärkning dervid, att det årliga anslaget varit öfverskridit, och StatsUtskottet har sjelf uti sitt Utlåtande sagt, att det förböjda anslaget är föranledt af högre pris på dessa materialier.
Det vore verkligen bra hårdt, i händelse det bestämda anslaget t. ex. den 3i October vore slut, att då ålägga EmbetsYerken att från den 1 November till den sista December icke få elda eller utfärda några expeditioner.
I afseende på hvad Grefve Posse anfört emot Herr Ribbing, får jag svara, att jag alldeles icke kan finna något sammanhang emellan Herr
Ribbings förut väckte motion och det förslag han nu uppgifvit.
Det tillägg han önskar, och som skulle hos Kongl. Maj:t anmälas, åsyftar icke verkställigheten nu genast, utan Den 29 September. 131 endast, alt Kongl. Maj:t derpå för en framtid ville fästa sin uppmärksamhet; och då jag anser detta af vigt, kan jag icke frångå min begäran, att, jemte bifall till Utskottets förslag, det af Herr Ribbing dervid gjorde tillägg måtte, tillika med den af mig deri föreslagne modification, bifallas.
Grefve Posse: Herr Ribbing bar velat finna en skillnad emellan den motion, sorn redan af Rikets Ständer blifvit afslagen, och den lian nu gjort, deruti att den förra remitterades till Lagutskottet, och att det således då skulle varit fråga örn en Lag, hvaremot den af honom nu framställde endast skulle åsyfta en underdånig önskan.
Den Motion, han då väckte, angick förändring af Expeditions-taxan.
Som denna Förordning endast tillkommer Kongl. Maj:t att utfärda, kunde Lagutskottet icke befatta sig med motionen, utan att först begära sammanträde med Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet.
Hans motion var således ett önskningsrnål, ty den åsyftade en underdånig önskan angående Expeditionstaxan; den framställning han nu gjort åsyftar precist samma sak, hvårföre den, emot Grundlagens föreskrift, icke kan åter upptagas.
Jag beklagar således, att Herr Ribbings ”helande balsam” vid delta tillfälle ej kan användas.
Herr Hjerta har tillstyrkt, att i8a3 års 4 3 H. 9 + Den 29 September. anslag i delta afseende malte bibehållas*
Men da förhållandet visar sig vara, att år 1824 en brist uppstod af 10,000 R:dr, år i825: 70,000, år 1826: 14,000, år 1827: i5,ooo och år 1828: 14,000 R:dr, så är jag öfvertygad att anslaget är otillräckligt, och att behofvet verkligen förefinnes, alt årligen öka det med 10,000 R:dr.
Jag anser dessutom detta ökande icke vara vådligt, enär Utskottet slutat sitt tillstyrkande med det föreslagne vilkor, att alla besparingar på detta anslag skola lika med StatsVerkets öfverskotter till RiksgäldsContoiret ingå.
Här finnes alltid tvänné bestämda opinioner, den ena, som vill, att allt skall gifvas, hvad man möjligen kan begära, och den andra, som vill, att Institutionerna skola lämpas efter förmågan alt erlägga anslagen.
Hvad mig beträffar, kan jag icke vid detta tillfälle ingå derpå, att anslaget kan huru som helst öfverskridas.
Jag tror, att Regeringen är skyldig tillse, att det anslag blir tillräckligt, som Ständerna beviljat.
Jag påstår derföre, att 5o,ooo
R:dr är nog till detta anslag, då priserna nu icke äro högre, än de år 1822, efter hvilka priser sista Riksdagen upphöjde samma anslag.
Rätta sättet att aldrig få ordning i denna sak är, alt bevilja tillökningar, ty om vi nu bevilja 60,000
R:dr, uppgå kostnaderna nästa år ganska säkert ti 11 70,000 R:dr.
Förblifva vi åter vid 5o,ooo R:dr, så går Den ag September. 133 det nästa Riksdag säkerligen icke ö(Ver6o,ooo R:dr.
Jag tillstyrker derföre, att vi må förblifva vid 1823 års Stat, och att bristerne må tagas af besparingarne.
Med en sådan kur, sorn Herr Ribbing föreslagit, eller någon annan, anser jag Regeringen böra bota sjukdomen.
Friherre Sprengtportenj Jacob Wilhelm: Till Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Ridderskapets och Adelns eget bedömmande hemställer jag, huruvida vi under någon form kunna åter upptaga och bifalla en Motion, som redan af 3:ne
Stånd blifvit afslagen.
Herr Ribbings Motion innefattade förslag icke till någon Lag, utan blott till förändring af ExpeditionsTaxan, hvilket lätteligen kan uppjysas, om Lagoch EkonomiUtskottens Betänkande N:o 21 linnes här till hands.
Man skall deraf erfara, att Herr Ribbings Motion och hans 1111 afgifne förslag äro alldeles af samma innehåll.
Då så mycket i delta afseende redan är laiadt, vill jag icke vara vidlyftig, utan endast anföra några ord i anledning af hvad Grefve Posse och Friherre Sprengtporten yttrat.
De hafva sagt, att min Motion angick förändring af ExpeditionsTaxan.
Jag hemställer, om det af mig nu gjorde förslag angår några förändringar i denna Taxa.
Är det så, öfvei - 134 Den 29 September. lemnar jag till Ridderskapet och Adeln att afgöra, huruvida mig bör förnekas att få till Thronen samma önskan framförd, som år 1823 af då varande Ständer framfördes.
Herr Tham > Wollrath:
Herr Ribbings önskan delar jag fullkomligt, men tror det icke vara öfverensstämmande med våra former, att nu upptaga en sak, som redan af 3:ne Stånd blifvit afslagen.
Hvad hufvudsaken beträffar, hav Utskottet sagt, att det förhöjda anslaget härleder sig från stegrade priser.
Herr Hjerta åter har påstått, att priserna alldeles icke äro stegrade.
.Tåg ber derföre, att endast få fästa Herr Hjertås uppmärksamhet derpå, att anslaget icke ensamt är till Skrifmaterialier, utan äfven till Ved och Ljus för EmbetsVerken.
Hvad Artikeln Ved beträffar, lärer Herr Hjerta säkerligen vara underrättad derom, att denna vara stigit i pris för hvarje år, och säkerligen ännu ytterligare stiger.
Det lärer, således vara nödvändigt, att bevilja anslaget, så vida man icke vill ålägga ErnbetsVerken att frysa, hvilket jag icke tror låter sig göra, Grefve Posse:
Jag ber om ursäkt, att jag åter uppträder, men Herr Ribbing har, uti sitt sednaste anförande, gjort mig uppmärksam på en rättelse, som jag anhåller att få göra i mitt förra yttrande.
Herr Ribbing har bestridt Friherre
Sprengtportens Den 2g September. i35 och min uppgift, att hans nu afgifne för slag åsyftar ändring uti ExpeditionsTaxan, och Herr Ribbing har deruti rätt; ty så väl det förslag han nu framställt, som hans af 3:ne
Stånd redan afslagne förra Motion, åsyfta icke ändring uti ExpeditionsTaxan, utan helt och hållet upphäfvande af denna Taxa.
I sjelfva hufvudsakén skall jag utbe mig få lämna en upplysning, hvarföre 1823 års anslag så betydligt blifvit öfverskrida.
Orsaken är nemligen, att 1823 års Ständer beslöto, att LandtStaterna, det vill säga: LandsContoir, LandsCanzli och LandtRänteri, skulle af detta anslag erhålla medel till ved och ljus; men detta blef vid anslagets fastställande icke tagit i beräkning, och derföre har en så betydlig brist uppkommit.
Hans Excellencé Herr Grefvert och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af StatsUtskottets i dess sednare Ullålande, i afseende å delta Moment, gjorde förslag.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, att Herr Ribbings ofvanberörde förslag, såsom innefattande ett ämne, hvilket redan blifvit af Rikets Ständer afgjordt, nu mera icke måtte till pröfning upptagas.
Ropades Ja. 136 Den 29 September.
Uti Herr Rosenblads förslag, finnes icke det minsta nämndt om ExpeditionsTaxans förändrande eller uppliäfvande.
Förslaget innefattar blott en ön-, skan, alt Kongl.
Maj;t, vid framdeles ske-, ende förändring af StyrelseVerken, ville taga i nådigt öfvervägande Dorostolarnes. öfverdrifna Expeditions-lösen, och söka upphäfva den genom anvisande af ersättning, från andra håll åt dessa Embetsman.
Med öfvertygelse således, att min förra Motion och Herr Rosenblads förslag äro två alldeles bestämdt olika saker, och under instämmande uti Herr Grgfvens och Landh Marskalkens nyss yttrade mening, tror jag mig ändock kunna yrka proposition å Herr Rosenblads förslag.
Jag instämmer fullkomligt i Herr Rosenblads önskan, men ej i det sätt, på hvilket han föreslagit den.
Jag tror deremot, att, om han ville begagna den, utvägen att neka det förhöjda anslaget, och förändra till Motion den önskan han nu framställt, skulle den kunna särskilt upptagas, men att nu inblanda en sådan önskan vid afgörandet af vår Budget, anser jag alldeles obehörigt.
Det säkraste sättet är, att nedsätta summan.
Jag tillstyrker derföre bibehållandet af 1828 års
Stat i denna del, och tror ändamålet härmed vara vunnet.
Jag befinner mig verkligen i en besynnerlig belägenhet, då jag nödgas försvara en sak, som är emot min egen yttrade mening.
Jag har nemligen inom Utskotten reserverat mig mot beslutet om Herr Ribhings Motion, men å denna min reservation gjordes inom RiksStånden icke något afseende.
Jag kan dock icke nu biträda Herr Ribbings mening, utan öfverlemnar till Herr Grefven och LandtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln att bedomina, huruvida, då Grundlagen stadgar, att, när två Stånd stadna mot två, en fråga förfaller, det skulle vara möjligt, att, när 3:ne Stånd afgjort en fråga, det skulle vara mindre kraftigt.
Herr Rosenblads förslag innefattar visserligen någon olikhet, men är i sjelfva saken dock detsamma.
Det vore besynnerligt, att, då 3:ne Stånd beslutat, att Expeditionslösen ej kan upphöra, Rikets Ständer ändock vid samma Riksdag skulle kunna ingå till Kongl.
Majrt med en underd.
Skrifvelse örn upphörande af densamma.
Min reservation innehåller för öfrigt en sådan önskan, och jag har deruti sagt, det jag tror, alt den tid skall inträffa, då denna önskan vinnes.
Då i en fråga, som angår Rikets allmänna hushållning, två Stånd stadna mot två, förfaller frågan.
Nar 3:ne Slåncl afgjort en fråga, är Rikets Ständers beslut i dea saken fattadt; och det är Den 29 S e p l e 111 b e r. omöjligt, att under samma Riksdag lagligen fatta stridiga beslut i ett och samma ämne; ty är det väl tänkbart, att i ett oell samma Riksdagsbeslut öfver samma fråga alldeles motstridiga §§. skulle kunna införas.
Man kan således icke å nyo väcka Motion i ett redan afgjordt ämne.
Då jag ej kan finna något sammanhang emellan att nu genast begära en förändring, eller att önska, det Kongl. Maj:t i en framtid ville derpå fästa uppmärksamhet, ser jag visserligen icke något hinder, att ju mitt förslag nu kunde upptagas, och kan derföre icke instämma i den tolkning af saken, som Herr Grefven och LandtMarskalken gjort.
Det är således ej med afseende på 3:ne Stånds beslut, utan endast för att ej hindra sakens snara afgörande, som jag anhåller, att den af mig föreslagne önskan måtte såsom en ny Motion anses, och jag öfverlemnar åt Herr Grefven och LandtMarskalken att bestämma, huruvida denna Motion kan grundlagsenligt remitteras, eller icke. 1 alla fall är jag af den öfvertygelse, att detta vigtiga ämne icke kommer att åsidosättas, utan ganska säkert undergå en nådig pröfning.
Friherre Cederström anhöll, att Herr Rosenblads nu väckte Motion måtte få hvila på bordet.
Jag får äfven till en början begära, alt Herr Rosenblads Den 29 September. »39 motion malte få hvila på hordet.
I hufvudsaken vill jag endast erindra, hvad Grefve Posse redan upplyst, att tillökningen är nödvändig i anseende till det beslut Rikets Ständer vid sista Riksdag fattade, att LandsStaterna skola af dessa medel erhålla ved och ljus.
Utskottet har derföre ansett denna tillökning vara oundgänglig, och jag tillstyrker bifall å Utskottets förslag.
Herr Oxehufvudj Olof Philip:
I afseende på Herr Hjertås yrkande om nedsättning i den föreslagna summan, torde jag få fästa uppmärksamheten derpå, att, sedan åtskillige Civile Embeten nyligen blifvit inrättade, och Ledamöters samt arbetande
Divisioners antal inom Svea och Christianstads IlofRätter ökats, hvarigenom eldning uti flera rum blifver nödvändig, skulle det innefatta en stor inconsequence, att nu vilja nedsätta anslaget till skrifmaterialier, samt ved och ljus, då anslaget redan förut varit otillräckligt.
Jag tillstyrker derföre bifall å Utskottets Utlåtande.
Det är blott i anledning af hvad Friherre Palmstjerna och Grefve Posse yttrat, som jag anser mig böra upplysa, att LandsCaucellierna, LandlRänterierne och LandsConloiren visserligen vid sista Riksdag fingo sig anviste ved och ljus från denna Titel, men att detta ganska riktigt inberäknades, du anslaget uppgjordes.
Den 2 g
Sep tein ber.
Jag underställer dessutom, ora icke 24 sådane ErabetsVerk kunna hafva nog af den tillökning, som år i8a3 beviljades.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade den af honom förut gjorde proposition till bifall å Stats?
Utskottets i dess sednare Utlåtande i afseende å detta Moment gjorde förslag; hvil? ken proposition med Ja besvarades.
Herr Hjerta anmälte till Protocollet sin reservation emot Ridderskapets och Adelns beslut.
Som det endast skulle onödigtvis upptaga liden, att begära votering, åt nöjer jag mig med att instämma uti Herr Hjertås reservation.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde derefter proposition å StatsUtskottets tillstyrkande i denna punkt, alt Rikets Ständer malte tillägga det förbehåll vid ifrågavarande förslags-anslags beviljande, att derpå blifvande besparingar böra till RiksgäldsContoiret aflemnas.
Bifölls. i5:de Punkten.
Angående ansiag till Rese- och Pr adam en ts-pen n ingar för Civile Embets- och Tjenstemän.
Denna Punkt blef, uppå gjord proposition, af Riclderskapet och Adeln bifallen» Deri 29 September. i6:de Punkten.
Angående LandsStaternes reglering.
Jag vågar föreslå ett medel, som kunde bereda skyndsamhet i denna vidlyftiga frågas afgörande.
För närvarande finnas här tvenne meningar, den eria att icke någon löneförhöjning bör äga rum i den andra att så väl ökade löner, som ökad personal, böra beviljas.
Då vi nu skola utröna, hvilken opinion i detta afseende må göra sig gällande, vågar jag föreslå, att Herr Grefvens och LandtMarskalkens första proposition måtte blifva, huruvida icke Ridderskapet och Adeln anser, att Landsstaterne böra förblifva vid i8a3 års Stat.
Om denna proposition bifalles, kunna vi slippa 12 a 16 voteringar; annars uppslår den besynnerliga omständighet, att vi nu komma att votera öfver några hundrade R:dr, för att sedermera vid nästa Riksdag få gifva 100,000 R:dr till löneförhöjning för Länsmännen.
Jag har visserligen ingenting emot, att Herr Hjerta får sin mening i Contrapropositionen, att ingen löneförhöjning bör ske för Landsstaterne.
Men å andra sidan yrkar jag bifall till Utskottets Utlåtande, med tillägg, att lön må anslås till en LänsNotarie i hvarje
Län, ty i annat fall kunna icke göromålen, såsom sig bör, skötas.
Jag instämmer derföre med 14?*
Herr Hjerta sålunda, att, om lian i ena propositionen yrkar, att alldeles ingen ökning i lönerna och personalen i afseende å Landsstaterne bör ske, så yrkar jag i den andra propositionen bifall lil-!
Utskottets Utlåtande, med tillägg, alt lön för en LänsNotarie i hvarje Län bör anslås, på sätt Utskottet i dess första Betänkande föreslog.
Herr Rosenblad: Herr Hjertås förslag afser väl, att vi skulle kunna afgöra bela denna punkt genom blott en enda votering, men jag tror, att det blir svårt att med en votering tillfredsställa alla meningar, ty en opinion vill bevilja hvad StalsUtskottet föreslagit; en annan vill afslå all tillökning, och en 3:dje vill, utom hvad StatsUtskottet föreslagit, äfven hafva löner för LänsINotarier.
Jag anser, att alla dessa meningar bäst förenas, om Japropositionen blifver bifall till Utskottets Utlåtande, med förbehåll alt sedermera särskilt afgöra frågan om lönen för LänsNotarierne, och Contrapropositionen kommer att innefatta bibehållande af 1823 års Statsreglering i denna del.
Den första fråga, som torde böra afgöras, är, om den allmänna Löneregleringen för Landsstaterne skall, såsom Utskottet föreslagit, uppskjutas, och icke nu företagas.
Hvad angår Herr Hjertås anförande, skulle jag vara nära att förena mig deruti, om jag ej bestämdt visste, att
Den 29 September. i43 vissa Embetsman, nemligen LandsKnmererarne, voro i så trängande behof af löneförhöjning, att det vore obilligt begära, det desse Embetsman skulle afvakta den allmänna Löneregleringen.
I följd af denna betänklighet, anhåller jag att Utlåtandet måtte punktvis företagas. Friherre Palmstjerna; Innan man skrider till pröfning af det nu förevarande förslaget, torde först böra fattas beslut i afseende på Utskottets tillstyrkande, att uppskjuta med den allmänna Löneregleringen för Landsstaterne.
Sedan torde vi få besluta öfver de af Utskottet tillstyrkta partiella löneförhöjningar.
Hvad dessa angår, synes mig, alt Japropositionen må blifva bifall till Utskottets senare Utlåtande, och Contrapropositionen motsattsen, eller förblifvande vid 1823 års Stat.
Jag kan icke gå in på det af Friherre Cederström begärda tillägg till Japropositionen om löner för LänsNotarier.
Jag anser det böra bli ett särskilt ämne för öfverläggning; och finner i öfrigt LandsSecreterarrie vara så väl lönte, att de böra sjelfve kunna underhålla LänsNotarierne.
Jag skulle vänskapligen och ödmjukligen till Herr Ribbing hemställa om icke, i anseende till den stora kostnad, som är en följd af hvarje votetering, han skulle vilja tillåta, alt hela Ut - i44 Den 28 September. låtandet om Landsstaterne finge på en gång företagas.
Jag anhåller äfven, alt af Herr RiddarhusSecreteraren få veta, om det är sannt, som man berättat mig, att 3:rie
Stånd redan afslagit frågan om LänsNotarierna, ty i sådant fall är det, i afseende på resultatet likgillligt, huru den här afgöres, och böra således olika meningar derom icke kunna hindra vidtagandet af den kortare melhoden att afgöra afdelningen, Landsstaten* Friherre
Jag känner visserligen icke motivet lill Utskottets afstyrkande af löner för LänsNotarierne.
Man bar väl sagt, att LandsSecreterarne kunna sjelfva hålla dem, då de äro så väl lönte; visserligen äro LandsSecreterarne väl lönte, men då LänsNotarierne, för ätt möjligen förekomma enskildtes förluster, behöfvas lill controll på LandsSecreterarne, likasom LänsBokhållarne på Landsliamererarne, så hemställer jag, om man bör sätta LänsNotarierna helt och hållet i beroende af LandsSecreterarne.
Jag anhåller derföra, att proposition måtte blifva, såsom Herr Hjerta föreslagit, med tillägg i Ja-propositionen af 100 R:drs lön för LänsNotarierne.
I afseende på den af Herr Rosenblad begärda upplysning får jag nämna, att Preste- och BorgareStånden gillat Utskottets Utlåtande, samt att BondeStåndet ännu icke af - Den 29 September. i^5 afgjort saken, hvarigenom frågan torde kunna komma lill Nämnd.
Tians Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att StatsUtskottet väl tillstyrkt, att för närvarande må uppskjutas med en allmän Lönereglering för Landsstaterne, men dock hemställt, att Rikets Ständer måtte, utan afseende på uppskofvet med regleringen af det hela, nu taga i öfvervägande de särskilta tillstyrkanden Utskottet, rörande Landsstaternes reglering, framställt.
Herr Hjerta hade yrkat att Ridderskapet och Adeln först måtte afgöra, huruvida någon slags tillökning i Landsstaternes löneinkomster borde beviljas, eller icke, och först derefter, i händelse någon tillökning skulle medgifvas, bestämma, huru och hvar den borde äga rum.
Jag instämmer med Friherre Cederström i den önskan, att löner måtte bestämmas åt LänsNotarierne.
Jag kan dock icke förena mig med honom deruti, att dessa tjenstemän behöfvas, för att controllera LandsSecreterarne, ty sådant skall Landshöfdingen sjelf göra.
Mitt motif, hvarföre jag önskar lön åt LänsNotarierne, är, att jag vill uti dem hafva Statens, och icke enskilte personers, tjenare.
Herr af Schmidt s Georg Lars: Friherre
Cederström har väl utvecklat ämnet, men 43 H. 10 146
Ds n 29 Sep t ernt er. jag önskar dock få tillägga några ord.
Då Landshöfdingen är borta från Länet, och LaudsSecreteraren är på Embetsresor inom detsamma, behöfvas LänsNotarierne ganska väl.
Hvad åter angår förmenandet, att LandsSecreterarne äro så väl lönte, vill jag endast nämna, att i Norden äga de knappast dagligt bröd.
I 'Westerbottens Län tjenar LandsSecreteraren för högst 2000 R:dr, alla inkomster inberäknade; lian kan således icke afstå något till LänsNotarien.
Grefve von Rosen } Axel'.
Jag instämmer till alla delar med Friherre Cederström och Herr af Schmidt; men kan icke instämma med Friherre Palmstjerna deruti, aLt LandsSecreterarne äro så väl lönte.
I Götheborg har LandsSecreteraren icke större lön, än ^5 tnnnor säd, men har deremot en vidlyftig Correspondance, hvartill lian är i högsta behof af biträde.
Herr Hjerta: öm Ridderskapet och Adeln tillät, att discussionen fick hålla sig vid sjelfva ämnet, skulle vi snart kunna nå målet.
Såsom Herr Grefven och LandtMarskalken ganska riktigt yttrat, har Utskottet föreslagit, att Rikets Ständer nu icke skola befatta sig med någon allmän Lönereglering för Landsstaterne; men Utskottet bar derjemte tillstyrkt Rikets Ständer, att ingå i speciel pröfning af vissa särskilta förhållanden.
Jag yrkar, att, jemte det Rikets Den 29 Sept e iu b e r.
Ständer nu icke böra ingå i någon alimän reglering af Landsstatens löner, det äfven bör i Contraproposilionen tilläggas, att Rikets Ständer i allo förblifva vid 1823 års Stat.
Om vi erhöllo propositionerna så framställda, kunde man likväl se, hvilken opinion rådde, och vi kunde då slippa detta eviga lappandet, att stå och tvista om 100 Rtdr för det eller det Cancelliet.
Cederström har genast inblandat LänsNotarierne i frågan.
Detta innebär en oformlighet, och strider äfven emot möjligheten, att punktvis företaga saken.
Jag anhåller, att i Contrapropositionen mätte blifva infördt, alt Rikets Ständer anse sig, i afseende på Landsstaterne, böra i allo förblifva vid 1823 års Stat.
Jag anmälte mig endast, för att anmärka, att vi ännu icke hunnit till det Moment af förevarande punkt, som handlar om LänsNotarierne, och alt del således ännu är för tidigt, att derom yttra sig.
Jag instämmer med Herr Hjerta, och tror, att det är för tidigt' att inblanda frågan om LänsNotarierne.
Nar det Momentet förekommer, skall äfven jag yttra mig derom.
Då frågan om LänsNotarierna ännu ej ar af Irenne Stånd afgjord, förenar jag mig med de Herrar Lands 43 H. I0* i48 Den 29 September. liöfdingar, som i saken yttrat sig.
Jag gör det på det skäl, att, då LandsSecreterareri, under Landshöfdingens frånvaro, är stadd på embetsresor i Länet, dömer LänsNotarien i LandsSecreterarens ställe med full beslutande-rätt, och det är sålunda af vigt att LänsNotarierne äro Statens Embetsman.
Jag erinrar mig från JuslitiaeOmbudsmannens Berättelse för år 1818 ett tillfälle, då frågan angick beifrande af en då varande LandsSecreteraresbedrägliga förfarande, och att halfva LandshöfdingeEmbetet utgjordes af LandsSecreterarens enskilte tjenare.
Jag hemställer till Herr Hjerta, som yrkat en. så .vidsträckt contraproposition, eller afslag å alla momenterne i denna punkt af Utskottets Utlåtande, om han icke skulle vara nöjd med att endast bestämma contrapropositionen, och om icke vi äfven å vårsida, lill tidens vinnande, kunde få taga bifall till alla momenterne på en gång till Ja-proposition.
Jag är till en del förekommen af Herr Rosenblad.