Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och har Herr Grefven såsom skäl härföre anfort, att de ämnen, som nu förekomma voro för allmänheten af vida större interesse än de, som under den förflutna tiden afhandlats, och att det vore för den , sam vet mtd sig sjelf, att b*n gör hvad i hans förmåga står för att tjena sitt fädernesland, på*s 182 Ben 25 Junii e, m. kostande att se, att hans bemödanden , ehuru fruktlösa de än torde vara, skola förblifva okände för allmänheten RiddarhusUtskottet har tagit i öfvervägande hvad sålunda blifvit anfördi; och som utom det, att Boktryckaren Grahn enligt trälfadt contract har både rättighet och skyldighet att trycka Ridderskapets och Adelns Protocoller vid innevarande Riksdag från början till slut, någon fördelning af samma Protocollers tryckning emellan flere Boktryckare i allt fall icke kan verkställas, hälst allesammans för närvarande äro med andra arbeten i ock för Riksdagen fullt sysselsatte; och den utvägen Herr Grefve von Schwerin föreslagit, att låta tryckningen af de redan tillryggalagde månadernes Protocoller ske långsammare, ejler må hända aldeles afstanna för att befordra tryckningen af Junii och de derefter följande Månadernes Protocoller, synts Utskottet betänkligt dels af den orsak, att ehuru några prenumeranter till* äfventyrs kunna vara af lika tanka med Herr Grefve von Schwerin i detta afseende, andra deremot lika troligt kunna finnas, hvilka häl* dre läsa debatterna i de ämnen , hvilka förevarit under den tid som skulle förbigås, och derföre anse sig mera belåtne att utbekomma Protocollerne i ett sammanhang och ej stympade, hvilket ock är deras ostridiga rätt, ifall fråga derom skulle uppstå; dels ock derföre, att med den vidlyftighet som discussionerne i ■ett ämne o ta å Riddarhuset erhålla, den följd ovilkorligen måsta inträffa, att Protocollstryck* Dtn 25 Junii t, m. i85 ningen, äfven om den nu framflyttades till när. varande tid, skall inom tiderymden, af en månad, enär tryckningen icke kan vidare forceras än till 12 ark i Veckan, stå nära 14 dagar efter sista Plenidagen , hvilket afstånd sedermera skall under tidens framskridande blifva med hvarje dag allt mera betydlig , då man snart åter befinner sig på samma punkt som tillförene utan att hafva genom förändringen vunnit något väsendteligt mera, än en för närvarande defect samling af Protocoller;
alltså och då Redactionerne af atskillige Tidningsblad, enligt hvad erfarenheten visat, icke undandragit sig, att så väl till Talarnes som allmänhetens tillfredsställelse genast i sine Blad meddela sådane anföränden, hvilka för deras innehåll ansetts framför andra i ett eller annat afseende märkvärdiga och hvarigenom nyhetsbegäret för dagen skäligen torde vara uppfyldt , har Utskottet på dessa grunder ansett sig icke kunna å ofvanberörde hemställan tillstyrka bifall; hvilket jemte en ledamots yft rade serskildta mening,'
Höglofl Ridderskapets och Adelns vidare pröfning vördsamt under ställes.
Stockholm den 20 Junii 1823.
På Riddarhusljtskotets vägnar C. G. Spens. N< Snoilsky; J9e>a 2 5 Juni i e-, m. Utdrag af Protocollet, hållit i Riddarhus^ Utskottet Onsdagen d. 25 Junii 1823.
S. D. Vid justeringen af Riddarhusutskotttets Betänkande i anledning af Herr Grefve von Schwerins, Fredric Bogislaus, gjorde hero» ställan oro en skyndsammare tryckning af Ridderskapets och Adelns Protocoller vid innevarande Riksdag , förklarade Herr Treffenberg, Curry Gabriel, sig vara skiljagtig tanka, och yttradej
De skäl på h vilka Högloft.
Utskottet grua. dat sitt affiag å Grefve von Schwerins väckta motion, om vidtagandet af någon ändring i afseende på tryckningen af Ridderskapets och Adelns Protocoll vid denne Riksdag, anser ja,g för min del icke, vara så talande som d«, den, värde root ooairen framställt > till vinnande af bitall åt dess förslag».
Af det antal prenumeranter å dessa Pratocoll, som jsg hört sägas vara omkring 8.0 a 9®s tror jag mängden hafva hestämdt sig för denna utgih, mera i hopp om, att med görligaste första, ur de samma hämta utvecklad# tankar i väsendteliga nationalirågor, innan besluten deröfver fattades, än af begär, att efter hand finna i hvad ordning och huru Riksdagsangelägenheterrie inom Ståndet förekommit och afgjordts; och då jtg härtill lägger, det (om jag så får säga) surrogat, de i detta sednare fall äga , i de deröfver i Tidningsrne införda Bulletiner, är jag öfvettygad om, att hvar och Den 2S Junit e. rn. en af dem låogt ifrån att misstycka en sådan åtgärd af Ridderskspet och Adeln, hvarigenom dem tidigt meddelades Ståndets digcussioner, ide denna Riksdag till afgörande .ännu återstående, och för medborgare af alla Classer vigtiga6te gmneo, skulle de, på det högsta gilla och med tacksamhet emottaga, detta bevis af Ridder&kapets och Adelns uppmärksamhet för allmänhet ten, hälst om Ståndet dertill i Tidningarne, äfven lät införa motivcrne för dess beslut i detta fall.
Om ock icke ett Protoeoll möjligen skulle kunna lemna prässen förr, än 14 dagar efter hvarje Plenictag, anser jag ändamålet likväl vara vunnit, enär troligen de fläste hufvudfrågorne blifva till Utskotten återremitterade; ty innan desse då hinna granska anmärkliingarne öfver deras första utlåtanden , och k nyo expediera sine yttranden, samt derefter målen hvilat på bordet hos Ståndet, åtgår troligen mera än 14 dagar, då emedlertid pienumeranterne å sin sida, äfven redan hunnit få del af hvad som föranledt återremigsea och således ägde tillfälle att meddela sina tankar, Bamt kunde lemna nyttige upplysningar öfver ämnena till representanterne, innan målen sluteligeq afgjordes.
I afseende på tiden , ifrån hvilken efter Herr Grefve von Schwerin» plan tryckningen nu mera horde fortsättas, tror jag mig dock, böra yttra den mening, att, då under Ståndets Plena innevarande månad och sedan motionen i86
Den 25 Junii c, ni, väcktes, icke förevarit ämnen af så allmänt interesse, och troligen icke eller innan månadens slut många sådane förekomma, vore det lämpligare och ändamåls-enligare, att ifrån och med den i nästkommande Julii låta börja, och sedan oaibrutit till Riksdagens slut fortsätta tryckningen af Protocolierne för denna tid.
Om, vid förleden Riksdag en dylik motion som den ifrågavarande blifvit väckt och antagen , hade den både dä och nu varit af en otvifvelagtig nyttaj och så länge icke någre, till skyndsammare tryckning af Protocolleine mera befordrande anstalter, än de hittills varande finnas, borde efter min öfvertygelse, vid hvarje Riksmöte samma method som den föreslagne följas, ty gemenligen förekomma först vid slutet af Riksdagarne Finance- och Beskattnings-ämnen, hvilkas afgörande så direct verkar på den enskildte och det allmänna, sorn således borde beredas tillfälle att äfven hafva (som ordspråket lyder) ett ord med i laget.
Ex Protocollo N* Snoilsky.
Den 2 8 Junii /, lii.
Bilagor till Pleni-Frotocollet för den 28 Juno, förmiddagen.
N;o n Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus: En af Kongl.
Maj:t eller af Regeringen framställd proposition, är lika som en enskild Riksdagsmans motion en allmän fråga.
Då den till Utskotts handläggning remitteras, står det, enligt RiksdagsOrdningens 49 §., hvarje Stånds Ledamot öppet att sig deröfver yttra, börandes hans yttrande äfven till Utskottet remitteras.
Med det yttrande, som jag anhåller att få bifoga remissen, åsyftar jag att ådagalägga, att efter min öfvertygelse, Rikets Ständer skulle blottställa sig för ett rättvist tadel af Nationen, om det an-pråk på undsättningslån godkändes, sorn Regeringen med sitt promotorial beledsagat.
Af alla de anspråk på undsättningar och biträden, som, under loppet af denna Riksdag, blifvit för Rikets Ständer anmälte, och hvaraf högst få varit af den beskaffenhet att de kunnat interessera Nationen, har ingen till den grad upprört min känsla3'som den öfver hvil* i88 Den 23 Junii /, m. ken Ridderskapet och Adeln nu går att höra sitt BancoUtskott.
Upsala Academie, som framfsrne tiders Konungar och Magnater, som så många lefvande och döende af alla stånd och vilkor, under mer än tvenne secler bemödat sig att göra, icke allenast oberoende utan äfven rik, som i alla tider varit nordens Loretto; Upsala Academie, den nkaste possesionat i Sverige, som i sednare tider jämväl för sina besparingar inköpt nya fastigheten Upsala Academie anmäler sig hos Rikets Ständer till erhållande af undsättningslån, ställer sig i bredd med afbrända Städers nödstäldte invånare, med bolagsinteressenter, som bönfalla att man ej må låta den ensamme få vidkännas följderna af felagtiga kostnadsförslager, sorn varit Regeringens pröfning underställa, och Upsala Academie, sora gonom flere af sm Corps, tillika medlemmar af Ridderskapet och Adeln eller af det Högvördige PrestcStiadet, hade kunnat frambära sin önskan samt uppgifva de omständigheter, som till dess uppfyllande kunna eller böra göra Rikets Ständer, har föredragit den utvägen att beit enkelt framställa sin begäran, beledsagad af Regeringens promotorial.
Och under hvilken tidpunkt framställe* denna begäran?
Under en tidpunkt, då hvarje Riksdagsman, ehuru sjelf mer eller mindre kännande den allmänna förlägenhetens tyngd, afsäger sig alla anspråk uppå att sjelf bli und - Den 28 Junii f m; nttj förrän den allmänna rättskänslan blifvit ti 1 ItiedsstälIdj förr än frågan om utvägarne till stadgande af Sedelmyntets värde förevarit; fbir än, om det skulle bli omöjligt att lemna ett billigt afseende åt de äldre
Ca pitalägares anspråk, åtminstone de nya rike blifvit ytterligare förvissade att ett lika oblidt öde icke skall d m vederfaras, för hvilket ändamål och för att öfvertyga Nationen om a! 1 varligheten af deras vilja, Rikets Ständer redan borrryckt den h< mlighetssiöja , hvarunder BancoVerket varit höijd och som måste anses såsom hufvudorsak, till alla de kränkningar »f äganderätten, som under de förflutna tiderna ägt rum.
Hvad gom, utom myntets obestämda värde, mest medverkar till den gäldbundne fastighetsägarens förlägenhet, bristen på dugliga inteckningslagar, och det ringa hopp man äger att under loppet af denna Riksdag få den na brist afhjelpt det lider Upsala Academié leke utaf.
Hvar man Vet att Upsala Acadsime, så utrikes sorn inrikes, kan få upplåna gå mycket penningar, sorn den finnér sig behöfva* Hvarföre skall då, under Ögonblicket af en öfvergångsepok, då både långifvare och läntagare ännu sväfva i ovisshet; då, under vilkor att icke förringa Sedelmyntets värde, Rikets Ständer måste till inproduetiva företag anvisa större delen af sina disponibla tillgångar Upsala Academie framträda och med de Näringsidkare på hvilkas skuldror 19° Den 28 Junti f. nu Statsbördati hvilar, täfla otti lånerätt till de få fyrkar sorn återstå.
. 50,000 betyda föga, men det betyder mycket att de skäl , talande emot en sådan begäran, uppå hvilka jag fästat Ridderskapets och Adelös uppmärksamhet och hvilkas rigtighet icke lärer kunna bestrida», att desse skäl säger jag, i Konungens Rådkammare icke funnit någon organ; det betyder mycket för alla dem, hvilka kännt en annan kallelse till denna Riksdag, än nyfikenhetens på kärlighet och Jlåt, och hvilka, utan att foka en ära uti att tyfa i tal och fkrift, likväl, enär de tala, aldrig glömma af hvilkens hand och för hvilket ändamål de talegåfvan undfått.
Detta mitt yttrande anhåller jag måtte åtfölja remissen, Utskottet torde deri finna ett promotorial för allmänhetens rätt och för Rikets Ständörs anseende.
N:o -2.
Det Förslag RevillningsUtskottets Betänkande gör oss, att utbyta vårt nu existerande, visserligen allt för långt utsträckta prohibitivSystéme emot en handelsfrihet af fördel j sorn man hoppas, att öka våra Tullintrader; Den 28 Jani i f. m. detta Förslag har synts mig innebära en förvillelse af största fara: och jag uppfyller min pligt då jag försöker att för Höglofl.
Ridderskapet och Adeln framlägga faran Handelsfriheten måste erkänna sitt vilkor i allmänna nyttan; och i frågan åter om den* na nytta, måste hvarje Natioa erkänna de vilkor, som sjelfva Naturen förelagt.
Åt Svenska Folket anviste Naturen ett hårdt klimat långa, kalla och mörka årstider, och, i följe deraf en Svag jordmohn och, må hända, äfven en trögare arbetskraft.
Beläget på ett långt afstånd från de Länder, med hvilka handeln ger Rikedomar, saknar Sverige Capitaler; och Svenska producenten skall ännu länge nödgas
Vidkännas en högre förlagsränta, än man i andra länder vet utaf.
Alla dessa orsaker, som Icke konna hvarken förnekas eller ur,danrödjas, medföra den naturliga verkan att productionen måste i Sverige vara mindre och dyrare än i andra länder, lyckligare lottade, och så rika att de kunna gifva högre exportpremier än beloppet af den tullafgift vi skäligen pålägga.
Att vid ett sådant förhållande gifva ett påbud till handelsfrihet utan correctiv, vore att med uppoffring af vår egen produetion in • bjuda utlänningen till större vinst än våra egne producenter kunde äga.
Påföljden skulle nemligen snart blifva, att utländska produetionen skulle här undersäljas vår egen} att våra Fabriker krossades; att tusendtais idoge arbetar»
Den 2 i Junii J, m.
Ulja gades
Ur landet; och binäringarnes fäll skulle snart efterföljas af åkerbrukets, då ut* ländsk Spannemål, Tyskt Bränvin och Tyska Victualier påfördes oss i massor, för lägre priser, än våra egna.
I handeln Nationer emellan gä lier samma tegel som melian individer,-nemligen att, för att kunna köpa, måste man förut hafva något att sälja, som ger tillgång att köpa förj men när med egna productiosens aftagande denna tillgång dagligen förminskades, så »kulle också dagligen importen öfverstiga exporten; och hvem inser då icke, både att handelsfrihetens första verkan blef ett uppjagande af vår cours till oändlighet; medförande en med hvarje dag ökad myntförsämring; och äfven att yttersta resultatet skulle gifva blott fattigdomens sista beklagansvärda nödvändighet, att allt umbära.
Det olyckliga tillstånd af ett economiskt beroende af utlänningen if inre vanmagt, hvarutur den Store Konung Gustaf bste upplyffade Sverige, skulle återkomma; och 300 års bemödanden att i all slags idoghet upphinna Utlänningen skulle gå till spillo för Tidsandans Nyhetsbegär, förvillelsen att experimentera med nya theoder.
Är nu denna teckning af påföljderna för oss, af en handelsfrihet utan correctiv verkeligen sanrt, icke öfverdrifven, så måste ju möjligheten af Förslagets allmänna nytta erkänn» sitt vilkor i Correctivets egenskap af mer eller - Den u 8 Juni i J. m. ler mindre pålitlig ofelbarhet; och correctivet bör då pröfvas.
Pröfningens första frå* ga blir då: hvari består väl det ofelbara correctivet P
Men när man då besinnar huruledes ända hittills, lurendrägeriet varit omöjligt att hindra; när Utskottet i Betänkandet, sjelf medgifyer dess skadliga verkan; oeh när man vidare eftersinnar huru mångfaldigt lättare det är att tullförsnilla, än att lurendräga; ja, när man måste medgifva att tullförsnillning icke kan, med juli fcikerhet förhindras , så öfvertygas man också fullkomligen om Correctivets opålitlighet.
Riksgäldssedlar för marken fin Ull; men sist— ledit år, måste åtnöjas med mindre än hälften deraf och i år sakna all afsättning, skulle, under det de sett klädesproductionen icke särdeles förminskas, också öfvergå till någon fallenhet åt den tanka, att tullförsnillning på Utländsk fin
Ull, innebär ett oemotståndligt sätt, att så lågt nedtvinga priset på den Sven - Bil. lill Ridd. o. Ad, Pr. V. Band. 13 S*n 28 Junii /, nti eka Ullen, att Schäferiägaren icke mera, roed egen båtnad, kan behålla Schäferiet.
Visst är åtminstone, att desse omständigheter understödja icke den nya föreställningen att tullförsnillningen och dess verkan skulle hädanefter uteblifva; och vid correctivets lall torde också, i den oförvillade granskareiis öfvertygelse, förslagets fara qvarstå, med rätt, att, till sin stora vigt, väl betänkas.
t Jag vet att Författare gifvas som skrif— vit förledande för theoriens antagande; men utom att dessa Författare hafva synts mig för«j utsätta en allmän receprocitet, alla Nationer emellan, som svårligen är att förmoda; vet jag också, atti sjelfva de
Länder der desse annars ansedde Författare lefvat och skrifvit, hafva Regeringarne icke tilltrott sig att åt Theorien gifva verkställighet.
Utskottet åberopar exemplen af Dannemark och Norrige, der handelsfriheten är antagen; men med en smula granskning af ds omständigheter, uti hvilka samma Länder befinna sig, öfvertygas man dock, att hvad sora skulle vara förderfligt hos os« kan der vara dels nyttigt, dels mindre skadligt.
Dannemarks belägenhet för transitohandel, och den fördel som deraf drages, ger mera vinst än något prohibitivsysteme der Den 28 Junii /. m. 195 skulle kunna gifva; och Dannemark® naturliga handelsicterepse är således rakt motsatsen af vårt.
Norrige äger väl icke samma fördel* men har åter inga Fabriker att beskydda, och har för sina nödvändigaste behof icke nog i sin egen produetion.
Den lyckligaste tarflighet som jemnar Notriges handelsvåg, gör också handelsfriheten der mindre farlig:
Norrige icke hvarken uppkommit till den förkofran i Näringar, ellertill den befolkning som Sverige, så kan jag icke heller inse Norriges tillstånd just vara ett exempel för oss, att eftersträfva.
Jag har också hört omtalas såsom exempel Norra Amerikas förenade Stater, som äga kraftfulla Näringar, blomstrande Fabriker, och dock skola äga handelsfrihet; men må man deremot betrakta det företräde i belägenhet som dessa Stater äga; en belägenhet, som försäkrar dera om så rik, så outtömlig afsättning af alla deras produeter, icke blott på Americanska Continenten, utan äfven på Indiske öarne, stt den Europeiska concourrencen aldrig kan blifva för dem skadlig.^För dessa Stater torde alltså handelsfriheten lämna blott fördel, men ingen fara; och förhållandet är då motsatsen af vårt.
Sedan jag sålunda granskat de exempel som man åberopar, för theorien, 6å torde d t icke vara alldeles ur vägen att också begära en uppmärksamhet åt de exempel, som bevisa 196 Den Uo Junit f. m, faran af att lemna för mycket insteg åt utländska handelsinteresset, och faran af att för litet vårda den inhemska idogheten såsom exempel talande emot theorien.
Hurudan är väl Portugals Economiska belägenhet, efter att hafva i mer än ett hundrade år tillåtit England att öfversvämma landet med utländska Fabrikater och småningom bemägtiga sig af dess handel?
När man i historien ser hvad Spanska idogheten var i de tider då Spanien försåg verlden med de finaste kläden och dyrbaraste arbeten och nu erfar, att dessa länder, så af naturen gynnade så rika af metaller deras Colonier lemnat dem; likväl stå vida efter många andra Länder i Nationalvälmåga, så tvingas man att medgifva, icke blott att handelsfrihetens verkan på den inhemska idogheten visserligen icke varit dem nyttig, utan älven att idogheten hos ett folk betyder mera än alla skatter.
Den förebråelse man gör Systemet, att produetionen har de senare åren aftagit, kan jag väl icke godkänna; dels derföre att vi veta, det
Systemet var alldeles detsamma som det ännu är, på den tid, då produetionen Den 28 Jani i /, m. 197 var i tilltagande, hvilket tillräckligen vederlägger förebråelsen; och det dels derföre, att då vi katina den sanna orsaken ligga i penningebristen, så kan jag icke tillåta mig ett sådant misstag 0111 orsaken; men jag anser dock systemet äga behof af mycken rättelse, dertil också, jag medger det gerna, Utskottet lemnat goda bidrag, i de grunder Utskottet föreslår för den blifvande Tulibevillningen.
Jag tillstyrker alltså, att i én/kningsväg må i underdånighet föreslås: 1:0.
Att alla sådana varor, som kunna i tillräcklig mängd och godhet, här i landet, åstadkommas, och såiedes icke behöfva införskrifvas , måga, så länge detta förhållande icke ändras, förblifva förbudne. 2:0.
Att de varor åter, som bruket och vanan förvandlat till behof, eller äro, förvis sa tillfällen, anbefallde att ägas, men icke kunna här i landet åstadkommas, samt nu äro förbudne, måge hädanefter varda till införsel, emot tull tillåtne; och 3:0.
Men åter, fåfum St änder nes Bejlut: 1:0.
Att för sådane varor, som kunna bär tillverkas, till erforderlig godhet, men 198 Den 2 5 Junit J, m. icke i tillräcklig mängd, och derföre konna varda tillåine tili införsel, tullbevillningen måtte blifva så hög, att den inbemske producententen icke må kunna undersäljas. a:o.
Att öfrige Utländske producter, Colonialvaror, råämnen, samt sådant, som vanan och bruket gjort till^behof, må med lägsta tull beläggas. 3to.
Att tullen å utländska varor må beräknas på sätt Utskottet föreslagit; samt 4:0.
Att som handelsförändringar kunna uppstå, de der fordra jemkning och förändring i tuUumgälderne, till Kongl. Maj;t må öfverlemnas, att i sådane fall, emelian Riksdagarna derom förordna.
Jemte anhållan om återremiss på Betänkandet, begär jag, att dessa anmärkningar må Remissen åtfölja.
Nto 3.’ Herr af Klintberg, Carl: Det Betänkande och förslag, hvarmed Högiofl.
Bevillningsutskottet inkommit rörande förändrade grunder i afseende på Tullafgifternes beräknande, bar gifvit m’g anledning till några anmärkningar dem jag utbeder mig, Ben !§ Junii f.m. *tt få vörds&mt underställa Högloft.
Ridderekapsts och Adelns upplysta bedömande.
Frågor angående Tullafgifternes höjande eller nedsättande stå i ett nära sammanhang med rikets allmänna economiska författningar, hvilka, såsom erfarenheten visar, ofta tarfva förändringar,beroende af serskildte omständigheter och oförutsedda händelser; och som Rikets interesse för öfrigt ej sällan fordrar, att afgifterne på både utgående och inkommande varor, vid underhandlingar med Utrikes magter, lämpas efter de förhållanden, sorn der vid kunna äga rum; så hafva af desse consi derationer Rikets Ständer vid flere framfarne Riksdagar efter Regementsförändringen, funnit nödigt, att, under visse förbehåll, låta regleringen af det ena och andra få bero af Kongl. Msj:ts Egen Nådiga pröfning.
Genom 27 § af Riksdagsbeslutet under den a
Maj j8io, blef det till Kongl. Majjt öfverlemnadi, att utan hinder af 60 §. i RegeringsFormen till påföljande Riksdal» efter omständigheterna förhöja stora Sjötullsafgiften med högst 5c procent utöfver taxan, samt att äfven, då sådant lunnes med Rikets bästa förenligt, tillåta motsvarande nedsättning af SjötuUsafgifterne på sådane varor , som borde deruti vinna en billig minskning, hvarefter 1812 å s Sönder, som, enligt deras underdåniga skrivelse af den 16 Augusti sistnämnde år, förklarat sig icke hafva någon ändring i då gällande Sjötullsafgifter att föreslå, likaledes till Konungen öfverlemnade att intill nästa Riksdag, efter förekommande 200 Den 2o Juni i f. m. behof ej mindre i politiskt än ceconomiskt hänseende, stadga de förhöjningar å vissa och nedsättning i andra artiklar , dem Kongl. Maj;t kunde anse nyttiga och nödiga , dock att en såden förhöjning ej måtte sträckas utöfver 100 procent.
Maj t godt syntes, och då Rikets Ständer vid sist hällne Riksdag fastställde allmänna grunder förTullafgifternes beräknande på utgående varor, blef den rätt Konungen förbehållen , att intill det påföljande Riksmötet förändra Tullafgifterne på inkommande varor, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Majit sjelf funne i nåder lämpligt.
De skäl som föranlåtit Rikets Ständer, att på detta sätt besluta, fortfara alltid till deras kraft och verkan, och då det lärer böra antagas som otvifvelaktigt, att det nu anmärkte förhållandet under förre Riksdagar icke ägt rum, så framt ej Rikets Ständer sjelfve funnit sig öfvertygade, att det allmänna ändamålet med mera säkerhet befordras, då de speciella detaillerne i ett så beskaffadt hushållsmål, sorn detta , få ankomma på den styrande makten och icke bero ensamt af Rikets Ständer, hvilkas inskränkta tid ej möjligen kan medgifva sådane noggranna undersökningar, som till ämnets fullständiga utredande fordras; så blifver det visserligen svårt att finna någon giltig anledning, att vid nu varande
201 mångå tillfällen blifvit erkänd; åtminstone synes Höglofb Bevillningsutskottet ägt föga skäl, att, såsom nu skett, åberopa desse af Rikets
Ständer fattade beslut till stöd för de åtgärder, som det samma föreslagit.
Att vid en speciel reglering af TullTaxor på inkommande och utgående varor misstag kunna äga rum, bör så mycket mindre förefalla oväntadt, som det någon gång inträffat, att ej ens allmänna grunder, som till ofelbar efterföljd i dylika frågor blifvit fastställde och på hvilkas osviklighet man således bordt kunna göra sig rättmätiga anspråk, kunnat i hvarje fall med påräknad förmon tillämpas, utan tvärtom befunnits leda till resultat, som varit menliga för Staten.