Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Representationen gerna bör vidkännas ett anslag, äfven om det uppginge till 100,000 r:dr för införandet af ett myntsystem, som, om det nu icke införes, troligen icke skall blifva infördt på många år; nu är deremot rätta tidpunkten att införa detta system, och det af flera orsaker.
När en myntreglering och silfvervexling skall tillvägabringas, måste väl första frågan blifva att bestämma den enhet i myntet, som skall antagas.
Men detta systems införande är äfven vigtigt i afseende derpå, att detsamma är antaget att inom några år tillämpas i hänseende lill mått, mål och vigt.
När det nu är bestämdt, att allmogen dagligen eller oftare handtera!’ och beräknar mynt, än mått, mål och vigt, så skulle, om decimalräkningen nu införes i myntet, allmogen emedlertid småningom hinna vänja sig vid detta beräkningssätt, och öfvergången till detsammas tillämpning i afseende på mått, mål och vigt blefve då ganska lätt.
Det enda, jag har att anmärka emot delta system, är det, att jag fruktår, att de nya namnen skola försvåra dess antagande.
BondeSt. har nemi. mera fästat sig vid benämningen än saken, och det var säkerligen namnen, som afskräckte Ståndet från att ingå på förslaget; ty sjelfva saken förstodo de.
Men jag finner äfven, att det icke går an att införa systemet, utan att förändra namnen, emedan bibehållandet af de gamla namnen skulle medföra lika stora svårigheter.
Jag förklarar ännu en gång, att det skulle vara den största skada, om man uppskjuter med systemets införande, och att, om det icke nu införes, jag fruktar, att jag aldrig kommer i tillfälle att med min rost tillstyrka dess antagande; ty då vi nu med realisationen hafva infört nationen på ett nytt räknesätt, som går ifrån dess vanor, skulle vi, om vi några år derefter antoge decimalsystemet, blott ännu mera inveckla förhållandet.
Om derföre meningen är, att detta system skall införas, anhåller jag, att detsamma må blifva antaget vid denna riksdag.
Då jag framställde Den 7
Maj. mina anmärkningar emot den constitutionella grundsats, som BancoUtsk. uti dess betänk, yttrat, framställde jag dem belt och hållet till TJtskrs bepröfvande, och jag hade således icke velat på något vis upptaga R. o. Ad:s tid med något ytterligare försvar af min åsigt, enär denna fråga efter återremissen ånyo förekommer.
Jag hade derföre icke begärt ordet, med mindre jag trott, att jag af Hr v. Troil blifvit missförstådd.
Jag gifver för mycken rättvisa åt den klarhet, som alltid utmärkt hans framställningssätt, för att icke önska, att äfven å min sida blifva klart förstådd.
Jag har öppet yttrat min åsigt om 79 §. Reg.-F.; jag har sagt, huru den vid föregående tillfällen och äfven vid sista riksdag blifvit förstådd.
Att andra kunna hysa med mig skiljaktiga åsigter finner jag naturligt, ty jag har aldrig haft och kommer aldrig att hafva den personliga egenkärleken att tro mina åsigter vara ofelbara.
Jag har icke sagt och jag tror ej, att mitt yttrande gifver den aflägsnaste anledning till den tanken hos mig, att Utsk. genom advocatoriska tydningar sökt inkräkta på den andra Statsmagtens område.
Jag tillåter mig icke, allraminst under parlamentariska öfverläggningar, att ingå uti bedömande af de inre motiverna, öfver hvilka blott den högre Magten dömer.
Det enda sättet att vinna aktning för egna motiver är, att hysa aktning för andras.
Detta må blifva min trosbekännelse.
Onekligen måste jag erkänna, att Utskts framställda förslag, rörtde användandet af decimalräkningen, är vetenskapligen riktig.
Men vi skrifva lagar för folk, som icke uppnått samma bildning som vi, och vi måste derföre se till, hvad deras behof fordrar, innan vi införa denna vigtiga Jag; och jag tror, att vi i närvar, stund icke böra erbjuda dem denna decimalräkning, hvarpå de hafva ingenting att vinna, men mycket att förlora.
Med all aktning för handelsståndet drifves dess rörelse genom en betjening, som icke alltid är pålitlig, utan ganska ofta gör allmogen orätt, hvilket ännu mindre skall kunna controlleras, om decimalräknesättet införes i myntet, dä allmogen vid dessa handelsliqvider måste åtnöjas med hvad som gifves tillbaka.
Vid ett sådant förhållande frågar jag:
Kan detta förslag anses för det bästa, för det lyckligaste för den stora massan af Svenska folket?
Det är sannt, att mått, mål och vigt ingriper mycket i frågan om myntbestämningen, och att det är angeläget, att dess fördelningar qvadrera med myntets; hvarföre jag i denna fråga nödgas nämna något om mått, mål och vigt.
Jag får då upplysa, att icke hela verlden antagit denna beräkning.
Frankrike är det land, som först antog detsamma, hvarest likväl, till följd af inkomna klagomål öfver de bedrägerier, hvartill det nya räknesättet föranledt, Napoleon år 1812 d. 12 Febr. nödgades genom en allmän författning afböja missbruket.
Klyfning är det De 11 7 Maj. 3o3 nemi. en sak, sorn livar och en liegriper; det förslå alla, men j är ej så lätt att förstå; dertill fordras en mera rnathematisk insigt.
Det är visserligen sannt, att om decimalräknesättet
Skall blifva användt i afseende på mått, mål och vigt, bör öfverensstämmelse häremellan och myntet äga mm och decimalräkningen i afseende på det sednare jemväl införas.
Men då del icke är bestämdt, att det verkligen tillämpas "i afseende på mått, mål oell vigt, skulle jag tro, att det vore olämpligt att antaga delta räknesätt i myntet, lör hvilken åsigt jag får åberopa det ytterligare skäl, att jag icke finner det vara rätt, att den mindre kunniga allmogen, på samma gång ett nytt mynt införes, skall besväras med ett nytt räknesätt, hvarföre jag tror, alt man åtminstone bör uppskjuta med detta systems införande.
De öfriga 3 Stånden hafva dessutom icke antagit detsamma, och jag tior, att de icke komma att göra det.
Hvad myntenheten angår, kan jag icke annat än understödja det project, sorn Gr.
Löwenhjelm framställt, nemi. att dalem silfvermynt, eller 8 sk., måtte utgöra enheten, hvilken jag så mycket hellre föredrar, som den svarar mot en mark Hamb. b:co och således qvadrerar med ett mynt, kändt öfver hela verlden, oberäknad fördelen dels af en låg myntenhet, dels alt få aflysa riksdalersräkningen, då roan deremot, om kronan anlages, hvilken innehåller £ r:dr silfver, kommer i beröring med 3:ne slag af riksdalrar, hvilket förhållande måste medföra stora oredor.
Hr von Qvanten uppläste följande:
Största myntenheten synes mig böra blifva 8 sk. silfver, hvarigenom man återkommer till den gamla dalersräkningen, som med 128 sk. cours svarar emot 3a sk. riksg:s:mt och kan kallas krona, eller daler courant.
Då blir en styfver b:co lika med 1 sk. riksg:s:mt, som bör blifva minsta enheten.
Vid räkenskapers förande erfordras endast 2:ne columner.
Förstnämnda enhet svarar då ungefär emot 1 franc, emot § mark Hamb. b:co, och öfverensslämmer äfvenväl med flera andra nationers mynt, hvarjemte dalersräkningen qvadrerar med Sveriges gamla, väl uttänkta förhållande emelian mått, mål och vigt, der nu alla mindre enheter, såsom 32 jungfrur på kannan, 32 kappar på tunnan och 32 lod på skålpundet, äfvenväl dessa delas uti 32 delar, likasom dalem i 32 styfver, till stor lättnad och ledning vid all handel för mindre kunniga räknare, såsom t. ex. för allmogen.
Man kunde derefter aflysa allt annat mynt, då, vid beräkningar och jemnförelser med det gamla riksg:s-myntet, man blott behöfver tillägga 5o proc. af antal silfverdalen, för att finna r:drn riksgts, som jemnt svarar emot hvarannan, t. ex. 2 r:dr riksg:s blifver lika med 3 daler silfver, 3 r:dr lika med 4§ daler silfver o. s. v.
Uppbörden skulle äfvenväl härigenom betydligt förenklas, och inom några år 3o4 Don j Maj. komrae all annan myntberäkning af sig sjelf att försvinna.
Vid användandet af dalerräkningen i bandel blifver alltid styfvern lika nied kanna, kappe eller lod, så att t. ex., om tunnan kostar 3i daler, kostar i kappe styfver; kostar i Ä j| daler, då kostar ett lod 2^ styfver o. s. v., sorn utgör lika många skir riksg:s.
Halfva och fjerdedels styfrar böra myntas; mindre enhet behöfves ej.
Hr Lefre'n har så fullkomligen uti sin motion utvecklat alla de skäl, som kunna tala till förmån för det nya myntsystemet, att han kunnat bespara sig den mödan att uppsöka ett ytterligare befordringseller insinualionsmedel uti texten af de nya btcosediarna.
Han har nemi., såsom det synes mig, gjort
Bancostyrelsen den förebråelsen att å dessa sedlar oriktigt hafva utfört det motsvarande silfvermyntets halt.
Beslutet härom fattades före mitt inträde i Bancostyrelsen, och det är således ingen personlig åtgärd, jag har att försvara; men jag hyser den öfvertygelsen, att mina colleger i denna sak ingalunda gått oriktigt till väga, ty om man tager i betraktande den knappt märkbara skillnad, som genom det tillåtna remedium kan uppkomma, skall det befinnas innehålla den vigt fint silfver, som sedel texten i enlighet med myntordningen af år i83o utsätter.
Jag är nu icke i tillfälle att närmare utveckla skälen för denna min öfvertygelse, ty min hesa röst tillåter mig ej att vara utförlig; men ytterligare nöjaktiga upplysningar skola, om de erfordras, isinom tid varda meddelade.
Hvad sjelfva saken beträffar, vill jag icke bestrida det vetenskapliga värdet af Hr Lefre'ns förslag, hvilket ingalunda påkallar mitt omdöme; men jag bestrider, att det i närvar, tidpunkt är tillämpligt, emedan större delen af de kostnader, som blifvit nedlagda uti nya sedelmyntet, derigenom vore förspilda, hvarvid jemväl bör ihågkommas, att det nya sedelmyntet är sådant, att del omöjligen kan förfalskas och nära nog icke eftergöras.
När härtill kominer, att förslaget skulle lända till förvillelse bland allmänheten, ser jag icke, hvarföre man ej kan ännu några år uppskjuta med dess antagande.
Man har öfver 10 år talat och beslutat om åtgärder att få ett verkligt mynt i rörelsen, att låta Banken gora rätt för sig, och ännu ar man icke dermed färdig, ännu vacklar man, då fråga är att verkställa.
Har man en gång fått saken, nog kan man få namn derpå.
Jag kan icke finna, att det medför någon väsendtlig nytta, ehvad man har en större eller mindre myntenhet.
För mitt förstånd är det klart, att det är myntets intrinseca värde, icke dess benämning, som bestämmer detsammas förhållande till varor, arbeten och tjenster.
Jag vet icke heller hvad man menai- med detta goda köp, som en mindre myntenhet skulle tillvägabringa, och inser icke fördelen deraf; ty antingen skul - 1 Den 7 SI a j. 3o5 skulle della goda köp blifva allmänt för alla varor, arbeten och tjenster, eller ock blott för vissa.
I förra fallet vore det utan nytta, emedan man förlorade i egenskap af säljare, arbetare eller tjenstskyldig, lavad man vunne i egenskap af köpare och användare af andras arbete och tjenster.
I sednare fallet deremot vore det orättvist och skulle, på bekostnad af vissa yrken och arbeten, leda till förmån för andra.
Lika med Hr Cederschjöld tror jag den närvar, tidpunkten vara den minst tjenliga för antagande af ett nytt system i myntväsendet, och att dermed bör uppskjutas till nästa riksdag.
Jag kan ej dela deras tanka, som ansett 79 §. Reg.-F. icke lemna R.
St. rättighet att deltaga i lagstiftningen, ang:de myntets underafdelningar och form.
Jag tror, på de skäl, som Hr v. Troil si grundligen utvecklat, att meningen i 79 §.
Reg.-F., hvilken lyder sålunda: ”Ingen förändring i Rikets mynt till skrot eller korn, det vare sig till förhöjning eller afslag, må äga liim utan R.
St:s bifall,” bestämdt påkallar R.
St:s bifall lill förändring i afseende på myntets storlek, och således tillägger dem rättighet att deltaga i lagstiftningen om såväl myntenheten, som dess underafdelningar.
Hvad sjelfva saken beträffar, kan jag icke annat än i principen instämma med Hr Lefren, ehuru jag, lika med Hr Cederschjöld och Hr Hegardt, anser den närvar, tidpunkten icke vara tjenlig för införandet af en ny myntbenämning.
Jag tror, att man bär skulle kunna begagna en medelväg, om man nemi. antoge det system, som återfinnes i förenade Stats- och BancoUtskrns vid förra riksdagen betänk. j\T:o 5, pag. ig, hvarigenom myntenheten föreslås till 1 r:dr riksgts med underafdelningar af en § och r r:dr.
Enheten, i r:dr riksgts, som är lika med 12 sk. i silfver, motsvarade då kronan, och om dessa trenne myntsorter ia sk., 6 sk. och 3 slu silfverstycken fastställdes, hade vi i sjelfva verket infört systemet utan de förvillande benämningarna.
Då man allmännast räknar i riksg:s och detta äfven är det enklaste och ntinst förvillande, tycker jag ej, att det är värdi att låta skräma sig af ordet riksgts; ty jag tror ej, att någon förkärlek för benämningen: banco finnes hos Svenska allmogen.
Då jag således anser det vara af vigt, att decimalsystemet införes vid nästa riksdag , tror jag det vara ett steg på denna bana, 0111 man antager den enhet och de underafdelningar, jag uppgifvit, utan att likväl införa de benämningar, Hr Lefre'n föreslagit.
Iir von Hartmansdorff, Aug.:
Såsom ledamot af Stats- och BancoUtsk:n vid förra riksdagen deltog jagipluralitetens mening, att enheten borde blifva 1 r;dr h:co, men har sedermera, af skäl, som här blifvit utvecklade, trott 6 H. 39 Sofi Den 7 Maj. mig böra öfvergå på den meningen, att enheten bör blifva, såsom BancoUtsk. föreslagit, i r:dr riksgts.
De skäl, man andragit för enhetens förblifvande vid i r:dr b:co, såsom att de nya sedlarna i annat fall måste casseras och sådana mindre omständigheter, synas mig allt för obetydliga för att böra hindra beslutet, särdeles som dessa nya sedlar skola vara af den beskaffenhet, att de ändå icke kunna begagnas.
Jag tror ej, att jag, såsom Bancofuilmägtig, deltagit i beslutet om dessa sedlar; meni alla fall anser jag mig, om ett fel dervid är begånget, ej böra tillstyrka, att man går vidare på en oriktig bana.
Hvad myntenhetens underafdelningar beträffar, är jag af samma mening som B.
St. vid sista riksdagen, nemi. att enheten bör delas i sådana stycken, som motsvara de nu gällande sedelvalörerna, 2.4 > '8 och 12 sk. riksgts, samt slutligen att äfven stycken a 6 sk. riksgts måtte finnas, emedan i de vanliga vexlingarna fråga oftast förekommer om utbyte deraf.
Skulle myntregleringen bestämmas på detta sätt, blefve det för en hvar lätt att erfara det nya silfvermyntets värde vid jemnförelse med de val kända sedlarna.
Hvad myntets benämningar angår, kan jag för min del icke annat än afstyrka de nya namnens införande i närvarande ögonblick.
Om realisationen, såsom jag hoppas, nu varder beslutad, skulle då bland allmänheten komma ej allenast ett nytt mynt, som man förut icke sett, utan äfven nya sedlar, som man icke kände; komme nu härtill nya namn, så vore det den 3:dje nyheten, som på en gång skulle införas.
Ehuru högt man må uppskatta begrepp och urskillning hos menige man, måste man likväl finna, att så många nyheter på en gång skulle föranleda till bedrägerier på den enfaldiges bekostnad och till missnöje med åtgärden.
Jag finner icke den påstådda faran vara för handen, att om man icke nu inför den nya benämningen, skulle man framdeles icke kunna göra det.
Då Utsk. i bifogade beräkningar har visat, att det nya mynt, som skulle införas, i det närmaste motsvarar det gamla och dess underafdelningar, så qvarstår ju denna motsvarighet äfven för framtiden, och förändringen kan ju införas då såväl som nu.
Hvad decimalräkningens införande angår, erkänner jag riktigheten att önska det framdeles äfven för öfverensstämmelsen med mått, mål och vigt efter samma beräkning; men då jag i närvar, ögonblick redan ansett införandet på en gång af 3:ne andra nyheter i myntväsendet vara oriktigt, finner jag ännu mera olämpligt att tillägga den 4:(le> hvaraf, större svårigheter skulle uppkomma.
Slutligen anhåller jag äfven att få yttra några ord i afseende på skrot och korn.
Af grundlagen finner jag bestämdt, att Konung och Ständer gemensamt besluta om myntets skrot och korn; men då myntets enhet, t. ex. 1 r:dr, icke kan bestämmas, utan att man säger huru mycket silfver och koppar skola uti denna r:dr innefattas, är det nö - Dcn >] Maj. digt, att Konung och Ständer gemensamt besluta, icke blott om den proportion af silfver och koppar, som i myntmetallen skall finnas, utan äfven om den vigt af således blandad metall, som skall utgöra myntets enbet.
Blir åter fråga att slå större mynt än enheten, eller mullipler eller ock underafdelningar deraf, anser jag det vara Konungens rätt att derom ensamt besluta.
Den enda fråga, hvaruti B..
St. synas böra med Konungen dela beslutande-rättigheten om underafdelningarna, vore, örn det skulle finnas nödigt att anlaga en så liten underafdelning, att större proportion af koppar behöfde tillblandas silfret, än i det öfriga myntet, och hvarigenom skrot och korn följaktligen blefve olika.
Så vidt jag fattat Gr. af Wetterstedts yttrande, tror jag ej, att han yrkat något annat; och jag kan ej finna, huru man, vid läsning af grundlagens stadgande i detta fall, kan fatta meningen annorlunda.
Hr Lefre'n har till stöd för sin theori anfört, att man i handel oell vandel i allmänhet räknar i riksg.
Jag finner deruti intet hinder för bibehållandet af b:coräkningen, ty i alla fall kommer £ r:dr specie åtminstone i längre tid att benämnas i r:dr riksg:s.
Att dessutom riksgts icke kan anses för landets normalräkning finnes bäst deraf, att alla legala handlingar äro ställda på r:dr b:co, och att, om uti förekommande handlingar myntsorten icke är bestämdt uttryckt, domstolarna förmodligen alltid antaga, att man menat b:co.
Samme värde talare har äfven sagt, att decimalräkningen är särdeles lätt.
Ja! på papperet; men den är deremot mera svår att begagna till läkning i hufvudet, hvilket räknesätt grundar sig på halfvering, såsom man lätt kan finna, då man hör fruntimmer uppgöra beräkningar i hufvudet.
Med decimalräkningen skulle menige man sålunda vid dagliga liqvider hafva svårt att komma från hvarandra.
Jag anser derföre bäst att icke vid sjelfva realisationens början öka svårigheten af det nya speciemyntets begagnande genom införandet af decimalräkning.
Lämpligast torde det vara att åtminstone dröja dermed intill den tid, då samma räknesätt skall begagnas i mått, mål och vigt, samt låta allmänheten emedlertid bereda sig derpå.
Samme värde talare har äfven sagt, att de nya baocosedlarna måste maculeras, emedan de lyda på visst qvantum silfver, utan omnämning af remedium.
Men då man besinnar, att remedium endast är det belopp, hvartill myntpiecerna kunna få variera öfver eller under i vigt och silfverhalt, så är det klart, att detta förhållande jemnar sig, då flera myntstycken tagas tillsammans, och att remedium sålunda försvinner; ty i samma mån det ena myntstycket är mindre, är det andra större.
På de ställen utrikes, hvarest guldmynt finnes, väges också alltid myntet och emottages icke, om det ej är fullvigtig!.
Skulle deremot fråga vara blott om en enda r:dr, blefve det åtminstone klagandens åliggande alt bevisa, det han 3oS Dch 7
Maj. blifvit lidande på myntpiecens möjliga remedium, hvilket åter icke kan ske utan en vida kostbarare analys. Slutligen får jag, i händelse man till enhet vill antaga i r:dr riksgrs, hemställa, om man icke kunde gifva denna enhet namn af Riksort, som t. ex. i Danmark motsvarar J r:dr.
Ehuru jag hufvudsakligen instämmer i Utsk:s förslag, uther jag mig likväl att få uppgifva mina skäl härför, efter jag i detta ämne finnér tankarna så delade.
Jag får då förklara, att, så vidt jag känner rörelsen i Jandet, beräkningen allmännast sker i riksg:s.
Ett ytterligare skäl för antagandet af riksg:s-r:drn tili enhet framför r:drn b:co är det, att riksg:s-r:drn lättare än b:co-r:drn kan jerauföras med silfver-r:drn, emedan riksg:s-r:drn jemnt 4 gånger innehålles uti silfver-rtdrn, hvilken deremot utgör ett hlandadt tal af h:co-r:drn.
Hvad myntets afdelningar heträlfar, anser jag decimalfördelningen vara den rätta och att den hör antagas i afseende på myntet, på samma gäng som detta räknesätt kommer att tillämpas i afseende på mått, mål och vigt.
Någon svårighet synes mig dervid icke möta.
Jliksdalern indelas uti 100 delar, och 2.'ne sådana delar utgöra en skilling.
Skillnaden mellan detta och närvar, förhållande kommer snart att försvinna.
Allmogen är dessutom ej ovan vid decimalräkningen, som finnes på tumstocken och i tjogräkningen.
Jag tillstyrker derföre, alt ETtsk. förblifver vid sitt förslag, dock så, att detta räknesätt icke antages i afseende på myntet, förrän detsamma kommer att tillämpas till mått, mål och vigt.
Jag beklagar, att en otydlighet uti mill förra yttrande nödgat II.
Ex. Hr Gr. a f We 11 e r s t e d t att emot sin vilja åter bryta tystnaden.
Jag tackar Hr Gr. för den öfvertygelse, han yttrat om BancoEltsk:s motiver för sitt handlingssätt, och jag får tillägga, att jag af Hr Gr:s förra yttrande icke hemtade anledning till förmodan om någon annan öfvertygelse hos Hr Gr.; men då man sett inom andra länder och kanske äfven någon gång hos oss, på hvad vägar man sökt komma lill sitt mål, torde mitt förra yttrande icke finnas så opassande.
Hvad för öfrigt angar frågan om myntenhelen och dess afdelningar, vill jag ej vara vidlyftig, enär en återremiss icke lär kunna undvikas i anledning af det sammanhang, som detta betänk, äger med BancoUtsk:s betänk.
Saken är dessutom så fullständigt utredd, att jag nu endast vill tillägga några ord.
Man har mycket fästat sig vid kostnaden för de nya sedlarna, hvilka redan äro färdiga.
Det är visserligen sannt, att någon förlust i afseende på dem skulle uppkomma; men denna är likväl mindre, än man tror, emedan det först är i dessa dagar, sorn man börjat färdiggöra några sedlar.
Skulle deremot myntenheten blifva den, hvarom Ständerna vid förra; riksdagen öfyerenskommo, skulle kostnaden blifva mycket; Den 7
Maj. 3 09 större genom silfvermyntets omslående, och man finnér således, att samma hushållsprincip ligger till grund för antagandet af den enhet, som Utsk. föreslagit.
Hvad det motstånd beträffar, som decimalsystemet rönt i de öfriga Stånden, tror jag, att nar betänk., som i Stånden icke blifvit afslaget, utan återiemitteradt, återkommer, de dervid framställda anmärkningarna skola finnas så upplysande, att detta beräkningssätt utan svårighet antages, åtminstone af detta Stånd.
Då jag gjort det till en föresats att icke onödigtvis omsäga, hvad andra sagt, har jag ingenting att tillägga till hvad som blifvit yttradt 0111 fördelen af decimalsystemet, hvilket äfven jag hyllar, utan får blott anmärka en liten skiljaktighet hos dem, som velat vid myntregleringen använda samma system.
Hrr Lefren och v. Hohenhausen, båda anhängare af tiotalsräkningen, föreslå dock olika myntenhet och hafva, den förre arne, den andre blott en underafdelning af sin enhet.
För min del skulle jag önska att bibehålla Hr Lefre'ns myntenhet (rtdrn riksgrs); men i afseende på underafdelningarna skulle jag med Hr v. Hohenhausen endast vilja begagna den ena eller slanten, hvaraf 100 på enheten.
Namnet penning, såsom underafdelning, anser jag böra uteslutas, synnerligen derföre, alt denna benämning varit i landet fordom brukad med annan betydelse, och jemväl derföre, att denna mellnnafdelning är vid räkning och bokföring öfverflödig, då man ändamålsenligt kan åtnöjas med endast 2:ne columner: (r:dr courant och slant).
Man skulle också derigenom i möjligaste mån undvika nya benämningar med nya definitioner.
I afseende på tiden för införande af rottals-räkningen hafva många, med erkännande af räknesättets företräde, likväl ansett den närvar, tidpunkten icke vara lämplig för detsammas antagande, hvaremot andra ansett systemet böra nu införas.
Af sådan anledning anser jag det vara af stor nytta, att Utsk. uti svaret på återremissen framställer tvenne alternativer; det ena, som tillstyrkte att nu genast antaga tiotalsräkningen, och det andra att antaga den på samma gång, som den kommer att tillämpas på jnatt, mål och vigt.
Om båda dessa förslag på en gång framställas, är jag öfvertygad, att man lättare skall ingå åtminstone på ettdera alternativet.
I hufvudfrågan är redan så mycket ordadt, att jag icke skal! upptaga tiden med något yttrande derutinnan; men då ingen af talarne fästat sig vid en omständighet, sorn måhända är en obetydlighet, nemi. namnet på den enhet, som är i fråga, skall jag bedja att få framställa den mening, jag hyser.
I den händelse nemi., att enheten bestämmes till j r:dr riksgrs, hvilket jag för min del anser vara det rättaste, efter man allmännast räknar i riksg:s, och derest denna enhet icke Den 7