Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan att förutsätta någon sådan irring, är det för mig obegripligt, hvarifrån Herr Munck af Rosenschöld kunnat hämta anledning, att icke allenast sjelf fälla, utan äfven tillägga Nationen, ett så oblidt omdöme öfver min ifrågavarande Embetsförvaltning, hvilken likvisst af 1823 års ConstitutionsUtskott der, om jag minnes rätt, Herr Munck af Rosenschöld var Ledamot, blifvit granskad och lemnad utan anmärkning.
Långt ifrån att jag, såsom Herr Munck af Rosenschöld yttrat, skulle hafva någon orsak att önska glömma den, skall jag, jemte medvetandet af uppfyllda pligter, alltid deraf med djup erkänsla bevara den tillfredsställande hogkomst, att Kongl.
Maj:t, då jag aflemnade Portefeuillen för Handels- och FinanceÄrender, Den a3 December f. m. a 11 täcktes öfver denna min Embetsförvaltning, till StatsRådets Protocoll förklara
Dess nådiga välbehag.
Huru den af Nationen, om den derå fästat någon särdeles uppmärksamhet blifvit ansedd, har jag icke erfarit; men, utan anspråk på någon utmärkt förtjenst, som, utom min inskränkta förmåga och då uti dylika ärender ringa erfarenhet, äfven tidens korthet föga medgaf att ådagalägga, vågar jag dock hoppas att hvarje oväldig och förståndig man, som deraf behagar taga kännedom, och som pröfvar, innan han bedömer, deruti icke skall finna anledning till någon grundad klagan, hvarken i allmänt eller enskilt hänseende; och jag har med detta anförande velat bereda Herr Munck af Rosenschöld ett, måhända af honom sjelf önskadt, tillfälle, att, upplyst om sitt misstag, meddela den nöjaktiga förklaring och rättelse, hvartill han torde finna sig föranlåten, öfvertygad att han icke nekar göra mig denna rättvisa, oaktadt de skiljaktiga åsigter vi kunna hysa uti fmanciella och ekonomiska ämnen.
Som det af Herr Hegardt nu uppläste anförande angår ett af mig här afgifvit munteligt yttrande, hvilket ännu icke blifvit justeradt, nödsakas jag begära Herr Hegardts yttrande på bordet.
Jag kan icke påminna mig, att jag yttrat något annat om Herr He 54 H. >4* 212 Den 23 December f. m. garilts befattning såsom StatsSecretcrare, än att jag, och många med mig, icke kunde glömma den tid, då han bestridde denna tjenst.
I hvad sammanhang jag framställde detta, kan jag nu icke uppgifva, förrän Protocollet blir justerad t.
Hvad jag kan försäkra är, att, om jag fällt tvetydiga yttranden om Herr Hegardts publika caracter, hyser jag dock den största aktning för hans enskilda, och en hög opinion om hans kunskaper.
Men att Herr Hegardt fällde icke blott sårande utan äfven smädliga yttranden mot dem, som voro af olika tanka med honom, det påminner jag mig.
Han yttrade nemligen, att de personer, som ifrade för ett utvidgadt lånsystem, önskade att derigenom få lefva på andras bekostnad, och komma ifrån sina skulder.
Jag befarar, att om dessa yttranden blifvit fällde i Engelska Underhuset, hade man åtminstone ropat honom till ordning.
Herr Hegardt:
Jag vill påminna mig, att då Friherre Boye kallade dem för strypare, som, i fråga örn Lånerörelsen, ej tänkte lika med honom, svarade jag: att om man tillät sig gifva dem ett sådant öknamn, kunde man med lika fog kalla dem för vinglare, hvilka yrkade motsatsen; men jag utmärkte icke dermed någon enskild person, aldraminst Herr Munck af Rosenschöld, som jag icke ens viste vara tillstädes.
Jag önskade visserligen, att man för alltid bort - Den a3 December f. rn. lade dessa benämningar; men då de i många år allmänt varit brukade, och ofta äfven inom detta rum upprepade; hemställer jag, huruvida det kan tillräknas mig, att jag åt ett visst slags lånsökande gifvit namn af vinglare.
Jag påminner mig, att Friherre Boyes yttrande innehöll blott något angående det förra strypsystemet, och att de, hvilka tänkte lika med honom, af Herr Hegardt icke otydligen beskylldes för oärlighet och för begäret att på andras bekostnad lefva och betala sina skulder.
Uppå derefter gjord framställning, blef ofvanberörde ProtocollsUtdrag af Ridderskapet och Adeln godkändt.
Vid förnyad föredragning afKongl.Maj:ts den 19 dennes lill Hans Excellence LandtMarskalken m. m.
Herr Grefve Carl De Geer aflåtne, och den 21 derpåföljde f. m. på bordet lagde, Nådiga Skrifvelse, angående Stadfästelse å en ny Riddarhusordning; fann Ridderskapet och Adeln, att högstberörde Skrifvelse borde läggas till handlingarne.
Då nu å nyo föredrogs Förstärkta StatsUtskottets den 16 dennes under N:o 36i aflåtne, och den 21 derpåföljde f. m. på Den 23 December f. ni. bordet lagde, Memorial, i fråga om förlängning af ArrendeContractet på Starby Kungsgård för Majoren Vidt von Steijern; fann Ridderskapet och Adeln, att berörde Memorial borde till StatsUtskottet öfve-rlemnas.
Föredrogs å nyo följande Förstärkta StatsUtskoltets den 16 dennes aflåtne, och den si derpåföljde f. m. på bordet lagde, Memorial: N:o 362.
Angående Bevillning af KronoLotsar; N:o 363.
Angående grunderne för Brämvinsbrännings-rättighetens beskattning; Och fann Ridderskapet och Adeln, att berörde tvenne Memorial borde till BevillningsUtskottet öfverlemnas.
Föredrogs å nyo StatsUtskoLtets den 24 sistlidne November under N:o 34o afgifne, och den 21 dennes f. rn. på bordet lagde, Utlåtande, angående Anslag för fullbordandet af Garnisons-SjukhusByggnaden, samt Kongl. Andra LifGardets Casein.
Herr Rosenqvist Fredrik Leonhard anhöll, att detta Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet.
Herr Dalmanj Lars Johanj förenade sig med Herr Rosenqvist.
Den a3 December f. m. 2l5 I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, alt berörde Utlåtande, skulle, enligt 4g §.
Riksdagsordningen, ytterligare hvila på hordet.
Vid förnyad föredragning bi föl 1 os följande från StatsUtskottet inkomne, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtanden:
Af den 7 sistlidne November: N:o 3a6.
Angående yrkad befrielse för Kihls, Axbergs och Hofsta FriSocknar från utgörande af åtskillige prestationer till Dylta Svafvelbruk.
Af den i\ sistlidne November: N:o33r.
I anledning af verkställd granskning af Tullverkets Räkenskaper och Förvaltning för år 1826.
N:o 333.
I anledning af verkställd granskning af den så kallade Lappmarks EcklesiastiqueFonden.
Föredrogs å nyo StatsUtskoltets den 7 sistlidne November under N:o 327 afgifne, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, rörande liqvidationen af åtskillige Medborgares i de Förenta NordAmericanska Staterna fordringsanspråk hos Svenska Statsverket.
Herr Rosengvist , Fredrik Leonhard, och Grefve Cronhjelm, Otto August, an - 2i6 Den 23 December f. m. höllö, att detta Utlåtande måtte ytteiligare hvila på bordet.
I anledning hvaraf berörde Utlåtande skulle, jemlikt 4 g §.
Riksdagsordningen, yt* terligare förblifva hvilande.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 3i sistlidne November under N:o 332 afgifne, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om anordnandet efter Stat från StatsContoiret af Löner och Pensioner vid alla förvaltande Verk och Inrättningar.
Herr Munch af Rosenschöld, Eberhard:
Mig synes, alt detta Utlåtande åtminstone bör till protocoilet beledsagas med den anmärkning, att StatsUtskottet för sent afgifvit sitt yttrande.
Motionen är af den beskaffenhet, att den, om den än vore aldrig så grundad, icke skulle kunna bifallas, sedan den blifvit så sent handlagd.
Utskottet upplyser sjelf, att, i anledning af en del af denna motion, bestämda specialstater för Postverket och NummerLotteriet äro uppförde på Andra HufvudTiteln.
Häraf synes, att Grefve
Gyllenborgs förslag ej kan komma i betraktande derföre, att det blifvit senare liandlagdt än SlatsRegleringen.
Jag anser nödigt, att någon erinran göres dervid, att motioner icke företagas i Utskotten i deli ordning och sä tidigt soia vederbör.
I Den n3 December f. m. 217 Uppå derefter gjord framställning, Lief StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande af Ridderskapet och Adeln hifallit.
Å nyo föredrogs StatsUtskottets den 21 sistlidne November under N:o 334 afgifne, och den 4 dennes e. m. på hordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt motion, att Förteckningarne öfver Kronans Hus och Byggnader måtte till trycket befordras.
Jag anser StatsUtskottet icke hafva besvarat motionen, som sig bör.
Motionären har begärt, att de förteckningar, som finnas, skola till trycket befordras.
Han har ej begärt mera, än att de, som Utskottet bar, må blifva tryckta.
Deruppå har Utskottet svarat, att som Utskottet ännu ej fått in förteckningar öfver alla Kronans bus och byggnader, Motionären ej kunnat få sin önskan uppfylld.
Detta är conclusioner, hvilka äro så märkvärdiga, att man icke kan göra sig begrepp om sådant.
Jag anser likväl af vigt, att man får kännedom 0111, hvilka hus Kronan har, och hvad de gifva.
Jag har upplyst, hvad Magazinslnrättningen ensamt har, och det är flere andra Verk, som begagna många hus.
Dessutom måste jag anmärka ett af Utskottets skäl, att det nemligen vore i saknad af uppgift från flere authoriteter.
Det är också något märkvärdigt, 2l8 Den 23 December f. m. alt på ett helt år Utskottet ej kunnat få in upplysningarne.
Jag är fullkomligen öfvertygad, att det ej finnes någon autlioritet, sorn ej har förteckning på de lius den har.
Således är det skälet oantagligt, och lika litet antagligt är det förra.
Jag anhåller derföre om återremiss, och alt Utskottet måtte åtminstone fullgöra Motionärens begäran, att få tryckt hvad man har.
Herr von Hartmansdorff , August:
StatsUtskottet kan, för sin del, icke göra annat, än äska de upplysningar, som Rikets Ständer begära.
Det beror ej på Utskottet, utan på vederbörande Embetsverk, att dessa upplysningar afgifvas.
— Då nu StntsUtskotlet ej kunnat få in alla dem, som erfordras, hade tryckningen af de inkomna visat saken ofullständig.
StatsUtskottet hemställer derföre, om icke Rikets Ständer skulle finna lämpligt att dröja med förteckningarnes tryckning till nästa Riksdag, hvarförinnan de kunna blifva fulltaliga.
Det är också gifvet, att om man nu skulle börja trycka de inkomna, vore Riksdagen slut förr än de till Stånden blifvit ingifna.
Får man alla färdiga till nästa Riksdag, kunna Rikets Ständer då lättare begagna dem för att yttra sig, huru byggnaderna skola på förmånligaste sätt användas.
Jag tillstyrker bifall å Utlåtandet; och får derjemte begära, att om det är bekant, huru delta mål afgjordts i de andra Stånden, derom erhålla upplysning.
Den 23 December f. in. 219 Grefve Cronhjelm_, Otto August:
Jag vill blott lemna den upplysning, att som tvenne RiksStånd redan bifallit
Utlåtandet, en återremiss deraf ej lärer till något tjena.
Friherre Cederströmj Jacob: Ehvad Ridderskapet och Adeln återremitterar Utlåtandet, såsom BondeStåndet gjort, eller afslår det, förfaller frågan i alia fall, ty Preste- och BorgareSlånden hafva bifallit detsamma, och lära ej frångå detta beslut.
Om ock Utskottet skulle frångå sin mening, lärer således frågan ej vidare upptagas af de andra Stånden.
Derigenom stanna två Stånd emot två, och frågan förfaller.
Undertecknad Eiddarhus-Secr eter are meddelte den upplysning, att StatsUlskottets ifrågavarande Utlåtande blifvit af de öfrige Irenne RiksSlånden bifallit.
Cederström anmärkte, att Utlåtandet skall hafva blifvit af BondeStåndet till Utskottet återremitteradt.
Under t eehn ad Ridda rh u s- Secreterare yttrade sig våga, med anledning af de officiella upplysningar, som till Ridderskapet och Adeln ankommit, vördsamt bestrida Friherre Cederströms berörde uppgift.
Hans E.xcellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Utskottets 220 Den 2.3 December f. m.
Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till godkännande af berörde Utlåtande.
Herr Rosenqvist reserverade sig mot Ridderskapets och Adelns beslut.
Föredrogos å nyo och gillades följande Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets den 28 sistlidne November afgifne, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde,Utlåtanden: N:o 165.
I anledning af yrkad ändring i Kongl. Brefvet den 7 Maji 1802, rörande Ränteved.
I anledning af väckte motioner om vissa ändringar i Författningarne om Markegångssättning.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 155 förut meddeldte Betänkande, angående väckt fråga om inrättande af en Landtbruksskola.
Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 28 sistlidne November under N:o 168 afgifne,, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande i Den s3 December f. m. 231 anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets under N:o i32 förut ineddeldle Betänkande, angående Presterskapets aflöning.
Herr Ribbing_, Arvid:
Utskottet har åberopat såsom skäl till det afstyrkande, detta Utlåtande innehåller, att ConsistoriiFullmägtige icke alltid ägde kännedom om pastoraternes beskaffenhet i orten, hvarföre man ansåg att, under ett pastorats ledighet, conventioner ej kunde göras; äfvensom att, om man dröjde att uppgöra dessa conventioner, tills pastorater blefvo ledige, en mansålder skulle åtgå, innan öfverenskommelserne kunde vara fullbordade.
Detta förefaller så mycket mera betänkligt, som Utskottet i sitt förra yttrande förklarat, att Utskottet ej ansett, att några ytterligare åtgärder borde företagas till dessa conventioners befrämjande, än uppmaningar.
Sådana hafva redan ägt rum, och man har funnit, att de ej medfört särdeles verkan; och då Utskottet nu åberopat såsom skäl, alt en hel mansålder skulle åtgå, innan föreningarne kunde ske, tyckes Utskottet så mycket snarare hafva bordt tillstyrka dem, som Utskottet förut lemnat rum för den fruktan, att sådana conventioner aldrig komma att upprättas.
Alltsedan 1813 hafva de varit i fråga, och jag tror, att det är 4 eller 5 pastorater i Riket, som begagnat sig af denna Författning.
Under förra Riksdagen hade samma motion, hvilken gifvit anled - 222 Den 23 December f. ni. ning lill detta Utlåtande, den lyckliga framgång, att den icke i Utskottet afklipptes, utan hann till Konungen, men, i anseende dertill att PresteStåndet ej bifallit den, blef den af Konungen afslagen.
Jag skulle således, ehuru jag är underrättad, att två Stånd redan bifallit Utlåtandet, för conseqvensens skull önska, att Ridderskapet och Adeln afslog det, på det Ståndet nu måtte vidtaga ett beslut, öfverensstämmande med det, sorn fattades vid sista Riksdagen.
.Tåg får underställa, om icke Ridderskapet och Adeln, med afslag å Utskottets Utlåtande, behagade godkänna den utväg, som i min reservation finnes uppgifven, att Konungens Befallningshafvande genom Resolution böra afgöra frågan, med besvärs hänvisning till EcklesiastiqueExpeditionen.
Derigenom är en bestämd utväg för slut i saken, och till äfventyrs den enda rättsenliga, ty då Pastorer, sedan de blifvit tillsatte, icke kunna komma öfverens med Församlingarne, och dessa vilja nedsätta inkomsterne utöfver billigheten, kan det ej vara tänkbart, att frivilliga öfverenskommelser skola ske.
Vid ledigheter är det Consistorii skyldighet att bevaka Ståndets rättigheter.
Consistorium har sitt ombud dervid, och sedan Konungens Befallningshafvande resolverat, kan ombudet sig besvära.
Derigenom har man boredt möjlighet för Församlingen, att på en Den 23 De ccm lier f. m. 223 tid, då ännu icke vinningslystnaden knn verka, få saken afgjord.
Men om Församlingen, sedan förslaget är uppgjordt, finnér någon, som skulle vilja gå in på de vilkor den föreslår, faller det af sig sjelf, alt inga lagliga contracter blifva upprättade, utan endast olagliga, lill melin för moraliteten och PresteStåndets existence.
Ärendet är af stor allmän vigt, ty få saker hafva så mycken verkan på moraliteten, som Lärarnes anseende, om de nemligen aktas, eller om de föraktas, såsom de der frångått sin ed.
En sådan person kan aldrig verka något godt inom den Församling, hvars lärare han är tillsatt att vara.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å EkonomiUtskottets förevarande Utlåtande.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt, att, med afslag å Utskottets Utlåtande, godkänna den i Friherre Cederströms, vid samma Utlåtande fogade, reservation framställde mening.
Föredrogs å nyo Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi Utskottens den 5 sistlidne November, under N:o 96 afgifne, och Dsn 23 December f. m. den 16 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 67 förut meddeldte Betänkande angående Städernes inq varte ringsbesvär.
Herr af Billbergh, Johan Petter, anförde skrifteligen:
Då första Betänkandet i denna fråga förevar, hade jag äran fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på origtigheten och vådan af den slutsatts af en gjord historisk framställning angående Inqvarterings-skyldigheten, som Utskotten antagit, nemligen, att Inqvarterings-skyldigheten visar sig vara tillkommen, mera såsom följd af Försvarsverkets kraf och framfarna Regenters vilja, än af något frivilligt allmänt åtagande ä Städernas sida, på grund hvaraf Utskotten tillstyrkt Rikets Ständer, att uti Underdånig Skrifvelse till Kongl.
Maj:t nu bestämt förklara:
Alt Städernas Inqvarterings-skyldighet till de i ständige Garnisoner förlagde Troupper för framtiden kommer att inskränkas till förbindelsen att förse befäl och manskap med så kallad Service, eller Sängkläder, Ved och Ljus.
Genom anvisning till 1720 års RiksdagsBeslut styrkte jag, att Konung och Ständer gemensamt stadgat samma års Inqvar^ te - De» December f. m. 22.') leringsOrdning, hvaraf jag ansåg följa, alt båda Statsmagterna bekräftat den uråldriga häfden, att Inqvartering åt garnisonerande Troupper vore ett städerna tillhörande onus; och, med erkännande deraf, att delta onus vore ojemt tryckande för olika Städer, ansåg jag de Städer, hvilka af Inqvarteringen voro oskäligt besvärade, på sådant sätt böra njuta lindring, ”alt de Städer, som uppbära Tolag, men icke hafva någon Garnison, eller ock en ganska ringa, i förhållande till TolagsUpphörden, matte anses skyldige alt afslå någon del af denna Tolag till de Städer, hvilka hafva större inqvarteringstunga, än som svarar emot Tolagen och de öfrige förmoner samma Städer anses hafva af Garnisonens vistande på stället.”
Uti detta nu förevarande Utlåtande hafva Utskotten förklarat sig anse 1720 års
Riks dags Be slut vara till kraft och verkan upphäfvit genom 180g och 1810 årens Ständers fattade beslut, samt att Utskotten icke eller kunnat förena sig derom, att, vid uppskattande af hvarje Stads lunga af inqvarterings-besväret, jemväl i beräkning böra tagas de förmåner Staden anses hafva af Garnisonens vistande på stället; hvarföre ock Utskotten sluteligen förklarat sig icke hafva funnit anledning till frånträdande af de hemställanden, som i Betänkandet N:o 67 innefattas. 54 H. i5 2^6
Den al December f. m.
DS man ulaf 1809 och 1810 årens Ständers fattade Beslut 1111 vill draga den slutsatLs, ali Slädenia äro befriade ifrån all inqvarterings-skyldighet, och då följden af elt sådanl stadgande skulle blifva, att Statsverket genast åbragtes en kostnad af minst 5oo,oooR:dr för inköp tdle ruppbyggande af Casserner endast åt manskapet, och Stallar, att elt betydligt årligt anslag erfordrades för den så kallade Servicens anskaffande, och att delta sluteligen skulle leda dertill, att inqvartelings-koslnaden jemväl måste ersättas för lågande Troupper, torde Högloflige Ridderskapet och Adeln finna frågan vara af den vigt, att grundeligheten af Utskottens anföranden närmare bör pröfvas, innan Ridderskapet och Adeln beslutar om ett sådant Städernas frikännande ifrån Inq var terings-sky
Idig helen.
Efter den citation Utskotten sjelfve gjort af 1809 och 1810 årens RikdagsBeslut i denna fråga (pag. 1 i irsta Betänkandet) förekommer icke ett enda ord, som frånkänner Städern^ Inqvarterings-skyldiglieten, utan hafva Rikets Ständer endast, ”i betraktande deraf, att med rättvisa och ”jemn fördelning af skyldigheter medborgare emellan vore öfverensstämmande att ”inbyggarne i de Städer, hvarest Garniso”ner äro förlagde, icke ensamme borde ”vidkännas kostnaden af en anstalt, som, ”med afseende på Statens och alla dess ”medlemmars säkerhet vore vidtagen, an - D e ii 9,3 D e c o rn b e r f. rn. ”sett Inqvarterings-besväret bäst kunna afhjelpa* derigenom, alt i de Släder, hvar”est ständig Garnison vore förlagd, lämplige peli för ändamålet tillräcklige Casern”byggnader blefvo på Statens bekostnad, "så vidt och så fort dess tillgångar med”gåfve, anlagde och underhållne.” Medgifver man, att delta Rikets Ständers Beslut endast innefattar en vilkorligt medgifven lindring i Inqvarterings-besväret, och besinnar man derjemte: att 1720 års InqvarteringsOrdning icke kan upphäfvas utan Konungs och Ständers gemensamma beslut: att ett Städernas frikallande ifrån Inqvarterings-skyldigheten icke rimligen kan äga rum, utan alt tillika förklaras må, att det bidrag allmänheten ger genom Tolagen skall upphöra: och att Utskotten sjelfve medge, det frågan för det närvarande är i så outredt skick, att den under innevarande Riksdag icke kan till definitift afgörande företagas; så sjmes det mig olämpligt, att Utskotten, på samma gång som de tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t anhålla om en mängd utredningar och uppgifter till nästa Riksdag, jemväl föreslå Rikets Ständer att nu fatta sådane beslut, som upphäfva äldre Stadganden och binda nästkommande Ständer.
Jag bestrider på dessa grunder den af Utskotten pag. 3o i första Betänkandet fö 54 H. 5.
228 Den i'i December f. m. reslagne underdåniga Skrifvelse, såsom dels obehörig, då beslutet innefattar ett frikännande, som icke förut är medgifvit, dels öfverflödig, då de öfrige punkterne endast innefatta ett ändamålslöst upprepande af hvad föregående Ständer redan bos Konungen anmält, och, i händelse Högloflige Ridderskapet och Adeln skulle läckas biträda denna min mening, hemställer jag, oin icke de öfrige respective MedSlånden må inbjudas att förena sig härmed, helst arne Riksstånd, nemligen Högvördige PresteSlåndet och Hedervärda BondeStåndet redan bifallit första Betänkandet, förmodeligen af förtroende lill Utskottens uppgift, att Inqvarterings-skjldigheten icke vore tillkommen af något frivilligt allmänt åtagande å Städernas sida.
Hvad Utskotten för öfrigt tillstyrkt, dels för vinnande af ytterligare upplysningar i ämnet, dels i anledning af Fullmägtiges ifrån Städerna Malmö, Ystad, Helsingborg oell Götheborg väckte anspråk, bifaller jag för min del, samt anser utan ändamål, att nu inlåta mig i vidare dis— cussion om sättet och vilkoren för Inqvartcringstungans jemnande Städerna emellan, då något definitift beslut härom, efter hvad Utskotten medgifvit, vid denna Riksdag icke lär kunna fattas.
Herr Ribbing, Arvid’.
Hufvudsakligen förenar jag mig med Herr af Billbergh om Den a» De cerni) er f. m. 229 olämpligheten af’ alt tillstyrka undersökning i förevarande ämne på samma gång man fattar beslut om till hvad grad inqvarteringstungan bör utsträckas.
Sedan Utskotten grundeligen utvecklat, att Städerne hafva en mängd inkomster, såsom Tolag m. m., sig anslagne, just för det de skola bestrida ingvarleringen, tillstyrka Utskotten, alt med vidare beslut härom måtte anstå, til! dess vid undersökning blifvit utredt, i hvad mån fördelarne motsvara kostnaderne.
.lag tror detta böra ändras i likhet med Herr af Billberghs förslag.
Meri Herr af Billbergh är jag likväl icke ense i sista frågan, eller rörande Skånska Städerne, enär jag önskar, att hufvudsakligt beslut derom måtte anstå, tills undersökningen utvisat, om icke, genom Tolagens jemnare fördelande Städerne emellan, tillfälle yppar sig altutan StatsVerkets betungande lindra ifrågavarande Städer.
Då Ridderskapet och Adeln torde påminna sig, alt Ständerne viii denna Riksdag beslutat, att icke fördela Passevolance-afgiften för Soldatens underhåll under Möten på alla Rikets inbyggare, måtte det vara ännu mindre skäl att till fördel för Städerne, sorn icke deltaga i passevolance-afgiften, fördela Inqvarterings-skyldigheten för Garnisons-truppers casernering på Landels innevånare, helst Städerne hafva särskild ersättning sig anslagen för detta onus.