Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru jag således i hufvudsaken instämmer iUtsk:ts förslag, synes det mig likväl vara ett fel, om af dessa medel bildades särskilta kassor vid hvarje elementarläroverk.
Såsom de föreg:de talarne anmärkt, skulle dessa kassor flerastädes blifva för små och otillräckliga, på andra ställen deremot visserligen uppgå till stora summor, som dock icke kunde komma att begagnas.
Frih. af Ugglas har visserligen anmärkt, att om dessa medel komma att ingå till stiftets gemensamma byggnadskassa, skulle deraf lätteligen kunna blifva en följd, att de användes företrädesvis, om icke uteslutande, till förmån för det högre elementarläroverk, som vore förlagt uti stiftsstaden.
För min del får jag likväl bekänna, att jag icke hyser några farhågor i detta afseende, utan anser det nödvändigt att samla terminsafgifterna uti några få större kassor, emedan de endast derigenom skulle kunna räcka till att bekosta byggnaderna, icke blott vid de större, utan äfven vid de mindre elementarläroverken.
Man har klagat öfver det odiösa deri, att den allmänna undervisningen skulle belastas med denna tunga och icke vidare vara fri.
Afven jag måste erkänna, att om förhållandet vore så, att undervisningen nu vore h. o. h. fri från all kostnad, skulle jag mycket tveka att belägga undervisningen med en dylik afgift, men då en sådan afgift nu redan finnes, kan jag icke i dessa anmärkningar se något skäl emot att terminsafgiften bestämmes till 9 rdr 50 öre, i stället för 4 rdr 50 öre, som den förut varit.
På dessa skäl får jag anhålla om bifall tiil Utsk:ts förslag, med den förändring att ifrågav:de afgift måtte komma att ingå till för hvarje stift gemensamma byggnadskassör. 112 Den 24 Augusti. Frih. af Ugglas:
Jag anhåller att få nämna, att det för slag, Utsk:t framställt, undergått en sorgfällig pröfning utaf personer, som i dessa ämnen hafva en noggrann sakkännedom.
Att i detta förslag vidtages den förändring, Frih.
Armfelt påyrkat, skulle vara att h. o. h. förrycka detsamma, och torde åtminstone fordra en vida omständligare pröfning, än den långt framskridna riksdagen medger.
För min del anhåller jag, att R. o. Ad. måtte bifalla den nu föredragna punkten oförändrad.
I likhet med den förste värde talaren tror jag icke, att den åtgärd, Utsk:t föreslagit, är fullt lämplig, men äfven om man antager, att en dylik förhöjd terminsafgift bör erläggas, synes det åtminstone vara rättast att låta medlen ingå till stadens kommunalkassa.
Skulle de ställas under rektors förvaltning, såsom här blifvit föreslaget, så vore det ganska säkert, att de komme att användas till oupphörliga mindre behöfliga små reparationer, och då sedermera en större byggnad eller reparation måste företagas, skulle ingen kassa finnas att tillgå derför, i trots af den dryga skatt, som af lärlingarne blifvit för detta ändamål uppburen.
Obestridligen skulle kommunen vara i stånd att bättre förvalta dessa medel, så att de kunde blifva tillräckliga för framtida behof.
Henna kassaförvaltning komme äfven att blifva ett svårt onus för rektorn, som väl äfven komme att belastas med uppdrag, att, då sådant behöfdes, uppnegociera de lån, som för nybyggnad och större reparationer kunde vara behöfliga.
Man har äfven talat om billigheten deruti, att de personer ,som hade rätt att för sina barn begagna en skola, skulle på något sätt vara skyldiga att bidraga till dess förkofran.
För min del kan jag likväl icke inse annat, än att dylika bidrag borde användas uteslutande till afhjelpande af skolans omedelbara behof lör det närv:de. Genom det förslag, som Utsk:t framställt, och genom den förändring, Frih.
Armfelt deri föreslagit, synes man likväl icke betrakta saken från denna synpunkt.
Dessa medel skulle nemi. samlas synnerligen för afhjelpande af aflägsna framtida behof.
Då detta ändamål afses, kan jag icke fatta att det vore rättvist eller billigt att pålägga lärjungarne denna ökade skatt.
Det synes mig derföre vara skäl att till nästa riksdag vänta med den föreslagna förändringen, så att man kunde få tillfälle närmare utreda frågan.
Jag anhåller derföre om afslag.
Det är en ganska vacker och god tanke att undervisningen i de allmänna läroverken borde vara fullkomligt kostnadsfri, och jag får bekänna att, såvida det nu vore fråga om att frångå denna grundsats, skulle jag mycket tveka att dertill lemna mitt bifall.
Förhållandet är likväl för närv:de icke sådant, att man kan säga att undervisningen är kostnadsfri.
Sedan 1856 hafva våra skolor blifvit mera Den 24 Augntti. 113 mera besökta än de varit före denna tid; staten har lemnat stora anslag till flera lärareplatser och nya skolhus.
Förr hörde till undantagen, om en förmögen mans barn besökte de allmänna skolorna, men detta förhållande har nu blifvit alldeles förändradt.
Den enskilta undervisningen, som då mycket begagnades, har redan mycket kommit ur bruket och lär, sedan studentexamen vid universiteten numera blifvit upphäfd, säkert komma att ganska snart h. o. h. upphöra, emedan det blir för hvarje yngling nära nog en nödvändighet att söka sig in i något läroverk.
När så är förhållandet, synes mig det förslag, som af K.
M. blifvit gjordt och hvilket Utsk:t tillstyrkt, vara oändamålsenligt.
Det är ju allt skäl att äfven de personer, som sutta sina barn i undervisningsverken, äfven något litet bidraga till dessa läroverk; och jag kan derför icke se annat, än att det vore skäl att bifalla den föreslagna förhöjningen i terminsafgiften.
En annan fråga är, huruvida, såsom K. M. föreslagit, man bör låta dessa medel vid hvarje särskilt skola samlas till en byggnadskassa, som endast skulle få användas till de nybyggnader och reparationer, som vid skolan voro behöfliga.
Härom kunna tankarne vara delade och vi hafva hört olika åsigter i detta afseende uttalas.
För min del instämmer jag i Frih. Armfelts yttrande.
Likasom denne talare, tror äfven jag att det vore lämpligast, om de små belopp, som utgå inom hvar och en af de mindre skolorna, samlades uti stiftskassan.
Utdelade uti många små byggnadskassör, skulle dessa medel blifva alldeles otillräckliga för de ändamål, hvartill de äro afsedda, då de deremot, samlade uti stiftskassan, ganska väl skulle förslå till de behof, som af stiftsstyrelsen, hvilken synes vara bäst i stånd att bedöma 4etta, ansågos vara de mest trängande.
Emot detta förslag har blifvit anfördt, att man af gammalt haft den erfarenhet att det varit stiftsstadens läroverk som företrädesvis, om icke uteslutande, dragit nytta af skiftskassan.
För min del tror jag att orsaken dertill varit att man förut knappast haft några högre elementarlöroverk, utom de som voro belägna i stiftsstäderna.
Det synes mig vara ganska lämpligt att de medel, som insamlades vid skolor, hvilka icke behöfde använda dem, kunde begagnas för byggnad eller reparation vid en annan skola inom stiftet, hvarest en dylik byggnad vore af bebofvet påkallad, och jag hyser intet tvifvel att icke stiftsstyrelsen skulle finna sig föranlåten att använda dem der de bäst behöfdes, utan att genom partiskhet för stiftsstadens skola gifva anledning till missnöje.
På dessa skäl instämmer jag i det af Frih.
Armfelt framställda yrkande, men skall, om ett omedelbart afgörande af frågan i denna riktning skulle möta svårigheter, icke motsätta mig en återresniss.
M:s mening varit att med dessa medel förstärka stiftens byggnadskassör, ehuru den K.
Proposm icke uttalar sig fullt tydligt derutinnan.
Genom H. VI. 8 ili Den 24 Augusti.
Utsk:ts förslag vinnes dock den stora fördelen att afgiften säkert kommer att erläggas villigare, då man vet, att den skall användas tili det läroverks fromma, der ens barn åtnjuta sin undervisning.
Särskilta fall kunna äfven åberopas för olämpligheten af Frih. Armfelts förslag.
Norrtelje stad t. ex. har nyligen bekostat 30,000 rdr för uppförande af nytt läroverkshus.
Skulle nu terminsafgiften från denna skola ingå till stiftets byggnadskasssa, komme antagligen medlen att användas till uppförande af ett nytt läroverkshus i Upsala, hvilket är af behofvet högeligen på kalladt, och Norrtelje ginge sannolikt i mistning af ersättning för de der nedlagda kostnaderna.
Gr. von Rosen, Fredrik:
Inom Ekon.-Utskd, som äfven behandlat denna fråga, var jag af den öfvertygelse, att en afgift af hvarje lärjunge skulle vara både ändamålsenlig och riktig.
Jag vill nu endast tillägga, att det synes mig ligga mycken vigt derpå att hvarje läroverk må få utveckla sig fritt och för sitt eget behof begagna de medel, det kari insamla; emedan intresset för läroverket blir större i den mån hvar och en vet att han bidragit till dess förkofran.
På dessa skäl anhåller jag om bifall till Stats-Utsk:ts förslag.
Det förvånar mig ingalunda att Utsk:ts förslag funnit många och vältaliga försvarare.
Jag vet att man derför hyser litliga sympathier inom Riks-Stånden, men jag kan likväl icke underlåta att vidhålla den åsigt, jag förut uttalat, då jag icke funnit mig öfvertygad af de skäl, som emot mig blifvit anförda.
Man har yttrat, att undervisningen redan nu icke skulle vara kostnadsfri, utan att på densamma vore lagd en terminsafgift af 4 rdr 50 öre.
Detta är sannt, men det är ett helt annat förhållande med den nu stadgade terminsafgiften.
De deraf inflytande medlen afse skolmaterielens bekostande, och det är ganska billigt alt skolungdomen består denna.
Det är eget nog att nu höra en Stats-Utsk:ts ledamot tala om, att den som åtnjuter fördelarne af en sak, också bör bekosta den, då man påminner sig det beslut, som här på samma rum en annan delegation af R.
St:r, det förstärkta Stats-Utsk:t, för några få dagar sedan fattade, då genom en förunderlig försynens skickelse de, som komma att närmast draga nytta af jernvägsanläggningarne befriades från att betala expropriationskostnaderna.
Detta beslut må nu vara riktigt eller ej, hvilket ej hör hit, så bör man väl handla i konseqvens dermed i nu förev:de fråga och icke låta ungdomen, som åtnjuter undervisningen, bekosta läroverksbyggnaderna.
Kommunen, den större eller den mindre, bör göra det, och, likasom man icke fordrar att passagerare på jernvägen skola betala vägen, bör man icke heller fordra att lärlingarne skola bekosta skolhusen.
Tersmeden har yttrat att förhållandet nu är förändradt och att de förmögnares harn numera allmänt
Den 24 Augusti. f 13 begagna de allmänna skolorna; men i hvad afseende är förhållandet förändradt?
Jo, i stället för de små och otjenliga rum, hvari skolungdomen förr undervisades, har man nu vid hvarje skola rymliga salar, der på bästa sätt är sörjdt för lärjungarnes helsa och trefnad; och det är klart att när undervisningen i skolorna är fri, skulle dessa förändringar verka att antalet af lärjungar i högst betydlig mån förökas.
Ehuru jag icke mera vågar hoppas på den enda lösning af frågan, som jag anser tillfredsställande — afslag å Utsk:ts förslag — vidhåller jag likväl det yrkande, jag förut framställt.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att hvad först beträffade 26:te punkten i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskds Betänk.
N:o 118, hade endast bifall till hvad Utsk:t deri hemställt, blifvit yrkadt, men att, vidkommande åter Stats-lltsk:ts hemställan i den förev:de 103:dje punkten, följ;de yrkanden blifvit framställda, nemi. af Frih. af Ugglas, att densamma måtte utan förändring bifallas; af Frih. Armfelt, att Utsk:ts förslag måtte antagas med följande förändrade lydelse: »att R.
St:r måtte, med hufvudsakligt bifall till hvad K. M. föreslagit, besluta en förhöjning af 5 rdr i den terminliga afgiften för lärjungar, som begagna elementarläroverken och icke äro medellöse eller af vederb:de skolstyrelse på ofvananförda skäl derifrån varda befriade, hvilken tillökning i termins-afgiften skall till stiftens byggnadskassör ingå;» och dels slutligen af Hr Fahnehjelm, alt Utslcts hemställan måtte af R. o. Ad. afslås; och komme, då särskilda yrkanden således blifvit gjorda i afseende å de båda punkterna, desamma att göras till föremål för särskilda propos:r.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till hvad Allm.
Ekon.-Utsk:t i 26:te punkten af Betänk:t N:o 118 hemställt.
Sedermera framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Stats-Utsk:ts ifrågav:de hemställan utan förändring, hvartill svarades många ja, blandade med nej, vidare propos. på bifall till samma hemställan med den af Frih.
Armfelt föreslagna förändring, då svaren utföllo med många nej jemte några ja, och ytterligare propos. på afslag å merberörde hemställan, hvilken propos. besvarades med många nej jemte (lera ja; hvarefter propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad förnyades samt besvarades med många ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Efter det Hr Fahnehjelm begärt votering, hemställde Hr Gr. o.
Landtm., huruvida afslag å Utsk:ts förslag skulle utgöra kontra-propos:n vid den blifvande voteringen, och sedan dertill Den 24 Augusti. svarats inånga ja jemte några nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Tersmeden påyrkade votering om kontra-propos:ns innehåll.
Uppsattes och justerades följ:de voter:s-propos.: »Den som vill, att vid blifvande votering om bifall till 103:dje punkten i Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 139, kontra-propos:n skall innehålla afslag å samma punkt, röstar Vinner nej, antager R. o. Ad. till kontra-propos. bifall till punkten med den förändring, att efter ordet »befriade» tilläggas följande slutord: »hvilken tillökning i terminsafgiften skall till stiftens byggnadskassör ingå.» Sedermera företogs voteringen, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda:
Upplästes och godkändes följande voter:s-propos. för hufvud-voteringen.
»Den som bifaller Stats-Utsk:ts hemställan i 103:dje punkten af Utlät.
N:o 139, röstar Vinner nej, afslår R. o. Ad. ifrågav:de hemställan.» Voteringen företogs och efter dess slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda:
Ja — 34.
Nej — 17. 104:de punkten.
Sedan nu mera R. o. Ad. beviljat den af Utsk
M. begärda belopp af 50,000 rdr, hvarå jag vågar anhålla att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos.
Frih. af Ugglas: Inför Utsk:t hafva blifvit företedda handlingar, som utvisade att den ifrågav:de reparationen och ny - Den det ej vill, röstar den det ej vill, röstar Ja j Nej; Den 24 Augusti. 117 byggnaden icke kunde verkställas för den summa, sorn blifvit i den K. Propos:n begärd.
Dessa handlingar gåfvo vid hadden att för reparation af läroverkshuset behöfves 42,000 rdr samt för ändring och inlösen för statens räkning af ett domkyrkan tillhörigt stenhus 30,000 rdr, eller tillsammans 72,000 rdr.
Den verkliga kostnaden öfverstiger således den af K.
M. beräknade med 20,000 rdr; det är äfven utredt att stiftets byggnadskassa saknar medel att bidraga till uppförande af ifrågav:de läroverkshus.
Vid sådant förhållande har Utsk:t ansett sig böra tillstyrka anvisande af hela den erforderliga summan, efter afdrag af 10.000 rdr, hvilket belopp Ftsk:t förmenat skulle kunna genom lån anskaffas samt inom en icke aflägsen framtid amorteras med den tillgång, som den af R. o. Ad. nyss beslutade förhöjning i terminsafgiften lemnar.
Enligt den utredning den siste värde talaren lemnat, ingå uti den af IJtskit begärda anslagssumma 20.000 rdr, som skulle användas såsom lösen för ett stenhus tillhörande domkyrkan. K. M. har likväl förklarat, att med inlösandet af detta hus kunde anstå.
I den förhoppning att R.
St:r skola, äfven i detta afseende, gå K.
M:s framställning till mötes, anhåller jag således att R. o. Ad., med afslag å den nu föredragua punkten, ville bifalla K.
M:s i ämnet afgilna Nåd.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utskits förev:de hemställan utan förändring och dels bifall till densamma med nedsättning af anslagssumman från 62,000 rdr till 50,000 rdr, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utskits hemställan oförändrad och sedermera propos. på bifall dertill med ofvansagde förändring, hvilka båda proposir med blandade ja och nej besvarades; hvarefter propos. på bifall till Utsk:ts hemställan utan förändring förnyades samt likaledes besvarades med ja och nej i blandning; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Hr Fahnehjelm begärde votering.
Uppsattes och justerades följide voter:s-propos.: »Den som bifaller Stats-Utsk:ts hemställan i 104:de punkten af Utlåtit Nio 139, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. samma hemställan, med nedsättning af anslagssumman 62,000 rdr till 50,000 rdr.» \l8 Den 24 Augusti.
Ja — IG.
Nej — 18. 105:te punkten.
Med detta anslag förhåller sig så, att K.
M. begärt 50,000 rdr, men Stats-Utsk:t åter har ansett ett anslag af 25,000 rdr vara tillräckligt, och att, till följd af den tillgång, som enligt I03:dje punkten i det föredragna Betänk:t blifvit läroverken beredd, återstoden 25,000 rdr borde utgå i form af lån.
Då det icke lär vara något hopp att få den grundsats etablerad, hvilken jag förut förfäktat, har jag emot förra delen af Utsk:ts framställning icke något att anmärka, men måste deremot motsätta mig det föreslagna lånet, som borde utgå från Riksgäldskontoret.
Om man också förr följt den praxis att utlemna lån derifrån, så är det dock icke skäl att återgå till detta bruk.
Riksgäldskontoret har, såsom dess namn antyder, blifvit inrättadt för att ombesörja förvaltningen och betalningen af rikets gäld; icke för att bevilja nya förstriickningar, och dess ändamål kan icke vara att det skulle utgöra ett lånekontor.
Icke heller anser jag att det skulle vara nyttigt att tillägga R.
St:rs finansbyrå en sådan bestämmelse.
För öfrigt torde det icke vara någon svårighet för staden Halmstad att erbjuda sådan säkerhet att den må kunna få det ifrågav:de lånet, utan att R.
St:r behöfva uppträda såsom långifvare.
På grund af hvad jag nu anfört och jemte det jag tager mig friheten fästa uppmärksamheten på ett i Betänk:t befintligt tryckfel vid denna punkt, hvarest det står »ett låneunderstöd af 2,500 rdr» i st. f. 25,000 rdr, anhåller jag vördsamligen att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos. på bifall till förra och afslag å sednare delen af Utskits framställning.
Det förnämsta skälet, hvarför den förre värde talaren motsatt sig låneunderstöd till Halmstads elementarläroverk, synes hafva varit att han ansett direkta lån icke vidare böra utgå från Riksgäldskontoret, men jag vågar hemställa, huruvida det kan vara skäl att för första gången under denna riksdag framkasta denna tanke nu då fråga är om ett ringa lån till en stad, sedan man icke tvekat att anvisa dylika lån till enskilta jerrivägsanläggningar och andra företag.
Hvad sjelfva saken vidkommer, har K. M. af R.
St:r begärt ett anslag af 50,000 rdr, men, på grund af förslaget om förhöjning i terminsafgiften, har Stats-Utsk:t ansett att en del af denna summa borde lemnäs i lorm af lån, stäldt att återbetalas genom amortering under en icke alltför lång tid.
Att den lindring, som beredes genom ett dylikt lån, för Halmstad är ganska behöflig, framstår tydligt, när man tager kännedom om de stora utgifter, denna kommun under de sednare åren haft, och för Den 24 Augusti. 119 hvilka den varit nödsakad att skuldsätta sig till ett belopp af 100.000 rdr.
Det kan icke vara för mycket att man understödjer ett samhälle, som sjelf gjort så mycket för sina kommunala angelägenheter, med ett anslag af 25,000 rdr och ett lån af ett lika belopp, helst som staden i alla fall måste till läroverkshuset tillskjuta 36,000 rdr; och jag anhåller derför att R. o. Ad. måtte icke blott, på sätt den förre talaren yrkat, bifalla det begärda anslaget, utan äfven låneunderstödet, hvars sillra, efter rättelse af det anmärkta tryckfelet, skulle komma att utgöra 25,000 rdr.
Då Frih. af Ugglas behagat fästa det Höglofl.
Ståndets uppmärksamhet vid de stora uppolTringar, som Halmstad underkastat sig, tillåter jag mig äfven att å min sida erinra om en å pag. 37 i detta Betänk, förekommande framställning, hvilken redan blifvit af R. o. Ad bifallen, och hvarigenom 11,000 rdr blifvit anslagna till utvidgande af läroverket i Halmstad.
Om således staden Halmstad medelst de företag, som blifvit uppräknade i Betänk:t, visat ett stort intresse för sina kommunala angelägenheter, så har icke heller å R.
St:rs sida frikostigheten varit mindre, och jag ser deri ännu ett skäl att anhålla om den propos., jag förut begärt.
Hr von Ehrenheim, Per: 1 anledning af den siste värde talarens yttrande anhåller jag endast få nämna, att det anslag af 11.000 rdr, som Stats-Utsk:t tillstyrkt och R. o. Ad. under förmiddagens plenum beviljat, icke afser någon nybyggnad, utan blifvit lemnadt till utvidgande af lärarepersonalen vid Halmstads skola; och då detta uteslutande är ett statsbestyr, så lär detta anslag icke kunna betraktas såsom ett prof på frikostighet mot staden Halmstad.
Hvad åter sjelfva hufvudfrågan beträffar, synes mig, då en terminsafgift blifvit beslutad, men nybyggnad omedelbart behöfves, det vara både rätt och billigt att en del af anslaget kommer att utgå i form af lån, hvarå ränta och amotering böra betalas med den inkomst, som uppkommer genom förhöjningen af terminsafgiften.
Jag anhåller på detta skäl om bifall till Utsk:ts förslag.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o.
Landtm, till en början, att R. o. Ad. torde finna, det rättelse borde ske af det anmärkta tryckfelet, att det tillstyrkta låneanslaget utförts med 25,00 rdr i stället för 25,000 rdr.
Sedermera förmälte Hr Gr. o. Landtm., att, hvad sjelfva saken beträffade, hade i afseende å Utsk:ts hemställan om ett anslag af 25,000 rdr utan återbetalningsskyldighet, för uppförande af ett nytt läroverkshus i Halmstad, endast bifall dertill blifvit yrkadt, hvaremot, i fråga om Utsk:ts tillstyrkande, att jern - 120 Den 24 Augusti väl ett låneunderstöd af 25,000 rdr måtte för samma ändamål anvisas, så väl bifall dertill som ock afslag derå blifvit hegardt; och komme till följd häraf delning af proposm att ega rum.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan i fråga om anslaget utan å ter betalningsskyldighet, hvartill svarades ja, och sedermera propos. på bifall till Utsk:ts förslag rörande låneanslaget, då svaren utföllo med flera ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten.
106:te, 107:de och l08:de punkterna.
Utsk:ts hemställanden biföllos. 109:de punkten.
Hr Oldevig, Hans Fredrik: Ehuru Utsk:t medgifvit alt lokalen vid Carlstads elementarläroverk är otillräcklig för ett växande antal lärjungar, har Utsk:t likväl icke funnit sig böra tillstyrka något anslag till afhjelpande af denna brist.
Med den kännedom jag eger om tillståndet af elementarläroverkets i Carlstad byggnader, kan jag icke annat än beklaga det resultat, hvartill Utskrt kommit.
Redan för flera år tillbaka voro dessa byggnader otillräckliga och olägenheterna häraf samt svårigheten att besörja undervisningen har år efter år tilltagit.
Den starka tillväxten af befolkningen i Wermland gör det tydligt att antalet af lärjungar i denna skola äfven framdeles skall komma att än mera öka sig och göra svårigheterna af det inskränkta utrymmet än känbarare.
Jag anser således det vara ytterst nödvändigt att läroverkshusen i Carlstad blifva utvidgade, och anhåller derför att R. o. Ad. måtte, med afslag å Utsk:ts förslag, bevilja dels ett anslag af 35,000 rdr utan återbetalnings-skyldighet, dels ock ett lån af ett lika belopp emot samma vilkor som föreskrefvos för låneunderstöd till nybyggnad vid Halmstads elementarläroverk.
Då en sådan mängd af framställningar rörande anslag till läroverks-byggnader vid denna riksdag inkommit, har Stats-Utsk:t ansett det i allmänhet vara rättast att R.
St:r icke beviljade anslag i andra fall, än då behofvet af den ifrågasatta byggnaden blifvit pröfvadt af K. M. Stats-Utsk:t har visserligen i några fall afvikit från denna regel, bland annat i afseende å läroverket i Fahlun, med hvilket det förhåller sig så, att R.
St:r sjelfva vid förra riksdagen pröfvat och godkännt behofvet af anslag.
Detta är också det enda undantag från den af mig nyss antydda regel, som jag för min del anser böra vid denna riksdag göras.
Villigt medgifver jag att ett nytt läroverkshus erfordras i Carlstad, men då man nödgas sätta en gräns för de ifrågasatta anslagen, kan jag icke se något annat Den 24 Augneti.
121 sätt att bestämma denna gräns, än efter den regel jag nyss nämnt.