Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. inkommer med sitt jemknings-betänk.; ty detta anser jag helt och hållet olämpligt, emedan en ganska lång lid kan komma alt förgå innan detta jemknings-betänk. inkommer, och dessa mål äro dessutom af natur att icke uppföras på föredraga listan.
Ett sådant uppskof skulle föröfrigt kunna medföra olägenheter för dem, som varit af den ?G Den 3 Mars f. m. motsätta åsikten och bestrid t antagandet af PresteSt:s protutdrag.
Jag förmenar att detta utlåt, nu är törsta gången föredraget.
Alltså, om någon skulle yrka sådant, kan det blifva hvilande på bordet.
För öfrigt i fråga om sjelfva saken, om inbjudningen endast afser huruvida man skall förena sig med PresteSt. eller ej, så är jag ganska färdig att instämma i ett afslag.
Skulle den återtagas, så alt vi skulle taga sjelfva betänk, i betraktande och nu fatta nya beslut i motsats emot hvad vi förut beslutat eller hvad "Utsk, kominer att framställa, och derigenom på något vis Linda händerna på oss, så måste jag äfven ur sådan synpunkt tillstyrka afslag derå.
Det ur ingen ovanlig sak, att ett RiksSt. beslutar att uppskjuta ett mål, intilldess ett annat, som dermed står i det aldranäi mäste sammanhang, inkommer.
Nu hafva vi att vänta ett förslag lill samrnanjemkning af de mångfalldiga beslut, som i detta mål äro fattade, och jag hemställer derföre, om det vore lämpligt att blindvis — om jag så får säga — antaga en inbjudning att instämma i ett annat Stånds beslut, ronde så många punkter, som bär är fråga om.
Jag får anhålla, att Ridd.Secretln ville upplysa, huruvida P. o.
Ad. har kännedom af alla de särskildta beslut inom de öfriga RiksSttn, som röra denna fråga, och ber alt jag sedan får yttra mig.
Jag erkänner, att jag ej afhört PresteSt:s inbjudning så uppmärksamt, att jag fattat huruvida hon beträffar hela beslutet i allmänhet, elier blott tvänne frågor.
Jag har fattat henne så, alt hon angår R. o.
Ad:s beslut i allmänhet, men alt äfven en ny fråga vore af PresteSt. framställd, hvilken ej förekommit hvarken i TJtsk:s betänk, elier under våra öfverläggningar.
Jag är öfverhufvud emot och har förut beslridt, att tili öfverläggning företaga inbjudningar, som angå flera särskildta beslut fattade efter lång öfverläggning, ang:de olika punkter, emedan man då svårligen kan med säkerhet utröna, huru Ståndens beslut i särskilda delar utfallit, och derigenom det skulle kunna Ilända, antingen att råka i motsägelse, eller, såsom Hr Lefren ganska riktigt anmärkt, alt man antoge inbjudningar i frågor, der tre
Stånds beslut redan vöre sammanstämmande, och att man således upphäfde hvad som redan vore et! R.
Det är af denna anleda, jag anser nödigt, att man i händelser, sådana som denna, ej inlåter sig på inbjudningar, förr än man genom LItsk:s sammanjemkningsförslag får bestämdt veta för hvarje särskild punkt, huru de öfriga Stånden derutinnan beslutat, hvarefter man med mera säkerhet kan bedomina huruvida inbjudningen Dc n 3 Mar» (. m. kan antagas, eller nied ett ord huruvida ett R.
Sirs beslut ännu ej blifvit fatladt.
Jag tror följaktligen, att, vid behandlingen af denna fråga, intet annat beslut är riktigt än det, sorn Hr Lefren uppgifvit.
Vidtages det af R. o. Ad., så har Ståndet ej på förhand betagit sig utvägen att gå PresteStrs önskningar till mötes i sådana fall, der det är lagligt.
Ville R. o. Ad. på förhand afslå inbjudningen, så skulle man ju, när Utsk:s jemkningsförslag omsider inkommit, kunna säga: detta jemkningsförslag är alldeles lika nied den inbjudning, som PresteSt. gjort, och emedan R. o. Ad. tiar afslagit denna, så är äfven Utskrs jemkningsförslag förkastadt.
Jag tillstyrker derföre, alt R. o. Ad. ville uppskjuta pröfningen af denna inbjudning intill dess Utskrs jemkningsförslag i ämnet inkommer.
Annat är frågan om en bordläggning, och annat är frågan om målets uppskjutande.
Är det så, att andra bordläggningen af detta betänk, ännu återstår att begära, så kan jag ej motsätta mig densamma; men hvad åter angår det längre uppskofvet, så bestrider jag det derföre, att jag ej kan förstå hvilken upplysning detta jemknings-betänk. kan gifva, som kunde förmå mig att bifalla en sådan orimlighet, som den, att lagen skulle gälla olika för de hemman, som äro anslagna kyrkor och fromma stiftelser; detta kan jag ej begripa.
Dessutom får jag erinra R. o. Ad., att efter JJresteStrs egen uppgift här i dess inbjudning, så är det äfven ett annat tillägg, som de föreslagit oss; nå väl! deraf behöfva vi ingen annan pröfning, än den, som vi genast kunna vara mäktiga.
Jag begär propos. på afslug, emedan jag ej kan se hvartill uppskofvet i ringaste måtto skulle kunna gagna.
Det försök Hr von Hartmansdorff gjort, att ådagalägga nyttan af ett uppskof med föredragningen af denna inbjudning, kan jag för min del ej gilla.
Ett afslag på PresteStrs inbjudning, eller, som är detsamma, en förklaring att R. o. Ad. ej finner sig i tillfälle att kunna deruti instämma, och att R. o. Ad. således lägger inbjudningen lill handlingarna, medför ingen verkan i afseende på det beslut, som
Ståndet kommer att fatta på grund af Utsk:s jemknings-betänkande.
I afseende på den framställda frågan 0111 förnyad bordläggning, så har detta mål blott en gång den 27 Febr. blifvit bordlagdt och kan således nu ånyo läggas på bordet, ifall 2 ledamöter sig derom förena; men dock ej längre an lill nästa föredragning.
Förslaget att besluta ett uppskof är i min tanke, långt ifrån att gagna, af ganska skadlig och onyttig beskaffenhet.
Jag yrkar således, att R. o. Ad., ett af tvänne, antingen ville förklara, på propos. af Hr Landtm., att R. o. Ad. är förhindradl alt instämma i PresteStrs inbjudning och lägger den till handlingarna, eller också rent af afslå densamma.
,8 Den 3 Mars f. ra.
Efter jag liar ordet, så anhåller jag att med några ord få besvara Hr Rosenblads tvänne gånger upprepade sats, att fråga vore om tomteplats för skolor oell kyrkogårdar.
Sådana afsöndringar kunna ske efter nu gällande författningar, och sådana abalienationer ifrån hemman ske dagligen oell lagligen, utan att något tillägg derom här behöfver göras.
De hafva i alla tider ägt rum, utan rubbning af de författningar, som förbjuda minskning af skattskyldig jord.
Hr Rosenblad: PresteSt:* slutmening uti prot.utdr. innehåller en inbjudning till R. o. Ad. att förena sig i PresteSt:s beslut.
Det är således hela det beslut, som detta Stånd i afseende på förevar, ämne fattat, nemi. antagande af alla de punkter, som Utsk:s förslag innehåller, med undantag af de två eller tre, som PresteSt. har ändrat, och med tillägg af den särskilda punkt, hvilken PresteSt. har tillsatt.
Ad. nu afslår denna inbjudning, så är R. o.
Ad. oförhindradt, om R. o. Ad. i jemknings-betänk. skulle finna något af två Stånd fattadt beslut, att antaga detsamma, fastän PresteSt:s beslut i dess helhet nu af R. o. Ad. afslås.
Jag vågar således till den person, som begärt att denna inbjudning må hvila till dess jemknings-betänk. förekommer, hemställa, om han ej ville afstå ifrån sin be« gäran, emedan det synes mig, att han alltför gerna kunde medgifva propos. till afslag på denna inbjudning; tydå kan han vara försäkrad, att den ej blefve bifallen, enär ingen begärt bifall.
Deremot skulle jag anse mindre formenligt, att på samma gång, som vi pröfva ett af Utsk. afgifvet jemkningsförslag, grundadt på erhållna prot.utdr. om Ståndets (örsta beslut, så skulle vi på sidan deraf hafva en inbjudning, hvarutur vi kunde lappvis plocka ut vissa stycken, hvilket jag ej anser vara lagligt, emedan derigenom grunden skulle ändras för hela det betänk., som då låg under vår pröfning.
Jag förnyar således min anhållan om propos. på afslag å PresteStrs inbjudning. lindert.
Jag hörde ej rätt bestämdt ordalagen, ang:de den upplysning, som Hr Lefreö begärde.
Såsom jag fattade dem, önskade han få veta huruvida prot.- utdr. inkommit ifrån de öfriga Stånden om deras beslut rörande betänk, om hemmansklyfning och jordafsöndring.
I sådant afseende får jag upplysa, att ifrån de öfriga Stånden visserligen inkommit prot.utdr. angående detta måls första afgörande, hvaremot ännu icke prot.utdr. hunnit från alla Stånden ankomma till upplysning om hvad beslut de fattat i anledn. af R. o. Ad:s inbjudning till dem, att instämma i livad R. o. Ad. beslutat.
För det första anhåller jäg fa veta, om vi nu hafva till afgörande en punkt af PresteStrs inbjudning eller liela inbjudningen; ty jag har tyckt mig finna, att Den 3 Mars f. m. 79 man i tliscussionen ej varit ense derom.
Den ene förutsätter en åsigt, och den andra en annan.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att inbjudningen blifvit för II. o. Ad. föredragen i sin helhet, sådan den blifvit uppläst.
Hr Lefre'n: Ridd.Secret:n har upplyst, att vi ej erhållit prot.titdr. till underrättelse om livad beslut de öfriga Stunden fattat i anledn. af vår till dem aflåtna inbjudning.
Om vi nu t. ex. skulle lyckas med vår inbjudning hos BondeSt. och BorgareSt., just i dessa samma punkter, hvaruti PresleSt. nu inbjuder oss att oss med dem förena; så skulle vi, såsom man säger, spela den der leken, att låna eld och ej vara hemma när man bjuder, och således hemställer jag, om det ej måste anses ganska vigtigt att ej bifalla denna inbjudning, innan man vet hvad beslut de öfriga Stånden fattat rörtde vår inbjudning; ty att nu öppna möjligheten för votering om denna fråga är äfven att bereda möjlighet för bifall dertill, och en sådan votering kunde således involvera ett beslut, att upphäfva sitt eget beslut, under det man inbjuder andra att deruti förena sig.
Jag tycker att denna sak är ganska klar.
Att ingen yttrat sig till bifall förändrar ej frågans beskaffenhet, utan den förblifver lika oformlig som förut, och i alla fall, för att få tillfälle att taga närmare kännedom om saken, anhåller jag att PresleSt:s prot.utdr. måtte få hvila på bordet till nästa plenum, i händelse någon sig derom med mig förenar.
Jag tror, att det sig så förhåller som jag har hört, nemi. att PresteSt. äfven har beslutat att göra en inbjudning till B. o. Ad.
, att förena sig med det Högv.
Ståndet i afseende på dess beslut rör:de frågan 0111 folkundervisningen.
När denna en gång förekommer, kommer det att blifva rätt svårt att antingen afslå eller bifalla den, och i det fallet tror jag, att det förslag, som Hr Lefre'n i denna fråga afgifvit, blir ganska lämpligt, nemi. att låta inbjudningen hvila till dess Utsk:s jemkningsbetänk. inkommer, och att man meddelar det Utsk,, som skall handlägga saken, underrättelse om alt man vidtagit en sådan åtgärd.
Den PresteSl.-s inbjudning åter, som nu är i fråga att uppskjuta, är så ställd, att den i sin helhet bör antagas eller förkastas.
Der är likväl en punkt, hvaruti jag omöjligt kan instämma, och i alla fall anser jag att man nu ej bör binda händerna på sig genom antagande eller förkastande deraf.
Om R. o. Ad. beslutar att lägga detta PresteSt:s prot.utdr, till handlingarna, så har saken här förfallit, utan att R. o. Ad. bundit händerna på sig, hvarigenom R. o. Ad. således blir oförhindradt att, när Utsk:s jemkningsbetänk. förekommer, fatta det beslut, som kan linnas lämpligt. 8o Deft 3 Mjir» f. m.
Jag är i det liela förekommen af Hr Lefre'n och Hr von Hohenhausen.
Om R. o. Ad. i närvar, ögonblick skulle bifalla PresteStts inbjudning, i händelse Hr Landtm, trodde sig kunna göra propos. derå; så skulle måhända vid närmare efterseende befinnas, att vi hade beslutat upprifva hvad tre
Stånd redan varit ense om.
För att icke utsätta oss för ett sådant äfventyr, förnyar jag min anhållan det R. o. Ad. täcktes tillåta, att inbjudningen finge hvila intill dess Otsk:s jemkningsförslag inkommer.
Skulle R. o. Ad. ej dertill samtycka, så instämmer jag med Hr Lefreåi i hans begäran att frågan malte få hvila åtminstone till nästa föredragning, på det jag måtte komma i tillfälle att sjelf undersöka, huruvida i någon punkt tre
Stånds beslut sammanstämmer eller ej; ty äfven detta är i närvar, ögonblick ogörligt, innan R. o. Ad. fått svar ifrån de andra Stånden, om de antagit vår inbjudning eller ej.
Då således för närvar, dubbel aniedn. är för handen lill uppskof, hvarföre skulle vi ej, under sådana förhållanden, bevilja det?
Hr Lagerheim, Lars Magnus, förenade sig i anhållan att inbjudningen måtte ytterligare få hvila på bordet.
Landtm, yttrade, att den nu föredragna inbjudningen, till följe af flere ledamöters begäran, Lomme att hvila på bordet till nästa föredragning.
Deremot återstode nu att afgöra Hr Lefrens förslag i afseende å tiden då den sista föredragningen skall äga rum.
Ehuru allt uppskof i denna fråga förefaller mig öfverflödigt, så vill jag dock framställa ett jemkningsförslag, nemi. att denna inbjudning af R. o. Ad. måtte antagas, när R. o. Ad. fått prot.utdr. ifrån de öfriga Stån den, rörande sin egen inbjudning; ty då är man åtminstone i tillfälle att känna livad som är tre Stånds beslut, och då blir åtminstone de herrars betänklighet undanröjd, hvilka nu äro så rädda för ett bifall till hvad ingen person har talat för.
Lefrens framställning utgör en alldeles främmande fråga, så är det min rättighet alt enligt Riksd.Oidn. begära den på bordet, på det att ilen måtte i sammanhang med PresteSt:s prot.utdr. blifva föredragen.
Uppå derefter af Hr Frih. o. Landtm, gjord hemställan, fann R. o. Ad. att frågan om tiden, då PresleSCs nu föredragna inbjudning skall för R. o. Ad. slutligen föredragas, borde hvila på bordet.
Till pröfning företogs RorgareShs den 27 sisth Febr. på bordet lagda inbjudning, af den 17 i samma månad, till in - Den 3 Mars f. m. 81 instämmande i Ståndets ang:de Stats- saint Allm.
Besvärsoch Ekon.Ulsk:ns utlåt.
N;o i35 fattade beslut.
Hr von Hartmansdorff: Au g.:
Första gången föreslogs för detta ändamål i.öoo r:dr.
Andra gången föreslog Utsk. 3,ooo r:dr, som beviljades.
Nu pågår auctionen för tredje gången med 5,ooo r:dr.
Mig synes det vara nog med de 3,ooo r:dr, som vi redan beviljat till detta ändamål, synnerligen som jag befarar att dessa 3,ooo r:dr snarare komma att användas till fattigvård, än till fiskeri.
Jag anhåller således om afslag å BorgareSt:s inbjudning i denna fråga.
Anckarsvärd, Garl Henr., förenade sig med Hr von Hartmansdorff.
Jag erinrar mig visserligen icke bestämdt i detta ögonblick, huruvida ändamålet med detta anslag endast var att uppmuntra fiskare af städernes innevånare.
Var det så, så skall jag instämma med Hr von Hartmansdorff, men är det fråga om fiskerierna i allmänhet, så, särdeles med kännedom om denna i så många hänseenden vigtiga folknäring i Bohus län och de olika förhållanden hvarunder den tillkommit, samt dess vigt för vår handelsoch krigsmarin, skulle jag snarare vilja gå mycket längre i auctionen, än till dessa 5,ooo r:dr; men jag begagnar nu med mycket nöje tillfället att instämma i BorgareStts beslut, och jag anhåller om propos. till antagande af BorgareStts inbjudning, i händelse anslaget är afsedt för upphjelpande af fiskerierna i allmänhet, hvilket jag tror vara förhållandet.
Jag kan omöjligen inse hvar man skulle komma att stanna med så beskaffade auctionsanbud, som nu synas vara i fråga.
Jag kan ej föreställa mig annat, än alt, då Ståndet redan ganska grundligt genom remiss och återremiss behandlat sjelfva frågan, Ståndet nu skulle finna sig befogadt att frånträda sitt beslut, blott på grund af en enkel inbjudning, som ej en gång är åtföljd af motiverna derför, och som svårligen här, ulan en långvarig dis— cussion, torde kunna leda till något resultat.
Jag får på samma grunder, på hvilka Hr von Hartmansdorff har yrkat afslag på inbjudningen, förena mig med honom i detta hänseende, utan afseende på huruvida summan kan vara för högt eller för lågt tilltagen, hvarom jag hvarken kan eller vill eller anser mig böra nu ingå i någon öfverläggning.
Jag tillstyrker vördsamt vidbiifvande af vårt förra beslut.
Jag fick nyss en upplysning, att detta mål redan en gång haft tre Stånds beslut, innan ett af de andra Stånden förändrade sitt beslut, hvarigenom det nu är två Stånd emot två.
Detta må väl nu taga slut; det är skäl att upphöra med auctionen. 21 H. it 8a Den 3 Mars f. m.
Hr Lagerhei m, Lars Magnus:
Jag förenar mig så mycket hellre med de herrar, hvilka tillstyrka R. o. Ad. alt ej frångå sitt beslut, som, enligt hvad en talare redan yttrat, inga motiver utan endast hugskott synas ligga till grund för BorgareSt:s yrkande i detta afseende, och utan några gilltiga skäl torde det visserligen ej böra lemnäs onödiga prsejudicater på antagandet af inbjudningar, hvilka verkligen nu synas vilja taga öfverhand hos R.
St., och hvilka, såsom i grundlagarna hvarken tillåtna eller förbjudna, ej borde annorlunda än tolereras för vigtiga fall, men ej synnerligen uppmuntras.
Den nu föredragna inbjudningen blef af R. o. Ad. afslagen.
Besvärsoch Ekon.Utsktns den 27 sisth Febr. på bordet lagda betänk.
N:o 32, i anledn. af väckt motion om skärpt ansvar för ohägn af betande kreatur, blef samma betänk, af R. o. Ad. bifallet.
N:o a5g till R.
St:s und. skrifvelse till K. M, angtde transport af Kronans manskap.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Tornerhjelm, Erik, ledamot i Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk., afsagt sig sin befattning såsom ledamot i nämnda Utsk., och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla hans begäran att det oaktadt blifva vid sin riksdagsmannarätt bibehållen.
Besvärs- och Ekon.- Utsk. efter Hr Tornerhjelm. H. R. o.
Ad, åtskiljdes kl. ^ till 3 e. m.
Den 3 Mars e. m. 83 Onsdagen den 3 Mars i84i.
Justerades 5 prot.utdr. för denna dag f._m.
Besvärs- och Ekon.Utsktns den 27 sistl.
Febr. på bordet lagda betänk.
N:o 33, i anledn. af väckta motioner om närmare bestämmande af stadgandet i 26 cap. 2 §:n Byggn.-b:n, rör;de byggnadsskyldigheten å prestegårdar på landet.
Jag får begära afslag å detta betänkande.
Utsk:n hafva deri tillstyrkt Ständerna att begära hos Konungen ett reglemente, hvarigenom allm. lagen skulle komma att ändras.
Denna form är icke öfverensstämmande med 87 §:n Reg.F:n, icke heller förenlig med hvad i afseende på ömsesidiga rättigheter och skyldigheter mellan presterskapet och församlingarnes innevånare är bestämdt.
Det fäller af sig sjelft, att om man vill hafva ändring i stadgandet om skyldigheten rör:de prestegårdsbyggnuder och deras underhåll, så måste det komma att ske genom rättelse i allm. lagen, men ingalunda medelst något K. reglemente; ty möjligtvis kunde ett sådant reglemente tillägga presterskapet större rättigheter, än de enligt lag nu äga, eller tvertom.
Jag anhåller om propos. till afslag å betänkandet.
I motsats lill den sista talaren, får jag anhålla om bifall till detta betänkande.
De förenade Utsk:ns afsigt har varit, att söka göra den nu gällande lagen så tydlig som möjligt; och jag hemställer till den värda talaren, om 26 cap. 2 §:n Byggn.-b:n, som afhandlar skyldigheten att underhålla prestegårdsbyggnader, är tydlig och klar, då der står att socknemännen skola af nyo uppbygga laga hus å prestbol, som sedan skola af innehafvaren underhållas; men församlingarne äro dock ej befriade från skyldigheten att husen bättra.
Dessa 3:ne föreskrifter, nemi. för socknemännen att först bygga husen, för innehafvaren att desamma vidmakthålla och för socknemännen att dem bättra, innebära en högst menlig otydlighet, Irvilket bäst visat sig vid alla husesyner å prestbol; hvarföre jag ej kan annat än begära bifall å betänkandet.
Medan jag har ordet, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att i premisserna till Utsktns förslag den sats drifves, att det skulle vara stridande emot PresteSt:s privilegier att förtydliga lagen i förenämnda afseende.
Jag anhåller att få reservera mig emot ett sådant förstånd af grundlagen. 84 Den 3 Mars e. m.
Jag har ganska svårt att finna huru den siste talaren har kunnat komma till det resultat att begära bifall å detta betänk,, sedan han citerat det lagstadgande, hvarefter nu förhållas bör, och Utsk:ns betänk, icke innehåller ett ord om förändring af samma lagstadgande, annorlunda än medelst tillstyrkande att begära ett reglemente, som skall bestämma huru förhållas skall.
Jag yttrade nyss, att det icke enligt 87 §:n Reg.F:n ar tillåtet att ändra allmänna lagen genom K. reglementen: sådana ändringar måste ske i den ordning förenämnda § bestämmer, och att
Ständerne kunna föreslå ändring af någon och hvilken § i Jagen som helst, det är klart, derom kan ingen tvist uppslå; men detta måste ske, om ändring skall äga rum grundlagsenlig!; och som Utsk:n på sidan om grundlagen tillstyrkt begäran om ett reglemente, så nödgas jag begära afslag å detta betänk., såsom grundlagsvidrigt i form och lagstridigt i tillämpning.
Hr Frih. o. Landtm, framställde propositioner först till bifall och derefter till afslag å betänk., men båda blefvo med ja och nej besvarade.
Hr Landtm, förnyade derefter propos:n till bifall å betänkandet.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej, begärde Frih.
Innan R. o.
Ad. skrider till votering, ville jag till Frih. Cederström hemställa, om han icke, i stället för att yrka afslag, ville begära det R. o. Ad:s ledamöter måtte instämma i beslut om äterremiss, ehuru jag lika med Frih:n anser formen icke vara rätteligen iakttagen.
Ett reglementarisk! stadgande fordras utan tvifvel.
Jag skulle gerna instämma med Hr von Hartmansdorff, om någon slags form dermed kunde vinnas, först och främst i öfverläggningen här, och pro secundo i afseende på ärendets företagande inom Utsk:n.
Fråga är icke väckt om ändring i allm. lagen, utan det är en bristande form i sjelfva motionen, som förledt Utsk:n till en oriktig framställning.
Någon viss motionär har icke gifvit förslag till ändring i allm. lagen, utan ifrån olika motioner hafva olika resultat uppstått; och då nu öfverläggningen är slutad och votering begärd, finner jag ingenting bättre, än alt vi må få votera om bifall eller afslag, emedan Utskrns betänk, är i grundlagsvidrig form framstäldt.
Upplästes lill justering och godkändes följande voter:sproposition : Den 3 Mars e. m. 85 Den, som bifaller Lag- samt Allm.
Besvärs- oell Ekon.- Utsk:ns betänk.
N:o 33, voterar ja; den det ej vill, voterar nei; Vinner nej, afslår R. o. Ad., ofvannämnda betänk.
N.o 33.
Besvärs- och Ekon.- Ulskius den 27 sist).
N:o 34, i anledn. af väckta motioner om förändring af landtmäteritaxan.
' Hr von Hartmansdorff, Au g.:
I afseende på det formella af betänk, yttra Ulsk:n följande: ”att en allmän obelåtenhet med denna taxa äger rum, och att densamma är för jordägarne tungt tryckande.”
Om denna inledning, som, i händelse betänk, skulle bifallas, komine alt inflyta i den underd. skrifvelsen till K. M., skulle qvarstå, på sätt detta betänk, ytterligare utvisar, utan några bestämda uppgifter af skälen, hvarifrån obelåtenheten kommer; så skulle det blifva Ständerna föga värdigt.
När de klaga öfver en författnings olämplighet, så böra.de väl veta att uppgifva skälen hvarföre de med henne äro obelåtne.
I annat fall förekommer denna klagan lika med okunnige personers vanliga uppgift.
När man frågar dem hvaruti den sjukdom består, hvaröfver de besvära sig, så veta de icke att utreda det, utan svara att de hafva ondt i hela kroppen.
Hvad sjelfva saken beträffar, så får jag förklara det jag anser fria öfverenskommelse!' mellan dem , som behöfva landtmätaren, och honom vara föga lämpliga, aldraminst såsom föreskrift i en allmän författning.
Hvar och en vet nog ändock att förord bryter lag, när det icke strider emot lag.
Således behöfver man ej stadga, att en taxa, som är bestämd, likväl kan brytas genom särskildt aftal.
Då förhölle man sig på samma sätt med landtmäteritaxan, som med medicinaltaxan, att nemi., då fråga är om fromma stiftelser, skall taxan icke gälla, utan betalning erläggas derunder.
Det innebär ett offentligt erkännande, att taxan i allmänhet är för hög och således obillig.
En sådan förklaring i en allmän författning måste gifva anledn. att förakta henne.
St. antoge Utsk:ns förslag, så skulle menige man deraf draga den slutsats, att taxan vore för hög eller satt utan sakkännedom af dem, sem henne uppgjort.
Utan att tillåta mig något omdöme om taxans beskaffenhet, hvarom jag sak - 86 Den 3 Mars e. m. nar tillräcklig sakkännedom; tror jag dock, på grund af min korta erfarenhet om dylika ärenden, att det mera är öfver landtmätarnes långsamhet, som folket har att beklaga sig, än öfver taxans höjd.
Om man således kunde bättre tillse att controllerna öfver skyndsam och riktig verkställighet af landtmäteriförrättningar iakttoges, så tror jag att man tje— nade menige man bättre, än genom detta förslag, hvarå jag anhåller om afslag.
Ceder strö m, Jacob.: