Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då detta beslöts, företog sig en justerare Lowe, att efter 1665 års plakat justera kärl om 14 kannors rymd och ganska riktigt stämpla dem med J T:a, men han hade den oförsigtigheten, att gifva dem den gamla skäppans form.
Följden blef, att dessa ^ T:r icke fingo namn af J-dels T:r, utan kallades af allmogen för skäppor.
Sedan således denna nya J-dels T:a hade fått formen och namnet af skäppa, dröjde det icke länge innan vid all betalning till kyrkan den nya skäppan infann 166 Den 8 Juli e. m. sig i st. f. den gamla, hvarigenom kyrkans inkomster af spanrhåls-räntor stegrades i samma förhållande som ifrån 9 till 14.
Detta räckte tills J733 års Förfaltn. kom, ty när denna Författn. utkom, hvilken förbjöd det runda målet och skäppemålet, så började allmogen i de-der trakterna, Skaraborgs och Elfsborgs län, yrka, att få betala afgälderna efter Tunnemålet, d. v. s. en T:a i st. f. 6 skäppor, och följden blef då, att kyrkornas spanmåls-inkomster åter minskades såsom ifrån 14 till 9.
I anledn. deraf anmälte Presterskapet saken hos R.
St:r, som uptogo den under benämning: ”om måhlets redressering i Skaraborgs och Elfsborgs län.”
I den diskussion, som deröfver förekom hos R. o. Ad., och som jag har med ganska mycket intresse genomläst, framställdes af Hr Wulfvenstjerna en fullständig och klar redogörelse för dessa förhållanden, som visade huruledes den nya skäppan tillkommit genom justeraren Lowes åtgöranden, flr Wulfvenstjerna visade med tydliga citationer af alla K. Författn:r, att misstaget härflöt från den förut omnämnde justeringen af ^-dels T:n, och linder hela den första diskussionen (den atbröts genom en deputation ifrån ett annat
Stånd och företogs icke förr än någon tid derefter) tycktes alla talare derom vara öfverens, att Presterskapets klagan i denna fråga vore obillig, på sätt Hr Wulfvenstjerna framställt.
Men då saken ånyo förekom, upträdde hos R. o. Ad.
Hr Hellenstjerna, samma ledamot, som jag förut omnämnt, och som alltid utmärkte sig såsom en nitisk försvarare af indelningsliafvarens intressen, och förklarade, att han för sin del icke hade något emot, att kyrkorna skulle få sin inkomst i de större skäpporna; men dock med vilkor, att indelnings-hafvarne äfven skulle få samma xättighet.
Detta slog an och blef R. o. Ad:s beslut.
Vi se här huru det kan gå an, att godtyckligt behandla vigtiga frågor, då grunderna för desamma sjelfva äro godtyckliga; och det är synnerligast för att förekomma sådant för framtiden, som jag anser det vara af yttersta vigt, att de mätande enheterna bestämmas så, att deras verkliga storlek icke kan vara någon tvetydighet eller misstydning underkastad.
När man till grund för bestämmelsen tager storleken af en kubikfot, således en rymd, som i alla dimensioner har en fot, så är man ifrån allt missförstånd, och sjelfva namnet ger då en fullständig definition på hvad man menar.
För min del anser jag frågan om T:ns borttagande vara en af de vigtigaste punkterna i förslaget och får, pä grund af hvad jag nu anfört, tillstyrka bifall till hvad Utsk:n härutinnan anfört.
Frih. Wredes nu afgifna yttrande blir ett högst intressant stycke i våra prot:r.
Men i afseende på slutsatsen, som Frih. Wrede vill draga af de förändringar, som skäppan och T:n undergåtl, nemi. den, att taga hort T:n, får jag säga, att jag anser denna slutsats icke kunna dragas af dessa förhållanden, enär de äro öfver ett sekel gamla och således f. n. tid, då ränteväsendet icke står pä samma punkt, som pä den Den 8 Juli e. m. 167 tiden, ingenting bevisa.
Min afsigt är likväl icke på något sätt, att tvista om saken.
Jag har sagt min mening på det ställe, som vederborde, men anhåller endast, att Frih.
Wrede icke vill kalla denna min mening för en reservation, emedan den anfördes, innan beslutet var fattadt.
Sedan K.
M. fattat
Sitt beslut i frågan, kan det icke falla mig in, att på något sätt vilja bestrida eller lägga hinder i vägen för dess verkställighet; icke heller, att här upträda emot K. M:s Nåd.
Jag vill blott göra några obetydliga erinringar vid Frih. Wredes yttrande.
Frih. Wrede yttrade, att siffrornas antal är oberoende af den mätande enhetens storlek och endast beror på den noggrannhet, hvarmed jag vill uttrycka förhållandet emellan en qvantitet och den mätande enheten; men med Frih.
Wredes förslag, att vid reduceringen af räntor, som nu utgå i T:r och kappar, antaga en rågad kappe lika med 2 kannor, tvillar jag, att man blir belåten och att jemförelsen låter verkställa sig, utan att man nödgas taga flera siffror till hjelp, emedan det annars blefve en, ehuru obetydlig, tillökning för räntegifvare.
Anlednm, hvarföre jag i början af diskussionen saknade Frih. Wrede, var icke någon förväntan på det nu afgifne yttrandet, ty i detta fall hade min saknad varit ändå större; min önskan var endast, att få uplysning om Utsk:ns förslag, att indela kubiktummen i kubiklinier, kan vara lämpligt.
Jag kan väl inse anlednm dertill, hvilken troligen är den, att det står i K.
Proposrn.
Bien i denna Propos. är icke något motiv till detta förslag uptaget» och som Utskm hafva funnit skäl till andra förändringar i K. M:s Nåd.
Propos., så visar detta, att Utskm hafva med mycken noggrannhet öfverlagt allt hvad som i Utlåt, innehålles, och således äfven hafva någon afsigt med att låta kubiklinierna stå qvar, hvarigenom man följaktligen har en underafdela under kubiktum.
Att mäta spanmål dermed kan säkerligen icke falla någon menniska in.
Jag tviflar nästan på att det faller någon annan in att mäta någonting dermed, om icke vid fina malliematiska uträkningar; men i handel och vandel tror jag icke att detta mätt blifver användbart och i hvad afsigt denna förändring skulle komma att ega rum, har jag icke funnit för mig klart, enär kubik-linierne utgöra en så liten qvantitet af hvad slag som helst, att de icke komma i fråga att användas annat än vid uträkningar på papperet af så små rymder, som icke förekomma i handel och vandel.
Vid mätning af fasta varor kan detta mått icke komma i fråga.
Icke heller är det afsedt för flytande varor, och dessutom komma väl flytande varor, i så små qvantiteler, att mätas efter vigt.
Bl örner, Carl Göran Detlof: Sedan jag till StatsRåds-prot. yttrat min från pluraliteten afvikande mening i denna fråga, så öfverensstämmer det icke med mina äsigter om det tillbörliga, att nu på detta rum upträda med några anmärkmr emot den Nåd.
Proposm.
Om miq mening förtjenar något afseende, så är den redan i prot. uttryckt och kan af hvem, som 168 Den 8 Juli e. m. det vill, under diskussionen göras gällande.
Det är således icke i afsigt att förfäkta densamma, sorn jag begärt ordet, utan endast för att meddela några uplysningar, i anledn. af dels Gr.
Sparres yttrande, dels ock Frih.
Wredes så förtjenstfull» anförande.
Hvad angår de anmärkn:r, som blifvit hemtade derifrån att stridiga Författn:r utkommit om sättet för mätnings verkställande, så torde något hvar finna, att de olikheter, som i detta hänseende förekommit, icke kunna tillskrifvas beskaffenheten af de målkärl, som varit begagnade, enär olika mätningssätt kunna med de riktigaste målkärl begagnas.
Olikheter, som i detta fall egt rum under en tid emot en annan, bevisa intet i afseende på sjelfva målkärlen.
Om dessa föreskrifter kunna anses bevisa något, så är det tilläfventyrs den frihet från behörigt afseende på det bestående, ja kanske från rättkänsla, som man under frihetstiden vid ett och annat tillfälle tillät sig.
Man kan skyffla båldt, man kan skaka målkärlet, man kan råga det, äfven dä man mäter med ett kubikfots-mätt.
De argumenter, som hemtas ifrån möjligheten af dessa underslef, bevisa således ingenting.
Öfriga förhållanden, som blifvit åberopade, elier huruledes, sedan vetenskapsmännen infört nya benämningar, man missbrukat dessa, för att, under förment skydd deraf, tillvälla sig förut icke åtnjutna fördelar, skulle kanske snarare kunna vara en varning emot den föreslagna förändringen.
Det var då kannan förändrades emot hvad deri förut varit, som det upgifvits, att de två kannorna tillkommit på T:n; det var vidare när en justerare tog sig före, att med kronomärke förse målkärl af en | T:s rymd — något, som i sig sjelf var ganska lofligt —, som andra förklarade detta målkäl motsvara den s. k. skäppan och tilläde J-dels T:n detta namn.
Dessa af andra talare upgifna förhållanden visa vådan af sådane förändringar och den lätthet, hvarmed under öfvergångstiden missbruk kunna inträda och rotfästa sig.
Jag hoppas, att detta icke hädanefter måtte komma att ske, och har blott velat fästa upmärksamheten derpå, att en del af de till stöd för förslagen anförda argumenterne halta.
Jag skall endast med några få ord besvara den del af yttrandena pä motsatta sidan, som icke blifvit af föreg:de talare uptagna.
Hr Lefrén har yttrat, att man, för att anföra VetenskapsAkademiens utlåt., rör:de det alternativa förslaget om T:ns införande i det nya målsystemet, bordt hafva iakttagit nämnde Akademies ordalag.
Jag har gjort det och, sä vidt jag kan se af den K. Proposm, har Akademien sagt, att om T:n kunde undvaras, så skulle heldre såsom enhet kuhibfoten eller fotingen antagas.
Akademien tilltror sig således icke att bestämma om T:n kunde undvaras.
Den öfverlåter denna bestämmelse åt andra myndigheter och detta, såsom jag tror, med rätta; ty jag anser icke att Akademien, när den sitter och besluter öfver den vetenskapliga delen af denna fråga, kan bedöma de olägenheter, som verkställigheten af denna åtgärd vid införandet skulle med - Den 8 Juli e. m. 169 föra.
Jag tror, att dessa olägenheter vore ganska betydliga.
Jag vill önska, att jag misstagit mig, för systemets skull.
Om man nemi. velat införa detta system konseqvent, så väl i mynt, som mått, mål och vigt, så hade det måhända varit ändamålsenligare, att dels låta denna spanmåls-t:a qvarstå såsom mätande enhet för Kronans npbörd, dels att man låtit decimalsystemets införande föregås af en förenkling i mått, mål och vigt.
Såsom vi alla veta och såsom tillfyllest har blifvit redovisadt uti den förtjenstfulla historiska inledning af de sammansatta Utslcns Betänk., så hafva vi icke en, utan 5 olika mätande enheter för torra varor och äfven olika för våta varor o. s. v., och mig synes, att man hunnit ganska långt, om man,först infört författnings-enligt ett mål, ett mått och en vigt öfver hela Riket och när detta mått, mål och vigt blifvit en vana hos folket, nedträngt till dem i kontrakter o. s. v., man sedan gått vidare och infört decimal-systemet, hvars värde jag, lika litet som någon annan medlem af R. o. Ad., lärer underkänna.
Jag upskattar det tvertom högt i vissa afseenden ; men jag tror, att man kunnat vinna de fördelar detsamma innefattar på ett sådant sätt, att icke olägenheterna deraf hos menige man blifvit så kännbara, som jag fruktar att de nu börja att blifva, och jag befarar, att följden af ett för hastigt införande af detta system blir den, att man framkallar en reaktion mot detsamma under påföljande
Riksdagar efter sedan det blifvit gällande och således efter 1858, då det skall i Kronans upbörd alternativt antagas och ännu mer efter 1863, dä det skall ovilkorligen antagas.
Jag tror, att efter den tiden kommer det att på laglig väg begäras och sökas att få detta system uphäfdt eller modifieradt.
Jag önskar att jag måtte hafva orätt, men fruktar att jag får rätt.
Wredes yttrande ronde olägenheterna af vårt nuvande rymdmått, så hafva föreg:de talare upgifvit dessa olägenheter ligga mindre i sjelfva formen å målkärlen för spanmåls mätande än i de flerfaldiga missbruk och den eftergifvenhet att göra gällande författn:r åtlydda, som under föregrde tider egt rum.
Dels har detta legat i okunnighet hos menige man om betydelsen af de nya målkärlen och deras förhållande till de förut varande och dels har det berott af methoderna att mäta med de lagligen krönta och till sin storlek bestämda målkärlen, och detta kan icke förekommas, antingen det nya målkärlet heter T:a. eller hvad som helst.
Det beror på sättet att mäta med denna T:a och det lärer väl ingen bestrida, att jag lika väl kan mäta spanmål noggrannt med det kubiska kärl, som har t. ex. lj fot i sida, som med det kdbiska kärl, hvilket har 1 fot i sida.
Således tror jag, att den länga och intressanta utredningen af målförhållanderne i Sverige, hvilken vi här afhört och som haft sina ganska mörka sidor och icke minst mörka för R. o. Ad. i förflutna tider, icke kan tjena till bevis för nyttan af den nuvande
T:ns ersättande med kubik-foten.
Jag tror likväl alt det icke lönar mödan att vidare sysselsätta sig med äm - iro Den 8 Juli e. ni. net; måhända äro opinionerne redan bestämda; men jag'får till den verkan det kan hafva yrka återremiss af denna punkt.
Frih. Wrede:
Palmstjerna har framställt till mig den frågan hvad Utsk:n haft för skäl att föreslå kub.-liniens införande.
Jag får då säga att sedan Utsk:n förklarat den grundsatsen att enheterna för ytmåttet skulle blifva qvadraterne på längdmåttsenheterne och enheterne för rymdmåtten kuberna för längdmåttsenheterna, så hade upräkningen af alla dessa enheter egentligen varit öfverflödig, enär namnet på hvar och en af dem faller af sig sjelf efter den antagna principen nemi. att kuben på hvarje längdmåttsenhet skulle hafva ett emot densamma svarande namn.
Det har således endast varit för tydlighets skull som man här upräknat dem alla och härtill har funnits ett ytterligare skäl deruti att man velat bibehålla en rymdmåttsenhet, som icke sjelf är kuben på någon längdemåttsenhet och derföre måste hafva elt, till systemet icke egentligen hörande namn, nemi. kannan.
Jag medgifver visserligen att kub.-linien skulle vara öfverflödig, och vet ganska väl att en rymd kan med tillhjelp af decimaler af kubikfoten uttryckas till hvilken grad af noggranhet som helst, utan alt man behöfver tala om kub.-linierna.
Men då linien har blifvit uptagen ibland längdmåttsenheterne, så har Ulsk:n ansett det vara konsequent att äfven upräkna kubiklinien ibland rymdmåtten.
Propos. till bifall å Utsk:ns förevar:de förslag blef härefter framstäld och besvarad med starka
Ja jemte åtskilliga Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit
Då nu Utsk:ns förslag rör:de enheten och indelningen f ör viglen förekom, yttrade Gr.
Ehuruväl det måhända är förgäfves alt vid någon punkt af detta Betänk, göra någon erinran, så må det dock ursäktas mig vid detta tillfälle, dä Utsk:n visat sig vara mera vetenskapliga än sjelfva Vet.-Akademien.
Så vidt jag kunnat förstå Akademiens förslag, sä uptager det icke- att högre vigter än en Centner och nödiga multiplar deraf, samt vigter pä 50, 30, 20 och 10 U skulle förfärdigas.
Benämningen af nyläst, som i Utskms förslag förekommer, tror jag icke finnes i det af Vet.-Akademien afgifna förslaget.
Jag skulle tro att man kunde vara nöjd med den vetenskaplighet, som är af Vet.-Akademien ådagalagd.
I afseende på den af den siste värde talaren framställde anmärkningen vill jag uplysa, att
Akademiens förslag visserligen icke innehåller något bestämt i detta ämne, men af de anförda motiverna synes likväl, att
Akademien ansett det önskligt om en sådan vigt på 100 Centner, serskildt för skeppsmätning afsedd, kunde linnas, ehuru hon ansett sig nödsakad att i saknad af en lämplig benämning för densamma afstå ifrån att föreslå den.
Utsk:n, ibland hvars ledamöter funnos flere som fä - Den 8 Juli e. m. 171 stade synnerlig vigt vid den ifrågavande nya enhetens antagande, beslöto derföre att för densamma föreslå namnet nyläsl i den förhoppning att tillsatsen ”Afy” skulle begagnas till en början och sedan i tidernas längd kunna bortfalla, då endast läst skulle stå qvar, sedan detta tillägg genom den gamla lästens försvinnande ur bruk blifvit obehöfligt.
Detta är således icke egentligen något nytt af Ulsk:n framställdt förslag, utan Utsk:n hafva endast föreslagit ett namn för en enhet, som Vet.-Akademien ansett lämplig, och Utskms förfarande härutinnan torde således icke anses såsom någon afvikelse ifrån Akademiens förslag.
Sedan Frih. Wrede nu angifvit skälen för Utskms förslag,,må del tillåtas mig att i Ilrrmes minne återkalla de skäl, Frihm anförde för en stund sedan emot den nu brukliga T:ns bibehållande, nemi. att man icke skulle gifva ett gammalt namn åt ett nytt begrepp.
Detta skäl, som jag för min del fullkomligt gillar, tror jag likväl genom det af Frihm nu sednast afgifna förklarande, att benämningen ny skulle framdeles falla bort och endast den af läst qvarstå, hafva blifvit något skakadt, och befarar jag, att
Utskm här gjort sig skyldiga just till samma fel, som Frihm nyss klandrade, nemi. att under ett gammalt namn lägga ett nytt begrepp.
Det var förmodligen äfven detta, som Vet.-Akademien ville afhålla sig ifrån, då den icke framställde något förslag om benämning för dessa lOff Centner.
Jag tror också att vi för framtiden skulle kunna reda oss utan denna benämning, helst vi f. n. icke ega någon sådan vigtsstorliet.
Det har sin fullkomliga riktighet att tvekan måste upstå vid begagnandet af ett gammalt namn för ett nytt begrepp, och det är icke utan mycken öfverläggning
Utskm antagit ordet ”läst”, med tillägg likväl af ”ny”, d. v. s. nyläst, hvarigenom Utskm trodde att olägenheterna kunde afhjelpas.
Den anmärkn. den siste värde talaren gjort förundrar mig icke.
Den låter i början ganska riktig.
Om man likväl tager i betraktande att läst i allmänhet förekommer mycket mera sällan än Tm, då lästen förekommer egentligen vid skeppsmätning och vid bestämmande af fartygs drägtighet, och att ifrågavande ord, såsom Frih. Wrede anlydt, antogs just på framställning af de ledamöter i Utskm, hvilka, sjelfve redare i skepp, ansågo en sådan storhet som lästen nödvändig, så beslöto sig Utskm till att i detta afseende gå de handlandes önskningar till mötes.
Jag skulle icke förmoda, att detta obetydliga afsteg ifrån K.
M:ts Propos., företaget, på sätt redan uplyst blifvit, endast i akt och mening att gå de näringsidkandes önskningar till mötes, skulle kunna föranleda till ett ogillande af Betänk, i allmänhet, och man måste väl medgifva att för bestämmande af fartygs drägtighet är Centnern om 100
U en allt för liten storhet.
Det förhåller sig dermed alldeles så som jag hade äran nämna i förmiddags om qvadratfoten vid bestämmande af ytors storlek.
Jag anhåller således om bifall till Utskms förslag i denna punkt. 172 Den 8 Juli e. m.
Jag har icke deltagit i öfverläggningen om den sednaste punkten derföre att jag yttrat mig derom redan i förmiddags, och utgången, af hvad jag då begärde, nogsamt visat att Ståndet i detta fall synes hafva fattat sin mening på förhand.
Men beträffande den punkt, som nu är under öfverläggning, vill jag, ehuru misströstande att något afseende. fästes på min anmärkn., likväl göra henne för dem som möjligen läsa våra prot.
Jag hemställer då, hvarföre man här begagnat ordet £??
Det kunde hafva varit lämpligt i händelse Utsk:n ansett It, LU och Skit böra bibehållas och sålunda hafva ordet pund inne i alla dessa afdelningar.
Men i annat fall, vet jag icke hvarföre man ej heldre begagnat ordet mark.
Förut har Utsk:n antytt huruledes med It menas mark Vikt.-vigt.
I dagligt tal ibland allmogen brukas nu ordet mark och man kommer förmodligen icke, äfven om Utsk:n föreslå något annat, att säga ett It, utan en mark smör eller fisk.
När man nu icke vill och det med skäl inlägga nya begrepp under gamla ord, hvarföre bibehåller man icke då gamla begrepp under gamla ord.
Mig synes att detta hade här varit riktigare både för brukets skull och derföre alt mark är kortare och lättare användbart, än U.
Till en början anhåller jag få nämna, att Gr.
Mörner måtte hafva missförstått mitt yttrande, då jag sade att ordet ”ny” kunde bortfalla.
Jag sade att i framtiden kommer detta ord troligen alt bortfalla, när det icke vidare kommer att beliöfvas, men jag har visserligen icke föreslagit att bortlägga epithetet ”ny”.
För min del skall jag ganska gerna och med tacksamhet emottaga ett annat antagligt namn för denna' nya enhet, men då jag icke kunnat linna något sådant, så har jag måst nöja mig med det, som nu blifvit af Utskrn föreslaget, nemi. nyläst.
Genom det tillagda ordet ”ny” har man sökt undanrödja all förblandning med den gamla skeppslästen och ordet nyläst har jag ansett uttrycka det enda bruk, som skulle komma att göras af denna enhet, nemi. för skeppsmätningar.
Onekligen har det sin stora svårighet att begagna Centnern såsom enhet vid mätning af fartyg, dels emedan man får så stora summor, under det att den lilla enheten tvingar mig, att uttrycka mig med större noggrannhet än som behöfves vid skeppsmätning.
Således erfordras en större enhet och jag kan då uttrycka drägtigheten med färre ziffror, hvartill såsom vi veta man nu använder den s. k. svåra lästen, hvilken motsvarar 57,6 Centner, eller 18 Skti stapelstadsvigt.
Då denna vigt alldeles icke låter inpassa sig i det nya systemet och egentligen icke heller någon annan, för ändamålet lämplig, än den af 100 Centner, så var det anledningen till Utsk:ns förslag, men jag skall som sagdt är icke hafva något emot att fä ett helt annat namn, om något lämpligt kunde finnas.
Hr von Hartmansdorffs sednaste yttrande, deruti han ogillat Utsk:ns eller Vet.-Akademiens förslag alt kalla en - Den 8 Juli e. m. 173 lieten för vigt få i stället för mark, under påstående, att det egentliga svenska namnet vore mark och icke få, så ber jag den värde talaren ursäkta, om jag säger att lian misstagit sig.
Vi hafva två slags olika vigter i Sverige nemi. skålpunds-vigten eller Vikt.-vigten och markvigten eller jernvigten.
I alla gamla författn:r skiljes det emellan skålpunds-vigten och markvigten.
.lag vet ganska väl, att man mången gång benämner få mark, d. v. s. ätt man, vid vissa varors uppvägande, använder ordet mark i st. f. få.
Skålpunds-vigten begagnades ursprungligen för sådane varor, som i allmänhet uppvägdes på vågskålar, och derifrån har dess namn upkommit; men för upmätandet af markvaror, begagnades fordom icke andra vågar, än betsman och pyndare.
Således är få egentliga namnet för vikt.-vigten och marken för stapelstadsvigten.
Skålpundet är följaktligen det rätta namnet för den Svenska enhet, som vi nu hafva, och ordet mark är egentligen lånadt ifrån stapelstadsvigten.
Anledningen till denna förvexling är väl den att, såsom vi veta, kött, fisk och dylika varor, i allmänhet vägas med betsman, till följd hvaraf ordet mark för dem blifvit användt, under det att ordet få bibehållits för specerier och dylikt, sorn i allmänhet väges med skålar.
Jag vill äfven tillägga ett skäl, som Vet.-Akademien har anfört för antagande af namnet få i st. f. mark, nemi. det att förekomma de misstag, som åtminstone utlänningar annars lätteligen skulle kunna råka ut för.
Hos alla utländska författare, sorn omtala Svensk vigt, se vi alltid ordet få begagnadt.
I de flesta länder utgör marken ungefär hälften af ett få.
Om vi nu skulle kalla vår enhet för mark, så vore det ganska ursäktligt, om utländningen trodde att vi tagit | få lill enhet och benämnd! den mark.
Af dessa anledningar, har Vet.-Akademien och äfven Utsk:n föreslagit, att namnet få skulle bibehållas och icke ordet mark, som tillhör en annan enhet, nemi. marken stapelst.-vigt.
Jag får äfven fästa Hr v. Hartmansdorffs upmärksamhet derpå, att ett Lfå stapelst.-vigt heter markpund, just för att skilja det från Lfå vikt.-vigt, som aldrig haft detta namn.
Alla gamla författmr tala om markpund såsom motsvarande ett Lfå stapelst.-vigt.
Jag har icke sagt att få och mark vore detsamma, jag har blott yttrat att Utsk:n hafva omnämnt, huruledes de med mark menade bär detsamma söm de kallat få.
Då nu i allmänna talspråket marken betyder just detta och när Utsk:n till enhet upgifvit få, betydande detsamma som marken, hvarföre skall man dä icke begagna det uttryck, som är det vanligaste, i stället för att antaga ett sådant, som mindre brukas?
Med utlänningars misstag, torde det icke vara någon serdeles fara.
De lära väl, om en ny förordn. i detta fall utkommer, efterfråga hvad som menas med hvarje serskild vigt.
För öfrigt hafva Utsk:n här upgifvit icke blott de nya benämningarne utan äfven de gamla.
Deras betydelse är således lätt att inhemta af de utlänningar, som vilja inlåta sig i handel med oss. 174 D en 8 J uli e. m.
Utsk:ns förevande förslag blef uppå härefter framstäld propos. bifallet.
Vidare förekommo och biföllos Utsk:ns förslag ang:dc Rikslikare för längdmättet och viglen; 2:a och 3:dje punkterne af Utsk:ns i fråga om 3:dje punkten af K. 3I:ls Nåd.