Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det skulle vara mycket illa, om ej de förvaltande verken skulle lä pröfva frågor 0111 anstånds meddelande vid leverancers fullgörande och dertill kunna lemna bifall.
Hittills har aldrig deraf någon förlust för Staten uppkommit.
Dessutom får jag nämna att i fråga om vigtigare och större leverancer, är det Konungen som pröfvar ansökningen.
Ulsk:s förslag i den nu föredragna §:n blef af R. o. Ad. nfslaget. 118, 119, 120, 121, 122 och 123 §§tne.
Ansågos icke erfordra någon åtgärd, eller föranleda till framställande af någon proposition. 124 §:n. Utsk:s tillstyrkande blef af R. o. Ad. bifallet.
I2Ö §:n.
Då denna punkt förra gången förevar, så anhöll jag om ålerremiss, sedan jag upplyst, att icke några besparingar, som på extra- och expectance-staten uppstått, blifvit för ordin, aflönings-staten anvand, utan alltid öfvergålt lill ökande af anslaget lill materielen.
Sådant har äfven inträffat i år, så att hvad som besparats genom minskade utgifter på extra- och expectance-staten har blifvit tillagdt anslaget för materielen.
Ulsk:s förslag afslogs. 126 §:n.
På begäran af Hr Nordensköld upplästes äfven Utsk:s yttrande i 3o:de punkten af utlåt.
Hr Nordensköld: Sedan Utsk. sagt, att framdeles medel skulle finnas lill bestridande af kostnaderna för ekvirkes-förrådens inventering, så har jag visserligen ingenting att 366
Den 12 September e. m. deremot invända, ulan tillstyrker bifall till denna punkt, elter medel lill behofvet komina att finnas.
Hr Nordensköld liar trott, att efter som man får medel, så vore det skäl att bifalla Utskrs yttrande.
Det är ovisst burn det kan komma att gå med den extrn-statsregleringen, hvilken, om den bifalles af 2 Stånd, torde afslås af 2 andra och möjligen äfven af förstärkta StatsUtsk.
Det synes emedlertid icke vara skäl att bifalla en onödig utgift; och det vore alltför illa att medel skulle lemnäs blott åt misstroendet, men inga åt för troendet.
Jag made högligen be klaga det misstroende, sora visat sig bos så val StatsUtsk. som ledamöterna af aine RiksSt.
Om någon af dem, som yttrat detta misstroende, bade varit i Carlskrona och sett den hushållning och den vård sorn hafves om ekvirket derstädes; så skulle de tinna att denna inventering vore onödig, ty det är icke möjligt att från förråden kunna olofli gen utföra en sticka af det der förvarade virket, utan att sådant skulle upptäckas.
— Då man vet af hvilka stora dimensioner virket består, och huru mycket dess tyngd försvårar allt hemligt borttagande af detsamma, torde man väl filina att, om det också vore en möjlighet, hvilket det dock snart sagdt icke är, utan en ren omöjlighet att olofligen från förråden kunna tillgripa och bortföra ett sådant ekstycke som der förvaras, det derföre icke försenade att uppoffra en så stor summa, som skulle åtgå för ifrägavar. inventerings verkställande.
Den nidskhet, StatsUtsk. slridse iakttager; synes än mera anmärkningsvärd genom dess beredvillighet att till ett sådant ändamål som detta bevilja medel.
Jäg tror de 8000 r:dr, sorn härtill komma att åtgå. kunnat bättre användas på flottans materiel och yi kar i alla hänseenden alsing på Utsk:s förslag.
Del är i anleda, af den siste talarens an märka. vid denna punkt, som jag egentligen ber att få yttra några ord.
Talaren har gjort StatsUtsk. orätt i detta fall, då jag kan upplysa honom, alt samma åsigt, som han nu yttrat, har varit rådande hos Utsk:s afdelning, att nemi. inventeringen vore öfverflödig.
Det har således, sedan 3lne Stånd funnit denna inventering nödig, varit StatsUlskts skyldighet att söka utväg till verkställande deraf; hvarföre Utsk., som ej velat att kostnaden skulle betackas af 4:‘*e hufvudt i tel ns förut nog knappa anslag, yttrat sig på extra-statsreglenn skola hänvisa medel för ändamålet.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i 126 §:n.
Den in September e. m. 367 Hr Landtm, hemställde, 0111 R. o. Ad. behagade afslå samma förslag.
Ropades snarka ja, blandade med några nej.
IIr Dalman, Willi. Fredr.:
På de line sista punkterna bar Hr Frih. o.
Landtm, gjort propos., dels till bifall och dels tili afslag.
Begge propositionerne hafva blifvit med ja och nej besvarade.
Jag får derföre hemställa, om ej, till vinnande af fullständighet i protocollet, Hr Frih. o. Landtm, behagade tillkännagifva, huru Hr Landtm, uppfattat R. o. Ad:s svar på de framställda propositionerna.
Hr Landtm, förklarade, det han trott den sista propos: n vara med ja besvarad, helst han icke funnit något nej så liårdt yttradt, att det kommit till hans öron.
Hr Lefre'n: Anses nu äfven StatsUtsk:s förslag om medels-tillgången, för den händelse att inventering af ekvirkesförråden kommer att äga rum, på grund af 3:ne Stånds derom tvifvelsutan fattande beslut, vara af R. o.
Ad. afslaget ?
Jag tror att det vore orätt handladt, ty om R. o. Ad. behagar afslå saken, behöfver R. o. Ad. dock icke afslå medlen att kunna fullgöra inventeringen, ifall den anses nödig.
I händelse 3 Stånd blifva ense att inventering skall äga rum, så lärer väl icke StatsUtsk.
, af förtrytelse deröfver alt icke alla 4 Stånden instämt i samma beslut, vilja återtaga sina ord att föreslå medel genom extra-stalsregiering till utgifternas bestridande i och för denna inventering.
I alla fall synes R. o. Ad., lika litet som något annat Stånd, kunna besluta på underrättelse om ett tilltänkt förslag.
När detta en gång inkommer, du lärer det vara tid för R. o. Ad. att derom besluta.
Dessförinnan tror jag alt vårt beslut betyder lika mycket eller lika litet som något annat
Stånds öfver hvilken tilltänkt sak som helst. 127, 128, 12g, 1 3o, 131, ij2, 133 och 1 34 §:ne.
Ansågos icke erfordra någon åtgärd eller föranleda framställande af några propositioner. 135 §:n. Utsk:s tillstyrkande bifölls. 1 36 §."n Utsk:s förslag uti 3i:a punkten af utlåt.
Jag anhåller att Hr RiddarhusSecrel:n mätte upplysa huru 12 punkten blifvit afgjord.
Ifall saken är af lika beskaffenhet, så lärer väl Ståndet nu böra fatta enahanda beslut.
Secret. tillkännagaf, att Utskts förslag i 12 §:n blifvit af R. o. Ad. afslaget. 36S Den 12 September e. m. Hvad Iltsk. i den nu föredragna punkten föreslagit blef nu ufven af R. o. Ad. afslnget. 127 $:n. Utsk:s förslag uti 3a punkten af utlåt.
N:o 289 upplåstes oell bifölls. 138 och 139 §§:ne.
Ansågos ieke föranleda tilt någon åtgärd. l4° §:n< Utsk:s tillstyrkande bifölls. i4i och 142 §§:ne.
Ansågos icke erfordra någon åtgärd.
>43 och 144 §§:ne< Utsk:s tillstyrkanden biföllos. i45, i4*3 och 147 §§:ne.
Ansågos icke erfordra någon åtgärd. 148 §:n.
Utsk:s yttrande och förslag uti 35:te punkten af utlåt.
N:o 289 upplästes.
Man torde måhända anse mig jäfvig att tala i fråga om personers rätt lill pension, hvilkas befattningar äro lill indragning föreslagna.
Men som desse personer icke innehafva förtroende-embeten, så torde icke förhållandet dera och mig emellan vara alldeles jemförlig!, och derföre mig tillåtas att fästa Ståndets uppmärksamhet på detta ämne.
Möjligen torde någon af Kammarrättens embetsman, här närvarande, veta bättre besked och kunna upplysa R. o.
Ad. 0111 hvad rätt och skiiligt är.
Emedlertid får jag erinra att calendern visar det 3:ne personer äro anställde vid ifrågavar. revisions-corrtor.
Skulle de nu, ifall Utsk:s förslag går i fullbordan, förlora sina innehafvande beställningar med åtföljande löner, —eller hvem ansvarar för alt SlatsUtsk. ihågkomme dem, ifall R. o.
Ad. samt de öfriga Stånden bifölle detta betänkande?
Möjligen vore beställningarna indragna, men ingen erinrade sig tjenstemännens öde.
— Jag påminner mig att StatsUtsk. har, t. ex. i fråga om Nummerlotteriet, utan betänklighet yttrat, att i händelse det skulle upphöra, så borde på indragn.stat uppföras ersättning för löner åt dem, som äro anställde vid detta verk.
Jag tror ej att tjenstemännen der tjena på annat än constilutorial; hvarföre hyser man då icke samma välvilja för ett revisions-contor i Kammarrätten?
Jag torde äfven få erinra, att vid,1825 års riksdag beslutade Ständerne att tjenstemännen vid allm.
Magazins-inrättningen skulle indragas, men att, ehuru någre af deni tjente på constilutorial, de dock skulle få behålla deras löner för framtiden.
Antingen man gör jemförelse med den ena eller andra af dessa Den la September e. ra. 36g dessa tjenstemanna-corpser, loide man finna, att de som nu äro i fråga böra blifva på enahanda sätt behandlade sorn de andra.
I anledn. af den uppmaning, som den siste talaren gjort till någon af K.
Kammarrättens tillstädesvar. tjenstemän att upplysa förhållandet med den tjenstemanna-personal, som finnes anställd vid allm.
Magazinscontoret i Kammarrätten, får jag upplysa att detta revisionscontor kallas:
Revisions-contoret för magazins-ärendens utredning, och motsvarar, som man torde finna, en del af f. d.
Magazins-direclionen.
Delta conior har numera ingen annan befattning med magazins-ärendena, än att utreda de gamla balancer, som kunna återstå sedan f. d.
MagazinsdirecUns tid, äfvensom de undsättnings-rester, som ännu finnas oliqviderade sedan 1818 och 1826 årens missvexter, hvarföre tjenstemännen derstädes åtnjutit sina löner under namn af arfvoden, i förväntan att delta contor med tiden skulle kunna upplösas.
Jag kan likväl icke undgå att erinra huru obilligt det skulle vara, om detta contor nu upplöstes, utan att de dervid anställde tjenstemännen finge åtnjuta ersättning, derföre att de uteslutande uppoffrat sin tid inom detta contor.
Chefen för detsamma, som tillika är adjungerad ledamot i K.
Kammarrätten, är icke anställd annorstädes än inom Magazins-contoret; skulle detta indragas, utan att han finge bibehålla sin lön, så blefve han skiljd från ali den inkomst han inom Kammarrätten påräknat, hvilket ingalunda vore med rättvisa förenligt.
De öfrige tjenstemännen inom samma contor äro dock anställde annorstädes, och derföre är förhållandet detsamma; men hvad chefen angår, anser jag rättvisan fordra, att han varder bibehållen vid de löneinkomster han för närvar, innehafver.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att det egentliga förslaget i denna punkt vore det som funnes uti utlåt.
N:o 28g, och att det innehölle tvänne delar, den ena om upphörande af Revisions-contoret, och den andra om de dervid anställde tjenstemäns rätt att vid contorets upplösning få på indragningsstaten uppförda sina löner och arfvoden.
Då Utsk. uttryckligen säger, att fråga om dessa löners åtnjutande på indragn.stat icke är väckt, så ser jag icke hvad förhoppning man kan hafva om hennes väckande, eftersom StatsUtsk. icke har motionsrätt.
Antingen mäste R. o. Ad. bifalla StatsUtskis sednare betänk, i denna fråga, med tillagg alt Ståndet fordrar alt StatsUtsk. inkommer med ett särskildt förslag angtde dessa tjenstemän, eller ock att Hr Printzenskölds nu afgifna yttrande får anses såsom en ny motion, hvilken kommer att till StatsUtsk. remitteras, på det att saken ej må falla i glömska.
•3 H. 47 Den i a September e. m.
Ad. behagade bifalla förslaget uti utlåt.
Nto 28g, i afseende på upphörande af det under Kammarrätten stallda särskilda Pievisions-contor för allm. magazins-ärenden.
Landtm, hemställde, om Ståndet behagade gilla Utskts yttrande angtde utgåendet af lönerna för tjenstemännen vid ifrågavar.
Revisions-eontor efter coutorets indragning.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om Ståndet ville låta denna fråga bero till framtida åtgärd.
Jag får vördsamt hemställa, om ej Hr Frih. o. Landtm, finner med formen mest förenligt att till R. o. Ad. framställa livad jag yrkat, eller att Ståndet fordrar det StatsUtsk. inkommer med yttrande om löneersättning åt dessa tjenstemän.
Uppå derefter framställd propos., beslöt R. o. Ad. alt anmoda StatsUtsk. inkomma med förslag, huru förhållas skall med löner och arfvoden för de personer, som nu äro anställde vid det ifrågavar.
Revisions-contoret. '49 §:n Utskts tillstyrkande i 36 punkten af utlåt.
N:o 289 upplästes och bifölls. i5o, i5i och 162 §§:ne.
Ansågos icke erfordra någon åtgärd. 153 §:n.
Utskts tillstyrkande bifölls. ■ 54 §tn.
Utskts yttrande i 37 punkten af utlåt.
Nto 289 upplästes och ansågs icke erfordra någon åtgärd.
Beträffande åter förslaget uti i54 §tn af utlåt.
Nto 76, så förklarade Hr Frih. o.
Landtm., det han ansåg att någon propos. derå ej kunde till R. o. Ad. framställas, enär det framställda förslaget icke vore förenligt med 3o §tn Riksd.- Ordningen. i 55 §tn.
Utskts yttrande i 38 punkten af utlåt.
Nto 289 upplästes.
De anmärkntr, som lins R. o Ad. blifvit gjorda mot den här föreslagna skrifvelsen, tior jag vara väl grundade.
Det faller af sig sjelft, att Konungens Befthtde, hvar i sitt län, äro fullkomligen ansvarige för contractens riktighet och borgensmannens vederhäftighet och skall dem i laga ordning bevaka.
Afskriften* insändande till K.
Siats-cont. af dessa contracter är blott en åtgärd, som for - Den u September c. m. diar mycken lid, utan att medföra något gagn och kunde leda dertill, att en eller annan af dessa borgensförbindelser Lomme att förskingras.
TJtsk:s förslag blef af R. o.
Ad. afslaget. 156 §:n.
Utsk:s tillstyrkande bifölls. 157 §:n.
Ansågs icke erfordra någon åtgärd. 158 §:n.
Det ser ut, som hade Utsk. i 158 punkten besvarat hvad som står i den i5g, ty der lalas 0111 prof på den torra och på den våla vägen.
Jag hemsläller om ej den i5g§:n äfven bör uppläsas, på det att Ståndet må kunna taga båda i samfäldt öfvervägande. i5g §:n upplästes.
Hr Lefre'n: Som Hr von Hartmansdorff redan an märkt, så synes här ett misstag vara begånget på så sätt, att svar på anmärkn:r vid i58 §:n blifvit införda som svar på anmärkn:r gjorda vid den i5g:de.
Ad. gör rättast att bifalla hvad i betänk.
N:o 76 är föreslaget, nemi. att R.
St. vilie hos K. M. i und. anhålla om nåd. befallning till myntverkets styrelse, att, så vidt möjligt är, låta i myntverkets hufvudböcker inrätta särskildta conti, utvisande kostnaden för myutningen af hvarje särskild metall.
Jag inskränker mig nu att blott vidröra i58 §:n och anhåller ali återfå ordet när den i59§:n kommer före. Utsk:s tillstyrkande i 153 §:n bifölls. i5g §:n.
Vi äro här åter i samma svårighet som förut i afton blifvit anmärkt, nemi. att StatsUtsk. ansett sig förhindrad t att göra ändring i sitt förra utlåt., till följd af de öfriga Ståndens beslut vid betänkts första föredragning, SlatsUlsk. har således icke yttrat elt ord, huruvida de uppgifter, som anmärkaren i detta Stånd gjort mot betänk, vid dess första föredragning, sakna grund eller äro fotade på goda grunder.
Jag måste antaga, att då StatsUtsk. ingenting derom nämnt, men blott refererat hvad anmärkaren framfört, Utsk. godkänt de gjorda anmärkningarnes riktighet.
Deraf följer således, att Svenska myntet, långt ifrån att vara underhaltigt, (eller sådant som af misstag kommit i omlopp,) är så nära intill normal-lialten och så väl fabriceradt, att jag vågar tiotsa alt något lands mynt skulle kunna framsättas, som är fabriceradt med iakttagande af remedium i så inskränkt mån, som just detta vålt mynt.
Attén framställning, sådan som den här föreslagna, skulle kunna Den ta September e. m. hos allmänheten föranleda den öfvertygelse att Svenska myntet icke ägde den tillbörliga godheten, utan att deruti vore något att klaga öfver, är ganska påtagligt.
Att en sådan sak icke är likgilltig, lärer R. o. Ad. nogsamt finna, och att BondeSt. redan är inne på att misstänka myntets halt på grund af de vid denna riksdag i detta afseende gjorda framställningar, och att revisorerne, som icke tillbörligen granskat de prof som legat till grund för bedörnmandet af myntet, hafva väckt misstanke hos BondeSt. och således hos en betydlig del af Svenska national-representationen, — allt detta bevisar, att det icke är förståndigt att låta ett sådant bref till Konungen afgå, helst upplyst är och icke af StatsUtsk. vederlagdt blifvit, att Svenska myntet verkligen innehåller livad det lagenligt bör innehålla, och att, i afseende å vigten, det tillåtna remedium icke är begagnadt längre än till en inskränkt del af hvad lagenligt kunnat begagnas.
Jag tillstyrker derföre afslag på hvad här föreslås, och gör det på grund så väl af hvad jag framställt, som att det är angeläget att inom detta Stånd, der man gjort sig besvär att undersöka målet, afstå framställningen om ett sådant brefs afgående, som blott skulle väcka farhågor om myntets rätta värde.
Med den sista talaren instämmer jag deruti, att det remedium, som ingått i myntet, icke är för högt, och att således myntet är hvad det bör vara; men att vid silfvers utlemnande från banken till myntet och återlemnande från myntet till banken såsom mvntadt, använda tvenne olika prof, nemi. den s. k. torra i ena och våta vägen i den andra, hvaraf en skilnad uppkommer i vigt af ■j^g^dels proc., — det är icke rätt; hvarföre jag tillstyrker antagandet af Utsk:s förslag om skrifvelse till K. M., i hvad angår begagnande af enahanda prof vid silfvers mottagande i myntet och aflemnande såsom myntadt till banken.
Utsk:s förslag uti i5g §:n afslogs. 160 §:n.
Utsk:s tillstyrkande bifölls. 161 och 162 §§:ne.
Ansågos icke erfordra någon åtgärd. i (53 §:n. Utsk:s tillstyrkande bifölls. 164, 165, 166 och 167 §§:ne.
Ansågos icke erfordra någon åtgärd. 168 §:n.
TJtskts tillstyrkande bifölls. 169 §:n.
Den il September e. m. 170 §:n. Utsk:s yttrande i 44 punkten af utlät.
Hr Lefre'n: Jag tillstyrker bifall till första delen i betänk.
N:o 76, pag. 67, der det heter: ”— lärer för närvar, något tillgörande från R.
Sl:s sida i detta ämne icke ifrågakomma;” och dermed tillstyrker jag äfven bifall till hvad i betänk.
N:o 289 a 11 fö res i detta ämnes sednare del.
Här ser jag med glädje, att StalsUlsk. icke ansett sig förhindradt att upptaga och yttra sig öfver anmärkn:r, som äro gjorda, oaktadt a:ne
Stånd godkänt hvad Ulsk. i sitt första utlåt, yttrat.
På sådant sätt hade Utsk. bort behandla hela betänk. allt igenom, och då hade de öfriga Stånden fått veta hvad detta anmärkt, och anmärkmna ej blifvit en hemlighet, förvarad i Utskottet.
Ulsk:s tillstyrkande i 44 punkten bifölls. 171, 172 och 173 §§:ne.
Ansågos icke erfordra någon åtgärd. 174 §:'i Utskts tillstyrkande bifölls. 175 §:n.
Ulsk:s tillstyrkande i 45:te punkten af utlåt.
Jag tillstyrker bifall till hvad Utsk. framställt i sitt sednare betänk, och afslag å förslaget i det förra naturligtvis.
Tillstyrkandet i 45:te punkten bifölls. 176, 177 och 178 §§:ne.
179 och 180 §§:ne.
Utsk:s tillstyrkanden biföilos. 181, 182, 183, .84, 185 och 186 §§:ne.
Ansågos icke erfordra någon åtgärd. 187 §:n.
På begäran af Hr Lefren upplästes äfven 47‘de punkten i utlåt.
Jag anhåller att få uppläsa det som innehåller någon upplysning för Ståndet, och som står ofvanom hvad Ridd.cancellisten uppläste, nemi.:
"Beträffande den i § 187 föreslagna und. hemställan, om meddelande af sådana föreskrifter, hvarigenom må kunna förekommas att å det på 3:dje hufvudliteln uppförda anslag till rese- och tractaments-kostnader för militäre embets-och tjenstemän anvisningar äga rum, sedan detsamma för året till hela sitt belopp utgått, är hos R. o. Ad. anmärkt, att delta anslag icke vore att betrakta annorlunda än såsom ett 374 Den 12 September e. m. föislngs-anslag, och att, i händelse ofvanberörde hemställan hilölles, det lätteligen kunde inträffa, att sä beskaffade resor, ehuru af verkligt behof påkallade, i anseende till bristande tillgång måste inställas.”
Om inan föreställer sig att det anslag, som här beviljas och som icke är ett förslagsanslag, tagit slut i October månad och angelägna militära resor böra i November och December företagas; så skulle, efter detta förslag, inga militära resor få äga rum utan tjensten finge stå sitt kast.
Elt sådant beslut må man väl ej förmoda skulle kunna af R. o. Ad. fattas.
Här förekommer åter, att Utsk. icke yttrat sig öfver anmärkningens beskaffenhet.
Det hade varit intressant för de öfriga Stånden att få vela hvad värde anmärkn:n hade i Utskrs tanke.
Det är naturligt att om ett sådant beslut skulle blifva Ständernes, som här föreslås, så kan det hända, att en för Kronan vigtig sak, en fataIie— fråga förloras; ty om medel ej finnas till resekostnaden, så kan ej heller resan anbefallas, hvaraf följden åter blir, att
Kronan förlorar sin talan för detta sätt att handlägga ärendet.
Jag afstyrker ett sådant förslag och anhåller om propos. på afslag å denna punkt.
Utskrs förslag blef af R. o. Ad. afslaget.
188 och i8q §§me.
Ansågos icke erfordra någon åtgärd. 190 §:n.
Utskrs tillstyrkande bifölls. rgi §:n. R. o. Ad. ansåg, alt den uti denna § omförmälda anmärkning borde lemnäs utan vidare åtgärd. 192 §:n.
Utskrs tillstyrkande bifölls. ■93„§:n>.
194 §rn Utskrs tillstyrkande bifölls. >95^0.
Ansågs icke erfordra någon åtgärd. 196 §m Utskrs tillstyrkande bifölls. 107, 198, 19g, 200, 201 och 202 §§rne.
Ansågos icke erfordra någon åtgärd. 7.0I §:n.
Utskrs tillstyrkande bifölls. 204 §.‘n.
Den September e. m. 375 90) §:n.
Utsk:s tillstyrkande bifölls. 206, 207, 208 och 20g §§:ne.
Ansågos icke erfordra någon ålgård. 210 §:u.
Utskis tillstyrkande bifölls. 21 1 §:n.
Ulskts tillstyrkande i 49:^e punkten af utlåt.
N:o 28g upplåstes.
Jag tillstyrker bifall till detta sednare betänk. oell afslag å betänk.
Nto 76.
Tillstyrkandet i 49:<^e punkten af utlåt.
Nto 28g bifölls. 212 och 2i3 §§:ne.
Jag torde knappast behöfva i Ståndets minne återkalla de anmärkntr, som gjordes mot denna slutmening i betänk., då det förra gången hos R. o. Ad. förevar.
De innefattade i korthet att collegiernes förvaltning måste rälta sig antingen efter allmänna föreskrifter, som de hafva att följa, eller ock efter K.
Mts nåd. bref.
Underlåta de någondera delen, så äro de ansvar underkastade, antingen efter de anmärkntr, som Kammarrätten eller Statsrevisorerne göja.
Följaktligen är en påminnelse af den beskaffenhet, som här blifvit föreslagen, obehörig och kan icke åsyfta annat än ett obefogadt klander af de förvaltande verken.
Skulle afsigten sträcka sig ända derhän, att klandra Konungens rådgifvare; så har man icke valt lätta vägen, ty den går genom Const.Utsk.
Jag vill icke trötta Ståndet med ett vidlyftigt upprepande af dessa förhållauden, utan anhåller blott om alslag å betänk, i denna del.
Som jag är en bland dem, hvilka såsom förvaltare haft medel om händer, så anstår det icke mig alt särskildt till- eller afstyrka ifrågavar. skrifvebes afgående.
Detta oansedt kan jag icke underlåta att såsom en allmän reflexion yttra den åsigt, att, enligt den erfarenhet jag kunnat förvärfva mig om saltet hvarpå administration skötes i andra länder i jemförelse med Sverige, jag kommit lill den glädjande öfvertygelse, att uti intet bildad!
Europeiskt land så litet är att klaga öfver malversationer, sorn i vårt land; samt att del kanske icke är något land i Europa, der man till den grad, som hos oss, till sista skillingen och runstycket i hvarje täll redovisar för statsmedlen; och gladjande är det äfven att kunna hafva den öfvertygelse!), alt anledningarne lill klagomål i detta hänseende med hvarje år förminskats
Jag eiinrar mig från min ungdomstid sådana förhållanden Edella Den 12 September e. m. fall, som nu omöjligen skulle kunna inträffa, och hvartill numera icke finnes det ringaste spår; men det är tyvärr modernt att klaga öfver sitt eget fädernesland och berömma alla andra länder.
Månne man gjort sig reda för huru det står till i andra länder och huru .förhållandet är inom fäderneslandet?
Jag vill icke påslå, att ej misstag kunna äga rum, att icke förbiseende af några frdr på några tusende kan inträffa; men såsom ett generell omdöme kan jag säga, alt vi icke hafva något i delta hänseende att beklaga oss öfver.
Jag skulle önska, att man ville taga närmare kännedom om förhållandet.
Jag tillhör icke dem, som smutsa eget bo.
Jag talar helst beröm örn mitt fädernesland, när jag tror mig aga laglig rätt dertill.
Jag har, då detta betänk, första gången utgjorde föremål för R. o.
Ad:s öfverläggning, yttrat mig rörrde oformligheten af den slutmening, hvarmed Utsk. beledsagat detsamma.
Detta oaktadt har Ulsk. uti sednare betänk, vidblifvit sitt tillstyrkande, att en generel skrifvelse skulle utgå till samtliga de förvaltande verken, ehuru Utsk. uti detta sednare utlåt, tydligen och bestämdt upplyst, att det endast är K.
Förvaltningen samt Convojcommissariatet, mot hvilka anmärkn:r äro riktade.
Dessa anmärkntrs beskaffenhet känner jag icke, emedan StatsUtsk. icke upplyst oss om desamma, och vi kunna således icke pröfva hvarföre deri föreslagna skrifvelsen skall afgå i afseende på de nämnda verken, och ännu mindre hvad de öfriga angår, mot hvilka någon anmärka, icke förekommit.