Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är derföre icke tänkbart, än mindre troligt, att Bönder, Torpare och Tjenstehjon, 0111 [Nummer-Lotteriet afskaffades, skulle äflas om att uppoffra så mycken tid och möda, som åtginge att bereda sig utväg att försöka sin lycka på utländska Lolleri-speh
Det är blott tillfället sorn gör tjuf ven, säger ordspråket, och så förhåller det sig äfven med lotteri-spelet, i synnerhet hvad den arbetande folkklassen hos oss beträffar; om den saknade de tusentals Kongl.
Nummer-Lotteri-Kontor sorn finnas kring hela Svea Rike i alla Städer och snart sagt i hvarje gathörn oftast med stora, ja någon gång med förgyllda bokstäfver lillkännagifvit, om den saknade alla dessa i offentliga blad annonserade dragningstei minerna, tern-, arab- och utdrags-jemte brudgåfve-vinslerna, om den, med ettord, saknade detta tillfälle, som så visligen öfverallt blifvit för de spelande framstäldt med alla dess relelser, förförelser och uppmaningar, — så skulle otvifvelaktig! ganska 438 Den 25 November. få af Allmogen frestas att spela, äfven på det inhemska Lotteriet, och än mindre skulle någon af denna folk-klass bemöda sig om att göra det på ett utrikes varande.
Det vore således ingalunda troligt att några betydliga penningesummor, genom Lotteriets upphäfvande, komme ur landet.
Men också förutsatt, att så skulle ske, kan väl ingen verklig vän af Fäderneslandet, dess ära och upplysning, ingen Svensk man med ringaste känsla för sannt och rätt, deri finna någon ursäkt, mindre något skäl för nödvändiga tillvarelsen af ett inhemskt Lotteri; ty det omoraliska och brottsliga i sjelfva inrättningen, tillintetgör — och måste tillintetgöra — alla möjliga konsiderationer, de må då bestå i andra länders exempel eller farhågan att förlora ur landet en större eller mindre penningesumma, eller i hvad som helst: det origtiga kan derföre ej bli rätt, det skadliga derföre icke nyttigt, vanära icke ära och alldraminst kan last och brott bli dygd.
Medgifves det att Statens, liksom menniskans yppersta ändamål, är att oflåtligen söka frånskaka sig det onda, och ikläda sig det goda, det må då gälla allmänna eller enskilta brister i förra, och allmän eller enskild förädling i det sednare fallet; så kan man icke undgå tillika medgifva, i följd af hvad som blifvit bevist — alt Nummer-Lolteriet är ett ondt, som uti intet afseende, med bibehållande af för - Den i5 November.
4*9 nuftsskäl, lag, moral och rättskänsla, låter försvara sig; hvadan det således bör afskaffas, för att derigenom bereda på en gång Statens och den stigande upplysningens allmänna ära och fördel samt tusendetals Medborgares enskilta väl och busta.
På så många oomkullstötliga grunder har förnuftets, lagens och moralens förenade domstol funnit skäl att förkasta denna, snart sagdt, afskyvärda inrättning, åtminstone en ibland mennisko-snillets vederstyggligaste uppfinningar; låtom nu dertill erfarenhetens lifligare talande och deltagandets hos oförderfvade menniskor oemolståndligare bevis, äfven få uttaga sin rätt Föreställom oss dessa inom årloppet tusendetals, inom några få år, milliontals menniskor, som, oftast genom tungt arbete, med svett och möda, lifnära sig och de sina, och genom försakelsen af kanske det nödvändigaste, hopspara några skilling, som till egen eller till makas och harns vård och lifs-uppehälle, under det en oförutsedd sjukdom inträffat, så väl behöfts, men då icke mera finnes, ty tillfället har lockat till försök att få den besparda penningen förökt, och detta hopp har fört honom till ett Nummer-Lotteri-Kontor, och med detsamma till förlusten af det lilla han ägde och derutöfver af ep eller flere arbetsdagar, jemte den säkra förtjensten der - 44° Den 20 November. af. Förbittringen, icke blott öfver förlusten af sin bespärda och nu så nödvändiga penning, utan ock af sin försummade arbetsförtjenst, uppfordrar honom att söka tröst mot så många motgångar, och denna tröst tror han sig finna på krogen, defhraim vinet bringar honom att, så långt det är möjligt, anlita krediten eller, i brist deraf, pantsätta den ena klädespersedeln efter den andra.
Samma vinstbegär, samma förlust, samma behof af tröst på krogen och i brännvinet, anlitande krediten eller pantsättande sina kläder, gör efter liand den förut välmående arbetskarlen nödställd, utblottad, utsupen oell förtviflad: nu öppnar sig en icke lätt öfverskådlig bana för de tärande beliofvens och förtviflans rysliga följder.
Jag bör icke och vill icke framställa dem i bela deras ytterliga, fasavächande gestalt; icke omnämna de grofva brott af hemgång, sjelfmord och mord af hustru och barn, sorn de någon gång föranleda.
Jag vill blott erinra om de vanliga följderna, som visa sig i Landsorterna inom utarmade familjer, som genom Lotterispel och deraf härrörande liderlighet, förlorat sin arbetslust, Bönder, Torpare, Tjenstehjon, som bortspelat sin lilla egendom, blottställt sig för utmätning, galt från hus och hem, blifvit dagdrifvare, tiggare och ändtligen vanryktade lösdrifvare, som belasta och oroa landets Inbyggare eller fylla fängelserna.
Inom Hufvudsta - D c ti 25 November. den och derintill närmnst belägna orter, är förhållandet, om möjligt, ännu bedröfligare, ty den större folkmängden, med retelsen så nära sig, med tillfället så till hands, och Nummer-Lotteriets stallbroder, G ener al-Assistans-Kontoret till så förträfflig hjelpreda, kan icke annat än verka till alla dessa olyckor i mångdubblad scala.
Derom vittna de många sjelfmorden, de otaliga lrustjufnader der begås; derom vittna de mörka, vidunderliga, afgrundsmessiga fördomar, der äro gängse ibland hopen, att den, ti i 1 ex. som ser nuinror eller något som liknar sig dertill på kyrkogården och i synnerhet på galgplatsen , eller den som vågar en lant eller helst stulen penning, den vinner otvifvelaktig! på Nummer-Lotteriet; derom vittna en mängd med afsigkomna, försupna, till yttersta fattigdom genom detta högt privilegierade hazardspel bragta handtverkare, arbetare, tjenstehjon; derom vittna en hop med usla qvinfolk, som derigenom kommit i nöd och genom nöd till liderlighet och sedan till spinnhuset; derom vittna de i General-Assistans-Kontorets många och stora rum uppstaplade högarna af pantsatta, ofta stulna, sällan lösta klädesoch husgeråds-persedlarna, som vanligen för en spottpenning bortauktioneras, emedan de för kanske mindre än en tiondedel af värdet blifvit belänta af de, genom NummerLotteriets tillvarelse, lörförda, obetänksamma, efter slem vinning benägna 442 Den 23 November. menniskor, mestadels af den arbetande och tjenande folk-klassen, på bekostnad af nakna och svältande maka och barn; derom vittna ändtligen hufvudstadens fyllda statsoch polis-fängelser, samt korrektions-anstalter, der de, genom förlust till nöd, och genom nöd lill brott och vanära bragta olyckliga Nummer-Lotteri-offren slutligen hamna, i fall deras usla lif, genom egen förtviflan, eller lagens rättvist straffande åtgärd, icke förut blifvit ändadt.
Denna är den förfärliga tafla erfarenheten gifver oss, dessa de olyckliga följder af Kongl.
Nummer-Lotteriets tillvarelse, som om de nu nära i ett halft sekel förgäfves påkallat mensklighetens deltagande, jag hoppas för bennes och den stigande upplysningens heder, för Rikets Ständers rättskänsla och för min egen gränslösa tillfredsställelse, dock icke längre skall göra det; hvadan jag icke ett ögonblick tviflar, att Rikets nu församlade
Ständer upphäfva denna vederstyggliga inrättning, och i följd hvaraf jag slutligen anhåller, att denna min vördsamma Motion måtte med de respective MedStånden kommuniceras, samt till vederbörligt
Utskotts handläggning remitteras.
Instämmande fullkomligt i Herr Montgommeries Motion får jag äran tillägga, att om ej er - Den 25 November.
443 sättning för NummerLotteriets uppliäfvande, på annat sätt, kan åt Staten anskaffas, vore inrättande af så kallade ClassLotterier, i stället för det nu existerande NummerLotteriet, vida fördelaktigare, emedan så väl Statens inkomst då blefve mera bestämd, som äfven genom de större afgifter, hvilka erfordrades, de ringare och fattigare Folkklasserne afhöllos från Lotteri-spelet.
Jag får särskildt tillägga, att en önskan borde till Kongl. Maj:t framställas om återupplifvaride af de förbud, som lära finnas mot enskildta Lotterier och försäljning för främmandes räkning; ty jag fruktar, att om ej ett sådant förbud vidtogs samtidigt med upphäfvandet af NummerLotteriet, den enskilta och utländska vinningslystnaden skulle få allt för fritt fält, att speculera på allmänna spelsjukan eller rättare förtroendet till egen lycka, och göra NummerLotteriets upphäfvande alldeles kraftlöst.
Jag tror mig särskildt böra fästa uppmärksamhet på huru oförsynt de sämsta af alla utländska Lotterier (såsom de Österrikiska GodsLotterierne, der skenet af millioners vinst, genom falska värderingar, lockar till insatser, ehuru mot en sådan vinst flere hundrade tusen niter vanligen finnas, m. fl.) här få offentligen erbjuda allmänheten sina retelser.
Hans Excellence j Herr Grefve af Wetterstedt ^ Gustaf:
Jag tror mig vid / 444 Den 25 November. detta tillfälle böra meddela en upplysning, som förmodligen förut undfallit den värde Motionären, den nemligen, att Kongl. Maj:t i Dess till Rikets Ständer vid denna Riksdag a Råt ne Nådiga Proposition om StatsYerkets tillstånd ocb behof, sjelf i dernäst bestämda ordalag, föreslagit upphäfvandefc af NummerLotteriet, att verkställas under loppet af vissa år, för att mildra den deraf för StatsVerket uppkommande förlust.
Herr von Becker_, Carl Johan:
Jag bar äran till alla delar instämma i Herr Montgommeries Motion,, med den enkla anmärkning, att i ett Land der Hazard-spel i allmänhet äro förbudne, tyckes det vara en orimlighet och högst inconseqvent, att Staten sjelf skall vara den största Hazardspelaren.
Herr Montgommerie Gustaf: Hvad Hans Excellence Grefve af Wellerstedt nu behagat upplysa derom, att Kongl. Majrt uti Dess, Nådiga Proposition, örn Statsverkets tillstånd och behof föreslagit, att NummerLotteriet måtte upphöra, har verkligen undfallit mig, men jag har med största tillfredsställelse emottagit dcuna underrättelse, och anhåller vördsammast, att hvad sålunda tillkommit, måtte få åtfölja Remissen till vederbörligt Utskott, försäkrad derom, att då ifrån begge StatsMaglernas sida framställningar i delta ämne göras, den Den a5 Novcmln»r.
445 ifrågavarande ohyggliga Inrättningen otvifvelaktigt kammer att upphöra.
Lacles på bordet.
Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard, hade .inlemnat följande tvenne Memorial, hvilka upplästes, så lydande:
FörlikningsDomstolars etablerande bär varit vid förra Riksdagar projecteradt, men ett önskadt resultat har icke blifvit tillväga bringadt.
Kanske skulle d-et med liden lättare kunna åstadkommas, om förberedning dertill skedde vid våra vanliga Domstolar.
Jag föreslår derföre, att första Rättegångsdagen vid HäradsRätterne må anslås till uppropande af alla instämde mål, och att Domaren, utan närvaro af Nämden, då försöker förmå Parterne till förening.
Om må hända detta ej straxt skulle bereda ett önskadt resultat, skall det emedlertid bibringa ideen om de så länge om tål te FörlikningsDomstolarne.
Jag anhåller om detta Memorials remitterande till Lagutskottet, samt detsammas communicerande med MedStånden.
Att bevisa Procenteriets skadeiiga följder, är ingalunda min mening.
Jag hänvisar hvar och en, i det fallet, blolt till de händelser, som inom en kort tid år 182b tilldrogo sig uti vårt Stånd.
De mån - 446 Den 25 November. ga Ynglingar, som hafva blifvit bragte i olyckliga förhållanden, alla de familjer, som blifvit störtade i elände, vill jag ej nämna.
Jag ernar blott uppgifva ett medel, som, om det icke fullkomligt förmår utrota ockret, åtminstone skall lägga binder i vägen för Procentaren, att så öppet, som hittills, kunna drifva detta i moraliskt hänseende dåliga bandtverk.
Jag föreslår, att inga Förskrifningar på större eller mindre penningesummor få vara ställde till Sedelhafvaren eller till viss Man eller Ordres; utan, för att vara gällande, endast utgifvas till viss Man, hvilken, med Utgifvarens samtycke, men ej annars, må på annor viss man desamma transportera.
Härigenom vinnes att Låntagaren får utur första hand den behöfliga summan, utan att tredje och fjerde Mans biträde blifver nödigt.
Låntagare och Långifvare känna alltid hvarandra, och negociationer, hvarvid billighet och consideration förekomma, blifva möjliga.
Jag anhåller om Remiss till Lagutskottet, samt communication med de öfrige respective MedStånden.
Dessa tvänne Memorial Iades på hordet.
Herr Montgommerie_, Fabian, hade inlemnat följande, som upplästes:
Den 25 November. 447
Uti intet civiliseradt land i verlden knappast de Barbareske Staterne begås en så himmelsskriande orättvisa, sorn bos oss nästan dageligen oell oanmärkt utöfvas, medelst indrifvande af Bytesbrisler, och i synnerhet de deraf bärflytande Efterräkningsposter, till ett mångdubbladt belopp större, än sjelfva Jordeboks-räntan, som byttes för i4o är sedan.
Hvarföre har man icke långt förr utredt dessa bytesmål, medan det ännu var möjligt, att, medelst qvittencer, förklara och försvara sig?
Och hur är det rimligt att, för det man dröjt med utredningen en sådan tidslängd, samt gjort Hemmanen, som byttes, Gravalionsfrie, de olycklige Descendenterne af Familier, som icke vetat af en sådan skuld, skola få pligta med efterräkningar af ränta på ränta i så många år?
Nej, det är icke möjligt, att sådant längre kan få fortfara; och jag hemställer till Ridderskapet och Adeln, hvars Medlemmar detta närmast drabbar, att behjerta delta oerhöda lidande, och att efter uppmaning till MedStänderne, gå med underdånig önskan till Kongl. Majrt och begära inställelse af dessa efterräkningars indrifvande, samt att de, som redan utbetalt, få dem tillbaka.
I de bytesmål, som redan äro utredde må väl Dalem och Jordeboksränta!! indrifvas; men inga Efterräkningar.
Dem är det Rikets Ständer värdigt att utstryka.
443 Den 9.5 iYovpinber.
Om Communication med de öfrige respeclive Stånden och Remiss till StatsUtskottet anhålles.
Friherre Wrangel 3 Fredrik Jriton: anförde skrifteligen: Uti Herr HofMarskalken Montgommeries nu uppläste Motion angående upphörande af all efterräkning å de Bytesbrister, för hvilka enskilde personer häfta till Kongl. Maj:t och Kronan, anser jag mig så mycket mera befogad att förena mig, sorn jag sjelf är en af dem, hvilka genom dylika efterräkningar hårdast lidit och ännu är lidande.
Vid betraktandet af det förhållande, sorn ä afseende på Bytes-bristers tillkomst, beräknande och indrifvande inom vårt Fädernesland äger runi, kan man svårligen föreställa sig händelser, der summum Jus närmare gränsar till summa injuria, eller der Fädernas missgerningar strängare hemsökas uppå barnen, allt intill /['.de och 5:te, ja ända till 6:te och ^rde led.
Revolterande för allt sundt omdöme och för all deltagande känsla måste det vara, att laglydiga Medborgare i ett fritt Samhälle, att redliga Embetsman i en Conslitutionel Stat, utan all deras egen förskyllan och ofta utan att någonsin hafva kunnat det ana, på en gång beröfvas, de förre större eller mindre del af, om ej hela, deras ärfda jord eller penninge-förmögenhet, de sednare den Lön, om Ben a5 November.
449 om livars åtnjutande Fullmagter dem försäkra, och delta endast och allenast derföre, att de hafva den olyckan härstamma från personer, af hvilka flere på deras tider beklädt
Rikets högsta värdigheter, samt gjort Staten hetydliga tjenster, någon gång afven i Financiel väg, men sorn uraktlåtit att till fullo gälda bristen af några Daler 'Silfvermynt, hvartill ett af dem tillbytt Hemman, hvilket genom Reductionen erhållit Krono-Natur, blifvit högre uppskattadt, än det ärfda Frälsehemman de gifvit i stället.
Hade Liqvidationen antingen genast eller åtminstone under Eytestagarens närmaste arfvingars lifstid blifvit af vederbörande Äuctoritet uppgjord, skulle den utfallit utan särdeles känbar förlust för dem, i synnerhet som då ej fråga blifvit om annat, än om inbetalning af sjelfva Bytesbristens hufvudstod, med högst några få års ränta och dessutom dessa förste arfvingar i allmänhet voro förmögne personer.
Nu deremot, då efter flere generationers förlopp, mångå äldre Familier, med undantag likväl af dem, hvilka innehafva Majorater, genom försäljning af Arfvegods och genom tidernas beskaffenhet förlorat betydlig del af deras fordna välstånd, blifver det i hög grad tryckande, åtminstone för åtskillige af dessa Famillers medlemmar, att gälda deras andelar i en Bytes-skuld, der hvarje
Daler beräknas till 33 R:dr 16 i H. 29 Den s>.5 November. sk. B:co och Ränta på Ränta afförd ras fölen tid af i4o år och derutöfver.
Någon gång händer äfven, att den förste Bytestagarens Descendence så olika fördelat sig under tidens lopp, att t. ex. den ena hälften af Bytes-skulden blifvit delad emellan 3o till 4° personer, hvaremot den andra hälften fått vidkännas af endast några få, hvilka sednare således måst erfara ett vida större missöde, än den förstnämnde grenen af Slägten.
Om uti denna mera vanlottade Slägt-grenen en individ finnes, som ej äger enskild förmögenhet, utan endast såsom Embetsman innehafver en så ringa Lön, att densämma för flere år måste ingå till Statsverket, för att afbörda hans andel i den Bytesbrist, som en af dess Förfäder för nära halftannat
Sekel sedan sig åsamkat, huru hardt och obilligt syiies ej dess öde! —- Jag känner val ej mer, än ett enda sådant exempel och detta enda är den Talares, sorn i detta ögonblick höjer en svag och ovan stämma inom dessa murar.
Det kan likväl aldrig vara min afsigt, att, emot go § RegeringsFormen, underkasta detta enskildta fall Ridderskapets och Adelns eller Rikets
Ständers omprÖfvande eller deri nu begära någon rättelse.
Min afsigt har endast varit, att genom omnämnandet af ett bestämdt Factum fästa Representationens alfvarliga uppmärksamhet på ett ämne af stort inflytande på många Medborgares välfärd, och på angelägenheten deraf, att sa Den a5 November. val billighet, som sträng rättvisa mätte inom Fäderneslandet för framliden blifva rådande.
Jag skulle önska allmänt bifall till föremålet för Herr Montgommeries Motion, men skulle denna Motion icke i hela dess vidd af samtlige RiksStånden antagas, vågar jag dock till Eders Excellences samt Högloft.
Piidderskapets och Adelns bepröfvande vördsammast underställa, om icke, enär Kongl. Majit icke utan Ständers begifvande kan efterskänka Kronans rätt, Rikets Ständer skulle finna skäl, att, genom underdånig Skrifvelse, till Kongl. Majit öfverlemna rättigheten, att för hvarje särskild händelse, uppå derom gjord underdånig ansökning, pröfva och efter omständighet bernes föranledande i Nåder besluta om eftergift af Kronans Bytesfordran hos enskild man, antingen till hela heloppet eller endast i afseende på efterräkningen.
Slutligen anhåller jag att detta mitt anförande måtte få åtfölja Herr Montgommeries till vederbörande Utskott, samt med de öfrige Respective MedStånden communiceras.
Hans Excellence, Herr Grefve
Jag instämmer så mycket häldre i den siste värde Talarens klagan öfver utkräfvandet af Kongl. Majits och Kronans bytes-fordringar, som äfven jag för ig år sedan på detta rum, utan att likväl deri inblanda någon enskild klagan, var den förste, som väckte Motion i ämnet.
Jag 452 Den a5 November. medgifver dock, att betydlig förändring i de Bytesbrist-skyldiges förhållande inträffat, sedan Kongl. Maj:t och Rikets Ständer gemensamt stadgat viss praescriptionstid för byles-fordringarnes utsökande.
De se nu åtminstone möjligheten af ett slut i desse efterräkningar.
Det har likväl inträffat och kan ännu inträffa, att personer, hvilka icke fått något arf efter sine Förfäder, få betala efterräkningar, som öfvei’stiga mångdubbelt den egenteliga Bytesbristen, hvarföre Förfädren häftade.
Detta hade undvikits, om Kronan genast gjort sin rätt gällande.
Nu äro handlingar, hvarmed enskifte möjligen kunnat försvara sig, förkomne, eller som är det samma, gått i köpet med försålde hemman.
De‘sakna således ali förmån, då Kronan deremot har hela fördelen på siri sida.
Jag understödjer derföre Herr Montgommeries och Friherre Wrangels Motioner, och begär, att hvad jag nu haft äran yttra, inåtte få åtfölja Remissen till vederbörligt Utskott.
Herr Börtzell_, Johan Abraham:
Jag får äran upplysa, att de få Bytes-fordringar, Kongl. Maj:t och Kronan ännu äger qvar, äro bestämde till betäckande af enskilde personers hos Kongl. Maj:t och Kronan ägande lika beskaffade fordrings-anspräk.
Den i5 Rovemher. 453 Upplästes följande från RiddarhusUlskottet ankomne:
Hörsam ste Memorial!
Genom PrototocollsUtdrag af d. 2^dennes , liar Högl.
Ridderskapet och Adeln behagat inhämta RiddarhusUtskottets
Ulåtande öfver den af Presidenten Herr Friherre Leijonhufvud, Abraham, i egenskap af Ordförande i Rikets Höglofl.
Ständers BevillningsUtskott, hos Ridderskapet och Adelli framställde anhållan, att till Sessions- och Arbetsrum för sistnämnde Utskott få under nu påstående Riksdag begagna den så kallade SeeretaUtskotts-Salen här å- Riddarhuset; och får RiddarhusUtskottet, i anledning häraf, vördsamt anmäla, att, enär ifrågavarande
Rum, under flere förutgående Riksdagar, alltid varit af något Rikets llöglofl.
Ständers Utskott till Sessionsrum begagnadt, RiddarhusUtskottet nu icke eller, för dess del, finnér något hinder för samma Rums upplåtande, i enahanda ändamål, under nu varande Riksmöte; hälst Ridderskapet och Adeln, endast i afseende å Herrar Bänkmäns, mera sällan inträffande, sammanträden för Fdectors-val, deraf kail komma i behof, och för hvilka tillfällen BevillningsUtskottet tvifvelsutan så lämpar sina Sessioner, att någon olägenhet för Herrar Bänkmän af medgifvande till omförmäldle
Rums begagnande icke torde vara att befara. 454 Den 25 November, Ett Protocolls-Utdrag, innefattande,, dels den af RiddarhusKammereraren CancelliRådet von Hartmansdorff, i afseende å vilkoren för ifrågavarande Rums upplåtande, hos Utskottet gjorda hemställan, dels ock den uti Utskottet, i anledning deraf, förehafde öfverläggning, varder, uppå åtskillig© Ledamöters begäran, barbos bifogadt.
Stockholm d. 24 November 1828, På RiddarhusUtskottets Vägnar,, CARL MÖRNER, W. F,. Dalman..
Utdrag af Protocollet, hållet uti HöglofL.
RiddarbusUtskottet, vid Lagtima Riks-. dagen i Stockholm,, den 24 Novemi. ber 1828.. S, D. Föredrogs ett från Högloft.
Rid-, derskapet och Adeln ankommit Protocolls-, Utdrag för den 22 dennes,, deruti Ridder-. skåpet och Adeln behagat inhemta RiddarhusUtskottets
Utlåtande öfver den, af Herr Presidenten Friherre Leijonhufvud, Abraham, såsom Ordförande i Rikets.Höglofl.Stän-. ders Bevillningsutskott, hos Hög loft.
Ridderskapet och Adeln gjorde anhållan, att för nämnde Utskott under innevarande Riksdag få begagna den så kallade SecretaUt-. skotts-Salen här å Riddarhuset, RiddarhusKammereraren, CanccIIiRådet von Hartmansdorff anhöll, alt, i an,-.
Den 25 November, 455 ledning af berörde fråga, få till Höglofl. XJtkottets Protocoll anföra, att ehuru ifrågavarande Runi varit vid föregående Riksdagar utan betalning uppiåtne till begagnande af något Rikets Ständers Utskott; likväl och sora RiddarhusCassan för närvarande icke blott vöre skuldsatt, till ett belopp af i5oo R:dr B:co, utan ock inom. kort tid högst betydliga utgifter Cassan förestodo, i och för Riddarhusets.
Brandförsäkrande och Reparation ra. m., så att en förnyad Capitations-bevillning af, Ridderskapet och Adeln blefve af nöden och jemväl vore af RiddarhusDirectionen föreslagen; alltså och då, vid så beskaffadt förhållande, RiddarhusCassan icke torde böra efterskänka ett billigt anspråk på ersättning för Rummets upplåtande, jemte slitning af det der befintlige Klädes-öfverdraget å Bänkarne; hvilket, nyligen blifvit på RiddarhusCassans bekostnad repareradt; äfvensom nya Meubler äro vordne anskaffade; fann RiddarhusKammereraren sig, af dess pligt såsom Riddarhusets Tjensteman, föranledd till den hemställan, att Höglofl.
Utskottet, i händelse af bifall till Friherre Leijonhufvuds begäran, tillika måtte dervid föreslå en lämplig hyra för Rummens begagnande, och för erforderlige Meubler, med Ved till eldning, af 66 R:dr 3a sk.
B:co i månaden; äfvensom, i RiddarhusKammererarens tanka det blefve nödigt, att, i anseende till mera säkerhet för eldsfara, 456
Den a5 November. eldningen derstädes verkställdes af någon, utaf Riddarhusets Vaktbetjente.