Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att nu förspilla sin lid vid eli prot., som verkligen är gagnlöst, emedan häradsskrifvare!) också skall föra ett prot., och att vara med pä gästabuden i 20, 30 ä 40 dislricter, kan jag icke finna på något vis vara en gagnelig sysselsättning för kronofogdarne.
När Bevilln.
Utsk. nu icke har bestämt, ali stadgandet endast gäller de orter, der manga pastoraler förenat sig om en taxeringscomité, så mäste jag vidblifva mitt yrkande på afslag å detta Bevilln.Utsk:s tillstyrkande.
Som ett skäl för obehöfligheten af den förändring , hvilken den nya bevillningsstadgan föreslår i st. f. hvad den gamla innehåller, har blifvit anfördt, att kronofogdens åliggande att föra prot. vid ifrågavar. förrättningar icke skulle utgöra någon controll på häradsskrifvarne.
Det utgör åtminstone ett vitsord pä längden, och derföre är detsamma af en obestridlig nytta.
Jag tror, alt om
Hrrme gå till enkelheten af frågan, sä skola proleslanterne ge vika, ty. den gamla författningen säger tydligt, att kronofogden skall vara närvar., men bestämmer icke den nytta han vid stället skall göra.
Den nya författningen bestämmer ganska tydligt denna nytta, som man af dess antagande väntar sig.
Hvad kan hindra landshöfdingen, hädanefter 1 ikasåväl som hittills, att förordna en annan i fogdens ställe, om fogden genom laga hinder är afhållen ifrån alt infinna sig vid förrättningen?
Sådant medför tvertom en stor nytta, ty derigenom att en annan än kronofogden blir förordnad till denna befattning, så blir det en man af folket, som får vänja sig vid den förrättningen, och derigenom tjenar man den allmänna åstundan efter communala inrättningar.
Jag fortfar att, på de grunder, som Gr.
Cronhjelm så väl har utvecklat, önska bifall till förändringen.
Om R. o. Ad. läcktes tillåta mig att uppläsa 2 mom. af 59 § af nu gällande bcvilln.förordn., så torde R. o. Ad. linna, alt kronofogdens bestyr äfven för närvar, icke äro sä alldeles utan vigt vid taxeringseomileerne, såsom flere vär - 12 Den 2 December. de talare här hafva framställt.
Detta mom. lyder sålunda s ”Såväl häradsskrifvare som kronofogde åligger, vid påföljd som för andra fel i tjensten, alt, enär antingen vid värdering af hemman och lägenheter, eller annars, Kronans rätt varder förnärmad, sådant i prot. anmärka.”
Således synes häraf tydligen, att fogden skall vara vid comite'en närvar, för att der bevaka Kronans rätt, och i händelse man skulle träda densamma för nära, sådant i prot. anmärka, och delta utgör, enligt hvad Frih.
Cederström anmärkt, en af fogdens eontrollerande åtgärder, hvilka jag icke anser alt man kan borttaga, utan alt äfventyra förluster för Kronan.
Man har sagt, att om det förslag, som Bev.Utsk. nu framställt, skulle antagas, så vore en taxeringscomite' hindrad att fullgöra sina arbeten, i händelse icke kronofogden vore för tillfället närvar., eller med andra ord, att taxeringscomitéen då vore redlös.
Jag kan icke förmoda, att om landshöfdingen ger kronofogden ordres att bestrida förrättningar på andra ställen, samtidigt med comiteens sammankomst, han icke förordnar en annan person i fogdens ställe för att uppfylla de vigliga åligganden, som det af mig uppläste 2 mom. i 59 § för honom bestämmer.
Åtminstone kan jag icke föreställa mig, att icke fogden skickar en annan man i sitt ställe, till fullgörande af de vigtiga åligganden, som författningen för honom föres|srifver.
Deremot skulle jag tro, att då fogden är förbunden att vara närvar., antingen han förer prot. eller icke, så är comiteen ogilltig, i händelse han icke infinner sig, emedan det mig veterligen icke finnes någonstädes stadgadt, att comiteen får företaga sina arbeten, då fogden icke är närvar., för att uppfylla den controll för Kronans bästa, som 59 § innefattar.
Man skulle tro, att detta ämne vore af mycken vigt, enär discussionen deröfver kan så länge fortsättas.
Jag vill icke uppehålla R. o. Ad., men bestrider deras mening som tro, att någon ytterligare controll ligger hos dem som föra prot.
Prot. skall justeras inför comiteen innan den åtskiljes; men det kan vara likgiltigt hvem som fört det, ty taxeringscomite'ens ledamöter lära väl tillse, att prot. öfverensstämmer med de beslut, som commitefen fattat.
Sedan prot. är justerad t, så finnes deruti conlroller på häradsskrifvaren, ehvad det är han eller någon annan som fört prot.
Jag bestrider nödvändigheten elier behofvet att ändra hvad vi under lie år brukat, och önskar derföre, alt Ii. o. Ad. måtte afslå Utsk:s hemställan i denna punkt.
Under den tid då både beredn. och taxeringscomite'er funnos, voro taxeringscomite'erna så få, ali häradsskrifvare och kronofogdar kunde medhinna att vid de sednare förrättningarne vara tillstädes, utan att tjenstens öfriga göromål blefvo derpå lidande.
När man ville till församlingens beqvämlighet borttaga beredn.comiteerna, så bestridde jag den förändringen, befarande att taxeringscomiteerna derigenom skulle blifva allt för många.
Då svarades, att besväret med de många beredn. comileerna vore olidligt, och alt flere församlingar visserligen Den 2 December.
13 skuHe förena sig om gemensamma taxeringscomitcer, hvarigenom besväret icke ökades för kronobeljeningen.
Nn liar likväl inträffat, att taxeringcomitéerna blifvit allt för många, så att kronobetjeningen måste vid dem varda sällsynt.
Dä är det väl icke skäl alt än mera hindra kronofogden från sina öfriga förrättningar.
Fordra R.
St. att han skall vara tillstädes vid de mänga taxeringscomite'er som finnas, så bör de också bevilja anslag åt vice kronofogdar, som sköta tjensten under det att de ordinarie sitta i taxeringscomiteen, eller tvertom.
Att icke gifva anslag, men borttaga den ordinarie kronofogdens tid på sätt här är föreslaget, det måste jag högeligen afstyrka.
Skulle dock R.
St. fatta ett dylikt beslut, så kommer det allmänna att blifva lidande derpå, och man får göra en ny förändring vid nästa riksdag.
Bättre synes mig vara, att nu föranstalta så, att någon skada icke uppkommer.
Att låta föra, så att säga, tvenne prot., en längd af häradsskrifvaren och ett prot. af kronofogden, är i min lanke öfverflödigt och kan åstadkomma trassel, i händelse olikhet emellan kronofogdens och häradsskrifvarens prot. skulle uppstå.
Om de tvista pä stället, så kan rättelse ske, men det kan också hända att man i brådskan icke är nog uppmärksam derpå vid sammanträdet.
När sedan både längd och prot. skola hafva vitsord, så vet man icke hvilketdera som gäller.
Jag afstyrker förändringen och anhåller, att R. o. Ad. ville låta förblifva vid hvad hittills stadgadt är.
Man har erinrat om den tid, då beredn.- comiteerna voro första instansen och taxeringscomile'erna voro den andra, hvilken sistnämnde nu är den enda instans; men man har icke erinrat sig hvad taxeringscomitéerna dä voro, nemi. controllerande emot det sträfvande, som måste ligga hos beredn.comiteerna, att göra debiteringen så låg som möjligt, att söka i möjligaste mån undandraga sig bidragen.
Taxeringscomitcen var till, för alt tillse att en någorlunda jemn taxering målte ske socknarnc emellan, så att icke en socken kunde undandraga sig sina skyldigheter, hvarigenom den andra skulle blifva lidande.
Af dessa tvenne instanser återstår nu endast den ena, laxeringscomiteen, men kronofogden har icke derigenom blifvit befriad ifrån sitt åliggande alt vara närvar.
Nu händer det, att man i den ena socknen nedsätter taxeringen så mycket, som författningarne möjligen medgifva, under det man uti en annan socken håller sig vid billighet och hvad som förut varit ansedt såsom grunden för en jemn taxering; då inträffar det synbarligen, alt der socknarna bibehålla taxeringscomitéerna vid lika små dislricter, som beredn.comite'erna fordom hade, så är det till följd deraf, att man önskar nedsätta sina afgifter sä mycket som möjligt, ty komma flera socknar tillsammans, så följer det af sig sjelf, att man vill jemna afgifterna och tvinga dem sorn nedsatt sina afgifter att hålla sig till hvad som är rätt och billigt.
Att kronofogdarne äro nödvändiga vid taxeringarne lärer väl ingen kunna bestrida, som varit med om taxeringsgöromål och vet huru ofta det förekommit att, på grund dels af häradsskrifvare^ anmärkt!, dels äfven på kronofogdarnes, 14 Den 2 December. göra förändringar lili längden.
Om för öfrigt häradsskrifvare!! är villig att biträda någon socken uti att få sina afgifter nedsalta, är det väl då troligt att lian skall göra någon aumärkn. emot ilen socken vid taxeringscomiteen?
Derföre bör fogden vara tillstädes, för att hindra allt sådant.
Den protisföring, som är frågan om, mine Hrr, den har fogden, och icke häradsskrifvare!!, vid taxeringscomiteen allt sedan 1810 städse förrättat.
Prot. och längden äro två alldeles skilda ting.
Prot. innefattar de få beslut, som fattas äng:de böter för uteblifvcn uppgift till taxeringen samt ronde ändring uti taxeringsåtgärderna.
Längden deremot måste upptaga aila punkter som förekomma, alla siffror som ensamt bero pä taxeringsmännen.
Jag kan icke föreställa mig, att icke, genom uppmaningar från landsliöfdingarne, socknarne skulle kunna förmås att förena sig till större taxeringsdistricter, och om det icke är möjligt, så är det ingen omöjlighet alt förordna dugliga länsmän att fungera såsom kronofogdar vid de tillfällen, dä flere taxer ringscomitecr på samma tid, inom en kronofogdes district, hafva sina sammankomster.
Alt deremot fråntaga kronofogden dess skyldighet att föra prot. vid taxeringarne, vore det samma som alt säga, att det skall få hero på häradsskrifvare, om en socken skall kunna lill större eller mindre grad undandraga sig deltagandet uti den allmänna bevillningen, i st. f. att beskattningen hör blifva jemnt fördelad på alla.
Jag anhåller om R. o. Ad:s tillgift derföre att jag ännu en gång i denna fråga uppträder; men då frågan gäller bevakande af Kronans rätt, så tror jag att man bör mindre afse skyndsamheten än det rätta.
En värd talare har börjat med att yttra, alt fogdarnes tid skulle blifva allt för mycket upptagen af resor, i händelse Utslcs förslag antogs; men derjemte slutat med det tillstyrkande, att R. o. Ad. mätte låta det förblifva vid det närvar, förhållandet.
Det nuvar. förhållandet iir just att kronofogden skall vid alla taxeringscomitéer vara tillstädes, icke allenast för alt meddela upplysningar, utan äfven för det vigliga åliggande, som uti 2 moni. 59 § innefattas, nemi. alt i prot. an teckna, huruvida Kronans rätt på ett eller annat sätt varder förnärmad af de beslut som fattas.
Af allt sorn nu blifvit anfördt, vill det synas mig, som det vore en vedertagen sed, att befria kronofogdarne från deras åliggande att vara närvar, vid taxeringscomiteerna; men som derom icke någon bestämd upplysning blifvit lemnad, utan man torde få antaga, att författningen är gällande, då frågar jag ännu en gång: är det då för mycket begärdt, att kronofogdarne skola föra prot., helst de i alla fall måste till prot. anteckna allt sådant, hvarigenom K. M:s och Kronans rätt kan anses blifva förnärmad.
Man påstår det vara öfverflödigt att fogden förer prot., derföre alt en längd i alla fall skall föras, och således tvenne prot. derigenom uppkomma.
Längden måtte väl vara en sak och prot. en annan.
Detta kan väl icke kallas en längd, dä det tydligen tinnes stadgadt, att allt sorn kan anses förnärma Kronans räll skall af fogden i prot. anmätkas.
Jag tror mig sä - Den- 2 December.
15 ledes skäligen tydligt hafva visat, att Kronans lätt förnärmas, i läll fogden icke är närvar, vid taxeringscomiteerna, och det bestrides icke af någon, att han skall vara der närvar.
Man saknar likväl icke all anledn. att förmoda, att fogden hittills icke varit närvar., och i sådant fall kan jag icke finna annat, än att de värde talarncs förslag gå ut på att skaffa lindring åt tjenstemännen på Kronans bekostnad.
Denna discussion var redan börjad dä jag bär inträdde, så alt jag icke vet om någon omnämnt skälet, hvarföre kronofogden blifvit utesluten ur den nu gällande be v i 11 u.för fa ttn.; men i händelse det icke förut är omnämnt af någon; som försvarat Utsk:s betänk., så torde jag få upplysa, att det härrör helt och hållet af glömska, att icke kronofogdens åliggande att vid taxeringscomiteerna vara närvar, kom att införas i nu gällande bevilln.förorda.
Hvarken det prot. som fördes på afdelningen eller det som fördes i bevilln.Utsk. upplyser någonting om denna förändring, och secreteraren har sjelf erkänt, att det är en ren glömska.
Det var förut en ovillkorlig skyldighet för kronofogden att föra prot.
Denna skyldighet ansågs således verkligen hafva fortgått, när beredn.comiteerna upphörde, emedan kronofogden alltid har fört prot. vid taxeringscomiteen.
Delta är så mycket nödvändigare, som häradsskrifvaren har så mycken sysselsättning genom längdens förande, att han knappast hinner med ögonen följa hvad som är skrifvet och göra beräkningarne; skall han nu ytterligare, hvilket äfven är hans skyldighet, fästa sin uppmärksamhet vid att bevaka Kronans rätt, så kan verkligen sådant glömmas, om än ej af enskilda orsaker.
Det är kronofogdens åliggande, hvilket ännu qvarstår i bevilln.förordn., att vara närvarande vid taxeringscomiteerna, och honom åligger således att med uppmärksamhet följa ärendenas gäng.
Om han då, när lian är närvar., får det ökade besväret att föra prot., hvilket alltid skall justeras innan comitéen åtskiljes, så kan detta för honom icke vara särdeles betungande.
Comite'erna, räcka sällan i flera dagar; men då så inträffar, så justeras prot. alltid i häradsskrifvarens närvaro, och dä rättas de misstag, sorn kunna hafva influtit.
Dervid gifves tillfälle att iakttaga såväl Kronans som den enskildes rätt, och meningen måtte väl vara att vid sådana comitéer göra hvar man så mycket rätt som möjligt, hvilket blifver omöjligt, ifall man icke. begagnar sig af de controller, som äro nödvändiga.
Jag tillstyrker bifall till Utsk:s betänk, i denna punkt, isynnerhet på den grund, alt det förut har varit en skyldighet för kronofogden att vara närvar, vid taxeringscomiteerna, hvilket ännu finnes stadgadt uti den 59 § i nu gällande bevilln.förordn.
Då discussionen börjades, trodde jag att denna fråga skulle vara ganska snart afgjord.
Jag hörde flere af Hrr Landshöfdingar sammanstämma i den äsiglen, att kronofogden icke borde föra prot.
Sedermera yppade sig under öfverläggniiigen, att flere, dels nuvar. dels f. d. landshöfdingar, hade en olika åsigt och yrkade bifall till Ulsk:s förslag.
Häruti haf - 10 Den 2 December. va redan 3:ne af Utsk:s ledamöter instämt.
Det torde nu tillåtas mig, såsom endast taxeringsman, alt äfven få lägga några ord till dem som yrka afslag.
Förhållandet är troligen olika på olika orter; men i den ort, der jag bor och hvarest häradsskrifvaren förer prot. vid taxeringscom i teerna, har jag funnit, att han gör det med en särdeles lätthet.
Prot. har ett oskiljaktigt sammanhang med längderne.
Skulle nu kronofogden föra prot., hvartill han visserligen kan hafva lid, då han i alla fall skall vara på stället närvar., så följer dock deraf, alt hans tid kan blifva mera upptagen efter förrättningen, enär protocollsföranden bör medtaga sitt prot.; och då nu kronofogden och häradsskrifvaren icke ho på samma ställe, men skriftelig communication dem emellan i afseende på prot. erfordras, så torde detta förorsaka mera tidspillan för kronofogden, än sjelfva protocollsföringen gjort.
Cederström hafva klart och tydligt bevisat, alt kronofogden hör vara närvar., såsom controllant å Kronans vägnar.
Jag kan icke linna annat, än att det skulle vara ett stridigt förhållande, att protocollsföranden controllerar det af honom sjelf förda prot., som innefattar den rätt han skall bevaka.
Af desse samfälde skäl anser jag, att det uuvar. förhållandet hör bibehållas och önskar således att få blifva räknad bland protestantcrnc.
Här är sagdt, ali det alltsedan 1810 varit kronofogdens skyldighet att föra prot.
Under en synpunkt kan det verkligen vara så; men den förändring som vid sista riksdagen skedde, bestod egentligen deruti, all taxeringscomileerne upphörde och de förut varande beredn.comiteer erhöllo en förbättring i karakter och blefvo kallade taxeringscomiteer.
De nuvar. taxe1'ingscomite'er äro derföre intet annat än de förut varande beredn.- comiteer.
Vid dessa beredn.comiteer har kronofogden aldrig fört prot., emedan han icke var skyldig att vid dera vara närvar.
Af de gamla taxeringscomiteerna återstår således intet annat än namnet, och vid beredningseomite'erna, som motsvaras af de nuvarande taxeringscomiteerna har det aldrig varit kronofogdens skyldighet att föra prot., hvarföre jag helt och hållet bestrider den slutledningen.
Man har sagt, att Konungens Bef:h:de skulle kunna förmå socknarne att sluta sig tillsammans, så att många socknar förenade sig om en taxeringscomite".
Detta torde visserligen på många ställen låta sig göra; men på andra ställen skall man måhända icke gå in derpå, dels för att icke nödgas begifva sig långt, för att infinna sig vid taxeringscomiteerna, dels emedan man ogerna underkastar sina inom socknen varande förhållanden bedömmande af de andra socknarnes deputerade.
Jag skulle tro, att det icke åligger Konungens Bef:h:de alt, lill beqvämlighet för visse personer, men ökadt besvär för andra och tvertemot socknarnes intresse, söka att förmå dem att upphöra med den förut iakttagna ordningen vid uppgörande af deras taxering.
Här är föröfrigt sagdt, att 2:ne taxeringslängder icke äro af nöden alt föra.
Jag förmodar, att detta har afseende pä mitt yttrande; men jag har aldrig sagt sä, utan Den 2 December. 17 utan jag sade, alt, om på sätt Frih.
Cederström äfven ansåg, prot. borde controllera längden, i min tanka någon controll öfver längden endast derigenom kunde vinnas, att en särskild längd fördes af kronofogden.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, hemställde H.
Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla de af Utsk. föreslagna förändringar i bevilln.stadgans 58, 59 och 86 §§.
Ex. hemställde vidare, om R. o. Ad. ansåge Utsk:s förslag uti förevar, punkt böra afsläs, med oförändradt bibehållande af ifrågavar. §§ i nu gällande bevilln.stadga.
Ex. förklarade, att ja härvid öfverröstat nej.
C ederström begärde voternig.
Upplästes till justering och godkändes följande voler.propos.:
Den som bifaller de af Bevilln.Utsk. i dess betänk.
N:o 11 föreslagna förändringar i bevilln.stadgans 58, 59 och 86 §§, voterar ja?
den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o.
Utsk:s förslag i denna del höra afslås, med oförändradt bibehållande af förenämnde §§ i nu gällande bevilln.stadga.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, sorn följer: Ja — 31.
Nej — 41. 43:dje punkten, arg:de Riksdagsm.
Nils Pettersons motion, om upphö/vande af föreskriften, som ålägger husbonde att till taxeringscomité aflemna uppgifter å innehafvande fastigheter och deras värden.
Utsk:s i denna punkt afgifne yttrande blef af R. o. Ad. bifallet.
44:de punkten, ang:de Hr von Heijnes, Georg, motion i fråga om tillämpningen af grunderne för fastighetsvärderingen, samt de af Utsk. i anledn. deraf föreslagna ändringar uti bevilln. stadgans 68, 72, 76 och 108 §§.
I 68 § har Utsk. föreslagit en förändring, hvarigenom Utsk. borttager den förut varande anvisningen för taxeringsmännen, att hemta vägledning för fastighetstaxering af de i orten gångbara prisen.
Jag tror för min del, att de i orten gångbara pris och egendomsvärden verkligen böra vara vägledning för taxeringsmännen, och att således detta stadgande icke 5 P. 3 18 Deji 2 December. bör borttagas eller utbytas emot ett annat, som säger ingenting, eller om det säger någonting, så ålägger det taxeringsmännen ett bestyr, som de icke kunna utföra, nemi. undersökning om egendomens beskaffenhet, förmåner och onera.
Jag tillstyrker således, att den förändring i 68 §, som af Utsk. är föreslagen, icke må antagas, utan alt den gamla § måtte få förblifva gällande, och anhåller att sedermera få ordet i anledn. af den nästföljande §.
Jag har visserligen icke någon moralisk förbindelse att försvara Utsk:s åtgörande i detta afseende såsom Utsk:s ledamot, emedan jag icke varit närvar, vid handläggning af hvarken denna eller den följande §; men jag kan icke för min del neka, att icke bela denna del af Utsk:s betänk., som innehåller svar på Hr von Heijnes motion om förändringar uti 68, 72, 76 och 108 §§, verkligen står i fullkomlig öfverensstämmelse med min öfvertygelse om hvad som är billigt och rätt.
Den 122 § ålägger taxeringsledamot vid dyr ed att tillämpa föreskrifterne i bevilln.stadgan.
Om det nu stadgas, att egendomar skola taxeras, med afseende på gångbara pris vid försäljning i orten, så skulle deraf hända, att egendomarne komma upp lill det verkliga värde, till hvilket de möjligen skulle kunna säljas.
Det har deremot visat sig af erfarenheten, såsom vi alla veta, att egendomar i den ena orten äro taxerade i ett helt annat förhållande än egendomar i en annan ort.
Dä man nu förut, så i det ena länet som i det andra, vid hemmanens taxeringar icke gerna har velat öfverskrida den minimitariff, som för hvarje län är upprättad, så har man klandrat detta, emedan det slått i fullkomlig strid emot föreskrifterna i den nu förändrade §.
Jag tror för min del, all om man är ense om en sak, sorn manvill åstadkomma, utan alt den ena betungas mera än den andra, så bör man icke bibehålla ordställningar, hvilka ålägga en förbindelse alt handla på annat sätt, än sorn häfd och bruk har gillat.
Jag anhåller om bifall till denna och Ulsk:s betänk;s öfriga §§ i detta afseende.
Om det icke i den gamla författningen i detta afseende finnes några andra olägenheter, än att praxis står i strid emot stadgandet, sä skulle jag kanske dragit i betänkande att föreslå någon förändring i den gamla författningen: men så är det, ty värr, icke.
Ilr von Heijnes motion som åtskilliga andra, af hvilka jag baft tillfälle taga kännedom, antyda, att en egendom, som i sednare lid gått i köp, har erhållit ett förhöjdt taxeringsvärde i öfverensstämmelse med försäljningspriset, oaktadt andra lika goda egendomar, sorn icke gatt i handel pä långliga tider, fått bibehålla sitt taxeringsvärde.
Det är naturligt, att då R.
St. fastställt en minimitariff, och tillåtit beskattningen alt sänkas så lågt, blott den icke understiger tninimitariffen, så har det inträffat i alla länen, att jordegendomarne verkligen uppföras lill ett lägre taxeringsvärde, än som motsvarar deras egentliga värde.
Om nu denna § skulle fä qvarstå orubbad, så lemnade den rättighet att höja taxeringsvärdet för en egendom sedan den gått i handel, och pä detta sätt skulle innehafvare!! af en sådan få betala en Den 2 December.
19 högre afgift, än innehafvarne af andra lika goda egendomar, sorn icke gall i handel man och man emellan.
På sådan grund kan jag för min del icke annat än på det högsta tillstyrka bifall till Ulsk:s förslag.
Man har invändt deremot, att detta förslag inför ett nytt uttryck, då nemi. § innehåller, att det åligger comileen, ”att utröna egendomarnes beskaffenhet, till utrymme, jordmån, åbyggnad, belägenhet, afsättningstillfälle, förmåner och onera, för att, på grund af en sålunda verkställd undersökning om förhållandet, kunna åstadkomma en rättvis taxering”' etc.
Detta uttryck är visst icke nytt, och om man vill göra afseende på ordens mängd, så har den nya redactionen den förmånen, alt den borttagit två oriktiga ord, ehuru den bibehållit alla de öfrige; ty uttrycket i den nu gällande författningen lyder sålunda: ”Af de handlingar och upplysningar, comileen samlat, och den locala kännedom comite'- en bör äga, åligger den att utröna egendomarnes beskaffenhet, till utrymme, jordmån, åbyggnad, belägenhet, afsattningstillfälfe, förmåner och onera.”
Således finnes hela det citerade uttrycket äfven i den gamla redactionen; men deremot har man uti den nya borttagit uttrycket ”gångpara pris,” emedan frågan icke tyckes vara om att taxera upp egendomarne till det aldra högsta och derigenom skaffa Kronan den största möjliga inkomst, ulan endast derom, att hvarje egendoms innehafvare skall taxeras lika med andra, i förhållande till sin egendom.
Derföre kan man med skäl säga, att alla jordvärden icke äro absoluta värden, utan alt de äro relativa, och måste så förblifva, om någon rättvisa i taxeringen skall kunna äga rum.
Jag instämmer med Frih Palmstjerna i dess tillstyrkan af afslag pä Utsk:s förslag i denna punkt.
Den ledning, som i comiteerna bör tagas af det sista köpet eller de gångbara prisen, är verkligen icke annat än en ledning, och den är bättre än hvad Ulsk. nu velat sätta i stället.