Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då jag betraktar den tillförsigt hvarmed de nu församlade folkombuden synes vilja omfatta den fiir landets framtida väl så ingripande jernvägsfrågan. dervid det utan synnerlig tveksamhet talas om summor af ej mindre belopp än hundra milkr, så kan jag icke tro annat än att desse och flere andra i saken uplyste mäns läror, inneburit en stor del af sanning, och att man hos dem står i förbindelse för den slutligen vunna insiglen, att Sverige äger krafter nog, om de rätt användas, att bära tyngden af företag af ganska stort om fång.
Huru mycket större bör då ej benägenheten vara, att påtaga, ciri nödigt vore, ännu större bördor i och för försvars-verket, hvars upgift är att till det ytlersta bevara fosterlandet för en fiendes förödande fot. och dermed tillika värna dessa samma jernvägar, och den ökade kominorciela och industriela upblomstring inom landet, som af desamma är att förvänta.
Hvad jag rörtde denna punkt i korthet anfört, torde redan ådagalägga, att när viljan och samdrägten äro rådande, utvägar ej saknas att bereda framgång åt stora fosterländska föremål.
För att nu uttala min mening om tillgången på sjöfolk till örlogsflottans bemanning, begagnar jag mig af ett utdrag ut förut nämnde »Teckningar ur Sjökrigsväsendet»; — men torde dessförinnan få taga mig friheten fästa upmäiksamheten på några speciella förhållanden ronde bemanningens beskaffenhet i allmänhet om bord, nemi.: att egenskapen att blott vara befaren sjöman, ingalunda innefattar den att vara örlogsman.
En örlogsman bör deremot besitta båda delarne.
Skillnaden består deruti, att den förra icke känner till vapnens bruk, lika litet som den militära oidning och hållning, sorn tillhör örlogstjensten.
Deremot är det redan inhemtade sjömanskapet åtminstone tiil hälften undangjordt arbete, för örlogsmanna-bildningen.
Ingen sjöstat i verlden, har så stort antal befarne sjömän, att hela besättningar i en flotta deraf kunna bildas.
Ifan blott någon del af detta, det förnämsta elementet uti besättningslistan, erhållas, om blott till en fjerdedel, ja ofta mindre, så får man dermed vara belåten.
De öfriga delarne utgöras alltid af mindre befaret, och äfven vid sjölifvet alldeles ovandi folk.
Denna indelning är en följd ej allenast af bristande tillgång på fullgode sjömän, utan göres äfven under vanliga förhållanden, med beräkning att efter hand till sjömanskap inöfva de obefarne.
Jag har trott det vara af interesse att förberedande fästa upmärksamheten på dessa förhållanden.
Jag anför nu ur nämnde »Teckningar» följande utdrag, som börjas med den frågan: — »Hvilket land i verlden kan, i förhållande tili folkmängden, erbjuda ett så stort antal sjöfolk till dess tjenst och försvar som Sverige?»
Men det är med denna, som med så många andra rikedoms- och tillgångskällor i vårt Den 28 Januari e. m. 175 land, att den lemnats obegagnad, ehuru liggande i öppen dag, under det att man klagar öfver brist och fattigdom!
Huru skulle Frankrike linna så stor tillgång på iner och mindre dugligt sjöfolk, till ett antal sorn nu torde upgå till 150 000 man, om ej denna, tvåhundra år gamla, inrättning der funnes, sorn kallas njnscriplion Maritimen, under hvilken lyda alla de män, emellan 18 och 50 års ålder, som idka sjöfart och fiske i hafvet, och så långt upp i floderna, som tidvattnet når; oell hvilken ovärderliga institution våra grannstater Danmark och Norrige, under namn af Enrollering, långt före detta, med nödiga lokaijemkningar tillegnat sig.
Preussens nybildade marin är samma sjö— inskrifnings-system infördt.
Alla sjömän, fiskare, flodskeppare samt annat folk som tillhöra sjön, hafva, till en början, emellan 19 och 23 Ars ålder, tre års tjenstskyldighet vid flottan, efter behof och påkallande från Amiralitetet.
Fnrtygs-besättningarne utgöras af en tredjedel nyskrifna o. s. v. Likaså lärer nu äfven Nederländerna uprätta en sjömil is, sålunda, att. en del af den årliga utskrifningen, matroser, sjömän, fiskare in. fl., bestämmas för flottan med kortare (4-årig) tjenstetid.
Och sedan-man i Stor-Brittanien tänge insett olägenheten af det Engelska rekryterings sättet ocii styrelsen lärer vara betänkt på att införa det Franska v.tskrifnigs-syslemcl medelst lottning emelian alla tjenstbara män fiån 18 till 40 år; — så skall det troligen icke dröja länge, innan den Franska sjöinskrifningen följer efter, äfven der, till de båda landt- och sjövapnens fulländning i denna hufvudsakliga del: — och, det må kunna tilläggas, då den ännu ej uphäfda presslagen, såsom en allt för länge qvarstående barbarism, dermed tillika kan försvinna.a »Det må vara att en Ehrensvärd förutsagt, hvad erfarenheten visade, att den till 1788—90 årens krig samlade inaterielen af 26 linieskepp och 16 fregatter, icke kunde bemannas med sjöfolk : så bevisar det dock ingenting annat, än att Sverige då som nu, hade, såsom nyss nämndes, sina saker så inrättade och ordnade, afl den verkligen befintliga tillgängen icke kunde eller fick på ett naturligt och följdriktigt sätt användas.
Den utgör en ouptagen sjömalm, i sig innebärande tusental af sviirdsämnen, ännu utan form och egg. och en kraft, som endast väntar statsmannens ordnande hand och landets insigt om dess oberäkneligt stora vigt, för att väcka den till lif och verksamhet för landels försvar.
Om en sjöinskrifning, på samma grunder som den Franska L’Inscription AI a r i t i me, funnes i Sverige, med blott de förändringar sorn vissa lokala egenheter och andra olika förhållanden kunna göra nödvändiga, och om denna inrättning, likasom den Franska, utfördes och begagnades i full praktisk tillämpning, och icke likt sjöbeviiringen hos oss, blott fanns i theorien och på papperet, utan lif och verklighet: så skulle man väl ändtligen uphöra att framhålla den grundlösa satsen, att detta land, med en kuststräcka af ofver tvåhundra svenska mil, 176 Den 28 Januari e. m. tagen i rak mätning, saknar tillgång på sjöfolk för hvilket ania] skepp som med dess öfriga tillgångar må kunna frambringas nu eller i en framtid.
Som ingen Svensk statistik ännu, så vidt vi känna, serskildt uptager, jemte de egentligen sjöfarande, hvilka å sjömanshusen äro inskrifna, antalet af den kustbefolkning som förnämligast hemtar sin näring på sjön; så kan detta antal icke här upgifvas.
Men vi frukta icke att misstaga oss om vi utsätta ett minimital af 25,000 man, emellan 18 och 45 års ålder egentligen kust- och skärboar. som för det mesta hålla till på sjön. och hafva dels obetydlig, dels alls ingen jord. att bruka.
En stor del deraf i tarfliga omständigheter, skulle efter någon lids invigning och bekantskap med det nya förhållandet, säkerligen icke hafva något emot, att, vä! klädda och födda, göra ett och annat års tjenst på K.
M:s skepp och fartyg. helst numera, då ett mildare tidslynne helt och hållet undanröjdt all öfverdrifven stränghet, och gjort örlogsskeppet till ett lika trefligt och godt, som det i alla tider varit ett stolt och fruktansvärd! krigarehem.
Korner ce- Coll: ii under d Berättelse om Sveriges utrikes handel och sjöfart år 1854. uptager:
Stapelstädernes eller å sjömanshusen inskrifna skeppare till ett antal af 1,379 och sjöfolk 8,602 Dessa seglade på 1,000 fartyg om 76,045 läster.
Uti ofvannämnda antal finnes icke uptagne skeppare och sjöfolk tillhörande »öfrige' städers och köpingars fartygi, dessa utgörande 302 st. om 8,969 läster; ej heller landtman tillhörige fartyg, hvilka voro 1,481 om 33.131 läster.
Denna sednare personal, som alltså synes segla utan att vara förbunden till någon anmälan och inskrifning på sjömanshusen, och om hvars antal man alltså lärer sakna kännedom, torde med all säkerhet, om man jemför lästetalet, kunna antagas till minst hälften af Stapelstädernas sjöfolk, eller omkring '
Efter beräkning af 6 mans besättningsstyrka på hvarje 50 läster, sorn torde vara i det närmaste medeltalet. skulle, mot ofvanstående 33,134 läster, svara 3.978 man.
Men då man vet att besältningsstyrkan på fartyg af mindre lästetal, i allmänhet är större, i förhållande, än på de af lägre lästetal, så kan ofvan uptagna summa af 5,000 icke vara för liög.i »Om man nu till detta antal af skeppare och sjöfolk lägger den ofvan antagna minimi-samman af kustod) skärgårds-folk 25,000, och dertill kronans matros- oeh jungmans-personal. nu Transport 39,981. utgö - 9,981. 5,000.
Den 28 Januari e. m. 177 Transport 39,981. utgörande 400, men som i sammanhang med sjöförsvarets mera utbildade ordnande, till en början torde böra ökas till ett antal af 600.
Skeppsgossar, nu 280. skulle då under samma förutsättning likaledes ökas till 400.
Indelta och Roterade Båtsmansstyrkan 5,896 Stads-båtsmännen 885 6,781 (Båtsmansstyrkan antages nemi. böra oförändrad bibehållas, kanske ett halft århundrade, eller åtminstone så länge, att sjöinskrifningen hunnit fullt ordnas och rotfästas).
Marinsoldater, nu 800, anses under enahanda förutsättnng böra uptagas till 1,000, Summa 48,762, så utgör hela detta antal, af mer och mindre befaret sjöfolk, ökadt befäl och besättningar till flera skepp och fartyg, mera än landet f. n. förmår i öfrigt utrusta; och i mån som förmågan i detta hänseende ökas, kan antagas att äfven antalet af denna sjöbefolkning tillväxer.
Vid betraktandet af detta, i sjelfva grunden ovedersägliga förhållande, kan man, med hänseende till den sålunda hos oss obegagnade tillgången på sjöfolk, utbrista i samma klagan, sorn C.
Agardh, i dess statsekonomiska statistik i fråga om vårt lands penningeväsende: nlluru kan Sverige vara annad än det arn ? och med skäl frågas hur man kan föreställa sig ett land, sådant som Sverige, i saknad af en talrik kustbefolkning, och således just den eftersökta och afundsvärda stam, hvaraf sjömän företrädesvis bildas ?»
Så långt utdraget ur dessa »Teckningar.»
Om jag kunnat infinna mig vid Riksdagen före motionstidens slut, skulle jag önskat framställa en motion om införandet af ett sjöinskrifnings-system i Sverige.
Då 56 § Riksd.-Ordn:n ej heller dertill nu torde gifva anledning, så kan jag endast önskningsvis begära, att vederbörligt Utsk. må taga kännedom om, och fästa en närmare upmärksamhet på det förslag till beredande af ett fullständigt beinannings-system för flottan, jag velat framställa, men nu endast i denna form får meddela, nemligen:
St. hos K. M. i underdånighet begära det H.
M. täcktes förordna en eller tvenne personer, måhända en officer och en civil man af flottan, att resa ut och på ort och ställe i Frankrike, Danmark och Preussen inhämta fullständig kännedom om Sjomskrifnings- och JEnrollerings-systemen derstädes, och att samla alla hufvudsakliga, ursprungliga och nuvar:de författningar rör:de desamma.
St. vidare underd. anhålla, det K.
M. ville emedlertid förordna om en noggrann undersökning, till utrönande af III H. 12 178 Den 28 Januari e. m. antalet, ej allenast af landets egentliga sjöfarande personal, utan äfven af den del af kustbefolkningen, emellan 18 och 38, eller t. o. m. 48 års ålder, soni i mer och mindre mån idka fiske och annat näringsfång på sjön, och slutligen Att K. M.
Nådigst behagade på grund af de sålunda vunna aplysningar och resultater i det ena och andra hänseendet, till nästkommande
Riksdag låta utarbeta ett förslag, att föreläggas R.
St., åsyftande att i Sverige införa en institution af så maktpåliggande beskaffenhet för dess sjökrigsväsende.
Jag föreställer mig att hufvuddragen af en sådan institution skulle blifva ungefärligen följande, nemligen:
Att af kustbefolkningen alla de män emellan 18 och 38 års ålder, om ej deröfver, som segla på ut- och inrikes orter, jemte alla andra, som i mer eller mindre mån idka fiske eller annat näringsfång på sjön, uteslutande tillhöra sjöinskrifningen.
Att denna kustbefolkning indelas uti t. ex. 2:ne ålderskategorier, hvaraf den första eller yngre, emellan 18 och 28 år, tillhör första upbådet, och den andra, emellan 28 och 38 år, utgör det andra i ordningen, såsom reserv.
Att detta manskap, vidare, innefattas inom bestämda kretsar af kusterne med sina tillhörande fördelnings-chefer
Att af denna sjöinskrifning, ur den yngre afdelningen kallas efter hand och behof i stadgad ordning, ett större eller mindre antal till tjenstgöring på K.
M:s skepp och fartyg.
Att tiden för denna tjenstgöring till en början inskriinkes till fyra månader under exercis om bord, dels på sjögående fartyg, dels på exercis-fartyg å redden, samt dessutom om möjligt någon kortare tids tjenstgöring på kronans varf.
Men att på den bestämda tjenstetiden afseende icke göres för de tillfällen, då längre sjötåg med örlogsfartyg inträffa.
Att nytt upbåd af samma personal icke göres, förr än dess ordning återkommer, sedan alla genomgått denna sjöbildningskurs.
Att den äldre afdelningen, eller reserven endast under krig, eller vid utomordentliga tillfällen kallas till tjenstgöring, och slutligen:
Att för de af sjöinskrifnings-manskapet, som möjligen skulle önska qvarstadna i kronans tjenst, efter noggrannt urval och inom en viss begränsning, utväg dertill beredes.
Det kan ej gerna vara enl. med någon välbetänkt princip, att uti en naturligen danad sjöstat bilda en flotta af ett visst antal skepp, blott och bart på grund af en tillfälligt bestämd anslagssumma, underkastad så mycket godtycke, men utan något bestämdt hänseende, eller förhållande till ett visst antal sjöfolk som för deras bemanning må kunna påräknas, och hvaraf tillgång i ett sådant land icke bör saknas.
Besynnerligt vore det i sanning, att se en sådan stats flotta utgå bemannad med hvad slags manskap från det inre af landet, eller med landtrupp, som tillfälligtvis kunde anskaffas, under det att en T)en 28 Januari e. n>. 179 talrik och sjövand kustbofolkning kanske till stor del ingick i Arniéens leder.
Det kunde icke bevisa annat än brist på organisation och sammanhang.
Det är således min fullkomliga öfvertygelse att införandet af en sådan institution, hvarpå jag här fått tillfälle fästa upmärksaniheten, rätt sammanlänkad med sjöförsvaret, skulle ej allenast uplyfta Svenska flottan på en helt och hållet nationel grund och till verkligt så väl sjömanskap sora örlogsmanskap, ulan äfven att densamma, genom de till bemprterno återvändande unga männen, sorn i någon man fått genomgå sjölifvets pröfningar tillika med dess själslifvande inflytande, skulle omkring sig sprida, om ej kunskapen, så åtminstone någon bekant* skap om, och intresse för vapnens bruk, från bombkanonen till revolvern, från svärdet tili änterbila!), och derjemte äfven begreppen om ordning, krigstukt, snygghet och trefnad, samt sålanda i en önskningsvärd riktning, i sin män, krigsbildande inverka på national-lynnet.
Till stöd för såväl mina här yttrade åsigter om sjöförsvaret i allmänhet, sorn för frågan om en sjöinskrifning för Svenska flottans bemanning, utbeder jag mig att få anföra några korta utdrag, dels ur en öfverläggning uti Franska Deputerade Kammaren, år ,1845, rörrde flottan; och dels ur Annales jVIaritimes tor föregående året, en upsats an g: de sjöinskrifningen; det ena oi l) andra i alla hufvudsakliga delar fullkomligt tillämpligt äfven på vårt land:
Utdrag af discussionen i Franska Deputerade Kammaren 1844, öfver 1845 års marin-budget:
Uti det Betänk:de Kammarens marin-budgets-kommission (Titsk.) afgifvit ronde anslagen till flottan för 1846, yttrar Hr Bignon, kommissionens referent: "Flottan utgör ett af Franska maktens hufvud-elementer.
Landet har i alla tider velat hafva den talrik och stark, i förhållande till de medel det förmått derpå använda.
Flottan har i alla tider på ett värdigt sätt upfyllt landets förväntan; också skall den i historien dela Franska vapnens öfverallt tillvunne ära.
Lyckligare än landtarméen, bar flottan äfven sina eröfringar under freden: dess område är obegränsad!; dess uptäcktsresor och undersökningar af okända farvatten rikta yelenskaperna, bereda utvidgade handelsförbindelser, öpna nya afsattningsvägar för våra industrialster, på samma gång den bevakar och skyddar alla våra intressen och gör Frankrikes namn och flagga öfverallt aktad.
Hvad erfordras för flottan, att kunna upfylla dolta höga och maktpåliggande updrag?
— Officerare, matroser, skepp. — — »Det tillhör ej eder kommission att här och i hela dess omfattning, behandla den vigtiga frågan om sjöinskrifningen (1’inscription maritime).
Kommissionen har hvarken tillräcklig tid eller nödiga materialier dertill, och kan blott upmana flottans styrelse att egna detta föremål en synnerlig upmärksamhet 180
Den 28 Januari e. m.
Arméens rekryterings-lag är under omarbetning; flottan bör tillse, huruvida författningarne för dess bemanning fylla behofven i närvar:de tid.
Låtom oss göra allt som på oss ankommer, för att öka styrkan af sjöinskrifningen.
I vår tanke är det genom handels-sjöfartens skyddande, som
J säkrast kunnen bidraga till en fortgående utveckling af denna institution.
Härmod bör ej allenast förstås det beskydd flottan erbjuder, och som vår sjöhandel är viss att finna öfverallt hvarest national-flaggan svajar; måhända kunde man, i denna del, äga anledn. önska en större utsträckning af dess verksamhet och inflytelse.
Man upskattar icke i allmänhet som sig bör det fördelaktiga intryck som Franska flaggan gör. hvarhelst den visar sig, och det lyckliga inflytande den utöfvar på de nya förbindelser, som upstå emellan Fransmännen och de särskildta folkslagen på andra sidan hafvet; i synnerhet den säkerhet och det förtroende våra landsmän till följe deraf åtnjuta.
Handels-sjöfartens skydd ligger äfven uti våra lagar, förordningar och sättet för deras handhafvande: må edert tullsystem vara rättvisligen skyddande ulan att vara prohibitift, och må de tusentals förekommande små hinder försvinna, som nu ligga i vägen för handels-sjöfartens fortgång, utan desto mera säkerhet och fördel för statskassan; och J skolén få se tillrustningarne i edra hamnar mångfaldigas; må invalid-(pensions-) kassan pröfva sin ställning och öfverväga alla våra gamla sjömäns belägenhet, för att tillse, om det ej vore möjligt och nyttigt, att förbättra denna half-militära personals vilkor.
Gören allt detta och J skolén otvifvelaktig! få förnimma sjöinskrifningens tilltagande styrka och utveckling, och med den, hufvudbeståndsdelen af eder krigsmakt till sjöss.» »Men detta är ej nog: flottans alla beståndsdelar måste äga ett visst sammanhang; det fordras skepp i sjön och på stapeln, i förhållande till behofvet i fredstid, dessutom en reserv på stapeln, uti tillräckligen framskridet tillstånd, att kunna fylla de större fordringarne af förstärkning vid ett påkommande krig.»
En oppositions-ledamot, Hr Lacrosse, yttrar sig efter en kort ogillande kritik öfver Prinsens af Joinville skrift om Frankrikes sjökrigsväsende: »Det är vår flotta som innebär fröet till Frankrikes storhet;» — — »Man har redan i början af denna discussion sagt, att alla politiska partier försvinna så snart fråga är om vårt sjöväsende.
Jag erkänner min förbindelse hos den aktningsvärde Hr Ribouet, som yttrat denna sanna och fullkomligt riktiga tanka.
— Ja, de politiska partierna nedlägga sina vapen inför det vigfigaste af våra national-inlressen, och allas önskningar förena sig för vårt sjökrigsväsendes utveckling.»
Hr Lanjuinais, hvars tal innefattar ogillandet af åtskilliga administrativa författningar och åtgärder, slutar på detta sätt: »Mina Hrr, jag har förelagt mig den frågan: bör man votera bifall till de särskilda anslagen som äro begärda?
Till en början har jag känt mig böjd att afslå dem alla, emedan jag D en 28 J annari e. m. 181 tror det vara möjligt ådagalägga att de äro felaktigt upgjorda (irreguliers).
.Jag har emellertid funnit mig föranlåfen att följa en bevekelsegrund, som delas af hvar och en i denna Kammare, nemi. att ingen vill hämma den allmänna tjenstens gång, och alldraminst då fråga är om ett så vigtigt föremål som flottan.» Uti Amiral le llay’s tal förekommer följande : »Mina Hrr, man har sagt och mångfaldiga gånger uprepat att Frankrikes krigsmarin helt och hållet grundar sig på eller är beroende af det antal sjöfolk som landet äger; och det allt för riktigt, ty utan sjöfolk, ingen flotta; allt det öfriga är endast tillbehör (accessoires) och kan improviseras medelst penningar.
Matrosen improviseras icke, han måste i förtid danas för det hårda sjömansyrket, och det är icke en dags affär, utan resultatet af många års mödor och pröfningar.»
Ang:de fördelningen af seglande flottan och ångflottan uti Frankrikes sjökrigs-system: »För min del har jag den fullkomliga öfvertygelsen, att, på några obetydliga modifikationer nära, det egentliga krigsångfartyget kommer att blifva det nuvar:de linieskeppet, försedt med en ångmachin af tillräcklig kraft att kunna, under alla omständigheter, vända dess fruktansvärda bredsida emot fienden.» »Det är egentligen endast från fören och aktern som våra skepp nu, med någon utsigt till framgång, af ångfartyg kunna anfallas.
Från det ögonblick de kunna visa sin bredsida, skola dessa sednare, finna sig ur stånd att uthärda deras väldiga artilleri.
Jag är, mina Hrr. icke ensam af denna tanke; ofta, under samtal med utmärkta officerare af Engelska flottan, rör:de ång-krigsfartygens framtid, hafva de delat den af mig yttrade förmodan, att inom tjugu år alla linieskepp skola hafva såsom auxiliär-kraft till deras segel, en ångmachin; och då, jag vill fråga det, hvem skall kunna mäta sig med dessa flytande fästen, om icke flytande fästen af samma slag?
Hvad böra vi då f. n. göra?
— Genom anställda rön och erfarenheter bereda lösningen af delta problem.» Vidare: — — »vi kunna ej undvika att hafva linieskepp emedan alla andra sjönationer hafva sådane; emedan alla, äfven de af minsta anspråk, öka deras antal.
Hvad vi kunna och höra göra, är att hafva ögonen fästade på den allmänna rörelsen och gifva akt på hvilket byggnads-system, som är öfvervägande hos de nationer hvilka en dag kunna blifva våra allierade eller flender — —.»
Le bulletin de la Sociölö maritime, har nyligen meddelat en uppsats, hvaruti åtskilliga frågor förekomma rörande Sjö-inskrifningen (1’ inscription maritime), undertecknad af den kände Hr Marée, en af de personer, som fått i uppdrag att taga speciel kännedom om allt som hörer till frågan om Sjö-inskrifningen. l:o Vid hvilken tid inrättades Sjö-inskrifningen?
Förste stiftelsen af Klasserne (benämning i stället för hvilken den af inscription maritime antogs enligt författn. af den 18-2 O en 28 Januari e. m. 3:dje Brumairc är IV) går tillhaka lill år 1665.
Försöket dermed gjordes i provinserna Aunis, Poiton och Saintonge.
Småningom utvidgades denna institution och Idof ordnad i dess allmänna tilt— lämpning för alla rikets hamnar, genom ordonansen af 1689.
Före denna tid kunde Kongl. Flottans fartyg endast med svårighet förses med hesältgingar, och då någon större rustning skulle ske, nödgades man begagna den utvägen ali tillsluta hatnnarne för att erhålla sjöfolk medelst pressning, till stor skada för de handels-expeditioner som derigenom pä en gång måste inställas. 2:o Hvilka äro de medborgare som lyda under sjöinskrifningen.
Enligt författningen af den 3 B rumaire år IV, lyda un der Sjö-inskrifningen alla de som idka sjöfart eller fiske i sjön äfvensom uti ilöderne så långt upp tidvattnet når.
Sålunda är hvarje individ, som fyllt aderton år och räknande två års fiskeriidke eller aderton månaders sjöfart å kusten, eller och tvenne års långresa, fortsätta detta yrke, ovilkorligen och oföränderligen inbegripen under sjösinkrifningen, och kan derefter uppfordras för Slottans tjenst till uppnådda 50 års ålder.
Häraf synes, att det icke är vistelsen uti den eller den kommunen, utan idkandet af sjöfart eller fiske på hafvet eller uti vissa delar af floderna och revieren, som bestämmer huruvida man är underkastad sjöinskrifningen.
Emedlertid, och alldenstund vistelseorten i allmänhet har inflytande pä valet af lefnadsfäng, och det är naturligt att sjömans- och fiskareyrkena företrädesvis omfattas af innehyggarne uti de kommuner som ligga vid hafvet eller vid mynningarne af de deruti utflytande strömmarne, så blir det följaktligen befolkningen af de 22 lilloralcleparleroenterne som träffas af sjöinskrifningen.
Man vet att denna befolkning uppgår till 9 millioner af 34 millioner, hvartill hela rikets folkmängd belöper sig.
Likväl, dä jag säger att del är befolkningen uti de 22 littoral-departementerna som träffas af sjöinskrifningen, vill jag dermed egentligen utmärka en del af befolkningen uti de kommuner af dessa departementer, som gränsa närmast lill hafvet. 3:o Huru stort antal sjöfolk lernnar sjöinskrifningen flottan?