Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag delar visserligen den åsigt, alt meningen med skalleförenklingen icke är att derigenom bereda de skattdragande en lindring, utan att reformen afser, att några få räntepersedlar, till etk belopp, som i värde motsvarar alla de f. n. befintliga, skola för hvarje ort allt efter dess serskilda förhållanden fastställas: men då man säger, att förändringen utgör en fördel för Upland, bör man se till, att den icke verkställes sålunda, att den länder till de skattdragandes skada, aldra helst som länets innebyggare, genom sina deputerade, undanbedt sig den ifrågasatta reformen.
Ar det sannolikt, att förändringen skall medföra en fördel, då, på sätt länets styresman här tillkännagifvit och markegångs-taxorna för 20 år utvisa, dagsverksräntan icke stigit i pris, men smöret deremot, till hvilket förstnämnde ränta skall lill hälften förvandlas, undergått en ganska betydlig prisförhöjning?
Om man kastar en blick på de tabeller, hvilka åtfölja Betänk., ser man att smöret, som år 1814 i länets markegångstaxa uptogs till ett värde af 5 R:dr 12 sk. LU, enl. de 10 sistförflutne årens medelpris stigit till 6 R:dr 20 sk. 5 r:st., d. v. s. ökats med ungefär 1 R:dr 12 sk. pr LU.
Om viktualievarorna, till hvilka smöret måste hänföras, i framtiden stiga i samma proportion som tinder sednaste tidsperiod, så vågar jag påstå, att stadgandet, att dagsverken och hö skola till halfva beloppet förvandlas till smör, kommer att för Upsala läns räntegifvare medföra en ganska betydlig skatteförhöjning.
Detta är ju icke meningen och jag vågar således, i öfverensstämmelse med flera Uplandsbors till mig uttryckta önskan, vördsamt hemställa, att hö och dagsverken mätte förvandlas ensamt till spanmål, men om R. o. Ad. anser detta icke kunna bifallas, anhåller jag, att vid förvandlingen af hö'och dagsverken till spanmål och smör, åtminstone den proportion måtte iakttagas, som f. n. eger rum emellan de belopp, hvarmed sistnämnde persedlar från länet utgå.
Skulle R. o. Ad. icke finna lämpligt att genast i frågan besluta, anhåller jag att denna del af Utsk:s Den 20 Maj e. m.
Betäok. måtte blifva till Utsk. åtterremitterad, på det att saken måtte tagas i närmare öfvervägande.
Hvad först beträffar den af Hr von Hartmansdorff framställda frågan, får jag äran »plysa, att bland Upsala läns räntor ingär f. n. den ursprungliga penningeränlan med ett belpp af 1 R:dr 26 sk. 5 r:st. pr hemman, samt alt den nya penningeränlan, d. v. s. det belopp, hvartill småpersedlarne efter förvandling upgår, utgör för heia länet 10,766 R:dr 3 sk.
Hvad derefter vidkommer Gr.
Sparres framställning, så ber jag att fä fästa upmärksamheten derå, att StatsUtsk., såsom mig synes, med rätta utgått från den åsigt, alt då förvandling af någon räntepersedel till spanmål och smör ifrågakomme, borde, så vidt länets deputerade icke äskat någon annan proportion, hälften af den ifrägasalla räntepersedel förvandlas till spanmål och den andra hälften till smör, emedan dessa varor gemenligen icke på samma gång stiga och falla i värde, utan deremot vid prisförändringar utgöra en motvigt emot hvarandra.
Sparre har sagt, att smör, som i Upland icke till någon större myckenhet produceras, icke vore lämpligt att såsom hufvndräntepersedel bibehållas; men jag her att få erinra, att det icke kommer i fråga, att smöret skall in natura levereras, utan att frågan endast är, att efter medelvärdet af de pris, som uti de 10 nästförutgångne årens markegångstaxor finnas för denna vara bestämda, kontant betala smörräntan, till dess för hvarje hemman utsatta belopp.
Således är svårigheten för provinsen att anskaffa smör derigenom häfd.
Beträffande åter priserna å de ifrågakomne persedlarne, så har Frih. von Kraemer redan uplyst, att på de sednare 20 åren dagsverksränlan ganska obetydligt ökat sig.
Smöret har visserligen stigit från och med 1814 till och med 1S33 från 5 R:dr 12 sk. till 5 R:dr 36 sk., samt, från och med 1834 till och med 1853, frän 5 R:dr 16 sk. lill 6 R:dr 36 sk. pr LU, men jag skulle dock tro att, i samma mån som landthushållningen blir mera rationell och landtmannen söker att updrifva ladugårdsafveln, i samma mån komma smörpriserna alt jemna sig.
För min del tror jag icke att det går an att för det ena länet fastställa en viss proportion vid ränteförvandling och för det andra länet en annan, i synnerhet då, hvad Upsala län vidkommer, dess deputerade icke behagat yttra sig i frågan.
För detta län har man, enl. mitt förmenande, gjort allt hvad med fog kunnat begäras, då länets deputerade, oaktadt erhållne föreställningar, flera gånger högtidligen förklarat, att de icke ville yttra sig i frågan, såvida afseende ej fästades å deras yrkande, att få hela räntan förvandlad till penningar.
Jag anhåller ora bifall till denna punkt.
Jag har redan uttalat min åsigt, att dagsverks-titeln borde bibehållas, men får, med anledn. af Gr.
Sparres yttrande, väl medgifva, att ladugårdsskötsel» i Upsala 14 * 212 Den 20 Maj e. m. län, likasom i lie fleste öfriga provinser af riket, visserligen icke uphunnit någon grad af fullkomlighet, men att, sedan R.
St:r vid denna Riksdag förändrat bränvinslagstiftningen, jag hyser den förhoppning, att ladugårds-produkter, således äfven smör, skola komma att inom länet erhålla en ökad tillgång, och att således smörpriset icke bör komma att variera utöfver 5 å6 R:dr pr Z.S’, såsom hittills vänligen varit händelsen.
Jag anser jemväl bättre, att fördela dagsverksräntan, med omkring 15,000 R:dr, så väl till smör som till spanmål, än att förvandla hela beloppet, eller 30,000 R:dr, endast till spanmål, hvilken vara vid missväxtår stundom stigit ganska betydligt, och en sådan åtgärd skulle föranleda skatteförhöjning, just sådane år, då den blir mest känbar.
Fördelas dagsverken åter både på spanmål och smör, efter ty värr denna räntetitel måste försvinna, blir säkerligen förlusten mindre.
För att bedöma, huruvida det alfor räntegifvare i allmänhet oförmånligt att få den försvinnande räntetiteln dagsverken förvandlad lill smör, så måste man söka sluta sig till de priser, hvilka framdeles komma att blifva för smör gällande.
Enl. all sannolikhet och efter hvad vi af jordbrukarne här på Riddarhuset fått inhemta, kommer ladugårdsskötsel att högst betydligt framskrida, hvilket naturligtvis bör hafva till följd en ökad smörproduktion, hvilket åter förorsakar, att denna vara, efter vanlig beräkning, faller i pris.
Under förutsättning af att förhållandet i framtiden kommer att på nyss antydda sätt gestalta sig, hvilket har mycken sannolikhet för sig, kommer icke andra persedlars förvandling till smör att tillskynda räntegifvarne någon förlust.
Hvad serskildt
Upsala län vidkommer, så och då spanmålsräntan derstädes utgår med 180,000 R:dr och smörräntan endast med 5,000, samt den till förvandling bestämda dagsverksräntan utgår med 30,000 R:dr, vid hvilket förhållande hela smörräntans blifvande belopp ej stiger till mera än 20,000 R:dr, anar jag att skillnaden emellan spanmålsräntan och smörräntan blifver tillräckligt stor, hvarföre jag anser mig böra afråda R. o. Ad. att fästa afseende å Gr.
Sparres hemställan och deremot tillstyrka Ståndet alt Utsk:s förslag i denna del godkänna.
Hr Bildt, Didrik Gillis: Jag har inom Utsk. icke biträdt Afdelningens förslag och har således icke motsatt mig de uti denna punkt föreslagne mom.
Orsaken dertill var, att jag ansåg det vara en stor vinst, att få Betänk, i dess helhet antaget, emedan man sålunda kunde hoppas, att få denna, så länge agiterade, fråga bragt till ett lyckligt slut.
Men dä nu här fråga blifvit väckt om förändring af 2:dra morn., anser jag mig böra öppet tillkännagifva, att jag heldre slutar mig till den af Gr.
Sparre framställda mening än till den, som af StatsUtsk:s öfrige ledamöter blifvit förfäktad.
Mig synes det nemi. vara klart, att då man skall bestämma ett läns hufvudpersedlar, bör man välja icke allenast sådana persedlar, hvilka för det närvande inom lä - Den VO Maj e. in.
Slä - net hufvudsakligast utgöras, utan äfven sådana, hvilka derstädes i någon betydligare mån produceras.
Det är väl sant, att dessa persedlar egentligen icke äro att betrakta annorlunda än såsom en beräkningsgrund vid skattens erläggande, enär dess leverering in natura ej vidare skulle ifrågakomma; men för att denna beräkningsgrund skall blifva riktig, d. v. s. för att de deputerade, som uprätta markegångstaxorna, skola kunna riktigt bestämma varornas värde, fordras det att dessa varor skola i allmänhet vara uti handeln inom provinsen tillgänglige.
Då det nu är visadt, att smör egentligen icke är en produktionsvara inom Upsala län, så att det smör, som der förbrukas, hufvudsakligen köpes ifrån de mera smörproducerande provinserna i landet, då är det klart, att priserna å smör i Upland skola blifva ganska obestämda och vacklande, hvaraf följer, att smörräntans bibehållande såsom hufvudräntepersedel, och en sådan hufvudräntepersedel, till hvilken andra hufvudräntepersedlar skola förvandlas, är mindre lämpligt.
Jag vill väl icke nu bestämdt yrka, att den smörränta, som redan i Upsala län finnes, skall försvinna, men jag vidhåller mitt påstående i afseende å olämpligheten att till smörränta förvandla hö och dagsverken.
Sparre har visat, att inom Upsala län smörräntan förhåller sig till spanmålsräntan, såsom 1 till 18, hvaraf följer, att, med antagande deraf, att spanmål och smör vid prisförändringar motväga hvarandra, det skall blifva en förhöjning af skattebeloppet, om hö och dagsverken förvandlas till spanmål och smör, sä vidt förvandlingen icke sker med iakttagande af proportionen 1 till 18.
Men Utsk. har föreslagit proportionen 1 till 1, och vid sådant förhållande leder förvandlingen, ifall Utsk:s praeraiss i afseende å prisförändringen är riktig, uppenbarligen till en skatteförhöjning.
Det är väl sant, att denna förhöjning icke blifver betydlig, enär hela smörräntan, enl. hvad en föreg:de talare uplysl, kommer att upgå till endast 20,000 R:dr, men det är i alla fall en förhöjning, och jag kan icke förstå, hvilken skada skulle upkomma derigenom, att man gjorde det ifrågasatta sammanslåendet af hö och dagsverken med spanmål och smör efter en rättvis skala, när hinder derför icke möler.
Man har sagt, att dagsverken vore en till bibehållande lämplig hufvudräntepersedel.
Denna persedel kan numera, till följd af R. o. Ad:s på f. m. fattade beslut, icke af Ståndet bland räntepersedlarnes antal uptagas, men, om äfven frågan härom ännu stöde öppen, tror jag icke att denna räntas transformation skulle medföra någon förlust för räntegifvarne.
Det är visserligen sant, att denna ränta under de sistförflulne 40 åren högst obetydligt stigit i värde, emedan tabellen för Upsala län uplyser, att värdet å denna ränta ökats från 1814 till 1853 med 5 sk., men ifrån 1815 till 1853 endast med 2 sk.; men det är å andra sidan temligen sannolikt, att arbetskraftens värde i vårt land kominer alt stiga, till följd af industriens utveckling och civilisationens framsteg, så ali dagsverksräntans förvandling till andra räntepersedlar, kan med skäl anses i framtiden lända till räntegifvarnes fördel, så vidt sjelfva förvandlingen är riktig och, rättvis. 214 I)en 20 Maj e ns.
Emot 3:dje moni. har Hr von Hartmansdorff anmärkt, att Utsk:s deri gjorda förslag icke skulle vara fullständigt, enär det icke vore upgifvet, huru stort belopp penningeräntan skulle utgöra.
Jag erkänner, att en försumlighet i detta afseende kan läggas Utsk. till last.
Utsk. har nemi. icke låtit aftrycka de upgifter, som tillhandakommit den Afdelning af Utsk., som frågan först behandlat.
Dessa upgifter utvisade, huru stor räntan för hvarje län skulle blifva.
De finnas i det Utlåt., som Skattcförenklings-Komitéen afgifvit och hvilket vid 1848 års Riksdag blef R.
St:r förelagdl.
För att undvika förfrågningar och måhända äfven för att undanrödja all anledn. till misstanke emot StatsUtsk. att vilja undanhålla erforderliga och tillgängliga uplysningar, hade det varit lämpligt, att dessa upgifter blifvit RiksSt:n såsom bilaga till Betänk, meddelade; men dä det nu blifvit meddeladt, hvar dessa upgifter kunna igenfinnas, torde anmärknrn kunna utan någon vidare påföljd förfalla.
Då ifrågavar:de Belänk. under en ganska rundelig lid legal pä Utsk:s bord, kan det icke annat än förvåna mig, alt höra Hr Bildt nu framställa en betänklighet, hvarmed han haft god tid att framkomma, under frågans handläggning i Utsk.
I fall så skett, hade den försumlighet, som Hr Bildt nu säger kuuna föras Utsk. till last, möjligen uteblifvit och de ifrågakomne upgifterne kunnat tryckas.
Hvad beträffar den af Utsk. föreslagna, men af åtskilliga talare klandrade förvandlingen af hö och dagsverken, hälften till spanmål och hälften till smör, ber jag att få fästa Ståndets upmärksamhet vid 2:ne omständigheter.
För det första har erfarenheten visat, att då spanmålen stiger, faller smöret och tv.ertora, hvaraf följer, att spanmål och smör äro ganska lämpliga persedlar att motväga hvarandra.
Det var äfven kännedomen häraf, som föranledde Skatteförenklings-Komitéen att, såsom ett alternatift förslag till förslaget att reducera alla räntor lill penningar, föreslå deras förvandling i spanmål och smör.
För det andra skulle en icke ringa olägenhet upkomma deraf, att höoch dagsverksräntan, hvilka utgöra eli betydligt belopp, förvandlades ensamt till spanmål.
Då nemi. räntegifvarne under vissa år bibehållas vid rättigheten att upsäga spanmålen till leverering in natura, kunde
Kronan komma i ganska stor förlägenhet för magasinerandet af räntespanmålen.
Af dessa skäl har Utsk. ansett lämpligt att då förvandling af hufvudräntepersedel ifrågakom, förvandla densamma, hälften till spanmål och hälften till smör.
Pä ett och annat ställe har raan visserligen härifrån gjort undantag, men sådant har då skett till följd af länets deputerades serskildta framställning och derför framlagda skäl, hvarå afseende ansetts böra fästas.
Jag fortfar att tillstyrka bifall till punkten i dess helhet.
Man har såsom skäl emot smörets bibehållande sorn hufvudräntepersedel för Upsala län anfört, att detta län i allmänhet icke skulle vara smörproducerande. fren 20 M a j e. m.
Detta skäl skulle vara giltigt, om man förordnade, alt räntepersedlarne skulle utgöras in natura eller att jordbrukaren medelst sin egen jords produkters aflemnande till Kronan skulle kunna afbörda sig skatten.
Meningen med ifrågavar:de räntepersedels åsättande är att få en värdemätare, enl. hvilken bestämmes det penningebelopp, sorn af räntegifvaren skall erläggas.
I detta afseende synes mig smör vara en ganska lämplig räntepersedel.
Öar ock densamma icke till någon större myckenhet produceras i Upland, kan man likväl icke förneka, att smör är en vara, som i denna, likasom i alla andra provinser, har ett ganska fast och bestämdt pris, hvilket naturligtvis måste så vara, emedan smör är en nödvändighetsartikel, hvilken öfverallt konsumeras, och dess pris är följaktligen öfver hela landet kändt.
Erfarenheten har äfven vid markegångssältningarne nogsamt visat, att under det man ganska ofta kommer i strid ang:de det verkliga priset å spanmålssorterne, så är man merändels temligen ense om det pris, som å smöret skall sättas.
Farhågan att antaga smör såsom räntepersedel härleder sig derifrån, att denna artikel under de sednare åren hetydligt stigit, men man förbiser härvid den tillfälliga anledn., sorn förorsakat denna prisstegring.
För omkring 10 år sedan uphäfdes den s. k.
Finska traktaten, och smöret, som utgjorde en betydlig exportartikel från Finland till Stockholm, och kunde säljas till godt pris till följd af den låga tullen derå, steg i pris, sedan tillförseln från Finland, efter traktatens uphäfvande, i betydlig mån förminskats.
Nu är Stockholm den ort, hvarifrån en stor del af det smör, som i Upland konsumeras, tages och äfven den ort, dit det smör, som möjligen i nämnde provins utöfver behofvet produceras, till försäljning försändes.
Det är således gifvet, att priset å smör i Upland till stor del rättar sig efter smörpriset härstädes.
Detta har af nyss antydda, tillfälliga orsak under de sednare åren varit temligen högt, men som verkningarna af omnämnde serskildta förhållande torde småningom uphöra, derigenom att en mera utvecklad ladugårdsskötsel kommer alt genom ökad smörproduktion ersätta den hämmade tillförseln deraf från Finland, skall, enl. all sannolikhet, denna artikel ej vidare stiga i pris, utan är det snarare troligt, att priset derå kommer alt nedgå.
Jag tror således, att antagandet af denna räntepersedel, långt ifrån att leda till en förhöjning af skatten, snarare skall lända de skattdragande tili förmån genom smörets fallande i pris, hvilket, på sätt jag redan omnämnt, är långt sannolikare än en prisstegring, hvarföre jag för min del gillar det förslag, StalsUtsk. i frågan afgifvit.
Man har sagt, att spanmålen skall bibehålla sig ungefärligen vid dess nuvar:de pris, men smöret deremot falla.
Jag för min del tror, att man snarare bör förmoda motsatsen.
Det beslut, som i afseende å bränvins-tillverkningen redan blifvit fattadt, kommer otvifvelaktig! att medföra en ganska betydlig 216
Maj e. m. förändring i sättet för jordbrukets bedrifvande, och den kanhända temligen snart synbara följden deraf skall blifva spanmålsprisernas sjunkande.
Men jag tror icke att så blifver förhållandet med smörpriset.
Smöret har visserligen stigit något i Stockholm, sedan den Finska traktaten uphäfdes, men om man kastar en blick pä tabellen för Upsala län, så finnér man, att smörpriserna i detta län under de år, som närmast föregingo traktatens uphäfvande, äro ganska obetydligt skiljaktiga från smörpriserna under de efterföljande åren, och att det endast varit en successif stegring å smörpriset för hvart 5:te medelår, samt att denna stegring varit märkbar redan innan traktaten uphäfdes.
Det är således ingen anledn. alt förmoda, det berörde omständighet i allmänhet utöfvat något inflytande på smörets pris.
Våra ladugårdar äro icke heller i det skick, att man med skäl kan förutsätta, att smörpriset skall falla.
Deremot skall inskränkningen af bränvins-tillverkningen, som hittills slukat en stor del af jordbrukets produkter, ulan tvifvel medföra ett prisfall å spanmålen, åtminstone under de första åren.
Vid sådant förhållande är det klart, att om man gör en förvandling af andra räntepersedeltill spanmål och smör efter en annan proportion än den, som f. n. emellan dessa artiklar eger rum, skall en förhöjning i skattebeloppet komma att deraf blifva en följd.
Följer man deremot den proportion, som 1111 emellan räntepersedlarne spanmål och smör finnes, upfyller man rättvisans fordringar.
De Hrr, som önska, att spanmål och smör skola såsom hufvudräntepersedlar bibehållas, få ju deras önskan likaväl upfylld, ty bär är endast fråga om den skala, hvilken vid de andra persedlarnes förvandling till nämnde artiklar skall följas.
Hr von Troil har uttryckt sin förundran deröfver, alt jag icke inom Utsk. yrkat, att den af Hr von Hartmansdorff 1111 äskade uplysning skulle R.
St:r i tryck meddelas.
Jag får med anledn. häraf förklara, att, ehuru alla de till saken hörande handlingar voro inom Utsk. tillgänglige, så kunde jag likväl icke på förhand veta, huru mycket af den digra pappersluntan skulle tryckas, ty detta var en sak, som tillhörde Utsk:s kansli att ombesörja.
Jag har inom Utsk. varit närvar:de vid detta Betänk:s upsältning och granskning samt, i anseende till ämnets grannlaga natur och stora vigt för det allmänna, fogat mig efter Utsk:s majoritet äfven i de punkter, hvaremot jag baft några smärre betänkligheter.
Men uti ifrågavar:de hänseende bar jag icke haft någon betänklighet och har icke heller nu någon sådan, utan vidblifver StatsUlsk:s tillstyrkande, anhållande om R. 0.
Man har ifrågasatt lämpligheten af att förvandla räntepersedlarne hö och dagsverken lill hälften spanmål och hälften smör samt dervid påstått, att det vore riktigare att förvandla förstnämnde persedlar endast till spanmål eller ock till spanmål och smör, men med iakttagande af den proportion, dessa räntelillar f. n. sins emellan hafva, enär i annat fall, till följd af smörets
Den 20 M aj e. m 217 benägenhet att stiga i pris, en skatteförhöjning möjligen skulle komma alt ega rum.
Denna förutsättning torde dock sakna grund.
Jag ser af den tabell öfver Upsala läns markegångspris från 1814 till 1853, som är Betänk, bifogad, att smörpriset, ehuru något fluktuerande, dock varit det vida mindre än spanmålen under samma tidrymd.
Mig synes äfven, att den prisstegring å nämnde artikel, som under de sednare åren egt rum, endast är öfvergående och att priset snart torde komma att falla till hvad det förut varit.
Man har vid denna Riksdag gjort en betydlig förändring i bränvins-lagstiftningen, hvilken otvifvelaktigt kommer att föranleda till denna närings inskränkning.
Vid sådant förhållande, och då sädesodling, hittills updrifven för bränvins-tillverkningens skull, lärer något aftaga, torde kunna förutses, att foderväxter hädanefter komma att odlas i större skala än hittills.
Den ökade fodertillgången kommer ladugårdarne till godo och föranleder landtmännen att öka antalet af sin boskap, hvilket naturligtvis har till följd, att mera smör produceras, hvarefter den ökade tillgången å denna vara sänker dess pris.
Till en sådan sänkning kommer äfven den vid nu pågående Riksdag nedsatta tullen å utländskt smör att i sin man bidraga; hvarföre och dä således någon giltig anledn. att förmoda en fortfarande prisstegring å denna artikel, enl. mitt förmenande, icke förefinnes, jag anser mig höra vördsamt tillstyrka R. o. Ad. att Utsk:s förslag i denna del godkänna.
Jag hade icke väntat mig att här blifva underrättad derom, att det icke är fråga om smörräntans lefvererande in natura, enär jag just började mitt förra yttrande med att påpeka detta förhållande.
Men jag erinrade om detsamma, som sedermera blifvit af Hr Bildt tillräckligt utveckladt, eller att då man vill hafva en ränta utsatt i persedlar och icke i penningar, så är det väl meningen att välja sådana persedlar, hvilkas värden äro för ortens skattgifvande kända, så att de personer, sora deltaga i markegångs-sättningarne, kunna med fullkomlig visshet bestämma dessa värden.
Nu frågar jag en livar, som känner förhållanderne i Upland: tillverkas der och är der i orten tillgängligt salt smör?
Då meningen är att för hvarje provins bestämma några få persedlar, hvilkas värden vid markegångssättningarne äro lätta att utsätta, kan del väl icke vara rätt att för Upland fastställa en räntepersedel, som denna provins icke sjelf frambringar utan köper från andra provinser, och hvars i orten gällande verkliga värde således icke kan med behörig tillförlitlighet bestämmas.
Detta är det hufvudsakliga skälet emot smörets antagande såsom hufvudräntepersedel för Upsala län.
Jag har hört några talare framställa vissa beräkningar öfver och förutsättningar om smörets framtida fallande i pris.
Jag tror icke, att en lagstiftande församling vid afgörandet af en sådan fråga, som den nu förevande, hör bygga sitt beslut på sä högst problematiska saker och så' djerfva slutsatser, sorn dessa Den 20 Maj e. m. talare framställt, .lag hoppas visserligen, att ladugårdsskötsel inom Opsala län skall hinna en högre utveckling än den f. n. har, men om så kommer att ske, är jag öfvertygad derom, att de, som använda ladugårdarnes afkastning i mjölk till smörberedning icke skola insalta smöret utan afyttra detsamma färskt till Stockholm, emedan det färska smöret gäller mycket mera än det salta.
Man har sagt, att orsaken lill smörets stigande under de sednare åren varit uphäfvandet af den Finska traktaten.
Hr Bildt har redan uplyst att, enl. tabellen, progressionen i smörpriserna under en längre tidrymd varit successiv och alldeles icke hastigt sligit under de år, som efterföljde traktatens uphäfvande.
Händelsen är, Mine Hrr, att alla viktualie-varor, och isynnerhet sådana som smör och fläsk, stiga i pris, och jag tror alt om vi sträcka våra statistiska beräkningar tillhaka till tiden för 100 år sedan, vi skola finna, alt dessa varor, mera än alla andra, hafva successivt stigit i pris.
Derföre anser jag det vara olämpligt att förvandla andra persedlar till smör och alldra helst för provinsen Opland, hvars deputerade, såsom kändt är, icke öfver frågan sig yttrat.
Jag har redan nämnt till hvilken grad priset å smör i Upland under de 40 år, tabellen omfattar, stigit.