Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sluteligen får Utkottet, i afseende på det sammanhang, som dessa frågor äga med Friherre Boijes motion, om den nu befarade möjligheten att en Fader kunde representera på en gång sjelf, och genom fullmagts utgifvande för omyndiga barn, erindra, att, i händelse Utskottets tolkning af 37 §.
RegeringsFormen är rigtig, uppstår, genom en persons upphöjande hädanefter succesift i Adlig, Friherrlig ocb Greflig värdighet, endast en nummer.
Den 5 Junii.
Att, i händelse Utskottets föreslagne redaction af §. antages, i alla fall blott en representerad ätt finnes, och att för öfrigt genom det, se-i dermera förekommande stadgandet om borttagandet af Förmyndares rätt att utgifva Fullmagt, de flesta af Friherre Boije befarade vådor undvikas.
Då första vilkoret för rättigheten, att inträda såsom representant i en nationalförsamling, måste vara, att den person som sådant önskar, skall hafva på ett tillfredsställande sätt uppfylldt sina förbindelser så väl emot det allmänna, sorn emot den enskildte, hvarunder det, att göra rätt för sig i penningeväg jemväl hörer, samt sålunda visat sig värdig ett medborgerligt förtroende, och RiddarhusOidningen af sådan anledning redan ansett Adelsman, hvilken afstått sin egendom till borgenärerna och ej blifvit befriad från deras framtida kraf, icke var behörig, att hvarken för egen eller annans ätt å Riddarhuset intaga säte; har RiddarhusUtskotter trott, att af samma grund äfven borde följa det bud, att Adelsman, som tvungit en Borgenär att sig i bysättningshäkte inmana, icke eller kunde, så länge denna hans belägenhet fortfar vara behörig Riksdagsman; och har ett sådant stadgande blifvit i 6 §. infördt.
Det skulle väl vid första påseendet kunna synas, sorn ett förbud härom skulle vara öfverflödigt, enär ordet häk^ te vanligen innefattar begreppet om skyldighet att vistas pä et t ställe utan att få derifrån sig[aflägna och att följaktligen bysatt person ej Den 5 Junit, borde kunna å Riddarhuset anmäla sig pjjj Pollet.
Men härvid torde Utskottet få upp-> lysa, att den Auctoritet sorn utöfvar högsta uppsigten vid bysättningshäkteq, äger lof, att i visea fäll tillåta gäldenär, sorn der förvar ras, att någon stund på dagen vara ute i fria luften, och det kan således icke vara omöjligt, att en bysatt person begagnar sig afen sådan tillåtelse, för att å Riddarhuset sig infinna och Pollet utbegära, Vid granskning af 7 §• i gamla redactioJ nen har Utskottet funnit, att samma §., bland hinder för representationsrättens utöfvande iqBehåller, utom de händelser, sorn i i8§.
Riksdagsordningen uppräknas jemväl det stadgande, att en Adelsman ej får sitta på Riddarhuset, om han är för nesligt brott ställd under tilltal, ehuru Utslag i saken ej ännu är fäldt, uti hvilket stadgande Friherre Boije, Ludvig, genom sin ofvanberörde motion begärt ändring, Utskottet har väl å ena sidan trodt sig i det,’ ta förbud upptäcka en ridderlig åsigt af 4- delskapet som icke är klandervärd, mena deq andra funnit, dels att en så beskaffad föreskrift måste anses stridasde mot Riksdagsordningens både bokstaf och anda, enär denn$ Grundlag bestämdt fordrar, att ett Domstols beslut, som afgör den felandes brottslighet skall vara gifvet, innan en person kan fråntagas rättigheten att vara Riksdagsman: dels ock att detta förbud kunds i sin tillämpning, på det mäst eftertänkliga sätt blottställa en Adelsmans representationsrätt genom def tillfälle till Pen 5 Juntif 5cf chican och förolämpning, som den öppnar för illviljan och partisinnet, och hvarföre en sent vunnen upprättelse, om den erhålles, ej kan lemna någon ersättning.
Qch då således ett slikt stadgande endast skulle tjena att tillfredsställa en ömtålig hederskänsla, måhända i det» ta fall för långt drifven, men deremot gifva skydd åt företag, som voro vådeliga för den enskildte Riksdagsmannens säkerhet; har Ut-*- skottet på dessa skäl uteslutet detta stadgande ur 6 §. af den nya redactionen, I öfrigt får Utskottet i anledning af Friherre Boijas yrkande om ett närmare bestämmande af hvad med nejjigt brott förstås, an-*- mäla, att då detta uttryck finnes infördt i ig §, af Riksdagsordningen, som Utskottet vid redactionens uppgörande till 6 §. i ny3 Fött6laget endast åberopat, och det icke är Utskottet tiliständigt, att ingå i tydning af Grundlagens mening i detta fall, kan en närmare förklaring öfver omförmäla uttryck af Utskott Set icke meddelas.
Uti 6 §. har
Riddarhusutskott jemväl gjort den förändring mot gamla redactionen, att
Utskottet uteslutit förmyndare för sin pupil och en gäldenär som gjort concurs, utan att blifva fri från sine borgenärers framtida kraf, från rättigheten att utgifva Fullmagt till annor man att intaga säte å Riddarhuset, J afseende på förre omständigheten, har Utskottet trott, att en Förmyndares eller målsmans befattning, för den omyndige, efter de derför 4© Utn o Junti. re i Lag bestämde gränsor, endast inskränker eig dertill, att bära omsorg för den omyndiges person och att sköta hans enskilda angelägen heter, som denne antingen för minderårighet eller för bristande urskiljning icke sjelf utan sin skada fötmår vårda.
Det torde icke kunna kallas en angelägenhet, som rör pupillen enskilt, att deltaga i nationalrepresentation och att der yttra sig i allmänna frågor; tvertom synes hufvudmannen, som derstädes för sin ätt intager säte, icke böra annorledes betragtas, än såsom ättens gemensamma ombud, och alldeles icke såsom förande blott sin enskifta talan, ehuru han för hvarje serskillt tillfälle icke kunnat i detta ändamål af slägtens medlemmar erhålla något formligt uppdrag, såsom i verkställigheten icke möjligt att åstadkomma, hvadan man funnit lämpeligt att, till afböjande af tvister och vidlyftigheter, en gång för alla stadga, att denna Ombudsmannabefattning skulle tillhöra den äldsta manliga afkomling af äldsta grenen i hvarje slägt.
Om dessa grunder äro rigtiga så föijer ock deraf, att Förmyndare och målsmän, som utgifva Fullmagt till annor person, att utöfva den omyndiges representationsrätt, vid detta tillfälle icke mera uppträder såsom vårdare af pupilens enskilta rätt, utan såsom en person hvilken handlar å slägtens vägnar i en allmän angelägenhet, men hvartill, enligt hvad här ofvan blifvit utredt, hans befattning icke på något sätt berättigar honom, hälst det icke kan påstås att den omyndige hufvudmannen till sine Den 3 juna. enskilta fördelar något lider derigenom, att ättens plats på Riddarhuset står ledig.
Beträffande åter förbudet för Cessionant, att fullmagt utgifva, har Utskottet vid införandet af denna föreskrift endast tillämpat den allmänt antagna regeln, att den som sjelf ej har någon rätt ej heller kan öfverlåta den på en annan, och har Utskottet i båda förevarande händelser ansett den omständigheten, att antingen den omyndige eller Cessiocanten vore den enda af sin ätt icke förtjena något serskildt afseende till undantag från en allmän grundsats.
Utskottet har trott, att såsom princip borde antagas, det en och samma person icke finge på två sätt deltaga i Nationalrepresentationen, helst han i annat fall skulle erhålla en fördel framför sine öfrige medrepresentan* ter, som icke med något gilltigt skäl kan försvaras.
Och ehuru i afseende på Herr LandtMarskalken och Talemännen för de trenne öfrige Stånden, ibland hvilka den för PresteStåndet kan vara och äfven för närvarande är Adelsman, det velat erindras, att dessa persöner i egenskap af Talmän, icke hafva någon röst i det Stånd de anföra, hvilket måste medgifvas; likväl och då det icke kan bestridas, att en Talman äger flere i lag gifna anledningar att verka på besluten, serdeles då man ihogkommer hans deltagande i Talmäns conferencerne, der öfverenskommelse träffas huru målen skola behandlas och propositioner uppgöras, 42 Ben 5 Junit, samt hans skyldighet att leda Ståndets ofveri läggningar; och Talemannens inflytande p| besluten således torde böra anses vara åtminstone lika stort med en Ledamots, i synnerhet hos Ridderskapct och Adeln, der Ståndet vanligen utgöres af 4 å 500 personer; har Utskottet, på grund af dessa asigter, infört de nya stadganden, hvilka innefattas i 7:de §. af Förslaget.
Vid 8:de §. har Utskottet tillagt den föreskrift, stt om Adelsman som råkat i fiendtlig fångenskap och med främmande Öfveshets tillstånd vistas i Fäderneslandet, intagit säte å Riddarhuset, han då bör, i händelse någon sak der skulle förekomma, som angår den magt, emot hvilken han förbundit sig att ej bära vapen intill dess fred blifvit sluten afhålla sig ifrån att bevista de i ett sådant ämne förefallande öfverläggningar och beslut, vare sig in Pleno, Utskott eller Nämnd.
Grunden för detta stadgande har Utskottet hämtat derifrån, att då krigsfånge genom det löfte han i ofvanberörde måtto ifrån sig gifvit, skäligen kan anses vara i ett lika beskaffadt förhållande af beroende, som den person , hvilken med Tro- och HuidhetsEd emot främmande magt sig förbundit, och denne af gilltig orsak fått sig ålagdt att ej deltaga i sådane mål, hvilka kunna röra samma magt; har Utskottet, trott att enahanda förbud jemväl bor. de för hemförlofvad krigsfånge vara gällande - Ben 3 Junii. 45 Då det synts Utskottet behöfligt, att en pröfning föregick innan afkomling af utflyttad Adelsman i fjermare led än son, åter fin* ge inträda i utöfning af rättigheten att deltaga i National-representationens öfverläggningar om Rikets allmänna ärender, har sådant varit föranledt af dan omständighet, att en sådan afkomling alltid är född utomlands, och det således icke alltid kan inom Sverige vara kändt, huru dels hans eget, dels ock fadrens uppförande efter utflyttningstiden, varit beskaffadt; och då sådant i väsendtlig mån verkar på tillgodonjatandet af de rättigheter, en Svensk Adelsman tillkommer, har det synts angeläget, att förhållandet härutinnan blefve styrkt genom företende af Auctoriteters intyg från de Utrikes orter, der afkomlingen och hans Förfäder vistats, innan han å Riddarhuset får inträda, samt att dessa betyg varda till deras rigtighet pröfvade* Denna pröfning har Utskottet ansett böra uppdragas åt högsta Magten såsom rörande ett ämne af den mäst grannlaga beskaffenhet och hvarigenom en persons dyrbaraste Medborgerliga rättighet, den, att äga en röst i Nationalförsamlingen, komroe att bestämmas.
Pe af Utskottet i öfverensstämmelse härmed författade stadganden, igenfinnas i Förslagets 9;de §.
Enär RiddarhusDiregtionen, enligt Ridderskapets och Adelns beslut vid sista Riksdag pch hvari Utskottet för sin del icke finner anledning tillstyrka ändring, bör, äfven under Riksdagar, i sin befattning fortfara, samt Rid - 44 Den 5 Junii. darhusDirectionens Ledamöter synas af alla bäst vara i tillfälle, att på grund af de vid Riddarhuset förvarade Gene3logiska samlingar och de särskildta för deras completteran* de årligen inkommande förteckningar från Rikets Consistorier, meddela Herr LandtMarskalken de upplysningar i genealogiskt afsseende, som vid anteckningarne kunna erfordras; har RiddarhusUtskottet ansett det i 14 §. af iSiS års Riddarhusordning befintelige stadgande, att Herr LandtMarskalken skulle utse 3 ne Ledamöter af Ridderskapet och Adeln sorn, jemte 3'.ne RiddarhusDirecteurer, skulle under Herr LandtMarskalkens ordförande sammanträda för att börja anteckningen, såsom nu mera icke lämpeligt böra förändras sålunda, att RiddarhusDirectionen borde vid samma anteckningar ensam vara Herr LandtMarskalken till biträde; hvarförutan Utskottet, som funnit ali föreskrift i nu gällande Riddarhusordning sak-i nas, huru förhållas borde i händelse olika meningar emellan de antecknande Ledamöterne uppstod, låtit i litte §. inflyta ett särskildt bud derom.
I öfrigt har Utskottet sökt att på ett mera tydligt sätt än hittills i Riddarhusordningen skett, uttrycka hvad med anteckning förstås och huru dermed bör tillgå.
Såsom en brist i nuvarande Riddarhusordning har Utskottet jemväl ansett, att någon föreskrift ej är meddeld, huruvida Herr LandtMarskalkens jemte de vid anteckningen biträdande Ledamöternes, och sedermera RiddarhusUtskottetg beslut i frågan om hinder
I Den 3 Junii, 45, för begärd anteckning vore af den beskaffenhet, att i händelse af missnöje, klagan deröfver finge föras och hvarest sådan borde anmälas.
Dylika frågor kunna likväl uppkomma och närvarande Riksmöte har lemnat exä empel derpå, att de Herrar hvilka verkställte anteckningen icke ansett sig kunna utlemna Pollet åt en person, som derom gjorde anhållan, utan blef frågan af Herr LandtMarskalken i Ståndet anmäld och der afgjord.
Utskottet har derföre uti en ny §. under N:o 18 föreslagit huru i dylika fall borde förfaras, dervid Utskottet dock ej gjort det tillägg, att de beslut Ridderskapet och Adeln i sådane mål fatta, icke må såsom prejudicat anses eller framdeles kunna i sådan egenskap åberopas, hälst det i annat fall möjligen skulle kunna inträffa, att genom dylika beslut en Codex bildades, sorn vore för de fleste Ståndets Ledamöter okänd och hvarigenom förklaringen öfver eller tillägg i RiddarhusOrdniogen kunde uppkomma på en väg, som vöre stridande mot det sätt, hvilket för dylikas tillvägabringande redan finnes föreskrifven.
Stockholm den 9 Maji 1823; På RiddarhusUtskottets vägnar C- G. Spens. N.
Snoilsky. 46 Oen 3 Juni i.
Fårfla Afdelningen af Riddar husOrdnirtgeil i eller angående utöfningen af Ridderskapetg Och Adelns representationsrätt under Riksdag. i §— Se i §.
j 181s års Riddarhusordning. få Riddarhuset eller vid Ridderskapets Och Adelns sammankomster under Riksdag, äge hvar och en introducerad ätt, efter den vid i8oy års
Riksdag stadgade nummerföljd > Säte och Stämma, på sätt denna Riddarhusordning föreskrifver. §.2*
Se 51 §. första pe^ riodedi Hvad som till Introductions vinnande fordras, är i Kongl. Förordningen den 8 Maji 1775 och Kongl. Brefvet den 11 Februarii 1800 bestämdt; äfvensom att den, som af Kongl, Majit blifvit till Greflig eller Friherrlig värdighet upphöjd, eller med Adelskap benådad men inom .tvenne år efter utnämnandet ej hat? sig till vinnande af Introduction å Riddarhuset! anmält, har all vidare rätt dertill förlorat, så framt ej Kongl. Maj:t täckes genom serskild
Nådig resolution den försutna tiden återställa. §. 3. _ Se 9 §.
Alla de Commendeurs ätter^ hvilka till - Den 5 iJuni, 4 f kommit före den dag, då den nu gällandeRe geringsFormen blef af Kongl. Maj:t och Riksens Ständer fastställd, äga s 11 bibehålla det högre säte å Riddarhuset, som dem blifvit lör detta tillagdt} men under ingen förevändning må hädanefter någon n heller någon ätt ur sin §■ 4. i\Ha Allernativet. i;o.
Stamfader för en ätt är den, som samma ätt på Riddarhuset börjat.
Ättemän är hvar och en af ättens värdighet lagligen delagtig blifven och dessutom hvarje manlig bröstarfving af ättens Stamfader, så snart han sjelf är introducerad Svensk Adelsman, och ättens värdighet ärfva kan.
Hufvudman -är den ättemän, hvars ättegren, från och med eget led till och med Stamfaderns barns led i hvart och ett varit och är äldre, än någon af de öfrigas.
Fjermare eller yngre i Ätten är den ät - f sådan ätt bildas, ej ordning flyttas. § 4' 2'. dra Alternativet. 2 §< Till undvikande af ali irring ättemännen emellan, hvilkendera för ättens hufvudman bör anses* skall, såsom förr varit vanligt, äldste sonen, och efter honom hans äldste
Sön, och så man efter man, så länge någon lefver, som ifrån äldste sonen ifrån manslinien härstammar, alltid vara ättens hufvudman, men derefter närmaste ättemän af äldsta qvarlefvande grenen, och hans manniiga efterkommande, på lika sätt efter hvarannan.
För de i senare tider, före 48 Den 5 Junii. teman, som sednare, eller icke utan fleres bortgång', kan blifva hufvudman, närmare eller äldre i ätten den sorn förr skulle blifva det. 2:0 Undantag härifrån uppstå inom de Ätter, hvilkas då för tiden varande hufvudmän före den 6 Junii 1SC9 blifvit, jemte större eller mindre del af slägten, och med serskilt stadgad arfsordning tili Friherrlig eller Greflig värdighet upphöjde, hufvudmannarätten förden ätt,som utgörslägtens icke upphöjda del, är blifven tillagd den ättemän, som, af de enligt diplomen i lägre värdighet qvarblifvande, var närmast den eller de, hvilka i den högre inträdde och förblifver inom nämnde parsons gren till dess den utgår; annat undantag utgöre den ättemän, sorn antagandet af den nu gällande RegeringFormen af den 6 Junii 1809 till Greflig eller Friherrlig värdighet upphöjde ätter, kommer hufvudmanna- rättigheten för, de yngre och icke till högre värdighet upphöjde ättegrenar, att gå i rät neda stigande lineapå svärdssidan från den, hvilken nu hufvudman är; men de öfrige ättemän, af de till högre värdighet upphöjde, att stå såsom expectanter, till dess deras ordning i den högre värdigheten inträffar.
Hvad åter vidkommer de ätter, hvilka, efter RegeringsFormens antagande, blifvit med Adelskap eller Greflig, eller Friherrlig värdighet förlänte, så förhålles med dem efter det, som i RegeringsFormens 37 §, finnes stadgadt. 10 §.
Efter hufvudvud - Den 5 Junii'.
.49 isöm mera a q en särskild ätts värdighet ärf Va kan.
Hail räkne sig, i afseende på Säte Och Stämma å Riddarhuset, till den ätt från hvars Stamfader han närmast härstammar, samt enär denne varit gemensam för Hera af dessa ätter, till den sorn främst på Riddarhuset Sitter» 3:0
Uti ytterligare utveckling af ofvanstående följer således: att hufvudmanekapet för de äldre Adliga; Commsndeurs, Friherrliga och Grefliga ätterna äffvas efter förstfödslorätten, uti rät nedstigande linea på Svärdssidan.
Att utaf de med stadgandet af serskilt ArfsOrdning före deli 6 Junii 1809 till högre värdighet upphöjde ätter är Hufvud - man för Adlig ätt, sorn till Friherre upphöjd blifvit och introduction erhållit, tillträda närmaste ättemän, derest sådan finnas hufvudmannarätt för Adelig» ätten.
På samma sätt förhåiles äfven när Friherre till Greflig värdighet upphöjd blif* vit: dock iagttage6 alltid härvid hvad 2 §ö serskildt föreskrifvért Bil. tili Ridd. o.
Pr. V Band. 4 56 Dch 3 Jutiii. man den, som äldst äf af dem , hvilka i värdigheten inträdt, och ättemän alls de, till hvilka hans rätt, eller nämnde värdighet, öfj vergå kan.
För den icke upphöjde delen af slägten tillkommer åter Hufvudmanakspet den, sorn artingen sjelf var närmast af de, när upphöielsen skedde, qvarblifvande ättemännen, eller tom äldst
Sr af en sådan persons gren.
Först efter denna kan platsen intagas af de i sig sjelf äldre grenar, sorn genom yngre bröstarfvirgar af dera, som beklädt den högre värdigheten kuni na hafva uppkommit; och bufvudmansk apet bestämmes då alldeles sorn i de äldre ätterna.
Att för de sedan dfB 6 Ju"ii 1803 tillkomne atter är hufvudman den, som enli nt 37 § i Rt geringsFormen ättens värdig - Dal 5 Junin St het innehafver och Stamfadrens aila öfriga manliga bi östarlvingar stå, de ofrälse såsom expectanter, och Adels» männen såsom ättemän^ att vid hufvudmannens död, efter hvars och fens ålder i ätten, ärfva dess värdighet»
Ått om, enligt gällande stadgar hilfvudmanskäp för mer än en ätt tillfaller enoch samma, då må den ätten, som efterstå Sätet på Riddarhuset äger, anses såsom , irinebegripen, éå framt ej andra ättemän finnas, än de, som tillika ärö det af den främre ätten.
Ärö åter andra lefvande grenar af den tillfallande ätten, må val tlé öfvannämda hufvudmanskapen anses förenade äf den, sorn värdigheterna förenar; men deras fränder vare ättemän, enligt i och 2 mornelitet af denna §• hvaf Den 5 Juniii, och en af den ätt, från hvars Stamfader han närmast härstammar.
Att hufvudman hvil-" ken förenar flere adeliga värdigheter, såsom i detta 3;dje mo-i mentet säges, må utötva sin rätt endast för den ätt, som främsta Sä*et på Riddarhuset äger, §. 5- — Se 3 §, När Riksdag hällas skall, 5ge huFvud* man, som vid den första eller andra af d® anteckningar hvarom nite och i*:te § §, handla dertill sig anmäler, ovilkorlig rätt, att säte för ätten intaga.
Har hufvudmannen vid andra anteckningen sig icke anmält, åge annan ättemän simma rä.t och bland flere den, som är Hufvudmannarätten närmast.
Har någon Arteman icke haller sig anmält, må säte för ätten intagas af Fullmägtig, sorn sjelf är af introducerad ätt och sorn Hufvudmannen eller den hans rätt utöfvar, på sätt här nedan föreskrift ves, förordnat.
Under Riksdagens lopp var® Hufvudman, Ättemän eller Fullmägtig, som sig först anmäler berättigad > att säte för ätten intaga.
Af de som på en gång sig anmäla njute hufvudman framför ättemän, hufvud-* snanoarätten, närmare Ättemän, framför fjerma* Den 3 Juntti re, samt Ättemän framför Fullmägtig före» träde. §, 6* „ Se 4, 7 och S §•
§. samt en del af id
Fiån rättighet stt äga säte och stämma på Riddarhuset vare de personer uteslutna, hvil* ka enligt i8 §. i Riksdagsordning icke kunna såsom Riksdagsmän i något Stånd godkännas.
Lag samma vare med bysatt person- Är Ådelsman, hvilken för nesligt brott blifvit inför
Domstol tilltalad, genom behörigt utslag» som dock ej ännu vunnit laga kraft, förklarad* antingen till straff skyldig eller med mer ära halfva bevis, besvärad, så att domarea funnit saken böra til! framtiden lemnäs då den kunde uppenbar varda» då vare han intill dess sam* ma Utslag lagligen upphäidt blifvit, från Rid* dårhuset utesluten.
Ej må Fullmagt antagas* derest ulgifvaren icke fyllt 21 ir, samt i öfrigt är till säte och stämma på Riddarhuset berättigad.
Får hufvudman enligt denna Riddarhusordning icke utgifva fullmagt, inträde närmaste ättemän» på hvilken sådant icke inträffar för tillfället i full hufvudmannarätti finnes ingen sådan vare då ättens plats på Riddarhuset ledig, §. 7* — Ny Si Är Adelsman t något annat Riksstånd röstägande ledamot, eller Taleman, eller är•lian LandtMarakalkj då må han föx den-Rike - S4 Den 5 Junii, dagen hvarken sjelf eller gerom Fullmägtig sin Riksdagsmannarätt på Riddarhuset utöfva. §. 8»
Se sista delen af 11 §. samt den t 2 §.
Är Hufvudman utrikes rest antingen i Konungens ärender, eller med vederbörligt tillstånd för enskildta angelägenheter, vare hans rätt bibehållen att full magt utgifva.
Adelsman, som fått Konungens tillstånd, att gå i främmande Herrskaps tjenst, eller att sig emot främmande Öfverhet med tro- och huldhetsed förplikta, oagtadt han fast egendom eller embete här i Riket innehafver, äge, så vida han för sin person här i Riket skattskrif-, ven är, rättighet att säte på Riddarhuset inta ga j dock em någon ssk förekommer der, som angår det Herrskap i hvars tjenst han är, må han ej få öfvervara hvarken pfverläggningarne eller beslutets fattande» hvarken in Pleno, Utskott eller Nämnd.
Med Adelsman, som är i fiendtlig långenskap och med främmande öf~ verhetstilistånd vistas i fäderneslandet vare lag samma i afseende på det herrskap, mot hvilket han sig förpliktat. §. 9. _ Se 13 §.
Flyttar Adelsman sitt bo och hemvist utrikes, på sätt 32 §. i 1723 års adeliga privilegier omförmäler, kåfve han och hans efterkommande, sorn utrikes äro förlorat säte och stämma bland Ridderskapet och Adeln, än - Dgi 5 Junii.
55 skönt han eller de fast egendom har 1 Riket iga.
Inflytter i Riket sidan adelsman åter eller hans son och lagligen styrker, att hans förbindelse emot främmande herrskap upphört, samt att han med ny tro- och huldhetsed emot Konungen sig törpligtat, då må han af det utrikes vistandet icke vara hindrad, att inträda i alla rättigheter såsom Svensk Adelsman.
Afkomling i fjermare led anson, af dea inflyttade Adehmannen, må icke återfå sin rätt till säte och stämma på Riddarhuset förr, än han dertill erhållit Konungens serskildta nådiga tillåtelse, samt i öfrigt företedt sådane be-< vis, som här ofvan foreskrifne åro^ 6. ig, _
Se första delen *f 11 §,.
Adelsman, sorn utur Riket afvikit, häfver förverkat rättighet till säte och stämma på Riddarhuset.
Återkommer han, utan att blifva till brott förvunnen,, inträde han i alla si.; na förra rättigheter., §. 1 u —..
Se 14. §..
Så snart LandtMarskalk, enligt 52 §. af Regeringsformen och 23 § af Riksdagsordning gen blifvit af Konungen i nåder utnämd , och af de 2tne äldsta nårv*tande Grefvar, till hvilka Kongl. Maj:t honom öfverlemnar, till Riddårhuset beledsagad, emottages han derstädes
Vid ingången af RiddarhusDirectionen, Ric|-- (JarhusSecreteraren och de öfrige till Riddarhus* JDen 3 Jami.
CanzFet hörande personer.
Derefter satnmsmd träder dsn följande dsgen å utsatt timma, efter fö.egsnget anslag RiddarhusDirectionen under LandtMarskalköos ordförande, för att förrätta anteckningen.