Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är alltför möjligt och - Den 7 April f. mi och nästan säkert, att äfven med lemnad tillräcklig tid, och utan band aT någre i förhand gif. ne anvisningar för behandlingssättet, skola stora brister och ofullkomligheter uppenbara sig i resultatet af Utskottens arbeten, då ,tillämpning af den sanna erinran uppkommer, att nya idéer icke kunna lefva utan nya organer.
För min enskilta del erkänner jag uppriktigt, att med oinskränkt god vilja, blifver det likväl linder närvarande tids omständighetet, må han. da med oöfvervinneliga svårigheter förknippadt, att vinna de efter min öfvertygelse nyttigaste resultater 3 och alldeles omöjligt blifver det ålminstone, uppfylla alla de olika fordringarne, tilläfventyrs sträckta någon gång utöfver Verkstallbarhetens gränsor.
Det dyrbara förtroendekall, att få deltaga i rådslag om ett Folks vigtigaste angelägenheter, ingiiver hos mig lika mycken fruktan sorn upphöjelse: föremålets vigt vill nedtrycka en sjelftständighet i tankar och begrepp som dessemellan förmått hålla sig uppe^ ty för mig ligger öppen den Stora moraliska ansvarigheten för hvarje obetänkt förslag.
Vöre ej mitt nit för Fäderneslandet ännu större än min fruktan, så tillstår jag gerna att jag skulle finna mera trahquilitet af ett ogillande, än af ett bifall till mine åsigter, uti desse angelägenheter; men det rum jag ibland Höglofl.
Ridderskapet och Adeln fått intaga vore än mera oförtjent än det är, om jag vägde mina begrepp eller mine yttranden om rätt och nyttigt, efter det större Bil, till Ridd. o. Ad, Pr, III Band. £ Den 7 April e. ml eller mindre bifall, jag tillfälligtvis deråt kua* de bär förvärfva.
På grund af hvad jag sålunda tillåtit mig vördsamt anföra, hemställer jag, att Herr Friherre Björn/ljernäs Förslag må till Stats- och BancoUtfkvtten r ernit feras, utan att St/61/as af någon utaf Högloft.
Ridderfkapet och Adeln besluten fåre fkrijt för målens handläggning inom Ut (ilott en.
Bilagor till PleniProtQcollet för den 7 April, eftermiddagen.
Herr Bruncrona^ Gujiaf Adolph; Frånvarande den stund Herr Tham den 4 i denna månad uppläste sitt anförande mot mina anmärkningar rörande Finska handeln, torde det mig tillåtas, att med anledning af detta anförande ytterligare i ämnet utlåta mig, hvarvid äfven jag lika med den värde
Talaren kan försäkra^ att endast nit för det ali- • 1 Deh 7 April e. ni. ii 5 »länna bäst* varit min vägledare.
Mina ådagalagde grundsatser och deras följder forde vara en borgen, att predilscbon för Finland ej hos mig kunnat koftnna i fråga, om än någon drömbild i fen aflägsen dunkel framtid eller minnet af en för detta kär hembygd skulle sökt förleda mig till deh önskan, att det lilla som återstår af ett samband, fordom öfver 6oö år på det fästaste sätt knutit, icke skulle äfven fullkomligen upplösas.
Jag har blött äfsett
Sveriges verkliga fördel insn sträfvande till samma mål kunna medborgare hafva olika åsigter, och det är möjfeligt ätt jag misstagit mig. jag sökte dock endast egenteligen visa itådan af det hastiga icke successiva afbrott af handeln med Finland, som Friherrre Wrangel föreslagit.
Lika med Herr Tham har jag ansett att genom Tullförhöjning de vahror borde utstänn gas, hvilka Stockholm kan erhålla från inhemske provincer, n1en att denna åtgärd borde Vidtagas Småningom allt efter som ersättningstiilgångarne ökades af inhemske varor till fyllande af och relatift till Hufvudstadens behof.
J»g har således ej yrkat på Finska handelns fortfarande längre, än så länge den be-' höfves eller sä vida den bereder Sverige afsättning af dess egne producter
Och tillverkningar.
Men jag upprepar att dess hastiga totaia inställande skulle dels för de mindre ' bemedlade af Stockholms Invånare hafva de betänkligaste följder, hvaraf den fattigaste delen äfven vid nu varande lägre pris blifvit med ved af Kongl, Majit understödde^
Den 7 April e. ml dels till betydlig del verka på Stockholms handelsrörelse till skada ej mindre för Stadens' handlande än för omgifvande orter, hvilka vid en förminskad Stadens välmåga och deri* genom äfven aftagande folkstock skola röna äfven mindre afsättning på sina produeter.
Den öfverklagade Finska öfverbalancen harej hindrat Stockholm, att enligt uppgift i HandelsTidningen, om mitt minne ej felar, vara den enda Svenska Stad, som med öfverskott exporterar och det betydligt.
Anmärkningen angående Nederlagsvahrorne äc väl i så måtto grundad, att de icke utgöra Svensk produet, men månne det i all händelse ej är en stor fördel för Sverige, att dessa vahxor afhämtas derifrån, i stället att Finnarné, för hvilka det är likgiltigt af hvilken de erhålla sina förnödenheter, med afseende blott å beqvämlighet och pris, skola tvingas taga d^m directe frän produetions orten eller få dem sig tillförde af Nationer, som ej utestänga deras vahror?
Detta synes så mycket mera gälla, som största delen af dessa vahror torde tillhöra Svenska medborgare, hvilka genom betalning af Finska afnämare, ej allenast sättas i tillstånd, att betäcka den skuld, som uppkommit genom vahrornes inköp af utlänningen, utan ock skörda betydlig handelsvinst.
Uppgiften af en underbalance af 560,690 R;dr 7 sk. 7 r., äfven med det kanske origtiga uteslutandet från Svenska handelsvågens credit af de exporterade Nederlagsvahrorne, tål någon rättelse} ty om Tullinkomsten 8i34°4 R;dr 20 Den 7 April e, m. 117 *» \ sk. 6 r., såsom en behållen vinst ej mindre för Statsverket än för landet tillägges samma Credit, så återstå endast 47y,285 R.dr 36 sk, 1 r., hvaraf åter böra afgå handels- eller Corn. mbsionsvinsten, på afgångne nederlagsvaror, talrika Besättningars och passagerares provisioner och förtäringar, värdet af oangifnevahror och den Finska import som med vinst å-i ter till utlänningen exporteras, hvilket tillsam-j mans måste utgöra en betydlig del af förestående saldo, men endast gissningsvis nu skulle kunna bestämmas.
Under namn af provis:on, hvarmed hvarje person, får vara försedd, som till Finland öiverreser, afgå i synnerhet bränvin, Socker och CafFé, som lördelt på många tusende personer icke bör vara obetydligt
Utländskt jern är till införsel i Ryssland förbjudit, men jern med Finska Bruksstämplar få efter Finlands införlifvande med Ryssland dit infpras.
Införsel i sednare tider af andra Länders klädesfabrikpter och inrättande af egne
Fabriker hafva i Finland redan minskat införskrifning af Svenska kläden, hvadan följden varit, efter hvad man för mig uppgifvit, att flere klädesstolar i Norrköping blifvit overksamme} men då Svenska klädestillverkningen nu mera hun-; nit en större fullkomlighet tror jag, om införseltullen i Finland mot en motsvarande förmån kunde nedsättas, ännu betydlig afsättning 13 S
Den 7 April e, m. borde kunna påräknas.
Finska Sockerbruket hafva, så vidt jag kanner, upphört med till*e t verkning, hvarigenom Sockerimporten från Stockholm blifvit liflig och sorn märkeiigeq skulle ökas om äfven hvad Socker och Sirup angar nedsättning af Finska tullen å desse varor kunde utverkas.
Skulle nu genom en hämmad handelscommunication med Finland hvarken Jern, Kläde eller Socker mera tagas från Sverige, skulle äfven den af dep värde Talaren framställde grundsats godkännas, att utländska fabrikater till Sverige bor; de få införa om de kunna afyttras till bättre pris än de Svenska, en grundsats alldeles stridande mot den sorn blifvit yrkad i afseende å Finska handeln, och hvars tillämpning vore än mindre förmånlig, emedan här är fråga icke om rå utan förädlad vahras införande, sg blefve följden deraf Fabrikernes undergång och Sfädtrnes aftynande; och sorn Svenske
Landtinanden ej har annan afsättning för åkerbrukets och ladugårdens alster, än väre egne städer så skulle genom sädaue emot
Städerneg interesse vidtagne åtgärder t-andtmannen sjelf slutligen ekla deras ahyning och undergång.
Med åberopande af den värde Talarens egen träffande liknelse i ett annat ämne vågar jag derföre erinra att om Samhällskroppen skall bestå böra lemmarne icke genom ensidige å~. sigter afundas hvarandras fördelar, emedan de bero af hvarandra och fördelarne efter en fullständig calcul äro gemensamme, under ledning och jemkning af en vis och omsorgsfull Styrelse.
Dm 7 April e. m. ng
Äfven oaktadt de klokaste beräkningar kunna införselförbud eller sorn leder till detsamma hög tull skida det land, hvars iotere^
Se man dermed åsyftat.
Denna product, som i Sverige småningom i den grad fallit-, att den i Finland de sednare åren gällt t å 3 R;dr
Banco mera än härstädes hade med tillägg af fragt äfven tullfritt ej med förmån kunnat h i t töras.
Tvärtom öppnades för Sverige afsättning på Finland hvilken ock. till någon del ägd: ruin år 1821, och hade med än större förmån år 1822 kunnat fortfara, då Rågtunnan uppgick ända till 9 ä 10 R:dr Banco, om icke Finska administrationen med iakttagande af reciprocitet höjt tullen iden mån, att Svensk införsel af Spannemål måste afstanna.
Jag medgifver dock att i goda år fri Spannemåls införsel från Finland vore vådlig eller då Finnarne till det i Sverige gällande pris kunde försälja Spannemål, emedan efter exportation af egne förråder de ägde öppet fylla sina behof med
Rysk säd, hvarigenom ett altför stort öfverskott kunde hitkomma Huru Handelsvågen deraf tyngdes vittnar 1819 års Finska handels import, ehuru behofvet visserligen påkallade den.
Hvad beträffar den Finska veden bör jag nämna, att jag hört i Finland många, äfven af dem som ägt inflytelse på dess allmänna hushållning, vara af den tanka, att dess export på Stockholm af ved borde framdeles iosk,rä»-~ kas om ej alldeles förbjudas, på det skogar ne 120
Ben 7 April e. m. vid kustörne, redan af denna handel försvagade eller till en del försvunne, icke matté ytterligare förstöras, hälst efter alla afdrag, huggningskostnaden knappt blifver Skogsägaren ersatt.
Vid detta förhållande och, oberäknadt Stockholms ofvan anförde fördel s hade jag trott, att då genom Finsk veds införande Svenske skogsma besparas till ädlare användande, såsom kolning för Bergverken, samt aktning af Storvirke, Bjelkar, timmer, plankor, bräder tjära och siöjdevirke, Finska vedhuget för Svensk räkning icke borde å Svenska sidan helt och hållet afböjas, så länge det å den Finska medgifves emedan genom dess utestängande från concurrence och deraf förorsakade stegring af vedpiset
Svenska skolarne skulle för mycket ålnäs till det sämsta bruk deraf kan göras.
I det förstånd Herr
Tham tagit min mening angående förmån, att med BancoSedlar lösa Finska varor har han visserligen rätt.
Men jag har förutsatt, såsom förhållandet är, att desse sedlar för varor, sorn Stockholm ej ännu kan från Finland umbära, öfvergå till detta land till godtgörande af dess öfversskott i handelsväg.
Växlar dragas ej heller alltid på verklig behållning utan på credit, hvarvid ränta från lyftning6dagen beräknas och sådant måste förhållandet vara om ej handelsvågen står jemt eller sjunker till Trassentens Fäderneslands fördel, ty växlar, dragne på annan ort än der skulderne blifvit gjorda till betäckande af dessa skulder, förflytta endast tillgången, och om Finska varor genom vexlar 4 Den 7 April e, m. 121 på Petersburg, Hamburg eller London skulle betalas har i samma mån tillgångarne på desse orter iörminskats.
Det är vid jemmörelsen af dessa fall jag ansett för Staten bättre, att vårt creditmynt utan ränta utgår, än att en credit skulle öppnas, hvilken tärde genom en löpande ränta, som med nya vexlar eller varor skulle godtgöras.
Det Svenska mynt, som således äiligen utgår återkommer, i den nion rörelsen inom landet icke qvarhåller detsamma, för att användas antingen till uppköp af utländske vexlar på vår Beurs, till skulders betalningoch varors inköp eller genom arf och inflyttningar, hvilket synes be visas af den i Finland äfven radande penningebrist, hvartill saknad credit icke uppgifvas såsom orsak.
Finsks administrationen har till undvikande ar agiotage, som emellan g;r,e landers olika myntrepresentatäver med vacklande värde måste äga rum, och det beroende, hvari Finland, genom Svenska Sedel„myntets gångbarhet, i financielt afseende befinner sig af en främmande magts åtgärder, sökt genom hvarjehanda' medel ehuru förgäfves uttränga det Svenska myntet.
Endast deraf borde kunna slutas till fördelen för Sverige af detta sedelmynts circulation i Finnland, så länge metallisk realisation ej blifvit verkställd.
Valett ökadt röreisecapital, men deremot coursens betydliga stegring, sorn i stället bör förbättras «> J?2 Den "f April e, rn. genom BancoSedlars credit äfven utom Sverge.
Ml hända har jag origtigt sett saken, men jag har dock. trott mig böra utveckla grunden för min anmärkte framställning.
Sluteligen får jag i ödmjukhet förklara, det jag hyser fullkomlig tillförsigt till Regeringen, att den samma med allmän öfvers gt
Qch noggrann beräkning af det helas förmån skall elter omständigheterna vidtaga de åtgär* der, som vid utgången af närvarande tractat rörande Finska handeln leda till det för Fäderneslandet lämpligaste och lyckligaste resuhat» på ämnet blifvit väckt har jag, såsom flere år i Finland anställd Svensk tjensteman, emedlertid trott mig böra meddela de upplysningar jag haft att tillgå qch de åsigter jag derpå grundat, utan att våga eller ens vilja påstå deras ofelbarhet.
Jag anhåller ödmjukeligen att detta anförande mätte åtfylja de öfrige i detta .ämne aflåtoe, N:o 2.
Då en värd ledamot, Herr Friherre Wirsen i sista pleno, framställt flere anmärkningar vid StatsUtskottets utlåtande öfver Rik’ Sens Ständers Revisorers berättelser, för Rtevisiouerne af åren 1820 och 1822, jemte ser - Deri 7 April e, m, x23 sktldfe omdömen om Reyisorernes åtgärder, sorn, till återremiss, af detta utlåtande föranfedt, lärer det icke anses obehörigt att jag, 50m deltagit i båda dessa revisioner, och der framställt ärenderna till beslut, ingår i yttrande öfver en del riu gjorde anmärkningar, sehlan jag kommit i tillfälle att derom inhämta närmare kännedom» ehpru, kanske öfverflödigt, då StatsUtsROttet nogsamt lärer utveckla skälen för dess gillande af Revisorernes tillstyrkanden ; inskränkande jag rnig, till de hufvudsakeligaste anmärkningar der saknad tillgång till handlingar och upplysningar icke för yttrandet, lägger hinder i vägen.
Deribland har först, och i synnerhet, den förekommit mig anmärkningsvärd, och som jag ansedt icke böra blifva obesvarad, den nemligen som rörer dispositionen af den, så kallade Åbofondeti, Visserligen obetydlig, till dess belopp, men af gå mycket större vigt, i anseeerrde till den framStäldte principen, att allmänna medel kunna i annan väg, och annorlunda än i, af Riksens.
Ständer föreskrefven ordning disponeras, och får jag, vid Herr Friherrens yttrande: ”att nemligen först efter elfva år blifvit anmärkning gjord vid den så kallade Åbofonden, som ehuru ej döljd för Ständers och Revisorers uppmärksamhet, blifvit vid 1822 års revision råiom fynd betragtad, upplysa, att då StatsContoiret , om denna fond icke iemnat Ständer eller Revisorer någon upplysning, i de till dem afgifne berättelser, eller ingått i5 för dem framlagde räkenskap r, hvaraf vill, synas att man snsedt denna fond icke tillhona 124 Den 7 April e. m.
Stanners eller Revisorers kännedom, än mindre deras dispssition, länder detta förhållande, dem till fullkomligt urskuldande, om de derom saknat kännedom, och ej förut uppmärksamhet fästat, som först efter lt års förlopp vid 1822 års revision, af läsningen af Konungabrefven föranleddes.
Det medgifves icke att, ifrån en i flere år, icke medhunnen granskning förbisedde anmärknings anledningar eller obegagnads rättigheter, kunna hämtas anledningar till påstående om derigenom eftergifne el* ler försvagade rättigheter, sora i flere andre förhållanden skulle verka till vida större skada, än i det mindre betydliga ärende som nu är föremål för uppmärksamheten ; man skulle då t. ex. kunna saga, au för det att Riksens Ständers Revisorer aldrig grsnskat NummerLotterimedlens disposition och räkenskaper, samt dispositionerne af de 1,300,000 som till militairebehofven blifvit Sjöförvaltningen och KrigsColUgium årligen öfverlemnade, skulle all granskningsrättighet vara försvunnen, för det att Revis.orerne icke till begagnande deraf erhållit någon föreskrift eller sådan granskning medhunnit.
Jag saknar icke anledning till den förmodan, att åtminstone vid andre förvaltande verk, Riksens Ständer eller deras Revisorer skulle ännu kunna finna så kallade fynd, hvarvid, i anseende till dispositionen af allmänna medel, nationens rättighet ännu icke blifvit begagnad, hvarå representanterne, blygsamme i sine anspråk, under de menlösa tiderne, icka alltid gjort sina rättigheter gällande, förmodeligen i förtröstan att genom de.n mindre nog - JDen, 7 April c. mi 125 grannheten, förvärfva ytterligare trygghet, för deras til godonjutande i allmänhet; men, deraf föijer icke att rättigheter blifvit eftergitne, för det att deras begagnande blifvit uppskjutit, och lyckligtvis kan ett tigande ConstitutionsUtskott blott befria ifrån ansvar, men aldrig, genom tystnad, i constitutionella förhållanden verka någon rubbning.
Jag föranledes till denna reflexion af den värde anmärkarens eget tilikännagifvande, att han, i egenskap af StatsSecreteiare contrasignerat Konungens nådiga Bref, i afseende på Åbofondens disposition, utan att någon anmärkning dervid blifvit af ConstitutionsUtskottet gjord; och ehuru jag, sorn högaktar Friherre Wirsén äfven för dess nitälskan för Riksens Ständers con3titutionelle rättigheter, visserligen icke fäster någon erinran vid dess, ifrån min skiljaktiga åsigt, i afseende på d’spositionssäftet af ifrågasläldte medel, kan jag likväl icke undgå förklara, det jag anser ett godkännande af administrativa åtgärder icke derifrån kan hämtas styrka, att deremot icke blifvit af ConstitutionsUtskott anmärkningar framstäldte, alij dramiast al 1812 års Riksdags ConstitutionsUtskott, som 6ynts mig lika så litet tjena till eftersyn för ConstitutionbUtgkott, som samma års Riksdag till eftersyn för de efterföljande, hvarjemte, och i anledning af det anförda yttrandet i Konungens förenämnde nådiga bref, att nämligen ”detsamma icke innehåller att ifrågavarande
Åbo fond är att, såsom Statsverkets tillgång anse, jag får yttra den tanke, att så vida detta nådiga bref innehåller dera 126
Den i April e, ni.
Mening att andre tillgångar kunna finnas i StatsContoiret än Statsverkets, och medel be
Då obestämda, kanske tvetydiga föreskrifter i vära grundlagar) i tillämpningen af comrnandomål och allmänna, hushållningsärender, stundom föranledt tillden Utsträckning man icke förmodadt, och hvarå man äfven vid denna Riksdag, i den väg, det är den enskilte Representanten tillåtit, fästadt uppmärksamhet lemnar detta förhållande en så mycken större tillfredsställelse deröfver att Nationens rättigheter till disposition af allmän-?
r.a medel* och oinskränkt redofordrande för deras användande äro i Grundlagarne så tydeligen bestämda att ingen tvetydighet kan öppna anledning för yrkande af Rcrgeringes deltagare de deri, annorlunda än i följd äf Standernes genom hufvudtitlarhe i RikgStaten föreskrifnd dispositioner, sorn vid hvarje Riksdag kunna, till belopp och föremål undergå förändring.
Vid Herr Friherre Wirséns erinran att Åbofonden torde böra vara att tillgå, i afseende på möjlig fordringsliqvid Sverige och Ryssland emellan, får jag yttra den tanke att det vore äfven så önskligt som formonligt om etoot denna obetydliga Summa Sverige kunde lå sina betydliga fordringar af Ryssland godtgjorde som i alla fall kunde utgå af Statsinédleri mea att, sedan vid alla Riksdagar odi Den 7 jpril e, ml ailä revisioner efter sista Regementsförändringen anmälanden hos Konungen blifvit gjordé och förnyade otti de flere hundrade tusende Riksdaler, som Statsverket och allmänna Magazinslnrätfningen äga i utestående fordringar i Finland, utan någon åsyftad påföljd till liqvid så lärer väl vid nu varande iorhållande, i anseende till Åbofooden komma att förblifva och med gillande af Statsutskottets Betänkande i alla fall ingen annan underdånig anmälan hos Konungen vara lämpelig, än den som i Betänkandet innefattas.
Vid Friherre Wirséns yttrande att hvad sorti af StatsUtskottet blifvit föreslagit, i afseende på det mindre cred»tivets begagnande, icke vore öfVerenstämmande med ordalydelsen eller meningen af våra grundlagar, får jag med åberopande af innehållet af 63 §.
RegeringsFor-i men, erinra, att tydliga ordalydelsen af densamma upplyser att derifrån ej kan hämtas något hinder för hvad StatsUtskottet föreslagit, då densamma icke förvägrar natiotten kännedom om de oförutsedda händelser som kunna föranleda till dess begagnande, och det böc kunna uppfinnas en gräns emellan tvenne ytterligheter, nemligen emellan fullkomlig hemlighet och tillkännagifvande afdetailler, somt politiskt afseende kunde vara olämplige, och för ändamålet icke behöflige.
Det är icke sägdt» att vid affordrande af cteditivet, man nödvändigt skulle yttra, som i anmärkningen sägeSj att det behöfdes för att rusta emot den ellef den magt, men, deremot kunde, utan äfventyr, yttras att till Sjöförsvaret, utrustande dfl 128 r / Den 7 April c, nu af Linieskepp och Fregatter m. m. til! det efö ler det antal, elier till Landtförsvar i de eller de ändamål, m. m-, fordrades uppgifne summor, utan att detta kunde i politiskt afseende medföra några vådor, då medlens användande genom åtgärderne undanröjde och ppptäckte det så kallade hemliga som i alla fall icke kunde döljas, men hvarigenom likväl vinnes det af StatsUtskottet, åsyftade ändamål nemligen den ledning för kännedom om dessa me* d«ls användande i hvarje särskildt fall, som må finnas nödig
Det har förekommit mig ianseende till Friherre Wirséns yttrande, ”att hvarken till Fullmägtige, eller till Revisorerne, eller till någon annan, mellan Riksdagarna verksam autoritet existerar någon redovisningsskyldi ghet vare sig summarisk eller speciel för Konungens beslut och dispositioner; de som åtlyda Konungens beslut, äga att sig dermed verificera, oeh att för verkställigheten redogöra, och öfver behörigheten deraf hafva Riksens Ständer och Revisorer dess emellan ett gransikan ds inseende , som skull® detta yttrande innebära någon motsägelse emot det föregåen» •ds, men om meningen vore den, att i afseende på disposition sf creditiv, icke någon efterfrågan eller bedömraande af Revisorer melian Riksdagarna kunde äga rum, så skulle det väl vara en afvikelse ifrån de allmänna principer för granskning, som aldrig borde medgifvas af nationens representanter, hvilka äga, att, med beviljande af anslag, sammanbinda vilkoren, hvarunder det meddelas, Slut®*; Den 7 April e. m.
Slutligen, och i afseende på Friherre Wirsen* yrkande, att besparingarne på Hufvudtitlarne måge öka tillgångarne tili tredje Hufvudtiteln får jag, med erkännande af det obehagliga i representantens pligt att hämta skälen för dess yttrande, icke ifrån förmodan utan ifrån möjlighet, öppet förklara, att jig anser detta stadgande vara af största vigt, att den ena Hufvudtitelns tillgångar icke med en annans förblandas,, samt att verkan af en sådan sammanblandning skulle tillintetgöra det försigtig* ändamål med Stats» utgifternes uppförande på olika Hufvudtitlar, för skiljaktiga föremål, hälst den, af den värde anmärkaren, yrkade föreskrift att besparingen skulle få föröka tredje Hufvudtiteln. så kunde möjligen illuderas, att Hufvud* titlarne kunde anses undergå i det närmaste en amilganiation till aflägsnande ifrån det med deras inrättande afsedde ändamål.
Det ligger i öppen dag, den möjliga, ehuru icke förmodade händelse, att om den allfordrande tredje titeln framstäldte större behof, än tillgångarne medgåfvo, kunde ju utgifter på andra titlar inskränkas, blott till sådane, som icke medgifva uppskof, då alla årliga besparingarne utgingo och öfverfördes till tredje Hufvudtiteln, men om så skedde, blef följden likväl den, att vid en Riksdag skulle de öfrige titlar nes ökade behof, och för desamme fördröjde utgifter, för deras uppfyllande, fordra större anslag, i samma ändamål, eller ock öfverskotten å Statsverkets inkomster, emellan Riksda BU. till Ridd, a, dd.
Pr, IJI Baad, 9 Den i April e, m, garne blifva anlitade.
Af nu anförde skäl tillstyrker jag vördsamligen att vid Statsötskottets Betänkande äfven i denna del må få bero; anhållande jag att detta anförande må få åtfölja Friherre Wirséns anmärkningar till StatSr Utskottet, till dess närmare granskning.
De la dordie, Jacob: I följe af Herr af