Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag instämmer så mycket häldre med Herr Tham, som bifall till Utskottets förslag och afslag på Herr Tharas, skulle innefatta en förändring i ett redan fattadt beslut.
Jag förenar mig i hvad Herr Tham senast yttrat samt begär proposition derå.
Min mening har varit, att intet bestämdt minimum må fastställas för lån på Actier och Publika Papper, åtminstone så länge Canal-Actierne ej få belånas med mer än 16 och f procent.
Jag hemställer likväl, huruvida något serskildt förbehåll bör tilläggas, i anledning af Ridderskapets och Adelns förut fattade beslut att Götha Canal-Actierne framdeles kunna till högre belopp belånas.
Jag tager mig blott friheten erinra, att rubriken å Utskottets Betänkande utvisar, det man med hela denna inrättning åsyftat en .Discont för handeln och den större Rörelsen; och jag hemställer, huruvida det härmed kau stå tillsammans att utgifva lån till mindre belopp, än åtminstone 1000 R:dr.
Den 7 December e. in. Herr Hjerta:
Det synes som Herr Cederschjöld icke öfvervarit öfverläggningarne om detta ämne från början; ty det hade i annat fall varit honom bekant, att den af Utskottet uppgjorde rubrik för ifrågavarande låneanstalt blifvit förkastad.
Hvad sjelfva saken angår, skulle det vara hårdt, om de, sora hittills haft rätt att belåna sina actier och papper till ett nästan obegränsadt minimum, eller 5o R:dr, nu skulle sättas i en annan cathegori och kanske helt och hållet betagas lånerätten.
Jag instämmer derföre med Herr Tham och tror, att ändamålet vinnes, om man, med bifall till Utskottets förslag, blott tillägger:
Med undantag af lån på actier.
Friherre Boye’.
Jag ser uti ifrågavarande sak intet hinder att efter behag kalla rörelsen stor eller liten.
Men då man stadgat, att den fond af 5oo,ooo R:dr, som förut varit anslagen till publika pappers belåning, skall sammanslås med upplåningsfonden, under förbehåll, att dessa pappers belåning skall fortfara äfven om upplåningsrörelsen ej kan bringas i verkställighet, synes mig följden vara klar, att äfven sättet för denna belåning bör bibehållas, sådant det hittills varit.
Jag understödjer derföre Herr Thams förslag.
Det 5i H.
18 * 276 Den 7 December e. m. synes, sora ville man i tillämpningen frångå de åsigter, som gjort sig gällande i grunderna för Bankens lånerörelse.
Man åslundar nu tillskapa en ny Discont, olik de äldre blott deruti, att den tillkommer genom upplåningar, då de andra grunda sig på Bankens egna capitaler.
Man söker val stödja förslaget om smålånen derpå, att den hittills anvisade fonden för lån på adier och andra papper skulle sammanslås med upplåningsfonden; men jag hemställer, om det då icke vore bättre att lemna den äldre fonden af 5oo,ooo R:dr till spillo åt små-lånen på 100 R:dr eller derunder, och bibehålla de 3 millionerne oafkortade för den större rörelsen; så att medlen icke må förskingras på en lånerörelse, som för Låntagarne är så föga gagnande och för Banken så otjenlig, som den hittills varande Discontlåningen ?
Jag vill ej förlänga en öfverläggning, som synes öfverflödig, då den troligen, som vanligt, kommer att sluta med votering.
Jag anser mig likväl böra erinra, att 35o,ooo
R:dr af den äldre fonden för lån på Adier och Documenter för närvarande äro utlånte, och att visserligen åtskillige bland dessa lån uppgå till ett betydligare belopp, men att mängden understiger 1000 R:dr.
Jag begär blott att Rid - Den 7 December e. ni. 277 derskapet och Adeln måtte vidhålla sina redan faltade beslut.
På förmiddagen har Ridderskapet och Adeln, såsom tillägg till ett föregående stadgande, beslutat, uppå förslag af Herr Hjerta, att den äldre fonden för lån på Actier och Documenter skall fördelas mellan Stockholm, Götheborg och Malmö, för alt, i händelse upplåningsrörelsen ej lyckas, användas efter enahanda grunder som förut.
För det andra har Ridderskapet och Adeln i aflon beslutat, att lån på Canal-Actier skola äga rum i den nya inrättningen* Jag frågar således, om dessa beslut äro tagna endast för dem, som hafva ett så stort antal actier, att de derpå kunna erhålla lån till minst 1,000 R:dr?
Och om detta ej kan anses förenligt med billighet och rättvisa, torde man ock inse, att det af mig föreslagna tillägg bör bifallas.
Dessutom, då Actier och publika papper hittills aldrig varit belånta till mer än 3oo,ooo R:dr, lärer man ock finna, att det ifrågavarande undantaget ej kommer att skada inrättningen eller hindra de 3 millionernes användande för den större rörelsen.
Grefve ■von Schwerin:
I hopp alt kunna förekomma en ny votering, anhåller jag få meddela den upplysning, att då Utskottet föreslog sammanslagning af den serskildta fonden för lån på actier och andra publika papper med upplåningsfonden, var Den 7 December e. ni. det otvifvelaktig!
Utskottets mening alt publika Papperen skulle liksom förr kunna belånas.
Men det har undfallit Utskottet, hvad jag ock hört tvänne Utskottsledamöter erkänna, alt det minimum, i afseende på utlåningstiden och räntan, som Utskottet för de nya lånen föreslagit, afviker från hittills gällande föreskrifter för lån på Actier och Documenter.
Det synes vara en orättvisa om icke undantag i dessa omständigheter göres för de publika papperen.
Föi’hållandet är alldeles sådant, som Grefve von Schwerin uppgifvit.
Skillnaden emellan de gällande föreskriflerne för lån på actier och documenter, och de föreslagne grunderne för den nya låne-inrättningen, hade undfallit Utskottets uppmärksamhet; och då ingen anmärkning inom Riks-Stånden dervid gjordes, när Utskottets första Betänkande förevar, kom saken icke under vidare öfverläggning inom Utskottet.
I afseende på den nu ifrågavarande fjerde punkten, angående lånens minimibelopp, tillstyrker jag således för min del, att
Utskottets förslag måtte bifallas med följande tillägg: likväl med undantag af län emot hypothek af actier eller documenter, hvilka lån fä meddelas till ett belopp af minst 200 R:dr Banco.
Uppå derom af H. Ex. Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition
Den 7 December e. m. 379 iblef ofvanberörde 4-’de punkt af Ridd. och Ad. bifallen, med det af Herr Rosenblad yrkade tillägg: att undanlag skulle göras för lån mot Hypotek af actier eller documenter, hvilka lån finge meddelas till ett belopp af minst 200 R:dr B:co. 5:o
Att utläningstiden blifver från en till högst fyra månader; och färj vid lånets förfallotid, omsättning ej äga rum.
I afseende på denna femte punkt, om utläningstiden, förekommer samma förhållande, som nyss förut i afseende på fjerde punkten blifvit anmärkt, nemligen, att den för lån på actier och docuraenter hittills gällande utläningstiden af 6 månader blifvit förändrad.
Jag anhåller derföre, att undantag äfven här må göras för de publika papperen, och att utlåningstiden för dem må förblifva såsom hittills, j Herr Rosenblad:
Då förhållandet är, såsom Herr Hjerta uppgifvit, att utlåningsliden för lån på actier och documenter varit 6 månader, anhåller jag vördsamt om proposition lill bifall å Utskottets förslag i femte punkten med följande tillägg: dock att utläningstiden, i afseende å lån emot hypothek af actier och documenter, må hädanefter, såsom hittills, förblifva högst 6 månader utan omsättning.
Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd 280 Den 7 December e. m. proposition blef ofvanberörde punkt af Ridderskapet och Adein bifallen med den af Herr Rosenblad föreslagne förändring: att utlåningstiden i afseende å lån mot hypothek af aclier och documenter må hädanefter, såsom hitintills, förblifva 6 månader, utan omsättning.
Jag har väl ingenting alt invända mot Utskoltets förslag i allmänhet, angående räntan.
Men då Ridderskapet och Adeln, liksom Preste- och Borgare-Stånden , bifallit, alt belåningen af adier och documenter skull bibehållas hädanefter såsom hittills, hemställer jag, om man icke äfven i afseende på räntau bör göra ett undantag för de publika papperen, och bibehålla den vid feni procent.
Jag anhåller att reservationerne mot den af Utskottet föreslagne räntan må blifva uppläste.
Sedan reservationerne blifvit uppläste, yttrade Herr Munck af Rosenschöld:
Lika med reservanterne tillstyrker jag, att räntan här må bestämmas till 5 procent, i enlighet med hvad som är stadgadt för de öfrige
Disconterna; äfvensom att utlåningstiden må bestämmas till 6 månader. 6:0
Att räntan må bestämmas till en half procent i månaden, att afdragas vid Den 7 December e. m. lånens meddelande; dock alt det må vara Herrar Bancofullmägtige tillåtet, i händelse på förekommande anledningar sä skulle anses nyttigt och nödigt, att framdeles nedsätta räntan till 5 procent.
Hvad utlåningstiden beträffar, så är frågan derom redan afgjord, och orsaken, hvarföre jag icke i den delen gjorde min reservation gällande, är, att upplåningen undergått så betydliga förändringar mot Utskottets förslag, då den nu skall ske mot Obligationer på endast 2 månaders uppsägning och på en afskrifningsräkning h vista, som dessutom kan komma att upptaga hela summan.
Detta är anledningen, hvarföre jag ej sökt gora gällande andra punkten af min och flores gemensamma reservation, som nyss upplästes.
Hvad första punkten af denna reservation beträffar, rörande räntan, så skulle jag nu söka göra den gällande, om jag icke i Utskottets förslag funnit ett tillfälle öppnadt för BancoStyrelsen att efter omständigheterne nedsätta räntan till 5 procent.
Jag skall således, med åsidosättande af anin reservation i hela sin vidd, endast, förenande mig med Herr Tham, instämma uti Herr Arosenii reservation och tillstyrka den förändring i Utskottets förslag, att räntan för lån på actier och documenter bestämmes till procent i månaden, i likhet med hvad den hittills varit.
Den 7 December e. m. Herr Munck af Rosenschöld:
Jag kan ej afstå ifrån yrkandet, att räntan på alla lån i Handels-Disconten må bestämmas till 5 procent, i likhet med räntan på lånen i den vanliga Disconten.
Om Rikets Ständer hade gifvit åt den ifrågavarande lånerörelsen en större utsträckning, det vill säga, låtit den sträcka sig så långt, som upplåningen velat gå, skulle jag gerna hafva förenat mig med Herr Munck af Rosenschöld.
Ett verkligt ändamål hade då dermed kunnat vinnas, och Bankens vanliga räntefot hade kunnat blifva en allmän räntefot, ej blott för Handels-Disconten utan äfven för de Privat-Disconter, som möjligen komma att bilda sig.
Men då summan är så inskränkt, och hela anstalten eventuel, anser jag det vara bättre att förblifva vid Utskottets förslag; ty om ändamålet ej kan vinnas i sin helhet, skulle den nedsatta räntan blott blifva en faveur för dem, sorn erhålla lån af detta inskränkta capital.
Då Utskottet dessutom föreslagit, att det må bero af Banco-Fullmägtige alt sänka räntan till 5 procent, i fall omständigheterna sådant fordra, skulle jag tro, alt Herr Munck af Rosenschöld dervid borde låta bero. Herr Hjerta:
Jag förenar mig med dem, som önska att roan må qvarblifva vid •
Utskottets förslag angående räntan.
Jag får
Den 7 December 3. tn. a83 fiisla uppmärksamheten derpå, att ehuru år iBaS den gamla Discont-Fonden af 6 millioner ökades till 8 millioner, var likväl inom år i825 hela fonden uttagen, just i anledning af den låga räntan.
Om således den nya rörelsen organiseras på samma sätt, skall samma fall inträffa, nemligen att hela capitalet inom i, i ä 3 år utgår och ändamålet sålunda förfelas.
Ty att hvar och en, som erbjuder säkra papper, kan på dagen erhålla penningar, hör vara hufvudändamålet med den nya låneanstalten.
Jag tillstyrker derföre, att man, åtminstone för närvarande, håller sig till den vanliga räntan af 6 procent, hälst Utskottet i sitt förslag, lill följd af nödvändigheten att, i fråga om föreskrifter, som skola gälla för 5 år, gifva dem nödig latititude, ganska riktigt tänkt på möjligheten för Banco-Fullmägtige att framdeles nedgå till 5 procent.
Lika oriktigt, som det vore, att nu, då man ofta på Banken gifver en handelsränta af 8 procent, fastställa en lägre ränta, än den vanliga, lika oriktigt skulle det vara att hindra räntans nedsättning, i fall det framdeles, till följd af realisationen och de allmänna credilförhållanderna, skulle behöfvas.
Om man vill göra något för handeln, bör räntan vara någorlunda hög; ty annars blir fonden otillräcklig.
Oaktadt jag önskar så liten reglementering för Banco-Styrelsen som möj - 284 Den 7 December e. m. ligt, synes det mig likväl, som man kunde ovilkorligen bestämma räntan till 6 procent, intill nästa Riksdag, då Rikets Ständer äga att stadga en annan, i fall dem så godt synes; ty jag tror för min del, att man i denna
Discont till och med kan hålla räntan i procent högre, än den allmänna räntan.
Jag anhåller derföre om proposition på bifall till Utskottets förslag, med uteslutande af den åt Banco-Fullmägtige lemnade rättighet att framdeles nedsätta räntan till 5 procent.
Det förkortande af Utskottets förslag, som Herr Lefren tillstyrkt, kan jag ej annat än afstyrka; ty tillägget om Banco-Fullmägtiges rättighet att lämpa räntan efter omständigheterna, är just orsaken, hvarföre jag icke sökt göra gällande min reservation, ehuru jag för min del tror, att räntan här kan och bör vara lägre.
Men jag anser af vigt alt få den för en Handels-Discont isynnerhet nödvändiga principen införd, att
Styrelsen berättigas lämpa räntan efter omständigheterna.
Jag hemställer om ej på främmande Beurser de största variationer i räntefoten äga rum, och jag frågar, hvarföre vår Beurs skulle stängas, så att Banco-Styrelsen, i fall lån mot 6 procent ej vore begärliga, skulle tvingas att antaga dåliga documenter.
Ty jag tviflar icke, att de finnas, sorn vilja gifva • lill och med 7 eller 8 procent; men jag Den 7 December e. tn.
285 Iviflar, alt de liro af den hästa sorten låntagare.
Banco-Styrelsen skulle alltså i sådant fall nödgas antingen afstå ifrån rörelsen eller blifva mindre noggranna vid låndocumenternas pröfning.
Förtroende fordrar förtroende, och jag kan ej frångå att yrka bifall till Utskottets förslag, endast med den förändring, jag förut uppgifvit, angående räntan för lån på actier och documenter.
På de af Herr Rosenblad anförde skäl, hvilka öfverensstämma med min öfvertygelse, tillstyrker jag att det måtte blifva Banco-Styrelsen öppet alt förhålla sig i det nu ifrågavarande fall efter omständighéterne, och anhåller om proposition härå.
Herr Munck af Rosenschöld: Herr Hjertås skäl, att räntans nedsättning från 5 procent varit skulden dertill, att Banco» Discont-Fonden blef så hastigt medtagen, kan jag ej godkänna.
Jag är öfvertygad, att orsaken, hvarföre Discont-Fonden före 1823 års Riksdag icke till fullo anlitades, ej var räntan till 6 procent; ty jag tror tvärtom, att den skulle blifvit medtagen äfven mot 8 procents ränta, om icke förra Discont-Directionen hade så godtyckligt afslagit en mängd låne-ansökningar.
Det mest ovedersägliga bevis härpå är, att innan den nästpå Riksdagen följande Mars månads slut, Den 7 December e. m. var hela fonden, och således de vid Riksdagens början outlånte öfver 2 millioner, utlånta.
Men en ny Direction var tillkommen.
Herr Rosenblads skäl äro deremot af den beskaffenhet, att jag ej skall yrka votering, men blott till protocollet förklara min mening, utan att motsätta mig bifall till Utskottets förslag, i hopp att JBanco-Fullmägtige ej skola underlåta, att, om omständigheterna sådant fordra, så snart som möjligt nedsätta räntan till 5 procent.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att hufvudsakligen 2:ne förändringar och tillägg här blifvit vid den föredragne punkten yrkade; den ena af Herr Rosenblad, den andra af Herr Lefrén; hvarefter H. Ex. hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla ifrågavarande punkt med det af Herr Rosenblad föreslagne tillägg, att räntan å lån mot hypothek af actier eller documenter må hädanefter, som hittills, förblifva 5 procent årligen, Banco-Fullmägtige likväl förbehållit, att, om så nödigt skulle anses, kunna höja Räntan till 6 procent.
Jag reserverar mig mot sista clausulen om öfverlåtelse åt Fullmägtige.
Då Herr Munck af Rosenschöld hoppas att räntan af dem skall nedsättas, får jag förklara att jag hoppas motsattsen.
Deri 7 December e. ra. 287 7:0
Att för lån, som ej på för fallodagen eller sednast 8 dagar derefter blifvit liq vider adt, straffränta må beräknas med | procent per månad, utöfver ordinarie räntan, och lagsökning då ock genast företagas.
Denna punkt blef, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Banko-Utskottet hade slutligen tillstyrkt: a) Att intill Rikets Ständers nästa sammankomst, då genom några års erfarenhet, nyttan, ändamålsenligheten och vinsten på det hela af denna upp- och utlänings-anstalt hunnit någorlunda visa sig, de derutaf inflytande Ränte-revenuer icke må ingå på Bankens vinsträkning, utan särskildt upptagas och balanceras såsom en reservfond, hvars behållning för hvarje år, efter uppgjordt bokslut, åter må kunna användas till utlåning uppå enahanda grunder, som, i afseende å de upplånade medlen, blifvit utstakade. b) Att i förening med den af BancoUtskottet redan föreslagna allmänna grundsatts, att mera ej upplånas, än som i föreskrifven utlåningsväg kan blifva användt, BankoFullmägtige också må haf - 288 Den'7 December e. ra. va sig förbehållen den rättighet, att, om och enär vigtiga skäl dertill förefinnas, kunna på längre eller kortare tid inställa såväl upplåningen som den derpå grundade utlåningsrörelsen , intilldess sådane förhållanden inträffa, att densamma, utan befarad menlig påföljd, åter kan vidtaga och fortsättas.
Dessa bada punkter blefvo, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, af Ridd. och Adeln bifallne.
Jag anliåller få fästa uppmärksamheten derpå, att det första beslut som Ridd. och Adeln på f. m. idag fattade, fordrar en ytterligare förklaring, ty då detta beslut innefattade förskrifningar, åsidosatte man, att på förskrifningar icke finnas några acceptanter.
Då lån på invisningar gifvas på 3:ne namn, nemligen Invisningsgifvarens, Acceptantens och Låntagarens, skulle då lån på invisningar endast gifvas på 2 namn, nemi. förskrifnings-utgifvarens och låntagarens.
Jag föreslår derföre den föreskrift, att de reverser, som hypotiseras, höra vara försedde med propriae borgen, då desse lån äfven komma att hafva säkerhet af 3:ne namn, nemligen reversens utgifvares, borgesmannens och låntagarens.
Jag tror alt det beslut Ridd. m Den 7 December e. m.
Ridderskapet och Adela fattat, att 20,000
R:dr skulle få utlånas på Låntagarens Namn, och 20,000 R:dr på alla de öfriges, på sätt här står, då under hvardera af dessa förhållanden ä:ne andra personer alltid med honom dela ansvarigheten, är af den beskaffenhet att Directionen ej kan meddela
Lån utan 3:ne namn.
Då emedlertid stadgandet icke är tydligt, har jag visserligen icke någonting emot att Herr von Troils förslag om tillägg gillas.
Jag tror en oform lighet vara begången uti redactionen, om man ej kan fatta meningen af en punkt förrän man kommer till en långt efterföljande punkt.
Då emedlertid Herr Hjerta väsendtligt har instämt med mig, anhåller jag om proposition på det af mig föreslagne tillägg.
Jag tillstyrker bi fall på det af Herr von Troil föreslagna tillägg.
Jag instämmer i Herr von Troils mening, men tror att till Redactionen blott behöfver tilläggas orden: med proprie borgen försedde förskrifningar.
Jag önskade följande tillägg:
Äfven sorn gemensamt afseen 5a H. »9 I Den 7 December c. m. de bör fästas vid Förskrifnings-utgifvarens j Löjtesmannens och Länesökandens vederhäftighet.
Jag får fästa Herr von Troils uppmärksamhet derpå, att enligt Discont-Reglementet Fullmägtige skola söka egen inre öfvertygelse om vederhäftigheten af de personer, på hvilkas namn Lån utgifvas.
När Discontrörelsen erhöll den utsträckning, som den nu äger, blef det omöjligt för Directionen att kunna äga en egen opinion om hvart och ett namn, som anmäles; af sådan anledning sökte man vederhäflighets-betyg.
Men en sådan utsträckning kan, vid en Dissont, som den ifrågavarande, icke äga rum.
Jag skulle anse för farligt att yrka vederhäftignetsbetyg för lånsökande inom en större rörelse; sådant kunde leda till ursäkter och mindre ansvarighet för Directeurerne.
Herr von Troil: Grefve von Schwerin bar talat om DiscontReglemente, men något sådant finnes alldeles icke stadgadt för denna Discont.
Hvad vederliäftighetsbetyg beträffar, så har jag icke yrkat några sådana, utan blott att en gemensam uppmärksamhet skall fästas, då Lån beviljas, vid Låntagarens, Förskrifningsutgifvarens och Löftesmannens vederhäftighet.
Det är visserligen Den 7 December e. m. sant att då Herr Hjerta satte till ordet Förskrifningar i Utskottets Förslag, glömde han att rätta den följande mellanmeningen derefter, och att detta blir rattadt om följande mening blir antagen:
Ått såsom hypothek för lån på högst 4 månader, utan omsättning, må antagas, med gemensamt afseende å Lånsökandens, För skrif tungsutgifvarensj invisnings-gifvarens och acceptantens vederhäftighet, enskildes med vederbörlig accept försedde in visningar, och med proprie borgen försedde förskrifningar &c.
På sådant sätt skulle redactionen blifva fullständig.
Då jag bär framställde proposition derom, att Invisningar och Förskrifningar finge såsom hypothek emottagas, uppläste jag orden sådane de finnas i DiscontReglementet för den tid Rikets Ständer ansågo sig ej behöfva gå in i minutieusa detailler, utan öfverlemnade dem åt den BancoStyreise, de valt, att på sina vägnar administrera Banken.
Man sade då, att lån skulle gifvas till välkända samt vederhäftiga personer, och dermed var saken slut; nu åter finnes det ej nog många minutieusa detailler för hvarje steg, sorn BancoStyrelsen skall taga.
Här finnas 7 å 8 beskrifningar på huru personer skola vara qvalificerade, som äro vederhäftiga.
Då Ridderskapet och Adeln uttryckligen sagt, att 2:ne 5a H. 19 * Den 7 December e. m. personer jemte Låntagaren skola dela ansvaret, tycker jag det är klart att DiscontDirectionen aldrig kan utlåna penningar på mindre än 3:ne namn.
Jag kunde ej tro, att det skulle sättas i fråga, då man har BancoFullmägtige, att föreskrifva, det de personer, till hvilka penningarne utlånas, skola vara vederhäftiga.
Den väsendtliga skillnaden emellan denna belåning, och den andra Discontbelåningen, är, att här måste afseende göras, icke allenast på panten, utan äfven på låntagarens vederhäftighet.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade instämma i Herrar von Troils och Rosenblads begärde tillägg till hvad Utskottet Lit. a pag. 88 i dess senare Betänkande föreslagit.
Ropades Ja. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, att den återstående delen af Utskottets förevarande utlåtande icke syntes erfordra någon åtgärd; hvaruti Ridderskapet och Adeln äfven hördes instämma.
Ånyo föredrogs Banco-Ulskottets den a5 sistlidne Julii under N:o 68 afgifne, Pen 7 December c, rq. agS och den io derpåföljde Augusti e. m. på hordet lagde, Betänkande, i anledning af -väckt motion om belåningsrätt vid BancoDisconten och dess Låne-Gontoir, å ritorr säd i magazin.
Jag anhåller, att Economi-Utskottets Betänkande ]\~:o i43 måtte blifva uppläst, då, som jag hoppas, BancoUtskottets nu föredragne Betänkande skall blifva alldeles vederlagdt.
Allmänna Besvärs- och EconomiUtskottets i förevarande ämne afgifne Betänkande N:o i43 hlef, i anledning af Friherrre Cederströms begäran, uppläst.
Ridderskapet och Adeln torde af det upplästa Betänkandet hafva funnit, att
Utskottet ej tillstyrkt någon utgift förrän magaziner med torkinrättningar äro inrättade, och icke heller någon belåningsrättighet förr än den, som önskar lån, styrker sig hafva försäkrat varan för all slags förstöring.
Det skäl, som BancoUtskottet anfört mot belåning af torkad, spannemål, att nemligen inga magaziner skulle finnas, kan således icke tillämpas på hvad Ekonomiutskottet föreslagit.
Jag hoppas derföre, att Ridderskapet och Adeln, med afslag å BancoUtskottets Betänkande, bifaller EconomiUtskottets. irt)4 D«n 7 December e. m. Herr Ribbing, Arvid, anförde skriftligen ; Otvifvelaktigt är detta vid Riksdagens början väckta förslag, hvilket Ridderskapet och Adeln först nu tillåtit att föredragas, af den vigt, som EconomiUtskottet ock uttrycker, då det beter, att Utskottet ”till öfverläggning förehaft detta vigtiga ärende.”