Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Under den längre tid de sednare åren jag haft tillfälle vistas i Danmark och serdeles dess hufvudstad, liar jag icke kunnat undgå, att fästa min upmärksamhet uppå de liera goda och ändamålsenliga stadgar och inrättningar, som derstädes finnas till ernående af god ordning.
En sak i delta hänseende, hvarvid jag synnerligen fästat mig för den nytta dermed vunnits efter en snart 20 års erfarenhet, anser jag mig böra till Rikets nu församlade
Stas uplysta bedömande och behjertande framställa, helst den utgör en förbättring, lätt att införa och ändamålsenlig för alla länder: detta är s. k.
Tjenstehjonsböcker, eller Skudsmaalsbog for Tjenestetyende, som i Danmark existerat sedan d. 1 Januari 1833.
Dessa böcker likna till en del de hos oss, enl. sednaste nådiga förordning, ang:de gesällvandring, påbudna gesällböcker; hvarföre införandet af dylika, äfven för tjenstehjon, således ej skulle blifva någon för allmogen, på landet isynnerhet, samt den tjenande klassen svårfaltlig, hinder och motvilja mötande nyhet.
I likhet med de Danska Skudsmaalsbogerne, af hvilka jag, genom Polis-Direkören i Köpenhamn, Kommendören m. m.
Brsestrups vid alla tillfällen utmärkta beredvillighet, erhållit ett exemplar, hvilket såsom prof öfverlemnas till det Utsk., hvartill motionen torde remitteras — borde dessa tjenstehjonsböcker, i duodes-format af 48 sidor, med å hvarje sida tryckt paginering, inbundna i fasta permar och genomdragna med en tråd, som förseglas med autoritets sigill, Carl De Geer. Carl Bennet. U.
Koskull.
Georg Ulfsparre. J. A. Tornérhjelm.
Boije. G. Brakel.
Albert Munck. 20
Den 4 December. innehålla (.ryckt nödigt utdrag af t jeustelijonsstadgari; äfvensom priset å boken finnas utsatt å titelbladet, hvarest innehafvarens namn ° och födelseort af pastor mskrifvas.
A bokens första otryckta sida antecknas personens födelse-, dop och confirmations-attest, samt vidare af husbonde, vid flyttning, enl. K.
Förordningen d. 23 Nov. 1833, tjenslehjonet meddelad orlofssedel inskrifvas, jemte af vederbör. pastor utgifvet flyttningsbevis.
Att, såsom i Danmark, med Ch. Sig. stämpel förse dessa böcker, tror jag mig icke böra föreslå, ehuru en betydlig inkomst derigenom skulle tillskyndas Statsverket: men detta sker, genom bokens fördyrande, pä den tjenandes bekostnad.
De Danska Skudsmaalsbogerne kosta 32 sk. silfver med 20 sk. stämpel.
Införandet af dessa s. k. fjenstehjonsböcker, i st. f. de nu brukliga, på lösa papper skrifna, orlofssedlar, är i sanning af större nytta, än man kanske vid första påseendet tror.
Dermed vunnes mera ordning och större kontrol å så väl tjenstehjon, som husbonde; förfalskning af betygen försvårades; skrifveriet för presterskapet, om det ej serdeles förminskades, så lättas det åtminstone derigenom, då anteckningarna på lösa papper upphörde; och för tjenstehjonet torde det blifva en betydlig lättnad, att uti en med permar försedd, således ej så snart förstörd, bok förvara alla sina betyg och handlingar, hvilka, såsom de nu befinnas, utgöra en mängd lösa papperslappar, de der, med eller utan eget förvållande, f. n. lätt förstöras.
Afven vid domstol skulle dessa böcker vara af nytta för domaren, då på ett ställe personens så att säga hela lefnadshistoria derstädes funnes antecknad.
Nyttan af dylika fjenstehjonsböcker torde icke af någon kunna bestridas.
Nu återstår att tillse huru svårigheterna skola afhjelpas vid dessa böckers anskaffande och deras införande.
I Danmark meddelas dessa Skudsmaalsboger i allmänhet vid utgåendet från skolan, eller vid confirmations-lillfället.
Så skulle äfven hos oss kunna tillgå.
Den första tjenstehjonsboken, eller hvad den må benämnas, torde böra emot en lindrig afgift, samt gratis åt dem, hvilka anses ej kunna betala, utdelas vid confirmationstillfället, före hvilken tid det är sällsynt att någon antages i ordentlig tjenst.
På samma sätt som K. Vetenskaps-Akademien erhållit rättighet, att utgifva almanachor och derigenom upbär en icke obetydlig inkomst, skulle jag vördsammaste vilja föreslå, att rättigheten att utgifva dylika tjanstehjonsböcker öfverlemnades åt Patriotiska sällskapet, genom hvars försorg, ett nödigt antal dylika höcker skulle försändas läns-, härads, eller kanske rättast socknevis, kring hela landet.
Etter de uplysningar jag förskaffat mig, kunna dessa böcker erhållas till högst åtta (8) sk. r:gds; hvaremot försäljningspriset gerna torde böra höjas till 8 sk. b:co; och då, enl. nämnde kalkyl samt med afseende å tjenstehjonsklassens ungefärliga belopp af 250.000 personer, vid första införandet af dessa böcker, ett öfverskott utaf 20,800 r:dr r:gds eller åtminstone en behållning af 20.000 r:dr, upkomme, vågar jag föreslå, att (lenna behållning, I) e n 4 December. 27 äfvensåväl som hvad i framliden kan lili della hänseende inflyta, på förenämnde sätt, läns-, härads-, eller socknevis, genom besagde Sällskap, utdelas åt välförljente, antingen af ålder, eller sjuklighet, lill vidare tjenst oförmögne personer af Ijenstehjonsklassen; derest; hvilket jag dock företrädesvis önskade, — inrättandet, med dessa tillgångar såsom grundfond, af en Nödhjelps- eller Pensions-kassa för orkeslöse, eller sjuklige behöfvande tjenstehjon, skulle möta för stora svårigheter:
Genom ett sådant utdelande af det upkommande öfverskottet, skulle utgiften, eller inköpet af dylika tjenstehjonsböcker blifva mindre tryckande och motbjudande för den tjenstsökande, som sjelf kunde framdeles komma i behof och åtnjutande af delta understöd.
Införandet af de nu föreslagne s. k. tjenstehjonsböckerne föranleder ej någon rubbning uti förhandenvarande stadganden rörande tjenstehjon; endast ett tillägg med afseende på en sådan bok erfordras vid 4 art. uti K. M:s förnyade nådiga Legostadga för husbönder och tjenstehjon utaf förr åberopade datum, d. 23 Nov. 1833, jemte de deraf följande bestämmanden i afseende på sjelfva böckerna samt deras införande, begagnande o. s. v. Det är blott sjelfva saken jag vågar med denna min motion vördsammast förorda; öfverlemnande åt H.
Allm. Besv. o. Ekon.- Utsk., i förening med K. LagUtsk., till hvilkas behandling, hvar för sig, eller gemensamt, motionen torde få remitteras, — att, derest införandet af dylika s. k. tjenstehjonsböcker komma att gillas och förordas, upgöra de närmare bestämmelserna samt föreslå de deraf följande förändringar och tillägg uti nu gällande påbud och stadganden i detta ämne.
Jag har begärt ordet icke för att yttra mig i afseende på sjelfva motionen, hvilken, om den låter sig verkställa, skall, såsom jag tror, hafva i ordningsväg företräde framför det sätt hvarpå orlofssedlarne nu utgifvas.
I afseende på motionens innehåll vill jag endast yttra, att jag delar motionärens tanka att ifrågavar. tjenstehjonsböcker icke böra begagnas såsom beskattningsmedel på tjenares bekostnad, men efter samma grundsats, som stadgat denna min tanka, måste jag motsätta mig motionärens förslag att göra dessa böckers införande till ett medel, att på den fattiga tjenstehjonsklassens bekostnad, skapa en inkomstkälla för Patriotiska sällskapet, ty huru vackert delta sällskaps ändamål må vara, och huru de specielt antydda föremålen för öfverskotten måste ei kännas, anser jag, att inkomster för dem på annat sätt böra beredas.
Hvad som egentligen föranledt mig att begära ordet, är att framföra den önskan att, ehvad den nu ifrågaställde formen af tjenstebok, som tyckes hafva företräde framför den hos oss hittills begagnade af lösa orlofsedlar, eller någon annan form användes, för att gifva vittnesbörd öfver tjenslehjons framfarna upförande, dervid, såvidt som möjligt, tillses, att ej allenast de, hvilka begagna sig af tjenare må erhålla ärliga betyg, utan ock, hvad som är ännu vigtigare och ett behof om hvars angelägenhet våra polis-journaler kunna bära vittnesbörd, för den tjenande klassen mätte beredas en säkerhet, att icke, likasom hittills ofta skett, af illasinnade husbönder och mat - 28 Den 4 December. mödrar godtyckligt utfärdade orlofsedlar må för framtiden kunna lägga hinder i vägen för den tjenande, att begagna sin enda egendom d. v. s. sin arbetskraft och sin ärliga vandel, eller med ett ord, att tjenslehjonen ej må kunna blifva föremål för hämndlystnad, ltemilterades till Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk. Hr Rosenblad, Berh.:
År 1822 afgafs för första gången af Hrr Landshöfd:r de s. k. fem-årsberältelserne, hvilka är 1827 tillökades med likartade utgifter från Öfv.-Stath. Emb.
Om än dessa upgifter, hvad ett eller annat län beträffar, blifvit knapphändigt upgjorda, så hafva de dock inneburit rikhaltiga källor till uplysnings vinnande om
Fäderneslandets tillstånd och de förändringar detta tillstånd under en förfluten tid undergått.
Dessa berättelser hafva hittills, vid hvarje riksmötes början, utdelats till RiksSt:ns ledamöter, och om jag ej irrar mig, så fattades år 1830 ett beslut, som gaf åt berörde berättelser plats i den s. k. 2:dra Sami. af bihanget till RiksSt:s prot.
De sednaste fem-årsberättelserne skulle afgifvas vid slutet af är 1847, och hade redan vid förra riksdagen kunnat vara tillgängliga, men dels uprältandet af sammandragen för samtlige länen, dels en måhända hyst förmodan att riksdagen ej skulle räcka så länge, som den varade, torde hafva vållat, att de icke blefvo utdelade.
Nu böra de otvifvelaktig! längesedan vara tryckte och att de äro ganska uplysande för de riksdagsmän, som vilja inkomma med motioner, behöfver jag icke nämna.
Jag tager mig derföre friheten göra den framställning att besagde berättelser måtte ju förr dess helldre inom RiksStin utdelas.
I den händelse denna min framställning skulle behöfva anses såsom motion så torde den kanske remitteras till Ekon.- eller Exp.Utsk.; men måhända är det tillräckligt att saken blifvit omnämnd och torde genom H. Ex. Hr Frih. o. Landtm:s benägna åtgärd, ändamålet kunna vinnas, utan allt behof af remiss.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle, att denna Hr Rosenblads motion remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., anmälde sig och yttrade:
Jag hemställer för min del, att om Hr Rosenblads framställning skall anses såsom motion, densamma måtte få hvila på bordet.
Om Hr Frih. o. Landtm, vill vidtaga någon åtgärd personligen, så torde den vara tillfyllestgöraDde och ali remiss derigenom undvikes. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J 2 e. ra.
Den 7 D e c e rn b e r. 2 9 Lord:igen ilen 7 December 1850.
Justerades 10 prot.utdr. för cl. 4 dennes.
Ilr Liljenstolpe, Axel Fredr.:
Då jag i sista plenum väckte motion, om s. k. tjenstehjonsböckers införande, yttrade sig deröfver ingen annan, än Hr Rosenblad Bernh., hvilken jag tyvärr icke finner vara här tillstädes.
Hr Rosenblad gjorde visserligen icke några anmärknimr emot min motion, utan tycktes tvertom deruti instämma, men då han i slutet af sitt anförande, under erkännande, att denna slutmening icke rörde sjelfva motionen, behagade yttra, att poliskammarens förhandlingar här i Stockholm innehålla mångfaldiga bevis på elaka husbönders beteende att utfärda oriktiga orlofssedlar, så har detta yttrande, i alla afseenden icke tillhörande min motion och hvilket jag skulle önska aldrig blifvit på detta rum framfördt, gifvit m g anledn. att dels i Poliskammarens förhandlingar, som eljest äro mig mycket främmande, dels äfven i Kämners- och Rådstufvu-Rätterna göra mig underrättad om rätta förhållandet.
Jag har äfven rådfrågat Just.Ombudsm:s berättelse i delta afseende.
I Poliskammaren har jag fått det svar, att det vore omöjligt att ibland ett antal af 10—12,000 mål ärligen, utan att genomgå diarium, hvilket vore förenadt med serdeles besvär, kunna tillförlitligt upgifva förhållandet af målens speciella beskaffenhet; än mindre att, hvartill ej eller de af Just.StatsMinistern stadgade formulärerne föranleda, bestämdt uplysa hvilket antal varit större, antingen af husbönder eller tjenare, som klagat på grund af öfverträdelser af förenämnde beskaffenhet.
Alla hafva dock instämt deruti, att det öfvervägande förhållandet snarare varit, alt husbönder fört en sådan klagan än tvertom.
I alla fall bevisar detta förhållande ej serdeles.
Jag skulle tro, att med den uplysning och bildning, man bör kunna förutsätta hos en husbonde, klagar lian icke öfver sitt tjenstehjon med mindre än att något sådant fel, som måste beifras, för detsamma förefinnes.
Det svåraste vid dylika mål är att för husbonde bevis äro så svåra att förete, af brist på ojäfviga vittnen.
Af Just.Ombudsm:s berättelse för år 1848 inhemtas att 291 mål emellan husbönder och tjenstehjon varit i Poliskammaren i Stockholm anmäldta; hvaremot man pag.
121 finner att icke mer än 14 sådana mål som röra öfverträdelse!' af Legostadgan blifvit remitterade, samt af 13 angifna personer 9 män och 1 qvinna blifvit sakfällde.
Jag har tagit mig friheten anföra detta på det att R. o. Ad. måtte finna att Hr Rosenblads yttrande mot husbönderna icke torde vara i allo af dem förtjent, samt ock för att åtminstone till någon del betaga nämnde yttrande dess skärpa.
Om Hr Rosenblad varit närvar., så skulle jag hos honom ödmjukligen anhållit, alt slutmeningen af hans anförande, jemte hvad jag nu tagit mig friheten såsom en följd deraf yttra, mätte få ur 30 Den 7 December. prot. utgå, på det alt ieke R. o.
Ad:s prot:r måtte gifva anledn. till deraf följande tidningsreferater af den missnöje förorsakande beskaffenhet, som nu skett.
Hvad beträffar sjelfva min motion, sä får jag nu, efter jag har ordet, äran tillkännagifva, att det icke var af hugskott som jag väckte densamma.
Jag har för mer än 3 år sedan framlagt ilen icke på Riddarhuset, men inför ett sällskap, genom hvilket jag trodde mig kunna påräkna understöd för förslaget, då sällskapet (Skyddsföreningen i Stockholm) eger till Ordförande Hr Just. Canzleren m. m. von Kock. Jag har sett tjenstehjonsböckers välgörande inflytande i Danmark, och har i min motion föreslagit deras införande hos oss, för att vinna mera ordning och föranleda strängare kontroller visst icke endast för tjenstehjon, utan äfven för husbönderna.
Med flere ledamöter af både Vällofl. Borgare- och Högv.
PresteSt:n har jag talat om saken, som vunnit deras bifall; En ledamot af Högv.
PresteSt. har till och med föreslagit, att den måtte kommuniceras de öfriga Medstånden, hvilket jag dock icke ansett nödigt.
Det går naturligtvis icke an, att begära det ett anförande, som en annan ledamot har haft, må ulgå ur Prot. då densamma icke är sjelf närv:de; men nog vore det min önskan, att ingenting om det ifrågavar. ämnet behöfde i prot. inflyta.
Hvad jag slutligen härvid vördsamt får förklara, är, att jag, så mycket som i min förmåga står, vill och alltid sökt verka för den tjenande klassens och de sämre lottade samhällsklassernas i allmänhet bästa.
Justerades pleni prot. för d. 2!) sisth Nov.
Hrr Bänkmäns lista å utsedde Elektorer efter nedannämnde Hrr, nemi.:
Palmstjerna, Carl Otto; — 115.
Lagerbjelke, Gustaf; — 140.
,, Björnstjerna, Carl Magnus; — 245.
Frih. Lagerfelt, Israel Carl Adam; — 309.
,, Lagerstråle, Fullm.
Cederström, Carl Emanuel. — 381.
,, Hjerta, Fullm.
Gr. Sparre, Erik; — 37.
Hr Rosenstråle, Fullm.
Hr Tornerhjelm, Rudolf; — 778.
• ,, Leijonancker, Fredrik Wilhelm Erik Carl; — 1900.A.,, Montgommerie, Robert Nils Germund; — 2145.A. ,, af Nordin, Fullm.
Hr Tersmeden, Nils; — 2167. A. „ af Puke, Folke Magnus; — 1560.C. ,, Celsing, Lars Gustaf; och befanns att till Elektorer blifvit utsedde: N:o 66.
Sparre, Claes Robert; — 68. ,, Creutz, Fullm.
Hr Ulfsparre, Georg; — 100.
,, Stackelberg, Fritz; — 143.
Cedercreutz, Fullm.
Hr von Wahrendorff, Henrik; Den 7 December. 31 N:o 177.
Frih. von Knorring, Wolrath; — 211.
Cederström Rudolf; — 384.
Vult von Steijern, Fullm.
Hr Reuterskjöld, Adam; — 391. i} Hochschild, Fullm.
Gr. Piper, Fritz; — 15.
Hr Ribbing, Gustaf; — 189.
Rääf i Småland, Leonhard Fredrik; — 1940. C. n Tersmeden, Jacob Johan: — 2120. B ’•> Nauckhoff, Carl Johan.
Hr Elektorers listor vid val af ledamöter i nedannämnde Utskott, och befunnos dertill utsedde i Stats-Utskottet: efter N:o 661 Hr Klingstedt, Fullm.
Hr af Geijerstam, Carl: J\':o 678.
Hr Bildt, Diedrik Gillis.
Bevill n in gs-Utskottet: efter N:o 1703 Hr Blomcreutz, Fullm.
Hr von Hofsten, Sten Erland och l\T:o 2018 Hr af Forselles, Adam Magnus Philip; N:o 130.
Gr. Wirsén, Axel Emil; — 2309.
Hr af Dahlström, Gustaf Jacob. Banko-Utskottet: efter N:o 338.
Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredrik, N:o 1370.
Hr Stjernblad, Jules Edvard, och N:o 1636 Hr Reuterskjöld, Carl Leonhard; N:o 86.
Gr. Hamilton, Jacob Essen; — 661.
Hr af Geijerstam, Carl; — 1196.
,, Bäärnhjelm, Fullm.
Frih. Fleetwood, Carl Gustaf. Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utskottet. efter N:o 11.
Frih. Bonde, Knut Philip; N:o 1753.
Hr Hedenstjerna, Wilhelm. Riddarhus-Utskottet: efter N:o 277.
Mannerheim Fullm.
Frih. Fleming, Axel, och N:o 572- Hr Rennerfelt, Fullm.
Hr Lagerhjelm Gustaf Reinhold. — 929.
,, Grönhagen, Fredrik Adrian; — 2120.A.,, Nauckhoff, Fullm.
Hr Drake, Amadeus.
Uplästes Const.Utsk:s under N:o 1 afgifna mern. om arfvoden »r Utsk:s cancelli.
Begärdes på bordet af Frih.
Palmstjerna, Nils Fredr.
Uplästes och bifölls StatsUlsk:s mern.
N:o 2, ang:de tillökning tf Utsk:s tjenstemanna-personal.
Uplästes och lades på bordet Const.Utsk:s mern.
N:o 2, ang:de let nu hvilande förslaget till ny Riksd.Ordn., jemte dervid fogad lärskild artikel äfvensom, i sammanhang dermed, till ny R.F. 32 Den 7 December.
Föredrogs Gr. v.
Stedingks, Ludv.
Enrst, i egenskap af Ordf. i Ridd.Utsk., d. 4 dennes gjorda och på bordet lagda anmälan om Utsk:s vägran, att godkänna en . af Apothekaren Carl Constantin Lagermark för Grosshandlaren Hampus Fredrik Kalmberg utgifven fullmakt, att för adliga ätten Lagermark N:o 1144 intaga säte och stämma pä Riddarhuset.
Då enl.
Ridd.Ulsk:s prot. det icke är bevist, att den äldre ättemannen, hvars rätt alt intaga säte på Riddarhuset elier utfärda fullmakt vore ostridig, nu är hvarken död eller utvandrad, så skulle jag tro, att hans rätt kan förnärmas, i händelse denna fullmakt evkännes, och hemställer derföre om icke Ridd.Utsk. bör förständiga fullmaktens innehafvare att fullmakten icke kan erkännas förrän inför Ridd.Utsk. blifvit styrkt, att den äldre ättemannen, som i Riddarhusets genealogier finnes upptagen, är antingen afliden eller på det sätt utvandrad, att en yngre ättemän eger rätt att utgifva fullmakt.
Landtm, förklarade, att han ansåg sig först böra framställa den af Ordf. i Ridd.Utsk. begärde propos. och derföre finge hemställa om R. o. Ad. behagade bifalla, att Riksdagsmanna-pollet på grund af ifrågavar. fullmakt finge utdelas.
Denna propos. besvarades med starka nej, blandade med ja hvarefter H.
Ex. förklarade det han funnit nej öfvervägande.
Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. i öfverensstämmelse med Frih.
Palmstjernas hemställan, ansågé innehafvaren af ifrågavar. fullmakt böra af Ridd.Utsk. underrättas om den bevisning, som borde företes innan fullmakter kunde godkännas, anmälde och yttrade sig Hr von Hartmansdorff, Aug.:
Jag tror, för min del, att det är alldeles tillräckligt när
Ståndet har beslutat öfver den fråga, som lill oss varit framställd, nemi. huruvida ifrågavar. fullmakt ej må kunna godkännas.
Huru den, som önskar begagna fullmakten, bör förhålla sig för att legitimera utgifvaren bör blifva hans sak: hvarföre jag, för min del, tror att R. o. Ad. icke bör gifva någon föreskrift i detta afseende åt Ridd.Utsk. Uppå härefter framstäld propos. fann Ridd. o. Ad. något tillägg vid dess redan i detta ämne fattade beslut icke erfordras.
Lagerbjelkes, Gustaf, d. 4 dennes pä borde1 lagda motion om val af Snpleanter för R. o. Ad:s ledamöter i R Strs Utskott.
Efter upläsn. af Ridd.
Utsk:s d. 1 Oct. 1844 afgifna mern med förslag till beslut ronde val af Snpleanter i R.Strs Utskot hvilket d. 12 i samma månad blifvit af R. o. Ad. bifallet och öfverensstämmelse hvarmed 11. o. Ad. äfven vid sednaste riksdal den 8 Dec. 1847 fattat sitt beslut i ämnet, hemställde II. Ex. H Frih. o. Landtm, om 11. o. Ad. behagade besluta, att det H. Stån dets d. 12 Oct. 1844 och d. 8 Dec. 1847 fattade beslut om in väljande af Snpleanter för II. o. Ad-s ledamöter i R.Stas Utskott äfven för innevar. riksdag må blifva gällande.
Denna Den 7 December. 33 Denna propos. besvarades med starka ja, blandade med några nej, hvarjemte.
Gustaf anmälde sig oell yttrade:
Den 19:e §:n Ridd.Ordn. säger hvilka Elektorernas åligganden äro, nemi. att välja ledamöter i Utsk. icke att välja Supleanter.
Hvad Elektorerne göra, utom att välja dessa ledamöter i Utsk:n, eger således icke laglig giltighet.
Om äfven Supleanter blifva invalde i Utsk., så kunna de blott, under vissa omständigheter, genast supleera. Ridd.Ordn:s 25 § lyder sålunda: ”Hvad med laga förfall förstås, bestämmes uti allmänna lagen 12 Gap. 1 § R.B.
Skulle andra synnerlige, der icke nämnde, orsaker till förfall anmälas, må pröfningen deraf på R. o. Ad. in pleno ankomma”.
På grund af denna § kan Supleanl under vissa omständigheter icke supleera förr än R. o.
Ad. in pleno har pröfvat sådant fall vara förbanden, att skälet till uteblifvande må föranleda Supleants inträdande.
Dessutom anser jag det gjorda förslaget stridande mot Ridd.Ordn:s bokslafliga förskrift, i thy att Ridd.Ordn:s 33 § stadgar att, ”vid de tillfällen, då ett visst antal Supleanter tillika skola väljas, för att inträda i mon af inträffad ledighet, skall valet, med udantag af de fall, hvarom 35 §:n stadgar, ske på det sammanlagda antalet af Ordinarie och Supleanter”.
Om således Supleanter skolat inväljas i Utsk., hade det bordt ske på samma gång som ledamöterna valdes.
Detta skall alltid vara förhållandet ”med undantag af de fall, hvarom 35 §:n stadgar”: och denna § innehåller icke ett ord om Supleanter.
Jag vill visst icke neka nödvändigheten af Supleanter i Utsk:ii under vissa omständigheter, särdeles när Utsk:ns ledamöter stanna i 2:ne delar emot hvarandra och skiljda intressen lifva den ena och den andra; men jag tror icke att nödvändigheten för närvar, är så stor, att R. o. Ad., för att nå ett mål, bör åsidosätta formen.
Jag anser för min del förslaget böra remitteras till Ridd.Utsk. och att R. o. Ad. sedermera bör begära K.
M:s sanktion på ett förändradt stadgande.
Hr v. Hartmansdorff, Äng.:
Då Hr Brakel har gjort sitt anförande icke förr än Hr Frih. o. Landtm, framställde propos., utan efter sedan densanuna var gjord och af R. o. Ad. med ja besvarad, så lärer hans anförande icke föranleda till någon öfverläggning, utan endast få anses såsom hans reservation.
Jag kan icke finna alt R. o.
Ad. besvarat Hr Frih. o. Landtmis propos. med ja, innan jag begärde ordet.
Det torde således vara ett misstag af Hr von Hartmansdorff.
Jag befann mig vid tillfället i en helt annan del af salen, än der Hr von Hartmansdorff har sin plats, och således torde äfven mitt vittnesbörd få i sin mån gälla.
— Jag förnam nemi. likaledes ett allmänt och ljudeligt ja besvara Hr Frih. o. Landtmis propos.; till följd hvaraf Hr Brakels, uppå sedermera gjord anmälan och till följd deraf skedt upprop, framställda yttrande icke lärer föranleda något annat, än att den må anses såsom hans reservation. 1 H. 3 31 Den 7 December.
Ehuru jag är af fullkomligt samma tanka i afseende på frågans besvarande med ja, tror jag att hvar och ens talan är öppen innan Landtm, tillkännagifvit huru han uppfattat svaret på den framställda proposm.
Jag tror visst att svaret blir detsamma som Hr von Hartmansdorff nyss har nämnt, men då, derest frågan nu blefve ansedd såsom redan afgjord, det torde kunna komma att gälla såsom ett prejudikat i andra frågor, så att yttranden, som under samma förhållanden framställas kunde blifva afklippta, sä har jag härpå velat fästa upmärksamheten för att såmedelst förekomma ett prejudikat för framtiden genom yttranderättens undertryckande i detta fall. Hr Mannerskantz, Carl Axel:
Jag anhåller blott att till Frih.
Cederström få ställa den anmärkn., att det ja. som afgafs till svar å Hr Frih. o. Landtnäs propos. åtminstone icke var allmänt, emedan jag, äfvensom åtskilliga ledamöter i milt granskap, dertill svarade nej, likasom jag vid föreg:de riksdagar gjort, och om jag uu icke på förhand protesterade emot beslutet, så var det derföre att jag ansåg det vara lika fåfängt, nu, som det förut varit, när jag deremot reserverat mig.