Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Han må kunna uti densamma utfärda en Författning, som blir gällande intill, nästa Riksdag. —•
Samme Ledamot och Herr von Hartmansdorff hafva, då frågan förevar om de af Stora Sjö-Tullen inflytande Bevill - Den 21 December f. m. ningsmedel, yrkat att åt Konungen skulle öfverlemnas att, efter ornständigheterne, i vissa delar, lioja och sänka Tullen.
Detta är åtminstone ett bevis derpå, att de då erkände, att Riksens Ständer kunde öfverlemna åt Konungen att stifta Lag.
För öfrigt och när Herr Rosenblad och Herr von Hartmansdorff' begärt, att denna fråga må hvila på bordet, hoppas jag att den icke kommer att hvila längre än till i eftermiddag, ty om frågan ej då får förekomma utan skall hvila till nästa Riksdag, så är det, efter min öfvertygelse, olagligt.
Jag vill blott upplysa, att det är en stor skillnad emellan att stifta en Civil- och Criminal-Lag, och att antaga en Assignations-Lag, som Riksens Ständer föreslagit.
Hvad åter beträffar frågan, huruvida detta ärende skall hvila på bordet, så, enär sådant blifvit begärt, lärer det icke kunna förnekas; och ehuru jag tror, att detta ärende icke vidare behöfver komma under Ridderskapets och Adelns öfverläggning, då det en gång är vordet afslaget, anser jag mig likväl böra erindra, att det icke kan förekomma i eftermiddag, emedan då ej är något nytt Plenum, utan endast ett fortsatt.
Att detta ärende således skall hvila till nästa Riksdag, lärer säga sig sjelft, emedan det å nyo blifvit så sent väckt, att Riksdags-trumpeten skallar ' till Riksdagens afslutande, och i och med detsamma anses frågan vara afslagen.
Den 21 December f. m. Herr Munck af Rosenskjöld:
Jag kan ej instämma deruti, att örn denna fråga kommer att hvila till nästa Riksdag, densamma derföre skall anses vara afslagen.
Frågan kan ej förekomma vid nästa Riksdag på annat sätt, än genom en ny motion, men icke kan den anses afslagen, för det Riksens Ständer ej medhinna i hela dess vidd granska densamma.
Jag vill blott nämna att förhållandet blir enahanda, om frågan hvilar till nästa Riksdag, elier om Ridderskapet och Adeln afslår densamma.
Herr Grefven och Landt-Marskalken frågade, om Herr Rosenblad önskade, att både Stats- Banco- och Lag-Utskottens förevarande Utlåtande och äfven Bonde-Ståndets ProtocollsUtdrag sktdle hvila på hordet till nästa Plenum.
För att lättast komma ifrån alia disputer, var det verkeligen min begäran, att så väl Utskottens i frägavarande Betänkande, sorn Bonde-Ståndets ProtocollsUtslag skulle hvila på bordet till nästa Plenum, och hvaruti Herr von Hartmansdorff äfven instämde.
Herr Grefven och Landt-Marskalken förklarade, att den af flere Ledamöter sålunda gjorde anhållan, att Utskottens Utlåtande och Bonde-Ståndets Protocolls-Utdrag måtte ytterligare hvila på bordet tili nästa Plenum, icke kunde, enligt 4 9 §•
Riksdags-Ordningen, för - 218 Den 21 December f- mi Företogs till pröfning den af Herr Treffenberg C. G. sistledne gårdag väckte fråga, om lämpligaste sättet, på hvilket RiddarhusUtskottet borde meddela Riddarhus-Directionen de Ridderskapets och Adelns beslut, hvilka skulle lända Riddarhus-Directionen till efterrättelse.
För min del anser jag den af Herr Treffenberg väckte fråga ej böra föranleda till någon förändring uti hvad hittills varit brukligt, nemligen att genom Protocolls-Utdrag öfverlemna den nya Instructionen till de af Ridderskapet och Adeln utsedde Riddarlius-Directeurer.
— Alla andra dem rörande beslut, som Ridderskapet och Adeln fattat, emottager Directionen vanligen genom Protocolls-Utdrag, och jag vet således icke, hvarföre man vid öfverlemnandet af Instructionen skall annorlunda sig förhålla.
Jag anser derföre den föreslaglie ceremonien vara alldeles öfverflödig.
Herr Rosenblad: Såsom Ledamot af Riddarhus-Utskottet skulle det visserligen vara artigt nog, att få i sittande Utskott öfvervara Instructionens högtidliga öfverlemnande till Hans Excellence Herr Grefven och Ordföranden samt öfrige Riddarhus - Directionens stående Ledamöter, men då en sådan ceremoni är både obruklig och Öfverflödig, så instämmer jag till alla delar uti hvad
Herr von Hohenhausen tillstyrkt.
Den 21 December f. m. 219 Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln fann lämpeiigt, att alla Ridderskapets och Adelns beslut måtte hädanefter som hittills, endast genom Protocolls-Utdrag från Riddarhus-Utskotlet, Riddarhus-Directionen meddelas.
Herr Grefven och Landt-Marskalken tillkännagaf, att Plenum lomme klockan \ till 7 i eftermiddag att fortsättas.
Upplästes ett från Riddarlius-Utskottet inkommit, så lydande
Enligt formen borde väl detta Memorial hvila på bordet till nästa icke fortsatta Plenum; men då det möjeligen kan föranleda till någon ny åtgärd för Riddarlius-Utskottet, och de andre Riks-Stånden derigenom icke förnärmas, så anhåller jag, att detsamma nu genast må företagas till pröfning.
Herr Grefven och Landt-Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln önskade, att nu genast- företaga Riddarhus-Utskottets ifrågavarande Memorial till pröfning och afgörande.
Den 51 December f. m.
Ja g kan ej med Riddarhus-Utskottet instämma deruti, att Ridderskapet och Adeln skulle till Kongl.
Maj:t låta afgå en sådan skrifvelse, att, om Kongl. Maj:t icke ville sanktionera hela den af Ridderskapet och Adeln föreslagne nja redaction af Riddarhus-Ordningen, Kongl. Maj:t då täcktes tillåta, att den gamla RiddarhusOrdningen linge fortfara att vara gällande.
Våra Grundlagar stadga, att Riddarhus-Ordningen skall behandlas på det sätt, att då förslag till ändring göres, skall det underställas Konungens sanction, och när Konungen medgifver ändringen, sä är det Lag, men om Konungen afslår det understäidte förslaget, blifver det gamla gällande.
Således och då Riddarhus Utskottet icke gittat uppgifva, att någon af de utaf Kongl. Maj:t sanctionerade §. står i stridighet med de §.
§. som äro i den gamla Författningen, synes det mig vara klart, att hvad Kongl. Maj:t fastställdt af det nya förslaget i Riddarhus-Ordningen, redan liar kraft af Lag, och bör derföre blifva utfärdadt, men då Kongl. Maj:t uti Dess Nådiga Skrifvelse tillika gifvit tillkänna, att Kongl. Majrt ej medhunnit granskningen af Ridderskapets och Adelns hela förslag, ser jag ej något hinder derföre, att genom en ny skrifvelse till Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det
Han täcktes å nyo företaga pröfning af Ridderskapets och Adelns förslag, samt derefter låta utfärda Författning i de delar af förslaget, som Konungen antager; men att begära, att den gamla Riddarhus-Ordningen må Den 2i December f. mi fortfara att vara gällande, i händelse Kongl. Maj:t ej vill sanctionera hela nya Förslaget, finner jag vara i formen olämpligt, och det är ej eller en artig framställning, emedan Kongl. Maj:t är obetaget, att på Ridderskapets och Adelns Förslag antingen svara ja ellei; nej. Herr Rosenblad, Bernhard:
Jag har med Riddarhus-Utskottet instämt i den tankan, att 52 §. i Riddarhus-Ordningen icke lägger något hinder i vägen, att ju icke Konungen kan, efter Riksdagens slut, granska Ridderskapets och Adelns Förslag till en ny Riddarhus-Ordning, men jag har ej kunnat instämma med Utskottet deruti, att i den föreslagna underdåniga skrifvelsen till Konungen anhålla, att, i händelse Hans Maj:t ej fann för godt att sanctionera allt hvad Ridderskapet och Adelil i den nya Riddarhus-Ordningen föreslaget, den gamla då mätte fortfara att i sin hela vidd vara gällande, emedan detta helt och hållit strider emot nyss åberopade §. i RiddarhusOrdningen, som lyder sålunda:
Skulle Riddarhus-Utskottet finna någon ändring uti eller tilläggning till denna Riddarhus-Ordning nödig, eller väckes fråga derom in Pleno, hvilken då alltid till Utskottet remitteras bör, äige Utskottet att derom öfverlägga, och med sitt Betänkande till Ridderrkapet och Adeln inkomma.
Fattar Ridderskapet och Adeln, med anledning deraf, sitt Beslut till någon ändring eller tilläggning, öfverlemnas samma Beslut till Konungens stadfästelse och blifver, derest en sådan vinnes, vid nästföljande
Riksdag 222 Den 21 December f. m» gällande.
Regeringsformen om förmäler, någon sådan ändring, uti Grundlagarne an~ tagen, som, för uppfyllande af föreskriften, uti 12 §. af Riksdags-Ordningen, gör en derefter lämpad ändring i vissa delar af Riddarhus-Ordningen nödvändig, bör en sådan ändring af Riddarhus-Utskottet skyndsammeligen föreslås, och, af Ridderskapet och Adeln godkänd, till Konungens stadfästelse öfverlemnas.
Således, i kraft af ofvanstående §. och 12 §. i Riksdags-Ordningen, blifva de beslut, som Ridderskapet och Adeln till förändring af Riddarhus-Ordningen fattat och till Konungens stadfästelse öfverlemnat, så snart denna stadfästelse vinnes, verkeligen grundlags-enligt antagne förändringar, som från början af nästa Riksdag till efterlefnad lända, och endast, på det sätt nämnde §. stadgar, genom Konungens samt Ridderskapets och Adelns förenade Beslut kunna åter upphäfvas.
Det betingande att i bela sin vidd få den nya Riddarhus-Ordningen antagen, eller i motsatt fall få bibehålla den gamla, öfverensstämmer hvarken med Grundlagens och Riddarhus-Ordningens föreskrifter, eller påkallas af något behof.
Ty utan den nödiga ordningens brytande skulle möjligen Hans Maj:t kunna för godt finna, att bifalla vissa af de föreslagna nya sladgarne, såsom t. ex. om Electors-valen, om Förmyndares uteslutande från rättigheten att utfärda fullmakt m. fl. utan att derföre behöfva godkänna andra med dessa intet sammanhang ägande föreskrifter, såsom om slägt - Den 21 December f. mt 22j leders beräkning, om contra-propositioners uppställande m. fl.
Jag får derföre föreslå följande proposition:
Att Ridderskapet och Adeln måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, då Kongl. Maj:t i Nåder förklarat
Sig icke hafva medhunnit granskningen till hela dess vidd af det underdåniga Förslag till en ny Riddarhus-Ordning, Ridderskapet och Adeln vid innevarande Riksdag i underdånighet afgifvit, och Ö2 §:s nu gällande Redaction icke utsätter någon tid för afgifvandet af Kongl. Maj:t Sanction å de förändringar i Riddarhus-Ordningen Ridderskapet och Adeln antager, Kongl.
Maj:t i Nåder täcktes innan nästa Riksdag pröfva den del af det inlemnade Förslaget, sorn ännu icke hunnit undergå någon granskning, samt derefter låta utfärda den nya Riddarhus-Ordningen, sådan den, genom Ståndets antagande och Kongl. Maj:ts Nådiga Sanction, till efterlefnad från och med nästa Riksdags början i öfverensstämmelse med ofvannämnde 52 §. blifvit förändrad.
Jag har förut en gång haft tillfälle, att yttra, det jag anser att den föreskrift, som finnes i 12 §. af Riksdags-Ordningen, att Riddarhus-Ordningen hör vara i öfverensstämmelse med Grundlagarne författad, är en nödvändig controll, på det att Riddarhus-Ordningen icke kommer att stå i strid med Grundlagarnej och jag kan derföre 224 Den 21 December f. m> ej annat finna, än att Konungens sanction af allt, hvad som ej rörer Adelns representation, endast är en formalitet; men oberoende af detta raisonnement, skall jag anhålla, att få göra några anmärkningar vid hvad som här blifvit yttradt.
En värd Ledamot har upjiehållit sig vid det olagliga, sorn skall ligga i formen af den föreslagna skrifvelsen till Konungen; men mig må tillåtas dervid anmärka, om det är Öfverensstämmande med formen att hvarken alslå eiler gilla ett Förslag, utan uppskjuta det samma.
Detta sednare sättet, ellef att uppskjuta, finnes icke' omtäladt i 02 §.
Riddarhus-Ordningen, men väl att gilla eller afslå.
Man må invända, huru mycket man vill, att de §. §. som af Konungen blifvit antagne i den nya Riddarhus-Ordningen, ej stå i strid med de §. §. i gamla Riddarhus-Ordningen, som icke blifvit förändrade, så skall ändock hvar och en, sorn läser dem,' finna, att Redaclioncn är förändrad, och alt vissa grunder eller principer uti den nya Riddarhus-Ordningen äro antagne, som ligga i strid med den gamlas.
Jag hade derföre tro.dt, att, då Konungen tillkännagifvit för Ridderskapet och Adeln, att Han ej medhunnit företaga pröfningen af det Förslag till en ny Riddaihus-Ordning, som Ridderskapet och Adeln till Konungen öfverlemnat, och då 5a §. i samma Riddarhus-Ordning icke utsätter någon tid för en dylik Konungens pröfning, en underdånig anhållan hos Konungen borde göras, det Han täcktes företaga en sådan pröfning, och i händelse Den su December f. m. händelse af bifall till Förslaget låta promulgera detsamme, eller i motsatt fall vid nästa Riksdag för Ridderskapet och Adela gifva tillkänna skälen för afslaget.
Jag anser pröfningen af det hela vara en oundgänglig akt, och derföre tror jag att de af Konungen gillade §.
§. i den föreslagne nya Riddarhus-Ordningen nn, och intill dess Konungen gVanskat hela förslaget, icke kunna anses såsom antagne.
Så-, dant är beslutet, som Riddarlius-TJtskottets Memorial innefattar, och jag tror att det är riktigt om det än ej bär stämpel af den här åberopade artigheten, hvilken jag för min del anser i constitutionelle förhållanden vara alldeles olämplig.
Herr Rosenblad: Hvad Grundlngarne eller i öfverensstämmelse med dem antagna Stånds-Ordningar stadga, står ej, såsom en värd Ledamot synes tro, för en tom ceremonis skuld, utan till allmän efterlefnad.
Vi hafva haft exempel derpå, alt Konungen godlynt en del af ett förslag till en ny Riddarhus-Ordnkig, och förkastat en annan del af samma förslag; men vi böra icke förmoda, hvad vi sakna exempel utaf, att Konungen antager en §., och ogillar en annan §., om dessa skulle stå i oundgängligt samband med hvarandra; Och då nu, i afseende pä den föreslagne nya Riddarhus-Ordningen, något sådant ej inträffat, vet jag icke, hvarföre man ej i öfverensstämmelse med Gruncllagarnes föreskrifter, vill åtnöja sig med de beslut Ridd. o. Ad.
Band. a. Afd. i5 22.6
Konungen fattar, helst
Han i alla fall äger rätt att i allo eller till vissa delar bifalla eller afslå, på sätt Honom godt synes, och hvarå vi håfve flera exempel så väl rörande vårt Stånds serskildta Ordningslag, som Rikets Grundlagar.
I anledning af hvad Grefve Cronhjelm yttrat skall jag anhålla, att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på den stora skillnad, som är i förhållandet med förändringar i Grundlagarne och Stånds-Ordningen.
Om det skulle falla Constitutions-Utskottet in, att inkomma med förslag till en fullkomlig förändring af Grundlagarne, och hvilket förslag ifrån den ena Riksdagen h vilade till den andra, och då af Riksens Ständer antages; Om, säger jag, Constitutions-Utskottet gjorde detta, men Konungen, sedan det blifvit öfverlemnadt tili Hans sanclion, ansåg åtskillige redactionsförbättringar vara af nöden, och sålunda endast biföll några §. §. och afslog de öfrige, skulle då det stadgande gälla, att Riksens Ständer äga rätt att ingå med en underdånig skrifvelse till Konungen* deruti de anhålla, att, om Konungen icke vill antaga hela förslaget, det gamla i sådant fall skulle fortfara att vara gällande, samt att Konungen, i händelse af afslag, täcktes för nästa Riksens Ständer meddela skälen dertill.
Jag känner ej något ställe i våra Grundlagar, som gifver anledning dertill, att Konungens pröfning ställes under Riksens Ständers, men väl tvärtom, eller att Den 2i December f. m, 227 sedan Riksens Ständer beslutat, Konungen gillar eller afslår samma beslut.
Enahanda förhållande är det äfven med Riddarhus-Ordningen; och om det anses för en formalitet, att Konungen skall sanctionera densamma, så är den dock högst nyttig, oell äfven laglig, så länge stadgandet derom> star qvar; och jag hoppas att Ridderskapet och Adeln på sista dagen af Riksdagen icke vill åsidosätta lagligheten i sina åtgärder, samt derföre instämmer uti det förslag till underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, sorn Herr Rosenblad' afgifvit.
Jag beklagar, att jag icke kan instämma uti Friherre Cederströms yttrande, emedan jag nödgas på det högsta bestrida den jemförelse, som af honom blifvit gjord emellan Grundlagsfrågor och förändringar i Riddarhus-Ördningen.
Konungen har tillkännagifvit att Han ej medhunnit pröfva Ridderskapets och Adelns hela förslag till en ny Riddarhus-Ordning, och sålunda har
Han hvarken bifallit eller afslagit detsamma.
Då ett arbete är i helt fattadt, så ligga derföre vissa principer till grund, och då Konungen sagt, att Han af tidens knapphet icke hunnit att pröfva hela förslaget, så torde, vid en sådan pröfning, de af Konungen antagne §. §. i Riddarhus-Ördningen komma att undergå någön modificalion, i händelse ej hela förslaget af Konungen godkännes, och af sådan anledning anhåller jag om bifall å Riddarhus-Utskottets nu ifrågavarande Memorial; Det har blifvit af en annan Ledamot Herr
Ro - 228 Den 31 December f. mi senblad anfört, att Konungen endast skall uppskjutit pröfningen utaf den återstående delen af den föreslagne nya Riddarlius-Ordningen; och att förra Riksdagen lemnar flera praejudicat derpå, att Konungen antagit en del och afslagit en annan, del af ett till Hans granskning utaf Riksens Ständer ofvérlemnadt Lagförslag; men jag tror, att vi ej äga praejudicat i en dylik fråga som denna, emedan Konungen här icke pröfvat förslaget, och det gör skillnaden.
Ingen har bestridt, att ju Kongl. Maj:ts sanction erfordras, för att en ny Riddarhns-Ordning skåll blifva gällande.
Ej eller har någon satt i fråga, att icke de af Kongl. Maj:t antagne §. §. uti berörde Riddarhus-Ordning äga kraft af Lag, och sålunda äro gällande.
Men Riddarhus-Utskottet har trott, att då Ridderskapet och Adeln i ett sammanhang afgifvit ett förslag till en förändrad Riddarhus-Ordning, så borde Ståndet förmoda att de äfven skolat i ett sammanhang blifva af Kongl. Maj:t pröfvade, och detta tror också jag hafva varit det rätta.
Att nu höra Friherre Cederström på-' stå att detta ärende kan uppskjutas lill nästa Riksdag, förundrar mig, då han i dag åtta dagar sedan, i frågan om Serskildta Utskottets Betänkande, yttrade just motsatsen.
Antingen måtte den värde Ledamoten hafva haft orätt den gången lian fick rätt, eller ock nu.
s Skalet, hvarföre jag önskar, att Riddarhus-Ordningen må i ett sammanhang pröfvas, är det, att Den 2i December f. m. 229 grunderne Lora granskas, och icke Llott detaljerne.
Det kan eljest, såsom jag yttrade i fråga om'
Serskildta Utskottets Betänkande, hända, att man får detaljer, som icke stämma öfverens med grunderna för det hela.
Hvad Behandlingen af grundlagsfrågor beträffar: så är med dem ett helt annat förhållande än här; ty Grundlagarne innefatta så inånga serskildta ämnen, att hvart och ett för sig, kan ensamt afhandlas och pröfvas, t. ex. frågor örn Högste Domstolen, utan att det rörer Konungens rätt att förläna adelskap; frågor om Tryckfrihets-Lagen, utan att det rörer sättet, hvarpå Statsregleringen skall göras o. s. v. Men sådan är ej händelsen med Riddarhusordningen, sorn blott innefattar ett hufvudämne, med sina nära förbundna detailler.
Intet af de väsendtligaste stadganderna uti den af Ridderskapet och Adeln Konungens sanetion underställde nya Riddarhus-Ordning, såsom till exempel om Suppleanter i Utskott, Bänkmäns och Electorers val med mera, eller just de föremål, hvarföre ändring i nu gällande Riddarhus-Ordning påkallades, hafva af Kongl. Majit blifvit pröfvade.
Endast det, livar.uti förändringarne äro likgiltiga eller mindre vigtiga, har af Kongl. Majit blifvit godkändt.
Jag tror således, att det, för sakeus rigtiga behandlings skuld, vöre nödigt i underdånighet anhålla, det Kongl.
Maj:ts täcktes innan nästa Riksdag, då den nya RiddarhusOrdningen egenleligen först kommer att beliöfvas, pröfva den del af det inlemnade förslaget, sorn ännu icke hunnit undergå nådig J 230 Den 21 December f. m. granskning, samt derefter låta utfärda den nva Riddarhus-Ordningen i sin fullständighet.
Skulle den icke helt och hållit antagas: så synes mig bättre att den helt och hållet ogillas, än att det ena eller andra sker blott styckevis.
Tv om Kongl. Majit granskade hela förslaget, och uppgåfve skälen för dess ogillande, så kunde Ridderskapet och Adelil vid nästa Riksdag hafva en ledning, till att rätta sina beslut, så att de vunne sanction; men likväl få en v Riddarhus-Ordriing med systehn, hvilket saknas i den nu gällande.
Sedan vi haft så många öfverläggningar i detta ämne, och äfven enskildta i närvaro af Konungens Rådgifvare, så synes Ståndet hafva kunnat hoppas en annan slutföljd af sitt arbete, än; antagandet af några mindre betydliga §.
§. och omflyttningen af andra; ty som de alla voro uppställda i en sj?stematisk ordning, så skall äfven rubbningen deraf verka menligt på det helas sammanhang.
Här har blifvit sagdt, att Kongl. Majit, i följd af 5a §.
Riddarhus-Ordningen, kan antaga en del oell förkasta en annan, af ett förslag till ändring eller tillägg i Riddarhus-Ordningen, hvilket Ridderskapet och Adeln till Konungens Nådiga sanction öfverlemnat.
Men ordalagen uti nämnde §1 lyda sålunda: "Fattar Ridderskapet och Adelil sitt beslut till någon ändring eller tilläggning, öfverlämnäs samma, beslut till Konungens stadfästelse, och blifver, derest en sådan vinnes, vid nästföljande Riksdag gällande.’3
Här står ingenting om ett partielt antagande oller förkastande af Ridderskapets och Adelns Den 3i December f. m. 231 förslag, utan blott om stadfästelsen af ett beslut eller ock motsatsen, ehvad det är långt eller kort.
Deraf äfvensom af sakens natur bör ock följa, att det väsendteligaste af ett beslut aldraminst må förbigås i fråga om stadfästelse eller förkastande.
Derföre anser jag det ock vara mest ländande till målets rätta behandling, att bifalla Riddarhus-Utskottets afgifne Memorial.
Man har sagt, att här vore samma förhållande å Regeringens sida, att gilla '•eller icke antaga delar af ett från Ridderskapet och Adeln kommit förslag, som eljest å Ständernas att göra likaledes med en proposition från Kongl. Majrt.
Men skillnaden består, såsom hvar och en vet, deruti, att då Kongl. Majrt framställt någon proposition lill Riksens Ständer, och de funnit skäl att deruti göra några ändringar, så återgår alltid saken till Konungen igen, som kan 0- gilla alltsammans, i händelse han ej godkänner ändringarne.
Men sådan är ej händelsen med de förslag, sorn Riksens Ständer öfverlemna till Kongl.
Majrts granskning och stadfästelse; ty om Konungen ej antager dem i sin helhet, återfå Riksens Ständer dem icke å nyo, för alt förklara, örn de äro nöjda med hvad Regeringen tillagt eller fråntagit.
Då detta just kan vara det väsendteligasle; så är det naturligt, att Ständernas deltagande i lagstiftningen skulle kunna tillintetgöras, om Kongl. Majrt ägde parlielt antaga eller förkasta deras förslag till författningar.
Jag beklagar visserligen om man, såsom några Ledamöter påstått, icke iakttagil nog grannlagenhet i detta Den 31 December f. m. måls behandling; man vågar tro, att felet icke ligger på Ridderskapets och Adelns sida, samt att
Utskottets behandling af frågan åtminstone år den rätta, hvilket är hufvudsaken.
Det kunde väl synas lämmeligen likgilltigl, anlingen Ridderskapet och Adeln bibeholle den nu gällande Riddarhus-Ordningen, sådan den är, eiler an toge så mycket af den föreslagna nya, som Konungen godkändt, emedan de nu sanctionerade §.
§. skilja sig ifrån de gamla nästan endast uti föga magtpåliggande ordställningar.
Det skulle till och med kunna tyckas, sorn borde Ridderskapet och Adelil så mycket heldre antaga de sanctionerade §.
§. som en utaf dem, nemligen den innehåller en väsendtlig och ganska vigtig förbättring, derutinnan att det olämpliga stadgandet, sorn Kongl. Majit, vid gamla Riddarhus-Ordningens sanctioneraftde, tilläde, om förlust af RepresentationsTrätt för den, som blifvit för nesligt brott vid domstol tilltalad, uti den nu sanctionerade §. finnes uteslutet.
Men ehuru vigtig denna förändrig än må vara, så anser jag likväl den princip vida vigtigare, att ett af Ständerna uppgifvit Lagförslag ej kan af Konungen styckevis sanctioneras, eller ett sålunda stympadt Lagförslag anses för Lag, innan Ständerna åtminstone slutligen godkänt sjelfva stympningen.
Denna princip är af aldrayttersta vigt, och tål att noga begrundas.
Den måste sorgfälligt hållas
Den 21 December f. m. 235 i helgd, om man ock för den samma skulle nödgas uppoffra den omnämnde förändringen i nide §.
Jag får börja med att förklara, det jag i Grundlagarne ej funnit annat, än att Lagstiftande Magten är jemnt fördelad emellan Konung och Ständer; och salunda är det gifvit, att om Konungen kunde antaga vissa delar af ett Förslag, som Riksens Ständer till Hans godkännande öfverlemnat, så skulle äfven Piiksens Ständer med förändringar kunna gilla, hvad sorn Konungen tili deras pröfning framställer.