Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
m. m. herr grefve von Essens befallning har jag tagit mig friheten, genom generalen grefve Leijon-stedt ödmjukast anhålla om att få öppna med hr generalen en brefvexling, rörande möjligheterna att arrangera en espio-nage på Norge.
Grefve Leijonstedt har med sista post lemnat det svar att hr generalen tillåtit mig hafva äran korrespondera i detta ämne, som utom dess nyttighet för det allmänna, skall gifva mig enskildt såsom ung officer tillfälle att in-hemta någon del af den kännedom om gränsorterna i vester jemte vårt granrike, som hr generalen under en lång tjen-stetid i dessa trakter varit i tillfälle att inhemta.
exc., som ålagt mig till hr generalen framföra hans helsning och tillika betyga hans tillfredsställelse med hr generalens yttrade vilja att gagna det allmänna, har tilllika befalt mig af hr generalen begära uppgift på:
Det sätt hr generalen tror vara lämpligast att arrangera espionagen.
2: 0.
Qvaliteten af de personer i Norge med hvilka hr generalen tror något vara att uträtta och som äro kända af hr generalen.
3: 0.
Beskaffenheten af de underrättelser som hr generalen tror kunna erhållas, samt slutligen
4: 0.
En ungefärlig uppgift på de kontanta medel, som dervid borde employeras.
Som denna sak i allmänhet fordrar den yttersta för-sigtighet och följaktligen hemlighet, så är angeläget att icke employera många personer.
En person vore för säkerheten lämpligast, men för kontrollens skull på uppgifterna måsteman naturligtvis åtminstone engagera 2: ne, som likväl icke veta utaf hvarandras kommission och om möjligt är icke äro med hvarandra bekanta.
Hvad qvaliteten af personerna vidkommer, så äro de underrättelser, man af bättre folk kan erhålla, alltid af mera intresse; likväl kan det ofta vara fördelaktigt att bland sämre klassens folk äfven ega någon intelligence, dels för kontrollens skull, dels för att förnimma om vissa skiljaktigheter i folkklassernas tänkesätt om politiska och militäriska ställningar ega rum.
Hvad beskaffenheten af underrättelserna vidkommer, så far jag endast äran nämna, att dessa icke af vederbörande önskas i och för något nu kändt ändamål, utan endast för att i allmänhet icke vara i okunnighet om det som i närvarande politiska ställning passerar inom Norge eller de preparationer till anfall eller försvar, som tilläfventyrs der vore under beredning.
Hvad slutligen angår depenserna, så torde de hufvud-sakligen bero på antingen hr generalens i Norge kända personer rent af behöfva köpas, eller om de äro intresserade i saken och sålunda endast behöfva rembourseras för de depenser de sjelfva nödgas i och för sakens uträttande göra.
I allmänhet torde hr generalen anse nedanstående saker förtjena att lasta uppmärksamheten.
Jag har tagit mig friheten uppräkna dem, ej derför att icke hr generalen nogsamt förut känner deras värde och nyttan af att om dem ega kännedom, men för att hafva äran vid handen gifva allt hvarom man här i allmänhet saknar kännedom eller önskar en närmare och säkrare, på det hr generalen må vara i tillfälle att i sammanhang taga saken i öfvervägande
— dessa äro:
Armén.
Regementenas namn, styrka, läge och natur samt rekryteringssätt.
Fästningarnas tillstånd.
Opinionen, man inom landet har om deras styrka, hållbarhet och vigt.3: 0.
Arsenaler.
Om och huru många gevär och öf-rige till beväringen hörande persedlar, som finnas i reserv, och om bristerna kunna inom landet ersättas.
Krutfabriker.
Om de kunna fylla behofvet, hvar de äro belägna, hvad de heta o. s. v.
5: 0.
Magasiner och förråder af alla slag, hvar de äro belägna, huru stora de äro och om de äro beräknade för armén ensamt eller äfven för lands- och stadsbons behof.
Politiska tänkesätt.
Om dessa äro fördelaktiga för Sverige, om och hvilka folkklasser tänka olika och hvaruti dessa olikheter bestå samt orsakerna härtill.
7: 0.
Huru den är fördelad, synnerligen huru krigsadministrationen är inrättad.
8: 0.
Enskilda personer.
Hvilka som äro à la tête för olika brancher af administrationen.
Om de anses för skickliga och hafva förtroende, om någon finnes, hvllken är mera allrådande än de andre.
— Om prinsen af Hessen har någon favorit o. s. v.
Att kunna erhålla detaljerade underrättelser om al \ a dessa saker lär blifva svårt om icke omöjligt.
Det vore intressant att veta, hvilka hr generalen tror kunna erhållas, äfvensom det vore af särdeles värde att på förhand få del af dem hr generalen sjelf redan för längre tid sedan samlat och hvarom jag såsom en grace vågar utbedja mig hr generalens meddelande i den händelse hr generalen täckes hedra mig med en skrifvelse.
Slutligen får jag innesluta mig i hr generalens godhet och utbedja mig på förhand tillgift för det enkla och okonstlade skrifsätt jag antagit och dervid få förklara, att jag anser rättast vara, rent och rakt fram gå på hufvudsaken, då man har äran skrifva till en förman i saker af vigt dem man ej med annat bör bortblanda.
Jag har derför gått förbi en lång ingress af komplimanger, oskicklig att dem framföra med behag, hvarförutande blifva oso&amp;kliga och torde jag framdeles komma i tillfälle personligen iå förklara den fullkomliga vördnad med hvilken jag tager mig friheten vara välborne hr generalens och riddarens
allra ödmjukaste tjenare y.
P. Lefrén.
Major vid föltmätningskären.
Välborne herr generalmajor och riddare af kongl.
För hr generalens ynnestfulla skrifvelse af den 13 dennes får jag härmed aflägga min skyldigaste tacksägelse.
H. exc.
m. m. hr grefve von Essen är ganska glad att fä se hr generalen i Stockholm och personligen aftala hvad ytterligare kunde behöfva iakttagas vid inrättandet af espio-nagen.
Emellertid tror h. exc.
nyttigt vara att insända kapten Lindgren till Norge och har derför- befalt mig anmoda hr generalen att derom besörja.
Hr generalen, som känner nämde kaptens omständigheter och som sjelf eger att gifva honom instruktioner och fastställa hans resetur, torde äfven försträcka honom de medel som erfordras och dem med omgående post återfå från h.
exc., som endast väntar att fa veta ungefarliga beloppet för att dem afsända utur den kungliga medelskassa, som af h. exc.
disponeras.
exc., som i allmänhet önskade underrättelser om alla de punkter, hvarom jag senast tog mig friheten nämna, inser likväl svårigheten att en sådan person skulle kunna få tillfälle dem alla anskaffa, hvarför h. exc.
öfverlemnar till hr generalen att bestämma hvilka hufvudpunkter torde af Lindgren iakttagas såsom mest öfverensstämmande med hans föregifna reseändamål.
Skulle kapt.
Lindgren kunna öfverkomma större eller mindre kartor öfver Norgeeller norska enskilda provinser eller ställen, jemte beskrif-ningar öfver landet, antingen handskrifna eller tryckta af hvad slag de vara må, så anser h. exc.
nödigt, att desamma uppköpas, helst de alltid innehålla något som kan vara nyttigt att känna.
Det kunde äfven hända att några broschyrer om arméns organisation o. s. v. finnas utgifna; sådana kan man icke få här, utan böra de köpas på boklådorna i Kristiania.
Äfven vore intressant veta om utlän-dingar emottagas för att studera vid Norges nya akademiinrättning och vilkoren dervid; man kunde begagna en sådan tillfällighet för att ditsända personer för att studera och som då kunde fa tillfälle lära känna landet och tillståndet samt samla upplysningar.
Det var stor skada att hr generalens mest pålitliga folk dött; torde likväl hända, att någon utväg skulle kunna finnas att anskaffa nya relationer, hvarom hr generalen vid sitt inträffande i Stockholm får tillfälle med h. exc.
närmare samtala.
Stockholm den 21 januari 1813.
Välborne herr general och riddare af kongl.
För hr generalens graciösa skrifvelse af den 20 dennes får jag härhos aflägga min skyldiga tacksägelse.
Jag har berättat h. exc.
innehållet.
Norrmännens nekande att af-lemna sitt silfver och pretention på en egen bank var en intressant underrättelse; få se, om deraf blifver något vidare.
* Inrättandet af en norsk bank omtalades verkligen just 1813 och var icke danskarne emot, eftersom den isolerade ställningen kräfde något dylikt Man saknade emellertid medel att organisera densamma.
Rcd.s anm.H.
exc., som är hindrad att med denna post svara på hr generalens bref af den 13, hvaruti hr generalen bland annat begär få veta, hvad på de nämde spionerna bör employeras, har befalt mig nämna, att förrän h. exc.
kan yttra sig häröfver, önskar h. exc.
först bekomma den af kapt.
Lindgren lofvade närmare beskrifningen öfver sin resetur, för att se hvad den samma ger för upplysningar och derefter döma, hvilka ännu saknade böra anskaffas och hvartill de nämda personerna då kunde employeras.
är nöjd dermed att generalen säger sig först vilja närmare undersöka deras duglighet och huruvida det lönar mödan att kosta något på dem.
Skulle hr generalen finna att dessa herrar tilläfventyrs äro dubbla, så bör dem på ett fintligt sätt lemnas vissa passande underrättelser att löpa med, som likväl äro af den natur, att sanningen ej kan kontrolleras.
Man kunde t. ex. låta dem förstå, att svenska regeringen anser redan som afgjordt att Norge blir införlifvadt och att så fort ske kan i anledning häraf span-mål skall komma till Norges understöd, hvarom regeringen redan gått i hemlig författning, att den behöfs för vårt eget behof o. s. v.
I allmänhet äro de efterrättelser för det närvarande mest intressanta för h. exc.
att veta, som röra tänkesätten i Norge relativt till svenska och danska regeringen, till franska alliansen och närvarande krig.
Stockholm den 22 mars 1813.
Med posten, som den 22 sistlidne månad afgick, hade jag äran på Strömstad skrifva till herr generalen.
Sedanhar jag haft äran emottaga hr generalens skrifvelse af den 27 jemte då medföljande kapt.
L: s journal, som ehuru icke särdeles instruktiv, dock (om den för öfrigt är sann) tycks utvisa en viss tilltagsenhet hos honom och en verklig böjelse hos norrmännen för oss, emedan de ej angifvit honom, iitan tvärtom tyckts inlåtit sig i åtskilliga diskurser.
har befalt mig sända medföljande 500 Rdr B: co för att deraf ersätta så väl hr generalens gjorda rese-omkostnader à 83 Rdr B: co, hvarå generalen sändt qvittens, som hvad kapt.
L. ännu tillkommer.
Resten täcktes hr generalen hos sig behålla för att dermed bestrida förefallande utgifter vid de kommissioner, som nedanför skola nämnas och om hvilkas arrangerande h. exc.
befalt mig anmoda hr generalen att gå i författning.
har funnit hr generalens rapport upplysande, men önskar likväl fästa hr generalens uppmärksamhet vid följande punkter, hvarom hr generalen tilläfventyrs kunde lemna några närmare detaljer, eller sådana låta sig förskaffas.
1: 0 Huru är grefve Wedels egentliga opinion relativt till svenska föreningen?
Väl nämner hr generalen, att han anses vara svenskt sinnad och till följd deraf misstänkes af danskarne; men månne han ej snarare är en hufvudman för det partiet, som önskar sjelfständighet och endast i nödfall svenska föreningen?
Norrmännens föregifna kommunikationer med engelska regeringen kunna efter min tanke endast ega rum genom en eller några få betydande personer i Norge och då bekänner jag, att grefve Wedel af mig anses för T homme en question.
Denna sak vore högst angelägen att hafva tillbörligen utredd.
2: 0 Herr generalen nämner, att Kaas * * är hatad i Norge och ej tilläfventyrs vågar sig dit etc.
Hvad är
* Se i det följande de mystifierade brefven.
* * Fredr.
Julius Kaas, geheime- stats- och justitieminister samt president i kansliet, död 1827.
Red: s anm.rätta orsaken till detta hat?
Är han hatad för det han varit för dansk?
För det han hatat Sverige?
För det han gjort förändringar inom landet som ej varit behagliga och hvaruti dessa bestått?
För det han varit ovän med några betydande (t. ex. grefve Wedel) som af allmänheten är älskad och hvaruti dessa oenigheter bestått?
o. s. v. Det vore i allmänhet intressant att få kunskap om några personliga förhållanden mellan de förnämsta personagerna i Norge, jemte anekdoter om tvistigheter som dem emellan passerat och som med politiska tillståndet kan ega någon gemenskap.
exc., som från flera håll får underrättelser, saknar likväl några sådana som bära stämpel att vara inhemtade nära de styrande personerna, har derför befalt mig anmoda hr generalen att låta genom 3: ne eller åtminstone 2: ne särskilda personer, som icke känna hvarandra, utspionera i synnerhet grefve Wedels och äfven några af de mest betydande norrmäns tänkesätt.
Hvad de danskfödde embetsmännen vidkommer, så behöfver man på dem ej kosta någon möda, deras tänkesätt kan ej vara annat än ärlighet mot sitt land.
Af så väl hn generalens rapport som af Lindgrens journal synes, att norrmännen sakna underrättelser om danska regeringens sanna ställning.
Det kunde kanske vara nyttigt att lemna dem del af några märkliga och sanna anekdoter för att väcka dem ur den sömn, hvari deras regering synes vilja hålla dem genom falska förhoppningars meddelande, derigenom fa deras resonnemang att blifva ’ lifligare och såmedels lära närmare känna tänkesätten relativt till oss.
Jag har derför fatt tillåtelse att gifva hr generalen följande 2: ne autentika diplomatiska upplysningar, jemte att anmoda hr generalen på lämpligt sätt låta dem säkert och skyndsamt komma till norrmännens kännedom, men likväl så att man ej synts med flit lemna dem sådana underrättelser.
Det blir sedermera angeläget att genom derifrån erhållna berättelser utröna, om de varit
\ förut kända och hvad effekt de producera.
Följande är innehållet af de saker, som böra komma till norrmännens, kunskap:
1: 0 Danska regeringen har slcickät redan för ungefarl 2: ne månader sedan en vid namn Sten Bille till England för att negociera.
Engelska regeringen, som i förening med den ryska garanterat Sverige besittningen af Norge och som är öfvertygad, att Danmark endast vill draga ut på tiden och förlänga Nordens olyckor, har svarat danska sändebudet, att negociationerna böra öppnas med svenska regeringen i Stockholm och att engelska ministern vid svenska hofvet redan hade instruktioner rörande denna sak.
Bille fick ej annat svar, utan återreste.
2: 0 Konungen i Danmark har vid öppen taffel (i afsigt att få saken spridd) sagt att stillestånd med England skulle oförtöfvadt afslutas ooh att sådant redan vore preliminärt bifallet af engelska regeringen.
Detta yttrande är alldeles ogrundadt, engelsmännen hafva i stället att afsluta stillestånd, försäkrat att de skola fördubbla sina fiendtliga företag emot Danmark intill dess hufvudfrågan, Norges afträdande till Sverige, är afgjord.
Förbudet emot licensers lemnande är häraf en trolig följd.
Den första af dessa nu nämda punkter begagnas för att gifva norrmännen öfvertygelse, att saken om deras förenande är ovilkorligen afgjord, den andra för att visa dem, huru de blifva förda bakom ljuset af danska regeringen.
Vidkommande norrmännens fruktan för förlusten af sma privilegier, sedan de med Sverige blifvit förenade, så bör på samma gång nämnas, att äfven denna farhågas utspridande är dansk tillställning och att en så orimlig idé, som att svenska regeringen ville minska norrmännens
* Licenser kallades ursprungligen de undantag från kontinentalsystemet, hvilka kejsar Napoleon fann sig föranlåten medgifva.frihet, aldrig bör kunna en gång tänkas förenlig med kronprinsens karaktär, som är den mest frihetsälskande i Europa, eller med svenska nationallynnet, som hatar förtryck lika så mycket som norrmännen.
Hvad vidkommer deras farhåga för svenska adeln, så kunde man påminna dem att halfva konungens högsta domstol enligt grundlagen nödvändigt måste bestå af ofrälse, att ofrälse män kunna bekläda alla möjliga sysslor i staten, att deras antal för det närvarande icke är litet, och slutligen att adeln i Sverige icke eger någon enda tryckande rättighet öfver sina underhafvande, som kan jemföras med dem som danska adeln innehar.
Ännu är ej afgjordt, när h. exc.
reser ned åt de vestra gränsorterna; hvad torde norrmännen säga om en sådan resa företages?
Stockholm den 5 april 1813..
svärdsorden.
Hans exc.
grefve Essen, som upppdragit befälet öfver de trupper, som nu till gränsens bevakning sammandragas till öfversten m. m. Haij, har befalt mig bedja hr generalen lemna på Åmål, der öfverste Haijs station blifver, till nämde öfverste del af de underrättelser, som generalen genom kunskaparne inhemtar.
Härvid är dock den anmärkning att göra, att öfversten icke behöfver eller bör känna annat än hvad som rör rustningar och marscher af trupper m. m. rent utaf militäriskt och hvilket hr generalen bäst sjelf bedömer.
Hvad de politiska historierna åter vidkommer, så har h. exc.
förbehållit sig, att de direkt hit insändas.
Jag har på h. excellens ’ befallning med denna dagen«post skrifvit till öfverste Haij ock bedt honom med hr generalen kommunicera sig, öfvertygad att hr generalen såsom god patriot och gammal bekant med nämde öfverste icke tager illa upp denna åtgärd till vinnande af ett gödt och oss alla kärt ändamål: Fäderneslandets gagn.
I dag reser hans kongl.
höghet kronprinsen till Göteborg och derifrån till Pommern för att taga befälet öfver armén och med densamma begynna utförandet af sina planer.
Jag kan icke lemna hr generalen några politiska underrättelser, som äro af den natur att kunna och böra komma till naboema, men nog kan jag säga, att negocia-tionema starkt fortgå, om Norges afträdande.
Ännu vet ingen huru härmed går, men man fruktar, att danskame icke utan föregången bastonad sticka pipan i säcken.
Det kommer att gälla på rena allvaret i sommar, som man allmänt tror; få se, om mot vestra gränsen något skall företagas, hvad är generalens tanke härom?
Stockholm den 26 april 1813.
Stockholm den 29 april 1813.
Herr generalens bref af den 17 dennes har jag emot-tagit; h. exc.
agreerade hr generalens tillämnade resa och önskar hr generalen lycka.
Jag har i dag mycken brist på tid.
Hinner således ej länge besvära hr generalen och det är alltid en vinst för hr generalen.
Medföljande bref har jag imaginerat enligt h. exc: s mig gifna befallning.Det är genomläst och gilladt af h. exc.
Hufvudinnehållet är kontant sanning.
Meningen är att hr generalen skulle låta det behändigt komma till någons kunskap, som icke är tystlåten, men angeläget är att man undviker allt utseende såsom det vore med flit sammanskrifvet för deras räkning.
Karl Johans apoteos.
(Fingeradt bref af J.
Lefrén.
Uti ditt senaste bref önskar du upplysningar om åtskilliga politiska händelser.
Du anför äfvenledes några gissningar rörande vår allmänna 3tällning, sådan (säger du) som vi på landet kunnat uppgöra.
Jag respekterar hvar och en som med värme deltager i sitt fäderneslands välgång äfven då bristande kännedom af sakernas allmänna ställning gör hans omdömen falska eller åtminstone osäkra.
Men tillåt mig gifva dig några sanna upplysningar; du vet att jag kan gifva dem och derjemte att jag har förtroende till din tystlåtenhet.
Nordens frihet och sjelfständighet är det mål, till hvil-ket kronprinsen sträfvat fråji första ögonblicket han valdes till arftagare af svenska kronan.
Norges och Sveriges förening till en stat är medlet att vinna denna frihet.
Ryssland, England och Preussen hafva genom formliga traktater garanterat denna förening.
Österrikes garantiväntas till Stockholm med hvaije dag, emedan negociatio-nerna derom redan äro afslutade efter Sveriges önskan.
Kronprinsen, som redan i anledning häraf anser norrmän och svenskar för ett folk och mån om att icke påföra Norges inbyggare de olyckor, som åtfölja ett krig, vill så långt ske kan, undvika att med härsmakt taga Norge i besittning.
Han har derför i sammanhang med Rysslands, Preussens och Englands allvarsamma föreställningar sökt förmå konungen af Danmark, att utan blodsutgjutelse afstå Norge emot erhållande af skadestånd i Tyskland.
Men konungen i Danmark, mindre angelägen att förekomma olyckor inom Norge, än att uppväcka nationalhat mellan svenskar och norrmän, har sökt beständiga undanflykter, utan att vilja gifva bestämda svar i hufvudfrågan, troende sig såmedels kunna förleda vår kronprins till ett direkt anfall på Norge.
Kronprinsen, som insett dessa ränkfulla afsigter, har låtit öfverföra en betydande del af svenska armén till Pommern för att derifrån genom ett anfall på Holstein, Sleswig, Jylland och slutligen Seeland tvinga konungen i Danmark att ingå i de billiga och af större delen utaf Europa gillade samt garanterade vilkor som honom tillbjudas.
Den hemmavarande delen af svenska armén är bestämd till bevakning af rikets säkerhet mot de anfall, som konungen i Danmark möjligen kunde befalla norska armén att göra på Sverige i afsigt att upptända det krig mellan norrmän och svenskar, som kronprinsen genom sin marsch till Pommern velat förekomma.
Sådan är i korthet taflan af Nordens närvarande ställning.
Skandinaviska rikets återupprättande, nationalrepresentationens införande i Norge, norska embetsmäns intagande i svenska statsrådet, fri ut- och inrikes handel, norska penningverkets förbättrande samt spanmåls inskaffande till Norge, som der af skall vara i stor brist, äro de medel kronprinsen ämnar nyttja att dermed förbinda sig norskanationen och visa dem huru ogrundade de farhågor äro, som danska embetsmän på befallning och på allt upptänkligt sätt söka att utsprida bland norrmännen och hvarom du i ditt senaste bref omnämner.
Kronprinsen är för delikat att vilja insända proklamationer till Norge.
Han vill ej med vackra ord utan med gemingar vinna norrmännens hjertan och jag för min del är öfvertygad att detta handlingssätt är det enda rätta att iakttaga mot en nation, som har känsla for heder och af-sky för allt, som kan anses kränka dess heder.
I sinom tid skola nog proklamationer komma, kanske väntar prinsen dermed tills han står i Jylland med svenska armén, kanske tills han är återkommen; sådana saker äro hemligheter ännu och det kan vara mindre intressant att veta sådant; nog af, man kan vara säker, att då proklamationen utfördas, äro äfven alla mått och steg vidtagna som göra dess utförande säkert.
Olyckligt vore om våra hederliga naboer skulle råka i krig med oss, d. v. s. att föreningen icke kunde gå för sig utan en brytning.
Men om omständigheterna tvinga våra arméer att slåss, så skall det åtminstone ske på ett satt, som egnar 2: ne upplysta nationer.
Vi skola kanske på ömse sidor skicka till evigheten några tusen olyckliga offer för en politisk hvälfnings fullbordande, nödvändig för begge nationernas gemensamma väl i en framtid, men aldrig skall detta krig väcka bitterhet mellan nationerna, derom är jag öfvertygad.
Se så min hedersvän, nu har jag vidt och bredt omtalat, hvad jag med säkerhet vet och känner.
Jag har gjort detta, emedan jag af flera dina bref men isynnerhet af det sista finner huru förbannadt besatt ni politisera i landsorterna och huru förvänd t ni ser sakerna.
Nu deremot har du klaven för dina omdömen, jag hoppas du hädanefter blir litet mindre landtjunkarmessig i dina slutsatser, synnerligen sedan du nu fått kännedom af de gamla garantier,som officielt äro gifna af England, Preussen, Ryssland och Österrike, samt sedan du fatt begrepp om de första operationer som vår hufvudarmé kommer att företaga ifrån Pommern.
Du nämner i ditt senaste bref, att det rykte går i din ort, att norrmännen frukta förening med Sverige för svenska adelns skull, den de anse förtryckande.
Danska partiet inom Norge har särdeles väl påhittat rätta sättet att väcka national misstroende och såmedels försvåra föreningen.
Du vet, min vän, hvad jag tänker om vår adel.
Jag afundas dem ej deras företräden i processioner och på begrafningar, jag hatar dem ej för saker, till hvilka de äro oskyldiga, blott för det deras namn slutas på hjelm, krona, skföld eller något dylikt, lika litet som jag vördar dem endast och allenast för det de haft mödan ospard att låta komma till min kunskap huru längesedan det var, då deras stamfäder gjort sig förtjenta af fäderneslandet Jag bryr mig aldrig om annat än den närvarande personens inre värde, och du vet, min vän, huru vi svenskar sedan längre tid lärt oss, att hvarken hata eller afguda vår nobless, äfven såväl som du känner, huru liten böjelse att förtrycka den nu eger, hvilket af senaste riksdagsprotokollen nogsamt inhemtas.
För öfrigt känner du vår kronprins och hans tänkesätt.
Han har från sin ankomst hvarken förklarat sig för protek-tor af noblessen eller såsom dess fiende.