Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag inskränker mig till att förena mig med Hr v. Troil, men skulle R. o. Ad. stanna i en annan åsigt, får jag, med stöd af den nyss uplästa grundlagspamgrafen, anhålla, att jag åtminstone måtte få rättighet att ännu i afton yttra mig öfver den Kongl. Proposm.
Erih. Creutz, Stephan:
Jag ber att få instämma uti Hr v. Troils yttrande, och dä jag är öfvertygad, att denna fråga är i den allmänna opinionen stadgad, är jag äfven öfvertygad att den får den framgång jag pä det lifligaste öuskar, och som K. M. i den Nåd.
Proposm afsett.
Den 18 Juni. 403 Hr Estenberg:
Jag mäste bekänna, att jag sjelf sväfvar i ovisshet, huruvida min propos. är öfverensstämmande med Grundlagen eller ej.
Derföre har jag gjort mig underrättad hos personer, som äro hemmastadda i Grundlagen, och som jag är öfvertygad, att äfven Hr Gr. o. Landtm, i denna del ingalunda anser detta såsom stridande mot Grundlagen, så har jag tagit mig friheten föreslå det, som jag nämnt.
Eör öfrigt då jag hört dem, som ifra mot mitt förslag, yttra, att den allmänna opinionen skulle redan till den grad vara bestämd i denna fråga, att en grundlig diskussion skulle vara öfverflödig, så måste jag säga, att jag ej tror, det förhållandet är sådant.
Jag tror nemi., att opinionen är så vacklande och obestämd, att den mycket väl behöfver stödjas för att blifva stadgad.
Då frågan icke rör något mer eller mindre, än om den Svenska Statsreligionen skall blifva beståndande eller icke, så anser jag, mine Hrr, att yrkandet på en fullkomligt grundlig diskussion, är stödd på en klar upfattning af den Kongl. Proposm och dess bilagor.
Vi måste medgifva, att ingen af alla dem, som förut så varmt och lifligt yttrat sig för religions-friheten, nu är närv:de.
För deras skull böra vi låta dem vara närv:de då frågan remitteras, och derföre anhåller jag fortfarande om upskof.
Med anledn. af Hr Estenbergs sista yttrande får jag tillkännagifva, att
Hr Estenberg i dag på f. m. tillfrågade mig om de utvägar
Grundlagen medgaf för att få frågan upskjuten.
Jag svarade då, att, enl. 49 § Eiksd:sOrdn., en allmän fråga, som, då den första gången förekommit, blifvit bordlagd, borde i nästa plenum remitteras, men att likväl Grundlagen måste så tolkas, att den kan alltid efterlefvas, och deraf följde, att då t. ex. under motionstiden ett så betydligt antal motioner förekom, att de icke hunno i nästa plenum efter deras bordläggning remitteras, Grundlagens föreskrift måste anses fullgjord om de förekommo i den ordning Grundlagen bestämde, fastän Ståndet åtskiljdes innan de alla blifvit behandlade, och att således sättet att upskjuta nu ifrågav:de fråga var, att R. o. Ad. kunde åtskiljas innan densamma förekom; men jag kan icke anse med förenämnde 49 § förenligt, att upskjuta frågan till en framtid, som, om den också är nära, icke är bestämd, emedan ingenting är bestämdt om tiden då Kongl. Proposu- skola vara befordrade till trycket.
Så, som Hr Estenbergs förslag är framstäldt, yttrade jag redan då, och jag vidhåller det nu, att å ett sådant förslag propos. enl. nämnde § icke kan framställas, och såvida Hr Estenberg icke vill åt sitt yrkande gifva sådan form, att propos. derå kan framställas, torde jag få öfvergå tili de ämnen, som å föredragningslistan förekomma.
Såvidt jag rätt upfattat Hr Gr. o. Landtnäs mening, skulle det gå an att upskjuta remissen, till dess Propos. blifvit i tryck oss meddelad.
Om det strider mot Grundlagen, är det en gifven sak att jag ej föreslår detta; men det är blott under förutsättning, alt detta upskof enl.
Grundlagen låter sig göra, sorn ^04 ^ 1:1 Den 18 Joni. jag gjort min framställning, och jag öfverlemnar åt Hr Gr. o. Landtm., som bättre känner Grundlagen, än jag, att afgöra saken.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då R. o. Ad. icke kunde uppehållas längre med en fråga, som i sig sjelf var afgjord genom Hr Gr. o.
Landtm:s vägran att derå framställa propos., så återstode endast, att Hr Estenberg tillkännagaf, huruvida han yrkade propos., om Ståndet yrkade denna propos.
Jag anhåller att få höra den propos., som Hr Gr. o. Landtm, skulle vilja föreslå Ståndet.
Jag hade icke förmodat, att Hr Esten berg skulle vilja, i olikhet mot hvad någonsin på Riddarhuset handt, fortfara med ett yrkande, som Hr Gr. o. Landtm, förklarat vara stridande mot Grundlagen.
Jag hemställer till Hr Estenberg, huruvida han, ehuru ingen enda ledamot förenat sig med honom, ändock vill fortfara med ett sådant yrkande.
Jag inser att mitt ord alldeles ingenting betyder, om jag föreslår något, som strider mot Grundlagen, och det är icke heller min mening att föreslå något sådant.
Derföre anhåller jag, att Hrrme sjelfve, som känna Grundlagen, måtte i detta fall bestämdt säga, om mitt yrkande strider mot Grundlagen, då det af sig sjelft förfaller.
Men om det icke strider mot Grundlagen, anhållet jag att propos. derå må framställas.
Jag har alldeles fullkomligt afstått från min anhållan, om den strider mot Grundlagen.
Hr Gr. o. Landtm, har redan tillkännagifvit, att Hr Estenbergs yrkande, enl. hans upfattning, strider emot Grundlagen, och vid sådant förhållande borde väl Hr Estenberg ej längre yrka propos. derå.
Vid sådant förhållande har jag ju redan afstått.
Eortsattes piöfningen af Sammansatta Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s Betänk.
N:o 4, i anledn. af väckta motioner om förändring i vissa delar af Kongl, Förordmn d. 18 Jan. 1855, ang:de vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker; och förekommo härvid Utsk:s yttranden, ang:de berörde Förorda:s nedanuämnde §§: §§ 8 och 12, samt ny § 13.
Sedan af hvad
Utsk. i afs:de på dessa §§ yttrat, dep del, som rörde den gästgifverierna å landet tillerkända rättighet att utskänka bränvin och andra spritdrycker, i gårdagens plenum blifvit pröfvad, blef nu såsom föremål för öfverläggningen framställd Utsk:s hem - I)eu 18 J uni.
405 ställan med anleda, af ett utaf Lektor Sondén framstäldt förslag, och yttrade sig derom:
ITr v. Troil, Sam.
Uti den nu ifrågav:de 13 § har Sammansatta Utsk. föreslagit ett stadgande, hvilket jag anser vara i alla hänseenden af behofvet påkalladt, nemi. att klagomål öfver Taxerings-komités beslut i fråga om beräkning af det kannetal bränvin, hvarför minuthandels- eller utskänkniugs-afgift skall erläggas, får anföras icke allenast af närings idkaren, utan äfven af hushållnings-sällskap, stad, socken m. m., äfvensom att det tillkommer Pröfnings-koinité att, utan föranledande af lord klagan, höja eller 6änka dessa afgifter; men i det andra mom. af §.-n säger Utsk.:
»Utan hinder af förd klagan skall försäljnings afgiften utgå efter det af Taxerings-kommitté bestämda kannetal, intill dess ändring deri blifvit vidtagen genom beslut, som vunnit laga kraft.»
Då nu i allmänhet vid all bränvins-försäljnings-taxering de förändringar, som Pröfnings-komité gör uti Taxerings-komités beslut, skola genom prot.- utdrag vederbörande tillkännagifvas, samt debiteringen sker, icke efter Taxerings-komités, utan efter Pröfnings-komités beslut, sfi skulle jag tro det vara ett misstag af Utsk. att säga, det försäljnings-afgiften skall utgå efter det af Taxerings-komilé bestämda kannetal; ty, såvidt jag kan finna, borde det stå Pröfnings-komité i st. f. Taxeringskomité.
Jag anser detta vara en gifven följd af innehållet uti 121 och 122 §§ BevillmsFörordmn, deri siiges, att besvär i debiteringsmål icke må uppehålla upbörden af hvad påfördt blifvit, utan att, om den skattskyldige lyckas att i högsta instansen vinna lindring i debiteringen, lian må erhålla restitution af det för mycket erlagda.
Enär jag tror, att det skulle leda till förvillelse, om ett annat förfaringssätt egde rum i afs:de å bränvins-försäljnings-taxeringen, får jag, derest icke någon ledamot af Utsk. gifver nöjaktigt skäl för stadgandet, vördsamt föreslå, att ordet Taxerings-koinité utbytes emot ordet Pröfnings-komité.
ITr v. Troils anmiirkn. vore ganska riktig, såvida här vore fråga om en allmän bevillnings afgift; men så är icke förhållandet, utan här är fråga om en afgift af egendomlig natur, nemi. bränvins-försäljnings-afgifteu, som af Taxerings-komité åsättes.
Enl. 48 g i Bevilln:sFörordn:n skola Taxerings-komitéerna sammanträda i Juni månad, och då skola de således bestämma det kannetal bränvin, hvarför bränvins-försäljarne böra erlägga afgift.
Tiden för Pröfnings-komitéeruas sammanträde är icke närmare bestämd, än att i 112 § af samma Förordn. säges, att K:s Befhde skola utsätta tiden derför, med iakttagande af, två månaders rådrum ifrån det taxeringarna blifvit fulländade.
Erfarenheten har visat, att denna mellantid icke blifvit för knappt tilltagen, enär Pröfnings-komitéerna ofta icke sammanträda förr än i Oktober månad.
Nu innehåller den nu ifrågav:de bränvins-försäljnings-förordmn, att afgifterua skola i förskott erläggas för försäljnings-året, som börjar med d. 1 Oktober, hvaraf följer, att skyldigheten för närings-idkaren att erlägga afgiften kan inträffa förr än tiden för Pröfningskomiténs sammanträde, eller åtminstone innan dess beslut vunnit laga 406
Den 18 Juni. kraft eller fastställelse.
På grund häraf anser jag, att Utsk. haft mycket rätt, då det föreslagit, at.t Taxerings-komités beslut skulle lända till efterrättelse, till dess detsamma blifvit genom laga kraftvunnet beslut ändradt.
Att säga, det Pröfnings-komités beslut skall lända till efterrättelse, skulle leda till förvillelse, enär denna komité mången gång icke ens meddelat något beslut på den tid afgifterna skola erläggas.
Jag får således yrka bifall till hvad Utsk. i denna del föreslagit.
Så länge den nu gällande
För fattrnn oförändrad bibehålies, är det stadgande, som förekommer i sednare mom. af denna § riktigt, ty Författmn säger uttryckligen, att Taxerings-komités beslut icke får af Pröfnings-komité ändras, såvida ej besvär blifvit anförda.
Nu har den förändring blifvit föreslagen, att Pröfnings-komitén, i fråga om bestämmandet af det kannetal bränvin, hvarför bränvins-försäljarne skola erläggn afgift, skall få samma makt som den eger i fråga om bestämmandet af den skattskyldiges bevillning.
Häraf synes mig konseqvent följa, att ett och samma förhållande skall ega rum i afs:de å afgifternas debitering, så att, när afgiftens bestämmande beror af Pröfnings-komitén, ingen debitering utaf afgiften bör ifrågakomma förr än nämnde komité yttrat sig, hvarefter det först är kändt, huruvida Taxeringskomiténs åtgärd blifvit fastställd eller ändrad.
Det är möjligt, att ett undantag i detta fall bör ega rum, derföre att man, tvärt emot hvad Hr v. Troil och jag vid förra Kiksdagen yrkade, antagit ett särskildt skatte-år för bränvins-försäljningen och föreskrifvit, att afgifterna skola förskottsvis erläggas, hvarföre och då skatte-året för städerna börjas d. 1 Oktober och för landet d. 1 November, den händelse, som Frih. Wrede förutsatt, verkligen kan inträffa, eller att Pröfnings-komité icke hunnit granska Taxerings-komités beslut då afgifterna skola erläggas, så att man nolens volens måste hålla sig till Taxerings.komiténs beslut.
Men det kan ej nekas, att det är i högsta måtto inkonseqvent, att i en Författn. säga, att verkställighet skall följa å ett beslut, som i sjelfva verket icke är något beslut, förr än det blifvit af annan myndighet pröfvadt och fastställdt.
Jag, för min del, skulle derföre hafva önskat, att en förändring af §:n kunde åstadkommas; men med alside på det särskilda förhållande Frih. Wrede framhållit, måste man låta inkonseqvensen qvarstå, ehuru mången säkerligen torde komma att deröfver högeligen sig förundra.
Jag afstår derföre från att instämma uti Hr v. Troils yrkande, att ordet Taxerings-komité måtte utbytas emot ordet Pröfnings-komité.
I allmänhet skulle jag tro, att det är högst sällsynt, att en Pröfnings komitée icke slutat sina arbeten före September månads utgång, och jag tror, att motsatsen inträffar inom Pikets flesta län.
Om dessa arbeten sluta inom September månad, är det tydligt, att -den förändring jag föreslagit, är icke allenast verkställbar, utan äfven lämplig, ty Pröfnings komitéernas beslut för städerna komma dem genast tillhanda, och ehuru jag raedgifver, att D e n 18 Juul. 407 Häradsskrifvarne å landet få dessa beslut något sednare, bör jag dock erinra, att, såsom vi veta, försäljniugs-året å landet ej börjar förr än d. 1 November, vid hvilken tid Pröfnings-komitéernas beslut viii böra hafva kommit vederbörande tillhanda.
Det är möjligt, att, på sätt Frih. Wrede förmenat, något trassel, till följd af den utaf mig nu föreslagna förändringen, skulle understundom kunna upkomma, men å andra sidan torde böra bemärkas, att om man bibehåller stadgandet sådant som Utsk. föreslagit, så skulle det, i de fall, då Pröfnings komité ändrar Taxerings-komités beslut, kunna inträffa, att närings-idkare först få erlägga afgiften efter Taxeringskomiténs beslut och sedermera efter Pröfnings-komiténs.
Hr Printzensköld har sjelf medgifvit, att det här intagna förslaget är ordagrannt detsamma, som det nu gällande stadgandet; men han har fästat sig dervid, att
Pröfnings-komitén fått rätt att bestämma afgifterna, utan att besvär öfver Taxerings-komiténs beslut blifvit anförda.
Jag torde dock få fästa upmärksamheten derå, huruvida denna förändring i sjelfva verket är så väsendtlig, som Pir Printzensköld förmenat.
Om t. ex. en bränvins-försäljare hos Pröfnings-komitén klagar öfver ett af Taxerings komitén åsatt kannetal och den förstnämnda myndigheten ändrar kannetalet, ehuru icke till den siffra klaganden begärt, samt denne ytterligare öfverklagat detta beslut, så och ehuru Pröfniugs-komiténs dom är fallen, utgår likväl, enl. nu gällande Författn.
, afgiften efter Taxerings-komiténs beslut.
För öfrigt torde det skäl till bifall å Utsk:s förslag, som Frih. Wrrede anfört, göra tillfyllest, hvarförutan jag, i afs:de å Hr v. Troils förslag, får anmärka, att det icke torde gå an att i det ifrågav:de mom. nämna endast Pröfnings-komitén, utan att åtminstone en hänvisning till Taxeringskomitén måste der finnas.
Då en person, i den embetsställning, som Hr Printzensköld innehar, kan här ega rätt att fordra, att hans utsago tilierkännes vitsord, och Hr Printzensköld medgifvit riktigheten af hvad jag förra gången yttrade, har jag ingenting vidare att i saken säga.
Med anledn. utaf Gr. af Ugglas yttrande ber jag att få erinra derom, att det är en stor skillnad emellan nu gällande författmr rörande besvärsrätten öfver Taxerings-komités beslut, ang:de debitering af bränvins-afgiften samt besvärsrätten öfver Taxerings-komités beslut i bevillningsmål.
Denna skillnad består deri, att taxerings-åtgärden i sednare fallet alldeles icke anses ega laga verkan förr än Pröfnings-komitén granskat och godkänt densamma, så att taxeringen först är fullkomnad genom Pröfnings-komiténs beslut, hvarföre ock BevillningsFörordmn omtalar, huru besvär kunna anföras först öfver Taxerings-komités och sedermera öfver Pröfnings-komités beslut, men tillägger genast, att taxering, som blifvit af Pröfnings-komité godkänd, skall gå i verkställighet, utan hinder af deröfver fullföljd klagan.
Nu har genom Utsk:s förslag 408 Dan 18 Juni. bestämmandet af kannetalet för bränvins-minuterare och utskänkare blifvit satt i lika kathegori med bevillnings-taxeringen, emedan Pröfnings-komitén fått lika makt i förra fallet, som den f. n. eger i det sednare.
Deraf borde naturligtvis äfven följa, att ett likartadt förhållande skulle ega rum i afs:de å verkställigheten af de båda slagen utaf taxering, så att verkställighet af en taxerings-åtgärd i och för bränvins-försäljnings-rättens utöfvande, ej skulle följa förr än Pröfnings-komitén yttrat sig öfver denna taxerings-åtgärd.
Så har likväl ej blifvit af Utsk. föreslaget, enär Utsk. tillstyrkt, att Taxerings-komités beslut skall gå i verkställighet.
Ehuru jag således ej kan frångå den gjorda anmärkmn om inkonseqvens, erkänner jag villigt, att det förhållande, att Pröfnings-komitén på många orter ej slutat sina arbeten d. 1 Oktober, då bränvins-försäljnings-afgiften i städerna skall förskottsvis erläggas, ger ett eljest saknadt stöd åt Utsk:s förslag.
Jag måste således låta bero vid detta förslag, ehuru jag ej kan annat än beklaga, att uppenbara motsägelser skola i en allmän Författn. förefinnas.
Jag har begärt ordet endast för att förklara, att jag för min del vill låta min anmärkn. falla.
Jag förutser visserligen, att enl.
Utsk:s förslag en upbörd kommer att verkställas på helt olika sätt, än det, som iakttages vid upbörden af allmänna bevillningen, men någon egentlig olägenhet deraf torde måhända ej upstå.
Gr. af Ugglas: Då Hr v.
Troil afstått från sitt förslag, af står jag ifrån ordet.
Utsk:s ifrågav:de hemställan blef, uppå härefter framställd propos. , af R. o. Ad. bifallen.
g 13, (ny g 14), gg 10 och 14, (ny g 15), g 16, (ny § 17), g 17, (18), g 19, (20), g 21, (22) och g 23, (24).
Utsk:s i afs:de å dessa gg afgifna yttranden biföllos. § 2i, (25).
I denna g har Utsk. föreslagit en ganska väsendtlig förändring.
I den nu gällande g heter det, att vid hvarje till folksamling föranledande förrättning må bränvin ej försäljas annorlunda än vid måltider åt spisande gäster.
Detta är en inskränkning, som upfyller allt hvad man, enl. min tanke, med billighet kan begära.
I den nya g deremot stadgas, att ingen bränvins-försäljning får ega rum under hela den tid, som en slik förrättning varar.
Jag tror, att man vid denna föreskrifts meddelande gått för långt.
Sådana förrättningar, som thing, npbörds-stämmor, mantalsskrifningar besökas af personer, som man icke kan förmoda skola vid måltiden öfverlasta sig med starka drycker.
Ar det billigt att förhindra dessa personer att till middagen taga sig hvad man kallar en aptitssupp
Dessutom har Utsfc. föreslagit, att utskänkning af De n 18 Juni. bränvin ej får ega rum inom j mil från det ställe der förrättningen hålles.
Denna föreskrift synes mig vara opraktisk.
Man kan tänka sig, att sockengränsen framgår inom J mil från förrättningsstället, och då är det inom den andra socknen måhända icke en gång kändt, att en förrättning inom detta afstånd hålles.
På grund af hvad jag nu i korthet anfört, anser jag att Utsk. saknat skäl till förändringen, och anhåller derföre, att den nu gällande gm måtte oförändrad bibehållas.
Jag för min del tror att Utsk:s förslag har skäl för sig.
T. ex. vid Ting samlas alltid en mängd personer, hvilka icke pläga försumma att öfverlasta sig, om tillfälle dertill gifves, och för dem torde det absoluta förbudet varu särdeles lämpligt.
Som R. o. Ad. torde finna, afser den föreslagna inskränkningen dels tiden, dels omkretsen.
I afs:de på tiden ansåg Utsk. det vara bäst, att under de ifrågav:de förrättningarne krogarne vore stängda hela dagen, på det att den tillströmmade menigheten ej skulle få tillfälle att öfverlasta sig hvarken före eller efter förrättningen.
Beträffande omkretsen var det inom Utsk. först fråga om att bestämma den till endast mil, men just på ledamöternas af BondeSt. begäran fastställdes den till \ mil och såsom skäl dertill anfördes, att den som ville supa sig full ej skulle sky att gå en så liten vägsträcka som g mil.
Jag skulle tro, att Utsk:s förslag är välbetänkt och anhåller om bifall till detsamma.
Man kan i sanning på det nu föreslagna stadgandet tillämpa det fransyska ordspråket: »les extrémes se touchent».
Vid förra Riksdagen sökte man genom denna författning vinna det vigtiga målet att i möjligaste måtto minska bränvinssupandet och derigenom förekomma såväl de brott som många andra olägenheter, hvilka af fyllerilasten esomoftast blifva en följd.
Man stadgade då sådana föreskrifter som man ansåg vara väl beräknade.
Denna författning har nu gällt i nära 3 år, och erfarenheten har visat att den burit de bästa frukter.
Vid sådant förhållande synes det mig hvarken lämpligt eller af behofvet påkalladt, att derföre att en eller annan fanatism det påyrkar, förändra författningen i en sådan riktning, att en reaktion emot densamma ovilkorligen måste upkomma såsom följd af de ytterligheter och de orimliga stadganden, som man vill åstadkomma.
Säg, huru kan man väl påstå, att det icke är orättvist och orimligt att stadga, att under ett Ting, som ofta pågår i flere, ja understundom t, o. m. åtta dagar, de rättssökande icke skola ega tillfälle att på ett näringsställe, der de fleste af dem måste intaga sina måltider, erhålla en sup bränvin eller ett glas vin till maten?
En i allmänhet nykter och måttlig persons moralitet måtte väl ej lida deraf, att han på ett näringsställe tager en sup eller dricker ett glas portvin till sin måltid, och derföre att det finnes personer, som pläga öfverlasta sig då de få tillfälle att förtära starka drycker, bör man väl icke stifta en lag, sorn förbjuder ett bruk, hvilket i sig sjelf är alldeles oskadligt.
Jag tror att de, som stiftat den nu gällande för - 410 Den 18 Juni. fattningen, nogsamt betänkt sig vid nedskrifvandet af den nu ifrå gav:de §:n, och då raan ej gittat förete bevis derpå, att den deri medgifna rättigheten gifvit anledn. till missbruk i någon större skala, utan endast förutsatt möjligheten deraf, så tror jag att man handlar klokast om man låter den gamla §:n oförändrad qvarstå, hvarom jag också vördsamt anhåller.
Jag ber att få förena mig med Frih. Wrede och Iir Printzensköld.
Jag tror, att den nu gällande författningen upfyller allt hvad man i detta afs:de bör förvänta, och att man således ej bör ändra stadgandet, såvida man vill undvika att detsamma skall i större skala öfverträdas.
Oin Utsk. nödvändigt velat intaga tillägget om den ^:dels milen,, så hade sådant bordt^ske i l:sta mom. af den nu gällande ,24:de §:n, der det heter: »Ä landet vare minuthandel med eller utskänkning af bränvin förbuden på eller invid det ställe, der auktion, marknad eller mönstring med beväringsmanskap hålles, eller der menighet för kronoskjutsning eller skallgång samlad är».
Der har det möjligen varit lämpligt att utsträcka afståndet till |-:dels mil, ehuru jag för min del anser det vara af föga betydenhet.
Deremot tror jag det vara i alla afs:den olämpligt att t. ex. vid ett Ting, som ofta räcker en hel vecka, förbjuda alla som bevista tingsförhandlingarne att vid måltiderna taga sig en sup bränvin eller ett glas vin.
Dessutom hemställer jag till Gr. af Ugglas, huruvida icke den nya §:ns up ställning medgifver hvem som helst att om han så önskar, öfver lasta sig om natten.
Det heter nemi. i början af Usta morn.: »å landet må under den eller de dagar &c.»
Deremot innehåller det nu gällande stadgandet, att bränvin endast får vid måltiderna utskänkas.
Jag tror, att om man vill gå så långt i stränghet som här är föreslaget, så kommer man att skjuta öfver målet, hvarföre det torde vara rådligast att behålla §:n oförändrad.
Jag, förenar mig med Hrr Printzensköld och von Troil samt yrkar afslag å förslaget, hufvudsakligen af det skäl, att då man stiftar en lag, bör man stifta den så, att den kan efterlefvas.
Att detta är omöjligt i afs:de å denna §, vill jag bevisa.
På flere orter hafva häradsboerne köpt hus i en inom häradet belägen stad och i dessa hus hållas Tingen.
Derunder skulle, enligt förslaget, ingen enda menniska i hela staden få på näringsstället taga sig en sup bränvin till maten.
Detta är ju alldeles orimligt och kan ej efterlefvas.
Efter först till bifall å Utsk:s förev:de förslag framställd propos. , som besvarades med Nej, beslöt E. o. Ad. att ifrågav:de § i nu gällande Författning må förblifva oförändrad. g 25 (26).
För min del finner jag det här föreslagna tillägget icke vara särdeles lämpligt.
Det innehåller, att om man på apothek vill köpa sprit till tekniska be - Den 18 J n n i. 411 hot', skall man förete intyg, utgifvet i stad af handtverksförening och på landet af socknenämnd, att man idkar sådant yrke till hvars bedrifvande sprit erfordras.
Man torde kunna taga för gifvet, att på alla ställen der apothek finnas, finnas äfven bränviusutskänkningsställen, och derföre är det föga troligt, att den, som vill åtkomma bränvin för att supa, först köper sprit på apotheket och sedan utspäder det, då han på utskänkningsstället utan sådan omgång kan få det.
Föreskriften om intygs företeende är således obehöflig, men deremot hinderlig för alla dem, som behöfva sprit för tekniska behof, och torde icke heller leda till det åsyftade ändamålet, ty man kan förutsätta, att socknenämnd ofta kommer att lemna sådana intyg utan att efterforska, huruvida verkligt behof deraf förefinnes.