Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det vore visserligen väl, om en anstalt funnes, som kunde på en gång skydda consumentens och producentens interesse; men då erfarenheten visat omöjligheten deraf, hemställer jagom icke öfvergången till ett annat system lämpligast kunde beredas, om Magazinslnrättningen inskränktes derhän endast att tillhandahålla undsättning åt dem, som deraf kunna vara i behof.
De upphandlingar, som för ett sådant Den 2 September /, m. 155 ändamål gjordes, voro troligen lika nyttiga för producenterne, Born de hvilka hitintills skett.
Då Utskotten för öfrigt förutsett behofvet af Statens mellankomst, för att vid vissa tillfällen hafva säd i beredskap; synes det väl vara lämpligare att detta tillvägabringa» gerom stående lager, som upphandlas mot lindriga pris i ymniga år, än att detta anskaffas i sjelfva behofvets stund; ty äfven med förutsättande af blott partiel missväxt, blifver i alla fall spannemålsprisens höjande deraf en gifven följd.
Jag skulle således tro, att om Utskotten, i stället för det projecterade creditivet föreslagit anskaffande af ett stående lager till omkring 200,000 tunnor riad säd, som oafbrutet skulle finnas att tillgå, och i bördiga år uppköptes, bade ändamålet bättre vunnits, än om detta creditiv först vid inträffande missväxt skulle användas.
Hvad Magazinens försäljning angar, har Friherre Cederström redan upplyst att frågan icke är om att afyttra alla; och jag förenar mig med Grefve von Schwerin i detta afseende, ty om man allt för mycket extenderar denna försäljning, då Migaziner i alla fall behöfvas till förvånande af Kronans behållna Spannemål, skulle derigenom forslingsbesväret på många ställen försvåras.
Hvad styrelsen af en sådan Magazinslnrättning beträffar, tror jag att den kunde öfverflytta* på StatsCootoiret, möjligen med till - 156 Den 2 September f, in. ökning af blott en ny Ledamot, hvars åliggande skulle vara dessa ärenders föredragning.
Magazinslnrättningens betjening kunde, i mon af deras afgång eller vunnen befordran, indragas.
I annat fall förenar jag mig i denna omständighet med Herr Lefrén, Friherre Cederström har väl anmärkt, at( Kongl. Majit ej äger sätta någon på en plats, som ej sökt densamma; men jag tror ett annat förhållande här skulle komma att äga rum, om Riksens Ständer vid bibehållandet af löner för MagazinsInrättningens Tjenstemän fästade det vilkor, att de skulle emottaga en annan tjenst, då en sådan stod dem öppen.
Ty vid ett sådant förhåVande anser jag, att derest de vägrade e~ mottaga annan tjenst, kunde den nu ifrågavarande lönen indragas, Herr H,jertnl D,et är endast i anledning, nf de discussioner, sorn förevarit rörande Embets- och Tjenstemännen vid Magazinslnrättningen, sorn jag gnhåller få nämna några ord.
Jag instämmer uti Friherre Cederström* åsigt, att då Magazinslnrättningen ej är på Stat, ej är ett sådant verk, hvars Embetstnän gro försedde med Fullmakter, utan endast med Constiiutorisler, och då de bäst varit i tillfälle att se, det verket ej med dess förvaltningssätt i längd skulle blifva beståndande, finnes ingen rättsgrund, sorn ålägger Staten, att belasta sig med deras pensionerande.
Likväl är jag med Herr Lefrén öfvertygad, att något afseende bör göras på det tillstånd, hvaruti de komma genom inrättningens upplösning, men icke n*\
Den 2 September J, m, 157 got sådant afseende, som kostar Staten allt för mycket.
Jag hade trott, att de borde sättas på half lån, intill dess de kunna placeras på andra Verk, och jag kan ej dela Friherre Cederströms mening, att Grundlagen lägger något hinder för det vilkoret, att de skola ingå uti andre tjensiebefattningar, om de vilja behålla lönen.
Om de sattes på half lön, skulle det ändamål Herr Lefrén åsyftat, i afseende på en framdeles reglering af StyrelseVerken, kunna vinnas, och hvar och éd medborgare, som från en för samhället öfverflödig tjenstemannabefattning får gå i lugnet tillbaka, och får half lön, har icke att klaga.
Detta anser jag vara det rätta, och anhåller att denna anmärkning måtte få åtfölja återremissen.
Det är i an ledning af Grefve von Schwerins yttrande, att i Umeå och de Norra Provincerne inga stående lager af Spannemål äro nödvändige, emedan sådan Spannemål icke der duger till utsäde, som jag anhåller få anföra några ord.
Herr Grefven har visserligen rätt deruti, att Span-’ nemål, som kommer ifrån Sydligare orter, der icke till utsäde kan ahvändas; men till brödföda är den ganska ofta nödvändig, och om hosten, då man först kan erfara huruvida behof deraf kan uppkomma, är det för sent att Vidtaga åtgärder till fulla behofvets anskaffande.
I Westerbotten är behofvet minst 7 å fe,000 tunnor.
I afseende på hvad Friherre Wrangel yttrat , att Landshöfdingarne ej äro nog behörige personel att veta, hvad yvan - i58 Ben 3 September /. ni, turn Spannemå) som erfordras, och att uppgöra fördelningen deraf, så bör man väl tro, att den kan bäst ske af personer, sorn känna förhållandet inom Socknarne.
Jag får då nämna, att uti Westerbotten behotvet är uppgjordt genom SockenComittéer, hvarigenom just det är verkstäldt, som Friherren åsyftat.
Att Spannemål blifvit till öfverlopps reqvirerad, kan således icke läggas Konungens Befallningshafvande, utan Socknemännen, till last.
Herr Ehrenborg har redan besvarat Friherre Cederströms anmärkning, rörande hinder af Grundlagen mot Embetsmäns förflyttning.
Hvad beträffar den anmärkningen, att intet land finnes, hvarest man åt indragna Embetsman gifver hela lönen, så ber jag den värde talaren blott underrätta sig om förhållandet i det
Rike som är med oss förenadt.
Då Arméen i Norrige förminskades från 30,000 till 12,000 man fick det genom denna förändring öfverflödiga befälet bibehålla sina fulla löner mot skyldighet att göra tjenst när så fordrades.
Så vidt jag vet, är det egenteligen blott tvenne Länder hvarest man gifver half sold, nemligen England och Frankrike, på förra stället äro lönerne i anseende till dervarande dyrhet att lefva, så betydeliga att hälften räcker till innehafvarens utkomst i Frankrike, hvarföre Engelska Officerarne fara dit, och utom fäderneslandet förtära sin nedsatta aflöning.
1 Frankrike åter har man sett hvilka menliga följder den halfva solden madfört.
De män , som blifvit der-* Den s September J. ilt. 159 med afspisade, befinnas vanligen delagtiga i sammansvärgelser och hvarjehanda Statsbrott.
Ransakningarne deröfver, och Police-uppsigten öfver de missnöjde torde måhända hafva kostat Staten lika mycket, som den halfva solden inbringat, oron i samhället oberäknad.
Jag tror visserligen att våra Embetsman skola med tålamod underkasta sig hvad öde Riksens Ständer åt dem beskära; men öfvertygad är jag äfven, att hvarje orättvisa återfaller på sin upphofsman, i synnerhet när han är 6å långlifvad, som Staten, och följagteligen icke dör undan vedergällningsrätten.
Herr Grefven och Landt-Mar [hålken hemställde, om Ridderskapét och Adeln ansåg StatgBanco- och OeconomieUtskottens förevarande Betänkande böra , i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras.
Lagerheim. l6o Den 2 September e, m'.
Tisdagen den 2 September; Plenum klockao half till 5 eftermiddagen.'
Företogos val af Suppleanter till Riddersakpets och Adelös Fullmägtige i Riksens Ständers RiksgäldsContoir; och befunnos, vid valförrättningens slut, klockan £ till 7 eftermiddagen, följande Herrar, genom de fleste rösterne, dertill hafva blifvit Utsedde; N:o 335.
Friherre von pöbeln; Full oläglig Herr Franc Sparre^ Bengt Erland 71 röster.
N:o 2262.
Herr Hegardt, Christian Bernhald . . 58 d:o. N:o 2275.
Herr Lefrén, Johan Pehr ; . .63 d:o. r Föredrgs å hyo och bifölls LagUtskoU tets den 15 sistledne Aiigusti under N;o 153 afgifne, samt den 27 derpåföljde eftermiddagen, på bordel lagde betänkande, öfver åtskilige frågor om ändring och undantag i allmänna Lagar och Författningar, för betryggande af BancoVerkets säkerhet.
Före - Den 2 September e, ml jfij Foredrogos å nyo och gillades Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottets den 19 och 23 sistledne Augusti afgifne, samt den 27 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkanden: N.o 170.
Om Statsrättigheters meddelan^ de för Köpingen Ronneby.
N;0 171.
Om Glas- och Porcellainförares, Smideshandlares och Lumpsamlares obehö4 riga kringstrykande, samt om tillåtelse för Allmogen att, under deras resor afyttra förenämnde varor, som de af Bruksägare kunna sig tillhandla.
Föredrogs å nyo och biföllos Stats- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens den 25 sistledne Augusti afgifne , samt den 30 derpå följde eftermiddagen på bordet lagade , Utlåtanden : N.o 435.
Om nyhemmans anslående till hjelp för svaga Rotar m. m.
N:o 436.
Rörande BytesVerket.
Företogs till pröfning Stats- och BancoUtskottens den 23 sistledne Augusti under N:o Ridd 0.
Ad, Prof. VIII, Band. n joen 2 September e, m. 438 afgifne , samt den 30 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande , öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, om stadgande af en ny praescriptionstid , i afseende på sådane f. d. Filial-Discont-Inrittningarnes skulder , hvilka icke , inom den förut bestämda prmscriptionstiiiden , blifvit till inlösen presenterade.
Då denna fråga första gången var före , anmälte flere af Ridderskapet och Adeln de skäl, som böra föranleda till förlängande af praescriptionstiden.
Desse skäl motsades då af ingen , utan återremiss beviljades genast.
Utskotten hafva ej lemnat uppmärksamhet åt de gjorde anmärkningarne , men jag förmodar att Ridderskapet och Adeln nu med samma välvilja omfattar de personers intressen, som genom Utskottens förslag skulle blifva lidande, jag torde ej behöfva upprepa skälen.
Jag vill blott tillägga, att af de 250,000 R:dr , hvilka utgjorde summan af utelöpande assignationer, äro ännu 42,000 R:dr utestående, men af dem äro endast 7000 R:dr anmälte.
Det är eannolikt, att af de öfrige större delen gått förlorad.
Således är »let troligt, att endast 7000
R;dr skulle komma att liquideras.
Det är bekant, huru Götha Canal Disconts sedlar gingo uti uppbörden , och Allmogen trodde dem vara mynt.
Jag hemställer”, att Ridderskapet och Ådeln, med ogillande af Utskottens Betänkande, måtte förlänga praescriptionsiiden till slutet af år 1824* J)en 1 September e. m. Herr Treffenberg, Curry Gabriel:
Jag anser teig pligtig , att vid detta tillfälle intyga , det jag förledit år under vårmarknaden i Götheborg , såg en Bondhustru från Marks Härad* med tårar i ögonen , helt bestört , springa från Bod till Bod , och då jag frågade henne hvarföre hon var sä uppskrämd , sade hon sig vata högst olycklig , emedan hon icke kunde lin-i na någon, som ville växla en Sedel, hvilken hon gömt sedan den goda tiden, men som behofvet nu tvang henne att förvexla; hvarvid hon visade mig sedeln , som var en DiscontAssignation på 20 Ridrs valeur, tilläggandes att hon aldrig kunnat ana det vara annat än Kronans mynt, emedan hon visste‘att Kronofogden emottagit sådane Penningar den tiden , lika som andra sedlar, i uppbörden.
Då jag är öfverg tygad * att röängen al Allmogen och dep mindre kunnige
Classen är i samma förlägenhet j som denna menniska var , kan jag icke annat ärt förena mig med Herr Grefve von Schwerin \ begäran* att en ny prsescripiionstid för ifråj gavarsnde Discont Assignationers inlösning måtte utsättas. friherre Cederström, Jacob:
I händelse hvar Och en, sorn var ägare af en sådan assignation, ■när Disconterne upphörde att betala , ännu vöre det, skulle jag instämma med Grefve Schwerin , meri då det är troligt, att de fleste nu utelöpande sedlärne äro invexlade af andre, för fen liten sumtea eller nästan intet, så kan jag ej instämma i förslaget om deras inlösande ia$ Stålens räkning.
Det skulle vara stt bortka - 164 Oen 2 September e. ml sts Statens medel, till vinning för någre enskilte, Friherre Anckarsvärd, Carl Hindric:
Jag kan ej förstå den skilnad Friherre
Cederström velat uppdraga i ett möjligt förhållande med desse assignationer.
Jag fäster mig endast vid den omständighet , att det ej gifve6 någon annan magt än Riksens Ständer, sorn kan återgifva fatalier uti ett sådant fall som detta.
Jag vill ej förlänga öfverläggniogen med upprepande af de skäl Grefve von Schwerin anfört, och för mig synes det , sorn det för Riksens Ständer och Staten vore likgiltigt, i hvilkas händer sedlarne befinna sig , då man icke kan bestrida att, då sådane sedlar blifvit satte i omlopp och accrediterade att emottagas i uppbörd , Riksens Ständer ej böra begagna fördelen af en så kort prasscriptionstid, att jag ej en gång väl vet, om den är lagenlig och byggd på rättsprincipe.
Jag förenar mig således uti anhållan om proposition, såsom Grefve von Schwerin yrkat.
Grefve von Rofen, Axel:
Jag är aldeles fö • fekommen af Friherre Anckarsvärd, och tror, att det kan vara lika mycket, hvilken nu har sedeln i handen.
Den erfarenhet jag ägt på min ort, der desse sedlar varit mest gängse, gör att jag är öfvertygad, att om Friherre Cederström känt förhållandet der, hade han, med den rätti visa han har, icke yttrat sig på ett sådant sätt.
Öfvertygelsen hos allmogen , att dessa sedlar gingo i uppbörd» gjorde att de blefvo emot - pen 2 September e, m. 165 tagne, och när allmogen tog dem, föreställde den sig ej. att det kunde blifva fråga om någon fatalietid att försumma.
Jag har råkat mången, som sagt:, ”men, Herre Gud, dessa sedlar gingaju uti uppbörden.”
Detta är kanske något communt, men jag instämmer aldeles med Herr Treffenberg , att jag ofta mött nödlidande menniskor med tårar i ögonen, sorn haft sådane sedlar i händerne.
Jag har ej något att tillägga, de redan anförde skäl för afslag å Betänkandet samt för beviljande af förlängd prasscriptionstid , men jag kan ej underlåta att yttra min förundran deröfver, att Utskotten så sent inkommit med SlutBetänkande uti en så klar sak , och derigenom gifvit anledning till så beskaffade speculationer, som Friherre Cederström omnämnt, att nemligen det nu finnes mångfaldiga sådane sedlar uti händerne på speculanter, hvilka ej ägt dem innan praescriptionstiden var tilländalupen.
Men som det ej är möjligt, att göra någon skillnad emellan dem, som innan nämnde tid varit innehafvare af desse sedlar, och dem som sedan tillhandlat sig sådane för ett spottpris, finner jsg ej annat, än att man bör afslå Betänkandet och förlänga praescriptions-tiden.
Grefvebo» Schwerin:
De fleste motionerne och reclamationerne hafva kommit från Bonde» Ståndet, och det är ett bevis, att det verkeligen mest är de lägre folk-classerne, som skulle blifva lidande.
Om det verkeligen skulle förhålla sig, som Friherre Cederström nämnt, léG Ben 2 September c, m. att specuiationer ägt rum genom inköpande af sådane sedlar för ett lappri, så skulle det gifvas en utväg att skilja de rättmätiga fordringsägarne från de orättmätige, den nemligen att man tillät dem med, ed styrka, att de emottagit dem för fullt.
Men jtg hemställer, om det ar Riksens Ständer värdigt , att för en sådap lappris summa, som Riksens Ständer icke förlora, blott icke vinna, blottställa några sådane uslingar , för att kanske gå en falsk ed* Jag tror, stt man heldre må låta deni vinnas< ån att andrs skulle få skäl att beklaga sig öfver Riksens Ständers hårdhet.
Grefve af Uggla*, Gujlaj:
Jsg vill blott; | anledning af Herr Munck af Rosenskjöld^ yttrande, upplysa, att så snart återremissen varj expedierad tilt Utskotten , blef målet genast t vant; ordning behandladt.
I ken, tror jag, att praescriplions-tiden var utsatt till 1819 års slut; således var t i deg. et& åsy t)p personer, sorn hade sådane assignationer, ppb, ansågo dein som mynt, hade vä,Ida bprdt vid:påföljande Kronouppbörd erfara att en puescrip-r. tionstid var utsatt, utöfver hvilken de ej voro, gällande.
Det är visserligen otvifvelaktigt, att större deUn af desse assignationer inneh,afvas, af behöfvande personer, men å andra sidan, hafva Utskotten, trott , att, då.
Riksens Ständer och Konungen fastställt en bestämd prsescriptionstid, Utskotten ej kunde tillstyrka Riksens, Ständer, att efterskänka en så betydelig summa; ty väl äro nu blott 7000 R:dr anmälte, men om förlängningen, beviljas, kan nog hända.
September e, rn, att hela dea bokförda summan, eller 42000 R:dr komma i dagen.
Herr Gu/lcif: Jag får upplysa, att praescriptions-tiden var slut den 1 December 1819, och att hela bokförda summan af ännu oinlösta assignationer är 17,000
Det öf-j riga är 3 procents obligationer och afskrift nings-skuldcr.
Herr Ctderfchjold, Pehr Guflaf:
Jag tror ej för min del, att någon speculerat på att inköpa sådane assignationer, och skulle koappt tro, att någon äfven i denna stund skulle våga speculera deruppå, då tvenne
Stånd redan bifallit Utskottens Betänkande.
I alla fall tillstyrker jag afslag, såsom Grefve von Schwerin yrkat, så mycket heldre, som jag ej ser, att Staten derigenom gör någon opåräknad förlust, och jag anser det vara ovärdigt, att den skall göra någon vinst på personers okunnighet och enfald.
Grefve von Hofen1:
Jag är förekommen af Herr Hjerta deruti, att bela den bokförda summan af assignationer är 17,000 R:dr, men jag tror att genom slitning och olyckshändelser säkerligen halfva summan bortgått.
I öfrigt tror jag ej, att det är så kalladt bättre folk, eller do sorn hafva reda på sina affairer, som bortglömt praescriptions-tiden, utan att egenteligen de mindre bemedlade» Jag anhåller således oin projHashiasa till afslag å Betänkandeta med be3t-ämr* D*n 2 September e, m. mande af den praescriptions-tid Grefve von Schwerin föreslagit.
Herr Munck a} Roj,en[kjöld".
Jag tror äfven att de flesta speculationer ej börjats , förr än motion blifvit gjord om förlängande af prsescriptions-tiden; men det är det, som gifvit mig anledning önska, att Utskottens svar hade inkommit, innan Riksdagen räckt öfver 7 månader.
I öfrigt får äfven jag anhålla om afslag å Betänkandet, med bestämmande af den prssscriptionstid Grefve von Schwerin föreslagit.
Herr Grefven och Landt-Marskalken gjorde proposition till bifall af Utskottens förevarande utlåtande.
I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde om Ridderskapet och Adeln behagade, med ogillande af Utskottens Utlåtande, stadga , det alla f. d. FilialDisconternes ännu utelöpande Assignationer, hvilka inom nästkommande års slut varda anmälde) borde, enär de tillförene varit i uppbörd gäng-^ se, inlösas.
Grefve von Schwerin: Sedan Ridderskapet och Adeln fattat detta beslut, får jag föreslå, att Ståndet genom ProtocollsUtdrag derom undcrrättar Präste- och BorgareStånden ? samt in - Den 3 September e, m, 169 bjuder dem att med Ridderskapet och Adeln sig förena.
Herr Grefven och Landt-Marjkalken erinrade, att när inbjudning beslutas, vanligen alla RiksStånden anmodas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena.
Grefve von Schwerin; Orsaken hvarföre jag föreslagit tillkännagifvande till Preste- och BorgareStånden, är att de gillat Utskottens Betänkande, och således fattat ett beslut stridande mot vårt.
Frågan torde kanske ej vara sådan, att den kan bli Nämndfråga.
Derföre har jag framställt min begäran så, att de må, åtminstone hvad assignationerne beträffar, förena sig med Ridderskapet och Adeln, och sålunda gå BondeStåndets önskan till mötes.
Anckar[värd:
Jag underställer, om icke BondeStåndet äfven må underrättas om be-« slutet; jag ser ej derföre något hinder.
Uppå derefter af Herr Grejven och LandtMarfkalken framställd proposition, beslöt Ridder6kapet och Adeln, att samtelige de öfrige RiksStånden skulle inbjuda®, att uti ofvannämnde beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena.
Vid förnyad föredragning bifölls Bevillning!- och LagUtfikottens den g 8 sistledne Au - 170 Deli 2 September e, m. gusti under N:o 35 afgifne, samt den 30 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, angående ett förändradt sätt för KrojioskaUernes indrifvande.
Lagutskottet» den 15 sistledne Augusti under N:o 157 afgifne» samt den 30 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande öfver Kongl. Majus
Nådiga proposition, angående förändring i 1 Cap. 1 och 10 §<jj- RättegångsBalken.
Herr von Hartmansdorff, Ahgitff:
Så vidt jag kunnat fatta LagUtskottets Betänkande , har U(skottet förblifvit vid den mening, att
Nämnden borde af menigheten allena utses.
Jag har förut.underställt Ridderskapet och Adeln min åsigt af denna sak.
Det skulle kunna hända att, om valet skedde blott af menigheten, de mest trätgiriga eller stortaliga utsåges, emedan de af menigheten må hända hölles för att vara de rätta till att stå på hennes bästa.
Jemte
Domaren skulle då i Rätten kunna insättas Nämndemän, sorn han icke gillade, och för hvilka han intet förtroende ägde.
Till förekommande af samma olägenhet äfven å menighetens sida, synes mig ett tjenligt correctif vaja , att
Domaren finge välja en ibland 3 sotra %f i&cnigh.eten. föres!oges, Qm denea maning; Den 2 September e, m, Ridderskspet och Adeln delas, skulle jag Önska, att Utskottets B tänkande blefve afelaget, och att saken lemnades derhän, intill dess den nya Dornstolsorganisationen till följe af DagComiténs förslag varder pröfyad Herr Munck af Rofevjljöld, Eberhard:
Den $iste värde talaren har befarat att geqons.
Nämndemäns tillsättande %f menigheten?
Domaren ej skulle hafva något inflytande derå,..
Jag äter befarar, att om också
Domaren ej har valrätt komtner han ändå , att hafva snarare för mycket än för litet inflytande vid detta, liksom vid andra val af allmogen, och jag för* klarar, att jag har högre tanka, än den. värda Talaren om Svenska menighetens, urskilning vid sina val, hvarpå vi äfven hafva bevis i, BondeStåndets sammansättning vid denna Riksdag, Utskottet har sagt anledningen till Konungens Nådiga proposition vara den , att Nämndemän nu. svårligen erhållas genom frivilligt begifvande, och att allmogen ej gerna vilt. åtaga sig detta kall, Pet är val möjligt, at£- allmogen i flera orter ej är benägen, att åtaga, sig denna befattning, men jag kan försäkra, att. på flere andra orter är allmogen ganska angelägen, att erhålla detta bederstäHeoch jag tror mig ej säga för mycket, då jag äfven försäkrar, att den visar på flere orter sin erkänsla, för utnämnandet.
För min del tror jag grun-, den för detta förslag ej böra sökas i annat, äA, Konungens önskan af.t lemna Folket så många, rättigheter vid lagskipningen , som den efteeSönstituiUonella principer kan göra anspråk p4% 172 Den 2 September e. m. och det torde ej uti något land, der en liberti constitution finnes, hafva handt, att
Domaren sjelf tillsätter bisittare, som skola controllera hans åtgärder, och äga rösträttighet.
Jag skulle visserligen önska, att äfven Ståndspersoner fått deltaga i valet, men för att icke åstadkomma svårigheter, som kunde förorsaka , att hela propositionen blef afslagen, såsom den siste talaren åsyftar, då han vill, att saken skall uppskjutas, föreslår jag bifall till Utskottets Betänkande.
Då allmänheten i synnerhet af Bonde-Ståndet är i ständig nära beröring med Nämndemän , är det väl billigt att Allmänheten sjelf får utvälja dem.
Jag delar ej med Herr von Hartmansdorff den tanka, att Allmogen skulle välja de trätgirige.
Den vet nog behofvet af att ej hafva sådane , emedan de vid Syner och dylike tillfällen blifva högst besvärlige.
Af sådan anledning anhåller jag , att Betänkandet måtte bifallas.
Det är väl icke blott denna orsak, utan äfven flera smärre, som komma i beräkning vid Nämndemansval.
Således har jag hört förtäljas att, som Nämndemän äro befriade från skjutsning , så utväljer man, der skjutsen är besvärlig, gerna sådane personer till Nämndemän , som hafva små hemmansdelar , på det att någon ansenlig deribland ej skall från skjutsningen undantagas, o. s. v. Jag har sett val ske ibland
Menigheter till vida vigtigare befattningar, än Nämn - Den 2 September e, m. demän, och der har inträffat, hvad jag befarat vid Nämndemansval.
Det är således icke på höft , som jag yttrar min mening.
Herr Hjerta, Johan Gustaf : Jag skulle tro,' att man handlar ganska orätt, om man låter afskrämma sig af några missbruk, från att bibehålla de bruk , som af gammalt ägt rum och visat sig en längre tid nyttiga.
Således vågar jag tillstyrka bibehållande af den Jury eller så kallade Nämnd som hittills från åldriga tider funnits vid våra Domstolar.