Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Memorial uppställer, som deremot att hår blifvit gjord proposition på en Kongl. Maj:ts . proposition eller skrifvelse, utan att, på sätt, efter min öfvertygelse Grundlagen bjuder, ett af behörigt Utskott författadt
Utlåtande i ämnet le^ gat till grund för densamma.
Grefve Horn, Claes Fredric, förenade sig med Grefve von Sehwerin.
Föredrogos å nyo och remitterades till Stats-Utskottet: i) Kongl.
Maj:ts d. i o dennes aflåtne samt d. 11 derpå följde på bordet lagde Nådiga proposition till Riksens Ständer om nedsättning i dea årliga Saltpetergården. q) Herr af Tibells, Gustaf Vilhelm, den 11 dennes på bordet lagde Memorial, angående Riksens Ständers granskning af den under Kgl.
KrigsCollegiurn ställde PassevolanceCassan, jemte Herr von Hartmansdorffs, August, i anledning deraf afgifne yttrande.
S72 öerc 19 MarLii> y 1 * Grefve Posse, Carl Hindrie t anförda *krifteligen:
(Se Bilagan N.o SJ
I19Z flere af wära olyckeliga likar, pä hwilkas öden, til wara dagar, ingen i wart Fädernesland fäsiat särdeles afseende.
Dessutom lära Riksens Ständer ej heller underlätas at göra et särskildt werkande afseende pä tilfället och omständigheterna, som föranlätit och beledsagat deras öfwer!äggningar, rörande detta ämne.
Det war glädjen öfwer det den 6:te Junst sisth skedda högtidliga ploelamerande päRikSSalen af wär nu regerande Allernädigste Konung, som födde första framställningen äf denna angelägenhet hos Högloft.
Ridderjkapet och Adeln; och det war, sa wäl til fullkoinnande af samma glädje, som til förhärligande af densammas hoga föremäl, som det hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln företogs och girades, at Herr Institut skulle fä räkna sin fluteliga stadfästelse och framtida bcständ ifrän samma dag, dä Konung 0 /e Kl. den Xlti de första gängen af Rikets församlade Ständer blef helsad för Sweriges Konung.
Och de Ledamöter af Riksens Ständer, som wero wittnen til det rörande sätt, hwarä wär hulda Drottning, wid den offenteliga Examen, behandlade Herr öor^ och hans Elever; til den uplyftande Näd, hwarmed hon utmärkte Läraren, den moderliga ömhet, hwarmed hon tröstade och upmuntrade Eleverne, hwilka med deras nya sinnen, nu äfwen singö smaka en för dem lika ny känfta: SällheteN — - huru skulle icke, ätminstone dessa wittnen, i dag understödja min enständiga anhällan, at den sak ej mera mätte blottställas för owissbeten af StatsWerkets tillgängar, som redan, för sit omisskänneliga wärdes skull, med wälbehag af Riksens Ständer omfattad, nu ytterligare tilbjuder dem Andra Band. 15o, 1S1. til - 1194 Den 24 Augusti. tilfredsställelsen, at pä det mest wärdiga sätt, nemligen genom en stor wälgärning, förewiga minnet af Konungens Regerings anträde, likasom af deras beredwrllighech at gä en älstad Drottnings ädla och ^välgörande tänkesätt, sä tacksamt som wördsamt til mötes!
Det är således med full tilförsigt, som jag leder Högloft.
Ridderffapet och Adelns upmärksamhet pä sjelfwa Herr ^orZ8 Institut, och pä sättet, at derät gifwa stadga och beständ, Hwad är Herr Lorg8 syftemäl?
Han har, utan medel och tilgängar, ej allenast ingätt pä den swära hanem, at underwisa döfstumme, utan äfwen, med egna uppfinningar, hwilka til och med Mländningen saknar, banat sig en egen wäg, at utbilda Blinda Barn til Allmänt gagn och deras eget wäch och bär stuteligen sträckt sin mennisto-älstande omtanke därhän, at til sansning äterföra de olycklige, som pä olika sätt förlorat sina fjäls krafters bruk, eller sina sinnens redighet.
At desta Herr llo-^8 företag äro hedrande för honom, och gagnande för menni sto-flägtet, heldst sedan sjelfwa framgängen gätt i borgen för deras pälitelighech därom lärer nu ej mera något ttvifwel uppstä.
Men, huru desta foretag stola kunna fortsättas, utwidgas, med största wisthet för deras waraktighet, med möjeligaste utsträckning af deras nytta?
Desta frägor, lära ännu stä at beswaras.
I förwäg torde böra mötas et inkast, som emot Jnstitutorns märkbara afsigt, at pä en punct samla Elever, kunde möjligtwis förekomma, nemligen:
"At det ffulle medföra mindre kostnad för Staten, om Han Den 24 Augustt 1193 Han danade Lärare, som sedan ssulle kringspridas och besörja underwisningarne i Otterne."
Detta wäcker wäl i början något afseende; men wid närmare eftertanka innebär det en ren omöjlighet, åtminstone et säkert förfelande af ända, mälet, som är snar hjelp, upplysning, sytzlosättning och gagn.
Nägra skäl emot detta inkast, torde fä anföras. 1.0
Dä denna underwisnings method, heldst hwad de Blinda angär, ännu ej hunnit blifwa sammanfattad i ett ordentligt System, skulle äretal, kan hända mansäldrar, föregä, innan man hunnit samlavt materialier til Lärares daning, och således flera är, innan desie olyckliges undervisning, kunde taga sin början.
De blifwande Lärarena, ssulle äfwen sakna föremäl, hwarpä de kunde öfwa sin underwisning. 2:0
Är det säkrast, at af sjelfwa ds olncklige sujetterne wälja tillkommande Lärare.
Ingen kan sä sänka sig til de olyckliges första fattningsförmäga, och ingen känner sä wäl länkarnes sammanhällninq wid de stigande begreppen, som den, hwilken sjelf lyftades ur sitt mörker, och minnes hwad han förstod eller fordrade.
Man finner det om man besöker IZ0----8 Institut, och ser hans äldsta blinda Eleve undervisande sina yngre Kamrater, och man känner det altför wäl genom Suarlls grundlärde döfstumme, som i wänga hänseenden wisar sin egen Lärmästare mänga qenstiaar wid,de döfstummes underwisning i Paris. Z:o
Bör man utaf manga siujetter hafwa bästa tilfälle, at wälja ändamälsenlige lynnen.
Hwar ssulle man finna dem, eller hwar ssulle 1196 Den 24 Augusts. man kunna studera dem, om hwar främmande, hwilkcn oftast för brödfödan anmäler sig, skutte antagas til Lärare?
Och om det äfwen wore en möjlighet, at mechamstt dana Lärare, utan afseende pä lynne etter drift, sä skutte de kringspridda Lärarne, antingen lönas sä wäl, at de aldrig äsyftade nägot annat, och dä är frägan, hwad Staten i allmänhet wunne?
Etter öcksä skutte de, genom hopade förtjenster, berättiga sig til födande Sysilor, i andra yrken, dä wid detta underwisnings werk komme at gä lika itta til, som wid andra, där Läraren merendels stöter sit kall, ej för sakens stutt, ej för at samla erfarenhet, grundeliga forskningar af mennistan och nyttiga uptäckter i sit ämne, utan för at samla är och ingredientier ti! en widsträckt meritlista.
Här, om nägonstädes, behöfwes kraft, tälamod och en aldrig twinande ihärdighet, eljest gär alt förloradt. 4:o Hwad som likwäl blifwer det kraftigaste stäket emot en sädan spridning af Lärare, är just sjelfwa besparingen, som upkommer genom ett enda Instituts inrättande; Åtminstone i wärt folkfattiga Land.
Detta undenvisnings-sätt, är sä belt och hältet stildt ifrän alla andra.
Här behöfwas Instrumenter, Machiner, dageliga upfinningar, Böcker, til och med Boktryckerier för Blinda, Handtwerkare, Konstnärer, talanger och kunskaper, koncentrerade pä en punct.
Skilj dessa ät och ändamälet är helt och hältet förfeladt, sprid Jnstituter pä flere häll, och kostnaden stall oändeligen mängdubblas.
Om man kastar en blick pä de Utländske Jnstituter för Döfstumme, sä finner man dem laggde i de största Städer.
Emedan man där snarast har tilfäl - Dcn 24 Augusti. 1197 lö/ at winna alla til fåken oundgängeligt behöflige apparater.
Där förena sig smllets upfinningar, idoghetens frukter, och eftertankans resultater, likasom pä en enda tafla.
Materialirr för Konstnären och Slöjde-Jdkaren finnas där i första hand, och utsigterne för bergning och utkomst, för dem, som lärt nägot, uptäckas altid snarast, där Folksamlingen är talrikast.
Otwifwelagtigt är, at en säker ärlig inkomst bör utsättas, utan hwilken en sädan Inrättning as. sä mycken widd, af sig sjelf skulle förfalla.
Afwen sä bör Elevernas anta! proportioneras efter Inkomsts-Summans storlek.
Jnstitutorn skulle eljest wara nödsakad, ät emottaga alla subjeoter, som anmältes ifrän alla orter ; och bwilken omöjlighet skulle det ej innebära!
Om Institutets Inkomster stola grundas pä arliga sammanstött, Collecter, eller Stamböcker» sä blifwa de arbitrairä och med detsamma gansta owisia; grundas de äter pä subscriptioner, sä är det lika osäkert, heldst den, som i är subscriberar, genom ödets hwälfningar, et annat är mä hända sjelf behöfwer bröders hjelpsamhet, om tiden skonade honom En stäende Fond borde derföre nedsättas til detta ändamäl; men hwar stall den tagas?
Jen tidpunkt, dä Rikets behof äro sä stora, torde Statens inflytande Medel, icke tilläta en ärlig utgift af omkring 6oco Rd. Banco, hwilka, enligt en af Herr Lorx sjelf upsatt och härbos bifogad uträkning, skulle ätgä til föda och beklädning , Lärares och BetjeningS aflöning, Ljus, Wed, Hyror, Artisters, Handtwerkares och S lejde - Jdkares underwisningar, Böckers, Matetialiers, Jnventioners, MachinerS, Instrumenters inköp och förfärdigande, Jnven - ligT Den 24 Augusti. tariers underhäll, oförsedde nödiga utgifter, samt inköp af enkla Möbler, Sängar, Sängkläder och Linne för 2Z Barn; huru mycket mindre skulle dä Staten tilläta en större utwidgning af Inrättningen.
At nu anskaffa denna säkra och tilräckeliga ärliga tilgäng, som erfordras til Institutets underhäll, ser )ag ingen lättare och tillika pålitligare utwäg, an, om en förhöjd Tull-afgift af2 högst s rst.
Banco kunde läggas pä nägon inkommande öfwerfiödswara, som til exempel pä Caffe; hwars ärliga belopp blefwe anwändt pä Institutet för Blinde och Döfstumme.
Om emot detta Förllag af en förhöjd pälaga pä inkommande Caffe ^ wille inwändas at denna Artikel allaredan stall blifwir beswärad med en högre afgift, til Allmänna Fattigwärdens underhjelpande/ torde jag likwäl fä yttra min enstildta öfwertygelse, huru som denna omständighet, fäsoin et präjudicat, snarare länder til stöd an til hinder för projectet, heldst afsigten här, som wid förra förhöjningen, är den lidande menstlicchetens understöd; och detta kan wäl aldrig lyckligare beredas, an medelst möjliga inskränkningar af et öfwerfföd, som icke allenast beswärar Rikets Handelswäg, utan tillika förderfwar wär helsa, kanske til och med wärt lynne och wära seder.
Denna möjlighet af inskränkning lärer dock ingalunda kunna antagas, til den widd, at Caffe införseln skulle aldeles afstadna; utan lärer denna Artikel, twärtom, t alla tider lofwa til täckelig säkerhet ät alla derpä grundade uträkningar.
Och om, emot all sanRolikhet, Caffeimporten werkeligen skulle uphöra, . eller Den 24 Augusti. 1199 eller endast til en betydligare grad minstas, more Rikets förde! därwid sä stor, at bäde Allmänna Fattigwärden och Institutet för Blinde och Döfstumme, i sädant fall, gerna borde fä skadestånd af Stats-Castan.
En annan betänkelighet torde finnas deruti, at Riksens Ständer ej äga at sig directe befatta med in - och utgående Tullens bestämmande; men deremot äga ju Riksens
Ständer en mycket dyrbarare och alt lofwande rättighet, den, at förtroendefullt wända sig til den Konung, som med faderlig bcredwillighet emottagit alla deras nnderdäniga hemstättanden, och som sä mycket mindre lärer wägra Sitt Nädiga Bifall wid detta tilfälle, som HansMaj-.t redan lofwat Sitt Nädiga Beskydd ät en Inrättning, hwilken ej kunnat blifwa främmande för Dest hjerta, och som den förestagne utwägen pa en gäng förenar de stora fördelarne, at det angelägna ändamälet derigenom til fullo winnes, Stats-sverket ingalunda beswäras, ingen enskild uppoffring, om ej aldeles friwillig, erfordras, men deremot et betydligt antal af hittils wanlottade likarföras til egen njutning och andras gagn, medelst beredande af et dubbelt ljus för dem, genom ögat och förständet, och hwilken ädlare tilfredsställelse, kunna wi, af Försynen bättre lättade, bereda ost, än medelsten wis ^välgörenhet!
Medborgerligheten, sjelfwa menstligheten äger ingen wackrare belöning at tildela
Det gamla Rom gaf Eklöfs kransar ät dem, som räddat en Medborgares lif.
Mätte Rikets församlade
Ständer kjelfwe emottaga en sädan krans, eller, hwand de lära ännu häldre göra, frambära-den ät wär milde Konung, pä hwars hjesta den stall 12O0 Den 24 Augusti.
Ipsa i broderlig förening med Oliven och med -en ifrån 4.-namnet offiljaktida Lagren.
I fall detta mitt ödmjuka Memorial winner Högloft.
Ridderskapet och Adelns bifall, anhäller jag om dest meddelande til de öfriga Respective.
Ständen, hwarefter, om alla, som jag önfkar och hoppas, deruti instämma, deras Statsutskott kunde fa del af beslutet, at det ej onödigt matte beswäras af förra Nemisten; men rugen Remist nu ske af detta mitt Memorial til bemäldte Utskott, emedan de deruti innehallne förftag ej röra Stats - Werket, och säledes ej eller höra til Lkats-Utskottets befattning.
Kostnads - Förftag til ärligt Underhall för 25 Elever uti Jnstistntet för Blinda och Döfstumma.
Underhäll för 25 Barn med Mat R:dl.
Banco. och Dryck L rov Riksdaler — 2600:
Beklädnad och klädtwätt för et lika antal ä Z5 Riksd. 16st.
— Aflöning förjöfwerläraren, som tillika har befattning med hela Werkets bäde Oeconomiffa och Litteraira Styrelse
Dito för Underläraren — Dito ät en Lärarinna för Flicke barnen
Dito ät 5:ne tjenande qwinnfolk L 66 Riksd.
52 § i kost och lön Dito ät en Dräng —. — — Talg til Ljus — — — — Lampolja — __ Ho Zamnap Wed 3 ro Riksdal. 853: 16 st. 600: 3oo: 200: 200: 96: 75: 10: 4oo: Arti - Den 24 Augusti. 1201 Artisters, Handtwerkaresoch Slöjdeidkaresunderwisningar ät Barnen, dä hwart och et nödwändigt bör lära et Handtwerk eller nägon närande Slöjd — — Böcker, Skrifmaterialier, Jnventioner, Machiner, Jnstrumenter, samt underhäll af Inventarier, jemte andra oförsedde nödwändiga utgifter — — — — Hyra, Arliga Utgifter Rdl. Bco 6214: 16 si.
Hwad som kostar andra Inrättningar med Lön och Stat för Inspektion och Bokföring, stall ej betunga denna Inrättning, ty Öfwerläraren bestyr derom, och inöfwar^sina Lärjungar i de oeconomista detaillerna.
Öfwer inseendet wid Inrättningen har Kongl.
Maxt redan anbefallt Cantzlers-Gillet.
Och utom det, at för hwart är, antingen i Tidningarne eller ocksä i et särskildt trycki Blad, en redogörelse stall blifwa införd, stola Böckerne öfwer Inrättningens Inkomster och Utgifter, altid hällas Allmänheten, i Institutet tilhanda; och stall desiutom hwart Tredje är, och wid hwarje Riksdag, en publique Examen med El^verne blifwa hällen, pä det at menniska männen pä sädant sätt stall komma i full säkerhet, om et samwetsgrannt och oafkortadt bruk af de Medel, som han ägnade ät sina olyckliga likar.
Stockholm den 6'Julii 1809. kär Efter Zoo: ZOo: 4oo: 1L02 Den 24 Augusti.
Efter någon korrt öfwerläggning huruwida detta Dictamen borde remitteras lil Stats Utskottet eller til Allmänna-Beswärs och Oeconomi Utffotlet, blef detsanlma til det sednare Utskottet hänwist^ Herr ULlik, Ueonbarcl hade in giswit til Protocollet följande, som uplästes:
Icke blott för den efter nya satser girige forr.-jvrstaren synes det en afgjord sanning, at ^ detta Land, nu swagt upbrukadt, folkfattigt och hemtande lifwets förnämsta behof frän sina grannar, fordom warit rikt pä Jnnewänare och Medel at dem underhälla; bwarje tänkande skall finna detta bestyrkt, dä han betragtar de spär af förra tiders större wälmäga hwilka öfweralt uptackas, eller länar sin upmärksamhet ät det klara »vittnesbörd Historien gifwer.
För den som älskar sit Fädernesland är icke tillåtit at blckt beklaga desi olyckor, han mäste upföka det onha i sit ursprung, och icke förr stadna i sit bemödande, än han upphäfwit grundorsaken denik, utom hwilket all annan hjelp är et tomt, fastän ofta begagnadt bländwerk; han stall lätt finna at ven jord wi bebo icke lidit nägon förminskning uti sin fruktbarhet, men at den snarare blifwit ricktad med andra Länders mest oskattbara alster; han kan icke eller finna denna ordsak uti sina Medborgares aftagande arbetsamhet och kraft, dä ban ser den hastiga upblomstringen af hwarje Näring som befrias fran sit förtryck; men hans stårm stall blifwa lika stor med hans förwäning, dä forskningen stutas
Den 24 Augusti isoz flutas med den wisthet, aide flesta af wära allmänna oeconomista anstalter, längt ifrän at upfylla sit ändamäl, eller föradlas af en stigande uplysning, bibehälla ännu den form som egennytta och barbari ulstakat och hafwa genom Privilegier och Skrä-Inrättningar quarhällit
Handel och Slöjder wid sin barndom, samt genom Jordbrukets belastande med underställandet af hundrade för det samma främmande föremäl, försatt det uti stt närwarande tilständ.
Dä jag önskar at kunna fästa Högloft Ridderstapets och Adelns upmarksamhet wid en af deste, kanske för Jordbruket mest tryckande bör-' dor, nemligen skjutsningen af private resande, dest fordna öden och närwarande stick, hoppas jag at detta ämne, betracktadt frän den synpunet lag nyst fokt upgifwa, stall äga et intreste som mitt framställnings sätt icke förmär läna detsamma.
Sedan et närmare samband mellan Regeringen och Folket, mellan Rikets afstiljda landskap, Embetsmännens och Herre Clastens tilwärt gjordt det omöjligt för wära förfäder at möt alla resande utöfwa gästfrihetens lagar, aflyste Konung löacluläs är 1286 frigäst ning samt fristjuts och stadgade at i hwarje by stulle en Rättare tilsättas , som til den resande borde sälja hwad han behöfde; denna Inrättning ökad med den af Taverner och krogar wid allmänna wägarne, hwarom ofta stadgar och päminnelser utfärdades under de 2Me följande ärbundraden, besörgde endast de resandes för? plägning, och ingen anledning finnes at stjuts kunnat'där erhällas pä annat sätt än genom 1204 Den 24 Augnst!. friwilliga öfwerenskommelser med de kringboende.
Sä förmonligt detta i wista afseende synes warit, sä mycket större anledning upwäple deraf til
Rån och wäldgästning, dä de resande kunde twingas at för sin fortkomst upsöka asiagsne Hemman, hwarcst de genom öfwerlägsenbet i antalet ägde tilfälle at för in, tet utprasta föda och ffjuts; en oordning som fortfor ända inpä i6oo:de talet, oaktadt den snart sagdt oändeliga mängd förbud som utfärdades deremot.
Det war först i^si som ombytande af ffjuts började at fästas wid missa bestämda ställen genom Regeringens befallning at Jnnehafwarena af Taverner skulle hälla hyres-hästar, för hwilka den utsatta betalningen snart förwandlades til otwungna accorder mellan ägarne och alla andre resande än dem som wörö priviligierade eller foro i Kronans ärender, hwilkas ofta förändrade rättigheter jag nu icke ämnar widröra.
Regering som, genom allmänt kände orsaker, utspridde ljus öfwer sä mänga andra ämnen, gaf äfwen ät ffjuts-inrättningen en lycklig wändtling; 164Z tilläts för hwem som behagade at wid allmänna wägarne uprätta Gästgifveri och underhälla ffjutscn; hwilken frihet, med de förbättringar den erhöll ären 1649 och 1651 , skulle pä den gcnaste wägen hafwa fört denna Inrättning til sin fullkomlighet, om icke Regeringen, genom ffjutspenningarnes bestämmande utan afseende pä localen eller waru-prisens föränderlighet, un - Den 24 Augustd 120Z undertryckt den fria taflan mellan de skjutsande, och af dest förfall blifwit twungen at »vidtaga den utwäg, hwartil spär finnes uti sistnämde ärs Förordning och som fullföljdes i den af 1664: at om dr Resande hehöfde flera häster an Lem som wörö at tilgä wid Gästgifwaregärden, dä skulle innehafwarne af alla omkring liggande Hemman, Krono, Frälse eller Militie, wid wite wara skyldige at der biträda med sine hastar och åkdon.
Hmad som förut kunnat sse genom hoppet om winst, gjordes nu til en lag för Jordbrukaren utan at beräkna möjlighet eller bequämlighet och det är härifrån som man kan härleda egenteliga uphofwet af Gästgifweri-ssjutfens nuwarande beskaffenhet, hwilken wi alla för wäl känna för at jag skulle behöfwa gjöra desi beskrifning, men som af ingen kan granskas utan at upwäcka häpnad öfwer den oberäkneliga skada i Oeconomisst afseende, den försämring af folkets seder och lynne som den förorsakar.
En ägare af et til Hällssjuts anslagit Hemman twingas, för at kunna utgöra denna skyldighet, at underhälla flera hästar än dem han annars hehöfde om deras arbete kunde med säkerhet päräknas wid göromäl som icke tala upskof.
Han mäste säledes antingen försämra sin radugärd genom et för honom öfwerfiödigt antal af detta slags dragare, eller i motsatt fall täligt lida at skörden bortssämmes, at säningstiden förswinner och winterkörflorne blifwa o - 120S Dcn 24 Augusts. möjlige under det ett de enda bastar han äger afmatta wid Gästgifwaregärden ankomsten af resande til hwilka han äger ingen förbindelse.
Genom hans aflägsenhet frän detta ställe, osta L til 4 mil och i Finland ända til Sex, uptages föregående dagen antingen hel och hallen eller til en betydlig del med resan til Gästgifwaregården , der hans foder och arbetstid under hela hälldygnet stola gagnlöst förspillas, om icke någon resande, hwars uteblifwande ofta beröswar honom den enda ersättningen för sä manga förluster, förer Hästarne kanske ännu et pär
Mil längre borrt, dä deras behof af hwilka under den tredje dagen är säkert om de icke för längre tid blifwa onyttige.
Med denne ar Restrvc-Bonden uti lika om ej uti swarare belägenhet; den förre äger åtminstone en grans för sit lidande, när den sednare hwarje dag mäste wara beredd at öfwergifwa sina angelägnaste förrättningar för at efterkomma stjuts-rattarens kallelse.
När dcn skjutsandes bequämlighet är sä älla wärdad, tyckes den resandes böra wara sä mycket större; men sedan Häll - och Gästqifware-Hastar äro utgangne, är det i wista Provincer, där Reserven är widt kringspridd, rätt lyckligt om denne undstipper med S:ne timmars wäntan pä bwart ställe; nödwändigheten at medföra bättre äkdon än de hwarpä tilgänq finnes wid Gästgifwaregärden utwisar endast -n
Den 24 Augusti. 1-.07 en glömsta.ot icke, för sammanhanget skuld med alt det öfriga, äfmen älägga Bonden hälla ösivertäckta magnar.
Det allmännas förlust af skjutsens bestridande pa detta sätt kan' wäl icke med noggranhet bestämmas; men när man enligt med merkligheten antager at bwarje stjutsning beröfmar
Jordbruket minst et ökedags-werke, och dä et sädant betalas ungefärligen lika med L:ne kappar Räg, hwilka säledes borde kunna produceras genom hmart och et som nu til andra ändamål omvänds, lärer den Författare icke kunna bestpllas för öfmerdrift som ansett Riket härigenom förlora omkring 100,000 Tunnor ärligen; hwad under dä, at Spannemäl behöfmer införffrifwas frän främmande orter eller at Landet nu icke äger en odling four man endast sökt framkalla genom Skrifter och Prämier.
Men det är icke ensamt i afseende pa den oeconomista minsten som en förändring af skjuts-inrättningen more önskanswärd, äfmen Nationens tänkesätt och seder skulle löpa mindre fara at förderfwas om icke genom den täta mistelsen pa Gastgifmaregärdarne, sytzlolöshet, flagsmäl och krogar upretade de mest fördcrfmeliga pasfloner, om hmilkas allmänhet och fölgder erfarenheten gifwer et lika ojäfaktigt som bedröfligt witnesbörd.
Det 1203 Den 24 Augusti.
Det wore at tillvita mine
Medborgare en alt för stor sorglöshet om jag icke bekände at föreställningar bäde inför den lagstiftande Magien och Allmänheten ofta härom blifwit gjorda, orsaken hwarföre ingen rättelse derpä följt, igenfinnes ej fallan i wärt Fädernesland, och mäste sökas i den egenskap denna Inrättning äger gemensam med hwar annan skadlig, at ätminstone wara gagnelig för vägra.
Man har i stället spsielsatt sig med at tid efter annan förhöja skjuts-legan; bedragen af et falsst hopp at kunna nedtysta sanningen eller at, genom öfwerflyttande af en större Penning-summa frän den ena Undersäten til den andra, kunna ersätta förlusten af hwad hon representerar.
Maj:t§ Nädiga Förordning af den 88 Junii innewarande är, hwilken uti Krono, skjutsen infört en efterlängtad ordning, har i andra delar icke fullkomligt swarat mot behof, wet och Allmänhetens »väntan: det är bekant at större delen af skjutsen utgär efter sä kalladt enbett; förr singö S:ne personer äka efter en häst, nu »nera blott en; med förutsättande at afsigten icke är at hämma communicationen, fordras säledes til transporterande af samma antal resande et fördubblabt antal hästar.
En resande som pä sit äkdon icke fär medföra nägot sällskap lärer nu icke underläta at twinga Skjuts-bonden wara sig följaktig til hjelp wid wädeliga händelser eller andra förrättningar, hwar - Den 24 Augusti. 1209 hvarigenom Gästgifwaregården upfylles med lika mänga Bönder som bastar och förstörelsen af wälmåga och sedlighet fullbordas.