Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutligen 20 äldre riksdagsmän, 5 högre lagfarne, 5 högre militärer, 5 högre civile, allt detta passar förträffligt in på uttrycket! ”under deltagande i allmänna värf, samlade större erfarenheten, som företrädesvis i denna kammare bör hafva sin plats.”
Således upnfyller delta s. k. börs-förslaget fullkomligt det anspråk, som Hr Akerman gjort sig i afseende pä bildningen hos den öfre kammarens ledamöter, och huruvida det kan blifva R. o. Aihs gemensamma tanka, det kommer utgången att visa.
— Vidare heter det i samma 5 punkt, att ”derjemte skall tagas i betraktande ej allenast den rätt
Konungen nu äger alt bereda medborgare inträde i representationen, utan äfven tillses, att ersättning lemnäs för den sjelfskrifna riksdagsmannarätt, som för närvarande inom 2:ne Riksstånd äger rum.”
Della är också ett sä allmänt talesätt, att man icke kan deraf veta, huruvida det är meningen, att Konungen skall utnämna en del af öfre kammarens ledamöter.
Om detta är meningen, så har R. o. Ad. redan förkastat tvenne förslag, der en sådan åsigt sökt göra sig gällande.
Utsk:s förslag uppfyller fullkomligen hvad här yttras, då det bibehållit
Konungens rätt att genom adlande utnämna valmän, som kunna blifva representanter till riksförsamlingen, och likaså uppfyller det den åsigt, att ersättning skall lemnäs folden sjelfskrifna riksdagsmannarätten, som inom 2:ne Stånd äger rum, så att den må kunna upphöra.
Allt detta har Ulsk:s förslag fullkomligen godkänt, och således torde icke dervid kunna göras några anmärkn:r; det är helt och hållet hvad Utsk. har förutsett, dä det, i stället för den sjelfskrifna representationsrätten, medgifvit en sjelfskrifven valmannarält.
Det var egentligen dessa 2:nc punkter af Hr Åkermans förslag, som jag anser så sväfvande, sä spänstiga, att de kunna passa nära nog för hvilket förslag som helst, och jag, som gerna hade önskat, alt R. o. Ad. skulle hafva uttalat en bestämd åsigt, afstyrker derföre 11. o. Ad. fullkomligen alt framkomma med en tanka, sådan som denna, hvilken i det hela säger ingenting.
Den säger mycket, men säger också ingenting; just för det alt den vill säga så mycket, för alt den vill fia mställa alla åsigter, som kunna göra sig gällande, så betyder den i uppställningen icke någonting.— 6:te punkten: ”Konungen utser ordförande ibland kamrarnes ledamöter.
Delta är iakttaget i Utsk:s förslag. 7:de punkten: ”Till äldre kammaren fordras för valbarhet högre ålder än för den nedre;” detta är iakttaget. 8:de punkten: ”Val till nedre kammaren förrättas hvart 3:dje år, utan afseende på urtima riksdag” d. v. s. ledamöterne skola väljas för 3 år och representera vid urtima riksdag.
Delta anser jag icke egentligen nyttigt; det nämndes redan i ett föregående plenum, att, om Konungen skulle vilja vädja till folket, upplösande riksdagen, så skulle ett sådant vädjande icke kunna äga rum, 8 H. 22 170 Den 12 31 a r s f m. emedan samma representanter äfven voro valde för händelsen af en urtima riksdag, och kommo således tillbaka.
Jag tror, alt nedre kammaren borde väljas för 3 år, men med rättighet för Konungen ali upplösa riksdagen och begära nya val, hvarigenom, ifall Konungen ej äskade nya val, man slapp allt besvär med väljande för urtima riksdag.
Detta utgör dock i det hela en stor obetydlighet för att utgöra grund för en gemensam tanka.— 9:de punkten: ”Valrätten bör utöfvas omedelbart, der icke annorlunda för särskilda fall stadgas.”
Detta bar Utsk. också iakttagit, ty det har fordrat omedelbara val, der icke allt för stora svårigheter deremot lade hinder, och således uppfyller Utsk:s betänk, denna punkten i den föreslagna gemensamma lankan. 10:de punkten angår Utsk:s sammansättning, som är helt och hållet uppfylld i Utslos förslag.
Med anietta, häraf kan jag icke finna något skäl för R. o. Ad. att godkänna Hr Åkermans förslag till gemensam tanka, dä alla omständigheter, som i detsamma innefattas, äro upptagne i Const.Ulsk:s förslag, och följden af en sådan gemensam tanka, just genom det obestämda deruti, skulle blifva den, att Utsk. icke hade någon ledning för sitt omdöme om hvad som egentligen voke R. o. Ad:s önskan, eller grunden för denna tanka; hvarföre jag anser, att densamma icke bör af Ståndet godkännas. Hr Tersmeden, Nils:
Innan jag går alt yttra mig öfver del ämne, som utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, ber jag att få lägga några ord lill hvad Gr.
Gyldenstolpe anfört i afseende på den episod, sorn Frih.
Cederström för Ståndet framställt.
Gyldenstolpes tanka, och vill i anledn. af del företedda prot.utdr. och Frih.
Cederströms förmenande, att Const.Utsk. skulle hafva följt dess Secrelerares ledning, och således icke sjelf uttryckt någon tanka, hafva äran upplysa Frih. hvad som icke torde vara honom bekant, att discussions-protocoller icke föras inom Const.Utsk., det finnes ej eller någon^skvldighet att föra ett sådant.
Denna sak, eller svaret på Hr Åkermans till Utsk. ingifna förslag, var föremål för Utsk:s behandling vid tvenne särskilda tillfällen; det debatterades temligen vidlyftigt, och i följd af denna discussion afgafs svaret på säU prot.utdr. utvisar.
Beträffande hufvudsakcn, eller Hr Åkermans förslag, så skiljer jag mig betydligt ifrån hvad den siste talaren i anledning deraf yttrat, och tror, lika med Hr Mannerskantz, att om vi skola komma någonstädes i representationsfrågan, så måste vi göra ömsesidiga concessioner.
Hr Mannerskantz och jag skilja oss visserligen ganska betydligt i våra åsigter ifrån hvarandra, men det har dock lyckats oss, alt komma hvarandra något närmare.
Han har gifvil efter, jag har gjort eftergifter, och han likasom jag har lemnat sin gärd på det ofta åberopade fäderneslandets altare, på hvilket redan tyckes vara så mycket offradt, att det borde vara alldeles öfverhöljdt af de framburna håfvorna.
Den som med uppmärksamhet läst min reservation vid Gonst.Utsk:s nu föredragna betänk., finner säkerligen, att jag i hufvudsaken delar de åsigter, Deli 12 Mars f. in 171 O sorn äro framlagde i lii- Åkermans förslag till gemensam tanka.
Denna framställning är visserligen icke sådan, som den skulle hafva varit om jag sjelf uppsatt den; men det är icke eller länkDart att hvar och en kan få sin mening fram, ty det gamla ordspråket gäller här, som vid många andra tillfällen, quot capita, tot sensus.
Jag har godkänt Const.Utskis förslag pä den hufvudsakliga grund, att det utgår ifrån det beslående, och tror icke eller alt någon reform, byggd på gilltig grund, kan tillvägabringas, med mindre den hvilar på det bestående.
Jag har ingen skräck för våra Stånd och tror ej, att någon ofärd hvilar på vår ståndsfördelning.
Om man behöfver göra sig fri ifrån band, så tror jag alt det bör ske pä en annan väg, än som här ofta önskas ; jag tror nemi., att det är andan, sorn skall bildas, för att åstadkomma ett sådant mål, ty bibringas en sådan gemensam anda i det syfte man afsctt, så tror jag, alt Stånden falla af sig sjelfva, men ingalunda genom något maktspråk af Sländcrne, om det än blefve en gemensam tanka j ulan komma de länge alt de facto finnas qvar i sin verksamhet, om denna också icke ultryckes som hittills i bestämda former vid våra riksmöten.
Jag har sagt, all jag gillar Utslcs sätt att gå tillväga, då det byggt förändringen på det beslående, men kan ej godkänna bildandet af ett 5:te Stånd.
Jag tror, att man gjort bättre, att gå den väg, som förut blifvit beträdd, alt nemi. inflicka de hittills orepresenterade pä de Stånd, som redan finnas, hvarpå vi sett exempel såväl i Prestesäm Borgare- och BondeStrn, emedan då man utgått ifrån den bestämda satsen af ett tvåkammarsystcm, eller att representationen skulle fördelas på tvenne rum, en sådan fördelning derigenom lättare blifvit verkställbar.
Jag medgifver, alt jag till en del gillar Hr Lagerhjelms förslag, men anser detsamma icke vara antagligt nu, dä man bestämdt vill hafva tvenne kammare, men icke vill att 2 Ständ skola vara i den ena och 2 Stånd i den andia, och vid sådant förhållande ser jag ej möjligheten att beträda en annan väg, än den Hr Akerman öppnat för oss, dels i det förslag, sorn är ingifvet till Const.Utsk., dels ock i hans bär afgifnu förslag till gemensam tanka.
Jag vill nu öfvergå till besvarande af några inkast, som blifvit deremot gjorda, i synnerhet sednast af Hr Gr.
Gyldenstolpe. 11 ufvudsakligast har Grefven sagt, att skälet, hvarföre lian icke kunde ingå pä nämnde forsbeg, läge deruti, att det vore så sväfvaude, så obestämdt, lemnande en alltför stor latitud åt del Utskott, sora derpå skulle bygga sitt omdöme.
Jag medgifver visserligen detta, och hade önskat, alt det varit mera bestämdt.
Förslaget är uppgjordf, ej som det vi sågo i går, på en natt, eller efter en natts begrundande, utan efter moget öfververvägande utaf en ganska betydlig del af vårt Riddarhus.
Den samling, som här sökt alt uppgöra detsamma, har bestått af ledamöter, som ifrån början varit af temligen skilda tankar; det har funnits deni, som exelusivt påyrkat ständsval, och dem sorn yrkat samfällda val: men båda hafva sökt, all gä hvarandra till mötes, för att, just genom den öfverklagade latituden, göra en möjlighet för Flsk. att ira l)en la Mari t. m. sammanjemka ile olika meningarne.
Hr Grefven fortgår i sin recension och linner otydligheter i hvarje punkt.
Det är klart, alt när man icke vill förstå en sak, så förstår man den icke.
Uti 3:dje punkten fäster sig Grefven vid ordet oberoende, och säger, alt den omständigheten att kamrarna böra af hvarandra vara oberoende, inträffar med alla förslag, det förekommer i det här framlagda och i Reformvännernas; men han har förbisett, att här står icke. endast ordet oberoende, utan äfven, ”att de skola vara, genom sättet för deras bildande, af hvarandra oberoende,” och jag inser icke, i afseende pä Reforinvännernes förslag, att deri de båda kamrarne äro, i sättet för deras bildande, af hvarandra oberoende, efter Svenska folket tillsätter den nedre kammaren, och denna kammar- blott utgör valmän lill den öfre.
I afseende på 4:de punkten linner Grefven ett obestämdt uttryck i orden ”mera materiella intressen.”
Della hvilar helt och hållet på den mycket omtvistade frågan om ett enkammar- eller tvåkammarsystem; ser man ingen skillnad i samhället i allmänhet, i det alldagliga lifvet mellan de lägre och de högre classcrna, så förstår man icke eller hvad som menas med materiella intressen.
Jag medgifver, alt hvar och en kan hafva eli, materiel t och ett mera ideell intresse, och medgifver äfven, att då man fäster sig vid ett tvåkammarsystcm, sä kan den öfre kammaren vara progressiv, lika sä väl som den nedre kan mången gång vara conservativ, och tvertom; men hvar och en vet, att i samhället finnas elementer i allmänhet mera återhållande och andra företrädesvis progressiva.
Del faller sig helt naturligt, att då man icke ser någon skillnad mellan de båda kamrarne, så ser man icke eller någon skillnad ibland folket; men jag hemställer likväl lill den ädle Grefven, om han ej funnit någon skillnad i tänkesättet hos en frälsebonde, som kör sin plog och fäster sig vid allt, som kan lända till inskränkning i hans utgifter lill Slaten, och dennes husbonde, som möjligen kan hafva säte i Konungens rådkammare och bättre vet hvad Staten klafver.
I dessa fä ord har jag uttryckt den skillnad jag förslår mellan en öfre och en nedre kammare.
Grefven har fästat sig vid orden ”rättvis andel” och frågat hvad dermed menas.
Jag tycker likväl att delta kan förstås; det är sagdt, att de mera materiella intressena skulle inrymmas i den ena kammaren; har nu bildningen, förmögenheten m. m. fält för stor andel, sä hafva de materiella intressena icke fått deras behöriga del, — det är ganska klart.
Grefven säger, att man icke kan domina om ett förslag, bygdl på blotta grunder, då detaljer icke följa med.
Det är ganska sant; men del kan väl ej lili föremål för Adeln, eller något Stånd, att in pleno utarbeta ett representationsförslag; här är blott frågan om grunder, och ett Utsk. håfve vi, som är bemyndigad! att utarbeta förslag på de grander, som af Stånden framläggas.
Grefven säger vidare, att den 4 punkten uttrycker ingenting om huruvida
Stånd skola existera eller icke.
Det är också ganska sant, men den säger likväl bestämdt, att kammaren ej är byggd på samfällda val, efter den omlalar valcollegium; den säger äfven, ali valcollegii val icke behöfver bindas inom en viss krets, utan ben 12 Mars f. m. 173 alt det kan vara mera utsträckt och allmänt; den säger pä samma gång, alt tillses hör, alt icke blolt förmögenheten, utan äfven bildningen tillfredsställes i sina rättmätiga anspråk.
Dermed är tydligen sagdt, att de allmänna valen icke få oinskränkt herrska, ulan att något skall bestämmas, hvarigenom bildningen blifver med säkerhet inrymd, likasom förmögenheten.
I fråga om 5 punkten säger Grefven, alt vården om det beslående tillkommer såväl den nedre som öfre kammaren.
Ja väl! men § innehåller likväl, alt denna vård i främsta rummet tillkommer den öfre, och dermed är ingalunda sagdt, att ej äfven den nedre skall vårda sig derom; och vidare fäster sig den värde ledamoten vid hvad som i samma punkt säges om huru valcollegier, valsätt och valrätt skola inrättas och bestämmas, och vill i uttrycket derom inrymma såväl hvad som är stadgadt i Consl.Utsk:s nuvarande förslag, som hvilket annat som helst, deribland äfven Reformvännernes. n 0
Detta kan vissenligen medgifvas, men den som far delta Hr Åkermans förslag att hygga på, den får icke fästa sig endast vid ordalydelsen, och mäste dessutom läsa till punkt.
Om man öfvergår ifrån den nyss åberopade meningen, jemförande den med den sisla, hvaruti säges, att ”derjemte bör ej allenast tagas i betraktande den rätt Konungen nu äger alt bereda medborgare inträde i representationen, än äfven tillses, att ersättning lemnäs för den sjelfskrifna riksdagsmannarätt, som för närvarande inom 2:ne RiksStånd äger rum, så alt densamma hädanefter må kunna upphöra”, när, säger jag, man läser detta med uppmärksamhet, så linner man tydligt, att Reformvännernas förslag icke^ svarar deremot, icke kan inrymmas i denna punkt, då enligt Hr Åkermans förslag tydligen skönjes, att med ersättningen ej kan förstås annat, än alt det Stånd, hvars representationsrätt nu är sjelfskrifven, skall få den ersättning, som kan lemnäs deruti, att Ståndet får rättighet att välja sina representanter.
I afseende på den ersättning man vill lemna Konungen, nämner Grefven, att i går 2:ne förslag i delta syfte blifvit förkastade.
Detta ämne kommer förmodligen alt äfven i dag behandlas, och jag kan ej finna annat än en stor billighet i denna ide.
Jag har ej gillat Gr.
Hamiltons åsigter, ali halfva öfre kammaren skall -r A 7 tillsalfas af Konungen; Hr Åkermans förslag nämner blott 20 ledamöter.
För min enskilda del skulle jag önska, alt
Konungen tillsatte ledamöternc i denna kammare på lifstid, men jag får väl i detta, som många andra fall, göra concessioncr, och derföre biträda det sistnämnda.
Under gårdagens disenssion hörde vi talare bestrida denna rättighet och anse, att de personer, som Konungen insatte i den öfre kammaren, aldrig kunde vara folkets representanter.
Jag kan ej tänka mig möjligheten af att icke Svenska folket skulle fullkomligen uppbära och gilla om Konungen i den öfre kammaren insatte en Carl DeGeer, en Carl Otto Palmstjerna, och jag kan ej tro, att män med så sjelfständig karakter skulle få namn af Konungens Adjutanter, som det här i går yttrades.
Jag har fästat mig vid nu förevarande förslag, förnämligast derföre, ali jag anser det vara alldeles nödvändigt att i?
Den 12 Mars f. m. 11. o. Ad. yttrar en gemensam tanka.
Afslås detsamma, sa har jag ej mera hopp att någon sådan kommer att yttras, oell hvilken blifver då följden?
Jo, att II. o. Ad. helt enkelt lagt Const.- Utsk:s mera. till handlingarne att hvila till nästa riksdag.
Om detta blefve förhållandet, skulle jag icke hafva något deremot, iliden synpunkten, att det vore en god vigt i vågskålen mot de andra Ståndens beslut för det Ulsk., som vidare skall behandla saken ; men jag anser, att Utsk. dä byggde sitt omdöme på en alldeles falsk grund, den, alt Adeln hade gillat betänk.
Detta är åter icke händelsen, efter ingen enda röst höjt sig för detsamma.
Ont II. o. Ad. besluter att förkasta detsamma med de vanliga orden, att Ståndet funnit förslaget onödigt, så skulle följden blifva, att 11. o. Ad. sagt, att Ståndet anser det bestående bättre.
Jag tror det vara meningen hos mängden, att vår nuvarande representation bör förändras.
Dä någonting verkligen bör göras, har jag fästat mig vid det förslag, sorn jag anser vara det bästa, och vid den omständighet, att det är af hufvudsaklig vigt för detta måls behandling både vid denna och en kommande riksdag, att nationen och Konungamakten bestämdt hugo erfara majoritetens önskan på Svenska Riddarhuset.
Detta vinnes icke med mindre en gemensam tanka yttras.
Jag fäster mig ytterligare vid delta förslag i det afseende!, att jag finnér det till betydlig del öfverensstämma med den tanka, som Hr Silfverstolpe framställt.
Hr Silfverstolpe här på Riddarhuset är icke mer än livar och en annan enskild härstädes; men jag känner tillika Hr Silfverstolpes karakter ifrån min första ungdom, och jag vet att han är en man, som vet hvad han säger och hvad han gör.
Jag har i alla tider, sedan jag börjat tänka, i möjligaste måtto sökt att hålla mig till Regeringens sida; om jag ej det gjorde vid detta tillfälle, så skulle jag frångå dc tänkesätt jag alltid hyst.
Jag skiljer mig ogerna ifrån Regeringens åsigt i stora frågor, såvida jag icke finner att bon beträder en bana, den jag ovillkorligen måste ogilla; men sådan är ej händelsen.
Jag tror, att Ständerne, såväl vid föregrde riksdag söm denna, visat sin oförmåga alt komma till ett slut på vanlig väg i delta ämne, och tror att tid behöfves innan Ständerne på egen hand komma (ill eli klokt resultat i denna del; jag tror icke att det sker vid denna, icke eller vidkommande riksdagar.
Jag skulle således gerna se, att Regeringen behjertade nationens ställning; jag sätter helt och hållet härtill mitt hopp.
Jäg får ej ifrågasätta att ju Regeringen vet hvad den bör veta.
Den känner alltså hvad del i representationen bör lemnäs det egentliga folket, eller democratien.
Den känner äfven, ali ett samhälle ej kan fortvara utan bildningen, och vet således äfven hvilken andel bör gifvas ät aristocratien, det är de ypperste, de bäste.
Den känner, att Sverige är ett sjelfständigt constitntionelt samhälle, men den glömmer ej eller, att detta samhälle utgör en länk i det stora Europeiska bildade samfundet.
Jag har derföre mycket fästat mig vid den comité, som blifvit föreslagen, och hvarom vi framdeles komma alt besluta.
På grund af hvad jag nu anfört, får jag vördsamt hemställa, Den 12 Mars f. m. 175 ali lii' Gr. o. Landtm, ville göra propos. på bifall lill det förslag lill gemensam tanka, som Hr Akerman framställt.
Ilr von Hartmansdorff, August; Af alla de förslag lill gemensam tanka, som hittills blifvit för R. o. Ad. framställda, anser jag det nu förekomna vara det farligaste.
Dels från träder det ståndsgrundsatsen, hvilken 3:ne
Stånd vid en föreg:de riksdag förklarade vara deras, och för hvilkens åsidosättande 2:ne Stånd, Hrester och Adel, vid innevarande riksdag, afslagit 1840 års Const.Ulsk:s förslag till förändrad nationalrepresentation; dels undviker författaren af detta förslag att i bestämda lagparagrafer säga ut sin mening.
Deremot har han, på sätt Gr.
Gyldenstolpe redan visat, insvept sig uti de vackra men obestämda talesättens omklädnad, så att ingen vet hvems rocken egentligen är.
Gyldenstolpe har jemväl utredt, att detta förslag passar både på Reformvännernes, eller Ilr Ekholms, och på Const.Ulsk:s framställningar, således på begge molsatserne.
En hvar kan derföre tro, alt om han anloge dessa allmänna talesätt, så finge han sin vilja fram, och att det följaktligen vore skada om man icke gillade ett så godt förslag, hvarigenom man hefriades från allt bryderi.
Slutligen har Hr Tersmeden, som utgår från ståndsgrundsatsen, men ogillar Utsk:s tillämpning deraf, antydt,oalt om man icke afgjorde saken genom godkännande af Hr Åkermans förslag, hvilket ingen rätt kan uttolka, så vore det bäst att öfvergå till hans andra framslälning, alt förmedelst en und. anhållan öfverlemna förslagets uppgörande till Konungen, då man finge på Regeringens skuldror kasta hela besväret.
Jag erkänner, att detta sätt vore det aldra beqvämligaste för R.
St.; men jag tror icke tiden nu vara inne att öfverlägga om Hr Åkermans motion, hvilken redan är lagd på bordet och om hvilken vi sedermera skola tala.
Frågan är för närvarande den: hvad bör R. o. Ad. besluta i det skick saken sig nu befinner?
Jag skall genast säga min mening derom; hvad jag ytterligare kommer att anföra, är blott skäl för denna tanka.
Jag tror, alt R. o. Ad. bör förhålla sig likasom Högv.
PresteSt. redan gjort, d. v. s. vidblifva de grundsatser, Ståndet vid förliden och vid innevarande riksdag redan uttalat; men, under den söndiing i sinnena, hvilken nu är för handen, återremittera mein. med de anmärkn:r, hvartill Ståndet, utan grundsatsens underkännande, kan linna sig hefogadt.
När delta ämne förekom hos Const.Utsk. var förhållandet, på sätt Gr.
Gyldenstolpe anmärkt, sådant, att vid förra riksdagen, 3:ne
Stånd hade förklarat sig för ståndsgrundsatsen, och ett för de allmänna valen.
Vid innevarande riksdag hafva 2:ne förklarat sig för hvardera meningen, derigenom att 2:ne förkastade och 2:ne antogo det förslag, som hvilade på R.
St:s bord.
När såledés två Ständ stannat emot två, hvad skulle Utsk. göra?
Dess ledamöter voro valde efter samma grundsatser, som af Stånden gillades eller förkastades. 2:ne Stånds ledamöter voro bestämdt för ståndsgrundsatsens bibehållande, 2:ne Stånds åter lika bestämde för de allmänna valen.
Då kunde endast lottdragning inom Utsk. eller 176
Den 12 Mars f. m. (len aflagda sedeln vid röstningen om grundsatsen afgöra hvilkendera som skulle tagas till efterrättelse.
Lotten utföll så, att då vid förra riksdagen de allmänna valen, med berådt niod, lades till grund; så blef del nu, genomen lyckträff, ståndsgrundsatsen, som skulle följas.
Han måste då naturligtvis af Utsk. utvecklas och i förslag framläggas efter det omdöme, som Ulsk:s fleste ledamöter hade om sakens riktiga behandling.*
Men innan vi närmare tala om Stånd, låtom oss utreda betydelsen af delta ord, hvilket under den sednare tiden blifvit så mycket förkältradt, särdeles af tidningarne.
Stånd betyder icke något annat, än ett visst tillstånd af verksamhet, eller ett visst yrke i samhället.
Frågar man vidare, hvilka yrken böra representeras, så är det efter min tanka, de oförgänglige, eller de, sorn äro det, emedan de afse mensklighetens oförgängeliga ändamål, fullkomniug lill själ och kropp.
Från denna enkla och oförstörbara grund är det, som våra Stånd bildat sig i stort,'delande sig 2:ne ät hvardera riktningen.
Ett Stånd för själens lägre verksamhet, om jag så må säga, för den, som åsyftar ett visst samhälles tillvaro och förvaltning; detta är embelsmannens och Adelns verkningskrets.
Stånd för själens högre verksamhet, omfattande verldsrymden och evigheten, vetenskap och religion, det lärda ejler PresleSt.
För den kroppsliga verksamheten, eller hvad Hr Akerman kallar den materiella förkofran, håfve vi äfven 2:ne Stånd, nemi. ett för den lägre verksamheten eller råämnenas frambringande, boskapsskötsel, jord- och bergsbruk, eller BondeSt., ett annat för den högre materiella verksamheten, varuförädling, handel och sjöfart, eller BorgareSf.
Dessa Stånd äro, efter hvad jag förstår, riktiga och bestämda uttryck af de krafter, eller den verksamhet, som i hvarje samhälle äro beståndande, så länge det, eller så länge menskligheten finnes.
Men Ståndens utbildning har ifrån början varit både ofullständig och ojemn.
Utom de ursprungliga embetsmännen och adelsmännen, höfdingarne i krig och på ting, hafva andra embetsman och ofrälse innehafvare äfven af rikets högsta beställningar tillkommit, hvilka jemväl böra få sina rum bland riksdagsmän.
Jemte PresteSt., hvars ursprungliga verksamhet blott omfattade det ena ämnet för själens högre verksamhet, eller religionen, har vid läroverken och annorstädes tillkommit en mängd vetenskapsidkare, hvilka måste i representationen inrymmas.
På samma sätt förhåller det sig med jordbrukarne.
Det finnes andra, än bönder och adelsmän, som idka jordbruk.
De förstnämnde böra också få rum; likasom de varuförädlare, hvilka icke äro slädernes borgare eller jordbruksägare.