Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 26 .Mars. malan, att på Lag- samt Allm. I3esv.- 0. Oecon.*Ulsli:ns gemensamma pröfning berodde en af Peter Jönsson afgifven särskild motion, augrde conventioner i afseende på underhållningsskyldigheten af de å prestebolen varande hus, beslutat, att med utlåt, öfver betänk.
N:o 5g låta anstå, intilldess de sammansatta Utsktns utlåt! i anledn. af ofvanberörde motion hunnit till Ståndet inkomma.” ”Peter Jönsson från Jönköpings län:
Då jag gjorde förenämnde anmälan, ägde jag anledn. förmoda, att min motion skulle af Lag- samt Allm. Besv.- o.
Oecon.Utsk:n bifallas; men sedan Utskrn emedlertid inhämtat, alt 3:ne RiksSt. bifallit Oecon.Utskrs betänk.
N:o5g, afslogo de äfven min motion, hvilket yttrande R.
St. ock redan gillat; och lärer således i afseende på förevar, betänk.
N:o 5g någon annan åtgärd icke kunna vidtagas, än att dervid låta bero.” — — — ”På derom af Talmannen framställd propos» fann Ståndet för godt att vid betänk.
JNT:o 5g låta bero.”
Vid sådant förhållande får jag vördsamt hemställa, om H. R. o. Ad. tillåter, att detta betänk.
JVto 5g, som så länge varit hvilande, må uppföras på föredragntslistan för nästa plenum; hvarom jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propos:n. R. o. Ad. biföll, att Oecon.Utskrs betänk.
N:o 5g skulle uppföras på nästa plenidags föredragnrslista.
A:o 432 ' anledn. af väckt fråga om förändring i methoden för riksbokslutet samt de förvaltande verkens redogörelser.
Jag är visserligen icke tillräckligt initierad i delta ämne, för att fullständigt kunna utreda vigten af Hr Santessons motion; men de flesta, sorn tagit kännedom af ämnet, äro, såsom jag tror, med mig öfvertygade derom, att vårt bokföringssätt inom de förvaltande verken kunde förenklas och ställas i det skick, att revisorerne och StatsUtsk. vid riksdagarna med mindre arbete och tidsutdrägt kunde få kännedom om ställningen i dessa verk.
Jag ser en reservation åtfölja Utsk:s utlåt., och jag instämmer uti reservantens åsigt.
Utsk. har väl sagt, att det är vordet vitsordadt, såväl att uti rikshufvudböckerna på ett enkelt, lättfattligt och upplysande satt upptages och utredes förhållandet med Stats-, Riksgls- och andra verks medel, som ock att dessa hufvudböeker uti oafbrutet sammanhang funnits förda med utmärkt ordning och redighet samt synas fullkomligt uppfylla det dermed åsyftade ändamål.
Att de kunna vara förda med utmärkt ordning och redighet jäfvar icke den tanken, jag framställt, att bokförissältet kunde för - en - Den 26 Mars. enklas och göras lältfattligare för dem, som siola granska räkenskaperna, emedan det torde vara en allmänt erkänd sanning, att de icke äro så enkla, som de behöfde vara; och hvad det beträffar, att de skulle vara förda på ett sätt, som synes fullkomligen uppfylla det dermed åsyftade ändamålet, så kan det väl icke nekas, att ändamålet med rikshufvudboken måste vara att lemna tillfälle för andra personer än dem, som tagit bestämd befattning med uppgörandet deraf, att se, huru statsverkets räkenskaper förhålla sig, men det kan naturligtvis icke begäras af StatsUtsk. eller revisorerna, som på kortare tid äro tillsammans, om ej räkenskaperna i sina detailler äro så förenklade som möjligt.
Jag har varit i tillfälle att se åtskilliga förvaltande verks räkenskaper, och ehuru jag icke kan uppgifva, huru de böra inrättas, för att vara så väl ordnade som möjligt, säger mig likväl mitt sunda förnuft, att det är möjligt, att de kunna förenklas, och att det vore väl, om de blefvo det.
På de grunder, jag nu anfört, hvilka blott innehålla allmänt kända saker, och då jag icke kunnat uppgifva, uti hvilka bestämda afseenden räkenskapssättet bör förändras och förenklas, kan jag väl icke begära återremiss; men då jag förmodar, att flera af öfriga här närvar, ledamöter hafva större kännedom om saken än jag, och att de inse vigten af förenklingen, anhåller jag på sådan grund om återremiss, på det att StatsUtsk. ytterligare må öfverväga detta, i min tanka, ganska vigtiga ämne.
Hr af Sil le'n, Lars Gabi1.:
Till H. R. o.
Ad. hemställer jag vördsamt, om en återremiss bör beviljas på grund af ett anförande af en ledamot, som sjelf tillkännagifvit sig icke hafva någon kännedom i ämnet.
Det vore önskligt, om ett förslag till förenkling af methoden för rikshufvudböckernas afslulande kunde uppgifvas; men så länge något sådant förslag ej af dem, som klandra nuvar. method, blifvit framstäldt, torde något afseende å deras yrkande ej kunna liafvas.
Jag yrkar således bifall till förevar, betänk. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg de gjorda anmärkningarna hindra antagandet afSlntsUtskis utlåt.
N:o 422 och detsamma således böra återremitteras.
Nio 422 klef derefter af R. o. Ad. bifallet.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskis d. 21 dennes på bordet lagda utlåt.
Nio 4^8 öfver Hr Petre's inom BorgareSt. väckta motion i anledn. af R. o. Adis, Preste- och BondeStlns fattade beslut, rörlde Riksg.conlis garanti förde lån, som hypotheksföreningar komma att upptaga, blef samsö H. 68 536 Dea aG Mars. ma utlåt, ånyo Legardt på bordet af Hr Hjärne, Harald, och Gr. von Fersen, Hans.
Föredrogs ånyo och lades till handhna Bevilln.-, Lagoch Oecon.Utskms d. 21 dennes på bordet lagda memor.
Wto 16 i anledn. af gjorda anmärkntr vid TJtsk:ns memor.
Wto i3 med förslag till sammanjemnkning af RiksStins beslut, rörtde Utsktns utlåt.
Wto 8, ang:de reglementariska föreskrifter för brännvinsbrännings utöfning m. 111.
Till pröfning föredrogs BancoUtskts d. 21 dennes på bordet lagda utlåt.
Wto 109 i anledn. af de inom 3tne RiksSt. framställda och till Utsk. remitterade anmärkntr emot dess i mom.
Wto 84 afgifna förslag tili instruetion för R.
Stts Revisorer öfver Bancoverket.
Uppå begäran af Gr. von Fersen, Hans, blef Hr Stuarts utlåt, åtföljande reservation uppläst.
Gr. von Fersent
Som detta betänk, innehåller svar på en återremiss, så får jag hos Hr Gr. o. Landtm, hemställa, huruvida icke det förra betänk, i ämnet WTto 84 med de förändringar, som i betänk.
Wto 109 blifvit föreslagna, bör punktvis föredragas; och anhåller jag att dervid särskildt få framställa de anmärkntr, som synas mig nödiga. R. o. Ad. beslöt, alt målet skulle punktvis pröfvas och att memor.
Wto 84 skulle tagas till grund för föredragningen.
1 och 2 §§ biföllos. 3 § moram litt. a och b biföllos. 3 § mom. lit. c. Gr. von Fersen:
Då BancoUtskts memor.
Wto 84 förra gången förevar, instämde jag, om jag ej missminner mig, i Gr.
Frölichs reservation, och i öfverensstämmelse dermed delar jag nu den åsigt, Hr Stuart, i dess vid betänk.
Wto 109 fogade reservation, framställt; hvarföre jag anhåller om afslag å Utskts förslag i lit. c af 3 §, samt att R. o. Ad. i stället måtte antaga den redaction, Hr Stuart under samma littera föreslagit. R. o. Ad. antog den af Hr
Stuart uti dess reservation föreslagna redaction af mom. lit. c i 3 §.
Likaledes antog R. o. Ad. det utaf
Hr Stuart uti dess reservation föreslagna mom. lit. d i 3 §. 3 § mom. lit. d, Den af Utsk. uti utlåt.
W:o 109 föreslagna förändrade redaction af detta pram. upplästes.
Deii iG Mars. 53g IL o. Ad. afslog såväl det uti memor.
N:o 84 sorn det uti utlåt.
N:o 109 framställda förslag lill mom. lit. d af 3 5.
Hr von Troil, Emil: Sedan R. o. Ad. nu afslagit mom. lit. d af 3 § såväl i betänk.
N:o 84 som i betänk.
N:o 109, och då Hr Stuart under lit. c föreslagit ett deremot svarande morn., så anhåller jag, att R. o.
Ad. måtte pröfva, hvad Hr Stuart under lit. e föreslagit, innan vi öfvergå till något annat mom. af Utsk:s förslag.
Det af Hr Stuart föreslagna morn. lit. e blef af R. o. Ad. bifallet. 3 § momtn litt. eoch f biföllos. 4, 5 och 6 §§ biföllos. 7 $•
Utsk:s redaction af denna § afslogs och Hr
Stuarts förslag till redaction af densamma blef af R. o. Ad. antagen. 8 och 9 §§ biföllos.
N:o 4^3 för en stund sedan föredrogs, begärde jag det på bordet.
Detta skedde af misstag, emedan uppläsningen skedde så otydligt, att jag, som ej sett föredragn:slistan för i dag, ej kunde fatta annat, än att detta betänk, handlade om garantien för hypotheksföreningar samt hufvudgrunderna för sådana föreningar, hvarom jag visste, att Utsk. fattat sitt beslut.
Jag anhåller derföre att, i fall Gr. v. Fersen, sota instämde i min begäran om bordläggning, vill derifrån afstå, få återtaga denna min begäran, emedan jag för mindel ej har något att anmärka emot StatsUtsk:s, i anledn. af Hr Petre's motion, afgifna betänk.
Äfven jag gjorde samma misstag som Hr Hjärne; men jag hemställer, huruvida, sedan Hr Gr. o.
Landtm, förklarat betänk, hvilande, det kan i detta plenum upptagas.
För min del tror jag det ej kunna ske. H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, yttrade, det lian ej trodde det vara lämpligt, sedan ett mål blifvit förklaradt hvilande, att åter i samma plenum upptaga det till pröfning.
Ånyo föredrogs BancoUtsk:s d. 21 dennes på bardet lag-v da utlåt.
N:o 110 i anledn. af de inom 3:ne RiksSt. gjorda och till Utsk. remitterade anmärkn:r emot Utsk:s i memor.
1 af i83o års bancoreglemente.
Som äfven vid detta betänk: är bifogad en redaktion af Hr Stuart i enahanda syftning 54° I) c n °6
Mar med hans reservation vid det nyss afgjorda betänk.
N:o 109, och som jag tror, att det af R. o. Ad. rörande moni. c af 3 § i sistnämnde betänk, fattade beslut erfordrar, att äfven det af Utsk. i betänk.
110 gjorda förslag undergår förändring, så får jag anhålla, att Hr Stuarts emot betänk.
110 afgifna reservation må blifva uppläst och att R. o, Ad:s beslut måtte i öfverensstämmelse med densamma blifva fattadt.
Efter uppläsning af Hr Stuarts reservation biföll R. o. Ad. utlåt.
N:o 110 med den förändring, att a:dra punkten skulle erhålla den af Hr Stuart uti reservationen föreslagna redaction.
Föredrogs ånyo BancoUtskts d. 21 dennes på bordet Jagda memor.
N:o 111 med öfverlemnande af förslag till regJementariska stadganden, motsvarande 5 art.
1 afd. i i83o års bancoreglemente.
Hr af Sillen, Georg Axel, hade inlemnat följande anförande:
Hvad angår de för Bankens 7 cassörer uppförda missräkningspenningar, 200 r:dr för hvardera, så synes dervid böra förblifva; men att öka dem till 3oo r:dr, såsom Utsk. föreslagit, då en cassör blir indragen, dertill finner jag, lika med reservanten, Hr Rubin, icke skäl.
En slik tillökning vore en icke antydd, men i sjelfva verket varande, uppmuntran till slarf.
Det kan ju dessutom hända, att den cassör, som icke räkuar rätt, lika såväl gör missräkning sig till godo som till skada.
Den åsigt, man i sednare tider velat följa, att inskränka Bankens verkningskrets inom mera naturliga gränsor, synes äfven fordra, att dess utgifter bestämmas till hvad de egentligen böra vara, eller för verkets egna upprätthållande.
Emot denna princip strida alldeles de uti detta betänk, uppförda följande årliga välgörenhetsbidrag:
Till Frimurare-barnhuset i Stockholm .... r:dr i,5oo. ,, dito dito i Götheborg . . . . „ 3oo. ,, allm. fattigvården i Slockholm „ i,ooo.
„ Gustavianska barnhuset i Norrköping . . . „ 100. „ barnhuset i Gefle „ 100.
,, dito i Carlshamn „ 100.
,, smärre julgåfvor åt fattiga såväl i hufvud staden som i orterna „ 2,000.
Alla dessa utgifter, tillsammans utgörande årligen r:dr 5,100, anser jag, såsom alldeles främmande för Bancoverkets ändamål och endast föremål för en barmhertighetsinrättning, böra försvinna.
Jag hemställer vördsamt, om icke betänk., med dessa anmärkntr åtföljdt, må till Utsk. återremitteras. R. o. Ad. ansåg ej de gjorda anmärkntna böra föranleda till återremiss, utan biföll memor.
D c n 26 Mars. 551 Tili pröfning föredrogs BancoUtsk:s d. ar dennes på bordet lagda rneraor.
N:o 112 med öfverlemnande af förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande afd. 1 af art. 4 uti iB3o års bancoreglemente.
Ett memor., hvilket, såsom detta, innefattar icke blott ganska vigtiga, utan äfven en stor mängd skiljaktiga ämnen, lärer svårligen, första gången det förekommer, kunna antagas.
Annorlunda än punktvis lärer det icke kunna föredragas och afgöras, hvarföre jag tager för gifvet, att återremiss deraf kommer att äga rum afven på grund af följande 3:ne anmärkn.V, som jag, för min del, har att emot detsamma framställa.
Den första anmärkn. är den, att Utsk. tillstyrkt förbud för Bancostyrelsen att utlemna planlsar.
Jag kan icke finna någon giltig anledo. till delta förbud, enär förhållanden lätteligen kunna uppstå, då det blefve en vinst för Banken att utlemna plantsar; ty om någon behöfde emot silfvermynt utlaga plantsar, vore, om icke mer, åtminstone slagskatten en gifven vinst.
Då jag således icke kan se, hvarföre man skall förbjuda en åtgärd, som såväl å ena som andra sidan kan vara fördelaktig, tillstyrker jag, af skäl i öfrigt, som af reservanterna äro anförda, att detta stadgande må utgå.
Min andra anmärkn. afser förhållandet med utvexling af ducater.
Utsk. har tillstyrkt, att Bancoslyreisen skall äga, på grund af förändrade conjuneturer, att under årets lopp förändra invexlingspriset, men att deremot utvexlingspriset under årets lopp skall vara oförändradt.
Vi hafva ofta sett, huruledes priset på guld såväl som silfver hastigt förändrat sig.
Om sålunda guldet under loppet af några månåder steg, så att det vore fara värdt, att Bankens hela guldförråd skulle uttagas, och det för lägre pris, än guldet i förhållande till silfret i varuhandeln gällde, så skulle
Banken derigenom tillskyndas en betydlig förlust; till förekommande hvaraf det följaktligen är angeläget, att
Bancostyrelsen äger att under årets lopp äfven förändra utvexlingspriset, när förändrade omständigheter så påkalla.
Den tredje anmärkn., jag har att göra, afser den uppgjorda tariffen för invexling af utländskt silfvermynt.
Jag tror, alt Utsk. deruti icke bestämt priset riktigt med afseende på myntets intrinseca värde, i hvilket afseende jag directe till Utsk. skall inlemna en uppsats, emedan det lärer vara föga interessant för R. o. Ad. att böra den uppläsas.
Frih. af Nordin, Garl Joli.:
Uti hvad Hr v. Troil anmärkt anhåller jag att få förena mig, såsom helt och hållet öfverensstämmande med den åsigt, jag hyser.
Bancostyrelsen höra äga rättighet att få utgifva plantsar, emedan det är en misshushållning att mynta silfver, för att sedermera utsläppa detsamma, då det deremot både för den enskilde och Banken är en fördel, att det kan få 552 Den aG Mars. utlenmas omyntadt, hvarigenom större visshet vinnes derom, alt det å utländsk ort emottages.
Förenande mig således uti hvad Hr v. Troi! anfört, anhåller jag blott att dertill få lägga den anhållan, att BancoUtsk. vid tariffen JV:o a ville tillse, att det blir något klarare att uppfatta, hvad Utsk. här menat.
Öfverskriften lyder nemi. sålunda: ”Tarif fö'r invexling af utländskt silfvermynt, då af någon sort erbjudes fern marker v i c t ua 1 i e-v i g t och derutöfver.”
Att här ligger någon felaktighet i uttrycket är öppet, hvilken felaktighet jag anhåller må blifva rättad; hvarföre jag således förenar mig uti begäran om återremiss.
Jag förenar mig så mycket hellre uti anhållan om återremiss, som jag reserverat mig mot BancoUtsk:s tillstyrkande uti 4:c^e punkten, hvarest det förbjudes Bancofullmägtige att få utgifva planlsar i stället för myntadt silfver, emedan jag icke finner något skäl för detta förbud, roen deremot så många flera skäl för öfverlemnande af den rättighet åt Bancofullmägtige, att åt den fordringsägare, som behöfver omyntadt silfver, 1'å utlemna plantsar.
Erkännande, att flera regleroentariska stadganden uti ifrågavor. afdeln. af bancoreglementet genom af Utsk. föreslagna förändringar vinna verklig förbättring, såsom t. ex. upphäfvandet af maximipris för du~ calers invexling, får jag dock mot andra begagna min anroärkntsrätt, inskränkande mig dock till sådana punkter, der jag äger något hopp, att mina anmärkn:r kunna föranleda något resultat.
Jag tager för afgjordt, att i r § och å öfriga ställen ordet courant rättas för det fall, att icke något sådant mynt blifver i Riket infördt.
I Hr Stuarts reservation mot g:de punkten instämmer jag endast med undantag, att han synes hafva förbisett, att vid bokföringen af utländska mynt och plantsar man i deras upptagna värden afdrager slagskatten, så att t. ex. en bokförd r:dr i förstnämnda tillgångar alltid anses innehålla ^ proc. mera fint silfver än en r:dr i Svenskt silfvermynt af nya myntet.
Lika öfvertygad jag nu, såsom vid förra riksdagen, är om olämpligheten att ålägga Banken att till hvem som vill mot dess sedlar utlemna plantsar efter deras bokförda värde och utan afdrag af slagskatten, lika öfvertygad är jag ock om olämpligheten af den utaf Utsk. nu föreslagna motsatta ytterlighet.
Uppstår silfverbehofvet för att betacka en tillfällig undervigt i våra utrikes handelsförhållanden, då således silfver behöfver utföras, kan med vinst för både
Bank och sedeihafvaren en frivillig liquid med passande utländska myntsorter eller plantsar äga rum (ty sedelinnehafvaren kan med större vinst på utländsk ort begagna dem peli således derför betala mera till Banken än för Svenskt Den aG Mars.
553 silfvermynt).
Ett förnekande af en sådan rättighet för Banken (egentligen en handel med metallisk valuta) skulle endast bidraga att onödigtvis höja coursen vid vissa tillfallen.
Jag tillstyrker sålunda följande förändring i den af Utsk. föreslagna redactiou af 4 § i detta betänk.:
Derest någon hos Banken sig anmäler till erhållande vare sig af plantsar eller af de i bifogade tarif
IV:o i upptagna utländska silfvermynt, såvida häraf behållning finnes, må det bero på Bancofullmägtiges pröfning att sådan anmälan medgifva, hvarvid iakttages, att förde utländska silf— vermynten betalningen erlägges efter det i nämnda tarif upptagna pris, och att plantsarna godtgöras
Banken efter bokföringspris, med tillägg af proc.
Finnes vid lånecontoren tillgång af derstädes inlösta utländska silfvermynt, må de kunna utlemnås efter de i tariffen N:o i bestämda pris.
En nu frånvar. ledamot har anmodat mig fasta uppmärksamheten derpå, att Liineburger och Mechlenburger zweydrittelstycbena, ehuru innehållande alldeles lika mycket fint silfver, dock skola vara utmyntade till ganska olika halt, samt att sålunda det i tariffen N:o i (vid inköp efter bruttovigt) utsatta gemensamma pris för endera vore antingen för högt eller för lågt.
Dessa tariffer finner jag öfverensstämma med dem, som finnas intagna i nuvar. bancoreglemente och som grunda sig på uppgifter från K.
Utan att sjelf känna det uppgifna förhållandets verklighet, har jag dock trott mig böra anmäla uppgiften, för att undersökning måtte kunna ske, antingen genom Utsk. eller genom fullmägtige, i hvilket sednare fall rättighet torde böra lemnäs dem, att efter resultatet rälta tariffen.
Hr Lagerhjelm, Pei l-, uppläste följande: R. o. Ad. har nyligen förlorat en af sina äldsta och mest verksamma medlemmar, och, jag vågar tillägga, cn bland de utmärktare.
Om minnet gerna dröjer vid det ovanliga, det sällsynta, skall det ej ännu hellre lemna sin hyllning åt den medborgerliga verksamhet, som genom beslutsamhet och insigt i statens vigtigaste förhållanden lägger grund för efterkommandes sjelfständighet och lycka?
— Må dessa åsigter förtjena eder uppmärksamhet, mina
Hrr, på en man, som på ett lika beslutsamt som klokt och verksamt sätt deltog i det riksmötes alla förhandlingar, hvarifrån vi härleda vårt nyare statsskick!
Jag bör blott nämna numera aflidne Frih. L. A.
Mannerheims namn, för att fästa eder uppmärksamhet, mina Hrr, vid ordföranden i 1809 års Conslit. Utsk., ledaren af de lika vigtiga som brydsamma och mödosamma förhandlingarna vid 1809 års riksmöte och R.
St:s förste Just.ombudsman.
Den tidpunkt, som jag nu vid - 554 Den 26 Mars. rör, är oss så nära, att omdömet öfver dervid verkande personer skulle träda Historiens i förväg; men denna grannlagenhet mot efterverlden skall icke hindra samtiden att hedra den aflidnes minne, då förtjenslen står i öppen dag.
Det vore att misskänna eder medborgerliga känsla, mina Hrr, att längre dröja med den motion, jag har att förelägga eder.
Jag hemställer vördsamt, att H.
Ståndet med sin närvaro måtte hedra den aflidne Frih:s likbegängelse, som i morgon kommer att hållas i S:t Jacobs kyrka, och att samlingen måtte få ske kl. 6 e. m. på Landtm:srummen; hvarom jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, måtte framställa propos:n. Gr. Horn, Claes Fredr.:
Jag uppstiger visserligen icke för att i något fall jäfva den framställning af aflidne Frih.
Mannerheims förtjenster, sora blifvit gjord af den siste värde talaren, och det skall för mig vara en lika helig pligt, som för någon annan af Ståndets ledamöter, att lemna den gärd af aktning, som tillkommer en politisk person, hvilken i vår revolutions historia spelat en utmärkt rol, och hvars handlingar jag hoppas äfven af Historien skola rättvist bedömas; men jag vågar likväl hemställa, om den framställning, Hr Lagerhjelm gjort, bör vara föremål för Ståndets beslut, och således erfordrar Hr Gr. o. Landtmrs proposln.
Jag skulle tro, att det vore tillräckligt, om Hr Gr. o. Landtm, täcktes avertera Ståndet, att en sådan sammankomst af dess ledamöter kan äga rum, och att således en hvar af It. o. Ad:s medlemmar kan af egen böjelse deltaga i den sorgefest, som efter Frih.
Mannerheim kommer att firas.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då en sådan gärd som den, hvilken af Hr Lagerhjelm blifvit föreslagen, borde vara en följd af Ståndets enhälliga beslut, och Ståndet nu vore så fåtaligt, att det vore svårt att utröna, hvad hela Ståndet vid ett sådant tillfälle, som det ifrågavar., skulle önska, ansåg IL Ex.
Horns förslag vara det mest passande.
Att begrafningen blir i morgon hade R. o. Ad. hört; och hvad rummen å Landtmtsklubben angår, så vore de tillgängliga för samlingen äfven vid begrafningsfesten.
Föredrogs ånyo och bifölls BancoUtskts d. 21 dennes på hordet lagda memor.
N:o n3 med hemställan om afskrifning å Tumba bruks vinst- och förlust-räkning för de kostnader, som komma att uppstå genom verkställd ny classification af Tumba bruks lumpförråd och derå nu bestämda lämpliga penningevärden.
Vid förnyad föredragning af BancoUtskts d. 21 dennes på Den 36 Mars. 545 på bordet lagda memor.
N:o 114» anglde försäljning af Tumba bruk jemte några andra bruket rör:de ärender, blef samma memor. ånyo hegardt på bordet af Hr Rosenblad, Bernil., samt Hr Reeustjerna, Abrah. Alex.
Ånyo föredrogs Exped.Utskrs d. 23 dennes på bordet lagda förslag till R.
St:s lind. skrifvelse till K. M., angrde grunderna för Bankens rörelse och förvaltning.
I det nu ånyo föredragna, från Exped Utsk. inkomna förslag till und. skrifvelse, ang:de grunderna för Bankens rörelse och förvaltning, ari bestämmandet af hvad med sedelstock skall förstås ordet förfallna uteglömt framför skulder.
St. hafva nemi. beslutat, att med sedelstock skall förstås alla Bankens förfallna skulder.
Misstaget af Exped.Utsk. vid den und. skrifvelsens uppsättande har troligen härledt sig derifrån, att i det BancoUtskts tryckta betänk., som innehåller de närmare bestämmelserna rörtde sedelstocken, ordet förfall-i na genom tryckfel kommit att uteslutas.
Jag hemställer derföre, om icke detta ord i den und. skrifvelsen kunde varda tillagdt. R. o. Ad. godkände den föreslagna und. skrifvelsen med den förändring, att uti irsta punkten ordet förfallna skulle sättas framför ordet skulder.
Ånyo föredrogs den motion af Frih.
Boye, Ludv., hvilken d. 16 dennes f. m. blifvit väckt, hvarom i plenum d. 23 dennes varit taladt, men hvilken ej förrän efter sistnämnde plenidag blifvit till prot. aliemnad; varande motionen af följande innehåll:
I anledn. af det förslag till lag för privatbanker, hvarmed Lag- och BancoUlskm i deras betänk, inkommit, samt med den rätt Riksd.Ordnts 56 § förunnar, får jag vördsamt föreslå: att sedan R.
St:s beslut i berörde ämne blifvit fattade, och man för bevarandet af det sammanhang, som ämnets särskilda delar sig emellan äga, varit nödsakad att sammanfatta och på enahanda sätt framställa de §§ eller de delar deraf, som, till följd af deras egenskap af civil lagstiftning, utgöra föremål för båda Statsmaglernas gemensamma afgörande, med de §§, hvilka åter, såsom varande af ceconomisk beskaffenhet, ankomma på K.
M:s ensamma lagstiftning och uti hvilka R.
St. blott äga att deras tind. önskningar afgifva, R.
St. ville, uti den und. skrifvelse till K. M., som kommer att med Ständernas lagförslag afgå, afskilja och bestämma de lagbud, som, efter Ständernas förmenande, tillhöra den civila lagstiftningen, ifrån de bud, som åter tillhöra den ceconomiska. 20 1:1. 69 - -"-'Ojii f 54<3 Den 26 Mars.