Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den ena delen af Nationens dispositionsrätt öfver sin Arbetsförmåga och sin Egendom måste suspenderas, för att bereda en möjlighet för den andra att grundlägga de Näringar, som till den activa Handelns underhållande erfordrades.
Hade Carls Monarchie ägt bestånd, så hade ofelbart i den activa Handelns spår, Silfret letat sig väg till Norden.
I mohn af Capitalernas tillväxt hade man ofelbart lossat de band på den enskiklta förkofringskraflen, som man af brist på Capitäler och för att vinna Statens högre ändamål, nödgats pålägga densamma.
De då för tiden nödvändiga uteslutande rättigheter till verksamhet för den ena och begränsningarne af andras förkofringskraft, skulle nu vara länge glömda ting, och man såge förmodeligen ej nu mera de Provincer, hvarest odlingen genom positiva åtgärder måste tillbakahållas i samma skick, som de ägde för mera än ioo:de år tillbaka.
Men ödet beslöt annorlunda.
Sverige upphörde att vara Nordens Monarchie, upphörde att inom sitt sköte äga Spannmål tillfyllest åt sina Söner, men detta oagtadt, bibehöll man samma AdministrationsSysleme, man bibehöll, Den i5 April.
543 ehuru nu blott till förmon för enskildte Corporationer, samma NäringsFriheten inskränkande Författningar, hvilka man under andra tider, med afseende på sjelfva Monarchiens behof, nödgats vidtaga.
Banquen, hvilken ehuru till sin natur och egenskap en VäxelBanque, dock alltid lika med Londons Banque varit ett slags CreditInstitut, blef nu ifrån ett Institut lill enskildt begagnande, upphöjdt till rangen af Nationens Allmänna CassaKista.
Dess Crcditrörelse biet måttstock för alla Näringsidkares Creditrörelse.
På det metalliska
Myntet ej måtte förlora sig i det ihre af Landet och upphöra att vara tillgängeligt för den activa Handelns speculalioner, utgufvos bevis på reel valuta, tillfyllestgörande för Produclionen till inhemsk Consumtion och hvarigenom Banquen kom i tillfälle att öppna Credit ömsom åt Exporteurerna, ömsom åt Staten.
De misshushållningar, som dervid ägde rum, drabbade icke Banquen men Nationen ; Capitalisten, enär den öfver klöfvan utsträcktes, Näringsidkaren, enär genom åter indragning alla värden rubbades.
De vinster, som dels den yttre Handeln, dels BancoOperationerna gåfvo, stadnade inom inskränkta omloppsbanor.
Landet förblef ouppodladt, dess Innebyggare likasom Uppstädernes förbi efvo fattige och sjelfva Staten förblef i visst afseende under Banquens förmynderskap, i så måtto nemligen, att aldrig Statens större behof kunde af sjelfva Folket fyllas och attBan - 544 ^>en *5 April. quens Creti i [rörelse hindrade grundläggningen af en Creditrörelse för Staten.
Med främmande Penningar och såsom befordrare af främmande Makters Politiska afsigter, åter upphöjde Gustaf den LII sin Stat till Sjömakt.
En följd häraf blef återupplifvandet af det AdministrationsSysteme, som Carl den XI:te antagit, ehuru nu under helt andra förhållanden.
Sverige skulle åter bli activ Handels-Stat.
Också fördubblades HandelsFlottans Lästetal inom i3 år, men Spannmålsimporten föröktes i lika förhållande.
Händelserna tycktes vittna, att Gustaf misstagit sig.
Inom i5 år var Sjömakten skapad och förstörd, och sedan Americanska Kriget och Sillfisket upphört att lifnära den activa Handeln, sedan Rörelse-Capitalet ifrån sitt maximum af 8 Millioner sänkt sig till 54, sedan Spannmåls-importen successivt stigande under hela denna period, under tiotalet från 1781 till 1790 uppgått till 7,741,47° T:r, är det väl mer än sannolikt att den crisis inom Myntväsendet, som nu föres på räkning af 1788 års Krig, af sig sjelft inträffat, om än aldrig något Fredsbrott ägt rum.
Jag kan och jag vill icke dölja, att det oroat mig att finna det de Högloflige Utskottens åsigt om orsaken till Myntväsendets närvarande skick, varit, icke den som jag nu sökt framlägga, utan enahanda med den söm 1765 års Ständer ägde.
Icke derföre att jag befarar
- Ben i5 /4pril.
545 rar idet skulle Utskotten om medlen till ordningens återvinnande, äga lika åsigt med 1765 års Ständer.
Jag tillåter mig ej att tveka på upprigtigheten af Utskottens bestämdt gifna förklaring, att all Sedel-indragning i Utskottens öfvertygelse vore förstörande för Näringarne och Enskildtas välstånd; då sådant vore att leka med det fångade rofvet.
Men då bedömmandet afrätta tidpunkten för bestämmandet af Sedelmyntets Silfvervärde, hänskjutes till kommande Ständer, hvem garanterar att samma moderation skall råda clå som nu.
Hvem vet ej att på en Sedel-indragning vore lika mycket för Capitalister att vinna, som Capitalister tillförene på missbruket af Banquens Credit förlora.
Men är det väl gifvit att vinsten kornme samma Capitalister till godo, som förut förlorat.
Hvem mins ej att 1766 års Ständers blotta-beslut, om en successiv Myntförbättring, genom Coursens fällande, gaf anledning till en operation, hvarigenom alla värden hastigt förändrades efter förhållandet af 5 till 3; några få blefvo hastigt rika; men många bragtes till tiggare-stafven.
Men jag anser ett misstag i bedömmandet af rätta orsaken tili det onda kunna blifva af verkelig våda för Staten, i det att man då sannolikt öfverser de botemedel af hvilka säkrast ett fullkomligt återställande till krafter kan vara att förvänta.
I Utskottens tanka skulle läkedomen komma ifrån Banquen.
Jag tror att den allena kan komma ifrån Staten och genom Ridd. o. Ad.
I Afd. 69, 70. 346
Jag tviflar ej, det ju förtroende kan och kommer att fattas för ett väl organiseradt Statens Skuld-systeme.
Men jag sätter i fråga om det så snart återkommer för Banquen.
Aldrig kan nu mera en Stats styrelse tillåta sig sjelf sådana afsteg från det lofliga, sorn man genom Banquen föröfvat.
Utskotten medgifva, att Staten och Banquen borde vara åtskiljde; att sådant väl i en framtid kan ske, men icke nu.
Jag åter tror, att sker det icke nu i nödens stund, då något hvar, längtande att komma ur osäkerheten, gerna lyssnar till ett förståndigt ord, så sker det icke förr än man efter ett nytt Krig befinner sig på samma punct, som man nu står.
Jag går nu att granska några af Utskotten uppgifna Stats-oeconomiska sattser, framställda ofelbart i afsigt dels att öfvertyga oss om nödvändigheten att rälta förra tiders misstag, dels ock att grundlägga vårt hopp på en ännu osedd framtid.
1:0 ”Penningar, heter det, äro bevis öfver redan vei’kställdt arbete och deraf vunnen Product, om icke alltid för den första arbetaren eller Producenten, dock för det hela eller Samhället.” Sid. 4«
Månne ej denna satts behöfde närmare bestämmas?
Jag hade trott att, så i enskild som i Stats-oeconomisk beräkning endast behållningen på verkställdt arbete, eller åstadkommen Product kunde ställas i bredd med Den i5 Apr il. 547 Penningar.
Hvad jag under Productionen, för alt underhålla min arbetskraft, nödgats förtära; hvad jag betalt dem som hjelpt mig arbeta; livad jag betalt i ränta till dem, som lånt mig
Capitalet till rå-ämnets och redskapens anskaffande, eller också, i fall jag äger detta Capital sjelf, får räkna mig som Capitalist till godo, det måste ju afräknas innan mitt verkställda arbete eller min vunna Product, kan sägas hafva gifvit mig en vunnen Penning.
Pro7 duction utan behållning för Producenten är att anses såsom en frugtlös omsättning af arbetskrafter; en Product, som kostat mera eller dragit mera arbetskraft än med beviset deröfver eller derföre erhållne Penningar kan betalas, är icke allenast förlust för Producenten, utan ock förlust för det hela eller Samhället; ty förspilld arbetskraft tillskyndar lika säkert en förlust åt den Stat, inom hvilken man sålunda med krafterna misshusbållar, som derigenom beredes en oförtjent vinst åt den främmande Stat, som lillbytersig dylika Producter.
Gustaf Wasa bannades på sina Undersåtare för det de icke förstodo att sätta värde uppå sina Producter, utan låto bedraga sig af Utlänningar.
Carl den XII:te, som efter sin återkomst från Turkiet tycktes endast vara lifvad af begäret alt godtgöra Fäderneslandet sina lidna förluster, inrättade särskildta Upphandlingscommissioner, såsom i då varande omständigheter enda medlet, att uppehålla Producterna vid deras skäliga värde, och den Skattskyldige vid förmågan att till Statens under - 548 Den i5 April. häll bidraga.
Det tillhörde en sednare tid, sora trifdes mellan ruinerne af en krossad storhet, att med titlar af Patriot och andra utmärkningar, vid godt lynne underhålla de dårar, hvilka utan gagn för sig eller för Staten, och till vinst blott för Enskildta, ville förspilla sina krafter.
Att så många industriela företag slagit illa ut förden Järsta arbetaren, ligger således icke i sakens natur, och ej eller kunna de alltid föras under benämning af missräkningar.
Det är ej svårt alt beräkna en gifven krafts efFect, men det blir svårt att räkna rätt, när de mötande hinder, som utgöra frictionen och måste afräknas, beständigt variera.
Det största fel en Styrelse kan begå, är att mana till en Production, som icke lönar sig, eller att underlåta de åtgärder, hvilka påkallade af förhållanderne till andra Stater, eller af locala och tids-omständigheter, måste vidtagas, om Producenten skall få sitt arbete betalt, hvad det verkeligen är värdt.
Det kan derföre icke nog beklagas att man, tryckt af dagens behof, och genom naturen af den begagnade Crediten, fann sig tvungen att efter 1809 låta våra ExportProducter komma i Utlänningens hand för mindre än hälften af deras verkliga Silfvervärde, och att genom Import och andra medel, för att någorlunda motarbeta nödpenningens vanvärde, man nekade den för inhemsk consumtion arbetande Producenten, att för sin Product erhålla ett Silfvervär-, Den i5 April. 549 de, sVarahde emot hvad dylika Producter, hos andra, med lika afdrag besvärade Nationer, gälde.
Måtte man vid grundläggningen af ett nytt Systeme, veta bevara Svenska idogheten för dylika oersättliga förluster.
Men förgäfves vore detta hopp om ej Banque och Stat blifva åtskiljde.
2:0 "Penningar föreställa förmögenhet och rikedom:” Sid. 4* Jag kan ej göra mig annat begrepp om Silfret såsom Penning, än att det föreställer behållningen på förflutne tiders Productioner.
Då låter det förklara sig hvarföre Nationer, som länge varit idoge och som producera mycket, äro Penningerikare än Nationer, som sent uppträdt på idogbetens bana, hvilkas högre Glassér ännu blott lefva af utländska Producter och hvilkas lägre Classer till en del ännu lefva af utländskt bröd.
Då låter det förklara sig huru Penningerika Nationer, när de upphört att producera, kunna blifva fattige; och huru den Enskildte, som utan egen verksamhet makligt lefver på frukten af sina fäders besparingar, med hvarje dag skall blifva mindre rik.
Då låter det förklara sig hvarföre Penningefattiga Nationer, sedan äfven hos dem
Arbetsbetingssystemet blifvit infördt i stället för Tjenstskyldiglietssystemet, nödgas fylla bristen med en Creditrörelse, som de Penningerikare Nationerna icke mera behöfva.
Då låter det lör - 550 Den i5 April. klara sig hvarföre en Nation, som åt sin Banque gifvit Privilegium Exclusivum på Creditrörelse, är och förblifver fattig, änskönt dess Productioner ökas.
2:0 ”Guld och Silfver utmärka denna rikedom på ett reelt, Papper på ett artificielt sätt; men i håda fallen är verkan enahanda.” Sid. 4.
Visserligen kan Papper på ett artificielt sätt utmärka rikedom, i så måtto nemligen, att det ersätter bristen af Guld och Silfver.
Papper hörer likväl endast till Creditrörelsen; dess användbarhet beror af Creditens solidite; dess värde beror af förhållandet emellan Creditrörelsen och den disponibla reella Fonden, i det ögonblick, som fråga om dess inlösen uppstår.
Rigtigare vore derföre om man sade, att Papper med åsatt Silfvervärde representerar delar af räntebärande Egendom, samt qvantiteler eller delar af vunnen Product.
Mot detta begrepp svara Attester på exportabla Effecter, som i Banquen kunna belänas; Adier i räntegifvande Verk; de i Elbe och Oderländerna gångbara Pantbref uppå Egendomar, samt de i England och i andra Länder på Nationalinkomster hypoticerade National-Skuldebref.
Alla dessa Papper gälla ömsom under och ömsom öfver den qvantitet Silfver, som de beteckna, under nemligen, när den ränta de bära är under den vanliga, eller när det är ondt örn Silfver; de gälla öfver, Den i5 April.
551 pär den ränta de bära är öfver den vanliga, eller ägaren af Silfret är angelägen alt snart få sitt Capital fruktbärande.
4:o ”Statspapper eller Skuldsedlar utmärka i anseende till utgifva ren gäld eller fattigdom; Statens verkliga tillstånd i den stund då operationen skedde.”
Jag medger att upplåningar utmärka behof, men benämningen af fattigdom, rikedomens motsatts, synes mig kunna gifva ett origtigt begrepp om Statspapper.
Af samma skäl som en Köpman, när lian ser en Speculation att göra, hellre upplånar nya Capitaler och skuldsätter sig, än att lian utur rörelsen drar sina redan anlagda Capitaler, kan ock en Stat finna bättre sin räkning dervid att genom Skuldsättning än genom skatter, lagda uppå Folket, uppbära den Summa penningar, som beliöfves.
Engelska StatsSkuld-systemet skulle efter ofvan gifne definition, kunna liela ensior byggnad af fattigdom, hvilande på grundvalen af en stor rikedom.
5:o ”Med befrielse från monopoliska fjettrar, med vidgadt utrymme för den idoges kraft och arbetshåg, med vissheten om ostörd besittning för sig och efterkommande af det område, hvarpå denna kraft användes, och med skäliga, icke hårdt eller ojemt tryckande beskattningar, gå Jordbruk och Näringsföretag af alla slag, med vida säkrare steg lill en stigande förkofran, än den, som genom ulsträck - 552 Den i5 April. ta LåneSystemer på artificiel grand möjligeR vinnas kan.” Sid. 21.
Jag finner väl uti denna satts ingenting egentligen att bestrida, ehuru jag hade önskat en större bestämdhet, men då det icke är mig obekant, att mången med inflytelse på de beslut, som komma att tagas, anser såsom ett liufvudsakligt fel uti vårt HushållsSysteme, att jorden är skuldsatt, utbeder jag mig att öfver detta ämne få yttra några ord.
Det har visserligen funnits en tid då jordegendom var gäldfri, icke allenast här i Norden utan ock i alla Europeiska Stater på norra sidan om Alperne, men då var också Jorden skattfri.
Skälet till så det ena, som det andra, var att i dessa nybildade Stater, bandel, slöjder och mynt länge voro okända ting.
Varor kunde endast mot varor erhållas; biträde i arbete och all slags tjenst endast genom förläning af Jord på lifstid eller evärdelig besittning.
Jorden blef vid Staternas stiftande delad emellan Regenten och Folket.
Den förra fördeldte sin lott uppå dem, hvilkas tjenst han till Statens styrelse och försvar beliöfde.
Så uppkommo förläningar, dem Regenten gaf, under-förläningar sorn Länsherrarne gåfvo; så uppkommo Lägenheter, Tilldelningar och Torp, under ägarne till de större Jordlotter.
Den i5 April. 553
I den mohn som yttre händelser och krafter förmådde väcka och utveckla froen till en fullkomligare StatsOrganisation, förändrades också dessa förhållanden.
Mynt kom i bruk och blef småningom allmän mätare till bestämmande af varors och tjensters värden i förhållanden till hvarandra.
Man insåg fördelarne af besparde Varutransporter, af beting för visst arbete och viss tjenst i stället för beting om tjenstskyldighet på lifstid; af Näringarnes fördelande efter fallenhet och skicklighet; samt Näringsidkares åtskiljande efter deras yrken och befattningar.
I och med detsamma som genom Myntets införande, Producternas relativa värde kunde i Silfver beräknas, kunde ock värdet af den fasta egendom, som gaf dessa Producter i Silfver bestämmas.
Det förr brukliga Arf-skiftningssättet, att nemligen Sönerna delade Fadrens uppbrukade jord och hus—ännu öfligt i Dalarne af brist på mynt — kunde nu upphöra.
All sådan fast egendom, som ej utan förlust för skifte-tagarne kunde delas, blef först i Silfvervärde beräknad och sedan skiftad.
Här ligger första upphofvet till skuldsättning för innehafvarne af Landtegendom.
Anledningarne till skuldsättningarne ökades, då Lagstiftningen förbjöd afgärdningar, förbjöd förminskning af skattskyldig jord, förbjöd klyfningar af sådana jordlotter, som redan utgjorde minimum af den fasta egendom 554 Den i5 April. uppå hvilken man ansågs vara besuten.
Genom dessa åtgärder blefvo Arftagare lili fast egendom å Landet tvungne att vid sina skiften nyttja penningen såsom värde-mätare; och den vid egendomen qvarsittande Brödren blef tvungen att blifva sina Syskons gäldenär.
Anledningar till skuldsättningar gåfvo, i äldre tider, utskrifningar till Krigstjenst, från hvilka man med penningar löste sig; i nyare tider, sådana dryga onera uppå fastighetsägare hvilka, enär de ej kunna af räntorne bestridas, i ägarens hand vålla förminskning af Fastigheternas Capital värde, såsom förhållandet var med ExtraRoteringen i Skåne; likaledes, enär såsom i Skåne skedde, inom nog korrt lid, en allmän ägodelning, en allmän bolstädernas flyttande och den ouppodlade Jordens beredande till frugtbarhet, företogs.
Må man äfven göra ett billigt afseende på den anledning till skuldsättning för en jordbrukande Ståndsperson, som deri ligger, att han måste med underhåll och AccordsSummor förse sina Söner under de första åren, som de tillbringa i Statens tjenst.
Men må man framför allt icke förglömma, att alltsedan med Riksgäldssedlarne ett slags mynt kommit i omlopp, som kunde bibehålla sig i det inre af Landet, Jordbruket härstädes antagit en hel ny form.
Länge hade man declamerat emot bibehållandet af tjenstskyldighetsSystemet innom JordbruksNäringen; men hvad kunde till införandet af ett Den i5 April. 555 bättre Systeme göras, så länge Landets contanta RörelseCapital och dess Creditrörelse, tillsammans räknade utgjorde omkring 6 millioner blott, eller 2 R:dr på hvarje person, och dessa Capitaler reqvirerades af Näringar, som gåfvo högre vinst än JordbruksHandteringen gaf.
Så snart det blef en möjlighet upplöstes de större egendomarne, grundade på tjenstskyldighetsSystemet; men i och med detsamma som Hemmansbrukaren fick sin dagsverksskyldighet förvandlad i bestämd ränta af Spannmål eller penningar, och hans verkningskrets vidgades, blef ock hans behof af penningar större än det var förut.
Det bör ock ihågkommas, att alltsedan 1801 års så kallade Realisation, hvilken såsom Realisation betraktad var högst ofullkomlig, emedan ända till 1807 förhållandet emellan den reela fonden och de utelöpande valuterne var sämre än det är nu, men som likväl genom andra gynsamma förhållanden och genom hemlighetens bevarande gjorde gagn, som hade reelt mynt varit i rörelse, en helt ny Class af Jordbrukande Ståndspersoner bildat sig.
Då under denna period Spannmålsprisen höllö sig i ett rigtigt förhållande till andra värden och till utlagorne, kunde de inlåta sig i större odlingsföretag.
Det är hufvudsakligast genom dessas bemödanden som Spannmålsproductiolien gjort så stora framsteg.
Det lärer beklagligen vara sant att många af dem, sedan 1809, hänförde at tidens 556
Den i5 April. yrsel, så oförsigtigt begagnat de medel lill ytterligare industriella företag och enskild förkofran, uppå hvilka deras ledare gåfvo dem anvisning, att de icke torde kunna frälsas.
Men skall man derföre underlåta att hjelpa hvad som möjeligen hjelpas kan, och då det JordbruksSysteme, hvilket sedan 1789 och i synnerhet sedan 1801 blifvit infördt, om Staten skall bibehållas vid de fördelar som det beredt, ovillkorligen fordrar, att den Class, som handlat efter detta Systeme, måtte skyddas mot penningerörelsens ebb och flod, hvarföre skulle man icke dertill vilja begagna den erfarenhet, som hela Norra Tyskland erbjuder.
Redan vid sista Riksdag nämnde jag om det CreditCasseSysteme, som i Preussiska Staterna blifvit infördt:
Det har visat sin nytta.
Pantbrefven, hvilka under kriget, i följd af det stora Silfverbeliofvet, folio, hade redan 1815 åter uppnått sitt fulla värde.
I Hannover och i Braunsveigska Länderne äro de nu ock införde.
Till och med den lilla Hamburgiska Staten, ehuru medelpunkt för det Norra Europas rörelse med myntbara Metaller, har pröfvat nödigt att inom sig inrätta ett dylikt institut, för att skydda gäldbundne
Fastighetsägare mot följderne af den ebb och flod i penningerörelsen, som vidsträckta handelsspekulationer åstadkomma och hvarigenom penningeränta lätt från 3 proCent uppstiger till 12 och i5.
De ändamål som med dessa CreditAssocia - Den i5 April. 557 tioner vinnas, äro med få ord sagde: att åt Långifvaren beredes den möjligaste säkerhet; åt Fastighetsägaren den Credit, som omständigheterna kunna tillåta, och behofven kräfva; hvarjemte den stora förmon vinnes, att de Capitaler, som en gång finnas inom en viss krets derstädes förblifva i omlopp.
Derigenom att genom detta Systeme Fastighetsägarens anspråk på Credit begränsas, (i Schlesien fick hälften af fastigheter vas värde, i Monarchiens Nordligaste Provincer, lingö fastigheterna, om jag icke bedrar mig, till två tredjedelar belänas,) förekoraraes bäst missbruket af Crediten och Vinglerierna.
Alldrig fanns i Sverige en tidpunkt mera lämplig för införandet af ett sådant CreditSysteme, än den närvarande, då villrådigheten om Sedelmynlets, om varornas, om fasligheternas Silfvervärde, gör att Borgenärer och Gäldenärer gerna skola mötas på billighetens gräns.
Den gäldbundne
Fastighetsägaren skulle nemligen gerna ingå uti att låta sina Skulder bestämmas i Silfvervärde, enda möjligheten att bereda åt honom Creditens förmåner.
Capitalisten, så vida det hoppet är honom betaget, att genom framdeles skeende operationer, hans Capital skulle kunna erhålla det Silfvervärde i verkligheten, som det äger till namnet, skulle sannolikt gerna ingå uti att låta sitt Capital i namnvärde, bestämmas till Capital i Silfvervärde, derigenom förebygga ytterligare Capitaiför]ust, och vara säker uppå att han åtminstone kommer i åt - 558 Zterc i5 April. åtnjutande af den ränta, som lian är berättigad till.
Efter dessa framställningar, torde det vara mig tillåtit att säga, livad det är som jag liufvudsakeligen liar mot Betänkandet att anmärka.
Jag tadlar den förelagda planen:
Derföre 1:0 att den ieke ger säkerhet tillfyllest.
Åt Banco-Styrelsen är anförtrott att genom fördelning i Låneväg, af de Capitaler, som gå på Banquens Credit, samt efter ännu okända Reglementariska föreskrifter, vårda och leda Nationens industriella krafter; Att bibehålla Creditrörelsen vid den höjd den nu äger; Att genom användandet af en del af dessa CreditSedlar, till uppköp af Silfver förbereda den blifvande Realisationen.
Det fins gränsor för tron på menniskor, Mine Herrar! när det gäller Folkets väl.
Har man glömt huru Rådskammaren år 1768 i sin sjelfklokhet och mot öfverenskommelse handlade, samt följderne af denna handling?
Jag tillstyrker derföre, om den förelagda planen antages, alt Riksens Ständer i underdånighet hos Konungen anhålla, det måtte Konungen tillsätta ett sitt Ombud, som utan Den i5 St pr il. 559 beslutande rätt äger förpligtelsen att lill BancoSlyrelsens Protocoll låta anteckna sin protest mot sådana Styrelsens åtgärder, som lian anser stridande mot allmänt väl.
Regeringens organer stå under ansvarighetslag — och alltid kommer man sams om p0 — Riksens Ständers Ombud väljas af bekanta och vänner, och skulle möjligen af bekanta och vänner blifva dömde, enär de fela.
Åt kommande
Ständer öfverlemnas att bestämma efter hvilken grund Sedlarne skola mot Silfver utbytas.
Utskotten synas tänka sig denna grund efter 96 sk.
Men nästa Lagtima Ständer skulle kunna vilja realisera efter 144 eller 72 s:rs Cours.
Under tiden kunna således inga Penningetransactioner göras; och orsaken till förlägenheten, hvilken, såsom Utskotten densamma ganska rigtigt uppgifvit, består i osäkerheten om Sedlens värde, skulle under hela Fem åren fortvara. 2:0
Jag tadlar den förelagde planen för det att i den samma råder samma, Näringarnes tillväxt inskränkande, åsigt af Banquens Medlare- och Förmyndare-makt, som alltifrån Cari. den XII:s död varit orsak till de så tätt växlande skiften af Näringarnes flor och fall, och som hafvit till följd Folkets fattigdom och Statens vanmakt.
Efter denna plan skulle 560 Den i5 April.
Banquen fortfara att vara depositaire af Nationens reela Silfverfond, och ensam förvaltare af den Creditrörelsen som på Silfverfonden. kan grundas.
Ofvanföre tror jag mig hafva visat, att inom en Nation, som sent ujipträdt på idoghetens hana, och af detta skäl är Silfverfattigt, den växande Productionen ovilkorligen fordrar växande Creditrörelse.
Annars skulle sjelfva förökningen i Productionen föda förlägenhet och förstöra sig sjelf.