Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får då fråga de Hrr, som närmare känna meningen härmed, om den är att en magistrats-person skall kunna skickas ut på landet för att resa omkring och vara ordförande i beredningarne på landsbygden, och om samma förhållande eger rum med kronofogden?
Jag ser visserligen icke något ondt deruti; tvertom tror jag att det skulle vara ganska bra, om så skedde.
Ty meningen är ju att få dessa beredningar utförda efter samma princip, och det låter sig bäst göra, om samma person dermed eger befattning, ehuru oangenäm denna må vara.
Hr Adelborg: Jag ber Gr.
Lagerbjelke gå tillbaka med mig till 32:dra §:n, och jag är då förvissad att han, med sin vanliga redighet, skall inse skälet, hvarför jag önskar, att kronofogden skall sättas sist och icke först, I nämnde § är han satt främst såsom den lämpligaste person till ordförande.
Kan man icke få honom, så får man se sig om efter någon annan.
Vi hafva nu förändrat detta stadgande och uteslutit kronofog - Don 16 Maj e m.
195 den, och vid sådant förhållande bör väl 40:de §:n ändras i öfverensstämmelse dermed.
Yill man ur författningen lösrycka en eller annan § och läsa den särskildt, så kan man möjligen komma till det resultat, som Gr.
Mörner gjort, eller att K. Mits Bef:de kunde befalla en magistrats-person att resa land och rike omkring.
Men om Hr Gr:n läser 32:dra §:n, så finnér han der stadgadt huru i stad särskildt och på landet särskildt skall tillgå med utseende af ordföranden, och då visar sig att så icke kan cga rum som Gr:n antagit.
Medan jag har ordet, hemställer jag till Gr.
Lagerbjelke, om det icke kunde gå an att omflytta de båda morn., så att det första blefve det sednare.
Jag tror, i likhet med Hr Adelborg, att en sådan förändring bör göras till följd af ändringen i 32:dra §:n. Gr. Mörner:
Jag nödgas bestrida den gjorda anmärkningen emot mig.
I 32:dra §:n står:
På landet bör bevis-bered ningen utgöras af kronofogden eller annan af K. Mits Befide förordnad person, »som eger» etc.
Jag kan alldeles icke tro att ej en magistrats-person kan hänföras under rubriken »annan», och då må han väl kunna utses till ordförande.
Pinnes han inom de lefvandes antal, så måste han väl vara någon.
Med anledning af Hr Beutersvärds hemställan till mig, ber jag att få förklara, att jag gerna går in på hans förslag.
Så vida B. o.
Ad. beslutar en sådan förändring, bör ordet »annan» i det då blifvande lista mom. utgå, hvarom jag anhåller att propos. måtte framställas.
Hr Beutersvärd:
Lagerbjel ke.
Om ordet »annan» borttages, tror jag att äfven Gr.
Mörner skall finna §:n tydlig.
Jag har aldrig funnit denna § otydlig, utom tvertom ganska tydlig i den mening, jag uppfattat densamma, nemligen att det kan blifva uppdraget åt kronofogde eller magistrats-person att resa omkring för att fungera som ordförande.
Emellertid skulle jag hemställa, om icke Erih.
Paykulls anmärkning, att ett visst åldersmått må anses befria från mottagandet af detta uppdrag, förtjenar någon uppmärksamhet.
Då det i åtskilliga andra författningar är stadgadt att man vid 60 år är befriad från dylika uppdrag, torde det icke sakna skäl att ett dylikt stadgande äfven införes här.
Sedan öfverläggnigen förklarats fulländad samt, med anledning af H.
Exc. Hr Grins o.
Landtmms framställning af de derunder gjorda yrkanden, så väl Gr. af Ugglas samt Hrr Adelborg VI B. 13 196 1)en 16 Maj e. m. och Hjarne förklarat sig instämma uti det af Gr.
Lagerbjelke gjorda förslag, att Irsta mom. skulle bibehållas oförändradt, men nedflyttas under det 2:dra morn., samt att från början af sistnämnde morn., hvilket i öfrigt borde bifallas, skulle uteslutas ordet ”annan, ” som ock Gr.
Hamilton tillkännagifvit. att han ej åsyftade någon annan förändring i §:n, än att ordet ”bosatt” i 2:dra mom. utbyttes emot ordet ”mantalsskrifven” ; gjordes först propos. å bifall till Irsta morn., med förbehåll att förslaget om dess nedflyttning under det 2:dra mom. skulle särskildt pröfvas; hvarefter och sedan denna propos. blifvit med ja besvarad, propos. framställdes å bifall till 2rdra mom. med uteslutande af ordet ”annan”, dervid svarades flere ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Slutligen gjordes propos. å den föreslagne omkastningen af §:ns momrter och besvarades med ja; hvarefter den vidare pröfningen af Betrdet uppskjöts till nästa plenum, samt E. o. Ad. åtskiljdes kl. nära */2 10 e. m.
Fredagen den 18 Maj 1860.
Upplästes följande, af Hr Silfverstolpe, Predrik Otto, ingifne mern.:
Nödsakad att för längre tid afresa från Eiksdagen, får jag vördsammeligen afsäga mig den befattning, hvarmed jag varit hedrad, att vara ledamot i Allmänna Besv.- o.
Ekon.-Utsk:t, under anhållan att det oaktadt blifva bibehållen vid min Riksdagsmanna-rätt. R. o. Ad. lemnade härtill bifall.
Sedermera föredrogs ett af Hr v. K r u s e n s tj e r n a, E d v a r d Wilhelm, inlemnadt, så lydande mern.:
Som jag, till bevakande af enskilda angelägenheter, måste lemna hufvudstaden, så får jag, med anhållan om bibehållande af min Riksdagsmanna-rätt, afsäga mig att vara suppleant i Bev:s-Utsk:t.
Den 18 Maj f, m. 197 Afven denna anhållan bifölls; Och anmodade H, Exc. Hr Gr. o. Landtm.
Ståndets Hrr Elektorer att icke allenast utse en ledamot i Allmänna Besv.- o. Ekon.
Utsk:t efter Hr Silfverstolpe, samt en suppleant i Bev:s-Utsk:t efter Hr v. Krusenstjerna, utan äfven återbesätta följande suppleant-platser, ledigblifna genom innehafvarnes inväljande till Utsfcs-ledamöter, nemi. tva i Stats-Utsk:t efter Hrr Leijonancker och Gripensvärd, en i Banko-Utsk:t efter Gr. Lewenhaupt, Carl Magnus Casimir, samt tva i ltiddarhus-Utsk:t efter Hr Breitholtz, Claes Gustafj och Erih.
Falkenberg, Carl Melcher.
Fortsattes pröfningen af Bev:s-Utsk:ts Betänk.
K:o 20, ang;de Allmänna Bevilln:n. § 41.
Beträffande detafUtskst i den nu föredragna § afgifne förslag till bötes-bestämmelser finner man, att desamma upptagits till dubbelt belopp emot hvad för uteblifvande från tax;s-komitéer blifvit föreslaget.
Jag för min del anser att det bötes-belopp, som här blifvit utsatt, torde vara väl strängt, synnerligast då man, i sammanhang härmed, tager uti betraktande att Utsk:t, i afseende uppå de böter, hvilka ledamot i tax:s-komité eger att för uteblifvande från komitéens sammanträde erlägga, vidtagit den åtgärd, att uti 47:de §:n icke obetydligt nedsätta dessa bötes-belopp under dem, hvilka den gamla bev:s-förordningen uti samma fall föreskrifver.
Sistnämnde bev:s-förordnings 56:te § stadgar visserligen för uteblifvande från tax:s-komitéen samma böter eller det vite af 5 rdr, hvilket uti Utsk:ts 47:de § blifvit föreslaget; men skillnaden ligger uti den tillförene jemväl utgående resekostnads-ersättning samt dagtraktamente efter 3 rdr per dag.
Utskrt alltså sänkt bötes-beloppet för tax:s-komitéens ledamöter, måste jag, på sätt jag förut yttrat, vidhålla, att det är nästan obilligt, att fördubbla ifrågavarande ansvars-bestämmelse för ledamöterne af bev:s-beredningen.
I öfrigt tror jag, att den princip, som finnes uttalad i den gamla bev:s-förordningen, eller att den uteblifvande eger betala utgifterne, som den inkallade suppleanten måste vidkännas, är ganska riktig och måhända ändamälsenligare än tillämpning af förevarande bötes-bestämmelser.
På dessa skal anhåller jag om återremiss af denna §.
Det är den stora skilnaden mellan bev:s-beredningen och tax:n, att om ledamot i tax:n uteblifver, så kan förrättningen i alla fall försiggå.
Detta är icke i samma grad förhållandet med bev:s-beredningen.
En sanning är visserligen, att. man kan inkalla suppleant i leda - 199 Den 18 Maj f. m. mots ställe; men, då frågan är att uppgöra ett förslag, medför det likväl stora olägenheter, om detta förslag skall gemensamt uppgöras, att personer uti detta arbete deltaga, hvilka ständigt omvexla.
Hvad särskildt ordföranden beträffar, är det väl aldeles gifvet, att hans tillfälliga frånvaro icke kan annat än i högsta grad oförmånligt inverka på förslagets upprättande.
Den högre ansvarsbestämmelsen, eller 60 rdr, är endast ut-fäst för det fall, att ordföranden icke utsätter tid för beredningens sammanträde; och uraktlåtenheten häraf sjmes mig verkligen vara ett så groft fel, att det bör med temligen dryga böter näpsas, enär följden deraf blifver, att då tax:s-komitéen träder tillsamman, intet förslag från bev:s-beredningen nkommit.
M:ts Bef:de nämner en person till ordförande i bev:sberedningen och denna person, i stället för att anmäla förfall, finner för godt att lemna kallelse-brefvet obesvaradt samt aldrig sammankallar beredningen, så inträffar just det fel, man här förutsatt och hvilket väl är ett bland de svårare man kan göra sig skyldig till i kommunalt hänseende.
Denne person behöfver ju, för att fria sig från ansvaret, tills vidare icke annat, än antingen sammankalla beredningen eller ock styrka laga förfall.
Den andra ansvars-bestämmelsen af 30 rdr är stadgad för det fall att ordföranden icke infinner sig -å den af honom för sammanträde utsatta ort och tid.
Detta är väl ock ett fel; men ofantligt mycket mindre, ty genom ett sådant uteblifvande blir icke hela arbetet omöjligt.
Uti detta fall är bötesbeloppet bestämdt i förhållande till de böter, hvilka för uteblifvande utgå af prester och vid mantalsskrifningar af häradsskrifvare, med hvilka man ansett ordföranden kunna närmast uti förevarande fall jemnföras.
För ledamots frånvaro är visserligen ett strängt vite utfäst; men, på sätt jag förut nämnt, är en svårare påföljd stadgad, om ledamot i bev:s-beredningen uteblifver, än om enahanda förhållande inträffar i afs:de å tax:s-komités ledamot.
Skillnaden uti denna påföljd skulle blifva ännu större genom ett stadgande, att bev:s-berednings ledamot skulle ersätta dagtraktamente till den uti dess ställe inkallade, utan att åtnjuta någon godtgörelse för egen inställelse.
Jag anhåller derföre vördsamt om bifall till §:n. Gr. af Ugglas: Gr.
Lagerbjelke har anmärkt, att det högre vitesbeloppet endast vore utsatt för det fall att ordföranden i bev:s-beredning icke vidtoge erforderliga åtgärder för beredningens sammanträde; men att deremot den lägre ansvarsbestämmelsen af 30 rdr allenast afsåge det förhållande att ordföranden icke infunne sig å den af honom för nämnde sammanträde utsatta ort och tid; samt i öfrigt förklarat att mellan dessa båda förseelser vore en betydlig skilnad.
Jag tror dock, att denna Gr:ns åsigt hvilar på ett förbiseende utaf hvad 37:de §:ns 2:dra mom. stadgar.
Det heter nemi.
Den 18 Maj f. m. 199 der: ”Beslut må icke af bev:s-beredningen kunna fattas med mindre ordföranden och minst två ledamöter äro närvarande».
Alltså kan icke någon bev:s-beredning hållas, om icke ordföranden infinner sig; och i begge fallen, antingen ordföranden icke utsätter sammanträde eller icke infinner sig, uppstår alldeles samma påföljd eller att bev:s-beredningens verksamhet tillintetgöres.
Att då på detta sätt skilja mellan bötesbeloppen, samt att TJtsk:t anser 30 rdr böter tillräckligt för den ena försummelsen, på samma gång Utsk:t belägger det andra fallet med dubbelt så stort vite, synes mig nog strängt och obilligt samt förtjena ändring.
Beträffande derefter Grins anmärkning, att det icke skulle vara lämpligt, att ^utsätta någon ersättning af dagtraktamente för en ledamot, som blifvit tillfälligtvis inkallad, emedan en ordinarie ledamot af bev:s-beredningen icke får åtnjuta något sådant traktamente, får jag dock fästa uppmärksamheten deruppå, att, om jag icke alldeles missminner mig, så har tax:s-komités ledamot icke heller förut, enl. gamla bev:s-förordningen, fått något dagtraktamente; men då suppleant måste inkallas och särskildt biträdt, emedan den ordinarie icke fullgjort sina åligganden, har sådant traktamente blifvit denna suppleant tillerkändt.
Jag anser således att äfven i detta fall Gr:ns anmärkning förfaller.
Detta är en väsendtlig brist i förslaget, som måste på något sätt afhjelpas.
Det kan nemi. hända att, om ordföranden icke infinner sig, så står beredningen, som man säger, rakt af stilla.
TJti alla händelser bör stadgas, att, vid det förhållande att förfall uti ett eller annat hänseende för ordföranden eger rum, sådant må oförtöfvadt hos IL Mits Befide anmälas, på det att åtgärder må kunna vidtagas för beredningens sammanträde.
På grund häraf anser jag icke att §:n, sådan den nu är, bör bifallas, utan hemställer att densamma måtte till TJtskit återremitteras.
Med anledning af den siste värde talarens yttrande, afstar jag från min förut framställda begäran om bifall till denna §, samt förenar mig uti den af honom uttryckta önskan om återremiss deraf, Hr Reutersvärd, Patrik:
Jag vill icke bestrida att den utaf Gr. af Ugglas andragna omständighet är rigtig.
Gr:n har nemi. upplyst att 37:de §:n, för de fall då ordföranden i bev:s-beredningen icke är närvarande, lägger hinder i vägen att beslut dersammastädes kunna fattas, enär 2:dra mom. af förutnämnde § föreskrifver: »Beslut må icke af bev:s-beredning kunna fattas med mindre ordföranden, och minst 2 ledamöter äro närvarande".
Likväl synes mig att åberopade § icke uppställer något hinder derför, att ledamöter af denna beredning, för händelse af ordförandens frånvaro, sjelfve kunna vidtaga T)en IS Maj f. bi. erforderliga förberedande åtgärder, samt att sålnnda yäl rätteligen någon skilnad borde vara mellan det bötesbelopp, som åläggas ordföranden för antingen ut aktlåten inställelse, eller fullkomligt åsidosättande utaf att utfärda kallelse till sammanträde.
Då flere ledamöter af B., o. Ad., hvilka före mig yttrat sig i ämnet, förenat sig uti yrkandet på återremiss, vill icke heller jag vidare motsätta mig densamma. §:n återremitterades, § 42.
Mig synes, att om tax:s-komitéen erhållit från beredningen ifrågavarande uppgifter och handlingar, skulle komitéen kunna reda sig dermed, utan att behöfva ytterligare en, så att säga, mundtlig undervisare, som ordföranden i bev:s-beredningen skulle blifva.
Särdeles, om icke skiljaktiga åsigter inom beredningen gjort sig gällande, torde vara aldeles onödigt att besvära vederbörande med denna resa.
Om likväl ordföranden skall företaga en sådan resa, som här är föreslagen, så lärer han väl icke, för den händelse tax:s-sammanträdena skulle räcka något längre, behöfva allt fortfarande uppehålla sig å den ort, hvarest tax:s-komitéen sammanträder, hela den tid detta sammanträde räcker, utan åtminstone ega att återvända, sedan detta distrikts angelägenheter blifvit afslutade, med hvilka han har att skaffa.
Befattningen att vara ordförande i bev:s-beredningen blir säkerligen ganska besvärlig.
Skulle man nu dessutom ålägga honom att föra så vidlyftiga och motiverade protokoll, att någon personlig inställelse för att förklara besluten vore alldeles obehöflig, komme naturligtvis ifrågavarande befattning att blifva ännu besvärligare.
Det må visserligen vara ganska rigtigt, som den siste talaren anförde, att det kan hända, att beredningarne mången gång äro fullkomligt enhälliga; men om ock dessa beredningar fattat aldeles enhälliga beslut, kan dock lätteligen inträffa, att, detta oaktadt, tvekan uppstår hos tax:s-komitéen att godkänna dessa beslut; och, för sådant fall, är väl af obestridlig vigt, att det antingen gifves en skriftlig, bestämdt genomförd, motivering eller ock att det finnes en person, som roundtligen kan förklara saken.
Hafva åter meningarne varit delade, behöfves detta vida mindre, ty de, som blifvit öfverröstade, hafva då haft tillfälle att bifoga sina reservationer och äfven är det, för detta fall, sannolikt, att majoriteten kommer att något mer motivera sitt beslut i ämnet.
För hvilken händelse som helst lärer det väl ej kunna bestridas att det icke kan vara annat än ledande till Deri 18 Maj f. m. 201 reda och upplysning att ordföranden skall vara med vid bevistax:n; och då här afseende är gjordt uppå, att få saken från början väl utredd, innan taxin fattar sitt beslut, så kan jag icke finna annat än att det måtte vara nyttigt och ändamålsenligt att taxin jemväl har säkerhet att erhålla tillgång till de mundtliga upplysningar, denna förrättning kan finna erforderliga.
Detta med så mycket mer skäl, som det icke kan låta sig göra att återremittera saken, om en eller annan fråga är dunkel.
Vidkommande derefter den sednare anmärkningen eller att bevis-beredningens ordförande icke måtte behöfva vara närvarande längre än de till hans distrikt hörande göromål och angelägenheter äro föremål för taxis-komitéens öfverläggning, synes det mig, att det icke tjenar något till att införa detta i texten.
Skulle man införa sådana småsaker, kunde en lag aldrig blifva färdig.
Då jag tog mig friheten uti mitt förra anförande framställa anmärkning vid denna §, ansåg jag ej anmärkningen vara af den vigt, som jag nu, efter Gr.
Lagerbjelkes yttrande i ämnet, finner den ega.
Grin säger nemi, att bevis-beredningens förslag icke kan ega den fullständighet, att taxis-komitéen uteslutande deruppå kan basera något omdöme, såvida icke jemväl ordföranden i nämnde beredning kommer tillstädes för att lemna upplysningar, hvilka icke utaf de från beredningen öfverlemnade uppgifter och öfrige handlingar kunna inhemtas.
Det skulle dock vara temligen illa bestäldt, om detta förslag, hvilket af bevis-beredningen blifvit uppgjordt och som meddelas de skattskyldige, på det att de måtte ega tillfälle att deröfver hos taxis-komitéen sig besvära —, icke innefattade bevis-beredningens skäl, utan dessa skulle blifva en hemlighet för dem, som vilja förslaget öfverklaga.
Beskaffenheten af dessa skäl skulle således icke blifva känd af de skattskyldige, utan endast kunna fås reda på genom de mundtliga meddelanden, som uti förevarande fall skulle ega rum mellan ordföranden i bevis-berdningen och taxis-komitéens ledamöter.
Om detta varit meningen med nyssnämnde ordförandes besök vid taxis-komitéen, eller att upplysningar hufvusakligen skulle på denna väg till komitéen framkomma, upplyningar, rörande hvilka den skattskyldige icke fått något tillfälle att framlåga sina motskäl; då, långt ifrån att inskränka mig till hvad jag hittills yrkat i denna fråga, skulle jag vara benägen att påyrka förbud för denna ordförande att resa till taxis-komitéens sammanträde, såvida han icke blifvit utsedd till ledamot i taxis-komitéen.
Följaktligen kan jag ej heller finna skäl att bestå denna ordförandes resekostnader ersättning af allmänna medel.
Jag har aldrig, på sätt den siste värde talaren påstått, yttrat, att bevis-beredningens förslag icke 202 Deri 18 Maj f. ra. skulle vara fullständigt; utan jag har sagt, att det vore omöjligt, att så vidlyftigt motivera detsamma, att icke mången gång muntliga upplysningar kunna vara behöfliga.
Den värde talaren har troligen, — oansedt det förhållande, att vid rättegångar skriftvexlingen är ganska fullständig, — sjelf ganska ofta vid sådana tillfällen begärt muntligt förhör.
Såvida man ej vill ingå uti de allra minsta småsaker, kan aldrig förekommas, att, huru än motiveringen må vara uppställd, dock personer, som icke förut deltagit i frågans behandling, vid ett eller annat tillfälle känna sig tveksamme.
Yid en domstol går det an att begära mundtligt förhör, men vid en tax:s-komité blir detta omöjligt.
Frågorna måste uti sednare fallet genast afgöras utan skriftvexling, utan vidare upplysningars inhemtande; och då kan det vara nödigt att hafva någon närvarande af dem, som deltagit uti sakens första behandling.
Uti bev:s-beredningen blir antag ligen förfaringssättet, att uti de flesta fall kommer denna berednings ledamöter att hafva alldeles lika åsigter; och, i sådant fall, föreställer jag mig, att icke något annat än sjelfva tax:s-beloppet blir uti protokollet infördt.
För de fall åter, då nämnde berednings ledamöter äro af olika tanke, är stadgadt, att ordföranden, uti händelse han blir öfverröstad, eger uti protokollet låta införa sin mening i frågan.
Sistnämnde fall, eller att ordföranden uti protokollet får sin åsigt införd, då sådant af honom äskas, kan äfven tillämpas, då öfriga ledamöter icke äro af någon skiljaktig mening med ordföranden.
Jag är öfvertygad att, då alla ledamöterne äro eniga om beslutet, icke någon motivering är af behofvet påkallad, samt icke heller kommer att ega rum.
Då nu en tax:s-komité sammanträder, hafva de skattskyldige uti åtskilliga afseenden öfverklagat bevrs-' beredningens åtgärder.
Tax:s-komitéen får då läsa en utförlig motivering af den skattskyldige, hvilken motivering skall ådagalägga det obefogade uti beredningens förfarande.
Deremot finnes icke uti protokollet någon utförligare motivering för beredningens åtgärder.
Yid sådant förhållande anser jag det vara ganska välbetänkt, att beredningens ordförande bör vara närvarande vid tax:s-komitéens sammanträde, för att, uti de fall, der icke en utförligare motivering för beredningens åtgärder blifvit i protokollet intagen, svara för densamma.
På dessa skäl anser jag nödigt att, som Utsk:t föreslagit, bev:s-beredningens ordförande måtte inställa sig vid tax:s-komitéens sammanträde; samt anhåller således om bifall till den nu föredragna punkten.
Det är redan af en föregående talare an märkt, att motiverna för ett bev:s-beredningsförslag icke kunna blifva särdeles fullständiga eller utförliga.
Detta har äfven författningen uti 52:dra §:n afsett, ty der stadgas: ”Skulle tax:s - D e ti 18 Maj f. m. 203 komitéen, vid granskningen och pröfningen af bev:s-berednin gens tax:s-förslag jemte dertill hörande uppgifter och de mot samma förslag framställda erinringar, finna sig föranlåten att från embetsverk och myndigheter eller skattskyldige inhemta ytterligare uppgifter och upplysningar rörande sådana förhållanden, som vederbörande, med hänsigt till bev:s-taxeringen, skola uppgifva, förfares på enahanda sätt, som i afseende å uppgifters eller upplysningars införskaffande åt bev:s-beredningar i § 35 är stadgadt.-)
Jag hemställer likväl, huruvida det icke för sådant fall är ännu ändamålsenligare, att dessa upplysningar direkte från orten infordras, samt om någon är närmare att meddela desamma än bev:s-beredningens ordförande, hvilken väl bäst är i tillfälle att kunna detta fullgöra.
Mörner, i afs:de härå, yttrat den förmodan, att meningen härmed skulle vara, att genom hemliga uppgifter taxera den skattskyldige utan att denne hade någon kännedom derom, anser jag mig böra fästa uppmärksamhet å stadgandet uti 55:te §:n.
Uti nämnde § heter det visserligen: »Tax:s komitéernas sammankomster hållas inom slutna dörrar»; men der står äfven att de skattskyldige aro berättigade att inför komitéen företräda för att meddela upplysningar i afs:de å de bev:s-afgifter, som af dem böra erläggas.
Om nu således äfven bev:s-beredningens ordförande är närvarande och lemnar de der uppgifterna, som Gr.
Mörner anser skola vara mot den skattskyldige, så har likväl alltid den skattskyldige sin rätt öppen att inför komitéen företräda och meddela erforderliga upplysningar.
Jag kan således icke finna, att någon orättvisa mot den skattskyldige blifvit begången genom detta stadgande; men deremot lärer väl icke kunna nekas, att tax:s-komitéens arbete skall mycket underlättas derigenom, att man på stället har den person, som kan lemna upplysningar om de åsigter, hvilka ledt bev:s-beredningen.
I öfrigt, och då afven denna ordförande är närvarande i bev:s-beredningen såsom ett Kronans ombud, kan det icke vara annat än nyttigt att samma person jemväl har talan öppen för att meddela upplysningar åt tax:skomitéen.
Jag anser att TJtsk:ts förslag bör bifallas.
Jag har endast med anledning af den siste talarens yttrande velat erinra, att jag icke sagt, att förfigens mening uti förev:de fall vore, att hemliga uppgifter skulle meddelas, men att deremot, enligt den tydning, som åt densamma blifvit gifven, följden af detta stadgande kan blifva, att sådana hemliga uppgifter komma att meddelas.
Fördenskull anser jag mig böra fortfarande vidhålla mitt yrkande.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden om 204 Den 18 Maj f.m. bifall till och återremiss af den förevrde §:n, blef propos. å bifall dertill framställd och besvarad med flera ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Innan vi ifrån berednings- till tax:s komitéerna öfvergå, önskar jag yttra några ord rörande en fråga, som under nu pågående öfverläggningar, synnerligast af Gr.
Mörner, blifvit vidrörd.
Han har nemi. anmärkt, att, då förf:gen afser att beskatta all inkomst öfverstigande 400 rdr, äfven om denna inkomst, endast genom sammanläggning af hvad inom särskilda tax:s-distrikt åtnjutes, uppstår, detta mål svårligen torde ernås med de föreskrifter förslaget innehåller.