Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r snait sagdt vid hvarje Riksdag aflätit till K. 51. skrivelser om åtgärders vidtagande, vare sig i ekonomisk elier statistisk riktning, hvilka likväl sedan befunnits vara af den mest omogna beskaffenhet och rent af förkastliga, till följe hvaraf också K. 51. förklarat sig icke kunna till framställningarne lemna nådigt bifall.
Jag anser således den omständigheten, alt R.
Riksdag anhöllo om inrättandet af ett statistiskt embetsverk, icke lägga något hinder i vägen för R St:r att nu, om de fallit på kiokaie tankar, åtminstone vidtaga sådana åtgärder, att följderna af det förhastade beslutet icke må blifva alltför ska diga, och delta mål an-er jag vinnas, om man aniar Hr Cederschiölds förslag.
Säga hvad man vill, så innebär ordet »statistik» ett så obestämdt Regi Opp. ali man kan gifva åt detsamma både ilen mest vjdstiäckta och den mest inskränkta betydelse.
Deraf måste följa, alt om ett statistiskt embetsverk inrättas, så kan dess verksamhet icke på förband tieg 13 nsas och man kan nästan icke en gång säga, hvari denna verksamhet skulle komma at.t bestå.
Det synes mig deiföie vara något. för ha-ligl att furst organisera verket 'eli sälta dess einlietsmfln på ordinarie stat, för att selan låta deni upgöra planer för inrättningens verksamhet.
Vi se nd hvarje Riksdag liuiu Ständerna hos K. 51. begära förändring af de embetsverk. sorn för näi vide finnes, ehuru verkningskretsen föl dessa genom seklers erfarenhet är bestämd.
Vid sådant förhållande, och då K
M. under snart saedi, ett helt decennium inom de gamla entbelsvei ken, i afseende på . tjenste! lilsätt ningen, infort 11 llsvidaresysi ernet, så att dessa verk för närvide äro ställda pä så att säga provisorisk fot, kari man väl icke tänka sig någon större inkonseqvens, än att inrätta ett alldeles n v 11 einheisvei k. och alt der tillsätta Ordinarie tjenstemän, utan att man tiar klart for sig hvad de skola komma att göra.
Slån borde likväl kunna antaga att vid ett nytt embetsverk» inrättande instruktionen för detsamma skulle vara ländig, så att dep. genast kunde sältas i verket, men så är icke förhållandet.
Alan åberopar visserligen att Tabelikommissioner.s eördmål skola till det nya emhetsverket öfve'Hyttas.
Nä viii.
Vigfeh och nyttan af dessa göromål kanna alla nogsamt, rilen Kommissio nens arbeten hafva hittills verkställts af ett par personer mot årligt aifvode, men ändå, år efter år vunnit en sådan grad af fullkomlighet, att de snart sagdt utgöra att mönster för alla dylika arbeten i hela den civiliserade verlden.
Vill man nu förfara på Den 23 September f. m. 33S samma sätt hvad statistiken i öfrigt beträffar, så vore det bäst att, på sätt Hr Cederschiöld föreslagit, ställa hela den af Utsk. föreslagna summan till K.
M:s disposition, men utan att nämna embetsmännens antal, eller huru stor lön hvar och en ef dem bör hafva. K. M. blir då i tillfälle att åt en eller möjligen flera personer updraga att mot lämpliga arfvoden utarbeta dels tabeller och dels afhandlingar i statistiska ämnen, och på det sättet kan man få ett bestämdt begrepp om hvad ett statistiskt embetsverk bör hafva att göra, och då först blir det tid att tala om dess inrättande på ordinarie stat.
Nu åter kan man med fullt skäl på det nya embetsverket tillämpa ordspråket: ger vår Herre oss tjensten så ger han oss väl äfven förmågan att sköta den; ty nog kommer embetsverket att skaffa sig göromål, men hvaruti dessa skola bestå, det vet icke R.
St:r och knappast Regeringen.
I Slaten upstå tid efter annan vissa behof, vare sig enskilda eller allmänna, och det är dessa behof, då de äro speciell kända, som böra vara enda orsaken till nya tjensters inrättande, och på della sätt hafva våra nuv:de embetsverk tillkommit.
Jag förenar mig således med Hr Cederschiöld, och anhåller om bifall till hans förslag.
St:r kunna så mycket mindre anklagas för inkonseqvens, om de afslå K. Hl:s förslag, som de uti sin anhållan endast talat, om ett stati stiskt embetsverks inrättande och ett sådant måtte väl kunna inrättas utan att personalen sättes på ordinarie stat.
Hr Printzensköld har anmärkt, att jag, då jag förra gången hade- ordet, endast yttrade mig om den inkonseqvens R.
St:r skulle begå, i händelse det K. förslaget skulle förkastas, men att jag icke talat om nyttan och behofvet af det föreslagna embetsverket.
I anledning deraf får jag nämna, att jag i allmänhet gjort mig lill regel att i den parlamentariska debatten icke besvära R. o. Ad. med vidlyftigare ordande än fi agans ställning synes mig erfordra.
Hr Printzensköld må dessutom tillåta mig uplysa att jag halt äran vara ordförande i den Komité, som utarbetat det framlagda förslaget, och Komiléns underd.
Retänk. hvilket blifvit tryckt och bland RiksSlåndens ledamöter utrieladt, uplyser fullständigt, hvad jag tänker i afseende på nyttan och behofvet af ett statistiskt embetsverk.
Skulle vidare uplysning göras behof, får jag tillägga, alt jag varit den, som kon11 astenei al K.
M:s Piopos. i ämnet; och med denna följde mitt anförande till SlatsRådsprolokollet, i hvilket jag ån ytterligare utvecklat min mening.
Hvad angår Hr Prinlzenskölds anmärkn., att ingenting vore föreskrifvet med alseende på ärendenas fördelning, lår jag erinra, att Komiterades förslag jemväl uplagit en fördelning af göromålen tjenslemännen emellan, men alt StatsUtsk. i sitt Betänk, föreslagit, att personalen tills vidare må anses skyldig alt underkasta sig den jemkning i deras åligganden, sorn kan varda vederbörligen föreskrifven.
Jag lägger vigt på den principen att Ständerna icke böra upgöra speciela stater; och fastän sådant sker 336 Ren 23 September f. m. i fråga om de redan bestående embetsveiken, så tror jag dock att man icke bör följa samma regel, när eli nytt embetsverk inrättas.
I allmänhet är det svårt att organisera embetsverk, men ännu svårare blir det, när fräga är om ett alldeles nytt embetsverk, om hvars blifvande verksamhet man ännu icke har ett redigt och klart begrepp.
En värd talare har yttrat sig, lika som om jag skulle påstått, att man icke upgjort något förslag till fördelning af göromålen mellan personalen.
Något sådant har jag aldrig sagt; ty jag vet mycket väl att både Komiterades förslag och K. M:s Propos. innehåller förslag till en sådan göromålens fördelning; men jag har anmärkt, att föremålet för embetsverkets verksamhet ännu är sväfvande och obestämdt.
Skulle allt göras sorn Komiterade föreslagit, så behöfdes ett mångdubbelt antal embetsman.
Jag vill icke uppehålla mig vid frågan om nyttan af embetsverket, och derom är ej heller nu fråga, emedan R.
St:r vid föregående Riksdag hos K.
M. änhållit om inrättandet af ett statistiskt embetsverk.
Men jag påstår att då Ständernas afsigt med delta embetsverk naturligtvis var alt få statistiska arbeten verkställda, så kunna de, utan alt begå någon inkonseqvens, i st. f. att organisera ett fullständigt embetsverk, åt K.
M. öfverlemna en viss summa för statistiska arbetens verkställande.
Hvilka svårigheter de personliga intressena kunna åstadkomma vid organiserandet af ett embetsverk, visar sig bäst deraf att redan, innan en enda tjensteman är tillsatt, börjar man här tvista om, huruvida dessa embetsman på samma gång skola kunna innehafva annan tjenst å Rikets Stat.
Låt nu alla dessa embetsman, som hittills endast finnas på papperet, blifva lefvande varelser med personliga intressen, så skola dessa svårigheter blifva mångdubblade.
Om K. SI. nu erhåller en summa att disponera till statistiska arbeten, så har man någon erfarenhet att stödja sig på vid nästa riksdag, och det blir då vida lättare att upgöra en fullständig stat, i händelse man skulle anse en sådan nödig.
Efter hvad man sagt mig, så hafva 3 Stånd redan afgjort denna håga. och således kan R. o. Ad:s beslut icke hafva någon verkan.
Jag vill derföre blott tillägga en varning, hvilken kommande tider skola bekräfta, att detta embetsverk vid hvarje Riksdag skall framkomma med påståenden om utvidgning och förhöjda anslag.
Om man tillsätter en enda person och ställer medel till hans disposition, så skall han kunna uträtta mångfaldigt många gånger mera, än om han får en skara underordnade tjenstemän på ordinarie stat.
För att visa huru tungt och trögt maschmeriet i embetsverk kan blifva, vill jag anföra ett exempel
För några år sedan hände sig att en skrifvelse från ett
Landshöfdingeembete hlef adresserad till ett orätt Kollegium.
I stället för att sända brefvet omedelbarligen till rätt ställe, blef det först registreradt, så remilteradt lill Kontor och i Kollegium formligt föredraget, hvarvid beslut fattades att skrifve,'sen skulle till behörigt Kollegium öfverlemna^.
En månad efter ankomstdag blef berörde skrifvelse slutligen öfverlemnadt från Kollegium A. till Kollegium B., men detta sednare expedierade redan samma dag
Den 23 September f. m. 337 dag hufvudsakligt svar till LandsböfdingeEmbetet.
Det ena Kollegium behöfde således en månad för att öfverskicka brefvet till det behöriga Kollegiet; men detta sednare, som var organiseradt efter en nyare och ändamålsenligare plan, emottog och besvarade skrifvelsen på en och samma dag.
Häraf ser man huru långsamt som statsmachineriet kan komma att gå.
Sådana, och flera andra svårigheter undvikas derigenom, att man åt en enda person öfverlemnar både ansvaret och bestyret, och ehuru det icke låter sig göra med afseende på Kollegierna, der det är fråga om »mitt och ditt», så kan man likväl mycket väl göra det, då det endast är fråga om siffror.
Oaktadt frågan redan är afgjord, anhåller jag om propos. på det af mig väckta förslag.
St:rs underd. framställning blifvit öfverlemnad att pröfvas i en Komité, att denna Komité handlagt frågan, och afgifvit ett vidlyftigt Betänk., hvari den utvecklat skälen för sin åsigt huru ett sådant embetsverk borde inrättas, det är mig icke obekant, men det må tillåtas mig betvifla det denna Komité, med afseende på sina åsigter, innehar en så hög grad af ofelbarhet, att alla, som stått utom Komitén, skulle jemförelsevis ingenting förstå af hela saken.
Jag förblir således vid den åsigt jag förut yttrat, och finner ytterligare stöd för densamma deruti, att en af StatsUtsk:s egna ledamöter här upträdt och yrkat afslag å Utsk:s förbehåll, att de blifvande tjenstemännen ej skulle på samma gång få bekläda annan Rikets tjenst, ty, säger han, de ingå i detta embetsverk på försök och kunna således icke veta, om de der skola komma att trifvas, eller oro de icke snarare skulle vilja återgå till de verk, der de för närv:de äro anställde.
När en ledamot, som tillstyrkt tjenstemännens sättande på ordinarie stat, säger, att man nödvändigt måste anställa dem på försök, så är väl detta det största beviset på olämpligheten af embetsverkets organisation på ordinarie stat.
Att StatsUtsk. vidare handlat i högsta grad inkonseqvent genom sitt förslag, bevisas deraf, att vi redan nnder flera år haft tvänne embetsverk, hvilka, ehuru deras verkningskrets genom instruktioner varit och är bestämd, It.
St:r likväl ansett vara af alltför tillfällig beskaffenhet för att öfverflyttas på ordinarie stat.
Dessa embetsverk äro:
Fångvårdsstyrelsen samt Väg- och VattenbyggnadsStyrelsen.
Under det man behandlar dessa båda embetsverk på detta sätt, så vill man sätta på ordinarie stat tjenstemännen i ett verk, hvarom man icke på förhand kan veta om det lönar mödan att bibehållas eller icke.
Vi hafva redan ett statistiskt embetsverk, nemi.
Statistiska Kontoret i KommersKollegium, och vidare äro Landshöldingarne skyldige att hvart 5:te år afgifva embetsberättelser för sina län.
Hvad äro väl dessa embetsberättelser annat än de fullständigaste statistiska upppgifter, som kunna åstadkommas?
Vill man hafva fullständigare uppgifter, så är det bäst, att, på sätt Hr Cederschiöld föreslagit, för detta ändamål ställa till K.
M:s disposition en viss summa, hvilken K.
M. sedan kan utdela i arfvoden.
Dessa nya embetsverk, som man illfänas att inrätta, äro till VIII H. 22 338 Den 23 September f. m. sin natur af högst egen beskaffenhet.
De kunna i de flesta fall icke röra sig utan att behöfva äska handräckning af Landshöfdingeembetena; men dessa extra embetsverk hafva icke fält makt att ålägga Länsstyrelserna alt fullgöra de föreskrifter, som de meddela.
Derigenom händer, såsom förhållandet är med Fångvårdsstyrelsen, att om anmärkmr upkomma mot en Länsstyrelse, så kan icke Fångvårdsstyrelsen behandla saken omedelbart, utan måste från sig öfverlemna ärendet till ett RiksKollegium, som genom vitén eller andra tjenliga medel kan förmå Länsstyrelserna att fullgöra föreskrifterna.
Man bör akta sig att införa så beskaffade inrättningar till större antal än som redan finnes, helst man i alla fall och på ett mycket ändamålsenligare sätt kan vinna det mål man åsyftar.
Ehuru saken redan genom 3
Stånd är afgjord och man derigenom fått ett nytt bevis på den inkonseqvens, hvartill Ständerna ofta göra sig skyldiga, anhåller jag likväl fortfarande om bifall till Hr Cederscbiölds förslag.
Då denna fråga rönt ett så häftigt och oförväntadt motstånd, anser jag det vara min pligt att i vetenskapens och civilisationens namn förklara, att jag önskar framgång åt det väckta förslaget att inrätta en Statistisk Centralbyrå.
De skäl, som blifvit anförda emot förslaget, äro af den beskaffenhet, att jag icke anser mig böra uptaga R. o. Ad:s tid med att söka vederlägga dem.
Man säger t. ex., vi böra icke bifalla K. M:s Propos., utan snarare ställa en viss summa till K.
M:s disposition, hvilken K.
M. sedan kan använda på det sätt, han anser lämpligast för ändamålets vinnande.
Detta säger man, oaktadt K. M. i samma Propos. förklarat huru han vill använda medlen.
Vår gamla Tabellkommissions arbeten voro länge af den beskaffenhet, att de voro de bästa i hela den civiliserade verlden, med undantag kanske af Förenta Staternas, och i England grundade Lifassurance-bolagen sina kalkyler på denna Kommissions tabeller och upgifter, men för närv:de hafva de flesta andra civiliserade stater gått vida förbi vårt fädernesland, så väl i undersökningar, som i vetenskapliga forskningar och i statistik i allmänhet.
Då nu dessutom förslaget är bifallet af 3 Stånd, så synes det mig vara R. o. Ad. mindre nödigt att göra någon annan ändring än den Hr Björnstjerna yrkat, nemi. uteslutande af Utsk:s förbehåll att de blifvande tjenstemännen icke skulle på samma gång bekläda annan allmän tjenst.
Det är obilligt att begära det blifvande embetsmännen skola afsäga sig sina innehafvande tjenster, då de omöjligt kunna veta, om de kunna blifva så nöjda med sina nya tjenster, att de vilja behålla dem.
Derigenom att jag missförstod en mig meddelad underrättelse yttrade jag förra gången, att Betänk, var bifallet af 3 Stånd.
Jemte det jag således nu återkallar denna min upgift, ber jag att få yttra några ord.
Den siste värde talaren har talat om statistikens stora vigt.
Jag vill ingalunda bestrida detta för den händelsen att man verkligen kunde erhålla Den 23 September f. m. 339 bestämda och säkra upgifter; men jag hemställer till alla de
Hrr, som haft något alt göra med statistiska upgifter, huruvida man i allmänhet kan betrakta dem annorlunda än som en samling af större eller mindre osanningar.
Hrr Landshöfdingar, som skola afgifva femårsberältelser, veta häst, om de icke ofta få skrifva på en höft, ty det är mycket få saker, om hvilka de kunna erhålla pålitliga upgifter.
Ordet »statistik» klingar i mångas öron mycket ståtligt, men jag tviflar på att de fullt gjort sig reda på tillkomsten af de s. k. statistiska upgifterna; och om primärupgifterna icke äro fullt tillförlitliga, kan icke gerna genom deras hopsummerande upkomma sanning.
Jag vill i öfrigt icke ingå i bedömande af sakens vigt, och äfven med erkännande att den vore af största vigt, påstår jag att, om K.
M. får sig anslaget en viss summa för det ändamålet, då skall uträttas mångfaldigt mera, än om man upgör en särskild stat.
Sedan jag nu fått höra att frågan icke är afgjord af de tre öfriga Stånden, vill jag modifiera mitt förra yrkande på så sätt, att jag anhåller om återremiss på hela punkten N:o 4.
Alströmer, Carl Jonas Oscar: Dä Hr Ceder schiöld återtagit sin upgift att frågan var afgjord af 3 Stånd och E. o. Ad:s beslut således är af mera betydenhet, anhåller jag att få tillägga några ord.
Hr Cederschiöld yttrade i sitt anförande att statistiska upgifter icke voro annat än osanningar.
De kunna visserligen aldrig komma till absolut riktighet, men de kunna närma sig dertill, och deraf måste följa att, om man centraliserar de statistiska arbetena, så skall man få snarare och bättre resultat.
Några särdeles stora kostnader förorsakas icke genom bifall till nu ifrågav:de förslag.
För närv-.de verkställas statistiska arbeten på flera olika håll, vi hafva Tabellkommissionens, Bergs- och KommersKollegii samt Landshöfdingarnes statistiska berättelser m. fl.
Om alla upgifter till dessa berättelser sammanfördes, skulle de, reducerade till betydligt mindre omfång, på ett ställe igenfinnas, blifva för ändamålet vida tjenligare och tryckningskostnaden, som för de särskilda arbetena nu upgår till ett högst betydligt belopp, minskas.
Man talar vidare om det ifrågav:de embetsverkets storlek.
Det skulle likväl icke komma att bestå af mer än 1 Chef, 1 Exped.Secretrre, 1 Registrator, hvilken skulle samla de inkommande uplysningarne och 1 Revisor, summa 4 personer.
Jag vågar påstå att den nuv:de Tabellkommissionens göromål icke kunna verkställas af mindre antal tjenstemän, och man må organisera det statistiska embetsverket huru som helst, så kan personalen aldrig blifva fåtaligare, än den som här blifvit föreslagen.
Jag anhåller om bifall till Utslcs förslag med den förändring, som Hr Björnstjerna yrkat.
Jag har endast begärt ordet med anledn. af Hr Cederschiölds upmaning till alla dem, som baft statistiska berättelser att afgifva, att erkänna, det dessa berättelser i mer eller mindre mån innefattat osanningar.
Landshöfdingarna 340 Den 23 September f. m. uptaga i sina Femårs-berättelser endast de statistiska förhållanden, som de med säkerhet hafva sig bekanta, och således innefattar denna upmaning en beskyllning mot sanningsenligheten af deras upgifter, hvilken icke förtjenar att besvaras.
Det är sannt att dessa statistiska upgifter icke kunna vara fullständiga, men jag bestrider att de innefatta några osanningar.
Då jag begagnade ordet »osanning» så skedde sådant, emedan jag anser hvarje sak böra benämnas med sitt rätta namn.
Men det finnes två slag af osanningar, dels sådana, som upgifvas med upsåt för att förvilla, dels sådana, som upgifvas på god tro och härleda sig af bristande kunskap om för hållandet.
Då jag begagnade ordet »osanning», så var det i den sednare bemärkelsen, och det måste så väl den sisle värde talaren som hvarje annan Landshöfding medgifva, att deras statistiska upgifter icke äro fullt tillförlitliga.
Det hände sig för några år sedan att när Tabellkommissionen sammaniäknade födde och döde för att jemföra denna summa med totalsumman af landets folkmängd, så var den af med 15,000 menniskor, som den icke visste hvart de tagit vägen.
Jag vill visst icke påslå, att
Tabellkommissionen förgjort dessa 15,000 menniskor, men hvart hade de tagit vägen?
Det kunde Kommissionen icke uplysa, och sådant bör ej väcka förundran hos den, som något tänkt på svårigheten att erhålla fullt pålitliga statistiska upgifter.
ex. är det icke en gång möjligt för en Landshöfding att säga, huru många tunnland jord inom länet, som utgöras af krono-allmänning, och nyligen har man tvistat om huru stora kronans skogar äro.
Och dessa saker äro ändock vida lättare att bestämma, än en hop förhållanden, som ständigt förändras.
Här finns tvänne slag af statistiska upgifter, mellan hvilka det är en betydlig skillnad.
De förra röra de fixa, och de sednare de rörliga och föränderliga förhållandena.
På dessa sednares utredande lägger jag stor vigt.
På det att statistiken i detta afseende må blifva utvecklad, anser jag att man bör söka utarbeta ett fullständigt kartverk öfver Sverige, icke endast upptagande dess yttre konturer, utan äfven utvisande dess geognostiska beskaffenhet.
Det är en statistik, som är af vigt. och der kan man äfven komma sanningen temligen nära; men försök att räkna boskapen i Sveriges Rike!
Det står icke i mensklig förmåga och jag tror nästan att man skulle kunna köpa all boskapen blott för den kostnad, som skulle fordras för att med full säkerhet få den räknad.
När jag sade ordet »osanning», så var det ingalunda för att förolämpa.
Men verkliga förhållandet är, att man tror sig erhålla ett slutresultat, sorn är sanning, derigenom att man summerar ihop en massa summor, som hvar för sig icke äro riktiga.
Utom hvad jag nämnde om de 15,000 menniskorna, som bade försvunnit, så vill jag anföra ännu ett exempel.
Uti Just.StatsMinisterns berättelse uptogs för några år sedan att 17 personer blifvit under ett visst år afrättade.
När Just.Ombudsmannen skulle afgifva sin berättelse skickade han sin Kanslist upp i Just.Revisionen för att taga reda på alla de lifdömda, hvilka icke Den 23 September f. m. 341 slutligen erhållit nåd; och deras antal befanns upgå till icke mera än tre.
Härvid är att bemärka, att han, genom förbiseende, möjligen kunde få för många, men icke för få.
Må detta tjena till en varning, att icke för högt skatta värdet af statistiska upgifter.
Skola sådana begagnas, måste det ske med yttersta varsamhet.
Jag förnyar min anhållan om återremiss och hemställer derjemte, om icke denna propos. kunde först framställas; om den icke bifalles vore It. o. Ad. alltid i tillfälle att pröfva de öfrige förslagen.
Jag ber om ursäkt att jag ånyo besvärar R. o. Ad., men jag anser det vara min pligt att protestera mot sådana yttranden, som att statistiska upgifter i allmänhet äro osanningar.
För min del fäster jag ett högre begrepp vid sanningen.
Jag, liksom alla andra menniskor, om de vilja erkänna det, har gjort den erfarenheten att i alla sådana faktiska upgifter ingår ovilkorligen mer eller mindre osanning, och hvad man i allmänhet kallar sanning, det är endast approximativ sanning.
Utan att sänka mig ned till boskapen kan jag härpå anföra ett påtagligt exempel.
Om jag frågar den talare, som sist hade ordet, huru långt det är härifrån till Järfva, så svarar han 36,000 alnar, men jag vill åtaga mig att bevisa, att det är osanning, och detta är likväl en osanning, som betalas med pengar.
Sannt och osannt bör mätas efter förnuftiga menniskors förmåga att lära känna sanningen, och icke efter abstrakta, sjelfgjorda begrepp.
Man har dessutom just visat nödvändigheten af en Statistisk Centralbyrå, då man åberopar sådana förhållanden, som att 15,000 menniskor försvunnit, eller att 17 personer blifvit afrättade i st. f. 3.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, framställde Hr Gr. och.
Landtm., att i afseende på Utskis förev:de tillstyrkande blifvit yrkadt, af Hr Cederschiöld återremiss, af Hr Fåhraeus bifall, med den jemkning, att lönen för Föreståndaren höjdes till det af K.
M. föreslagna belopp af 5,000 Rdr Rmt, af Hr Björnstjerna, bifall med de förändringar, att benämningen Chef antogs för den tjensteman Utsk. ansett böra kallas Föreståndare samt aflöningen för honom bestämdes till 5,000 Rdr Rmt; att derjemte de för öfrige tjenstemännen föreslagna löne- och lönetillökningsbelopp sammanfördes under en rubrik såsom lön; samt att det af Utsk. vid anslaget fästade vilkor att tjenstemännen vid Kommissionens Centralbyrå icke skulle få med sina beställningar förena annan allmän befattning uti Staten; samt att slutligen Hr Printzensköld . . .
Härvid anmälde sig och yttrade Hr Printzensköld:
Jag afstår från min anhållan, och förenar mig Hr Cederschiöld om återremiss.
För att icke uptaga R. o. Adis tid med att särskildt afgöra mitt förslag, förenar jag mig med Hr Björnstjerna.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade att i sådant fall endast vöre fråga om bifall till Utskis tillstyrkande eller återremiss eller ock bifall 342 Dan 23 September e. m. till Hr Björnstjernas förslag, samt fästade derjemte upmärksamheten derpå, att i fall Hr Björnstjernas förslag bifölles, så borde den af Utsk. tillstyrkta anslagssumma af 27,000 Rdr förhöjas till 27,500 Rdr Rmt.
De härefter först till bifall å Utsk:s tillstyrkande och sedan till återremiss framställde proposme besvarades med starka
Nej jemte några Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk. tillstyrkande med de af Hr Björnstjerna föreslagna förändringar, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade Hr Gr. o.
Landtm, det han ansåg
Ja nu hafva varit öfvervägande. H. R. o.