Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hade likväl trott, att samma företrädesrätt, man tillerkänner den ena, bolman äfven tillerkänna den andra, hvarföre jag i lista mom. föreslår den förändring, att, i st. f. det nu heter: ”äfvensom de näringsidkare, hvilka hafva rättighet till sådan rörelse, som i denna Författn. med utskänkning förstås, blifvit förlänad för bestämd tid” etc., det skulle heta: ”sorn i denna Författn. under minuthandel eller utskänkning förslås.”
I 2:dra mom. föreslår Utsk., att stadens äldste och Magistrat skola hvar för sig ega Den 5 Augusti f. m. 41 lika mycken rätt alt yttra sig i frågan.
Det vore onekligen vida lämpligare, alt en myndighet, nemi.
Magistraten, afgör ärendet, men att det sker, sedan stadens äldste blifvit rådfrågade och i sådant afseende föreslår jag, att det må heta: ”i sammanhang dermed och i samråd med stadens äldste skall Magistraten” etc.
Vidare heter det: ”efter beräkning af det kanntal bränvin, som genom minuthandel, och det, som genom utskänkning anses komma all under försäljningsåret i staden föryttras”.
Denna föreskrift är hemtad ur den Norrska bränvinsförsäljnings-lagen.
Men i Norrige skola auktorileterna icke allenast upgöra förslagsvis beräkning på hela det qvantum bränvin, som i en stad, eller i en ort, anses åtgå under året, utan ock derefter fördela detta qvantum på alla de inom staden eller orten medgifna näringsställen, med lika belopp på hvarje, hvarefter hvarje näringsställe ock beskattas.
Sålunda fullföljdt kan Norrska systemet vara godt; men jag tror det icke vara ändamålsenligt, att deraf hemta en lösryckt föreskrift.
Hvarföre, och då Utsk. antagit grundsatsen, att bortauktionera rättigheten, jag befarar, att denna beräkning snarare skulle leda till förvillelse än till gagn, och hemställer derföre, att hela den af mig nu uplästa meningen kunde ur §:n helt och hållet utgå.
Mot den siste talarens anmärkn:r måste jag yttra några ord.
Jag kan icke instämma i allt hvad han sagt.
Hvad först angår Friluns förslag, att i l:sta mom. af 7:de §:n skulle inflyta ”eller tillerkännas en sådan rättighet åt dem, som hafva minuthandel med bränvin eller hafva bränvinsmagasiner, ” så tror jag icke, att det vore rätt lämpligt. l:sta morn. i 7:de §:n gäller egentligen dem, som redan fått burskap och rättighet.
Dem måste man bibehålla, äfvensom krogarne, sora af ålder varit och lemnats på lifstid.
För att icke göra mannamån mot dessa, har man ställt dem i en serskild kathegori, alltid med vilkor likväl, att betala minimi-afgifl, men alt gifva en sådan rättighet ät dem, sorn hafva bränvinsmagasiner, anser jag mindre lämpligt, ty i gamla Förfatln:n var dem icke tillåtet att sälja mindre än 1 kanna bränvin.
Det är på denna grund dessa magasiner tillkommit, men alldeles icke till följd al några tillstånds-resolutioner, såvidt jag vet, hvarföre jag anhåller, att Frih.
Raabs förslag, rör:de l:sta morn., icke mätte antagas.
Hvad angår 2:dra mom. anser jag, lika med Frih:n, att det är bättre att säga: ”efter samråd med stadens äldste,” emedan eljest dessa myndigheter komma i ett besynnerligt förhållande till hvarandra.
Vidare har Frih:n föreslagit, att mellanmeningen, som börjar med ”efter beräkning” och slutar med “fory Hrns," måtte uteslutas.
Afsigten med detta stadgande är, att Magistraten skall förslagsvis upgifva kanntalet.
Det är icke sagdt, att Magistraten träffar det rätta, utan det bestämda kanntalet får sedermera vid auktionen utfinnas, men det är en ledning för K:s Beflnde, sorn väl kunna veta, huru mycket, som åtgår i residens-staden, men icke i de öfrige släderne i länet.
Jag an - 42 Den 5 Augusti f. ni. håller således, att §:n måtte antagas med den förändring, att orden ”1 samråd.” utbytas mot ”efter samråd.”
Jag är förekommen af den siste talaren och instämmer till alla delar med honom.
Lagerbjelke: 2:dra mom. i denna § handlar endast och allenast om det antal krogar, som i en stad må finnas.
I och för bestämmande af detta antal synes det mig ganska öfverflödigt, alt aproximativa kalkyler upgöras öfver det kanntal bränvin, som kan anses i staden åtgå.
Den siste talaren har äfven erkänt, att dessa sistnämnde kalkyler blifva endast aproximativa och sannolikt är, att de blifva ganska otillförlitliga.
För min del kan jag icke fatta, att K:s Beflmle för sitt bedömande, huru många utminuterings- och utskänknings-ställen må i hvarje stad finnas, kan hafva någon ledning af Magistraternes aproximativa kalkyler öfver åtgången af bränvin i städerne.
Det är andra mera väsendtliga omständigheter, som måste grundlägga K:s Befludes beslut derom, och om K:s Beflude skall bestämma antalet af krogarne i en stad inom länet, kan han göra det lika väl utan en dylik upgift, som i allt fall är och blir mindre tillförlitlig.
Jag kan således icke finna, att detta stadgande är behöfligt, hvarföre jag anhåller, att det måtte utgå.
Deremot tror jag icke, att det går an, att vidtaga den föreslagna förändringen i stadgandet om Magistratens samråd med stadens äldste.
Blom. börjar sålunda: ”1 sammanhang dermed och i samråd med stadens äldste skall Blagistraten etc.”
Ordet ”samråd” utmärker, alt dessa båda myndigheter skola fatta gemensamt beslut, och denna gemensamhet har Frih.
Raab velat uphäfva derigenom, att han föreslagit, det Blagistraten skall fatta beslut, sedan stadens äldste blifvit hörde.
En sådan förändring låter sig icke göra, emedan 2:dra mom. då kommer i strid med det 3:dje, hvari K:s Befh:de förbjudes, att emot Blagistratens och stadens äldstes afstyrkande tillåta näringsidkares antagande, hvilket förutsätter, att båda dessa myndigheter gemensamt beslutat.
Jag anhåller derföre, att mom. i detta afseende må blifva oförändradt.
Fullkomligt instämmande med Frih. von Kraemer i afseende på hans yttrande, ronde 7:de §:n, anhåller jag att få tillägga några ord.
Lika med honom anser jag det vara ganska nyttigt, att Landsh.-Embetena hvarje år erhålla upgift å det ungefärliga beloppet af det bränvin, sorn på hvarje utskänkningsställe i stad försäljes.
Det kan visserligen endast aproximalivt upgifvas, men blir också med hvarje år mindre osäkert, allt efter som magistraterne lära att känna åtgången af denna vara.
Således blir det första året mindre tillförlitligt, följande året mera, och slutligen en temligen säker upgift, hvarefter Landsh.- Embetena kunna bedöma bränvins-åtgången inom hvarje stad.
Få residensstäder ligga midt i länet, utan flera i ena ändan deraf, och i dessa har Landsh.-Embetena icke lätt att taga reda på förhållandet inom de aflägsnare delarna och småstäderna i detsam - Den 5 Augusti f.' m. 43 ma, och det. kan ganska väl hända, att, i följd af en eller annan persons inflytande och serskildta intresse, en viss benägenhet att uprätta sådane försäljningsställen, mer än tjenligt är, kan understundom upstå.
Då behöfver Landsh.-Embetet ledning för sitt omdöme, och denna ledning vinnes genom de aproximativa kalkylerna.
Skulle nu förhållandet vara såsom Gr.
Lagerbjelke sagt, att inom många län det icke kommer att leda till några resultater, så skadar det ju ändå icke, om orden stå der för de öfriga.
Jag anhåller alltså om bifall till 7:de §:n.
Jag anhaller att få yttra mig om l:sla mom. i §:n.
Det synes vara Författn:ns mening att söka gynna minuterings-rättigheten mot utskänknings-rättigheten.
Hvarföre skall man då taga bort möjligheten för minuthandlanden att kunna bereda sig rätt till utminutering jemväl af bränvin och andra starka drycker.
I Stockholm har man redan sådane minuterings-ställen som denna Förfatln. afser.
Innehafvarne af dessa ställen åtnjuta sina rättigheter på grund af nu gällande Författn. i ämnet;; och man vill gynna sådan minutering såsom motsats till utskänkningen; hvarföre skall man icke då låta dessa rättigheter få fortfara, naturligtvis under vilkor, att den högre skatten derföre erlägges.
Lagerbjelke instämma deruti, att Frih. Raabs förslag i fråga om Magistratens skyldighet, att fatta beslut, sedan stadens äldste blifvit hörde, är obehöfligt.
Frih:n bar fullkomligt .tydligt motiverat förslaget, enär han anmärkt, att, om de nu begagnade ordalagen i samråd skulle bibehållas i st. f. efter samråd, man måste stifta en lag, huru Magistraten och stadens äldste skola rösta eller rösterne beräknas, i händelse af skiljaktiga meningar.
Friluns förslag synes mig desto ändamålsenligare, som precist samma resultat kan vinnas, som omförmäles i 3:e morn., då man stadgar, att Magistraten och stadens äldste skola samråda med hvarandra och in corpore besluta.
Om stadens äldste först höras och afgifva Utlåt., samt Magistraten derefter afgifver sitt, måste deraf följa, att dessa Utlåtrn kunna vara antingen sammanstämmande eller skiljaktige.
Aro de sammanstämmande, så innefattar delta, att ett större eller mindre antal utskänknings-ställen skola finnas eller också alldeles inga.
När således dessa myndigheter äro serskildt för sig bestående, och följaktligen böra rösta inom sig efter gällande grunder, vore det ju att tillintetgöra dessa grunder om man bibehåller den nuvar:de ordalydelsen.
Man blir villrådig, huru förfaras bör, om §:n antages, sådan den nu är, och derföre anhåller jag om bifall till Frih. Raabs förslag.
Sedan Hr Stråle uplyst, att inom Stockholms stad finnas sådana bränvins-magaziner, hvartill innehafvarne erhållit behörig rättighet, hvilket var mig obekant, tror jag, att saken måste betraktas från en annan sida.
I de städer, der jag närmare känner förhållandet, hafva dessa bränviusminuterings-ställen blifvit tillåtna endast med den rättighet, som nu 44 Den 5 Augusti f. m. gällande Författn.
Iemnar, nemi. alt sälja en kanna.
Således kunna dessa, hvilka icke erhållit någon fullständig rättighet, icke hänföras under den katliegori, som i lista mom. uptages, såvida de icke kunna styrka, att de hafva fått rättighet till en sådan rörelse.
När en sådan rättighet är utfärdad eller medgifven, som Hr Stråle omnämnt, har jag ingenting emot, att inneliafvarne af dessa minuterings-ställen försättas i samma ställning, som innehafvarne af utskänknings-ställen.
Lagerbjelkes anmärkn. att 3:dje mom. icke står i sammanhang med det 2:dra, såvida orden ”t samråd” utbytes mot orden ”efter samråd”, så har Hr Printzensköld redan besvarat densamma, och jag behöfver således icke vidare uppehålla mig dervid.
Jag anhåller således om Infall till §:n med den förändring att ordet "i” utbytes mot ordet ”efter”.
Det är så mycket nödvändigare, att antaga Frih.
Raabs förslag till rättelse i första mom. af denna §, som 43:dje §:n af nu gällande bränvins-författn. gör ett undantag för destillerings-bolagen i Stockholm.
Det står nemi. i sista morn.: ”Genom de i denna Förordn. gifna stadganden om bränvinsförsäljning afses icke någon rubbning af den försäljningsrätt, som distilleringsbolaget i Stockholm, enl. kontrakt, tillkommer”.
Men det är icke blott i Stockholm som dylika kontrakt finnas, utan jemväl i Jönköping.
Såsom jag tror, hafva äfven i Fahlun öfverenskommelser blifvit afslutade med stadens myndigheter om bränvinsförsäljning för vissa år till stor fördel för nykterheten och stadskassan.
Ingendera af dessa myndigheter bör man naturligtvis störa, utan låta såväl dem som andra njuta sina rättigheter tillgodo.
Då man i 2:dra mom. funnit orden ”1 samråd” icke vara nog tydliga, så hemställer jag till Ståndet och de ledamöter, som förut fästat sig vid den frågan, om icke ordalydelsen kunde blifva följande: ”1 sammanhang dermed och efter stadens äldstes hörande skall magistraten” etc.
Beträffande de två raderna, som börjas med: ”efter beräkning” och slutas med ”föryttras”, instämmer jag med Frih.
Baab-deri, att de kunna utgå.
Om den af mig nu föreslagna rättelsen vidtages, enl. hvilken serskildta Utlåt:n skola afgifvas af Magistraten och stadens äldste: så synes det tydligen, att sista mom. icke behöfver ändras eller står i strid med något föregående.
För min del är jag nöjd med det förslag till ändring i 2:dra mom:s början, som den sista talaren framställt; men jag har begärt ordet egentligen derföre, att i slutet af 3:dje mom. finnes en, sorn mig synes, ganska betänklig tvätydighet.
Mom. lyder sålunda: ”K:s Befh:de fatte derefter sil! beslut i ämnet och gifve det Magistraten tillkänna; dock må ej mot både Magistratens och stadens äldstes afstyrkande beslutas, alt näringsidkare enl.
2:dra mom. antagas skola, ej heller sådana näringsidkares antal bestämmas hörge än det, hvarom Magistraten och stadens äldste äro ense”.
Det är således gifvet, att, om både Magistraten och stadens äldste säga, alt några utskänknings- eller Den 5 Augusti f. m. 45 utminuterings-ställen icke få i staden finnas, K:s Befhtde icke eger tillåta deras anläggande likasom icke heller att öka antalet utöfver det af dessa båda myndigheter föreslagna.
Men om nu Magistraten säger, att 20 dylika ställen skola finnas, och stadens äldste åter att 30 sådana äro behöflige för staden, så hemställer jag, huru K:s Beflnde i detta fall skall besluta.
Skall han bestämma antalet till högst 20, enär båda myndigheterna i det afseendet sammanstämma.
Möjligen är meningen sådan, emedan K:s Beflnde skall vara bunden af magistratens och stadens äldstes beslut, såvida de äro sammanstämmande.
Rättast är väl dock, att, när, såsom jag här förutsatt, de stanna i olika meningarom antalet krogar, som i staden får finnas, K:s Beflnde eger att bestämma högst det största antal, som någon af dessa myndigheter tillstyrkt.
Jag föreslår således, att moni. må sluta sålunda.
”Icke heller sådana näringsidkares antal bestämmas högre än det, hvilket magistraten och stadens äldste tillstyrkt.
Raab: Hvad först angår den af Hr von Hartmansdorff föreslagna förändring af redaktion i 2:dra morn., hvars början jag föreslagit skulle lyda: ”efter samråd med Magistraten och stadens äldste”, men Hr von Hartmansdorff, ”efter stadens äldstes hörande”, får jag tillkännagifva, att skälet hvarför jag framställde mitt förslag var, att åtskilliga ledamöter af andra stånd antagit denna redaktion och jag önskade befrämja öfverensstämmelse i besluten, men jag anser Hr von Hartmausdorffs förslag bättre än milt och afstår således från detsamma.
Lagerbjelkes tvekan om rätta förståndet af 3:dje morn., skulle jag föreställa mig att, om en anctoritet tillstyrker 20 och en annan 30, dessa auctorileter icke kunna anses vara om någon siffra ense, lika litet som, om jag vill köpa något af Gr:n, derför han begär 30 R:dr, men jag bjuder endast 20, vi kunna anses vara om någon köpesumma ense.
Någon otydlighet i mom. finner jag alldeles icke, men skulle likväl förhållandet så vara, har jag ingenting emot att ordet ”och” utbytes mot ”eller”.
Hvad som i fråga ora 3:e mom. af denna § synnerligast fästat min upmärksamhet är, att man väl gifvit K:s
Beflnde beslutande rätt i fråga om förminskning af antalet, men deremot icke gifvit denna myndighet en sådan rätt i motsalt syftning, hvarigenom länsstyrelsernas beslut på magistratens och stadens äldstes Utlåt, är så till sägandes icke annat än ett spegelfäkteri, ty när K:s Beflnde icke ega rättighet, att mot deras Utlåt, öka antalet af minuteringsställen i en stad, oaktadt det skulle kunna bevisas, att en sådan tillökning vore nödig, kan man väl icke säga annat än, att det beslut, K:s Beflnde skall meddela, icke är annat än ett spegelfäkteri.
Naturen af en embetsmyndighet, sådan som en länsstyrelse, synes mig vara, att det är denna myndighet, som skall bedöma nyttan och nödvändigheten af de ekonomiska anstalter, som böra finnas, vare sig i städerna inom det län Landslnn fått sig i nåder anförtrodt eller på landsbygden.
Delta stadgande är en slags afskrifning af stad - 46 Den 5 Augusti f. m. gandet i Norrska lagen, der det står,' att förmansskapet skall bestämma antalet af utminuterings- eller utskänknings-ställen, dem Amtmannen sedermera icke må öka.
Detta strider emot mitt begrepp om den lagliga magt, som bör tillkomma K:s Beflnde.
Hvad åter angår frågan, huru förhållas skall, då Magistraten och stadens äldste icke äro ense om antalet af utminuterings- och utskänknings-ställen, som böra Finnas i staden, måste väl K:s Befh:de vara oförhindrade att bestämma det högsta af de båda myndigheterna tillstyrkta antalet.
Om nu Magistraten och stadens äldste äro ense örn det antal krogar, som bör linnas i staden, men K:s Befh:de likväl äro berättigade att säga: nej! ett så stort antal får icke finnas, måste deraf följa, att, om den ena säger att del skall vara 20 och den andra att det skall vara 30, K:s Befh:de hafva rättighet att bestämma antalet till 25 eller 10, med ett ord, de måste hafva rättighet att efter sig företeende omständigheter förfara, utan hinder af hvad Magistraten och stadens äldste, då stridiga åsigter dem emellan gjort sig gällande, kunna hafva yttrat.
Endast i det fall, då de sammanstämmande sagt, att ett visst antal krogar får finnas inom staden, är K:s Befhule bundne af deras Utlåt.
Jag anser således mom. kunna qvarstå.
Hr von Troil: Utsk:s förslag såväl i denna §, ronde städerna, som äfven i afseende å den §:n, som lör landet, utgår derifrån, att K:s Befh:de icke skall hafva rättighet att meddela tillstånd till utskänknings-ställens anläggande, såvida icke kommunal-myndigheterna på stället sådant tillstyrkt.
I fråga om städerna instämmer jag i syftningen af detta förslag derföre, att jag tror, att der kan aldrig en total brist på utskänknings-ställen upkomma.
Likväl fordrar jag antagande af den redaktion af sista punkten i §:n, som Gr.
Lagerbjelke föreslagit, nemi. att ordet ”och” utbytes emot ordet ”eller”, på det att, om magistraten och stadens äldste äro af olika tankar, pröfningsrätten må tillkomma K:s Beflnde.
Hvad åter rör landet, tror jag ganska väsendtliga olägenheter kunna genom stadgandet upkomma, men jag vill icke uptaga tiden dermed, utan väntar lills vi komma till den §, der detta afhandlas.
Afven jag instämmer i det redaktionsförslag Gr.
Lagerbjelke framställt, emedan det ifrågavande mom. derigenom förtydligas.
Jag måste bestrida den föreslagna redaktionsförändringen.
Det ligger i sakens natur, att K:s Beflnde vid detta tillfälle böra bibehållas vid deras pröfningsrätt, oberoendfe af Magistratens och stadens äldstes Utlåt, i ämnet.
Det är lyckligt, att redaktionen blifvit sådan den är, och att nu förändra ordet ”och” till ”eller” skulle endast lägga ett ytterligare band på K:s Beflnde, hvilket jag icke anser lämpligt, utan då Magistraten och stadens äldste stannat i stridiga åsigter, bör länsstyrelsen skilja dem emellan.
Jag tillstyrker bifall till §:n sådan den är.
Den 5 Augusti f. m. 47
Dä nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., alt i anseende till de ronde denna § framstäldte olika yrkanden, serskilda propos:r å hvartdera mom. borde framställas, hvarjemte Hr Gr. o. Landtm., efter framställning att Frih.
Raab yrkat den förändring uti l:sta morn., att, i st. f. orden ”med utskänkning”, skulle införas orden ”under minuthandel med eller utskänkning af bränvin”, hemställde om R. o. Ad. utan förändring bifölle ifrågavande lista mom.
Denna propos. besvarades med Nej, hvarefter lista mom. bifölls med den af Frih.
Raab föreslagna förändring.
Sedan vidare Hr Gr. o. Landtm, framställt, att, i afseende pä 2:dra morn., blifvit yrkadt, dels af Hr von Hartmansdorff, att, i st. f. orden ”i samråd med stadens äldste skall Magistraten”, måtte införas orden ”efter stadens äldstes hörande skall Magistraten”, och dels af Frih. Raab, alt de derefter följande orden ”efter beräkning af det kannetal bränvin, som genom minuthandel, och det, som genom utskänkning må anses komma att under försäljnings-året i staden föryttras” måtte uteslutas, biet detta morn., efter först lill bifall derå, utan förändring, framställd, men med Nej besvarad propos., antaget med de sålunda af Hr von Hartmansdorff och Frih.
Raab yrkade förändringar.
Hr Gr. o. Landtm, framställde vidare, att Gr.
Lagerbjelke i fråga om 3:dje mom. yrkat den förändring, att, i st. f. slutorden, ”hvarom Magistraten och stadens äldste äro ense”, måtte införas orden: ”hvilket Magistraten eller stadens äldste tillstyrkt”; och sedan propos. blifvit framställd först till antagande af detta mom. utan förändring, hvarvid ropades starka
Nej, blandade med Ja, och derefter till bifall å momit med den af Gr.
Lagerbjelke förslagna förändring, hvilken propos. besvarades med starka Ja jemte några Nej, förklarade Hr Gr. o. Landtm., att han ansåg den sednast framställda propos. besvarad med öfvervägande Ja.
Jag anhåller om votering, emedan jag anser denna redaktion vara af yttersta vigt för länsstyrelsernas magt.
Innan voter:s-propos., i anledn. häraf, hann blifva skriftligen upsatt, anmälde sig dock åter Hr Printzensköld och yttrade:
På flere ledamöters upmaning afslår jag från den af mig begärda votering. §§ 8 och 9.
Biföllos. § io. Frih.
Vid denna § vågar jag framställa åtskilliga förslag till ändringar.
Sedan R. o. Ad. vid en föregide § antagit den grundsats, att magistraten, efter .det stadens äldste blifvit hörde, skall afgifva Utlåt., behöfver jag icke motivera mitt 48 Den 5 Augusti f. m. förslag. § börjar sålunda: ”De i 2:dra mom.
7:de §:n omförmälda försäljningsrättiglieter varde derefter, jemte dem, som magistraten och stadens äldste finna” etc.
Häri önskar jag den förändring, att orden: och slädens äldste måtte utbytas emot orden: sedan stadens äldste hörde blifvit.
Vidare förekommer, alt försäljningsrättigheterna skola af magistraten bortauktioneras.
I detta stadgande skulle jag vilja föreslå det tillägg, att utminuterings- och utskänkningsrätten öfverlåtes på 3 år i sender, emedan om en dylik bestämmelse icke inkommer i §:n, bör man, ehuru det icke är tydligt uttryckt, likväl af det hela kunna sluta dertill, att auktion å utminuterings- och utskänknings-ställen årligen skall hållas.
Det torde vara gifvet, att, om uplåtelsen af dessa försäljningsrättiglieter sker endast under ett år, man icke kan ega hopp, att få någon person, som vill up offra sin tid åt en näring, från hvilken han riskerar att följande året blifva skiljd.
Dertill kommer att på de flesta ställen, der dylika rättigheter hittills blifvit bortauktionerade eller utarrenderade, sådant skett på 3 år i sender.
Således tror jag, att man bör öfverlåta åt Magistraten alt besluta, om rättigheterna skola utarrenderas på 1, 2 eller 3 år i sender.
Derefter kommer 2:ne så lydande meningar: ”Magistraten och stadens äldste bestämma om flera rättigheter skola utbjudas samfäldt i ett utrop eller hvarje rättighet serskildt.
I händelse dessa myndigheter äro härom af olika meningar, skilje K:s Beflude dem emellan”.
Dessa båda meningar anhåller jag måtte få ur §:n utgå.
Den första af dem tillstyrktes i Utsk. af det skäl, att man ville bereda en möjlighet för bolag att öfvertaga bränvinsförsäljningen inom städerna, men jag anser det likväl bättre, att man då i ett morn., hvartill jag vill upläsa ett förslag, rent af uttrycker sådant.
Detta mom. skulle då så lyda: ”Bildar sig i stad bolag för öfvertagände af all den minuthandel med eller all den utskänkning af bränvin, eller af beggedera, hvilka eljest skolat, enligt nästföregående mora., på auktion derstädes utbjudas, må Magistraten, sedan stadens äldste hörde blifvit, härom med bolaget, utan föregången auktion, sluta aftal för högst tre år i sender.
Härvid får dock afgiften ej bestämmas lägre, än sammanlagda beloppet skolat, enl. 16:de§:n, minst utgöra, i fall försäljnings-rättigheterna varit åt serskilda personer uplålna”.
Den punkt i §:n, som bestämmer, alt, då Magistraten och stadens äldste äro af olika meningar, K:s Beflnde skall skilja dem emellan, är som jag nämnt helt och hållet öfverflödig.
Jag anhåller om propos. på de förändringar jag nu föreslagit.
Jag anhåller, att §:n måtte få den ordalydelse Frih.
Baabs reservation innehåller, med uteslutande af följande ord: ”Magistraten ege att efter stadens äldstes hörande bestämma om flera rättigheter skola utbjudas samfäldt i ett utrop eller hvarje rättighet serskildt”.
Denna mening har tillkommit under förutsättning, att sista mom. om bolag icke skulle i §:n Den 5 Augusti f. m. 49 i §:n införas; men sedan Frih.
Raab uptagit detsamma i sin reservation, äro de af mig citerade orden öfverflödige och det är dessutom origtigt, alt de finnas i §:n.
Jag förenar mig således med Frih. Raab.
Hvad de 3:ne åren beträffar, så har derom varit mycken discussion i Utsk.
Rättigheterna till bränvinsförsäljning hafva hittills årligen uplåtits, men jag tror, att de böra medgifvas under högst 3 år, och att auktoriteterna må kunna bestämma liden kortare t. ex. när en Riksdag är nära för handen.