Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ville blott förena mig med H.
Posse, och anhåller alt framdeles få göra de anmärkmr emot Hr Gr.
Anckarsvärds ifrågavar. yttrande, hvartill jag finner mig befogad.
Jag ämnar icke inlåta mig i någon vederläggning af Gr.
Anckarsvärds anmärkmr vid anslagen till de särskilda förvaltningsgrenarne, utan öfverlemnar åt vederbör, deparbs-chefer eller dem som hafva bestämd sakkännedom, att derom tala.
Men Grefven har här haft några yttranden, hvarå jag anser mig genast böra genmäle göra.
Det äro 32 Den 27 November. vissa satser, som denna ledamot beständigt Upprepar, likasom för att inprägla dem i detta Stånds tänkesätt och i allmänhetens.
Då jag med honom är af olika mening, vill jag söka förekomma della inpräglande lika ofta som han det förnyar.
Första satsen vardén att felen i vårt representationssätt, hvilka göra så mycket ondt, bland annat medföra den olägenheten att Svenska folket skattar dels för mycket och dels ojemnt till statsutgifternes bestridande.
De ledamöter af detta Stånd, som deltagit uti förcg:de riksdagars förhandlingar, veta alltförväl, att jag anser vår representation visserligen hafva sina brister, hvilka jag, efter bästa förstånd, sökt afhjelpa.
Men jag kan icke föreställa mig, att dessa brister vållat hvad Gnn anfört.
Om det är saknaden i vår representation af samfäldta val, hvilken Gr:n åsyftar, så torde det tillåtas mig försöka bevisa med exempel, hvilket vanligtvis går lättast, att en dylik inrättning ej befriar från dryga skatter, utan att det just är de länder, hvilka till liufvudgrund för representationen i Underhusen antagit de samfälda valen, som skatta mest nemi.
England, Frankrike och Holland.
Jag minnes icke för ögonblicket huru mycket Englands budget stiger öfver 50 millioner P. sterb
Men det är allmänt bekant att detta företrädesvis fria land skattar mest.
Deremot skall jag närmare fästa mig vid Frankrike och Holland.
Frankrike betalar 1400 milla- francs eiler 700 milla- Svenskt b:co årligen till statskassan.
Frankrike har en folkmängd af 34 millioner, hvilken således är 11 gånger större än Sveriges.
Multipliceras
Sveriges statsregleringssumma 10 millioner med 11, sä uppkomma 110 millioner r:dr, hvilka ej fullt utgöra 'e af Frankrikes 700 millioner.
Frankrike, som lyckligtvis är begåfvadt med samfäldta val, betalar sålunda en budget som är G gånger drygare än Sveriges, när folkmängden på begge ställen tages i beräkning.
I Holland är förhållandet värre.
Detta lilla land har knappt sä stor folkmängd som vi, men äger, likasom England, dyrbara kolonier.
Hollands statsreglering kostar årligen öfver 00 millioner gyllen eller ett lika belopp l-.dr Svenskt b:co, emedan 1 r:dr b:co är lika med 1 Holländsk gyllen.
Holländarna skatta således G gånger mera än vi.
Grefven har vidare yttrat, alt den uleblifna rättelsen i grundskatternas ojemnhet härrörde af vårt represenlationssätls felaktighet.
För min del tror jag vår nuvar. representation kunna lika väl som någon annan göra en sådan rättelse; men hvartill skulle det tjena?
Under närvar, förhållanden är det gifvet att den som köper 1 mantal säteri, till godhet lika med mantalet skatte, får, emedan utskylderna å det förra äro ringare, betala det högre än mantalet skatte.
När köparen fält för säteriet erlägga en högre köpeskilling, så måste han också tili räntans betäckande kunna påräkna en högre behållen inkomst af delta, än af mantalet skatte, som kostat honom mindre.
Blifver likväl säteriets afkastning, genom lika höga utskylder som för mantalet skatte utgöras, nedsatte till samma belopp som dess afkastning, så beginge man en bestämd orättvisa mot köparen.
Ett sådant våld mot äganderätten hoppas jag att v ingen Den 27 November. 33 ingen representation, äfven om hon vore sammansatt genom samfälda val, skulle vilja begå.
Vill man åter låta, för likhetens vinnande, kronan godtgöra säteriägaren för den högre köpeskillingen: så får staten utbetala ett högre kapital med den ena handen, för den högre skatt, som han med den andra uppbär.
Nu vela vi dessutom, att ojemnhelen i skatterne inom vårt fädernesland rättas derigenom, att bevillning erlägges efter hemmansvärdet.
Följaktligen påföres den, som äger 1 mantal säteri, af högre värde än 1 mantal skatte, högre bevillning för det förra, än för det sednare, hvarigenom rättvisa vinnes.
Hermelin har yttrat, att önskligt vore det grundskalterne kunde bortlösas.
Jag önskar motsatsen af det skäl, att jag önskar, det Konungen i Sverige icke måtte blifva, mera än han är, beroende af bevillningar frän den ena riksdagen till den andra.
Så länge grundskatten finnes, äger Konungen en grundfond af skatt, hvilken R.
St. icke kunna fråntaga Honom utan Hans samtycke.
Men så snart grundskatten är borttagen heror fortgången af rikets förvaltning på välbehag af R.
St., i hvilkas makt det då ligger att vägra skatter och göra regeringssättet omöjligt, som det vid 1840 års riksdag hette, — brytningar, hvarifrån jag beder Gud bevara mitt fädernesland.
Så länge jag äger en röst i dess angelägenheter skall jag söka bestrida möjligheten af sådana tilltag.
Anckarsvärd har, då näringarna enligt hans åsigt numera icke behöfde det skydd som hittills varit dem lemnadt, omnämnt Collmes afskaffande såsom en lycka för landet.
För ögonblicket har han omnämnt Rergs- och Comm:-Co!l:nes borttagande, samt anställt en jemförelse emellan Sverige och Norrige, huruledes i det sednare landet i st. f.
Folker blott (innes byråer ställde under Depart:s-cheferne.
Det går an alt på det sättet behandla näringarna i ett land, som saknar varuförädling och utför sina råämnen, sin fisk och sina trävaror.
Men i ett land som Sverige, hvilket förskaffat sig fabriker, behöfva dessa skyddas och deras angelägenheter pröfvas af sakkunniga embetsverk.
Jag medgifver visserligen alt i den mån näringsfriheten införes, i min tanka till vår olycka, kunna Närings-Colkna umbäras.
Men sä länge denna frihet icke är så fullständig här som i Norrige, tror jag icke eller att embetsverkens organisation kan inrättas här på samma sätt som der i landet.
Slutligen förekommer en fråga som jag icke kan underlåta att upptaga, nemi.
Anckarsvärds anmärkn-.r vid det äskade anslaget lill H. K. H. Kronprinsen.
Mig förefaller det icke oväntadt, att ett sådant anslag blifvit begärdl.
Tverlom hade jag förmodat att det redan vid sisth riksdag skolat äskas. H. K. II. är vid de år, då man kan hoppas Hans förmälning.
I sådant fall behöfves anslaget ganska väl; och i annan händelse, såsom Frih.
Hermelin redan nämnt, på det att H. K. II. må hafva tillfälle att se andra länder vid en ålder, då uppfattningsförmågan är lifligast och man mest intresserar sig för alt se verlden.
Mig förundrar del, att ej anslag blifvit äskade för de öfriga K.
Prinsarne, hvilka jem1 H. - “ 3 34 Den 27 November. väl kunde behöfva denna del af en furstlig uppfostran.
Om ej anslag för sådant .ändamål beviljas, hvad blifver följden?
Jo, att dithörande kostnader måste bestridas af det anslag som är bestämt för Konungens hofhållning.
Jag tror icke, att del är öfverdrifvet för sitt ändamål.
St. derjemte låta den obilligheten fortfara, att Konungen af egna medel får betala en skuld, kabinellskassans nemi., som tillkommit före bans anträde till regeringen, så vore det sä mycket oriktigare.
I Frankrike kallades under den gamla liden de K.
Prinsarne Frankrikes barn (”les enfans de France”).
Sådant bör förhållandet allestädes vara.
Hos oss äro de Sveriges barn, och så böra de äfven af R.
St. bemötas.
Gy 11 en g ra n a l, Carl Äng.
I afseende på de anmärkn:r, Gr. Anckarsvärd framställt mot K. M:s nådiga propos. om Statsverkets tillstånd och behof, i hvad de angå sjöförsvaret, anhåller jag att i nästa plenum fä lemna några upplysningar, hvilka torde få åtfölja Gr-.s anförande till StatsUlsk.
Anmäldes och emottogs pä vanligt sätt Stats-rådet m. m.
Hr S. A. Munthe, som å K.
M:s höga vägnar atlemnade 19 Dess nåd. propos:r och skrifvelser till R.
Då Statsrådets närv.
Hrr ledamöter fästat den uppmärksamhet vid mill anförande, alt de anmält sig med anledn. deraf i ett kommande plenum vilja afgifva gensvar, så, för att icke besvära R. o. Ad. med återupprepanden, får jag utbedja mig alt äfven till dess få uppskjuta upptagandet af hvad Frih.
Hermelin och Hr von Hartmansdorff yttrat.
Här har uppkommit en diskussion, som lätteligen skulle kunna utsträckas nära nog i det oändliga.
Anckarsvärd har gjort anmärkmr mot K.
M:s nåd. propos. och Hr von Hartmansdorff har gjort anmärkningar mot Gr. Anckarsvärd.
Jag för min del finner åtskilligt anmärkningsvärd! i Hr von Harlmansdorffs yttrande, och andra skola kanske i sin ordning anmärka emot mig.
På delta sätt skulle diskussionen, såsom jag förut sagt, kunna fortgå nästan obegränsadi, och enligt den varda ledamotens förklaring vid början af detta plenum att Ståndet borde på något sätt sysselsättas under sin afvaktan pä K.
M:s nåd. propos:r, kunde en sådan diskussion visserligen icke vara så olämplig såsom tidsfördrif.
Men enär de K.
Proposnne nu redan anländt, skulle jag anse mig fela mot Ståndet i grannlagenhet om jag fortsatte alla mina tillämnade anmärkmr, hvaraf jag nu endast vill anföra, de uppenbara felaktigheterna i sifferuppgifter, som Hr von Hartmansdorff begått vid uppställningen af sina kalkyler, hvarigenom skulle visas huru ofantligt ringa Sverige skattar i jemförelse med andra länder.
Såsom exempel härpå är uppgifvet, att
Frankrikes budget uppgår till 1400 millioner francs och Sveriges till 10 millioner r:dr.
Båda delarna äro étt misstag, ty jag ber alt få fästa hans och öfrigas uppmärksamhet derpå, att 1400 millioner francs icke är det vanliga eller ordinarie beloppet
Den 27 Noveni lier. 35 af Frankrikes statsreglering, utan att budgetens uppgående lill denna summa för en gång var föranledt af extra, utomordentliga utgifter, och alt den ordinarie deremot obetydligt öfverstiger 1 milliard.
Annu mera oriktigt är summan af våra statsutgifter uppgifven till 10 millioner ndr.
Afven om K.
M:s propos. visade deuna siffra (hvilken inom parenthes likväl uppgår, extra anslagen inberäknade, till nära 16 millioner), så kan det icke vara Hr von Hartmansdorff oell andra obekant, att bär i landet existera en mängd utgifter för statsförvaltningen, som icke synas i vår statsreglering, men som deremot uti andra länder alltid förekomma i dessas budget.
Jag nämner bär blott indelningsverket, utom så många andra betydliga afgifter som utgå direkt, hvarigenom den egentliga slatsregleringen i Sverige uppgår till mera än 20 millioner, och jag hänvisar i detta afseende till en auktoritet som lärer vara svår att jäfva, nemi.
Forsells statistik
Jag hade för öfrigt tänkt yttra något om den klandrade näringsfriheten, men detta torde aflägsna oss alltför långt från sjelfva ämnet och jag uppskjuter derföre dermed till ett lägligare tillfälle.
Blott en enda puukt ber jag att fä tillägga, i aniedn. af Hr von Harlmansdorffs vågsamma sammanställning, hvarigenom skulle bevisas att den höga beskattningen i de anförda länderna vore en följd af den samfälta valprincipen i deras representationssätt.
Men hvarifrån hemlar den värde talaren aniedn. till så djerfva språng i logiken? eller hvaruti ligger beviset att dessa omständigheter stå lill hvarandra i ett förhållande som orsak och följd?
Jag tager mig deremot friheten återföra i hans minne tiden före 1789.
Tror den värde talaren all skalterne i Frankrike under denna tid, ehuru mindre lill siffran, voro, i förhållande lill förmågan alt dem utgöra, mindre tryckande än nu?
eller är det icke tvertom en verldskunnig sak, alt just omåttligheten af skattebörden samt dess ojemua, orättvisa fördelning var den förnämsta orsaken till denna exempellösa katastrof, hvaraf vi än i dag känna eftersvallet.
De diskussioner, som inom KiksSt:n äga rum ang:de K. propos. om Statsverkets tillstånd och behof innan densamma remitteras, äro sä långt ifrån att medföra något gagn, att de tvertom fördröja ärendernas behandling.
Att fästa StatsUtskis uppmärksamhet på de särskilta punklerne af ifrågavar.
K. propos., anser jag dessutom vara öfverflödigt, då man naturligtvis icke kan misstänka StatsUtskis ledamöter för underlåtenhet att noga öfverväga hvarje puukt i berörde propos.
Förutsätter man delta, eller alt Utsk. noga skärskådar den K. proposin i alla dess delar, så kan en enskild representants yttrade mening och anvisning ej hafva annat resultat, än möjligen alt missleda Utskis ledamöter och att mindre välbetänkta betanien i följd deraf kunna uppgöras och till Stånden insändas, än som skett ifall Utsk. fått vara i fred.
Emellertid, då K.
M:s propos. blifvit till Sländerne aflemnad på Rikssalen och densamma nu är på bordet Ii vi - lande, så är det hvar och eu Slånds-ledamots rätt att deröfver 3* 30 Den 27 November. sig yttra samt deremot framställa de anmärknrr, hvartill han kan finna sig befogad; men man har då rätt att vänta det hvarje ledamot, som sålunda uppträder, borde se sig före att han icke framkommer med oriktiga uppgifter om förhållandet med och beskaffenheten af de äskade anslagssummor, som utgjort föremål för anmärkn.
Emellertid har detta handt Hr Gr.
Anckarsvärd, som förundrat sig öfver att anslaget för ved och lyshållning vid fästningarne öfverskridits.
Han har dervid likväl förbisett detta anslags egenskap af förslagsanslag, som innebär möjligheten att kunna öfverskridas.
Förhållandet med denna utgiftspost har varit den, att dess belopp årligen ökats, i följd af årligen höjda priser på de erforderliga malerialierne.
Det är således helt naturligt alt man nu måste begära förökning i det hittills varande anslaget.
Samme talare har jemväl gjort anmärkning emot det af K.
M. framställda förslag till organiserandet af Sappör-kompanier och ansett att staten deraf icke vore i behof, emedan Franske soldaten vore väl bekant med yxans och spadens begagnande.
Han- torde likväl icke kunna vara okunnig om huru en sappör-corps är organiserad, samt hvad arbeten den har att verkställa.
Talaren har äfven ordat om det tryckande i våra grundskatter, i synnerhet för allmogen ; men lian torde knappast kunna påträffa någon enda välbehållen skattebonde som instämmer i det omdöme, han derom, uttalat.
Det är väl möjligt att de hemmansägare, som af andra orsaker råkat på obestånd, önskar sig frihet från eller nedsättning uti de hemmanet åtföljande skatter, för att dymedelst möjligen bibehålla sig vid detsamma; men omöjligen kunna de som ärft sina hemman och i öfrigt äro behållna, finna dessa skatter vara för mycket tryckande, då de uti äldre tider varit mycket högre efter de myntbestämningar som dä gällde, och deras förfäder ändock derå kunnat väl berga sig.
Jag vill icke upptaga R. o. Ad:s tid med ytterligare svar på hvad Gr.
Anckarsvärd anmärkt i fråga om det äskade högre anslaget till H. K. H.
Kron-Prinsens hofhållning, utan instämmer uti hvad Hr von Hartmansdorff yttrat, så väl härom, som ronde andra emot den K. propos:n framslälde anmärkn:r.
För den händelse att Hr Gripenstedt skulle finna för godt att i ett annat sammanträde utreda de financiella förhålianderna i Frankrike före och efter revolutionen, så torde jag då få svara derpå.
Emellertid vill jag blott i anledn. af hans vigtiga anmärkn., alt slatsutgifterne i Sverige äro större än hvad stalsregleringen utvisar, erinra att förhållandet är alldeles enahanda i Frankrike, der de summor, som, utom budgeten, inom de särskilda Departementerne under namn af centimes additionelles, uttaxeras, uppgå till ganska betydliga belopp.
Hvad nu den K. proposm beträffar, så anhåller jag att få fästa Ståndets uppmärksamhet på en deri förekommande mening, sorn antingen innebär ett misstag eller åtminstone kan gifva anledn. til! missförstånd.
Den angar R.
Som delta verk icke torde hafva alltför manga vänner, är det en pligt för dem, som Den 27 j\ o v e lii Ij e r. 37 med honom närmare hafva att skaffa, ali tillse, det icke vännernas antal mätte minskas genom missförstånd om baukens förhållande lill den allmänna rörelsen.
I den K. proposin står nemi.:
”Hvad angår särskilda för en gång eller för vissa år erforderliga anslag, så torde väl Riksg.-kont:s nu var. ställning icke erbjuda någon så beskaffad för R.
St. genast disponibel tillgång, som under de sednast förflutna 2:ne riksmötena kunnat för då beviljade tillfälliga utgifter anlitas, men enär R.
Sl:s bank numera förstärkt sin grundfond till det vid sista riksdag fastställda belopp af 10 millioner r:dr och härigenom är så konsoliderad, att den synes ej behöfva för delta ändamål draga ytterligare kapital-tillgångar ur rörelsen, anser K.
M. den vinst, banken sedan nämnde riksdag hopsparat och vidare under innevar. år kommer att af sin lånerörelse upphemla, både kunna och böra för fyllande af andra statens behof tagas i anspråk.”
Man skulle häraf möjligen kunna föranledas att tro, dels att bankens s. k. grundfond utgjorde en räntelös i banken liggande summa, som vore dragen ur allmänna rörelsen, dels ock att denna grundfond sedan sisth riksdag blifvit uppbringad till det bestämda beloppet af 10 millioner r:dr b:co.
När man på ena sidan sammanräknar alla bankens tillgångar och fordringar och på den andra alla dess skulder, så har banken ett öfverskott, som uppgår till 10 millioner r:dr, hvilket man kallat grundfond.
Men denna ligger icke, som sagdt är, räntelöst i bankens hvalf och är icke dragen ur allmänna rörelsen, utan består dels i lån, som banken åt enskilde beviljat, och dels i räntebärande papper.
St. förordnade nemi. vid förra riksdagen, att på del tillgång måtte finnas för banken att vid inträffande behof begagna utan minskning i hans utlåning, så skulle 5 millioner r:dr b:co nedläggas i räntebärande papper.
Desse har banken ej fått för intet, utan har för hvarje obligation å 1000 eller 10,000 r:dr betalat lika många r:dr i sedlar.
De 5 millionerne äro således icke dragna nr rörelsen.
Dem som möjligen skulle föreställa sig att bankens silfverfoud, som ligger räntelös i hans hvalf, vore dragen ur allmänna rörelsen, får jag erinra, att för hvarje specie r:dr, som i banken ingått sedan sislförflulna riksdag, har baukenli allmänna rörelsen utlemnadt 4 r:dr r:gds.
Banken är således utan all skuld lill förlägenhet om rörelsekapital, i fall en sådan skulle finnas.
Men den är icke förhanden.
Ett bevis derpå är, att banken icke kan få utlåna de medel som R.
St. lill utlåning anslagit, utan den har öfver 2£ millioner r:dr i detta ögonblick outlånla.
Såsom ett ytterligare bevis på den, om jag så får säga, uppsjö af rörelsemedel som nu råder, kan jag nämna alt depositionerna i banken af allmänna och enskilda medel för närvar, uppgår till det ovanliga belopp af mera än 11 millioner r:dr b:co.
Hr F åhrmus, Olof Imanuel:
Då jag vid detta tillfälle uppträder, är det föranledt, icke omedelbart af den K. proposm, utan af de anmärkningar, som deremot blifvit gjorda.
Dessa anmärkmr äro lill en del af den beskaffenhet, att de ledamöter af Ståndet, som 38 Den 27 N o v e ni I) e r. förbeliAllit sig ali i nästa plenum få deröfver sig yttra, äro mera behöriga än jag all dem till besvarande upplaga.
Till en del äro dessa anmärkn:r af den art, att jag, för deras besvarande, anser det göra tillfyllest att hänvisa dels till de motiver, som finnas anförde i den nåd. proposm, dels ock till den fullständigare utredning af förhållandena, som upptages tili de proposm åtföljande Stalsråds-prolm.
Endast i några få omständigheter anser jag mig särskildt uppkallad att vid anmärknme göra erinringar.
Ilen förste talaren har i allmänhet yrkat inskränkning uti de föreslagne utgiftssummorne, och sådant af det skäl att det vore nödvändigt för ett så fattigt land som Sverige alt göra alla möjliga besparingar.
Hvarje sann fäderneslandets vän skall nian tvifvel instämma med den ädle Grefven häruti, och jag är viss att vår nuvar. regering hyllar denna åsigt lika varmt som någon af oss; men det bör tillses, del denna besparingsanda icke drifves längre än som är förenligt med omsorgen om rikets sjelfständighet, med möjligheten af landets försvar, och af en kraftfull och ändamålsenlig förvaltning.
Mig har granskningen af den K. proposm öfvertygat, alt vid affattandel deraf dessa fordringar och villkor sorgfälligt blifvit afvägda.
Samme talare bar yrkat att med de besparingar, som skulle kunna införas uti de årliga statsutgifterne, torde beredas någon lindring uti de, efter hans tanke, tryckande grnndskalterne.-Hvad han i det afseendet anfört, har ofta förut varit föremål för R. o. Ad:s öfverläggningar och äfven nu blifvit bemött af föreg:de talare.
Till undvikande af vidlyftighet vill jag endast hänvisa det blifvande Stats-Utsk. att taga kännedom om hvad i delta hänseende blifvit yttrat vid början af förra riksdagen utaf Hr v. Troil, Emil, och Hr Rääf i Småland.
Hr Grefven har afstyrkt den föreslagne förhöjningen i anslaget å l:sta hufvudtiteln till H. K. H.
Detta är ett grannlaga ämne att yttra sig om, och jag inskränker mig lill att fästa uppmärksamheten derpå, alt denna förhöjda summa af 100,000 r:dr är till beloppet lika stort med det, som under enahanda förhållande var anvisadt å ifrägavar. hufvndtitel före år 1823; således under en tidpunkt, då lefnadskostnaden visserligen icke var större än nu.
Anckarsvärd har vidare anmärkt, att planerne för reorganisation af styrelseverken här i landet vanligen tyckas gå ut på att tillskapa höga chefsplatser, hvilket han ansett vara fallet äfven med den nu ifrägavar. reorganisationen af Bergs- och Comm-collme, och har Hr Grefven yttrat sig anse dessa verk lämpligare kunna inrättas efter Norrskl mönster såsom byråer under departementen.
Häremot har Hr von Hartmansdorff redan erinrat om ett hinder af skiljaktiga förhållanden; och till de skäl han anfört vill jag lägga ett, som ensamt borde finnas tillräckligt, hemtadt från grundlagen.
Enligt denna kunna våra
Depart:s-chefer icke utöfva annat civilt embete och således icke utgöra någon beslutande myndighet.
De äro endast föredragande rådgifvare och kunna icke utan ändring i grundlagen blifva annat.
Samme talare har ansett tillökningen i det till styrelsen för väg- och vattenbyggnader anvisade förvaltningsanslag icke vara af behofvet påkallad.
Jag ber att D e ii 27 November. 3!» få fästa den värde talarens uppmärksamhet derpå, alt det icke egentligen är sjelfva styrelsen som deraf skulle hafva gagn, utan att med tillökningen i det äskade anslaget till största del afses att bereda tillgång å skicklige ingeniörer, stationerade i landsorterne för att biträda allmänheten med nivelleringar, kartors upprättande och andra dylika med allmänna arbeten gemenskap ägande förrättningar.
Likaledes har af den värde ledamoten blifvit anmärkt, att regeringen bort i den K. propostn speciell omnämna de arbeten, som regeringen ansett företrädesvis böra ifrågakomma alt nu verkställas.
I afseende derå ber jag att blott få upplysningsvis nämna, att, vid de 2:ne föregide riksdagarne, härvid tillgått så, att R.
St. uti 3:ne klasser anvisat anslag till allmänna arbeten.
Af dessa hafva R.
St. till hvardera af de 2:ne förslå klasserna, som omfattat väganläggningar och förberedande arbeten till odlingsföretag, anvisat anslag af en rund summa att af K.
M. efter behofvel anordnas.
Hvad den 3:dje klassen angår, eller anslag till hamnbyggnader, kanaler m. m., har det varit vanligt att medel anvisats på grund af från regeringen inkomne eller af enskilde representanter väckta förslag.
Jag tror att denna ordning, som å regeringens sida äfven nu blifvit följd, är den enda rätta och alt således anmärkningarne i denna del böra lemnäs utan afseende.
Hvad jag nu anfört, anhåller jag måtte få åtfölja remissen af den K. proposm lill SlatsUtsk. H. Ex. Hr Gr.
Då jag nogsamt har mig bekant att den återstående delen af f. m. väl behöfves för uppläsandet af de K. propos:ne, kan det icke vara min afsigt att nu ingå i något vidlyftigare besvarande af hvad här blifvit anmärkt emot dea nåd. proposm om statsverkets tillstånd och behof; men jag har ansett mig icke böra underlåta att, i anledn. af Hr von Hartmansdorffs sista yttrande, utbedja mig få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, alt om äfven banken till inköp af de 5 millionerne ränte bärande obligationer utaf sin sedelstock utsläppt en motsvar. summa i sedlar, sä äro likväl dessa obligationer dragna ur allmänna rörelsen, hvari således ingå 5 millioner r:dr mindre än som varit förhållandet derest håde obligationerne och sedlarne varit i allmänna rörelsen utelöpande; och med betraktande deraf torde det härom i K.
M:s nåd. propos. förekommande uttryck finnas riktigt.