Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror den högsta billighet vara. deruti, att en sådan skatt, sorn ligger lika stor och dryg på det fattigaste inhyseshjon, som på possessionaten och på slottsägaren, då denna skatt icke utgår efter mantalet utan efter rök, så är det billigt att.borttaga den helt och hållet, likaså väl der den något betyder, som der den icke märkes.
Hufvudsaken är likväl, som jag tror, att vinna i detta fall, jemte den billiga, lindringen för den fattigaste delen af de jordbrukande classerna, någon större redighet för controllen öfver vårt uppbördsverk.
Det är en känd sak, att författningen om lagmans- och häradsliöfdinge-räntans utgående tillämpas ganska olika på olika orter, och att oändliga tvister och anmärknrr i delta fall dragas under Landsh.embetena, äfvensom att ersättningsanspråk göras mot de fattiga, som äro långt mera tryckande än sjelfva skatten.
På mångå ställen tillämpas författningen så, att om flera hushåll bo i samma stuga och koka i samma spis, så få dock hvart och ett af dessa fattiga hushåll erlägga skatten, hvaremot på andra ställen densamma endast utgår, beräknad efter hvarje spis.
Således är icke författningen 0111 denna skatt till sin tillämpning rätt förstådd och leder lill mera besvär och oreda än den har värde för statsverket.
Jag tillstyrker således bifall till hvad StalsUtsk. föreslagit.
Cederström har ansett,.
Den 8 Augusti e. m. ali lagmans- och häradshöfdinge-räntan kunde qvarstå, derföre alt afgiften är obetydlig.
Hade StatsUtsk. föreslagit borttagandet af betydligare inkomstkällor, så hade säkerligen Frih:» påstått att de borde qvarstå, emedan de äro betydliga, och på detta sättet skulle aldrig någon skattenedsättning kunna tillvägabringas.
Jag får dock fästa den värde Frihtns uppmärksamhet derpå, att vi hafva så många slag af skatter under olika namn i vårt land, att när man sammanräknar ail i dessa obetydliga skatter, så blir summan deraf likväl ganska betydlig.
Det blir ej möjligt att bereda någon skatlened^ättning, om den ej får ske småningom, och de fleste torde medgifva, att det icke är önskansvärdt att bibehålla vårt nuvar. skatteväsende i alla tider; men lill vinnande af denna nödvändiga förändring gifves icke annat medel än alt successivt borttaga de skatter, som trycka ojemnast.
Den förmån, som uppkommer af en sådan nedsättning, kan ej blifva lika för alla, emedan alla ej förut burit lika bördor; men här gäller regeln: bodie mili i, eras t i b i.
När man är i den lyckliga ställning att kunna nedsätta skatterna, hvilket jag förutsatt, så bör man endast tillse, att man gör denna fördelning så rättvis som möjligt, så attalia samhäilsclasser, efter möjlighet, må komma i delaktighet deraf.
Detta hafva Stats- och Bevilln.UtskCn eftersträfvat vid denna riksdag; jag finner ej, att Frih.
Cederströms skäl kunna vålla till afslag, utan anhåller om propos. till bifall å betänkandet.
Jag är förekommen af de a:ne sista värda talarne och vill endast tillägga, att jag skulle vilja borttaga alla sådana skatter, som drabba lika de fattiga och de rika, Hr Printzensköld:
Horns yttrande, alt författningarna rör:de lagmans- och häradshöfdinge-räntan blifvit orätt tillämpade, och att sådant föranledt åtskilliga anmärkn:r, har jag ansett mig böra erinra, att ingen bevillnts-förordn., ingen enda författning om brännvinsbränning eller hvilken förordning som helst, förekommer, utan alt deri blir mångfalldiga gånger orätt tillämpad, och att dessa författningar, ehuru färska de än äro, föranledt till långt vigtigare anrnärkn:r, än de författningar, som röra lagmans- och häradshöfdinge-räntan.
Hvad sjelfva saken beträffar, får jag, på de af Hr von Hartmansdorff uppgifna skäl, tillstyrka afslag desto hellre, som lagmans- och häradshöfdinge-räntan utgör en aequivalent skatt mot sterbhusafgiften, hvilken icke heller bör fortfarande utgå, om den ifrågavar. räntan skulle upphöra.
C ed e r s t r ö m, Ja c o b:
Det är i anledn. af de sist afgifna yttranden, som jag begärt ordet.
Lagmans- och hä - Den 8 Augusti c. ra. radshöfdinge-räntan, som utgår med 12 sk. i allmänhet, utgöres i somliga provinser med 12 runst. d. ä. 1 sk., i andra med ingenting, och i andra med 4 *':st.
Är det någon lindring i skattebördorna att efterskänka en dylik ränta?
Första villkoret för eftergift måtte vara, att den skall träffa lika alla medborgare inom samma dass i Staten: örn nuen person med rök i Jemtland vunnit 1 sk. i nedsättning, och Herjeådalen icke får någon nedsättning men Upländningar och Westmanländningar m. fl. få en nedsättning af 12 sk., — är rättvisa då iakttagen?
Ehuru jag har föga att tillägga till hvad Gr.
Horn samt Frih:ne Tersmeden och Sprengtporten yttrat, ber jag dock få säga några ord i afseende på Frih.
Cederströms bevisning, om hvars riktighet jag icke kunnat öfvertygas.
Jag kan ej föreställa mig annat, än att en eftergift, vare sig huru stor eller huru liten som helst, då den kan äga rum, äfven bör medgifvas.
Cederströms yttrande skulle man alltför val kunna draga den slutsats, att omtankan först borde sträckas derhän att lagmans- och häradshöfdinge-räntan blefve lika öfver hela landet, för att sedan komma till det resultat att kunna eftergifva densamma.
Jag kan ej föreställa mig att bland innebyggare inom samma land en sådan afundsjuka skulle kunna blifva rådande, att de, som ej drogo tungan af en viss skatt, eller buro den till en mindre grad än andra, icke gerna skulle se en sådan skalte-nedsättning, under hopp att vid ett annat tillfälle kunna förvänta en motsvarande nedsättning på annat sätt.
Man har äfven gjort den anmärkn. mot ifrågavar. räntas borttagande, att som sterbhusafgiften, hvilken med den förra är af enahanda natur, kommer att fortfara, borde samma ränta icke heller afskaffas; men om jag icke alltför mycket misstager mig, har Utsk. på något annat ställe i detta betänk., hvartill vi måste komma, just föreslagit sterbhusafgiftens försvinnande.
Jag förenar mig således med de ledamöter af Huset, som yrka bifall på Utsk:s betänkande.
Beredvillig skall jag alltid fin nas att tala för eftergift, derest den kan lemnäs generelt; men partiella eftergifter anser jag deremot innebära en obillighet.
Här finnas provinser, mine herrar! som alldeles icke veta af denna utskyld.
Skåne, Halland oall Blekinge hafva den icke; andia provinser åter hafva den så olika, som Frih.
Cederström redan anmärkt, att fördelningen deraf drabbar förskräckligt olika.
— Jag tillstyrker propos. å Frih.
I anledn. af den siste talarens uppgift att Skåne icke får vidkännas denna ränta, får jag nämna, att dstta är ett misstag, ty der utgår den lika väl Den 8 Augusti c. m. sora annorstädes.
Medan jag har ordet, ber jag att i sjelfva saken få tillägga, att det ser ut, som ville StatsUtsk. tillämpa del gamla ordspråket — alt taga der det linnes och lägga der det fattas.
Man vill nedsätta skatterna, då det är fråga om de minst och mindre bemedlade medborgarena, men icke för de mera bemedlade, eller dem, som hafva något mer än de nätt och jemnt äta upp för dagen.
Alla medborgare äga dock Statens skydd och böra också alla bidraga till densammas bestånd.
Visserligen har Hr Printzensköld i sjelfva sin tjenstebefattning en rättmätig fordran på förtroende framför mig; men jag ber honom dock icke taga illa upp, att jag det oaktadt ej är säker på hvilkendera af oss har rätt; men vid justeringen skall jag, ett af två, antingen bevisa att jag har rätt, eller medgifva att jag har orätt.
Jag kan icke annat än förundra mig på det högsta, all de ledamöter, som yrka häradshöfdingen. räntans bibehållande, göra allt sitt till, för att bevisa huru ojemnt och orätt denna skatt hvilar på de Sveriges innebyg-t gare, som draga densamma.
Desse herrar erkänna, att i åtskilliga landsorter är denna skatt pålagd, i andra icke; de.- erkänna vidare, att denna skatt är lagd lika dryg på säteriägaren, på ägaren af flera mantal, som på torparen och den som sitter i kojan.
— Sedan de allt detta fullgjort, påstå de likväl, att det skall qvarstå, som de bevisat vara orättvist.
Jag kan således icke annat än på dessa, af dem anförda, väl grundade skäl, begära att Utsk:s betänk, måtte bifallas.
För att bestyrka riktigheten af min uppgift och tillfredsställa Frih.
Boye, får jag hänvisa honom till 2:ne af K.
M. under den 21 Dec. i83g utfärdade bref i atdedn. af Kammarherren Gr. Wachtmeister besvär öfver Kammarrättens utslag, hvarigenom han blifvit ålagd att betala denna ränta för dem, som bo på hans gård.
Endast säteri-jord är befriad från en sådan skatt.
Jag tackar Hr Printzensköld för det lian så jemnat och delat rätt och orätt mellan oss.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtsk:s i utlåt:na N:o 64 och 226 framställda förslag, rör:de lagmans- och häradshöfd in ge-räntan.
Då Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig hafva funnit, att ja öfverröstat nej, begärde Frih.
Cederström, Jacob, votering.
Upplästes till justering och godkändes följande voter:sproposilion: - Den 8 Augusti e. m.
Den, som bifaller StatsUtsk:s förslag i afseende på lagmans- och häradshöfdinge-räntan, voterar ja; den det ej vill, voterar n«i; Vinner nej, anser R. o. Ad., att denna ränta bör upptagas lill samma belopp, sorn vid i8>5 års statsreglering.
Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, sorn Följer: Ja — 55.
Jag reserverar mig mot R. o. Ad:s nu fattade beslut.
Jag anhåller, att min reser vation ufven malte i prot. antecknas.
Också jag anhåller att få min reservation i prot. antecknad.
Då jag icke deltagit i denna discus sion vid sednare tillfället, så anser jag mig böra till prot. anföra, att jag voterat ja.
Frih. Raab, Adam Christ.:
Jag förenar mig med Hr Rosenblad.
Frih. Boye, Fredi'.:
Jag anhåller äfven att få min reservation i prot. antecknad.
Efter man skall skrifta sig, får jag anmäla, att, fastän jag ej deltagit i discussionen, jag voterat nej.
Jag beliöfver visserligen icke säga hur jag voterat, då jag deltagit i discussionen; men utgången af voteringen förundrar mig så mycket mer, som, då betänk, förra gången förevar, ingen anmärkn dervid gjordes, mer än att
Konungens sanction för afgiftens upphörande skulle begäras.
Detta har nu Utsk. föreslagit borde begäras, men R. o. Ad. har likväl nu afslagit hvad
Slåndet förut så godt som bifallit. i4:de punkten.
Gern i ngsöre n af han dt ve rk a r e. Bifölls. i5:de punkten.
Sterbhus-afgiften.
I anledn. af Hr Print zenskölds anmärkn. att denna punkt är bifallen af 3:ne
Stånd medelst beslut öfver betänk.
N:o 64 Litt. I., och att StatsUtsk. således icke bort på återremiss af ett
Stånd frångå sitt första beslut, får jag anhålla, att Hr Ridd.Secrelm behagade upplysa huru dermed sig förhåller.
Den 8 Augusti e. m.
Jag tror att mina ord icke fal lit så som Hr von Hartmansdorff uppgifvit; ty jag har blott sagt, ali betänk.
N:o 64 Litt. I, af Irenne
Stånd blifvit lemnadt utan afseende och af ett återremitleradt, och att Utsk. vid sådant förhållande hade bort finna sig förhindradt alt tillstyrka ändring uti sitt förra förslag.
N:o 64- Litt.
1. men de öfriga Stånden hafva icke bifallit det, och Utsk. har således riktigt förfarit, då det besvarat återremisseo; men sedan B., o. Ad. afslagit Utsk:s förslag nng:de lagmans- och häradshöfdinge-räntans upphörande, så torde det vara skäl att sterbhusafgiften förblifver oförändrad.
De städer, hvarest denna afgift användes till ernbetsmäns aflöning, skulle eljest medelst sammanskott af de lefvande fylla detta behof, hvarför tillgång nu beredes medelst afgift af de dödas qvarlåtenskap, som utgår utan stämning för arftagaren Jag tror, att man icke bör öka de afgifter, som sålunda kunna undvaras genom sterbhusafgiften, och tillstyrker derföre afslag å denna punkt.
Jag kan icke tillbakahålla min förundran deröfver, att Frih.
Cederström, som, då frågan om lagmans- och häradshöfdinge-räntan nyligen förevar, klagade öfver densammas ojemna fördelning inom olika provinser, icke vill begagna det motsatta skälet för att få bort sterbhusafgiften.
Ehuru mycket jag beklagar det beslut, som R. o. Ad:s majoritet fattat i afseende på lagmansoch häradshöfdinge-räntan; så kan jag för conseqvensens bibehållande icke frånträda min åsigt, alt sterbhusafgiften sådant oaktadt måtte få utgå.
Det förekommer mig särdeles främmande, att denna afgift utgår från de döda, på sätt som Frih.
Cederström behagat för Huset omnämna; ty jag har aldrig vetat att de döda skattade; men det är en upplysning mer att vinna.
Ehuru mina arma medbroder af den jordbrukande classen icke vinna behjertande inom R. o. Ad. för skaltenedsättning, får jag dock förklara, att jag ingalunda på grund deraf vill på något sätt handla mot öfriga classerna, så att de icke heller skulle få tillgodonjuta den minskning, hvartill SlatsUtsk. kunde finna utväg.
Derföre yrkar jag bifall till StatsUtsk:s betänk., och att, oansedt R. o.
Ad. har afslagit StatsUtsk:s förslag om lagmansoch häradshöfdinge-räntans upphörande, sterbhusafgiften likväl måtte försvinna.
Jag hoppas att jag misstagit mig, då jag tyckt mig höra den siste värde talaren yttra, att R. o. Ad. skulle hafva afslagit lagmans- och häradshöfdinge-räntans upphörande, på den grund att en annan väld talare skulle hafva anfört, att denna ränta tryckte ojemnt olika samhällsclasser inom landet.
Jag hoppas alt ett så oparle men - Den 8 Augusti c. ra. '77 mentariskt och obilligt yttrande icke blifvit faldt.
Jag bar förklarat, att jag röstat för afskalfande af lagmans- och häradshöfdinge-räntan af det skäl, att * jag anser den vara af de gamla skatterna den, som i första rummet lättast och billigast kunde afskaffas; men då jag stannat i minoriteten, har jag icke kunnat tillåta mig tro, att de, hvilka voterat olika med mig, icke ansett sig hafva lika goda skäl för deras vota, som jag för mitt votum.
Det skulle verkligen förundra mig, om mina uttryck fallit så, som skulle jag hafva påstått, att de döda skulle betala något; men att afgift skall erläggas af de dödas qvarlåtenskap är klart af den författning, som säger att afgiften skall utgå med ^-tdels proc. af summa inventarii, hvaraf Gr.
Anckarsvärd behagade finna, alt frågan är, om de behof, sorn fyllas genom dessa inkomster, skola genom sammanskott i beviliningsväg af de lefvande erläggas, i hvilken händelse afgiften komme att drabba, icke den, som nu vidkännes densamma, utan andra, som dermed icke hafva att skaffa.
Denna rättsgrund kan jag icke fatta.
Jag beklagar, alt jag icke förstått Frih.
Cederströms sista argumentation, hvarunder han så sammanblandat de lefvande med de döda, alt det var svårt alt fatta hvaråt han egentligen lutade; men jag vädjar till Huset, om icke Hr Frih:n yttrat sig så, som skulle afgiften icke drabba de lefvande.
Hvad Hr Rosenblads moraliska föreläsning beträffar, så får jag förklara, att jag icke tillvitat hvarken majoriteten eller minoriteten andra bevekelsegrunder, än jag hört högt och tydligt uttalas inom Huset; och då Frih.
Cederström var ledare af den opinion, sorn yrkade afslag på StatsUlsk:s betänk., så bar jag icke felat uti parlementariskt förhållande, då jag åberopar Frill.
Cederströms yttrande, såsom ledare för den opinion som grundläde beslutet; för öfrigt väl vetande, att jag i den delen ingenting har att lära af Hr Rosenblad.
På det att icke någon ytterligare förblandning måtte ske af de lefvande och döda, och då jag tyckte att
Hr Ridd.Secretm upplyste, att frågan redan är afgjord af R. o. Ad. och således måste vara att anse såsom den der icke vidare kan komma under öfverläggning; får jag likväl taga mig friheten tillkännagifva, att uti sednare betänk, står att hos R. o. Ad. samt PresteSt. någon anmärkn. icke ägt rum, och att TJtskts yttrande af BondeSt. är bifallet.
Enligt hvad Ridd.Secretm upplyste, skulle det vara samma förhållande med R. o. Ad., som med BondeSt., och i sådant fäll loide någon vidare åtgärd nu icke komma i fråga. 11 II. 23 Den 8 Augusti e. <n. Gr.
Allt mitt bemödande oaktadt, har jag icke varit i stånd att riktigt fatta Hr Ribbing; men om jag icke alltför mycket misstagit mig, bemödade han sig upplysa R. o. Ad. derom, att R. o. Ad. redan afgjort frågan om sterbhus-afgiften; men när bar det kunnat ske?
Ridd.Secret. tillkännagaf, att R. o. Ad. den 22 sisth Maj bifallit StatsUtskrs utlåt.
N:o 64 Litt. I, hvaruti Utsk., i anledn. af en väckt motion om sterbhus-afgiftens nedsättning, yttrat sig icke kunna tillstyrka någon förändring uti nämnda afgift.
Jag anhåller om upplysning derom, huruvida R. o. Ad:s förra beslut hindrar Ståndet att upptaga hvad StatsUtsk. i sednare betänk, tillstyrkt.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad., i afseende på frågan huruvida R. o. Ad:s förra beslut kunde lägga hinder i vägen för Ståndet att i denna fråga besluta, af Hr Landtm, torde vänta någon förklaring, huru han ansåge den saken.
Hr Landtm, ansåg sig således skyldig tillkännagifva, det hans enskilda tanke vore, alt R. o. Ad. visserligen, då en här afgjord fråga återkomme från StatsUtsk. till följd af åtel remiss från andra Stånd, kunde, på grund af de upplysningar, som i det nya betänk, blifvit gifna, förändra sitt beslut; men hemställde Hr Landtm, likväl, huruvida R. o. Ad. nu skulle finna skäl att för det närvar, åter upptaga den fråga, som nu vore under diseussion, när Ståndet bifallit det lörsta betänk, och sedan afslagit det förslag, som just utgjorde skälet till den sednare hemställan, att sterbhus-afgiften skulle försvinna.
Att R. o. Ad. af dess beslut öfver sub-betänk.
I under StatsUtsk:s utlåt.
N:o 64 är oförhindradt att nu besluta öfver StatsUtsk:s utlåt.
N:o 226, är utan allt tvifvel.
Alt Utsk. uti sednare betänk, tillstyrkt. hvad det uti förra betänk.
N:o 64 afstyrkt, har derpå icke något inflytande; men jag hoppas, att R. o. Ad. nu icke afviker från dess då fattade beslut, derest Ståndets då yttrade åsigt kan anses såsom ett beslut, enär betänk.
I endast varit sub-betänk. till hela betänk.
N:o 64, som efter min åsigt icke kunnat styckevis antagas, då det första gången från Utsk. inkommit.
Jag anmärkte detta förhållande redan då detta ämne förra gången hos R. o. Ad. förevar, och står derföre fast vid den öfvertygelse, att R. o. Ad. nu är oförhindradt att fatta hvad beslut R. o Ad. behagar.
För min del tillstyrker jag likväl afslag å denna punkt.
För alt slippa att alsia betänk., anhåller jag, att Ståndet ville på de af [fr Frih. o. Landtm, anförda grunder blott förklara, att Ståndet icke kan lemna bifall dertill.
Den 8 Augusti e. m. »79 Gr.
Som jag vid alla möjliga tillfällen, der sådanl kan komma i fråga, och utan afseende på stånd eller dass, som förmånen deraf tillkommer, yrkatskattenedsättning; så följer deraf, att jag, oansedt II. o. Ad:s majoritet afslagit lagmans- och häradshöfdinge-räntans indragning, yrkar bifall till StatsUtsk:s sednare betänk, rörtde stei bhus-afgiften.
Då en ledamot nu yrkat att R. o. Ad., utan afseende å dess förut fattade beslut, mätte till pröfning upptaga frågan och bifalla StatsUtsk:s sednare betänk.
; så får jag förklara, att jag yrkar motsatsen, men med afslag å betänk., emedan jag anser just.stats-procenten, som utgår af sterbhusen, för en af de lämpligaste beskattningar i landet.
Då en ledamot å andra sidan yrkar, att R. o. Ad. icke skall vidblifva sitt första beslut utan fatta ett motsatt, på sätt som StatsUtsk. förhållit sig; sä torde det tillåtas mig fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att ehuru denna afgift visserligen är betydligt mindre än lagmans- och häradshöfdinge-räntan, ty StatsUtsk. har blott upptagit densamma lill i B,ooo r:dr årligen, så motväges summans mindre betydlighet likväl af skattens billighet.
Här kunna således samma skäl icke anföras mot denna som mot den förra afgiften.
Den utgår, som vi veta, med \ proc. af behållningen i sterbhus efter adelsmän, prester och borgare.
Då den sålunda beräknas icke af hela bouppteckningssumman utan af boets behållna tillgångar, och dertill kommer hvad vi nogsamt känne, att bouppteckningsvärdet alltid är ganska lågt tilltaget; så torde man finna, att denna afgift, som i sjelfva verket utgör vida mindre än ■J:dels proc. af hvad boet äger i behåll, följaktligen är föga betungande.
Denna afgift trycker icke heller de jordbrukare, som Gr.
Anckarsvärd omtalat, och hvarmed han förmodligen menat bönderna.
Ganska många af oss äro ock jordbrukare, men dem har Hr Grefven förmodligen icke menat.
Jagser således icke något skäl att efterskänka denna afgift.
Då HrGrefven uti sina premisser tillkännagifvit, att han talar för nedsättning af alla skatter; så har han derigenom betydligen försvagat sin bevisning, emedan man häraf finner, att Grefven alltid talar för nedsättning, antingen hon har mer eller mindre skäl för sig.
Jag anhåller om propos. till Ståndet att vidblifva sitt förra beslut.
Med god ordning anser jag vara förenligt, att Ståndet vidblifver sitt förra beslut, intill dess att samtliga MedStånden äfven beslutat i ämnet, då StatsUtsk. blir i tillfälle att inkomma med det jemknings-förslag, som erfordras i anleda, af de skiljaktigheter, som kunna finnas emellan de beslut, hvaruti de särskildta Stånden stannat.
Då, men icke nu, lii tiden inne för R. o. Ad. att, om så erfor - i8o Den 8 Augusti e. ra. dräs, frånträda sin förut faltade åsigt; så ser jag saken, emedan jag tror, att man icke vinner uti riksdagsärendenas förenkling genom att i otid frångå de beslut man fattat.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtskts förslag i StatsUtskrs utlåt.
N:o 64, att sterbhus-afgiften beräknas till ett belopp af i3,ooo r:dr.
Till följe häraf fann R. o. Ad., att någon vidare propos. om vidblifvande vid Ståndets förut fattade beslut icke kunde komma i fråga. 16: de punkten.
Eö tes-medel.
Bifölls. i7:de punkten.
Ga val ler i-reg:tenas häst-va cance-span m å I.
StatsUtsk. tillkännagaf uti sitt betänk, under A:o 64, att ett särskildt utlåt, skulle till Stånden inkomma angtde förlängning af de med rusthållarne vid åtskilliga för närvar, afsuttna cavalleri-regtten afslutade conlract om häst-vacaneens fortfararande.
Ett sådaiit utlåt, har äfven inkommit och för några dagar sedan blifvit af R. o. Ad. återremitteradt.
Jag hemställer derföre, om det icke vore nödigt att nu förbigå den ifrågavar. punkten, enär man icke kan bestämma afgiften, förrän frågan återkommit från StatsUtsk. och blifvit ånyo pröfvad.
Dervid förekom äfven, 0111 jag icke bedrager mig, att åtskilliga nummer vid Bohus läns reg:te ville uppsätta bäst, och att således hästvacance-afgiften för dem skulle upphöra, i följd hvaraf denna inkomst-titels belopp blefve annat än Utsk. upptagit.
Förhållandet är visserligen sådant, som Hr von Hartmansdorff anfört; men då frågans afgörande verkar så högst obetydligt på beräkningen, enär skilnaden endast kan blifva några hundra tunnor, i händelse contraeten icke blifva prolongerade med alla rusthållarne, samt det alltid medför olägenhet att lemna en och annan punkt oafgjord uti sådana vidlyftiga betänk:n som det ifrågavar.; så hemställer jag, 0111 icke R. o. Ad. skulle vilja lemna bifall till Utsk:s förslag alt upplaga spanmåls-qvantileten under förevar, inkomst-titel oförändrad till 24,200 tunnor, efter det pris, som R. o. Ad. redan antagit.
Jag anhåller att få veta, örn StalsUtsk:s betänk.
N:o 227 verkligen är återremitteradt.
N:o 227, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse rör:de förlängning af de med rusthållarne vid åtskilliga afsuttna reg:ten och eorpser afslutade contract om häst-vacance-afgifts utgörande, jemte flera i ämnet väckta motioner, ännu icke vore afgjordt, utan för det närvar, livilade på R. o. Ad:s bord.
Den 8 Augusti e. m. Gr. Horn:
Jag var öfverlygad att så förhöll sig, men då Hr von Hartmansdorff så bestämdt förklarade, att betänk, var återremitteradt; så nödgades jag begära ett certificat af proiocoliet.
Då nu betänk.
N:o 227 bör i sammanhang med inkomst-betänk, föredragas, och förevar, punkt just alden som med nämnda betänk, äger gemenskap; så anhåller jag, att lir Frih. o. Landtm, täcktes låta samma betänk, nu förekomma.
Dervid får jag nämna, att fråga kan uppstå, huruvida några och femtio man af Bohus läns reg:te komma att åter uppsitta för att formera en cavalleri-sqvadron, hvarigenom minskning i vacance-spanmålen visserligen kommer att äga rum; men detta blir icke af den vigt, att det i någon väsendtlig mån kan rubba hvad R. o. Ad. kan antaga i följd af StatsUtsk:s förslag.
Del är möjligt, att jag irrar mig, på sätt
Hr Ridd.Secret:n upplyst, och måhända blir betänk, andra gången bordlagdt; men i hvilkendera händelsen som helst kunde man vidtaga den utvägen, som Hr Rosenblad föreslagit, hvarigenom man icke lemnade denna punkt efter sig oafgjord.