Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Konungen måste ju i sådant fall sammankalla Ständerna till urtima riksdag genast efter den lagtima riksdagens afslutande, och då intet finnes löreskrifvet om tiden, när den urtima riksdagen skall slutas, kan ju denna ej behöfva åtskiljas, förrän ny lagtima riksdag åter sammanträder, och med detsamma är vägen banad för en Sfander-regering, för hvilken jag hyser stor respekt.
Man har slutligen påstått, att Adelns vara eller icke varå berodde på antagandet af detta förslag.
Af det redan anförda synes att jag ej delar denna åsigt, men, om jag häruti missta - Den 6 December e. m. 389 ger mig, så är dock, efter min öfvertygelse, fäderneslandets vara eller icke vara af större vigt, och dä jag anser att genom förslagets antagande detta möjligen kan sättas på spel, anhåller jag om afslag å nu föredragna punkt af Betänk:t.
J)å tiden redan är långt framskriden och många talare redan yttrat sig, vill jag söka att vara kort.
Mycket har här talats både för och mot ifrågav:de förslag.
Många talare hafva här antydt, att de väntat sig att det nya Konst.-Utsk:t skulle framlägga ett nytt förslag i samma syftning sorn detta.
Jag tror för min del att detta är de obotfärdigas förhinder, och att desamma förr kunnat svara rent af nej.
Det är hufvudsakligen tvänne skäl, som blifvit anförda mot detta förslag; det ena att
Konungen ej eger rätt att upplösa riksdagen, det andra att statsregleringen ej skulle medhinnas på fyra månader.
Hvad nu det första skälet beträffar, så, om vi betrakta saken från dess praktiska sida, skola vi finna, att det icke är så farligt dermed.
Annu har aldrig någon riksdag efter införandet af vårt nya statsskick blifvit upplöst; och om man tänker sig att representationen skulle stå i strid med den andra statsmakten, och densamma upplöste riksdagen, hvad skulle följden deraf blifva?
Jol R. o. Ad. återkom alldeles likadan sorn förut.
I Preste- och Bonde-St:n skulle upplösningen icke verka någon förändring, men möjligtvis på Borgare-St.
Vidkommande statsregleringen, hafva flere af föreg:de StatsUtsk:s ledamöter upplyst, att densamma skulle kunna medhinnas på 4 månader.
Den erfarenhet, jag sjelf har från de riksdagar, då jag varit ledamot af Stats-Utsk:t, gifver mig äfven anledning att förmoda, det statsregleringen icke lägger något hinder i vägen för riksdagens afslutande på fyra månader.
Antagandet af detta förslag skulle slutligen medföra stora fördelar för Adeln.
Den skulle under dessa fyra månader lättare kunna närvara vid riksdagarne och der deltaga i beslut öfver landets angelägenheter; hvarjemte Ståndet skulle blifva i tillfälle att taga i anspråk många utmärkta och framstående personligheter, hvilka, äfven med bästa vilja, ej under hela tiden nu kunna närvara vid riksdagarne.
Jag vill icke längre uppehålla R. o. Ad., utan anhåller om bifall till Utsk:ts förslag.
Hr Skogman, Garl Johan A
If red:
Till sin princip godkänner jag detta förslag, men måste, med ani. af de praktiska svårigheterna vid dess tillämpning, yttra några betänkligheter mot detsamma.
Hr Bildts uppgifter om statsreglerin - 390 Den 6 December e. m. gen vid föreg:de riksdagar, alltsedan 1847, måste jag påstå, att dessa gjort på mig ett motsatt intryck än jag hade önskat.
Jag vill förbigå alla de af honom uppräknade riksdagarne ända till den sista, och endast uppehålla mig vid statsregleringens gång vid densamma.
Det är visserligen sannt, att de 7 första hufvudtitlarne voro inkomna till Exped.-Utsk:t d. 4 Maj; men Utlåt:t om den 8:de inkom först den 3 Juli.
Det innefattade 125 pnnkter, upptagande 183 sidor, och vid detsamma voro 38 sidor med reservationer bifogade, hvarigenom vidlyftig diskussion måste uppkomma och förorsakade äfven en betydlig tidsutdrägt.
Derefter behöfdes någon tid för de många återremissernas expedierande och sammanjemkning i Utsk:t af alla yrkanden, och sedermera för uppsättandet af voter:s-propos:r till förstärkt Stats-Utsk.
Man ser deraf, att riksdagen omöjligen kunnat sluta på 4 månader och aldrig skall kunna göra det, så länge ej någon genomgripande förändring i vårt riksdagsmachineris gång vidtages.
Dessutom har statsregleringen på sednare tider blifvit af mycket större omfång än förr; dels hafva motionerna tilltagit i antal, samt sluti. jernvägarne och hvad dertill hörer betydligt förökat Stats-Utsk:ts göromål.
En föreg:de talare har på ett särdeles varmt och vackert sätt framställt den önskan, att förslaget måtte återkomma vid denna riksdag, befriadt från de bristfälligheter, som nu vidlåda detsamma.
Deruti instämmer jag på det lifligaste med honom.
F. n. måste det afslås, och jag får förklara, att jag dertill lernnar min röst.
Hr Cederschiöld, Robert Theofron:
I Sverige finnas, såsom vi alla veta, två statsmakter, Konung och Ständer.
Den förra af dessa är i ständig utöfning af sin verksamhet, den sednare deremot blott hvart tredje år. lfrågav:de förslag åsyftar, att äfven denna sistnämnda statsmagt skall hvarje år utöfva sin verksamhet.
Huruvida förslaget bör bifallas eller ej, beror således derpå, om man anser det vara nyttigt att R.
St:r under 2 år i sender ligga i dvala och endast hvart 3:dje år komma till lif.
De som anse detta vara nyttigt, böra naturligtvis förkasta förslaget.
De åter, som, lika med mig, hysa den åsigten, att R.
St:rs årliga verksamhet skall åstadkomma mera samverkan mellan regering och folk samt gifva mera lif och kraft åt statsmachineriets gång, böra deremot bifalla förslaget, såvida nemi, detsamma icke är behäftadt med sådana fel, att detsamma af sådan anledning bör förkastas.
Hvilka äro nu de fel, som mot förslaget blifvit framställda?
Så vidt jag kunnat fatta, endast två.
Det första är, att man skall hafva gjort ett förfärligt ingrepp i Konungamagten, då man beröfvat Konungen rättigheten att upplösa riksdagen.
Förslaget innehåller dock icke annat än ett hinder för Konungen att under fyra månader åtskilja riksdagen.
Men man har härvid glömt, att ett sådant stadgande förefinnes ju redan nu uti 109:de §:n R. F., som innehåller, att R.
St:r skola vara till - Den 6 December e. m. 391 sammans trenne månader från den dag, då Konungen låtit om statsverkets tillstånd och behof R.
St:r eller deras Stats-Utsk. underrätta, samt att, derest vid nämnda tids förlopp, R.
St:r ännu icke hafva riksdagsärendena afgjort, de skola anmäla det hos Konungen och äska att riksdagen måtte fortfara någon viss tid af högst en månad derefter, hvilket Konungen ej ege magt att vägra eller förhindra.
Om det nu skulle vara en fördel för Konungen, att så fort som möjligt kunna blifva Ständerna qvitt, så främjas denna fördel i någon mån just genom antagande af detta förslag; ty efter detsamma skola Ständerne åtskiljas efter 4 månader 5 dagar, då Konungen deremot, efter det nuv:de förhållandet, icke kan åtskilja dem förr än efter 5 eller åtminstone 4^ månaders sammanvaro.
Det är således snart sagdt löjligt att säga, att genom borttagande af Konungens rätt att upplösa riksdagen ett attentat blifvit gjordt mot ett af Konungens prerogativer.
Det andra felet, som mot förslaget blifvit’ anmärkt, består deruti, att riksdagen ej skulle få räcka öfver 4 månader.
Om detta är ett fel, så får jag till en del skrifva det på min räkning, emedan jag, såsom ledamot af Konst.-Utsk:t vid förra riksdagen, bestämdt påyrkade, att det måtte göras till ett oeftergifligt vilkor för förslagets tillstyrkande, att riksdagen skulle vara inskränkt inom viss tid, på det att icke riksdagarne skulle blifva permanenta.
Vidare har man påstått, att icke statsregleringen skulle kunna medhinnas på denna tid af 4 månader.
Detta har dock blifvit klart och tydligt vederlagdt af en af föreg:de riksdagars Stats-Utsk:s mest utmärkte ledamöter, och då det dessutom ej blir fråga om att hvarje år uppgöra en ny statsreglering från första till sista punkt, utan endast ändringar uti den förut gällande, torde den mycket väl kunna medhinnas.
Hvad de öfriga Utsk:n beträffar, är jag öfvertygad, att om riksdagen sammanträdde i medlet af Januari, och man då arbetade med friska krafter, de vigtigaste ärenden inom den bestämda tiden skulle nå sitt slut.
Då jag således fortfarande är af den ölvertvgelsen, att detta nya förslag i alla afseenden skulle vara för fäderneslandet gagneligt, emedan det skulle gifva mera lif och kraft åt statsmachineriets gång, samt bereda mera samverkan mellan regering och representation, kan jag icke finna annat, än att detsamma bör antagas.
Jag röstar för bifall dertill.
Flere ledamöter tillkännagåfvo sitt bifall härtill.
För min del måste jag afstyrka detta förslag, på grund deraf att det icke livilar på konstitutionella principer, ty å ena sidan betages Konungen ett vigtigt prerogativ att kunna åtskilja Ständerna, och å den andra blifver riksdagsarbetet, genom antagande af det - 392 Den 6 December e. m. samma, antingen ett hastverk eller också ofullständigt, hvilket jag anser icke öfverensstämma med Svenska folkets rättmätiga fordringar af sina representanter.
Jag har dessutom ett annat skäl att yrka afslag 3 denna fråga.
St:rs bord hvilar f. n. ett förslag om prorogation af riksdagen.
Antages detta sistnä i nda förslag, vinnes samma fördelar, som genom det nu under öfverläggning varande, utan att vara förknippadt med de svårigheter, som vidlåda detta.
Sedan öfverläggningen förklarats härmed fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels antagande och dels förkastande af förev:de förslag, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på förslagets antagande, hvartill svarades starka nej, blandade med ja, och sedermera propos. på detsammas förkastande, då svaren utföllo med talrika ja, blandade med många nej; och förklarade Hr Gr. o. Landtm, sig nu hafva funnit ja öivervägande.
Många ledamöter yrkade votering.
Upplästes och godkändes följande förslag till voteringspropos. : »Den som antager det uti 6:te punkten af Konst.-Utsk:ts Mern.
N:o 2 upptagna förslag om ändring i åtskilliga grundlagsparagrafer, ang:de riksdags hållande hvarje år, röstar Vinner nej, förkastar R. o. Ad. ifrågav:de förslag.» Sedermera företogs voteringen och befunnos efter dess slut rösterna hafva utfallit sålunda:
Ja — 118.
Nej — 147.
Hr Sandströmer, Carl Johan Albert:
Emot det af R. o. Ad, nu fattade beslut får jag härmed anmäla min reservation.
Anmältes och bordlädes nedannämnde från Utsk:n inkomne Utlåtrn och Retänkm, nemi. från N:o 7, Berättelse ang. verkställd undersökning och granskning af Bankoverkets tillstånd, styrelse och förvaltning; N:o 8, i fråga om afskrifning af Låne-kontorets i Malmö återstående fordran hos förre Kamercraren E. P. Lindstedt; den det ej vill, röstar Banko-Utskoltct:
Den 8 December. 393 Lag-Utskottet: N:o 6, i ani. af väckt motion om ett tillägg till K.
Förordn. d. 7 l)ec. 1860, ang. vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker; Allmänna Besvärs- och Elconomi-Utskottet:
N:o 3, i ani. af väckt motion om förbud att utsätta trupps samling till ådermöte eller dylikt till tid, då gudstjenst pågår; N:o 4, i ani. af väckt förslag om tillstånd för beväringsskyldige från Listers och Bräkne härader att undergå vapenöfning å rnönstringsslätten vid Asarum, i stället för den vanliga exercisplatsen Wäinö i närheten af Carlskrona; N:o 5, i ani. af väckt motion om uttjenta underofficerares och soldaters befordrande till vissa tjenste-befattningar; samt N:o 6, i ani. af väckt motion ang. ändring i 2:dra §:n 1 mom. af K. Förordn. d. 11 Juli 1862, rörande reglering af presterskapets löneinkomster. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 12 på natten.
In fidem, O. Brakel. damlagen den 8 December 1862.
Justerades pleni-proUt för d. 22 sistl.
Hr von Krusenstjerna, Mauritz Adolf:
Som jag är nödsakad att för någon tid afresa från hufvudstaden, får jag anhålla att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, varda befriad från förtroendet att vara bänkman, äfvensom från uppdraget att vara suppleant i Ekon.-Utsk:t.
Sedan R. o. Ad., uppå Hr Gr:ns o. Landtmms framställning, till denna anhållan lemnat bifall, anmodades Ståndets Hrr Elektorer att välja en suppleant i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter Hr von Krusenstjerna. 394 Den 8 December.
Hr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz, anförde skriftligen: Emot R. o. Ad:s uti sistl. natt-plenum genom votering fattade beslut, att afslå det från föregående riksdag till afgörande hvilande förslaget om årliga riksdagars införande, får jag afgifva min reservation.
Sagde förslag, hvars behandling, visserligen af för mig obekant anledning, blifvit uppskjuten af Högv.
, har dock af de 2:ne valda Riks-St:n blifvit antaget, hvarföre, under ärendets närvarande ståndpunkt, det uteslutande är genom R. o. Adis åtgörande, som förslaget kan anses hafva blifvit afslaget.
Jag beklagar detta förhållande, då den omordade grundlags-förändringen, efter mitt förmenande, nära nog utgjorde enda medlet att framkalla konstitutionel lif i våra riksdagsförhandlingar, under vår närvarande, af allmänna omdömet utdömda ståndsrepresentation, samt derjemte åvägabringa erforderlig raskhet vid ärendernes behandling och besparing i riksdagskostnaderna.
Hvad de betänkligheter angår, som emot förslagets antagande under öfverläggningen blefvo anförde, fann jag dem i allo vederlagde genom de sakrika yttranden, som Hrr Bildt och Cederschiöld afgåfvo, och hvarigenom den sednare häfdade sitt förvärfvade anseende, såsom en frimodig kämpe för sanning,! rätt, samt konstitutionel frihet och utveckling.
Genom det af R. o. Ad. fattade beslut har R. o.
Ad. ökat redan varande anmärkningar emot dess nuvarande representations-sätt.
Fortsattes behandlingen af Konst.-Utskits Mern.
N:o 2; och förekom nu 7:de punkten, om ändring i 52:dra §:n R.
F. och 24:de §:n R. 0., ang:de tillförordnande af Bonde-Stis Sekreterare.
För åtskillige af detta Stånds ledamöter torde det vara bekant, att jag aldrig med min röst biträdt det förslag, som nu är under afgörande.
Jag har nemi. hittills ansett de skäl, sorn föranledt 1809 års lagstiftare att åt Konungen öfverlemna utnämnandet af Bonde-Stis Sekreterare, fortfarande bestå.
Förhållandena hafva dock nu förändrat sig.
Som vi veta, har Bonde-St. i sistförflutna plenum utan votering bifallit, att alla jordegare skola hädanefter vara valbara till nämnde Stånd, ett beslut, som på det högsta hedrar detsamma, och innebär garantier, som icke föru funnos.
Jag kommer således att nu, med anledning af detta inträffade faktum, rösta för förslaget om rättighet för Bonde-St. att sjelft lä utse sin Sekreterare.
, blef det ifrågav:de förslaget af R. o. Ad. antaget.
395 8:de punkten, om ändring i 85:de §:n R. F.; samt 9:de punkten, om ändring i 90:de §:n R.
Dessa förslag antogos.
Sedan Mem:t sålunda blifvit slutligen afgjordt, justerades ett prot.-utdrag derom.
Föredrogs Konst.-Utsk:ts den 26:te och 28:de sisth November på bordet lagde Mern.
N:o 3, med ytterligare uppgift å b vilande förslag till ändringar i Grundlagarne.
10:de punkten, om tillägg i 109:de §:n R.
F. och 80:de §:n R. O., ang:de uppskof i riksdag
Detta förslag blef af R. o. Ad. antaget. ll:te punkten, om ändring i åtskilliga §§ af R. O., ang:de R. o. Ad:s representationsrätt.
Att fel finnas i det nuvarande representations-sättet, torde icke kunna förnekas; men jag betviflar, att ett antagande af förevarande förslag skulle leda till någon verklig förbättring.
Grundfelet i R. o. Ad:s representation torde få sökas i bristen på garantier för bildning och förmögenhet hos Ståndets ledamöter, icke i sjelfskrifvenheten i och för sig.
Att bota detta fel är utan tvifvel R. o. Ad:s pligt, ej att borttaga den grund, hvarpå hela adels-idéen hvilar.
Det är dock detta sednare, som förslaget åsyftar, ty, Mina Hrr! utan sjelfskrifvenhet finnes ingen Adel.
Jag menar en politisk, icke en pappers-adel, denna sednare betyder ingenting; den är lika lumpen, som den verkliga Adeln är nödvändig och nyttig i hvarje monarkiskt samhälle.
Om någon gång ett representations-förslag framkommer, bygdt på verkligt tvåkammarsystem, då kan det möjligen vara skäl för oss att afsäga oss den dyrbaraste rätt en medborgare eger, den att sjelf deltaga i statens styrelse; intilldess tror jag att R. o. Ad. bör densamma bevara.
Man invänder visserligen att, äfven enligt detta förslag, kommer R. o. Ad. att fortfarande utgöra \ af representationen; rnvcket sannt, — men Ståndets karakter skulle derigenom förändras, och detta ingalunda till sin fördel.
Den Svenska Adeln kan till viss grad sägas representera hela folket.
Man har ofta hört yttras, att Adeln har en aristokratisk tanke, klädd i demokratisk form; så är verkligen förhållandet.
Stånd omfattar alla samhällsklasser: jordbrukare, fabriksegare, vetenskapsmän, fmancierer, krigare; just
Däri ligger vår styrka.
Våra ifrigaste motståndare medgifva också, att frågorna i allmänhet behandlas bättre här än i Med-Stånden, derföre att här aldrig saknas sakkännedom.
Denna mångsidighet skulle deremot, om R. o. Ad. blefve representerad genom valda ledamöter, troligen alldeles försvinna.
En - 396 Den 8 December. däst jordbruket funne dä här mälsmän.
Man förebrår oss, att, såsom sjelfskrifvenheten nu utöfvas, lemnar den ingen säkerhet för kontinuitet i besluten.
Denna sanning, ehuru obestridlig, ar dock mera theoretisk än praktisk.
Vid vigtigare frågor församlas
Ståndet alltid talrikt, och granskas våra förhandlingar, skall man finna att, äfven då bänkarne här stå bra tomma, utfalla dock besluten vanligen, såsom de skulle hafva gjort det, derest huset varit fullsatt.
Hvad finnes för öfrigt, som försäkrar oss att de 60 betalda ledamöterna med större nit och med mera gagn för det allmänna skola sköta sina åligganden än de obetalda nu göra det?
Jag har nyligen i Italien öfvervarit etti möte med senaten; frågan gällde ingenting mindre än anläggandet af en jernväg på Sicilien; den måste dock i flera timmar uppskjutas, emedan icke nog många ledamöter kunde sammanbringas för att göra kammaren beslutsmessig.
Man måste medgifva, att i jernvägsfrågor åtminstone sådant hos oss icke iir att befara.
Om förslaget således ingalunda betryggar ärendernas gång, har det deremot onekligen förtjensten att hastigt förminska Adeln.
De 60 valde skola nemligen betalas; man kan väl icke gerna bestämma aflöningen lägre än hvad Hederv.
Bonde-St. vid innevarande riksdag ansåg lämpligt för sina ledamöter, eller 10 rdr dagligen.
Nå väl, Mina Hrr! på ett år, våra riksdagars vanliga längd, gör detta 219,000 rdr, som vi skulle få nöjet utbetala till våra ärade representanter.
Säkerligen skulle Hr Anreps Adelskalender derefter betydligt sammankrympa, ty naturligtvis komme de flesta mindre bemedlade att afsäga sig en rättighet, som icke medförde annan fördel än en dryg debetssedel.
De förmögnare åter, som nu bevista riksdagarne, de skulle först afsäga sig en rätt, på hvilken de sätta högsta värde, och sedan betala en med hvarje år växande afgift till andra.
Jag betviflar att något dylikt kommer att af Ståndet godkännas.
Slutligen ett par ord om den förstärkning, vi skulle erhålla i de 15 ofrälse jordegarne, med Kongl, fullmakt.
Jag nödgas erkänna att jag icke inser vinsten eller hvarföre egenskapen af embetsman skall skänka inträde på Riddarhuset.
Vi lida just icke af någon brist på embetsman här.
Om förslaget innehållit, att 15 af de stora ofrälse godsegarne skulle här intagas, hade deri legat någonting verkligt aristokratiskt; men att en f. d. kronofogde skulle få rösträtt till Adels-kammaren derföre, att han, besuten på en bråkdel af ett hemman, fordom haft Kongl, fullmakt, är något, som jag för min del icke fattar, utan finner deri endast ett ytterligare skäl att yrka afslag på den nu föredragna punkten.
Föga torde behöfva tilläggas till hvad den sisla talaren yttrat, för att åstadkomma detta förslags fall.
Man har ofta sagt, och med rätta, att Riddarhuset omfattar alla olika samhällsklasser, att der äro representerade alla intressen; men om man skulle, såsom detta förslag innehåller, utvälja 60 ombud deraf, så tviflar jag visserligen ingalunda, att bland dessa 60 komma att finnas de högst uppsatte och de mest fram - Den 8 December.
397 stående i börd och rang, men deremot är det icke gifvet, att just den mångsidighet, af hvilken vi nu berömma oss, komme att fortfarande bär förefinnas.
Då bär är föreslaget, att R. o. Ad. skulle välja distriktsvis, hade det också varit önskligt att samtidigt med detta förslag få se åtminstone ett utkast tili Riddarh. -Ordn., för att deraf erfara, huru valen och distrikterna komme att taga sig ut.
Det är nemi. fara värdt att, om detta förslag antoges, allt inflytandet kommer att stanna i händerna på Stockholms-Adeln, för hvilken jag visserligen har mycken aktning, men som icke kan sägas vara ett sannt uttryck af opinionerna i landet.
Det är således ingalunda af motvilja för nyttiga reformer, som jag röstar emot detta förslag, utan derföre att jag anser detsamma leda till en försämring i stället för en förbättring; och sedan R. o. Ad. handlat emot sitt eget intresse, genom att förkasta förslaget om årliga riksdagar, återstår blott att hoppas på det förslag till fullständig ombildning af representationsformen, som vi från regeringen förvänta.
För min del hyser jag det varmaste intresse för det Stånd, jag har äran tillhöra, och anser för en lycka, att detsamma eger rätt att taga verksam del i alla samhällets angelägenheter.
Men väl vetande, hvilka stora uppoffringar fyllandet af denna pligt medför för de enskilda ledamöterna, omfattar jag med glädje detta förslag, som tillika innebär—till någon likhet af de öfrige Ståndens medgifvanden — en koncession, genom inrymmandet af plats å Riddarhuset åt 15 ofrälse embetsman, de der innehaft eller innehafva Kongl, fullmagt, och som tillika äro godsegare.
Den sjelfskrifvenhet, som vi nu utöfva, har dessutom icke alltid varit erkänd, ty efter Gustaf II Adolfs Riddarh.-Ordn. representerades de särskilda ätterna icke ovilkorligen af ..sina hufvudmän, utan hvarje ätt valde inom sig sitt ombud.
Afven landskapsvis hafva val i långt sednare tider egt rum, ehuru endast på grund af enskild och frivillig öfverenskommelse, till följd af hvilken de väljande försågo den valde med riksdagsunderhåil, och hvarmedelst de förre, utan rubbning af sina enskilda angelägenheters skötande, fingo medelbart tillfälle, genom sitt val af person, inverka på de allmänna ärendernas gång, och den valde, hvartill skicklig och nitisk man utsågs, kunde emottaga uppdraget, utan sin ekonomiska undergång, enär han var ersatt för riksdagens kostnader.
Dessa fördelar åsyltar det föreliggande förslaget att, såsom regel, tillskynda väljande och valde hädanefter, derest det antages.
I närvarande tid tror jag för öfrigt det vara nödvändigt för R. o. Ad. att söka koncentrera sitt politiska inflytande; härtill erbjuda de föreslagna valen en säker utväg, om den, såsom jag hoppas, ändamålsenligt beträdes i utöfningen, och det är ur denna synpunkt, som jag vågar anhålla om bifall tili det förevarande förslaget. 398 Den 8 December.
Jag är ingen anhängare af Stånds-idéen; jag önskar uppriktigt att en fullständig och helgjuten folkrepresentation, med nödiga garantier för vårt fäderneslands lugna och jemna utveckling, med det första måtte komma till stånd, men, utan att hängifva mig åt illusioner, som erfarenheten icke bekräftar, kan jag icke undanskjuta tanken på möjligheten, att denna min önskan ännu på många år icke torde blifva realiserad.
Då jag deremot icke hör till dem, som, i afvaktan på framtiden, icke vilja förbättra det närvarande, och nu ifrågavarande förslag onekligen åsyftar ett sådant förbättrande, så nekar jag icke att det för mig kännes påkostande, att icke kunna biträda detsamma, dubbelt påkostande derföre att andra Stånd redan, med berömvärdt åsidosättande af enskilda trångbröstade intressen, gått det allmänna tänkesättet till mötes, och således ett afslag af R. o. Ad. på detta förslag otvifvelaktigt icke komme att tolkas till fördel för dess fosterländska tänkesätt.
Hvad jag har att emot förslaget anmärka, rörer icke hufvudsakligen dess Usta punkt eller Adelns representerande genom valda ledamöter.
Valsystemet anser jag tvertom såsom det kraftigaste och ändamålsenligaste sätt att afhjelpa de olägenheter, som vidlåda det närvarande Riddarhuset, men jag måste härvid foga den anmärkning, att såvida ett sådant förslag skall hafva den ringaste utsigt att blifva antaget, måste samtidigt framläggas ett förslag till vaiordning, ty så länge man hyser tvifvel om åtgärdens praktiska verkställbarhet, och ovisshet om sättet derför, torde ingen utsigt finnas att ett sådant förslag blifver af R. o. Ad. antaget.