Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan således icke för min del gilla Statsutskottets tillstyrkan, att intill nästa Riksdag för denna Cassernebyggnad anslå fortfarandet af 15,000 R:dr årligen; jag skulle för min del tro, att Riksens Ständer redan gjöra mycket, om de för en utgift som aldrig kan sägas varit påkallad af ett oundgängeligt Statsbehof, anslå 28,000 R:dr i ett för allt att utgå intill nästa Riksdag eller endast Byggnadskostnaden för ett Hus; börandes det få ankomma å kommande Ständers pröfning om företaget ytterligare bör utsträckas.
Då Andra Gardiet under en så låDg tidföljd af ar icke varit försedt med Caserner af Staten, så synes det mig åtminstone icke vara en så brådstörtande nödvändighet, att på en gång fylla detta förmenta behof, särdeles som byggnadsplanen är uppgjord till flere smärre hus, hvadan den utan någon olägenhet kan och bör inskränkas till ett hut om sender.
Den inqvsrteringsafgift som Stockholms Stad betalar för etne Compagnier af Andra Gardiet har uppgidt till något mindre än 1000 R:dr Banco årligen; och dermed har ändamålet af husrum tor trouppen varit fullkomligen vunnit.
Den nya Casernebyggnaden Den 7 Julii f. m. belastar Staten med en ränteförlust af 2,000 R:dr om äret för tvenne Compagnier och således blifver landets kostnad hädanefter för husrum åt desse 150 man nära 3,000 R:dr Banco eller nära 200 procent dyrare än förr.
Utskottet yttrar stt ingen minskning uti devid sista Riksdag för tredje Hufvudtiteln beviljade summor böra kunna ifrågasättas, på den grund, att Kongl. Maj:t äskat förhöjning; jag delar icke med Utskottet denna öfvertygelse; jag påtager mig likväl derföre icke, att hänvisa till hvilka delar som böra drabbas af den minskning i behofvet som jag tror möjlTg; sjelfva minskningens nödvändighet grundar jag på en fullkomlig öfvertygelse om Svenska Folkets oförmåga att bära dessa skatter.
Den föresiagne anslagssummans fördelande emellan Arméen och Flottorne anser jag redan vara ett steg till ordning, som jag finner mig böra i högsta måtto biträda, och är det besynnerligt nog att det fordrats så lång tid innan man kunnat hinna detta lilla mål.
Utskottet föreslår anslaget för Arméen till 2,288,604 R:dr jag skulle deremot vilja afpruta summan till jemna 2,000,000; samt för Flottorne till 1,000,000.
Anslaget blifver i alla fall nära dubbelt emot det af år 1810; det tillhör Administrationen, att på b?sta möjliga vis använda de anslag Folkets ombud anse sig kunna och bora bevilja.
Jag känner ej till hvad grad Statsutskottet kunnat vara i tillfälle, eller ägt tid fttn 7 Julii f. m. att granska medJens användande i detail, men jag fruktar, att en rigtig uppställning af förhållandet skulle ådagalägga nog litet verkligt systéme uti det hela.
Jag har till exempel varit i tillfälle att underrätta mig om utslaget af den committées arbete, som var nedsatt i anseende till frågan om sjöförsvaret, och jag har deraf funnit organisationen vara sädan att fern sjundedelar af anslaget åtgått till Flottornes personal, och att således blott två sjundedelar återstå för tillvägabriogandet af en så dyr material.
Om förhållandet i flere fall är sådant/ så visar det aig påtagligen hvad hopp man kan göra sig att af de städse stigande
Statsutgifterne erhålla det verkliga resultat i landets sjelfständighet och trygghet, som alltid föregifves såsom ändamål.
Statsutskottet tillstyrker Riksens
Ständer att för erforderliga utgifter utöfver anslaget i och för tredje Hufvudtiteln anvisa Kongl. Majit 233,333 R
R:dr, dels af sådane ifrån Anslagstitteln förr utgående utgifter, hvilka nu blifvit öfverflyttjde på andra Stater.
Den 7 Julii J', m.
Det är en besynnerlig method, att på sådant sätt undandraga Folket en rigtig kännedom om det verkliga Bevillningsbeloppet; det är ett bufvudsakligt fel uti Bevillningens fördelande, att derigenom uppkommer 6å betydliga öfverskott, hvarigenom Folkets skatter med en betydlig procent utöfver det bestämda beloppet ökas, hvilket förhållande icke förr än efteråt blifver synligt, och nästan alltid af följande Statsregleringar så bortblandadt, att Folket förblifver i okunnighet ora om hvad sorn verkeligen i Bevillning utgådt, då det endast för de sakkunnige visar sig till hvad grad den beviljade Bevillningssumman understiger den verkligt utgående Bevillningen.
Jag anhåller vördsammeligen att Ridderskapet och Adeln täckes fästa uppmärksamheten vid nödvändigheten att införa ett på sparsamhet stäldt och bättre beräknadtallmänt Statshushållningssystéme.
Jag anser Riksens Ständer icke med hopp om framgång härtill kunna, eller böra taga någon annan åtgärd än den, att till en början inskränka anslagssummorne, för att såmedelst till en annan Riksdag sätta styrelsen uti nödvändighet, att förer lägga Riksens Ständer utarbetade Förslager, som utvisa grundeme för bebofven och den plan sorn bör utgöra målet för alla ansträngningar, Gom uppgifva medlen att på möjligaste bästa vis kunna uppnå milet för den plan man uppgjort.
Jag anser mig icke välja en oriktig tidpunkt då jag härvid fäster uppmärksamhet, å Svenska Folkets snart sagt eas i©4 Den 7 Julii f.m. hilliga kligan öfver för harda skattebördor; Jag ber Ridderskapet och Adeln med dess sakkännedom taga ämnet i öfvervägande; och jag ber att man besinnar i hvad belägenhet
Riket skulle komma att befinna sig, i händelse af ett anfall emot dess sjelfständighet, när dess fredstillstånd är sådant, att behofven i och för detsamma redan äro större än Folkets förmåga att bestrida dem.
Min innerliga öfvertygelse är att hufvudfelet finnes inom Statsinrättningarnes beskaffenhet, och det är degsas inrättande efter Statens förnämsta ändamål, nemligen Statsborgarens säkerhet, trefnad och stigande välmåga som jag yrkar, såsom ett hitintills i min tanke alltför mycket utur beräkningen lämnadt syftemål.
Jag anhåller om åtorremiss af StatsUtskottets Betänkande. N;o 6.
Herr Brimcrona, Nils: Sedan RiksStatens 3:dje HufvudTitel blifvit hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln uppläst, får jag vördsamt begära ordet för att dervid i afseende uppå det årliga anslaget för FyringsStaten gjöra några anmärkningar.
Statsutskottet har bestämt, att en del af denna summa skulle utgå af Båkmedlen, och en del af den till Sjöförsvaret anslagne.
Den 7 Julli f m.
Io5
Från äldsta tidar hafva Lots- och Båkinrättningsmedlen varit ämnade till Nybyggnader reparationer, och underhållet af de till de sjöfarandes rättelse nödige sjömefken och hvilka för det närvarande uppgå till io Fyr-och 75 KänningsBåkar och större Sjömärken, utom andre i Skärgårdarne, och hamnarne oumbärlige säkerhetsanstalter såsom Bergringar, Duc d’Alber, MoringsAnkare och Pålfästen, till ett icke ringa antal, och af hvilka åtskilligo nya Båkar och förbättringar af de nuvarande högt af behofvet påkallas till Sjöfartens botryggande.
Vid ett sådant förhållande får jag fästa Höglofl.
Ridderskapet och Adelns uppmärksamhet, uppå nödvändigheten af ett ökadt och särskildt årligt anslag för dessa ändamål, och huru otillräckelige 17 å 18,000 R.dr varit, som sedan sista Riksdag för FyringsStaten blifvit anvisade att utgå utaf den till Sjöförsvaret anslagne mycket emot behofven otillräckliga summa, som närmare inhämtas af följande upplysningar om anslagen under detina Titel nemligen: 1:0 Fyrbetjeningens
Löner årligen 1,710 R:dr 2:0 Upphandling af Fyrkohl och Olja m. m. - - 11,800 3:0
Till nybyggnad, förbättringar och reparationer af Fyr- och 106 D«n j Julii /. m.
KänningsBåktr samt större Sjömärken - 3>8oo _ 4:0
Till anskaffande och underhållet af BergRingar, MoringsAnkare, Pålfästen, och Duc d’Alber 350 Summa Banco R:dr 17,660.
Jag hemställer således med nu varande varuvärden, och arbetslöner, huruvida något i större Scala med så otillräckliga tillgångar skall kunna uträttas, och det är också egenteligen härifrån, som alla af Sjöfarande och andre personer anförde klander emot Svenska Fyrinrättningen sig egenteligen härleda, ehuru i förhållande till så inskränkta tillgångar Regeringen, jag vågar påstå det, låtit uträtta vida mera, än som kunnat påräknas genom iagttagande af den strängaste hushållning.
Uppå dessa anförde skäl får j»g vördsamt anhålla det Höglofl.
StatsUtskottet täckes allt sådant 1 öfvervägande taga, och inse den ingalunda inbillade utan verkliga nödvändigheten, af förändring härutinnan, och att till nästa Riks* dag en oafkortad summa under titel FyrinsStat af 25,000 Rtdr årligen måtte till Kongl. Majts höga disposition beviljas af Lots- och Bäklnrättningslntraderna, så framt dessa magt^ påliggande anstalter skola blifva svarande emot det dermed åsyftade ändamål.
Sluteligen och i sammanhang med detta Den 7 Junii f, m. 10 7 ämne far jag likaledes vördsamt hemställa att af samma intrader årligen och i mohn af tillgångarne ett ärligt anslag måtte beviljas, till inlösen af Landsorts och Korsö FyrBskar, och hvilket jag förmodar så mycket mindre lärer vägras, som det i längden blir en säker vinst för StatsCassan, och som Högloft Utskottet medgifvit Upplyst, huru Otjenligt det är att dessa Bakar skola vara enskilte personers egendom.
Jag anhåller derföre om återremiss, och att dessa mina anmärkningar då må få åtfölja Betänkandet* Bilagor till PleniProtocollet för den 7 Julii, eftermiddagen.
N:0 I Herr Dalman, Johan Wilhelm:
Det är i anledning af HögloO.
Statsutskottets Betänkande , rörande det af Kongl. Maj:t i nåder föreslagna Riksmuseum samt de i Höglo 11.
Ridderskapets och Adelns sista Ple - io8 T)cn 7 Julii c. 111. aum dervid afgifne yttranden, som jag vördsammast anhåller få anföra några anmärkningar.
Så vida likväl en god sak svårligen kan snarare förloras, än om den råkar ut för en oerfaren försvarare, har jag i det längsta uppskjutit att yttra mig i ett ämne, hvilket jag trott endast behöfva ett noggrannare skärskådande för att vinna bifall.
Men då den närmare vården af de samlingar, som äro ämnade att grundlägga det af Konungen föreslagne Riksmuseum, blifvit mig anförtrodd, då detta förtroende äfven förutsätter ett varmare nit för befordrandet af deras syftemål, så måste min pligt, att svara häremot, afvisa alla de betänkligheter, dem ej mindre en bristande framställningsförmåga och ovanan att på detta rum uppträda, än flere andra considerationer nog bevekande för mig uppkastat.
Det af Kongl.
VeftenskapsAcademien projecterade anslaget för ifrågavarande Riksmuseum, af 5,400 R:dr, har Höglofl.
StatsUtakottet ansett sig böra nedsätta till 1500.
Jag anaer mig hvarken rörande denna eller någon annan summa kunna ingå i någon pröfning.
Jag tror att vid frågan om ett NationalMuseum, måste det visserligen bero på Nationens Representanter att efter omständigheterna bestämma den.
Deremot har Herr Grefve von Schwerin mot Höglofl.
StatsUtskottets förslag behagat
Den 7 Julii e. m. anföra elen anmärkning, att Herr Grefven ansi ge Ständerna i denna fråga böra bevilja, antingen allt eiler intet, emedan om denna förminskade summa nu på Stat uppfördes, skulle Rikets Ständer vid en annan Riksdag, må hända åter komma att besväras med ansökning om den nu afslagna tillökningen.
Enligt mia öfvertygelse torde det dock vara svårt att vid detta Riksmöte förutse, eller med sannolikhet bestämma, hvad beslut framtida Ständer en gång kunna komma att fatta} för min del kan jag ej se annat än att äfven för dem samma tillfälle som nu kommer att stå öppet, att afslå en sådan tillökning på anslaget, i fall den verkeligen skulle begäras.
Jag kan således ieke anse vådan häraf vara af den beskaffenhet, att den skulle hindra Rikets Ständer att nu bifalla det minskade anslag StatsUtskottet funnit sig kunna föreslå, och att således till framtiden fördröja verkställigheten af en inrättning, hvars nytta synes bevittnad genom dylikas bildande i nästan alla odlade Nationers hufvudstäder, och genom det inflytande de samma yttrat tillbefrämjandet af allmän upplysning och vettenskapligt interesse.
Vid öfverläggningen rörande det af Höglofl.
StatsUtskottet beviljade anslag, syntes mig så väl Herr Grefve von Schwerin som Herr von Hartmansdorff, hafva hyst den mening, att StatsUtskottet beviljat en tillökning af 1500 R:dr, utom da förut af extra utgiftsmedlen ansiagne 90o.
Jag tror mig deremot vara förvissad, alt med beviljandet af berörde n« Dtn 7 Julli t. uti 1500 R:dr, de förut anslagne skulle försvinna och att hela den förhöjning StatsOtskottets förslag således lemnar, endast gör 600 R:dr.
Det vore för öfrigt lika otacksamt som orättvist, att söka förneka sanningen af en annio anmärkning som Herr Grefve von Schwerin behagat göra, att nemligen må hända intet land, i förhållande till sina tillgångar, gjort så mycket för konster och vettenskaper som Sverige.
Det vöre lika orättvist att påstå, det bland dessa, NaturalHistorien blifvit vanlottad.
Men just denna anmärkning leder mig aldeles otvunget till en annan, nemligen den, «tt allt detta oagtadt, och fastän vi ägt en Linné, fastin Sverige bälsås för den nyare NaturalHistoriens fosterbyggd, så har dock denna vettenskap inom Fäderneslandet hvarken vunnit den tillgifvenhet, eller knutit det verksamma och gagnande samband med allmänna samhällslifvet, som i åtskilliga andra Länder.
Ganska säkert torde en af de betydligare orsakerna härtill vara, att NaturalHistorien* studium i vårt land, i brist af Mucéer, nästan endast är inskränkt till Universiteterna, hvarvid åter den olägenheten uppstår, att Ynglingar der sällan äga tillfälle, att åt detta studium uppoffra en tid , som fordra» för alfvars»mmare och mera löngifvande vettenskaper; och deremot konstnärer eller andra medborgare i allmänhet, finna afståndet från Univer*iteterna alltför långt, för att från dem hämta de upplysningar, hvaraf de kunna linaa sig i behof, Den 7 Julii e. mi III Det är till afhjelpande af delsa olägenheter, och att bereda de ömsesidiga fördelar, som vettenskaperna och det allmänna lifvet , genom en närmare bekantskap kunna tillskynda hvarandra , som patriotiskt sinnade medborgare varit betänkte på inrättande af ett NationalMuseum i sjelfva hufvudstaden, såsom det ställe hvarifrån åtminstone praktisk vettenskapläghet, synes lättast och verksammast utsprida sig.
Det är till sådant ändamål, Friherre Paijkull till Kongl. Maj:t och Kronan öfverlemnat de dyrbara och betydliga samlingar, han under en lång tid och med osparda uppoffringar förvärfvatj och Kongl. Maj:t har i nåder bifallit idéen om ett RiksMuseums inrättande i hufvudstaden, och till StatsLJtskottet låtit öfverlemna ofvanberörde nådiga proposition härom.
Jag har redan förut sökt fäst* Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att de betydliga samlingar af detta slag, som vid våra Universiteter finnas, egenteligen synas ämnade för undervisningen, att de således nästan endast af de studerande kunna begagnas, och att detta således ej borde vara ett skäl, att förneka Hufvudstadens vida talrikare innevånare, samma tillfälle till vettenskapliga sysslosättningar, i fall de skulle föredraga att anslå någon af 6ina åt förströelser ägnade timmar dertill.
Såsom bevis på det olika förhållande till samhällslifvet, hvaruti en inrättning uti en småstad, vare sig äfven vid ett Universitet, befinner sig mot en i rs Den 7 Julli e. rn. likadan inrättning i hufvudstsden , skulle jag må händ* kunna åberopa det olika interesse vår MålarAcademi skulle erhålla , ifall den skulle förläggas till Lund eller Upsala.
Jag tror icke, att hvarken allmänheten eller våra Artister skulle lemm sitt bifall åt en sådan förflyttning.
För öfrigt får jag äfven bifoga den upplysning, att, genom lyckligt sammanträffande förhållanden, de samlingar som här finnasconcentrerade, redan nu synes i det hel* taget, utgöra ett större Museum, än de vid våra Uni* versiteter befintlige, och att de således ej torde anses aldeles ovärdiga, att tjena såsom grund för ett Svenskt RiksMuseum , helst de samma uppkommit genom enskildta medborgares donationer.
Det finnes för närvarande få nationer med vettenskaplig bildning, som icke redan i sin hufvudstad grundlagdt ett sådant NationalMuseum.
Jag må ej nämna BrittischMuseum, ej det i Jardin du Roi uti Paris.
Hastigare än dessa har i Berlin uppstått ett som täflar med de nämnda, och utom andra länders inrättningar, dem jag förbigår, har man nu äfven några år varit sysselsatt, att grundlägg» ett sådant i Köpenhamn, hvartill liksom hos oss, privata vettenskapsmän lemnat de första bidragen.
Hvarje Nation h^r i dessa fall, lemnat anslag efter sina olik» tillgångar och sitt intresse för s«ken.
Museum i Paris säges äga ett årligt Den 7 Julii e. m'. anslag af 300,000’ Francs.
Visserligen kan Sve-J rige aldrig i denna del påtänka någon täflan med dessa riken, men torde dock behöfva göra något, för att ej komma att stå allt förlängt efter, i afseende på resultaten af dessa inrättningar.
Ora man endast i minnet återkallar de talrika upptäckter, de upplysningar, oväntade nya åsigter, och ej mindre för vettenskapsmannen än den bildade medborgaren i allmänhet vigtiga resultat, som t. ex. en enda man, en Cuvier, hämtat ur Museum i Paris, så tor-j de man lätt finna, att det icke är ensamt Frankrike, utan hela den civiliserade verldeo, sora skördar frukterna af det anslag nämnde
Mu-; seum njuter.
Bibliotheker och samlingar äro för vettenskapliga bildningen Capitaler, hvars räntor äro de upplysningar, som af dera hämtas.
EttNa-J tionalMuseum är att anse såsom en Bank, dac sådana Capitaler, nemligen samlingar i hvad vettenskapliga ämnen som hälst, kunna deponeras, med visshet, att de där både äro i sä^ ker vård, och tillgänglige för alla dem, sora deraf vilja skörda kunskap.
Till inrättandet af ett Svenskt Museum äro redan genom enskildtas frikostighet materialierne samlade; här är således egentligen ej fråga om anslag till dessa materialiers förökande, utan för att kuni na på ett ändamålsenligt sätt vårda och hand-< hafva hvad som redan influtit, eller framdeles kan komma att inflyta; Bil. till Ridd. 0, Ad.
VI Band; 8 • i-4 Den J Julli t. m.
Skulle deremot hela detta förslag verkeligen komma att aldeles afslås, då ser jag i sanning intet hinder lagdt, att ju de samlingar och lärdomsanstalter, som enskildte Svenske medborgare äga, skola beständigt utgå till Utlänningen, såsom redan alltför ofta skedt.
I Sveriges nyare LärdomsHistoria, står ty
Värr redan en mörk obehaglig bild af detta slag' j*g nienar utflyttandet af Linnés samlingar till England.
Allt hvad främmande
Nationers lärda med täflan nitburit till ökande af Linnés skatter, blef endast ett byte för de stolta Britternas allsmägtiga guld.
Med qväfd harm och förödmjukelse måste nu den Svenska Naturforskaren, hos dessa rika öboar bönfalla om att få beskåda det Museum, som varit ett ibland de vigtigaste medel till Svenska namnets vettenskapKga ryktbarhet.
Hvad likväl något minskar det obehagliga af detta minne, är att dessa samlingar afgingo ur landet, utan att Nationen ägde någon kunskap derom, och då till förekommande af dylika obehagliga händelsers förnyande, Sveriges vettenskapsmän , synas hafva fattat den princip, att hälldre till staten öfverlemna elier Testamentera sina vettenskapliga förråder, så vågar jag till Höglofl.
Ridderskapets och Adelns egen upplysta bepröfning vördsammast hemställa, huruvida det ej synes vara något skäl, att äfven Staten å sin sida garan. terar dem dessa donationers framtida vård, till det allmännas nytta.
Den 7 Julii e. m. % Jag får hos Högvälborne Herr Grefvert Och Landtmarskalken samt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, vördsammast anhålla, att dessa mina anmärkningar må få åtfölja stertemissen till Höglofl.
StatsUtskottfet , Samt med de öfrige Stånden communiceras, i händelse från dem någon återremiss ägt rum.
N:o 2« Herr TraJ Vinfelt t Carl'.
StatsUtskotteta utlåtande angående den föreslagna indragningen af Medico-Tlaeologiske
Stipendii fonden blifvit återremitteradt, anhåller jag vördsamt att få lemna några anmärkningar, och att dessa få åtfölja återremisseo.
Med serdeles tillfredsställelse har jag erfarit, att Höglofl.
Utskottet, som med så mycken sorgfällighet söker bespara alla utgifter, som möjligen kunna indragas, likväl ansett sig kunna tillstyrka att en summa af 2,000 R:dr Banco årligen må af Medico Theologiske Stipendii medlen qvarbdfva, då jag anser denna utgift rikeligen kunna ersättas genom den nytta ett rätt användande af dessa medel kan åstadkomma.
Lika med Herrar Cederschjöld och Munck af Rosenschiöld anser jag ändamålet med detta anslag vara förfeladt , om, enligt Utskottetg
Il6 Den ^ Julii f. ml förslag; endast Fysiologiska kunskaper skulle af Presterne inhämtas, emedan dertill fordras en föregående kännedom uti Anatomien, hvilket allt icke skulle kunna genom ett så litet understöd vinnas och ändå icke medföra någon egentelig praktisk nytta* Att vara så okunnig, som man nu i allmänhet är, om sin egen kropp i dess friska tillstånd och om dess bibehållande vid hälsan, synes mig verkeligen vara en icke ringa ofullkomlighet uti hvad man kallar en bildad och gagnelig uppfostran, men denna allmänna Anthropologiska kännedom är icke ensamt nödig och nyttig för Prester, den är det för alla i hvad stånd och yrke som hälst, och man har att hoppas, att de, som hafva sig uppdragit att vårda uppfostringsverket, upplyst skola inse detta och finna utvägar till afhjelpande af denna brist, helst början redan blifvit gjord med inhämtande af NaturalHistoriens grunder äfven vid de lägre Läroverken.
För min del anser jag, att sättet för användandet af de qvarblifvande Medico Theo» logiske Stipendii-medlen borde öfverlämnäs åt Kongl. Maj:ts vishet , att efter vederbörande sakkunniges hörande deruti vidtaga tjenliga åt, gärder; men i händelse det pröfvas nödvändigt att närmare utstaka detta användande, anser jag äfven, att den så kallade Politia mtdica, eller kännedom om hvad som kan bidraga till hälsans bibehållande, till alla för densamma skadliga inflytelsers sflägsnande och farsoters förekommande och hämmande m. ni., utgör Den 7 Julii e, m. det ämne till hvars inhämtande blifvande
Frei ster skulle hädanefter roed mycken nytta begagna detta lilla understöd.
Uti mitt anförande till Kongl. SnndhetsCollegii Protocoll, i anledning af Kongl. Majtts nådiga skrifvelser om SundhetsCommittéers inrättande, har jag vidare sökt detaljera detta ämne och visa att alla sådana anstalter för den allmänna hälsovården böra stå i sammanhang och förening med eller tillhöra en och samma styrelse, som uti hvarje Församling äger att vaka öfver ordning, sedlighet och Laglydnad samt öfver de i moraliskt och ekonomiskt afseende ingångne eller ingående öfverenskommelsers fullgörande.
Då nu Pastor alltid är ordförande uti sådane styrelserellerså kallade KyrkoRåd, och alla tjenliga åtgärders vidtagande och verkställande så hufvudsakligen på honom beror, föijer det helt naturligt, att den kännedom blifvande
Prester i detta afseende kunna komma i tilli fälle att inhämta, skall för dem och det alimanna medföra mycken nytta.
N:o 3* Grefve Lövenhjelm, Carl Gu fl afl Höglofl.
StstsUtskottet har funnit sig befogadt att afstyrka ett föreslaget byte af Offi* cers Boställen och Indelningar vid Kongl. Lif— Regementets Husarer.
Öfvertygad om nyttan och nödvändigheten af det ifrågavarande utbytet, utbeder jag mig,* att fprj några ögon-c Beti 7 Julii e, rn, blick få fästa Höglofl.
Ridderskapet och Adeins uppmärksamhet på skälen till denna min öfvertygelse.
Ryttmästarens vid Arboga Esqvadron nu varande tvenne boställen, Beyby och Sarbecken, äro »f så svag beskaffenhet, att deras afkastning, tillsammanräknad med indelte lönen, knappast uppgår till 500 R:dr Banco, hvilket hvar och en, med mig, torde inse vara en till ändamålet otillräcklig lumma, Denna lön är ej allenast otillräcklig och ojemnförligt mindre än de öfrige Ryttmästarelänerne, men öfverstiges betydligt af nästan hvarje Lieutenants lön vid samma Regemente, dock med undantag af Lieutenantslönen vid Arboga Esqvadron, hvilken är den svagaste af Lieutenant# lönerne.
Af detta Ryttmästarens och Lieutenanfens vid Arboga Esqvadron vanlottande har handt, och kommer, så vida ej löneförbättring inträffar, allt framgent att hands, det Officerare under deras tjenstebana med ovilja emottaga dessa beställningar, och med begärlighet begagna tillfället af hvarje yppad vacance, för att derifrån ju förr ju hällre aflägsna sig.
Också räknar denna Esqvadron, sedan år 1816, nu i denna stund sin 5:te Ryttmästare och sin 5:te Lieutenant.
Med rättvisande af dessa 10 jndividuers nit och drift, hemställer jag likväl till hvar och tn sakkunnigs bedömande, om ett så tätt ombyte af Befäl kan vara annat ät» högst menligt för Konungens tjenst?
D*n j julii e, m.