Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då ett dylikt stadgande, som det önskade, således endast skulle komma att förorsaka tillverkaren kostnad, har Utskm icke dragit i betänkande att taga bort den föreskrift i detta hänseende som i den gamla författnm fanns.
Orsaken hvarföre mätning förut varit 41)1 D e u 4 Maj. bruklig, har väl icke varit att man önskade statistiska upgifter, ulan den, att man beräknade skatten efter pannerymden.
När denna pannerymd var bestämd, och äfven andra delar af redskapen voro till storlek och förhållanden sinsemellan bestämda i författnin så måste de mätas upp; men då sådana föreskrifter nu ej mera förefinnes, och då de statistiska upgifterne ej vinnas, kan jag icke finna någon grund hvarför denna mätning bör bibehållas.
Om emellertid R. o. Ad. skulle vara af annan tanka, anhåller jag dock att §§:ne måtte återremitteras och ej direkte afslås; jag tror för öfrigt att förslaget kommer att af de 3 öfriga Stånden bifallas, emedan det icke mötte något motstånd inom Utskin Efter härmed fulländad öfverläggning framställde Hr Gr. o. Landtm, att i fråga om 25, 26, 27 och 28 §§:ne blifvit yrkadt, dels bifall och dels återremiss å Utskins förslag, och dels af Hr Braunerhjelm, att jemväl redskap i större bränneri skall vara underkastad mätning och följaktligen ifrågavide j§§ må undergå de förändringar, som i följd deraf erfordrades, äfvensom att i 27 §:n 1 mom. i st. f. orden: »rör, afkylnings-redskap och mäskvärmare» måtte införas orden: »och rör samt öfriga tillbehör, som, enl. nästföljande § äro stämpling underkastade», och yttrade Hr Gr. o. Landtm, derjemte, att såvidt han under discussionen kunnat finna, andra förändringar, i händelse af bifall till Hr Braunerhjelms yrkande om upmätning jemväl af redskap i större bränneri, icke voro behöfliga än att dels i §:n 25 å andra raden i st. f. orden: »och stämplas, den enkla redskapen efter förulgången mätning» infördes: »upmälas och stämplas», dels i g: n 26 å sisla raden efter ordet: »granskningen» tillädes: »upmälningen», dels i §:n 27 å första raden uteslötos orden: »den enkla», samt dels i §n 28 uteslötos de tillagde orden: »då de till enkel redskap höra.»
De härefter först till bifall och sedan till återremiss å Utsk:ns i afseende på ifrågav:de §§ afgifna förslag, och sedermera till bifall å de i samma förslag af Hr Braunerhjelm föreslagna förändringar, framställde propos:ne besvarades med blandade Ja och Nej; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemställde om K. o. Ad. behagade bifalla Utslcns ifrågav:de förslag samt, sedan svaren härvid utfallit med starka
Den som bifaller Sammansatta Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utslcns förslag till förändrad redaktion af 25, 26, 27 och 28 §§:ne af Förordnm ang:de vilkoren för bränvins-tillverkning , röstar Ja; den det ej vili, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. de emot förenämnde förslag gjorda anmärkn:r föranleda till återremiss.
Den G Maj f. m. 495
Fortsättningen af förevide Betänkts pröfning blef uppå härefter af Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. upskjuten till nästa plenum.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Riddarh.- Utsk. inliomne Utlåttn: N:o 12, med förslag till gravering och inskriptioner å en medalj öfver framlidne Presidenten von Hartmansdorff; och N:o 13, i ani. af Frih.
Stjerstedts, August Wilhelm, motion om granskning af R. o. Ad:ns i Riddarh.Arkivet förvarade genealogiska tabeller.
Ad. åtskiljdes kl. | 11 om aftonen.
In fidem protocolIi Albert Munck.
Onsdagen den 6 Maj 1857.
Plenum kl. 10 f. m. Just. pleni-prot:t för d. sisth April f. m.
Hrr Bänkmäns lista vid val af 4 Elektorer efter N:o 55, Gr. Cronhjelm till Flostad, Fullm.
Gyldenstolpe, Anton Gabriel; N:o 260, Frih. von Saltza, Anton Philip Carl; N:o 293, Frih. Falkengren, Fullm.
Gr. Hamilton, Malcolm; och N:o 118, Hr Bagge af Berga, Fullm.
Hr Hägerflycht, Nils Henrik ; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 183, Frih. d’Albedyhl, Christer Henrik; N:n 327, Frih. af Wetterstedt, Fullm, Gr. Lewenhaupt, Erik August; N:o 1468, Hr Stedt, Fullm.
Palmstjerna, Carl Fredrik; N:o 2255, Hr af Pontin, Fullm.
Mörner, Carl, inlemnadt så lydande memorial: 496 Den 6 Maj f. m.
Då vigtiga tjensteangelägenheter påkalla min afresa från bufvudstaden, nödgas jag härmed afsäga mig det förtroende jag sedan Riksdagens början innehaft, att vara Bänkman och ledamot af Riddarh.Utsk., under anhållan att varda bibehållen vid min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall.
Frih. Beckfriis, Corfitz Augustin:
Med vördsam an hållan att varda bibehållen vid min riksdagsmannarätt, får jag afsäga mig min plats som ledamot i Bevilln.Utsk. Sedan R. o. Ad. äfven härtill lemnat sitt bifall, anmodade Hr Gr. o.
Hrr Elektorer att sammanträda till val af en ledamot i Bevilln.Utsk. efter Frih.
Beckfriis och en ledamot i Riddarh.Utsk. efter Gr. Mörner.
Landtm, tillkännagaf sedermera att, sedan genom dels förut och dels de i dag gjorda afsägelser samt dels derigenom att Frih.
Bennet, Carl Stephan, i dag återlemnat den riksdagsmannapollet han innehaft, åtskilliga ledigheter bland Bänkmännen upkommit, val i början af nästa plenum komme att företagas till utseende af Bänkmän inom l:sta Bänkm.Afdelnin efter N:o 60, Gr.
Mörner, Carl; inom 6:te Bänkm.Afdeln:n efter N:o 278, Frih.
Beckfriis, Corfitz Augustin; inom 7:de Bänkm.Afdeln:n efter N:o 354, Frih. Fock, Frans Wilh, Reinhold ; inom 10:de Bänkm.Afdelmn efter N:o 254, Hr Liljecrona, Fullm.
Gr. Posse, Arvid; inom 13:de Bänkm.Afdeln:n efter N:o 815, Hr Gripensköld, Fullm.
Gr. Lewenhaupt, Claes Magnus; samt inom 21 Bänkm.Afdelnrn efter N:o 1984, Hr Schutzercrantz, Fullm.
Bennet, Carl Stephan.
Fortsattes pröfningen af Sammansatta Be v i lin.-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utslcns Betänk.
N;0 2, ang:de vilkoren för bränvins-tillverkning; och förekommo nu Utslcns yttranden, ifråga om nedannämnde §§ af Förordn:n ang:de vilkoren för sådan tillverkning.
SS 29, 32, 34 (ny 33), 33 (34).
De af Utsk. i afseende på dessa §§ afgifne yttranden och förslag blefvo utan discussion bifallne. § 36 (33).
Efter upläsningen af Utsk:ns förslag till denna g lydelse, yttrade Hr Hjärne, Harald: Sedan R. o. Ad. i sednaste plenum beslutat, att Utsk:ns förslag till förändring af §:n 20 ej skulle antagas, utan att den gamla författn:ns föreskrifter i afseende å destilleringsrätten borde bibehållas, så är det här föreslagna 3:dje mom. alldeles öfverflödigt, hvarföre jag anhåller att den gamla författn:ns ordalydelse måtte i denna g bibehållas.
Fri h. I) o ii G
M aj f. m. 45(7 Frih. Raab, Adam Christian:
Jag ber att få erinra R. o. Ad. derom, att Ståndet vid behandlingen af 20 §:n beslöt, att bränvins destillering skulle få äga rum under 10 månader af året, då bränvins-tillverkning icke är tillåten, men ej under de 2 månader då bränvins-tillverkning bedrifves.
Häraf följer naturligtvis att destillerings-redskap skola vara förseglade just under de sistnämnde tvenne månaderne och att således en föreskrift derom bör i §:n inflyta.
Jag kan följaktligen ej instämma uti Hr Hjärnes begäran, utan anhåller att få afgifva förslag till den redaktion af §:n som jag anser densamma böra få.
I första mom. bör emellan den första och den andra meningen infogas en mellanmening af följande lydelse: »likaså den i 20 §:n omförmälta destilleringsredskap, under den tid destiHering förbuden är.»
Vid slutet af 2:dra mom. skulle följanda ord tilläggas: »Lag samma vare om destillerings-redskap då densamma icke är till begagnande angifven»; hvaremot det af Utsk:n föreslagna 3:dje mom. skulle utgå.
Jag ber Gr. af Ugglas fästa upmärksamhet på detta mitt förslag.
Enär Frih.
Raab bedt mig upmärksamma det förslag till <§:ns ordalydelse han afgifVit, får jag säga, att jag för min del ej har något att deremot anmärka.
Om jag rätt har upfattat Frih.
Raabs förslag, så innehöll det ett tillägg till den gamla §:n i afseende å destilerings-redskaps försegling.
Jag ber då att få fästa Frih.
Raabs upmärksamhet derpå, att sedan R. o. Ad. beslutat att tiden för distilleringsrättens utöfvande skulle blifva densamma som enl. den gamla §:n, så är ingen förändring deraf behöflig.
Denna § handlar om redskapens försegling och behöfver ej innehålla något om deras beskaffenhet.
I den gamla f§:ns 1 mom. säges, att all bränvinstillverknings-redskap skall vara förseglad under förbjuden tid samt att äfven distilieringsredskap under tillåten bränningstid skall vara förseglad; och detta är allt hvad som behöfves.
Jag anser således tillägget vara öfverflödigt och fortfar i min anhållan om bibehållandet af §:ns förra lydelse oförändrad.
Vid närmare skärskådande af den gamla §:ns innehåll har jag med nöje funnit, att den fortfarande kan begagnas, och instämmer således uti Hr Hjärnes derom gjorda yrkande.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm., enär, sedan Frih.
Raab afstått från sitt yrkande, endast å Utskms i afseende på ifrågav:de förslag var yrkadt afslag samt propos. till bifall å detsamma till följd af R. o. Ad:s förut fattade beslut ej kunde framställas, hemställde om R. o. Ad. afsloge Utskins förev:de förslag, blef denna propos. med Ja besvarad.
V H. 32 498 Den 6 Maj f. m. S 37 {36).
Den af Utslcn föreslagna redaktionen af denna § uplästes, hvarefter yttrades af Hr Hjärne:
Uti denna § har blifvit vidtagen en förändring, som jag för min del anser vara öfverflödig.
Utslcn hafva ansett, att det i nu gällande § förekommande stadgande, att redskap som finnes i tillverkarens verkstad, eller i hans vård, ej behöfver vara förseglad, skulle tarfva ett förtydligande, afseende det fall att redskapen befinnes under tillverkarens arbete uli bränneri eller å distilleringsslålle.
Jag har gjort mig underrättad, huruvida någon olika tillämpning af denna § ägt rum, och således gjort ett förtydligande deraf af nöden, men jag har ej fått någon upgift derom, att vederbörande upfattat ifrågav:de stadgande sålunda, att man ägt rätt att lägga beslag på en oförseglad redskap, under det att densamma i bränneri varit under kopparslagares arbete.
Det är väl möjligt att en sådan misstydning af <§ n ägt rum, men jag har åtminstone ej bort något sådant upgifvas.
Vid sådant förhållande och då jag hört många både bränvinstillverkare och kopparslagare förklara, att allmänna åklagare tolkat denna § på samma sätt som Utslcn anse den böra tolkas, tror iag det vara alldeles obehöfligt att nu förelaga en förändring i §:ns redaktion blott derföre att man befarar att den möjligen kan gifva anledn. till framtida missförstång.
Jag instämmer helt och hållet uti den af Ilr Braunerhjelm yttrade grundsats, alt man så litet som möjligt bör tumma på ekonomiska författn:r, och anhåller derföre att R. o.
Ad. behagade afslå den föreslagna redaktionsförändringen.
Det är icke nog dermed alt den här föreslagna förändringen är öfverflödig, ty den kan, hvad värre är, till och med blifva ganska farlig för hvar och en bränvinstillverkare, som låter sin redskap ändras eller repareras af kopparslagare i sjelfva bränneriet.
Det heter nemi. i sednare delen af 1 morn.:
»Innan ägaren tager vård om redskapen, skall han, derest densamma icke redan blifvit förseglad eller inom 8 dagar derefter får begagnas, redskapen till försegling anmäla.»
Denna ordalydelse innehåller en förändrad bestämmelse; ty i den motsvarande §:n i nu gällande Förordn. stadgas det, att »när redskapen derifrån — d. v. s. från tillverkarens verkstad — flyttas, skall innehafvaren, om han ej är berättigad att inom 8 dagar derefter densamma begagna, den till försegling anmäla.»
Det torde lätt hända, att en bränvinsbrännare ej iakttager den förändring i sjelfva innehållet af §:n som sålunda blifvit gjord, och följaktligen skulle det kunna hända att han, ehuru alldeles oskyldig, genom beslag förlorade sin redskap, derföre att han uraktlåtit att anmäla den till försegling innan handtverkaren slutat sitt arbete i bränneriet och rest ifrån stället.
Som det i allmänhet är högst vanskligt att förlita sig på handtverkares löften om arbetens fullbordande inom en viss tid, så blifver det äfven för redskapsägaren ganska svårt att på förhand veta timmen, då lian, till undvikande af beslag, skall anmäla redskapen vara färdig till försegling.
Om t. ex. handtverkaren skulle Den 6
Maj f. m. -lil 9 afresa om natten utan bränvinsbrännarens vetskap och således innan den sednare kunnat taga vård om redskapen, skulle han vara underkastad bela den ansvarspåföljd som ar bestämd för innebafvandei af oförseglad redskap.
Jag tror det vara högst olämpligt att i en författn. göra sådana förändringar, som kunna hafva till följd att näringsidkare ulan deras förvållande få vidkännas stora förluster, och derföre får äfven jag, på grund af detta ytterligare skäl, förena mig med IIr Hjärne och begära afslag å den föreslagna förändringen.
Jag får hemställa till de
Hrr som förordat bibehållande af den gamla §:ns ordalydelse, huruvida de finna densamma vara så tydlig och klar, att anledn. till missförstånd ej förefinnes.
I slutet af §:ns första mom. föreskrifves det, att när redskapen från handtverkares verkstad flyttas, skall innehafvaren den till försegling anmäla.
Ar det nu meningen att redskapen skall vara förseglad innan den flyttas från verkstaden, så att den ej får vara oförseglad under forslingen till ägaren, eller menas det att den skall förseglas först sedan den ankommit till bränneriet?
Tolkas §:n på förra sättet, så kan den af Frih.
Raab anmärkta omständigheten just inträffa, nemi. att en kopparslagare ej har redskapen färdig på ullofvad tid och att således den af ägaren anmälda förseglingen ej kan försiggå.
För att undanrödja möjligheten af en sådan tolkning och befria från besväret att göra anmälan om redskapens försegling förr än han fått den i sin vård, hafva Utsk:n föreslagit den nya ordalydelsen.
Under öfverläggningen inom Utsk:n härom, var det Hr ByråChefen för bränvinsärendena som fästade upmärksamheten vid föreskriftens otydlighet och anhöll att det måtte blifva bestämdt föreskrifvet, antingen att redskapen skall förseglas innan den föres från handtverkaren, eller ock att förseglingen skall äga rum först då redskapen kommit dess ägare tillhanda.
Ulsk:n delade ByråChefens åsigt, att meningen ej var fullkomligt klar och tydlig samt föreslogo derföre den förändrade lydelse förslaget innehåller.
Hr Adelborg, Anders Otto: Till hvad Gr. af Ugglas nu omnämnt ber jag att få tillägga, att det inom Utsk:n blifvit uplyst, att en rättegång blifvit väckt just till följd af denna §:s otydlighet.
Förhållandet var det, att en bonde som hämtat sin bränvinspanna från en kopparslagare i Christianstad, anhölls utanför tullen och pannan togs i beslag såsom varande oförseglad.
Utgången af saken lärer hafva blifvit den, att beslaget gillades och bonden dömdes till ansvar för innehafvande af oförseglad redskap.
Detta torde bevisa att §:n verkligen är otydlig och således bör undergå en redaktions-förändring.
Det är för mig en fullkomlig nyhet, att någon domstol kunnat tolka denna § på det sätt Hr Adelborg omnämnt.
Då jag emellertid hört det af honom upgifvas vill jag icke draga upgiftens riktighet i tvifvel, men jag måste förklara, att mig före - 600 Den 6
Maj f. m. faller §:ns otvetydiga mening vara den, att sedan bränvinstillverkaren fått sin redskap hemförd från handtverkaren skall han anmäla den till försegling, så vida han ej är berättigad att inom 8 dagar densamma begagna.
Sådan är den nu gäliande §:ns föreskrift, men denna föreskrift skulle, enl. den föreslagna förändringen, förvandlas till ett åliggande för redskapsägaren att anmäla redskapen till försegling innan den kommit ur handtverkarens händer, och det är denna bestämmelse som jag finner alldeles oriktig och olämplig.
Låtom oss antaga att en handtverkare, som fått updrag att uti ett bränneri laga eller ändra en redskap, efter fullgjordt arbete reser från stället utan att för redskapsägaren anmäla att redskapen är färdig.
I sådant fall kan det verkligen hända, att ägaren utan sitt förvållande gör sig skyldig till förseelse emot den nya författn:n och får derför plikta.
Derest den nuv:de §:n hehöfver förtydligas, bör det ske sålunda, att den nya ordalydelsen icke döljer en snara för bränvinstillverkaren och icke heller innehåller en otydlighet för åklagaren.
För att erhålla ett sådant förtydligande torde det vara bäst att återremittera §:n, och vill jag för min del icke motsätta mig en sådan åtgärd.
Den obetydliga förändring i sak som denna § undergått, afser icke någon strängare kontroll på bränneriägaren, utan i stället en strängare kontroll å bränneriägarens sida på kopparslagaren.
Enl. den gamla författn:n skulle en redskap förseglas så snart den kommit från kopparslagaren, såvida den ej inom 8 dagar skulle begagnas.
Jag vill nu i förbigående i korthet besvara Hr Adelborgs citation af den process han omnämnde.
Han uplyste ej, huruvida det under processen blef ådagalagt att redskapen kom direkte från kopparslagaren.
Jag betviflar att så varit förhållandet, ty det förefaller mig orimligt att en domstol har kunnat för innehafvande af oförseglad redskap fälla en person, som hemfört denna redskap direkte från kopparslagaren.
Med den föreslagna förändringen har man afsett, att kopparslagaren eller redskapstillverkaren skulle äga sig öppet att under en längre tid sysselsätta sig med redskapens reparation elier förändring i sjelfva bränneriet i st. f. i verkstaden.
Friheten är således på redskapsägarens och ej på kopparslagarens sida, och det är denna frihet man förskaffar honom derigenom att den gamla författnrn förändras så, att redskapen icke behöfver vara förseglad mera än 8 dagar före dess begagnande.
Jag föreställer mig att en sådan rättighet kan leda till ganska betänkliga missbruk.
Så kan t. ex. en bränvinstillverkare hemtaga en kopparslagaregesäll, uppehålla honom vid bränneriet i en månad eller flera veckor och under tiden, ifall lägligt tillfälle dertill erbjuder sig, begagna redskapen, som är oförseglad.
Det är för att förekomma ett sådant kringgående af författnrn, som jag anser den gamla författnrns stadgande i detta fall bör bibehållas, nemi. att en redskap ej får vara oförseglad mera än 8 dagar före bränningens början.
Denna tid är nödvändig för att iordningsätta mera komplicerade redskap och verkställa de förändringar dermed som kunna vara behöfliga, Den fi Maj f. m. 501 men att utsträcka friheten ännu längre anser jag vara orätt.
Jag anhåller således om afslag å förändringen och bibehållandet af den gamla §:ns ordalydelse.
Det är just för att få ett förtydligande af hvad som menas med orden : i tillverkarens vård, som förändringen blifvit vidtagen.
Enl. den gamla författn:n skulle redskapen ej behöfva vara förseglad så länge den befanns i kopparslagarens vård, men om rätta meningen af detta stadgande upkommo olika tankar.
Några ansågo, att redskapen var i kopparslagarens vård endast och allenast så länge han hade den under sitt arbete å verkstaden, hvaraf följde, att om kopparslagaren åtagit sig att transportera redskapen till dess ägare, så var redskapen så snart den kommit utom kopparslagarens dörr, ej längre i hans vård.
Denna tolkning har äfven gjort sig gällande hos en domstol på sätt jag förut uplyst.
Vid frågans behandling inom Utsk:n tog man visserligen äfven i betraktande de möjliga missbruk som kunde upkomma deraf, att en oförseglad redskap kunde under en längre tid förblifva i kopparslagarens vård, men man antog det vara temligen gifvet, att några missbruk ganska sällan kunde ifrågakomma på ett sådant ställe som en kopparslagares verkstad, der en ständig kontroll utöfvas af dem som besöka verkstaden.
Att åter försegla redskapen genast efter det den blifvit reparerad kan äfven medföra sina olägenheter, ty då man skall sätta in redskapen i bränneriet måste naturligtvis förseglingen skadas, och sedan den på detta sätt blifvit bruten, kan en åklagare komma och påstå att den blifvit bruten i oloflig afsigt och så kan en rättegång derom genast upstå.
För att förekomma allt detta har man förändrat §:n till dess här föreslagna lydelse.
Inom Utsk:n önskade man likväl att utsträcka tiden från 8 till 14 dagar, emedan om en redskap skall flyttas från en mera aflägsen ort så åtgår en längre tid än 8 dagar.
Utsk:ns förslag.
Jag ber att ännu en gång få fästa upmärk samheten derpå, att jag endast åsyftar att förekomma, att en snara för redskapsägaren inlägges i författningen för ett obetydligt förtydligandes skull.
Om man nu nödvändigt vill hafva en bestämd föreskrift derom, att redskapen skall vara förseglad innan den afskickas från kopparslagarens verkstad, så är ju saken hjelpt dermed, att man åiägger den sednare att anmäla redskapen till försegling.
Jag har icke framställt något annat yrkande än att §:n måtte återremitteras och jag fortfar i denna min anhållan, på det att Utsk:n må få tillfälle att öfverväga, huruvida jag har skäl för min mening eller icke. Gr. af Ugglas:
I afseende på ordet innan får jag nämna, att under discussionen om denna § i Utslcn åtskilliga ledamöter yrkade, att, i st. f. begagnandet af nyssnämnde ord, borde bestämmas en tid af 24 timmar efter det ägaren fått redskapen i sin 502 Den 6 Maj f. m. ■vård, hvarinom anmälan till försegling borde äga rum.
Jag medgifver gerna, att det fall Frih.
Raab påpekat, någon gång verkligen kan inträffa, och jag vill således ej motsätta mig en återremiss af §:n, men jag vill dock anmärka, att den utväg Frih.
Haab föreslagit, icke hjelper saken.
Den hjelper saken visserligen i det fall, att redskapen skall flyttas från kopparslagarens verkstad, men om han arbetar på redskepen uti bränneriet, kan man väl ej ålägga honom att göra anmälan om dess försegling, flästa sältet alt rätta saken, vore måhända det af mig nyss omnämnda, eller att man bestämde en viss tid, inom hvilken anmälan skulle ske, så att beslagaren ej genast kunde falla öfver redskaps-ägaren, om denne förbrutit sig emot ordet innan.
Om man fäster behörig upmärksam het vid redaktionen i den föreslagna §:n, skall man finna, att Utsk:n föreskrifvit något för redskaps-ägaren nära nog omöjligt.
Det heter nemi. att »innan ägaren tager vård om redskapen, skall han, derest densamma icke redan blifvit förseglad eller inom 8 dagar derefter får begagnas, redskapen till försegling anmäla hos den person i redskapsägarens hemort, hvilken har sig uppdraget att försegling verkställa.
Nu kan det hända, att en bränvinsbrännare begifver sig till en närmare eller fjermare belägen stad för att der köpa och sedermera hemföra en redskap.
Han tager då redskapen under sin vård i och med detsamma han afhemtar densamma, men i detta ögonblick är det för honom alldeles omöjligt att anmäla den till försegling hos vederbörande i hans hemort.
Föreskriften är således ögonskenligen alldeles orimlig.
Om en förändring i §:ns ordalydelse skall äga rum, måste den ske på ett bättre sätt, och jag får således förena mig med Frih.
Raab i yrkandet om §:ns återremitterande.
Efter först till bifall och sedan till afslag å Utsk:ns ifrågav:de förslag framställda propos:r, som besvarades med starka
Nej, blandade med Ja, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. ansåge de emot detta förslag gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss, och ropades härvid starka
Ja jemte några Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg
Ja hafva varit öfvervägande. S 38 (37.)
Efter upläsning af Utsk:ns förslag till redaktion af denna § blef detsamma af R. o.
Ad. bifallet. § i O (39.) Sedan Utsk:ns förslag till förändrad lydelse af denna § blifvit upläst, yttrade Hr Adelborg:
Då inom de sammansatta Utsk:n åtskilliga ledamöter af BondeSt. med mycken skärpa reserverat sig emot beslutet att tillstyrka förhöjning af bränvinsskatten till 60 öre per kanna, och tili stöd för deras åsigt om skattens bibehållande vid dess nuvar:de belopp, ibland annat, anfört, att en alltför hög be - 1) o ii G
M aj f. m. 503 skattning å varan skulle hafva till följd en i stor skala drifven insmugling deraf: anser jag mig böra begagna detta tillfälle för att, till gendrifvande af detta skäl, meddela några uplysningar från Gen.Tullstyrelsen, utvisande att insmuglingen af bränvin på vår vestra kust ej varit så stor, som man i allmänhet tyckes föreställa sig.
Men innan jag lemnar dessa mig benäget meddelade uplysningar, torde det tillåtas mig att göra en kort framställning rörande produktionen och utförseln af bränvin i Danmark, det land, hvarifrån insmugling af varan till Sverige hufvudsakligen bedrifves.
Bränvinsskatten i Danmark är beräknad efter mäskekarens rymd och utgör 64 sk. pr t:a, eller ungefär 4 sk. för hvarje pot tillverkadt 8-gr. bränvin.