Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Blifva slussarne öppnade vid Forshaga och Dejefors, så blir Munckforsen, sorn nu äges af Uddeholms bolag, troligtvis en nederlagsplals, nh. för ingen annan än Uddeholms bolag, af större spanmålspartier, hvarmed handel kan drifvas med Westerdalarne.
Hvem sorn kommer att draga fördel af denna handel, lemnar jag åt en hvar att sjelf förstå, då jag sagt att Munckforsen äges af Uddeholm.
Det är således sannolikt, att Westerdalarnes intresse blir ganska obetydligt, då det icke gerna låter tänka sig, att Uddeholms-bolaget, såsom spanmålsförsäljare vid Munckforsen, skall underlåta att s.ig tillgodo beräkna fraktkostnaden för spanmålens transport från Carlstad lill Munckforsen.
Försåldes spanmålen vid Munckforsen lill samina pris, som i Carlstad, så vore det åtminstone en besynnerlig afvikelse från den inverkan af eget intresse, som vid dylika tillfällen vanligtvis äger rum.
Sprengtporten har förklarat sig hafva svårt att fatta, hvarföre förhållandet under de sednare åren skulle hafva så betydligen förändrat sig, att dessa slussinrättningar nu icke skulle vara lika fördelaktiga för orten, som de fordom varit det, och han har dervid anfört exempel på ett onämndt bolag i Dalarne, som anset t tillvaron af en sjelfständig allmoge fördelaktigare, än af en icke sjelfständig.
Jag är icke i tillfälle att kunna bedomina hvad som utgjort motivet för det okända bolagets handlingssätt; men så mycket har jag haft tillfälle att betrakta handlingssättet hos Uddeholmska bolaget, att jag bet v i fia r, att det någonsin kommer att önska sjelfständighet hos sina underhafvande.
Då således det icke är den sjelfständiga allmogens uppkomst, utan brukspatronernes intresse, som genom företaget skulle befrämjas, så synes frågan helt simpelt reducera sig till denna: är det nyttigt att dessa allmänna medel öfverlemnas åt dessa personer?
Då får jag förklara, och jag gör det nu för första gången, att jag vet icke mer än ett enda skäl, som kunde föranleda R.
St. alt öfverlemna allmänna medel åt så förmögna och rika brukspatroner, hvilkas intresse nära nog ensamt derigenom skulle befordras, och detta enda skäl vore, att K.
M. redan en gång, d. v. s. för 15 år sedan, beviljat 100,000 rtdr till dessa företag; men, mine herrar! en så sen rättvisa, sorn nu skulle påkalla uppfyllandet af ett då gifvet, men sedermera återkaliadt löfte, Liefve endast chimerik.
Det bolag, som då fick och ansåg sig äga rättighet att begagna dessa medel, är nu helt och hållet skingradt.
De ledamöter, som då fingo tillsläppa sina 5 proc., kunna icke ens göra anspråk på att återfå sina tillkost.
Det intresse, som då utgjorde Uddeholms-bolagets andel uti företaget, har nu fått en sådan öfvervigt, att frågan numera icke är att bereda ett vanligt existerande bo - Den 27 Mars f. m. lags fördel, utan finga är om alt tillvägabringa bolag, som extentkra sig i oändlighet och till livad nian kallar status in slnlii.
Är (let sådana bolag, Hr af Wingård vili åstadkomma, så får jag beklaga det inflytande, lian vid deras bildande nu ytterligare fått, emedan de med skäl kunna kallas nntinationella bolag.
På dessa skal kan jag icke annat än afstyrka allt anslag till ifrflgavar. (örelag.
Boye har fästat mycken vigt vid railvägs-anläggningen vid Forshaga.
Detta ämne anser jag dock vara en så obetydlig sak för det allmänna, ehuru frågan är af stor vigt för ett visst handelsbolag i Götheborg, att det synes mig icke förtjena alt tagas i öfvervägande af R. o. Ad.
Hr von Hartmansdorff bar yrkat att R. o. Ad. skulle förena sig i PresteStis beslut.
Jag tror mig mycket väl förstå andemeningen häruti.
Då man nemi. finner, att summan icke kan räcka till för hegge slussarna, så kommer den ena att erhålla hela summan.
Om R. o. Ad. instämmer med PresteSt., så blir resultatet troligen sådant, alt en större summa varder beviljad, än som behöfs för den ena slussens ombyggnad; man får då sedel mera se hvad som blifver effecten deraf.
Detta har jag ansett mig höra antyda, på det R. o. Ad. må veta hvad det gör, i händelse Ståndet instämmer med Hr von Hartmansdorff.
Sedan jag nu tagit nogare kännedom 0111 PresteStts prot.utdr., finner jag mig förra gången hafva begått ett misstag om PresteStts beslut, itliy alt jag ansåg
Ståndet hafva beviljat 60,000 r:dr för den ena och 5o,ooo r:dr för den andra slussbyggnaden; men förhållandet är, att PresteSt. anvisat för slussanläggningarna vid Forshaga och Dejefors ett anslag af 60,000 rtdr, oberäknad! 4000 r;dr till jordersättningar, hvilket anslag kommer att tillfalla det utaf dessa företag, som först kan komma till stånd och af K.
M. pröfvas nyttigast och nödvändigast, dock att dessa anslag icke må utgå till högre belopp än 5o,ooo r:dr för Forshaga, men till fulla summan för Dejefors, så att, ifall slussanläggningen vid Forshaga kommer i åtnjutande af anslaget, blifva 10,000 r.tdr statsverket besparade.
Förhållandet är således, att den högsta summan, som lomme alt beviljas, i händelse PresteSt.-s beslut äfven bär antoges, vore 64,000 rtdr i stället för y5,ooo rtdr, som Utsk, föreslagil, och således 11,000 rtdr, mindre, än Ulsk. tillstyrkt.
Det kan blifva 21,000 rtdr derunder, i händelse K. M, gifver företräde åt Forshaga, för hvilken slussanläggning endast 5o,ooo rtdr äro förbehållna, jemte 4°°° ridr till jordersättningar.
Skälet, hvarför jag tillstyrker R. o. Ad. alt hellre bevilja den mindre summan, är det, att då K.
M. får använda denna summa odelad till ettdera företaget, så kan den ena slussen blifva fullbordad, hvaremot, om Utskis betänk, antages, enligt hvilket 75,000 rtdr skulle delas emellan hegge slussanläggningarna, lära de begge blifva ofullbor - Den 2?
IVfa r s f. m.
(Inde, enär summan otvifvelaktig! blefve otillräcklig för bada, Det är väl mera skäl att bevilja en mindre summa, med säkerhet att något varder fullbordndt, an alt bevilja mera penningar, med ovisshet om någondera slussen varder fulländad.
Jag tillstyrker derföre, alt R. o. Ad. malte biträda PrcsteSUs beslut, hvilket afven öTverensstämmer med den reservation Frih.
Fröfichs yttrande är det mig angeläget, att erinra R. o. Ad. derom, att jag alldeles icke talat om railvägs-intresset.
Jag hnr; blott framställt den sanningen, att eli sådant finnes, men jag har så mycket mindre kunnat hafva för afsigt alt talu derför, som jag aldrig kant detsamma förr, än jag nyss förut hörde det af Hr Edenhjelm omnämnas.
Jag är färdig alt tro hvad Gr.
Frölich säger, nemi. alt detta intresse är af intet värde; men jag ber om ursägt att jag icke på något vis går öfver till ett särdeles stort intresse för Uddeholms bolag.
Jag talar för intetdera intresset.
Jag trodde mig blott uppfylla min pligt såsom representant, då jag önskar, att, genom en af Regeringen föranstaltad åtgärd, de enskildta intressena må undanfalla från det allmänna intresset.
I öfrigt får jag förklara, alt jag för ingen del kan instämma uti Gr.
Frölichs yttrade klander mot den assosiationsanda lill bolags formerande, som Hr af Wingård ansåg gagnelig och böra befrämjas.
Jag anser det vara en axiomatisk sanning, att uti alla stora statsekonomiska företag medför flere enskildes förenade förmåga hastigare och kraftigare resultat, än om desse enskilde handla hvar för sig.
Jag tror, alt der ligger mycket berömvärdt, i åstadkommandet af sådana bolag, som Hr af Wingård önskar mätte äga rum; och, icke annat jag kunnat förstå, har den tanken äfven blifvit delad å andra sidan, då man yrkat, alt Uddeholms-bolaget och orten, som skall draga fördel af dessa slussanläggningar, alltför väl kunde sjelfva åstadkomma densamma.
Jag har icke något enskildt intresse uti saken.
Jag anhåller blott, att de enskilda frågorna malte skiljas från de allmänna, och jag slutar med den vördsamma anhållan, att då Hr Frih. o. Landtm, behagar gifva oss propos. till instämmande uti PresteStts beslut, dervid måtte utsättas villkoret af föregående undersökning, som utreder hvad det allmänna kan eller icke kan vinna af företaget.
Jag anhåller alt till besvarande få upptaga några punkter utaf den argumentation, som blifvit använd utaf en värd talare, hvilken i detta ämne mycket vidlyftigt yttrat sig.
Till en början drefs den satsen, alt det icke kunde blifva af intresse för allmogen i öfra Elfdalen, om dessa slussanläggningar ägde rum, emedan någon sjelfständig allmoge der icke skulle finnas.
Talaren måste dock medgifva, alt denna allmoge finnes, och då måste Den 27 Mars f. ni. 4.3 det vara en fördel för denna allmogp, att liafva något alt sälja, och att få sin vara så väl betald sorn möjligt.
Hvad allmogen egentligen bär att afsalia är kol; priset derå stiger naturligtvis i samina män, som bebofvet deraf ökas, och bebofvet ökas i samma mån, som bruken blifva flera; och bruksanläggningen tilltager, såsom redan af talare är visadt, i den mån jernets afsättning underlättas, hvilket åter beror på ett lättare och beqvämare transporIsätt, som slutligen befordras genom canaler och slussanläggningar.
Deraf följer således, ali, då kolprisets stegring är beroende af ett lättare eommunicationssätt, _allmogens fördel är förenad med anslag till befordrande af en lättare transport.
Jag får fästa B. o. Ad;s uppmärksamhet på den omständighet, alt, då kolpriset är så lågt, som 2^ r:dr stigen, en sådan betalning icke innefattar ersättning lör sjelfva kolen, utan blott för arbetskostnaden; och då måste det vara för Staten ett stort intresse, alt concurrens kan äga rum i dessa orter, lill uppdrifvande af kolpriset, emedan man dessförinnan icke kan påräkna någon skogshushållning.
Det måste således vara förenadt med ett verkligt stalsekonomiskt intresse att befrämja bruksanläggningen i de orter, der kolpriset är så lågt, som man hört det vara uti öfre Elfdalen.
Jag har icke kunnat uppfatta Prest<Sl:s beslut på samma sätt som Hr von Hartmansdorff, nemi. att resultatet deraf skulle blifva eli anslag af 64,000 r:dr.
Jag kan nemi. icke finna annat, än att der måste tilläggas 5o,ooo r:dr för den andra slussen, emedan beslutet ingalunda förbjuder begge slussarbetenas företaganda på en gång, och att icke begge kunna pröfvas vara lika nödiga att på en gång blifva företagna.
För mig kan det likväl vara likgiltigt, huru PresteSCs beslut bör förslås, emedan jag, på de grunder, som utaf Gr.
Frölich blifvit anförda, och hvilka för mig varit så bevisande, att jag till alla delar biträder dem, anhåller alt få instämma i Hr Grefvens begäran om afslag så val i ena som andra afseendet.
Jag hemställer till Husets ledamöter i allmänhet, och livar och isynnerhet, om man med godt samvete kan säga, att Gr.
Frölich blifvit vederlagd uti en enda punkt af hvad han anfört uti sin utförliga argumentation, till bevis för olämpligbeten att utaf allmänna medel anslå de ifrågaställa summorna till företag af sådan beskaffenhet, som de, hvilka nu utgöra föremål för öfverläggningen.
En annan värd talare bar sökt skildra till hvilken hög grad Statens inkomster skulle blifva förökade genom denna utväg för en lättad communication.
Jag kan icke fatta detta förhållande.
Jag kan icke förstå, att Uddeholms bolag skulle på R.
St:s ädelmod att bygga slussar och rensa upp deras farvatten hafva grundat utvidgningen af dess bruksrörelse med flera ioco:de skepp:d smide, utan annan beräkning af möjligheten för transport 4.1 Deri a; Mars f. m. af denna produetion till skeppningsorten, iin R.
Sirs beredvillighet alt bevilja ifråg.ivar. anslag.
Jag liar redan tinder discussionen tillkännagifvit, att jag i delta fall icke äger den sakkännedom, att jag derpå kan grunda mitt omdöme.
Jag mäste således fästa mig vid de upplysningar och underrättelser, som under discussionen blifvit af sakkunnige män meddelta.
Hvad jag har bestämdt gifvet för mig, är, alt frågan afser användande af folkets skattemedel.
Detta är det vissa, det bestämda af saken.
Om då tvifvel uppkommer bos mig i afseende på lämpligheten, nyttan och nödvändigheten af anslaget, så hemställer jag, örn jag bör tveka på hvilkendera sidan jag bör ställa mig, eller 0111 jag bör draga i betänkande alt afstyrka allmänna medels användande till ett sådant företag, som jag på intet vis finner vara af den egenskap, som fordras för att påkalla det allmännas bidrag.
Boye, om icke uti hans eget yttrande ligger ett ganska bestämdt uttaladt tvifvel i afseende på sjelfva sakens förhållande, då Hr Frilitn uttryckte den önskan, att såsom villkor för anslagets beviljande borde bestämmas nödvändigheten af en fullständig utredning och undersökning, i hvad mån företaget kan lända det allmänna till gagn.
Jag är alldeles af samma tanke som Frilirn, att en fullständig kännedom 0111 förhållandet saknas, och denna brist anför jag såsom ett ytterligare skäl, hvarföre jag för min del icke kan annat än afstyrka anslaget.
Jag kan icke, i likhet med Frih. Boye, bevilja anslag under förbehåll att undersökning måtte äga rum, emedan jag anser det vara R.
St:s ovillkorliga .rättighet att sjelfve pröfva i hvad mån resultatet af undersökningen föranleder anslagets beviljande.
Den siste värde talaren har mycket rätt deruti, att det är just af den orsak, lian uppgifvit, nemi. att jag icke vågar fullkomligen lemna mitt förlitande hvarken åt den ena eller andra sidan, sorn jag tillstyrkt undersökningen; men deremot kan jag icke instämma i slutet af hans yttrande.
St. skulle kunna, med bifall till anslaget, dervid fasta del villkor, att, ifall undersökningen skulle utfalla till öfvertygelse derom, att anslaget rätteligen blefve lemnadt till fördel för landet, det då må kunna af K.
M. för ändamålet disponeras, synnerligast som vi, i annat fall, förlorade tiden intill nästa riksdag; men jag anhåller att få meddela en upplysning, som jag nästan i delta ögonblick inhemtar, då jag fått tillfälle närmare läsa PresteSt:S prot.utdr.
Det är icke fasligen tydligt förfaltadt; men såsom jag förstår det, har PresteSt. anslagit 60,000 r;dr till det ena och 5o,ooo r:dr till det andra företaget, eller tillsammans 110,000 r:dr.
Jag nödgas förklara, att då jag verkligen är af den lanke, som från andra sidan är framställd, att Uddeholms bolag och öfrige ortens bruksägare, som draga största fördelen af D c n 27 Mars f. m. 4 >5 förelaget, alltför väl kunna bidraga dertill, sa vill jag icke gå längre än Utsk. gjort.
Jag begär derföre propos. lill bifall å Utsk:s tillstyrkan i denna punkt, med det villkor, alt undersökning kommer all föregå verkställigheten af slussanläggningen.
Hr von Hartmansdorff; Jag beklagar, att Frih.
Boye misstagit sig om innehållet af PresteSt:s beslut, och anhåller att prot.uldr. måtte ånyo blifva uppläst, på det R. o. Ad. må kunna öfvertyga sig derom, att det af PresteSt. beviljade anslaget verkligen är alternativt.
PresteSlrs beslut blef ånyo för R. o. Ad. uppläst.
Hr von Hartmansdorff har ovillkorligen rätt deruti, att enligt PresteShs åsigt, är det icke mer än 64,000 r.dr, som skulle komma ifråga; meri det är lika uppenbart, att ganska snart derefter, och aldrasist vid nästa riksdag, det andra företaget skulle få åtminstone det belopp, sorn StatsUtsk. tillstyrkt.
Så fattade jag äfven Gr.
Anckarsvärds mening, ehuru han måhända icke framställde sin åsigt så, att densamma på det sättet uppfattades af de vårda ledamöterna.
Det är på grund af denna uppfattning, som jag icke kan ingå på PresteSt:s beslut, emedan det i sjelfva verket ovillkorligen leder lill större anslag för i fråga var. företag, än StatsUtsk. ansett sig böra tillstyrka.
Efter upptagande af de olika förslag, som i ämnet blifvit afgifna, hemställde Hr Frih. o. Landtm, nu först, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i 2i:sta punkten.
Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad., för det i 2t;sta punkten upptagna ändamål, behagade besluta ett anslag af t 10,000 rtdr.
Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade för ändamålet anslå 64,000 rtdr, på sätt PresteSt. beslutat.
Upplästes lill justering och godkändes följande volertsproposition:
Den som, i afseende på 2i:sta punkten under hufvudrnbriken ”Vattencommunicalioner” i StatsUtskrs utlåt.
N:o 4J5 litt.
G fattar enahanda beslut som PresteSt., voterar ia; den det ej vill, voterar nej; 416 Den 27 Mars f. ra.
Vinner nej, afslår R. o. Ad. allt anslag för det uti ofvannämnda 21 punkt omtalade föremål.
Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 4r.
Fortsättningen af detta måls pröfning uppsköts till eftermiddagen. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. £ till 3 e. m. lii fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe.
Lördagen den 27 Mars 18/J r Plenum kl. 6 e. m. H. Ex.
Af samina anleda.
, som jag för ett år sedan bär höjde min röst och anhöll om R. o. Ad:s uppmärksamhet, får jag nu göra det för att anhålla om tillstånd att Riddarhussalen mätte få begagnas vid den concert, som
Långfredagen kommer att som vanligt uppföras för Frimurarebarnhusets räkning.
Sedan 1774 har detta varit vanligt, och jag tror mig således kunna hoppas, att R. o.
Ad. äfven nu täckes bevilja denna förmån fölen välgörenhets-stiftelse.
Uppå derefter framsläIld”propos. blef denna begäran af R. o. Ad. bifallen.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att K.
Academien för de fria konsterna inbjudit R. o. Ad. att med början af nästa vecka och intill
Påsk, under nu inträffande ledighet för studierna, taga academi-elevernes detta år uppvisade och till en del prisbelönade arbeten i skärskådande uti Academiens hus N:o 32 vid Fredsgatan, från kl. 11 till 2.
Äfven tillkännagaf Hr Frih. o. Landtm., att K.
Wettenskaps-academien alleinnat ett antal biljetter för dem af Ståndets ledamöter, som åstunda bevista firandet af Academiens högtidsdag den 3i dennes, och kunde dessa biljetter erhållas af Riddarhusfiscalen.
Upp - Den 27 Mars e. m. 4*7 Upplästes oell remitterades till Const.Ulsk. K.
M:s denna dag på förmiddagen ankomna nåd. propos. till R.
St. angtde ändring af 7 §:n uti den emellan Sverige och Norrige afslutade Riksact.
Gifven Stockholms slott den 17 Mars 1841.
Fortsattes pröfningen af StaIsTJtsk:s utlåt.
N;o 435 litt. C, i anledn. af erhållna ålerremisser af utlåt.
N:o 354 litt. C. 2 2 : d r a punkten.
Jag saknar visserligen den localkännedom, som skulle fordras för att grundligen afhandla moliverna för mitt afstyrknnde af detta anslag; men jag tror mig likväl veta tillräckligt för att begära R. o. Ad:s uppmärksamhet på huruvida det kan vara fullt ändamålsenligt att bifalla ett anslag till den föreslag na canalsträckningen.
Efter hvad jag tror mig veta — det är möjligt att jag misstagit mig, men jag tror dock förhållandet vara sådant — har under denna riksdag genom en deputation från orten blifvit hegardt, att, ifall något sådant anslag för att förena dessa sjöar skulle komma i fråga, det ingalunda måtte ske i den sträckning, som här blifvit föreslagen, utan tvertom att riktningen för en sådan canal måtte tagas åt Åmåls sidan.
Under så beskaffad! förhållande, skulle jag, intilldess jag genom discussionen kan blifva upplyst om ett misstag härutinnan, anse lämpligt att afslå detta anslag, åtminstone tills det kan blifva bättre utredt, huruvida det kan vara fullt ändamålsenligt eller icke.
På denna grund tager jag mig friheten begära Hr Frih. o.
Landtmls propos. till afslag å Utsk:s förslag i detta hänseende.
T det nyss upplästa betänk, står, sid. 36: ”hvaremot, genom anläggandet af en landsväg från Erren till det vattendrag, som redan står i förbindelse med sjön Lee, skulle komma att beredas fördelen af communication med nämnda sjö, utan större transportkostnad, än som troddes komma att äga rum för begagnandet afen canalled, omedelbart förenande sjöarne Wenern och Stora Lee, hvilken skulle erfordra ett stort antal slussar.”
I fall det skulle vara denna canal ledning, sorn Gr.
Anckarsvärd omnämnt, så synes Utsk:s betänk, redan hafva vederlagt den anmärkn. han framställde, hvarföre jag för min del tillstyrker bifall å Utskrs förslag.
Förhållandet är verkligen, att man tänkt sig olika sätt att åstadkomma förbindelse emellan de vidsträckta vattendrag, som finnas i Dahlsland och sträcka sig ända inom Norrska gränsen; det ena genom den s. k.
Errens canal, jemte en landsväg, och 22 H. 53 4i8 Den 27 Mars e. m. det andra genom beredande af direct sjöcommunication emellan Wenern och Stora Lee.
Det förra företaget upptogs i Storarnirals-embetets 3:dje afdelning tillen kostnad af 70.000 r:dr och ansågs så nyttigt att det tillstyrktes hos K.
M. att utföras, oaktadt ortens innevånare icke erbjudit sig att dertill bidraga med mera än något öfveV -Jtdel af kostnaden.
Utsk. har således ansett sig böra tillstyrka nu i fråga v a r. anslag, under förutsättning att orten borde bidraga med halfva kostnaden.
Kostnaden för det andra företaget kan jag icke nu bestämdt påminna mig, men jag tror mig icke misstaga mig, då jag säger att det uppgick till omkring 200.000 r:dr.
Skälet, hvarför Storarnirals-embetets 3:dje afdelning tillstyrkt det företag, sorn äfven Utsk. nu ansett sig böra företrädesvis tillstyrka, var hufvudsakligen den stora skilnaden i kostnaden, och alt ändamålet, örn också icke så fullständigt, som genom en direct sjöcommunication, likväl på ett för orten tillfredsställande sätt skulle vinnas derigenom att företaget utfördes så som detta förslag innehålJer.
Här förekom icke blott den omständigheten, att fördeJarne icke ansågos motvägde af den större kostnaden, ulan äfven den, att det ansågs alldeles omöjligt att åstadkomma en privat association, som ville utföra det större och kostsammare företaget, då deremot en privat association var bildad för det mindre kostsamma företaget, ehuru icke så stora enskildta bidrag blifvit utfästade, som ansetts böra leranäs.
Det är med ledning af dessa upplysningar, som Utsk. liar föreslagitR.
St. att bifalla denna summa af 35,000 r:di\, hvilken endast skiljer sig i så måtto frän Regeringens förslag, på sätt jag redan haft äran nämna, att då Storarniralsembetets 3:dje afdelning upptagit ortens bidrag till emellan ^tdel och ^:del, har Utsk. föreslagit detta bidrag till £ af kostnaden.
För öfrigt skulle jag visserligen tro, att jemförelsevis kanske detta företag må anses mindre v i g tigt, än det som R. o. Ad. i förmiddags afslog, och öfverlemnar jag således till Ståndet att sjelft iakttaga den consecjvens, som kan finnas böra iakttagas.
Jag förenar mig till alla delar med Hr von Hartmansdorff och Frih. Sprengtporten.
Detta företag är visserligen icke så vigtigt som det, hvilket bär i dag blef afslaget, men det är dock ett ganska vigtigt arbete för en fattig ort, som hädanefter får mycket flera transaetioner på Wenern, än den förut haft.
Nu går en stor del af ortens bruks- och skogseffecter till Norrige, hvaremot de genom denna canal kunde med mera fördel afsättas inom Sverige, och när kostnaden erlägges af ortens innevånare, så är den ifrågavar. summan icke särdeles stor för att vinna ett sådant ändamål.
Men hvad beträffar den fråga, som Gr.
Anckarsvärd omnämnde, alt här varit en deputation från Åmål, så känner jag den ganska val.
Det är en omöjlighet, Den 2j Mar» c. m, 4*9 efter min öfvertygelse, att komma till Stora Lee från Åmål.
Man skulle då öfver tvenne landthöjden, der man skulle slussa sig upp och ner, och der erforderlig vattentillgång ej finnes.
Det är en idee, som fallit stadsboerne in i Amål.
De äro rädde om sin stads fördelar, emedan rörelsen skulle komma att gå åt ett helt annat håll.
Detta är orsaken, hvarföre de önskat en sådan canalledning.
Den nu afUtsk. föreslagna canalen är visserligen icke så fullkomlig, att den icke kunde vara bättre om den gick genom Billingsforsen, men detta arbete skulle ej kunna fullbordas under en kostnad af flera hundratusen rrdr, och man kunde ej bilda någon association af enskilde, som ville deltaga i tillvögabrin— gandel af detta företag.
Den nu föreslagna canalen erfordrar deremot blott en enda sluss, ocb om sedan en macadamiserad väg anlägges upp till de vestra sjöarna, hvilken väg skulle utgöra en eller en och en half mil, så erhålles en ganska förmånlig transport af ortens varor.
Jag förenar mig med Ulsk., och önskar att dess förslag måtte bifallas.
Jag börjar med att gifva tillkänna, att jag icke sjelf har någon localkännedom i detta fall, men jag har varit i tillfälle att under riksdagen samtala härom ej allenast med personer, som hafva en ganska noga localkännedom, utan äfven med dem, som rest hit till Stockholm endast för att utverka beviljande af anslag för denna canal.