Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande förebråelsen, att StatsUtskottet ej befattat sig med det reglementariska af Motionen, så tror jag, att det forst blir, sedan StatsUtskottet kunnat anvisa medel till förslagets utförande, sorn det reglementariska kommer i fråga, och att det då tillhörer helt andra personer, än Ledamöterne i StatsUtskottet.
Grefve Posse s Arvid:
Jag kan ej instämma med Hr von Vegesach, att StatsUtskottet hort taga i betraktande äfven det reglementariska af hans motion.
Dertill kan StatsUtskottet ej äga nog detaljkännedom.
I hufvudsaken är jag ense med Grefve Brahe och Hr Hjerta; och till desse Herrars Önskan om återremiss får jag blott Den 3o Januarii. 385 tillägga, att jag önskat, det StatsUtskoltet närmare besvarat
Hr af Wingårds motion om användandet af räntan å det Capital, som af ArtilleriBefälet blifvit samladt för Stipendier åt ArtilleriOflicerare, hvilka ville resa utomlands för att utbilda sig i yrket, men som vid 1809 års Riksdag blifvit af StatsYerket öfvertaget.
StatsUtskottet bar, med hemtad anledning af Motionärens yttrande, svarat sig finna, att Mariebergs Artilleriskola lemnar ersättning för ifrågavarande fonds öfvergående till StatsCassan, men Utskottet har i det föregående äfven medgifvit nyttan af Militairers utbildning genom krigstjenst i främmande herrskap, fastän Mariebergs Artilleri-Skola är inrättad; och jag skulle derföre önska, att StatsUtskottet täcktes närmare yttra sig öfver och utreda ämnet för Hr af Wingårds motion.
Jag instämmer med Herr Grefve Brahe, med Motionairen sjelf och med alla de Herrar, hvilka talat för motionen, uti öfvertygelse om nyttan af hvad som är föreslagit, men tror att StatsUtskottet, i frågans närvarande skick, rätt behandlat densamma, så vidt det tillstyrkt afslag derå.
I anledning af Herr von Vegesachs yttrande, all de till verkställighet af bans 10 II. 25 386 Den 3o Januarii. förslag nödvändige model kunde anvisas på alla Hufvudtitlarnes besparingar, får jag erinra, att detta är rakt grundlagsvidrigt, enär Regeringsformen förbjuder, att Hufvudtitlarnes Anslagssummor
Få ryckas ifrån visse bestridda föremåb Alt Hufvudtitlarnes besj>aringar dessutom flitigt blifvit använde till utgifter, åt hvilka Ständerne ej kunnat anvisa medel, derpå hafva vi exempel i kostbara Cassernbyggnader m. m.
Desse måste alltså ansetts nödvändigare, än de som nu önskas för Militairers bildande utom lands.
Jag tror, att man således ej bör gå Styrelsen i förväg, till dess den inser nödvändigheten af den projecterade Militairbildningen framför de föremål, hvartill besparingarne nu understundom användas.
Äfven skulle jag tro* att om något skall påkostas i och för Militairers utländska resor, dermed bör förknippas vilkoret alt aflemna berättelser öfver hvad de sett och lärt, till allmänhetens upplysning.
Ehuru jag således i det bela instämmer uti det resultat, hvartill StatsUtskottet kommit, vill jag dock ej bestrida återremiss, för att icke beröfva dem, som äro af motsatt öfvertygelse med mig, hoppet att StatsUtskottet kan påfinna medel till de föreslagne ulgifterne, hvilket jag likväl högeligen betviflar.
Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelm j Carl Axel:
Då detta ärende förra Den 3o Januarii. 387 gängen förevar, hade jag äran fästa uppmärksamhet på nyttan alt hilda Officerare i utländska Arméer.
Jag vill nu hlott styrka detta mitt anförande med åberopandet af den tid, då Sverige hade lyckan att i Frankrike hafva ett Regemente under namn af Royal Suéde, der många distinguerade Officerare och Härförare till fäderneslandets nytta bildades.
Jag är öfvertygad, att inom detta hus icke finnes någon, som bestrider nyttan för oss att hafva Officerare i främmande tjenst till utbildning i krigsyrket; blott om möjligheten att tillvägabringa, och sättet att utföra denna nyttiga anstalt, kunna meningarne vara delade.
Jag förenar mig i hufvudsaken med Herr Grefve Brahe.
I anledning af hvad Hr Hjerta yttrat emot besparingarnes användande till de för förslagets verkställande nödige utgifter, anser jag dem så mycket mindre dertill kunna begagnas, som besparingarne på 3.-dje
Hufvudtiteln äro vida under de på samma titel befintliga verkliga brister; och med Friherre Anckarswärd delar jag den öfvertygelse, att det innefattar en bestämd inconsequence att, som Herr Hjerta föreslagit, påräkna bestämda utgifters utgående af en till oförutsedda behof anslagen summa.
Hvad Grefve von Schwerin anfört om omöjligheten att påräkna någon betydlig besparing af 3:dje Hufvudtitelns anslagssumma, kan icke vederläggas; men om återremiss å 2-5* 388 Den 3o Januari:.
Utlåtandet beviljas, och StatsUtskottet ej med större skyndsamhet, än saken erfordrar, behandlar ärendet, hoppas jag det nog skall finna tillgångar till medel för ändamålets vinnande.
Jag förenar mig alltså i anhållan om återremiss.
Det tillhör ej mig att ingå i undersökning om nyttan och nödvändigheten af ifrågavarande förslag; men den anmärkning tror jag stå fast, att i alla Embetsmanna-grenar utvidgade kunskaper äro af väsendtlig fördel.
Jag har icke kunnat förena mig med det här förut gjorde yrkande, att StatsUtskottet skulle styckevis inkomma med Allmänna StatsRegleringen; jag har förklarat mig anse en sådan delning af detta ämne vara stridande emot Grundlagen.
Deremot tror jag, att denna fråga, såsom icke ingående i allmänna StatsAnslagen, kunnat hvila hos Utskottet, till dess Utskottet, gehom noggranna undersökningar, och jämnförelse af inkomster med utgifter, funnit, om hvad nu sökes, kan hänvisas på de gamla anslagen, eller nya summor dertill äro att tillgå.
Jag hade äfven önskat mera öfverensstämmelse i StatsUtskottets premisser och resultat.
StatsUtskottet har nemligen gillat principen och ansett saken nyttig, men ej kunnat finna utvägar till dess verkställande.
Jag önskade, att man ginge mera öppet tillväga, och om man funne ett förslag De n 3o Januari i. nyttigt, uttänkte medel till dess verkställande, eller ock afslog det.
Äfven jag förenar mig alltså uti anhållan om återremiss af Utlåtandet.
Till endel förekommen af Herr Tham i hvad jag ämnat yttra, får jag blott tillägga, alt dä denna motion af Herr Vegesach väcktes, understödde jag densamma af skäl, sorn då anfördes, men trodde likväl, att det reglementariska endast borde bero af Kongl.
Maj:ts godtfinnande, äfvensom att den föreslagne summan kunde nedsättas.
Jag förblifver ännu af samma tanka, och anser, att, vid en återremiss, det ingalunda bör uppdragas åt, eller tillkomma , Utskottet att afhandla det Reglementariska af projectet.
Lika med Hr Tham tror jag, att då StatsUtskottet funnit sjelfva saken böra medföra en obestridlig nytta, hade
Utskottet bordt kunna för densammas befrämjande föreslå en viss summa, oberoende af någon besparing å 3:dje Hufvudtileln.
För öfrigt instämmer jag till alla delar uti det yttrande, Herr Grefve Brahe i detta ämne afgifvit.
Då jag förenar mig med de Herrar,hvilka inse nyttan af, att unga Militärer blifva bekante med främmande länders inrättningar, rörande Krigsväsendet, 3go Den 3o J a n u a r i i. anser jag mig likväl, i afseende på hvad en värd Ledamot yttrat, att ändamålet dermed vore, att de genom beskrifningars eller berättelsers framläggande borde visa hvad de inhemtat ocb uträttat, böra upplysa, att jag har mig bekant, det en ung Mililair, sorn på Statens bekostnad reste utrikes, hade sig ålagdt att i vissa ämnen afgifva detaljerad berättelse; att han äfven fullgjorde detta, beträffande Militaire-inröttningen i en främmande Stat, samt att bans efterlemnade papper visa, det han kunnat uppsätta och aflemna en lika fullständig underrättelse, angående en militair-verkstad uti det land lian besökt, om icke en förtidig död slutat hans dagar.
Jag tror detta visa, att Regeringen icke uraktlåtit något, hvarken i afseende på föreskrifter till vinnande af ändamålet, eller val af personen , då den kunnat bekosta någon militairs vistande i främmande länder.
Jag vill ej längre upptaga Ridderskapets och Adelns tid, utan blott anmärka emot de Talare, som trott att StatsUtskottet icke borde ingå i det reg •
O O lementariska af ämnet, att, då hela frågan slutligen kommer att såsom ett önskningsmål underställas Kongl. Majit, det vore väl, om Ständerne behagade fästa något afseende på detaljerne af mitt förslag, och om dessa sedan öfverlemnades till Konungen, att å dem göra det afseende de kunde förtjena.
Den 3o Januarii.
Friherre Anckar swärd: Af Herr G re fYe von Plåtens yttrande kunde det synas, som jag haft för afsigt a^t förebrå Styrelsen någon uraktlåtenhet i detta hänseende.
Sådan har likväl aldrig min mening varit.
Att jag ej har kännedom om aflidne unga Militairers efterlcmnade papper, mätte ej kunna läggas mig till last; och i officiel väg har, mig veterligen, ingen berättelse öfver militaira forskningar utomlands på Statens bekostnad blifvit meddelad.
Jag har endast påstått, att planen för de ifrågaställde Militair-resorna hör uppgöras af Styrelsen, som ensam är i tillfälle att bestämma de önskade föremålen, och att uppgifva dem efter den erfarenhet, som vunnits af i saken gjorda försök; och till sådana försök förmodar jag att tillgångar af de vanliga anslagen ej målte saknas, om man allvarligen är öfvertygad om nyttan deraf, framför andra möjligen mindre nödiga anstalter.
Vid besvarande af hvad Herr von Vegesach sist anfört, behöfver jag endast att förena mig med Grefve von Schwerin.
Jag kan aldrig finna, att det tillhör SlutsUtkottets bestämmelse, att ingå idet reglementariska af saken, utan att sådant blir Kongl. Maj:ts omsorg, sedan medel blifvit anslague.
I anledning af Friherre Anckarswärds yttrande får jag upplysa, att jag re - Den 3o Januari i. dan skulle omnämnt den unge Militair, som genom sina resor i Tyskland på Statens bekostnad och do resultater, som deraf dels visat sig, dels med full anledning kunde hoppas, lofvade att blifva en heder för fäderneslandet, om jag icke af hålli ts derifrån af skyldig skonsamhet, att icke upprifva de sår, som hans förtidiga död orsakat hans här ibland oss varande
Far, en af de aktningsvärdaste Ledamöter af detta Hus.
Att de berättelser och förslag, hvarmed denne och andre Militaire resande inkommit lill Styrelsen, icke kungjordts för allmänheten , härrör deraf, att sådant icke tillkommer allmänheten alt känna.
Utan att nämna personer, kan jag, till bevis att Regeringen icke försummat något, som med inskränkta tillgångar varit möjligt, för att dana skicklige Officerare, åberopa en af flottan, som nyligen, med utmärkt heder och gagn för sitt fädernesland, berest England och Frankrike.
Hans Exeellence Herr Grefve von Platen:
I anledning af Friherre Anckarswärds sista yttrande, ber jag blott få anmärka, det ett så hård t ord, som förebråelse, visserligen icke undfallit mig.
Jag har aldrig velat såra någon , och om jag skulle öfverskrida foglighetens gräns, skall jag blifva den första alt erkänna min förseelse.
Då Frih enen nämude, alt försök, till utrönande af den nytta de föreslagne Militairre - Den 3o Ja n ua r i i, 393 sonia kunde medföra, borde föregå anslagen dertill, trodde jag mig böra anföra livad jag visste i detta afseende redan vara tillgjordt å Regeringens sida; och jag är öfver ty gad, att Ridderskapet och Adeln icke misskänner mitt ändamål, då jag upplyst, livad min salige son i denna väg uträttat.
Utom flera andra på Statens bekostnad verkställde Militairresor, bar nyligen en, till stor fördel för skeppsbyggeriet, ägt rum.
Vi sakna således ej försök, oell hafva skäl att vara nöjda med utgången deraf.
I öfrigt tror jag, att det reglementariska belt oell ballet tillhörer Regeringen att bestämma, och kan ej inse, hvad fördel, men väl hvad skada, allmängörandet af berättelser om uti försvarsverket rörande ämnen anställde forskningar skulle åstadkomma.
Slutligen får jag förklara, att det ifrågavarande anslaget synes böra kunna stå i förening med Statsregleringen i allmänhet.
Herr Rosenqvist , Fredrik Leonhard, bade iulemnat följande, som upplästes: Emot StatsUtskottels Utlåtande, i fråga om stipendiers inrättande för Arméens Oflicerare till bevistande af krig utrikes, får jag göra följande anmärkningar:
Ulan att ingå i någon egentlig detail om bchofvet och nyttan deraf, att Svenska Oflicerare besöka främmande länder för att lära sig krigskonsten, tillåter jag mig hän - 3g4 Den 3o Januari t visa så väl lill äldre sorn sednare tiders krigshändelser, lt v i ^ k ^ vitsorda, alt svensk a ine, långt ifrår^ 3tf af andra Nationer behöfva lära, tvärtom sjelfva både kunnat och kunna lenina undervisning örn deri största fullkomlighet i omförraälde blodiga konst.
Jag skulle således nästan vilja anse såsom en förödmjukelse för mine Landsmän, om de skulle utomlands betala penningar för det, sorn de i behofvets stund kunna inomlands lära för intet, så snarf en fiende vågar ofreda våra gränsor.
Hvad åfer Statsbidraget till resorne beträffar, så har Utskottet väl icke kunnat tillstyrka, alt anslag dertill uppföres å Stat_, men dock föreslagit, att af Tredje Ilufvudtitelns Besparingar nödige medel kunde lemnäs.
Månne ej en sparad penning är att anse, som en för Staten förtjent penning?
Och månne ej alla besparingar, så väl å Tredje, som å alla andra Hufvudtitlar, slutligen kunna blifva en fond, genom hvilken åtminstone någon gång den sällsynta händelse kunde inträffa, att lindring eller nedsättning i allmänhetens tryckande bevillning och bördor blefve möjlig?
Jag tror, att sparsamhet och hushållning, synnerligost med allmänna medel, är i vårt fattiga land af högsta behof; Och då jag således, för min del, ej kan gilla Utskottets förslag om anvisning på 3:dje Hufvud-litelns besparingar, anhåller jag vördsamt om ålerremiss af Utlåtandet.
Då denna sak vid slutliga afgörande!; ännu en gång kominer under öfverläggning, anser jag det vara öfverflödigt, att nu vidare yttra mig derom, men vill dock i Protocoilet hafva antecknadt, att jag ej instämmer i Grefyarne von Flåtens och Löwenhjelms åsigter, att allmänheten ej hör få del af de kunskaper och upplysningar, som på Statens eller det allmännas bekostnad inhämtas.
Utan att vilja ingå i sjelfva ämnet för denna discussion, anhåller jag blott att få fästa uppmärksamheten på ett yttrande af Friherre Anckarswärd.
Fri perren har nemligen sagt, att Ständerne ej höra gå Styrelsen i förväg med förslag, som det egentligen tillhör Styrelsen att upprätta, och att afseende å ifrågavarande motion således icke borde fästas.
För min del tror jag, att ehuru Styrelsen visserligen bör i främsta rummet fästa uppmärksamheten på allt, som har sammanhang med Rikets försvar, kan man dock icke förbigå hvad enskilte Motionairer i detta afseende framställa till öfverläggning för Rikets Ständer.
Det har förundrat mig, att af Friherre Anckarswärd höra ett sådant påstående, och jag hemställer till honom sjelf, om han varit af samma mening, då han väckte sin motion om Rikets försvarsanstalter, och om han således med flit framkommit med ett förslag, 306 Den 3o Januarii. hvarå lian ville, att afseende icke skulle göras.
I anledning af Grefve Gyldenstolpes yttrande, får jag förklara, att jag aldrig ämnat bestrida enskilte Representanters rätt att framkomma med förslag i hvilket ämne sorn hälst, men att jag trott och tror behofvet af ifrågavarande förslag bäst kunna pröfvas af Styrelsen, samt alt Representanterne hafva vida vigtigare åligganden att uppfylla dels i uttänkandet af medel till de angelägnaste behofven, på det för landet minst känbara sätt, dels i sträfvandet efter besparingar uti Skattebördorna.
Uppå derefter af flans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återförvisa.
Föredrogs ånyo StatsUtskottets den ro dennes under N:o 30 afgifne, och den 21 derpåföljde på bordet lagde, Utlåtande, angående sökt befrielse för FärjemansBolaget i Helsingborg från stämpladt papper på deras Båtpass.
Jag anser mig skyldig att gifva tillkänna, det den del af Den 3o J a n u a r i i. 397 Motionen, som rörer BevillningsUtskottet, redan på Afdelningen derinom blifvit afgjord, och jemte ChartaeSigillatiE-Förordningen, till Utskottet öfverlemnad.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition lill bifall af Stats-Utskottets förevarande Utlåtande, hvilken proposition med Ja besvarades.
Föredrogos ånyo och gillades följande StatsUtskottets den io dennes afgifne, och den 21 derpå följde på bordet legde, Utlåtanden: N:o 21.
Rörande Gustaf Hjortbergs och aflidne Lagmannen Aspelins eflerlemnade Enkas, född Hjortberg, hos Herrar Fullmäktige i RiksgäldsContoiret gjorde ansökning om förnyelse af tvenne så kallade Trollhätte Slussverks Lottsedlar.
Dumraths till Utskottet ställde ansökning om bestämmande af en viss tid, lefler hvars förlopp den, uti Sökandens här i Stockholm belägne fasta egendom, RiksgäldsContoiret beviljade inteckning, lill säkerhet för meddelad förnyelse af en förkommen af nämnde Contoir på Vex.elBanken utgifven Assignation, mätte till all kraft och verkan upphöra. 398 Den 3o Januarii.
N:o a3.
Rörande tryckningen af RiksStåndens Prolocoll vid innevarande Riksdag oell Bihanget dertill, försäljningspriset samt de medel, utaf hvilka tryckningskosthaderne skola bestridas.
Föredrogs ånyo StatsTJtskottets den 10 dennes under N:o 24 afgifne, och den 21 derpå följde på bordet lagde Utlåtande om nedsättning i priset förde exemplar af BondeStåndets tfyekta Protocoll vid innevarande Riksmöte, å hvilka Ståndets Medlemtnar utfästat sig att prenumerera.
Herr Crusenstolpej Magnlis jacob:
Jag hemställer om det icke vore skaij alt detta Utlåtande linge hvila, till dess BondeStåndet derom fattat definitift beslut.
BondeStåndet har först beslutat, att hvarje af dess Ledamöter skulle köpa ett exemplar af Ståndets Protocoller, och sedan supplicando hemställt om prisets nedsättande å inköpskostnaden.
Jag har visst ej emot, om Ståndet låter dervid bero; men jag hemställer, i fall det erbjöds Ridderskapet och Adeln, att för f af tryckningskostnaden inköpa sina Protocoller, om| af Ståndet, Talarne sjelfve deribland inberäknade, skulle vilja underkasta sig ett sådant onus; och om man ej således bör fästa allt möjligt afseende på hvad BondeStåndet härutinnan kan önska?
Den 3o Jan tiar i i. 399 Grefve von Schwerin^ Fredrik Jlogislaus:
Jag vill blott upplysa, att BondeStåndet ej vidtagit annat beslut i detta ämne, än som innefattas i dess af StatsUlskottet tillstyrkta begäran.
Det har ej varit min mening, att BondéStåndet skulle ändra sitt en gång fattade beslut, men att, om det önskade ytterligare nedsättning; i priset å sina ProtoColIer, sådant måtte beviljas.
Jag anhåller derföre ånyo, att detta mål må hvila, intill dess BondeStåndet deruti fattat sitt beslut.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade* att då flere Ledamöter begärt, att StatsUtsköttets ifrågavarande
Utlåtande måtte ytterligare hvila på bordet, kommc detsamma ock att, jemlikt 4.9 §•
Företogs till pröfning StatsUtsköttets den io dennes under N:o 25 afgifne, och den 21 derpå följde på bordet lagde, Ut-' låtande rörande Tryckningen af Hedervärda BondeStåndets
Protocoil vid innevarande Riksmöte, samt deras allefverering till RiksgäldsContoiret.
Den 3o Januari!.
Underteknad RiddarhusSecreterare :
Jag anhåller vördsamt, att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att StatsUtskottet uti förevarande Utlåtande för aflevereringen af RiksStåndens Protocoll vid innevarande Riksdag till RiksgäldsContoiret stadgat samma ordning, som vid 1817 och 1818 årens Riksdag blifvit af Rikets Ständer fastställd, eller att berörde afleverering icke finge komma i fråga, förr än tryckningen af Protocollen blifvit fulländad, och completta häftade exemplar kunde till RiksgäldsContoiret aflemnas.
Icke allenast BondeStåndet har, såsom uti Utlåtandet omförmäles, beslutat, att Ståndets Secreterare skulle anses hafva fullgjort sitt åliggande i afseende på befattningen med tryckta upplagan af Ståndets Protocoll, då han, i den mån tryckningen fortgått, låtit aflemna hela Uplagan till den tjensteman i RiksgäldsContoiret, som hittills ombesörjt utdelning och försäljning af de vid Riksdagarnes slut Öfverblifne exemplar af Uplagan.
Högloflige Ridderskapet och Adeln har, i afseende å aflevereringen af Ridderskapets och Adelns Protocoll vid denna Riksdag, den 1 sistlidne December fattat enahanda beslut; och Högvördige PresteStåndet har, hvad angår aflevereringen af nämnde Stånds Protocoll, stadgat detsamma.
Enär betalningen för tryckningen af RiksStåndens
Protocoll numera kommer att utgå från Riks- • gälds - Den 3o J a n u n r i i. gäldsContoiret, dit exemplaren slutcligen i allt fall böra aflemnas, synes det äfven vara högst lämpeligt, att en Tjensteman derstädes erhåller det uppdrag, att, iden mån tryckningen af samma Protocoll fortgår, emottaga och vårda Upplagan, samt densammas försäljning och utdelning sedermera ombesörja.
De olägenheter, som skulle uppkomma, i händelse Piidderskapets och Adelns Protocoll höra å Riddarhuset förvaras, intill dess hela upplagan blifvit färdigtryckt och häftad, äro ganska betydliga.
Dels saknas å Riddarhuset nödigt utrymme för förvarandet af Ridderskapets och Adelns tryckta Protocoll, hvilka vanligen till arktalet öfverstiga de öfrige 3:ne RiksStåndens Protocoll tillsammanstagne, samt vid sistförflutne
Riksdag uppgingo till 104.0 tryckta ark; dels medgifva RiddarhusCanzliqts, under Riksdagens lopp, vanliga mångfaldiga och trägna göromål icke, att behörigen genomräkna och dymedelst controllera de från Boktryckarne tid efter annan aflemnade serslulta packor af tryckta exemplar, hvarigenom ofta ansvar och äfventyr för RiddarhusCanzliet oundvikligen måste uppstå.
Jag hemställer således, att Ridderskapet och Adeln täcktes anmoda StatsUlskottet, att i denna omständighet jämka Utlåtandet, till närmare öfverensstämmelse med de af mig omförmälte 3:ne RiksStånds derom redqp fattade Beslut; och torde i sam10 It. 26 Den 3o Januari!. manhang härmed, den Tjensteman i RiksgäldsContoiret, som varder utsedd att emottaga upplagan af Ridderskapets och Adelns Protocoll, jemväl böra få sig uppdragit, att, i likhet med hvad i afseende å Bihanget redan lärer vara förordnadt, föranstalta om prenumeration på Ridderskapets och Adelns Protocoll, samt öfver försäljningen i Boklådorne hafva vederbörlig uppsigt.
I anledning af hvad jag nu haft äran yttra, torde Ridderskapet och Adeln finna nödigt, att ifrågavarande Utlåtande till StatsUtskottet återremitteras.
Jag anser mig så mycket häldre böra instämma i Herr RiddarhusSecreterarens framställning, som jag, i egenskap af tjensteman vid Riddarhuset, kan upplysa, att, sedan deså kallade SeeretaUtskottsrummen äro upplåtne åt BevillningsUtskottet, finnes i Riddarhuset intet utrymme till förvarandet af de tryckte Protocolls-exemplaren, och alt, om deras emottagande härstädes det oaktadt förordnades, ett verkligt äfventyr för RiddarhusSecreteraren och Canzli-betjeningen derigenom skulle uppstå.
Uppå derefter af Hans ExceUence Herr Grefven och ' Landt Marskalken gjord Proposition, blef StatsUtskottets Utlåtande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återförvisadt.
Den 3o Januari!. 4o3 Föredrogs å nyo StatsUtskottets dea 16 dennes under N:o 26 aflåtne och den 2i derpåföljde på bordet lagde, Memorial, innefattande anmälan, att någre, i afseende å Statsregleringen, i RiksStånden gjorde Motioner och afgifne Anföranden ännu icke till Utskottet ankommit.
Grefve von SchwerinFredrik Bogislaus:
Detta Memorial ar dateradt den 16 i denna månad och afgick äfven samma dag från StalsUlskottet.
Nu hafva tvenne veckor från den tiden förflutit, och samma förhållande som då existerar icke mera.
Memorialet påkallar alltså ingen annan åtgärd, än att läggas till handlingarne, hvarom jag får gora hemställan.
Mar skalken tillkännagaf, att, enligt hvad RiddarhusSecreteraren hos Hans Excellence anmält, alla inom Ridderskapet och Adeln väckte samt till StatsUtskottet remitterade Motioner redan blifvit, dels före, dels å den 16 dennes, till StatsUtskottet aflemnade; hvadan Hans Excellence föreslog, att Utskottets ifrågavarande Memorial måtte läggas till handlingarne.
Föredrogos å nyo och biföllos följande StatsUtskottets den 16 dennes afgifne, och 26* I 4o4 Den 3o Jann a ri i. den 21 derpuföljde på bordet lagde, Utlåtanden : N:o 27.
Angående anslag af medel för fullbordandet af en Vatten-aflopps-trumma i Landskrona Stad.
Angående af Herr Öfversten Carl Silfverskjöld ytterligare sökt ersättning för accord m. m.