Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Hjerta j Guftaf; Att vår gamla..Nämnd ursprungligen delat den vanligt naturen af våra gamla Domstolar, att vara en Jury, kan ej disputeras
Man igenkänner så många och tydeliga spår deraf, dels deruti att Nämnden, om den är enig, kan öfverrösta Domaren, dels deruti att Domstolen borde sluta sina dörrar, då den fattar sitt beslut, fastän det i sednare tider, endast vid få mål, behöfts; och jag tror således, a t.t man ej bör anse vår HäradsRätt annorlunda, än såsom en Jury.
Men Juryns grunddrag är, att den utgöres något när af den anklagades vederlikar.
Mig synes att
Lagutskottet äfven borde så hafva ansett frågan, då det med odeladt bifall besvarade Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition.
Jag tror, att då uti propositionen uttryckes, att vid Nämndval, val får ike blott ibland Bönder, sä är i närvarande förslag den gamla ideén af Nämnden ej bibehållen.
Då man nu mera ej kan anse alla dem . som dömas af HäradsRätten vara blott Bönder, så bör
Nämnden lämpas derefter
Och frihet lemnäs att välja ibland alla dem sorn kunna dömas.
Att Nämnden förr blott bestod af Bönder, kommer derutaf, att alla Stånd då hade sina särskilta fora.
Adeln hade HofRätt, Presterskapet Consistorierna och Borgnrpe sina Magistrater.
Då var det i enlighet med principen af Jury, att Nämnden blott bestod af Bönder j ty ali jord ägdes dä ms Sten i§ Junit f, m. blott sf Adel och Bonde; men då förhållandet na är ombytt, och sedermera har eb hel dass bildat sig emellan dessa, så anser jag att valet kan ska bland alla dem, sorn äga jord inom Häradet och icke hafva särskildt torum.
På denna grund tror jag , att , kanhända är.nu, icke någon af Adeln, såsom bibehållen vid sitt garni* forum, kan komma t fråga vid val till Nämndemän, men ganska nyttigt och passande om ofrälse Ståndspersoner kunna dertill väljas.
Af sådan anledning anhåller jag om återremiss, på det att förslaget mätte så jemkas, att fritt val får ske ibland alla som äga jordegendom inom Häradet och icke hafva särskilta Fora.
Hett Ehrenborg, Casper, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande:
(Se Bilagan N:o i.) Herr Munck af Roienfkj8ld3 Eerhard, anföri de skrifteligen:
(Se Bilagan N:o a.) Herr Tham, Wollrath:
Lika med hvad Herr Hjerta aniört, tror jag att rättigheten att välja till Narnndemäo. bör sträcka sig så långt, att äfven #n lra än Bönder kunna dertill utses, nemligen alla ofrälse personer.
Orsaken att Bönder af urålder endast valdes, har Herr Hjerta tillräckligen detaillerat.
Men ännu en ©r$ak dertill torde finnas uti våx gamla Lag - Dna i5 Junit f. m. '457 stiftning. t)å var Odal-Bonden Sveriges end» rätta Stånd och ingen annan Adel fanns.
De ensamme kunde således då vara deltagare uti rättvisans skipande.
Detta har sedan varit anledningen, hvarföre den gamla seden blifvit bibehållen att endast Bönder blifvit valde till Nämndemän.
Men då ganska många, andra lika aktningsvärda och berättigade Medborgare skola dömas, vid törsta
Domstolen, så måtte det äfven vara deras rätt att deltaga i valet och kunna väljas till Nämndemän.
Jag tillstyrker således bifall till Konungens Nådiga Proposition, med det tillägg, att älven ofrälse Ståndspersoner måtte kunna väljas.
Jag tror att Domstolen dervid icke skulle förlora, ty desse personers högre upplysning skulle tjena till correctif om
Domaren uragtläte sin skyldighet, i synnerhet för unga Domare, emedan, om gamle erfarne män valdes till Bisittare, de kunde lemna upplysningar åt den som agde mindre sakkännedom eljer mindre vana.
På dessa anledningar anhåller jag om återremiss.
Grefve Po sse, Arvid:
Med Herr Ehren borg förenar jag mig uti anhållan om återremiss, på det att Lagutskottet måtte förklara de trenne delar hvarom han talat; och hvad angår Herr Hjertås och Herr Thams yrkanden, att andra än Bönder skulle få väljas till Nämndemän , så delar jag väl deras åsigter i detta ämne, ehuru jag inser att HäradsRätternes organisation derigenom skulle så förändras, att de icke mera blcfve, hvad nu varande HäisdsRätter åro.
Men jag torde dock böra sä - *58 Ben 18 Junii /. m. •ta uppmärksamheten deruppå, att den af desse Herrar gjorde anmärkning nu icke är på sitt ställe- Lagutskottet har blott haft att yttra sig öfver Konungens Nådiga Proposition, och den innehåller ej något förslag till förändring uti 1 § 1 Cap. RättegångsBalken, utan blott en förklaring huru valen af Nämndemän skola verkställas Herr Munck af Rosenfkjötd:
Jag instämmer alldeles uti hvad Herr Tham och Herr Hjerta anfört om nyttan att välja Nämndemän utan afseende på Stånd och får derföre förnya hvad jag yttrat, att sådant öfverensstämmer med sund theori af lagstiftning.
Men nu är ej fråga om hvad som i ,sig sjelf är bäst, utan det bästa sorn kan väntas blifva antagit.
Jag befarar att idéen om val utan afseende på Ständ är för ny, att den nu skulle af BondeStåndet blifva antagen, och då b 1 ef ett helt stadgande förkastadt för en omständighet skull sorn- icke ansågs böra antagas
Då nu det från Konungen öfverlemnade förslag, är bättre än’hvad som för närvarande är öfligt, så tror jag att vi böra bifalla det, hälst vi veta, att ett enda Stånds afslag till är tillräckligt, att fi det till intet.
Friherre Boije, Ludvig', Med Grefve Posse förenar jag mig i anhållan om återremiss, i anledning af Herr Ehrenborgs anmärkning; men kan icke dela lika tankar med Herr Hjerta i detta ämne.
Nämndens ursprung och ändamål förbigår jag derföre, att frågan ej fordrar ett yttrande derom, sorn jag icke eller akulle, utan Den 10 Junit f. ut. 4$$) vidlyftighet, kunna afgifva.
Och jag åtnöjer mig att blott anföra 2:ne skäl, emot förslaget att Ståndspersoner borde blifva Nämndemän.
Det ena, att denne befattning), som hos BondeStändet ännu anses såsom hedrande, och som derföre af Bönder med begärlighet emottages, •kulle för Ståndspersoner blifva högst besvärlig, och blifva en svår tunga, en vedervärdighet mera, afskräckande från jordbruk; och Ståndspersonerne skulle snart och med mycket skäl fordra att Adelsmannen också blef Nämndeman
Det är sannt att, i vissa, och personliga fall, af ringa antal, är HofRätten Adelsmannens forum privilegiatum; men såsom jordägare lyder han under HäradsRättens Jurisdiction, och såsom sådan, kunde han ej, utan på andras bekostnad, frisågas från lika skyldigheter med Ståndspersoner.
Nå, väl! huru nöjda skulle vi vara med detta nya onus, sorn fästade oss för 4 a 5 veckor, trenne gånger om året, vid Tingsstället; och fästade oss vid ett med våra seder och våra vanor, så oförenligt, samt för våre hushållsaogeldgenheter, si vidrigt lefnadssätt?
Nej^ mine Herrar! varom glada att Lsgen och Opinionen, ännu bibehål. ler Bondens håg för ^>Jämndemannabefattningen; och tagom oss vät till vara, att icke rubba detta lyckliga förhållande.
Mitt andra skäl består i den liflig» farhåga jag har för allt hvad som skulle kunna närma oss till Jurysinrättningen inom allmänna Rättegång»- väsendet.
Ifrån den stund 17 Cap. i RättegångsBalken icke meta gaf säkerhet i frågan om laglig bevisning; ifrån den stund att detta 44» J>m 15 Junit jf. w.
Lagbud skulle försvinna, och i dess ställe ejj Jurys opinion inträds, såsom tillräcklig bevisning i alla rättsfrågor, gafs icke mera i Sverige någon säkerhet till lif, ära och gods
Det ta utbyte af Lagens magt emot opinionens magt ; eller rättare sagt, detta sätt att göra opiniongmagteo till despot öfver både Lag och Folk ; vore det förskräckligaste af allt hvad nyhetsjaseriet kunde gifva oss.
Jag vet att länder gifvas,, som antagit förslaget; men jag vet också, att deras rättstillstånd åtföljes, af ofantligen mindre säkerhet än vårt; och jag vet, att hos osa har, genom ett oförsigtigt användande af ligliga eder, både sanning och eder blifvit, hos hopen till helgd och värde oändeligen nedsatte.
Bevare oss Gud ifrån, att vår oupplysta, vår lätt förvillade, ja, ganska lätt iö.rlörd'e bop, skulle komma till den öfvertygelse, att dess opinion borde gälla, vare sig som bevis, eller sota lag.
Vi hafva antagit juryinrättningen för Tryckfrihets-rättegången ; och vi hafva tillräckligt erfarit påföljden.
Hvilka, och hurudana Utslag i Tryckfrihetsmål hafva icke sedermera blifvit gifne?
En del hafva förvånat oss; och när man besinnar att Jury i Tryckfrihetsmålen alltid varit tagne inom den bildade Folkklassen; så må man besinna hurudana Utslagen skulle blifva, då valet af Jurymän, inom den obildade classen skulle äga rum af parter inom samma dass.
Försynen äger i sin|m®gt tusende medel att straffa Folken; men om detta skulle ännu förestå mitt Fädernesland, så ber jag Gud att jag må dessförinnan hinna nedstiga i grefven.
Den lS Junit J. m. 44» Herr von Heijne, Georg:
Det är, som mig synes, här blott fråga om valsättet af Nämndemän.
Jag delar med Friherre Boije den öfvertygelse, att blott Bönder böra blifva Nämndemän; men jag tror att alla bofaste män af hvad
Stånd som hälst böra få deltaga i valet till Nämndemän.
Denna anmärkning anhåller jag måtte få åtfölja återremissen.
Jag får i afseende på hvad Herr Rosenskjöld anfört, anmärka, att ett Stånds vägran icke hindrar verkställigheten af den Kongl.
Propositionen, om den af de öfrige blifver antagen.
Rörande valsättet, tror jag ej, att man med Herr Rosenskjöld bör fästa sig vid, om det är mer eller mindre liberalt, utan om det är rigtigt.
Den särskildta mening, som han ogillat, synes mig vara den billigaste och oväldigaste; den nemligen, att både Domaren och menigheten skola deltaga uti valet af Nämndemän.
Domaren, emedan de med honom skola afgöra målen; Folket emedan det skall dömas i frågan som röra dess yrke och lefnadssätt, hvarom Nämnden äger vitsord, och hvaruti den bör vara Folkets organ.
Det skulle kunna hända att, om menigheten ensamt skulle välja, Liefve de trät gi r i gaste utsedde, ej de fredälskande och lugna.
Jag tror således att Domaren bör hafva något inflytande på valet, och att ej jemte honom i Rätten må kunna sättas personer som han ogillar.
Donna rätt för Domaren i den lägsta instantien, kan jern förås 4 i» Tten tff Junti f. m, mod Kooungens i den högsfa, «tt ej omgifva* af män , forn sakna hans förtroende.
Grefve iron Schwerin, Fredric Bogislaus'.
Cap i §.
RättegångsBalken lyder sålunda:
Forjle
Dom fiol ä Landet är Härads- Rått.
Ther dömer Häradshöfding, med tolf Bönder, som i Häradet bo. och ther ti/l valde äro.
The tolf kallas Hårade-Nänv d
Med bönder iörstodos då alla de, som tj voro antingen frälsemän, eller köpstadsfolk, eller Clerker.
Den dass, som nu kallas Ståndspersoner, existerade ej fordom, och bör således icke nu kunna uteslutas, emedan de ef höra till något af de andre tre Stånden.
Om det anses nödigt, att nu i denna del af lagen, göra en förändring, så hemställer jag, om icke redactionen borde så styliseras, att det "begrepp man nu fäster vid ordet bonde, ej må blifva annat än det som Lagstiftarea fordom dervid fästade.
Herr Munck af Rotenfkjnld:
I anledning af Herr von Hartmansdorff anmärkning, får jag erinra, att jag ej tror mig hafva misstagit mig deri, att om Ridderskapet och Adeln afslår förslaget, så behöfs blott, att BondeStåndet gör detsamma, för att det nya Lagförslaget blefve förkastadt.
För öfrigt känner jag för min del icke någon skillnad emellan det sorn är rigtigt och det som är sannt, liberalt.
Känner Herr von Hartmansdorff någon, så får det blifva för hans räkning; mitt bifall dertill skall j»g aldrig lemna.
Pt-n ig ./unn f. m. 443 Grefve Posse:
Jag k«n ej instämma i den förklaring af i Cap. i §•
RättegångsBalken , som en värd talare framställt, ty jag tror ej att med deruti förekommande uttryck: ” Bå?i er” förstås alla ofrälse personer. 1734, då vår nu varande lag antogs, voro 4 Stånd lika sorn nu af hvilka ett var BondeStåndet, och således måste ordet bonde, äfven då haft afseende på sådana personer, som kunde vara medlemmar af sistnämnde RiksStånd.
Om detta ej varit meningen, hade man säkert nyttjat ett annat ord, hvilket äfven finnes i lagen, nemligen ofrälse, hvarigenom lagens bud blifvit undetka8tadt den tydning man nu deråt, enligt min öfvertygelse, origtigt velat gifva.
Den tydning Grefve Posse velat lemna åt ordet bonde, tror jag ej vara den rätta.
Han säger, att det kunnat stå ofrälse, men då man tillika velat uttrycka att man borde vara jordägare, så var ordet bonde visserligen det enda rätta.
Då jord nu äges af andra än Adel och Bönder, hvilket icke var förhållandet år 1734, så ar det nödvändigt, att betydelsen af ordet bonde, utsträckes äfven till andra.
Jag skulle ej eller tveka ett ögonblick att medgifva, det frälse personer äfven böra deltaga, efter HolRätterne ej ur i alla fall döma öfver personer af Adeln.
Jag kom ick» ihog detta förhållandet, men, som det verke|igen så är, anser jag, att äfven frälsemän böra få deltaga uti valet och kunna väljas till Nämndemän, på det, att Härads-Rätterne må kunna bringas till deras ursprungliga kraft.
Den 18 Juni i /. m.
Grefve Pont:
Jag börjar med att £ nyo upprepa, det jag instämmer uti de principer Herr Hjerta framställt, att andra än bönder böra kunna få välja och väljas till Nämndemän; men, detta oagtadt, förblifver jag vid den öfvertygelse, att Lagutskottet saknat all anledning att föreslå en sådan ändring i Lagens stadgande.
”En ändring i 1 Cap. 1 §.
RättegångsBalken tror jag ännu att Herr Hjerta åsyftat) med den af honom.gjorde anmärkning och det förundrar mig att han icke godkänner den tolkning jag gifvit åt ordet Bonde, då lik väl hansjförsta anförande icke otydligen utmärker att han ifrån början varit af gamma tanka som jag nu tagit mig den friheten framställa.
Herr Hjerta söker deruti ådagalägga, att HäradsRätten icke bör anses annorlunda än såsom en Jury-, att
Juryn bör utgöras af den anklagades vederlikar, och att derföre orsaken hvarföre Bönder endast finge väljas till Nämndemän vore den, att alla Stånd fordomdags hade deras särskildta fora, nemligen Adeln HofRätt, Presterskapet Consistorierne och Borgerskapet Magistraterne.
Ehuru jag icke i allo kan antaga såsom rigtiga dessa uppgifter och slutsatser, torde jag likväl kunna åberopa de af Herr Hjerta anlörde skäl, såsom orsak hvarföre jag icke frånträder den mening Herr Hjerta ansett sig böra bestrida.
Grefve von Schwerin-.
Om Lagen säde: 12 ofrälse personer, så skulle den tala tvärtemot den äldre Lagstiftningens mening.
Der står 5agdt.'
xa Bönder, för det att man icke ville ■fleni iS Junii f m.
441 tillåta att Torpare och husmän skulle få sitta i Nämnden.
För min del anser jag den i redactionen föreslagne benämning: iz Bönder, icke utgöra något hinder, att icke Ståndspersoner kunna inväljas i Namndon.
Bland BondeStåndets Ledamöter se vi nu en, hvilken annorstädes benämnes för Brukspatron.
Men som Ståndspersonsclass^n i sednare tider tillkommit, och man i allmänhet utaf dem gör en serskild Medborgareclass, hvadan de ock serskildt kallas till taxeringar , så skulle jag tro, efter som man icke vill afvagta den nya Lagbokens utgifvande, att termerne så borde styliseras, att de icke föranleda till besutne ofrälse Ståndspersoners uteslutande från att kunna bli Nämndemän.
Herr CederfchjMd, Pehr Guftaf:
Om jag riktigt fattat ämnet, är föremålet för den Kongl, propositionen blott, huru Nämndemän skola tillsättas, ej hvilka dertill kunna utses; ty derom handlar en annan § , hvarom nu icke är fråga.
Jag anser derföre nödigt, att samma ord som blifvit brukade, för att bestämma hvilka de äro, som kunna blifva Nämndemän, nemligen Bönder, äfven bibehålles på det ställe, der sjelfva sättet beskrifves , huru valet skill ske.
Det beror sedermera af den tolkning Konungen och Riksens Ständer tilläfventyrs skulle vilja gifva åt ordet:
Bönder, Jag finner således redactionen icke behöfva någon förändring , i afseende på deras qvalitet, som kunna väljas; utan anser endast af nöden, att *46 Den iS Junit f. m. närmare bestämma, hvilka Bönder uti valet böra deltaga.
Herr Tham'.’
Jag vill b?ott utbedja mig, i anledning af Gretve von Sebwerins yttrande, få lemna den upplysning, att nu varande Riksdagsmannen i BondeStåndet Cederborgh . icke är Nämndeman , men Bergs-Sexman Han är af BÖRderna i Stora Kopparbergs
Län invald till Sexman vid BergsTingsRätten, hvilket ar detsamma, som Nämndeman i en HäradsRätt.
Han heter der, om jag ej bedrager mig, Eric Nilsson.
Herr Grefven och Landi Marjka’ken hemställde, om Ridderskapet och Adelil ansåg LagUtskottets Betänkande böra , i anledning af de dervid gjorda anmärkningar, till Utskottet åftrremitteras; Ropades Ja.
Föredrogs å nyo S'ats-Utskottefs den 26 aistledne
Maj under N o 1 80 meddeldte, samt den 6 dennes eftermiddagen, på bordet lagde Utlåtande i anledning af Riksens Ständers Revisorers åren 1820 och 1822 afgifne Berättelser, rörande granskningen af Allmänna Magazinslnrättningens Räkenskaper och förvaltning för de sednare åren. |ffn 18 Juni i f. fm ■. 4/f7 Friherre Fock, Berndt Wilhelm, anförda skrifteligen:
Herr Munck af Rosen/kjöld, Eberhard; För min del får jag anhålla, att alla de från Stats.
Utskottet inkomne Betänkanden, sorn röra detta ämne, måtte få hvila på bordet till nästa Plenum.
Herr Momgummerie, Gidlof, förenade sig med Herr Munck af Rosenskjöld.
Herr Grefven och Landi Mars/kalken förklarade , att den af flere Ledamöter gjorde anhållan, att Statsutskottets ifrågavarande Utlåtande, måtte hvila på bordet till nästa Plenum , icke kunde, enligt 49 §■ Riksdags Ordningen, förvägrat.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den 36 sistledne Maj, under N o 214 afgifne, samt den 6 dennes eftermiddagen, på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets, den 29 sistledne Mars meddeldte yttrande, i fråga om löneförbättring för KronoRetjeningen på Gottland och i Bohut
Län, samt angående tryckningskostnaden af Landshöfdingarnes EmbetsKungörelser.
Grefve Pojfe, Arvid; Det torde tillåtas mig, att fatta uppmärksamheten på innehållet af 448 Ben 18 Junii f, nt.
StatsUtskottets förra, nu åberopade betänkande, i frågan om ersättning för kostnaden till tryckningen af LandshöfdingeEmbetets kungörelser.
Ut [hottet väl infe, r att ifrågavarande trtjckningskoflnad, font i allmänhet vidkännes eif Kronsbetjeningen , med/uier ett känbar utgift, deri Jr ån be frielfe Jkäligen kan önjkas, få vidt det angar de kungör eif er, forn uti rgentelige Embetsärender ut färdas; men U/fkottet är ej i tillfälle att beräkna det belopp af Statens medel, forn för denna kv/lnads bfridande kan erfordrat, och anfer frågan härom icke kunna iämpeltgen i annan ordning komma till handläggning, än efter Landrhöfdingarnts derom tillgörande underdåniga anmälan. hus Kongl. Maj'.t , derigenom förhållandet i alla Länen må varda uppgifvet och ett getierelt förjläg upprättadt3 till grund för ärendets närmare bedömande.
Så vida man antager, att hvad som med skäl kan önskas är skäligt, så lärer Stats* Utskottet hafva insett billigheten af Kronobetjeniogens anspråk på ersättning.
Med denna tydning får jag instämma uti prasmisserne af Betänkandet; men jag kan ej förena mig uti det slut, hvaruti Utskottet stannat.
Den enda grund hvaruppå Utskottet fotat sitt afslag till
Doctor Stenhammars motion är, att det saknar ett generelt förslag öfver kostnaden, samt att det ej tillhört en enskilt man att framställa detta ämne, hvilket af Landshöfdingarne borde hafva blifvit anmäldt hos Kongl. Majit, och från Honom öfverlemnadt till Ständerne.
Jag får erhindra att ett bestämdt förslag icke kan uppgifvas, emedan kostnaden uppgår ett år till mer I Den 18 junti j. m. 44$ mer, ett annat till mindre; likväl medgifver jag att
Utskottet haft behof af ett ungefärligt öfverslag af kostnaden , och ett sådant hade Utskottet kunnat skaffa sig på sätt 42 §.
Riksdagsordningen anvisar.
Det hade nemligen genom HofCaojderen kunnat infordra ifrån Landshöfdingarne vederbörlige uppgifter och då hade Utskottet varit i tillfälle att afgifva ett Betänkande som Riksens Ständer kunnat bifalla med den tillfredsställelse, att icke ännu i 5 år hafva lemnat de minst lönte Tjenstemännen uti ett lidande, sorn Ständerne redan vid förra Riksdagen ansett orättvist.
Jag föreslår •således, att Ridderskapet och Adeln måtte anmoda StatsUtskottet, att efter infordrade upplysningar, anslå den summa, sorn i detta afseende kan erfordras.
Jag är förekom men af Grefve Posse, i hvad jag ämnade yttra rörande tryckningskostnaden, trien hvad angår den del af StatsUtskottets Betänkande, som rörer Kronober jeningens uti Bohus
Län lönetill— ökning, så lår jag hemställa, om icke, då i förra veckan en Kongl, proposition till Utskottet ankommit, rörande förbättring i ofvannämnda Kronobetjenings löner, detta Utlåtande måtte få hvila , till dess StatsUtskottet inkommit med Betänkande öfver denna proposition.
Friherre Cederftrömt Jacobi I afseende på StatsUtskottets yttrande, rörande tryckningen Ridd, q.
Ad, Prat. V.
Band. 29 452 Den 18 junii f. m. af Kungörelserne, och det skäl, hvarföre denna sak icke blifvit tillstyrkt, nemligen att beloppet icke vore kändt, så finnas åtskiilige sådane utgifter , hvilkas belopp icke är kändt, men hvartill medel likväl äro anslagne.
Sådane äro till exempel fångars transport, deras underhåll, med flere utgifter.
Då en utgift är ansedd som billig och ansedd som rigtig, och då man kan bedöma, att den icke kan blifva betydelig, är det origtigt af StatsUtskottet, att icke tillstyrka anslaget derföre, att icke ziffrorne kunna bestämdt uppgifvas öfver ett anslag* som aldrig kan blifva lika.
Jag förenar mig derföre med Grefve Posse i den begäran, att Ridderskapet och Adeln måtte besluta, att medel skola anslås.
Hvad åter angår frågan om lönetillökningen för Kronobetjeningen , har Utskottet väl ansett den nödvändig, men trott den böra uppskjutas intill den allmänna regleringen af administrativa verken.
StatsUtskottet har, så väl vid denna som vid förra Riksdagen, erkändt behofvet af denna tillökning.
Man lärer ej eller kunna undgå att erkänna, det personer som hafva om handen en så stor uppbörd af Statens inkomster, böra vara väl lönte , på det icke Staten måtte risquera mera, än om den uppoffrar några Riksdaler , för att förbättra deras vilkor.
Det vöre derföre conseqvéntare, att de Einbetsmän, som äro af denna vigt, och så illa lönte, utan afbidan af en reglering, som kan komma att dröja många år, försättas uti åtnjutande af förbättrade lönevilkor, på det Staten icke måtte få vidkännas större förluster, än om
Den 18 Junii J. m. de voro ordentligt lönte.
Jag tror således, att Utskottets Betänkande, äfven i denna del bör afslås, och att Utskottet bör anmodas inkomma med förslag till de anslag, sorn i detta afseende kunna vara behöflige.
Friherre Hjertciy
Då flere värde Ledamöter redan yttrat sig i frågan rörande den ersättning , som för tryckningen af allmänna kungörelser borde tillerkännas Kroncbetjeningen, kan jag för min del ej annat än högeligen tillstyrka nödigt anslag till bestridande af denna på billighet, grundade utgift.
Kronofogdarne, hvilkas åliggande det egenteligen är, att hvar och en i sitt District, till allmänhetens kunskap meddela utfärdade kungörelser, äro påtageligen vanlottade, om deras inskränkta löningsvilkor skulle minskas, genom ett längre fortfarande af nämnde kostnad.
För att ytterligare styrka denna min uppgift, kan jag bifoga utdrag af den tryckningskostnad, som i Jönköpings
Län uppkommit för de fem sistförflutne åren , hvaraf inhämtas , att per medium för hvarje år, denna utgift uppgår till 298 R:dr 12 sk.
Banco, och då dertill kommer, att detta ej obetydeligt tryckande onus, ökats och troligen allt mer och mer tilltager, så vågar jag vördsammast hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle anse med rättvisa öfverensstämmande, att tryckningskostnaden hädanefter drabbade Staten, och önskar på sådan grund, att Utskottets Betänkande måtte återremitteras.
Cm 18 Juni i J. ml Friherre Anckarfvärd, Carl Henriet
Det lärer icke vara möjligt, att bestrida de skäl, som af åtskilige Herrar Landshöfdingar blifvit anförde, för billigheten af tryckningskostnadens ersättande till Kronobctjeningen; men jag kan ej inse, huru det är möjligt för StatsUfskottet, att i förväg bestämma gränsen lör tryckningskostnaden, då det hade synts mig som en följd af behofvet, att Landshöfdingarne hos Styrelsen borde hafva anmält , denna angelägenhet, och att Riksens Ständer, derom från Konungen fått en proposition, uti hvilken behofvet i förväg hade varit pröfvadt, till en *å bestämd summa, att den hade kunnat beviljas.
Under fullt erkännande af sakens billighet, anser jag således, att Utskottet icke kunnat annat än med afslag besvara motionen , och tror således att målet bör hvila, intill dess Regeringen inser billigheten af saken, och framställer densamma.