Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådant lärer väl aldrig kunna blifva Konungens intresse; ty om Han någon gång ville nedsätta någon alltför myndig person , måste
Han dock städse önska att hafva sina rådgifvare högt ansedda, på det att deras förtroende hos nationen och deras inflytande måtte svara deremot.
Om vi vilja gå tillbaka till vår historia och erinra oss den tid, då rådgifvarne på detta sätt af Konungen inkallades, så torde man finna, att ombyten då voro temmeligen sällsynta.
Jag kan åtminstone ej erinra mig några hastiga ombyten af sådana rådgifvare, utom vid de tillfällen då Regentens person förändrades.
Man har sagt: med hvad värdighet skulle Justitioeråds-embelet beklädas, om ledamöter dertill inkallades på förordnanden?
Jag hemställer till dem af eder, mine herrar! som ännu minnas den tid, då Calonius och andre på förordnanden inkallade personer sutto i Konungens Högsta Domstol, huruvida de hade mindre anseende än deras efterträdare.
Fullmaktens beskaffenhet gifver icke värdighet åt personen eller hans embete, med mindre hans eget och embetets värde icke gifva anseende. 11 H. 14 io6 Den 5 Augusti e. m.
Med hvad ansvar, säger man, skola desse personer sitta i Konungens råd?
Hr von Troil har redan utvecklat med hvad ansvar de rike sitta der, och andra än dylika torde nian, under närvar, förhållanden, icke kunna hoppas att få.
Om man vill hafva fattigdomen till stöd för sina afsigter, om man vill att Konungens rådgifvare skola handla så att de undvika nödställdhet, så beklagar jag Ständerna för de råd, som skola gifvas; ty låtom oss antaga att fruktan för armod vore den bevekelsegrund, som skulle tvinga Konungens rådgifvare att yttra sig,— månne det ej vöre' troligt, att de i det fallet snarare gåfve deras rådslag i öfverensstämmelse med Konungens önskan, än med Ständernes, om de kunde gissa dertill?
Utan tvifvel hafva Konungar ännu aldrig lemnat sina tjenare så hjelplösa, som folkförsamlingar pläga göra det.
I den sednare frågan, nemi. att de, som innehafva rådgifvare- eller juslitiaeråds-embeten, icke finge förordnas att samtidigt bestrida andra beställningar, instämmer jag alldeles med Hrr Cederschjöld och von Troil.
Det har aldrig varit min mening att framställa någon annan åsigt.
Jag kan ej heller tro, att de fleste af eder, mine herrar! så fattat min framställning.
Jag skulle icke hafva något emot instämmande i den redaction Hr von Troil föreslagit, emedan hon innehåller hvad jag äfven för min del önskar, om jag icke fruktade, att derigenom, på detta rum, göra en ny motion i grundlagsväg, hvilket icke är mig tillåtet.
Jag tror icke, att min rätt sträcker sig längre än att söka förekomma eller ogilla det förslag, som Const.Utsk. gjort.
Det är derföre jag nödgas vidblifva min förra framställning, nemi. att R. o. Ad. måtte förklara den första delen af förslaget vara onyttig.
Det står i 81 §:n Reg.F:n, att förslagen till grundlagsförändringar böra vara högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa.
Jag tillstyrker, på sådan grund, att R. o. Ad. måtte såsom sin gemensamma tanke förklara den förra delen af Coust Utskcs förslag vara onyttig.
Den sednare delen må gerna qvarstå.
Du jag yttrade mig förra gången, erinrade jag mig icke, att 34 §:n Reg.F:n redan vid innevar. riksdag undergått förändring, i anledn. af den antagna nya organisationen af Statsrådet.
Ett annat förhållande med redactionen deraf äger således rum, än våra förfa ttnings-sam lingar utvisa. §:n lyder nu sålunda: ”Statsmini"strarne innehafve
Rikets högsta värdighet, och Statsråden "den närmaste derintill.
Ledamot af Statsrådet eller af Ju"stitaerådet må icke tillika annat civilt embete bekläda;”, hvaremot, enligt Utsk:s nu gjorda förslag, sista perioden skulle komma att lyda sålunda: ”Ledamot af Statsrådet eller af Högsta Domstolen må icke tillika annat embete innehafva, ej heller till förrättande deraf förordnas.” Jag Den 5 Augusti c. m. frångår således min förra anmärkn. emot förslaget, emedan perioderna i nuvar. redaction icke äro mera än s:ne, och den sednare således verkligen kan undergå en sådan förändring Utsk. föreslagit.
I afseende på sjelfva saken instämmer jag i den af Hr von Troil föreslagna redaction lill gemensam tanke.
I aniedn. af den anmärkn.
Hr von Troil gjort emot mitt yttrande, skall jag utbedja mig att få litet närmare utveckla min mening.
Det är icke i sådana fall, som gälla 107 §:n Reg.Ftn, deri jag ansett ansvarigheten blifva betydligt förminskad, utan isynnerhet i fråga om sådana tillstyrkanden af öfverträdelse!' af grundlagen, som skola åtalas inför Riksrätt, deri jag anser den constitutionella ansvarigheten blifva så godt som tillintetgjord, när Konungens rådgifvare hafva tillfälle att återgå till annat embete.
Då man nemi. besinnar, att de kunna tillstyrka Konungen att göra det värsta som finnes, såsom alt fördjupa Riket i skuld genom upptagande af lån, alt till bruk och nyttjande bortskänka Kronans domäner, alt till skrot och korn förändra myntet, att rubba hela indelningsverket, m. m., blott med äfventyr af tjenstens förlust, utan att ens, derjemte förklaras ovärdige att brukas i andra tjenster; så vill jag hemställa hvad säkerhet kunde uppkomma, om Konungens rådgifvare tillika hade andra tjenster, från hvilka de icke utan särskild ransakning och dom kunde skiljas, då de af Riksrätten förklarades skyldige?
Detta var min mening och ingalunda alt någon menlig inskränkning i ansvarigheten skulle äga rum i de fall, då Ständerne blott uttala deras opinion enl. 107 §:n, helst jag alltför väl vet, att denna opinion är så föränderlig, att i de fall, då i dag ropas: korsfäst! korsfäst! torde en annan gång ropas:
Hosianna!
I afseende på ansvarigheten får jag anmärka: 1:0 att ansvarighets-lagen är ingen grundlag, att den således kan snarare förändras än grundlagen, och att, om Konung och Ständer skulle finna för godt att göra den ifrågaställda förändringen, vore det ock lätt för dem att rätta ansvarighets-lagen derefter; 2:0 täger jag mig friheten erinra, att i närvar, ögonblick finnes redan i 3 §:n af ansvarighets-lagen det stadgande, att rädgifvarne skola mista embetet och icke vidare varda nyttjade i Rikets tjenst.
Dessa ord tyckas redan innebära förlust af hvarje tjenst; men om en tolkning dertill kunde behöfvas, vore det enklast att ändra ansvarighets-lagen efter grundlagen, och icke göra tvertom.
Jag hoppas således, att det H.
Ståndet icke af denna invändning later afhålla sig fiån att besluta såsom i öfrigt nyttigast synes.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då, såvida han annars riktigt fattat tvänne ledamöters anföranden, de hade föreslagit, att i 34 §:n Reg.F:n skulle intagas ett stadgande - Den 5 Augusti c. m. i afseende på Jusl.cancelleren, Hr Landtm, finge fästa deras uppmärksamhet deruppå, att äfven, efter den förändring i 34 §tn Reg.Ftn, som vid denna riksdag blifvit antagen af B..
St. oell sanctionerad af K. M., Just.cancelleren icke funnes nämnd i denna §.
Hr Lefre'n: Jag får förklara, att jag i allo instämmer i den redaction, som Hr von Troil framställt, hvarföre anmärkntn om den af mig omnämnde Just.cancelleren torde få förfalla.
Jag erkänner, att jag verkligen i den af mig föreslagna redactionen insatte Just.cancelleren, blott för att icke åstadkomma skiljaktighet mot den mening, som förut var yttrad och var öfverensstämmande med min egen; men jag tror, lika med Hr Frih. o. Landtm., att det vore lättare att icke omtala Jusl.cancelleren, och medgifver således att han må utgå.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då denna förändring iakltoges, det förslag, som Hr Lefre'n framställt, inneliölle, alt 34 §:n Reg.F:n skulle stadga att Statsrådets ledamöter icke tillika böra annan allmän embetsbefattning utöfva.
Häruti hade Hr von Troil instämt, med tillägg att ledamöterne af Konungens Statsråd ej heller skulle några inkomster af annat embete uppbära, och med tillägg att Justitiasråd ej tillika må annat embete innehafva eller utöfva.
Då Hr Lefreåa sedermera instämt i Hr von Troils förslag, så vore Hrr Lefre'ns och von Troils gemensamma förslag följande: ”Statsminister eller Statsråd må ej tillika annat embete utöfva, ej heller några inkomster deraf uppbära.
Justitiseråd må ej tillika annat embete innehafva eller utöfva.”
Den mening, som af Frih. Cederström, Anders, samt Hr Cederschjöld blifvit yttrad, vore hufvudsakligen öfverensstämmande med Hrr Lefre'ns och von Troils, i afseende på Statsrådets ledamöter; men ang:de Högsta
Domstolens ledamöter hade de ansett, att ingenting behöfde nämnas.
Cederström, Annders:
Om jag uttryckt mig så, sorn Hr Landtm, nu uppgifvit, så har det ingalunda vari t i öfverensstämmelse med min mening, utan anser jag, alt äfven Högsta
Domstolens ledamöter böra i redactionen inryckas.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. torde finna, att genom denna förklaring de båda förslagen blifva med hvarandra öfverensstämmande.
E11 annan mening ännu vore Hr von HartmansdorfFs, och, 0111 Hr Landtm, rätt fattat, äfven Gr.
Horns, alt förändringen skulle anses onyttig.
Hr Landlm:s framställning af min mening är ganska riktig, hvad förra delen af Utsk:s förslag angår; men i afseende på sednare delen gillar jag
Den 5 Augusti e. ra. :o9 Utsk:s mening, att Statsrådets och Högsta Domstolens ledamöter ej må till förrättande af andra embeten förordnas.
De skulle i motsatt fall komma att innehafva dubbla förordnanden, och att sådant ej mätte få äga rum, är min mening likasom Utskottets.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att Hr von Hartmansdorffs förslag således skulle lyda sålunda:
Ledamot af Statsrådet eller Högsta Domstolen må icke till förrättande af annat embete förordnas.
Det vore således tvänne bestämda meningar, som blifvit framställda, och ville Hr Landtm, nu först framställa propos. på den som först framställdes, nemi. af Hr Lefre'n, och som blifvit understödd af Hr von Troil; hemställande Hr Landtm, alltså, om R. o.
Ad. behagade såsom sin gemensamma tanke antaga den mening, att redactionen af 34 §:n Reg.F:n, sednare perioden, borde erhålla följande lydelse:
Statsminister eller Statsråd må icke tillika annat embete utöfva, ej heller några inkomster deraf uppbära.
Justitieråd) ej tillika annat embete innehafva eller utöfva.
Ånyo föredrogs Const.Utsk:s den a5 sisth Juli och den 1 dennes på bordet lagda mern.
N:o 21 , med förslag till ändring och tillägg i 39 §:n Riksd.Ordn.
Då jag i en fråga, sorn förevar för en tid sedan, 0111 förändring af 22 §:n Ridd.- Ordn. yttrade mig i afseende på det då gjorda förslaget, att val inom R. o. Ad. skulle förrättas till utseende af ordför. i Utsk., anser jag mig pligtig att nu yttra min opinion i denna fråga.
Frågan härom har icke sedan 1809 varit väckt, förrän vid sednaste riksdag.
Den väcktes då af en ledamot i Const.Utsk., men vann icke understöd af Utsk. och kom således icke till RiksStms bedömmande.
Vid innevar. riksdag har den utan någon reservation blifvit understödd af Const.Utsk., och jag kan för min del icke neka, att den bestämmelse, som här föreslås, synes öfverensstämmande med det billiga anspråket på jemlikhet.
Jag kan således icke annat än anse, alt R. o. Ad. bör till grundlagsenlig behandling antaga ifrågavar. förslag.
Jag skulle visst, om fråga vore att vid denna riksdag definitivt deröfver besluta, draga i betänkande att deråt lemna min röst.
Jag skulle, säger jag, om fråga vore att nu definitivt besluta, draga i betänkande alt åt förslaget lemna min röst, då dels vi hafva att förvänta förslag till representations-förändring och torde böra se huru detta förslag ser ut, innan nu ifrågavar. förändring afgöres, och dels dagens opinion torde vara mindre benägen för R. o. Ad., hvarföre jag fruktar, att en alltför stor concession å R. o. Ad:s sida ej skulle förklaras1 såsom den bör anses.
I allt fall anser jag dock
Ilo Den 5 Augusti e. m. att R. o. Ad. bör, oberoende af dessa omständigheter, handla rätt, och rätt synes mig vara, att göra afseende på detta förslag och antaga detsamma till grundlagsenlig behandling.
Jag vill likväl dervid anmärka, att Const.Utsk. förbisett ett förhållande, nemi det, när sene Utsk. eller afdelningar af särskildta Utsk. arbeta tillsammans, eller utgöra s. k. sammansatta Utskott.
Jag anser således, att detta förslag bör tillökas med någon bestämmelse i detta afseende, hvarföre jag tager mig friheten föreslå följande ordställning: och i sammansatta Utsk. eller Utsk:s-afdelningar föres ordet al den ordför., som tillhör det Utsk., som står främst uppräknadt i 53 §:n Reg.F:n. Hr von Troil, Emil: Sedan R. o. Ad. förkastat det förslag, som varit väckt till ändring i den § af Ridd.- Ordn., som omtalar ordför. för Utsk:n; så torde deraf blifva en nödvändig följd, alt hvad Const.Utsk. nu föreslagit till ernående af det sökta målet på en annan och större viig blir godkändt; ty behofvet af någon förändring i denna del lärer icke kunna bestridas.
Jag har derföre icke uppstigit för att yttra mig om den del af den föreslagna grundlagsförändringen, som afser ordförandeskapet inom R.
Men Const.Utsk. har äfven till denna § öfverfart något, som förut icke hört dit, nemi. bestämmandet af ordförandeskapet inom R.
Sfs fullmäktige i Banken och Riksg.contoret.
Jag skulle tro, att denna del af frågan hade sitt rätta rum i 66 §:n Riksd.Ordn.
Jag erkänner, att äfven deri en förändring är af nöden; men jag tror, alt den måste vara ännu mera omfattande än Utsk:s förslag.
Jag anser, att dessa båda R.
Sfs verk behöfva i spetsen för deras styrelse, hvartdera, en man, som kan nästan uteslutande egna sig åt dessa verks förvaltning, som ensam kan afgöra och reglera åtskilliga af de mindre styrelse-detaljerna, och som kan vara lika ansvarig inför alla de 4 RiksSfn.
Dertill fordras, att han icke, såsom Utsk. föreslagit, skall vara vald inom Bankens och Riksg.confs fullmäktige, utan att han, på samma sätt som Just.ombudsmtn, skall vara vald af de 4 Ståndens gemensamt sammanträdande electorer.
En sådan förändring tror jag vore högst nyttig, och det är derföre jag vördsamt afstyrker hvad Utsk. i denna del föreslagit, såsom blott ett halft steg, hvilket icke kan motsvara ändamålet.
Då jag sitter så lågt nere bland R. o. Ad., att den hedern att blifva ordför. någorstädes uti R.
Sfs Utsk. eller afdelningar icke gerna kan falla på min lott; så torde det få anses såsom oegennyttigt, om jag talar för den gamla ordningens bibehållande, åtminstone så länge vår nuvar. representation är gällande.
Blir hon förändrad, så är det klart, att ett annat sätt för utsk:s-ordförandes tillsättning afven bör bestämmas.
Emedlertid synes mig åtskilliga betänkligheter emot ifrågavar.
Dcu 5 Augusti c. m. lii Förändring förekomma.
Om nu ett val till utsk:s-ordför. skulle vid början af en riksdag göras; är det väl troligt, att de öfriga Stånden, Bönder, Borgare och Prester skulle kanna ledamöterna af R. o. Ad., eller tvertom, att våra medlemmar skulle känna de öfriga Ståndens tillräckligt, för att med någon säkerhet utvälja den skickligaste?
Jag betvifla!-, att en sådan personlig kännedom finnes, och befarar följaktligen att valet ginge på måfå.
Deremot synes mig mycket troligare, att örn valet göres, hädanefter såsom hittills bland R. o. Ad:s egna medlemmar, som mera och bättre känna hvarandra, så bör det äfven kunna ske med mera tillförlitlighet.
Skulle åter sådana val vid riksdagens början göras inom samtliga RiksStm , så skulle, af skäl som jag redan omnämnt, stora misstag lätteligen kunna inträffa.
Det blefve väl nödvändigt att antaga en sådan föreskrift, som t. ex. gäller för presidenten i Norriges Storthing, att nytt val förrättas hvar ö:de dag.
Troligen alt mångå, om ej alla medlemmar, skulle hafva anspråk på att också någon vecka hafva den lyckan att vara ordförande, och att befattningen sålunda blefve ett föremål för ärelystnaden, samt att valen folie icke på de skickligaste alt vara ord för., utan måhända på de skickligaste att inlriguera bland de öfriga.
Jag tror följaktligen, att förändringen mindre ledde lill målet, men vnre till sårnad för mångens egenkärlek, hvaraf ärendena sedermera finge vidkännas deras dryga del.
Beträffande fullmäktige i Banken och Riksgcont., har man föreslagit, att de skulle välja om ordför. för hvarje år.
Hvad som inom Utsk:n kunde hända hvar vecka, kunde möjligen inträffa hvarje år inom dessa R.
Sl:s verk.
Det torde redan af den erfarenhet man har, t. ex. i afseende på rectorat vid universitet och gymnasier, hvilka ombytas dels årligen, dels halfårsvis, vara bestyrkt, att detta sätt att få chefer, särdeles om man går i ordning sinsemellan, föranleder det sämsta chefskap, som kan äga rum.
Den ena tiden är det en som sköter ärendena på sitt sätt, den andra gången är det en annan som gör det annorledes, så att de underlydande ej lätt veta huru de skola skicka sig; ty hvad som är rätt i dag, på nyårsafton, är orätt i morgon, på nyårsdagen, o. s. v. Jag hemställer således, att R. o. Ad. måtte förklara såsom sin gemensamma tanke, att de ifrågavar. förändringarna äro onyttiga.
Jag kan visserli gen icke, i likhet med den siste värde talaren, åberopa min opartiskhet i denna fråga, emedan jag för närvar, verkligen har den äran att vara ordför. på en afdelning af R.
St:s Utsk., nemi. på läkenskaps-afdelnm af BancoUtsk.
Men jag tror mig emedlertid böra erinra derom, att det är R. o. Ad. såsom RiksSt., sorn förordnar ordför. i Utsk., alt denna 112 Dcu 5 Augusti e. m. rättighet är R. o. Ad. såsom Stånd tillerkänd i vår nti gällande grundlag, och att, enligt min tanke, denna förmånsrätt, så länge våra nu var. samhällsförfattningar gälla, icke af R. o.
Ad. bör eftergifvas.
Man bör besinna, att detta H.
Stånd är till sin talrikhet det största, och att det inom sig sluter de medlemmar af Representationen, hvilka äga den största vana med publika ärenders behandling, och måhända äfven den största kunskap i afseende på denna behandling.
Dessutom torde, hvad Const.Utskrs förslag särskildt beträffar, äfven afseende derpå böra göras, att om äfven R. o. Ad:s ledamöter uti detta Utsk. skulle hafva ansett sig böra bevara Ståndets grundlagsenligen nu ägande rätt; så skulle de dock blifvit af de 3 ofrälse Ståndens medlemmar öfverröstade i Utsk., hvarigenom naturligtvis händer, att Utsk. inkommer med ett så beskaffadt förslag som detta.
Jag tager mig således friheten afstyrka bifall till förslaget och förenar mig med den sista värda talaren derutinnan, att R. o.
Ad:s gemensamma tanke måtte blifva, att förslaget är obehöfligt.
Della förslag till än dring i grundlagen är Utskts eget, och icke något yttrande öfver ett derstädes af riksdagsman väckt förslag; jag vidblifver således i afseende på frågans behandling hvad jag förut denna dag yttrat.
Men i afseende på ämnet och de talare, som yttrat sig emot förslaget, anhåller jag att få fästa R o.
Ad:s uppmärksamhet derpå, att orsaken, hvarföre detta stadgande i Riksd.Ordn. influtit, varit, att R. o. Ad., den tid grundlagen skrefs, ägde dubbel representation i Utsktn, eiler dubbelt antal ledamöter emot de öfriga Stånden.
Sedan detta blef ändradt, och lika antal ledamöter af R. o. Ad., som af livartdera utaf de öfriga Stånden, skulle i Utsk:n inväljas, föreslogs också genast att ordförandeskapet skulle vara beroende af Utsktns val.
Jag delade då den tanken, och den delades af en ganska stor massa af R. o. Ad., ehuruväl genom en obetydlig majoritet, vid voteringen derom, beslöts, att §:n skulle förblifva oförändrad.
Af sådan anledn. är den ännu qvarstående, men otvifvelaktigt är, att ärendenas gång, långt ifrån att förlora, skulle vinna, derigenom att Utsktn sjelfva fingo välja sina ordförande.
Jag tillstyrker, att förslaget, i enlighet med grundlagens föreskrift, måtte få hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Lika med den sista värda talaren, anser också jag detta grundlagsförändrings-förslag innefatta de cathegorier, som i Reg.Ftn äro utstakade för sådana förslags framställande och antagande.
Jag anser det nemi. vara nyttigt, nödigt och möjligt att verkställa.
Nyttan deraf torde icke gerna kunna bestridas, då otvifvelaktigt inom Den 5 Augusti c. m. inom TJtsk:n ett ökad t förtroende skulle uppkomma till de personer, som, i följd af Ulskrns egna val, derstädes förde ordet.
Hvad oter nödvändigheten angår, så torde den erfarenhet, som särdeles under de 2:ne sista riksdagarna inom detta Stånd af dess electorer vunnits, vid tillsättandet af ordför.platserna i Utsk:n, ådagalägga, att en förändring i hittills gällande ordning dervid ovillkorligen är af högsta behof påkallad.
Det var också i den förhoppning, att ett mera omfattande förslag skulle i delta hänseende lill väga— Irringas, som jag för min del icke instämde i Ridd.Utsk:s förslag, alt särskildt val ensamt inom delta Stånds ledamöter skulle, vid tillsättande af ordför.platserna i Utsk., äga rum.
Det har här, såsom skäl emot förevar, förslags antagande, uppgifvits, att ledamöterne af de särskildta Stånden voro obekanta med hvarandra, och alt de således ej kände hvilken de borde hedra med sitt förtroende.
Jag betviflar dock icke, att i hvar och en af de delegationer utaf representationen, som Utsk:n utgöra, åtminstone en så allmänt känd och till ordför. lämplig person skall finnas, alt de öfrige utskts-ledamöterne icke äro okunnige om hans lämplighet i detta afseende, då de inträda i valrummet.
Om misstag kunna ske vid dessa val, så är det lika sannolikt, att misstag knnna ske vid electorernes val; och i allt fall torde följderna af dylika misstag icke vara af sådan betydenhet, helst det lärer kunna antagas, att en ordför., som finner sig ej vara vuxen sitt kall, afhållen sig derifrån, då nytt val kommer att anställas.
Raab har anmäi kt, att förslaget ej skulle upptaga hvem som vid flera Utskts eller Ulskts-afdelningars sammanträde borde föra ordet.
Jag kan icke finna, att i detta afseende någon uraktlåtenhet förekommer i redactionen af ifrågavar. förslag, emedan der står: ”R.
St:s Utskott, revisorer och nämnder samt Utskottsafdelningar välje inom sig ordförande.”
Detta stadgande måste således gälla icke blott för ett Utsk. och en afdelning, utan äfven för flera Utsk. och sammansatta afdelningar, hvadan jag icke finner den anmärkt)., Frih.
Raab framställt, vara af förslagets ordalydelse påkallad.
Hr von Troil har gjort en anmärkn., som visserligen förtjenar mycket afseende och angår ordför.-platserna i Banken och Riksg.cont.; men då den förändring, Hr von Troil ifrågaställt och som jag för min del linner ganska önskvärd, förutsätter en annan grundlagsförändring, än den, hvarom båga nu är, och något förslag härom ännu icke lärer vara väckt, hvilket jag tror mig hafva all anledn. förmoda, helst, derest någon motion i detta ämne skulle vora till Const.Utsk. ingifven, Utsk. i sådant fall troligen icke ansett det nu ifrågavar. stadgandet böra utsträckas äfven till fullmäktige i Banken och Riksg.cont.; då nu, säger jag, det af Hr von Troil åsyftade stadgande förutsätter en förändrad redaclion af 66 §:n Riksd.- ii H. i5 Den 5 Augusti c. m. Ordn., så torde den icke utgöra något hinder för alt nu emedlertid till grundlagsenlig behandling antaga det afUtsk. framlagda förslaget till förändring i 3g §:n af samma grundlag; ankommande naturligtvis på R.
St:s beslut, huruvida i framtiden jemväl förstberörde förändring kan tillvägabringa s. Hvad den af Hr von Hartmansdorff befarade ombytligheten beträffar, så fruktar jag icke, alt någon sådan skall inträffa.
Hafva fullmäktige i Banken och Riksg.cont. fått en ordför., för hvilken de hafva förtroende; så lärer han väl komma att bibehållas vid sin plats, emedan man icke gerna bör föreställa sig, att fullmäktige skulle vilja skilja honom från den plats, hvartill han af dem en gång blifvit utsedd, och söm han visat sig på ett tillfredsställande sätt uppfylla.
Jag kari således för min del icke finna någon grundad anmärkn. emot delta förslag vora framställd, utan anser detsamma således böra hvila till den behandling vid nästa riksdag, som Reg.Fm föres k i ifver.
Då äfven jag godkänner ifrågavar. förslag lill grundlagsförändring, sådant det blifvit afgifvet, och anser det Dygd t håde på rättvisa och Rikets nytta, anhåller jag blott att få förena mig med den sista värda talaren, som uttryckt allt hvad jag i ämnet haft att säga.
Jag anhåller att äfven få till prot, förklara, att jag tillhör dem, hvilka rösta för Ulsk:s förslag.
Utsk. har i min tanke, i afseende på sjelfva hufvudsnken, så fullständigt upptagit de moliver, som rättfärdiga detsamma, att föga eller intet dervid är att tillägga.
Jag skall således endast anhålla alt få upptaga en värd talares anmärkn.