Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna återbetalning måste alltså redan från utlåningens början afses att lämpligen fördelas på de kommande tre åren, så att Banken ej såsom vexelköpare må upträda i allt för betydlig konkurrens med andra vexelbehöfvande, ej heller en alltför stor tryckning på handelsvågen på en gång inträffar.
Det är å dessa omständigheter jag tillåter mig att fästa Utsk:s synnerliga upmärksamhet.
Hr Cederschiö 1 ds, Rob. Theophron, den 12 dennes på bordet lagda anförande, innehållande förslag att StatsUtsk. måtte anmodas att, så fort ske kan, före slutet af detta år afgifva Utlåt, öfver K. Mus Nåd.
Förslag om den för Statens embets- och tjenstemän beviljade löne-förhöjningens utgående för innevide år.
Jag anhåller vördsamt att min motion måtte kommuniceras MedStm och skall jag aflemna det för sådant ändamål erforderliga antal exemplar.
Till denna kommunikation lemnade, uppå derom framstald propos., R. o. Ad. sitt bifall.
Uplästes till justering samt godkändes nedannämnde från Exp.- Utsk. inkomne förslag till R.
St:rs underd. skrifvelser till K.
M. N:o 175, i fråga om jords friköpande från grundskatt m. m.; och N:o 17(5, ang:de en fyranläggning å Gottska Sandön m fL åtgärders vidtagande för förbättringar i Fyr-, Båk- och Lots-väsendet» II. R. o. Ad. åtskljdes kl. 7 e. m.
Den 16 December f. m. 263 Onsdagen den 16
Fleuum kl. 10 f. m.
Åkerhjelm, Johan Carl, fortfor att i Hr. Gr. o. Landtnäs stalie föra ordet.
Justerades prot.-utdrag för den 15 dennes samt pleni-prot. för den 10 sisti.
Företogs pröfningen af Sammansatta Banko- och LagUtsk:s den 5 och 12 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 4, i anledn. af väckte förslag i fråga om lagstiftning för Enskilda Banker.
Hr Frih. o. Ordf:den hemsliilde alt detta Betänk, mätte få punktvis föredragas.
Ja, hvarjemte Gr. Sparre, Hrik anmälde sig och yttrade:
Jag tillstyrker för min del bifall tiil hvad Hr Frih. o. Ordfiden nu föieslagit.
Likväl ber jag, att dervid lii göra den erinran, att, sedan Ctsk:s framställning pag. 6 blifvit föredragen och afgjord, af den derpå följande punkten, pag. 12, hvad som innefattar sjelfva ingressen, måtte upskjutas, och Hr Frih. o.
Ordf:den i stället öfvergå till föredragning af lagen paragrafvis, så att ingressen, enl. hvad viii löregide tillfället! brukats, måtte blifva den sista.
Derjemte hemställer jag att, jemlikt hvad äfvenledes tillförene egt rum i likartade fall, B. o. Ad. täcktes fatta beslut särskildt för hvarje g samt bifalla de gg som godkänna och återremittera de gg, som lt. o. Ad. icke gillar, med öppen rätt för Utsk. att, om med anledn. af de sålunda beslutade återremisserna, någon förändring skulle finnas vara af nöden i de öfriga gg, sådant måtto vara Utsk. medgifvet.
Hr Frih. o. Ordfiden yttrade att i afs:de på sednare delen af Gr.
Sparres hemställan något särskildt beslut icke nu torde behöfva fattas, men hemsta Ide om U. o. Ad. bifölle, att, såsom Gr.
Sparre föreslagit, den sidan 12 förekommande punkt, som innehöll ingressen tiil den af Utsk. föreslagna förordningen, icke skulle föredragas förrän R. o. Ad. behandlat sjelfva förslaget lill förordning.
Härefter förekom först och bifölls Utskis sidan C gjorda tillstyrkande, i fråga om formen för 11.
St:rs begäran om Nåd. fastställelse å hvad de för sin del i ämnet gillat och antagit.
Sfli Den lfi December f. m.
Vidare företogos hvar för sig de i Utsk:s förslag till förordning intagne § I Bifölls. S *.
Jag tror, att roan kan vara leroligen ense derom, att i händelse raan vid denna Riksdag och särdeles i närvide ögonblick skall stifta lag för några penningeanstalter, i synnerhet för banker, så böra alla åtgärder gå derpå ut, att befästa deras säkerhet, samt att man icke får taga något enda steg, som har den minsta skymt af att kunna förringa densamma.
I fråga om nu förevuie 2 § har man bibehållit det gamla stadgandet, att bank-bolag, som vill utgifva sedlar, icke får bestå af mindre än 30 solidariska bolagsmän; men i afsrde på sådan» banker, som icke ämna utgifva sedlar, bar man bestämdt detta antal till 20.
Detta utgör en förminskning i det antal, som är faststSIdt uti K.
Författnin den 10 Nov. 1855, eni. hvilken det är föreskrifvet för alla banker, att deiegarne skola vara minst 30.
2:dra g i nyssnämnde kungörelse lyder sålunda: »Till bank-bolags stiftande erfordras minst 30 namngifna delegare» etc.
Med anledn. häraf tror jag, att man icke heller nu bör göra någon minskning uti ifrågav:de antal, och anhåller derföre, att i första mom. af nu föredragna 2:dra §, insättes ordet IrelCio i st. f. ljugu, vid hvilket förhållande 2:dra mom. kan utgå.
Det kan dock vara betänkligt, att i det skick frågan nu befinner sig, då ett Stånd lärer lagt Betänk, tili handlingarne, ett
Stånd bifallit och ett skall återremittera detsamma, nu här på stående fot göra ändring deri; utan anhåller jag fördenskull att g måtte blifva till Ulsk. återremitterad i den syftning jag nu nämnt.
Med den siste värde talaren är jag alldeles ense derom, att under nuv:de förhållanden allt bör göras och ingenting försummas för att stärka bankernas kredit och det förtroende de böra ega.
Men man bör också tillse, att icke stiftandet af bank-bolag öfver höfvan försvåras.
Det berättades i Utsk. att vid bildandet af en bank i någon af våra norra stader, jag tror Hudiksvall, upstodo verkligen så stora svårigheter att finna 20 solidariska bolagsmän, att en bruksegare, inom provinsen en af våra större possessionater i Sverige, måste sjelf öfvertaga en stor del af aktierne och anskaffa några personer, hvilka voro villige, att, då do hade hans underborgen, ikläda sig ansvarigheten.
Denna åtgärd var nödvändig, på det att man skulle få 30 personer.
Det är tänkbart, att i sådana orter, der antalet af affärsmän icke är synnerligen stort, dylika förhållanden ännu torde kunna inträffa, och dä i allt fall 20 bolagsmän utgör minimum för sådana banker, som icke äro berättigade att utgifva egna kreditsedlar, ansåg Utsk., med afs:de å vigten att underlätta stiftandet af enskilda banker, denna garanti vara tillräcklig.
Den 16 December f. m. 265 '] Frih.
För min del kan jag icke finna hvarföre man mera kan nedsätta anspråken på säkerhet hos det ena än hos det andra slaget af Banker.
De icke sedel-utgifvande Bankerna få ju mottaga depositioner, och kunna göra det till mångdubbelt det belopp, som hela grundfonden utgör, hvarigenom de, i händelse af någon rubbning i allmänna rörelsen skulle upstå, kunna lika mycket ansträngas för inlösen af sina utfärdade depositions-bevis, som de sedelutgifvande Bankerna "för inlösen af sina sedlar.
Ur denna synpunkt tror jag att det icke finnes något giltigt skäl, hvarföre den ena Banken skall hafva ett större eller mindre antal solidariska bolagsmän, än den andra.
Sparre har visserligen anfört ett exempel från en stad i norra Sverige, der man hade svårighet att finna tillräckligt antal bolagsmän, för bildandet af en Bank; men Banken kom ju likväl till stånd, och det visade sig således icke ens på detta ställe omöjligt att åstadkomma det erforderliga antalet aktietecknare.
Deremot kan man anföra exempel från alla andra Banker i Sverige, der icke allenast B0:talet upnätts, utan mångfaldigt öfverskridits.
Visserligen kunna några få individer besitta en större förmögenhet, än ett helt bolag, men detta är ett undantag, som icke förringar den grundsatsen att ju större antal solidariskt ansvarige delegare, en Bank har, desto större är den säkerhet, den erbjuder.
Jag tror derföre, att om man vill befästa Bankernas soliditet, man icke bör nedsätta anspråken på antalet delegare, utan tvertom_ öka det för båda slagen af Banker utöfver hvad här är föreslagit för de sedel-utgifvande; och för den händelse att punkten återremitteras, ber jag få uttrycka den åsigt att antalet af delegare bör, lika för alla Banker, bestämmas till minst 50.
Ingen svårighet har ännu yppats att erhålla detta antal bolagsmän i alla andra orter, utan i den af Hr Gr.
Sparre åberopade.
Skulle, hvad längre fram föreslås, kommandit-delegare få införIifvås med en Bank, ligger deri ett ökadt skäl att fordra ett större antal solidariska, emedan det icke kunde vara otänkbart att de rätte
Bankstiftarne skulle annars kunna skjuta fram för sig ett mindre antal ansvaringar, och 20 sådane vore väl icke omöjlige att anskaffa.
Ansvaringars begagnande har i ett annat fall icke visat lyckliga följder och bör der för icke af lagstiftningen ytterligare befordras.
Jag yrkar återremiss, under önskan att Utsk. ville föreslå lika stort minimum af delegare för båda slagen af Banker, och att detta minimum måtte ökas till 50.
Hr Gripenstedt, Joh. A u g.:
Jag gillar för min del de åsigter, som här blifvit af Hr von Koch och Frih. Raab uttalade.
Jag ber R. o. Ad. fästa upmärksamheten på att här är fråga om en återgång från hvad som nu är stadgadt ang:de den solidariska ansvarigheten för ett visst slag af Banker, neuil. de icke sedelutgifvande, hvarigenom således deras säkerhet i viss mån skulle komma att förminskas.
Det skäl Gr.
Sparre anfört för en sådan åtgärd eller, att man icke skall göra upkomsten af sådana Banker omöjlig eller försvåra densamma, saknar enl. min tanke all vigt. 266 Den 16 Däcembet f. m.
Jag ber att i detta fall få uplysa om det faktum, att för närvide i Finansf)epart:tet hvila icke mindre än nio ansökningar om oktroy för bildande af nya Banker utan sedelutgifningsrätt, på de vilkor, som för närvkde äro gällande; och vid sådant förhållande, hemställer jag huruvida den förespeglade svårigheten, att utan nedsättning i fordringarna på solidarisk ansvarighet åstadkomma dylika Banker, förljenar något afs:de.
Om man utgår från den synpunkt, att det är svårt erhålla tillräckligt antal solida bolagsmän i en PrivatBank, och på den grund hör nedsätta ledamöternes antal från 30, som nu gällande PrivatBanks bolags-ordningar i allmänhet föreskrifver, till 20, vore jag möjligen sinnad att godkänna förslaget.
Protocoll, hållna hos H ö g 1 o f 1 i g e Ridderskapet och Adelil vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, År 1840.
Sextonde Häftet.
Hörbergska Boktryckeriet, i84i.
Måndagen den 2 November 184o.
Plenum kl. io f. tn.
Oct. e. m. Frill.
Sprengtporten, Jac. Wilh.: StatsUtskts betänk.
N:o 345, innefattande förslag lill sammanjemkning af de olika tankar, sorn inom lliksSt;n uppstått i anledn. af de framställda voterts-propositionerna för förstärkt StatsUtsk., har hvilat på R. o. Ad:s bord nära 3:ne veckor, och som ett längre uppskof med afgörandet af denna fråga möjligen skulle kunna leda dertill, att icke den nya bevillningen skulle kunna taga sin början nästa år; så torde R. o. Ad. finna, att det är nödvändigt, att detta ärende skyndsamt förekommer till afgörande, på det att StatsUtsk. må komma i tillfälle att ofördröjligen för Ständerna uppgifva statsbristsumman.
Af detta skäl får jag hemställa till R. o. Ad., att nu fatta det beslut, att detta ärende, så snart frågan om representations-förändringen blifvit slutligen pröfvad af R. o. Ad., måtte förekomma till afgörande och då först uppföras på föredragn.listan. lii- Hallenborg, Carl Joli.:
Jag förenar mig med Frih. Sprengtporten.
Jag fattade icke bestämdt huruvida Frih. Sprengtporten yrkade all betänk, skulle förekomma redan i dag, i händelse representations-frågan så tidigt kunde afslutas, eller om det skulle ske i nästa plenum.
Om Frih:n yttrade den sednare meningen, så har jag intet deremot.
Men att företaga frågan i dag, då hvarken jag eller, såsom jag förmodar, de fleste hafva betänk, med sig, anser jag vara förhastadt.
S p r e n g t po r t e n:
Jag har ingen anledn. att förmoda, för att dömtna af gången utaf discussionen ronde representations-förändringen, att vi skola så hasigt komma till slut med detta mål, att vi redan i dag skulle kunna komma i tillfälle alt företaga det ärende, som jag nyss nämnde.
För att emedlertid förtydliga min mening i detta afseende, får jag förklara, att jag finner mig fullkomligen tillfredsställd dermed, att detta äiende uppföres först på listan, och 4 Den a November f. m. blir det första som föredrages i nästa plenum, såvida det mål då är bragdt till slut, som R. o. Ad. nu har före till öfverläggning. R. o. Ad. beslöt att StatsUtsk:s mern.
N:o 345 skall sättas främst på listan i nästa plenum, i händelse pröfningen af det mål, som nu var under öfverläggning, då vore bragt till slut.
Fortsattes pröfningen af Coust.Utskrs meni.
N:o 38, angtde National-representationens ombildning.
Den punkt af Hr von Hartmansdorff^! förslag, som nu förekommer till pröfning, är den, som rörer formationen af öfre kammaren.
Redan i föregrde plenum hafva många och i mitt tycke vigtiga anmärkntr blifvit gjorda emot det sätt, hvarpå Hr von Hartmansdorff tror att den öfre kammaren bör sammansättas.
Att nu ingå i något vidlyftigt yttrande derom , tror jag vara öfverflödigt, utan får jag blott resumera de hufvudsakliga, som deremot äro gjorda, nemi. först det, hvaruti jag instämmer, att då efter Hr von Hartmansdorff^ förslag öfre kammaren skulle utses helt och hållet af samma val-collegium, samma delegation från folket, som skall utse den nedre, så kommer den att utgöra efter min tanke helt och hållet samma element, uttrycka samma opinion, icke innehålla någon hejd emot den nedre kammaren, om det skulle 11ehöfvas, med ett ord blott utgöra den andra delen af samma kammare med samma opinion.
Det är visserligen sanni, och det skälet har jag anfört såsom försvar för mitt förslag, att en modification uppkommer derigenom att ledamöterne sitta för flera riksdagar, men den anser jag icke tillräcklig, om icke någon annan cathegori bestämmer saken, hvarigenom man kan hafva någon visshet, att den öfre kammaren utgöres af bildade och sansade ledamöter, som hafva en större erfarenhet om ärendena, och som äfven äro utsedde på ett sätt, som bättre lugnar farhågorna i detta^fali än det nu förevar. förslaget.
Detta visar visserligen icke annat än hvad jag nogsamt fått erfara förut, att hvarje förslag man framställer, när man saknar den hasis, hvarpå Ivakammar-systemet i andra länder är bygdl, måste blifva ofullständigt, och att det alltid blir mer eller mindre lätt alt deruti upptäcka brister.
Att sådana bär förekomma är således icke underligt, utan de böra blott tagas i betraktande vid pröfningen, på det ninn med de elementer, som finnas, må kunna komma lill del mest ändamålsenliga.
Den andra anmärkningen, som är gjord emot Hr von Hartmansdorff!: förslag och som jag anser lika vigtig, är alt han, under förmenande att derigenom göra den öfre kammaren stark, har bestämt, att den skall bestå af lika antal ledamöter af alla Stånd.
Det synes mig som den styrka han derifrån velat hemta, vore grundad på Den 2 November f. m. 5 en så fysisk basis, att ändamålet sålunda ej tan vinnas, och jag tror att en sådan grund ej är den rälta eller användbar i en sak, der del är fråga om att vinna en moralisk, icke en fysisk styrka.
För att nu möjligen vinna dessa begge ändamål, som synas mig förfelade, ifall Hr von Hartmansdorlfs förslag klefve antaget, bör jagsöka att, så vidt enligt min tankeförmåga är möjligt, sammanjemka de fordringar, som i delta afseende blifvit framställda inom Ståndet.
Jag skulle då tro, att hvad som oundgängligen behöfves är i första rummet en annan, en högre val-instans, än den som utser ledamöter till den nedre kammaren, och i andra rummet en frihet för valmännen i denna instans alt få välja på dugligheten, utan afseende på stånd, och således i olikhet med Hr von Hartmansdorffs förslag, som fordrar lika antal ledamöter af hvarje af de 4 eller 5 Stånden.
Dessa hegge saker har jag trott, så godt jag nu kunnat uppställa det, kunna förenas,om man medgåfve att ett högre val-collegium bildades derigenom ali valmännen inom Ståndens valdistricter utsago vissa electorer för hvarje Stånd, hvilka sammanträdde på ett ställe, och gemensamt eller samfäldt utsåge den öfre kammarens ledamöter, utan afseende på stånd eller district.
Detta rörer valsättet.
Om man sedan kan öfverenskomma om vissa cathegorier, som inskränka valbarheten, så att man äger någon säkerhet att valen icke falla utom den ålder eller den samhällsställning, der man äger rättighet att fordra bildning, kännedom af allmänna ärenden och stadga; så tror jag att ändamålet vore så nära vunnet, som i vårt land nu är möjligt.
Jag vill icke ingå i bestämmelsen af de sednare cathegorierna, emedan det är svårt att så i hast uppgöra dem , och det måhända är rättast att öfverlemna dessa detaljerat Consl.Utsk.
Jag vidblifver således endast den förut uppgifna föreskriften, att de valde skola vara 4° år, eller om de äro yngre, hafva bevistat en riksdag.
Jag får nu uppläsa förslaget , sådant jag anser det ungefär böra blifva, och om någon finner behof af förändring i redaclionen, underkastar jag mig naturligtvis gerna rättelse i detaljerna.
Hamilton uppläste derefter följande:
Vid val af ledamöter lill den äldre kammaren utser hvarje Stånd inom ett valdistrict 4 ledamöter, eller tillsammans 20, som sammanträda och samfäldt utse till första riksdagen så mångå ombud som för districtet då skola tili den äldre kammaren väljas, och tili de derpå följande ett ombud utan afseende på stånd.
Valbar är den som fyllt 4° år, eller 3o, om han bevistat en riksdag.
Hamilton tilläde muntligen:
Jag får vördsamt hemställa till motionären i hufyudfrå - 6
Den i November f. m. gan, Hr von Hartmansdorff, huruvida han, på hvilken modificalionen beror, enär numera icke något nytt förslag här kan komma till öfverläggning, skulle finna sig benägen att ingå på en så beskaffad sammanjemkning, som, så vidt jag kan se, någorlunda svarar emot de olika åsigternas fordringar i denna fråga.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han nu först ville låta uppläsa den punkt i Hr von Ilartmansdorffs förslag, hvilken nu förekomme i ordningen främst lill R. o.
Ad:s pröfning, till följe af det föredragningssätt, som R. o. Ad. följt i sista plenum, oell sedan denna punkt i Hr von Hartmansdorff), förslag blifvit uppläst, finge Hr Landtm., på sätt flere ledamöter i förra plenum yrkade, äfven låta uppläsa den punkt i Gr. Spens’s vid Hr von Harlmansdorffs förslag gjorda anmärkn., som angiuge den punkt, hvilken komme under R. o. Ad:s öfverläggning. 7:de punkten af Hr von Hartmansdorff)! förslag upplästes så lydande:
"Lednmöterne af deri äldre kammaren väljas för 5 riksdagar.
Vid hvarje sådan afgår ^ af hela antalet, eller de 5 äldste af hvarje stånd.
Åldern beräknas efter lelnadsåren, så länge någon af den första uppsättningen är qvar, och sedermera, efter riksdagsmännens inträde i kammaren.” Likaledes upplästes den motsvarande punkten i Gr.
Spens’s redaction, så lydande: ”Ledamöterue af den aldie kammaren väljas för 5 riksdagar.
Vid hvarje sådan afgår .5 af hela antalet, eller de äldste af hvarje Stånd.
Åldern beräknas efter lefnadsåren, så lange någon af den första uppsättningen är qvar; och sedermera efter riksdagsmännens inträde i kammaren.”
Hr von Hartmansdorff, A u g. : Sedan H.
Ståndet i förra plenum beslutat, att på den framställning, jag då gjorde, utesluta alla siffertal ur den första §:u, hvilken omtalade, att det skulle finnas 5 stånd , så kan hvarken antagas den redaction, som Gr.
Spens uppgifvit, eller den , som jag föreslagit ; jag tror att de äro ordagrannt lika.
De måste således förfalla.
Min framställning blir derföre att, enligt den redaction jag redan inlemnat till Hr Frih. o. Landtm, R. o. Ad. måtte förklara såsom sin gemensamma tanke, att ledamöterne i den äldre kammaren väljas på lika sätt, som medlemmarne af den yngre; hvilket förslag Eir Landtm, torde behaga låta uppläsa.
Den af Hr von Hartmansdorff' till Hr Frih. o.
Landtm, aflemnade nya redaction upplästes, så lydande: ”Ledamöterne i den äldre kammaren väljas på lika salt, som roedlemroarne af den yngre.”
Hr von Hartmansdorff fortfor derefter: t)«n a Soreraber f. ra. 7
I afseende på den öfre kammarens sammansättning, har jag, med anledn. af de många anmärkningar, som dervid blifvit gjorda, tvekat huru den borde uppgöras, så att Ståndets önskningar i delta hänseende kunde tillfredsställas.
Ehuru jag varit böjd för att foga mig efter den ena eller andra jemkningen deruti , så har jag dock slutligen stannat i den öfvertygelsen att icke kunna tillstyrka någon annan än den jag redan har gjort.
Att vidare tala för mitt förslag, skulle endast trötta Ståndet, som redan hört den saken så vidlyftigt afhandlad.
Jag skall deremot tillåta mig att göra några anmärkntr vid Frih. Hamiltons.
Det innebär att man skulle få välja af hvilket
Stånd och inom hvilken valkrets som helst, med eli ord inom hela Riket.
Följden deraf skulle naturligtvis blifva, att i den öfre kammaren möjligen funnos blott några få ledamöter, kanske ingen af ett stånd.
Kanske blefve BondeSt. alldeles uteslutet derifrån.
Detta skulle, efter min förmening, ej verka dertill att kammaren finge den större styrka man önskar.
Tverlom skulle kammaren derigenom försvagas.
Den andra olägenheten, som detta förhållande skulle medföra, vore dea, alt då slåndsfrågor förekomma; så vore del ena ståndet del andra underlägset, och om ståndsfrågorna, såsom vederbör, skulle komma att behandlas af det stånd särskildt, som de anginge; så betydde det visserligen icke mycket om något stånds medlemmar vore mindre tali ika vid den förberedande öfverläggningen; men då sjelfva afgörandet t. ex. af ståndens representationsrätt förekomme i den öfre kammaren och det ifrågavar. ståndets medlemmar vore antingen till antalet underlägsne eller, hvad värre vore, alldeles saknades; så öfverlemnar jag till eder, mine herrar! hurudan behandlingen skulle blifva, och i alla fall hvad förtroende hon skulle vinna.
Hamiltons sätt att bilda den öfre kammaren åsyftar sålunda att på sitt vis införa de allmänna valen inom den öfre kammaren, när de blifvit uteslutna ur den yngre, och sedan icke blott R. o. Ad. utan äfven i andra Stånd förklarat sig för den bestämda stånds-fördelningen vid valen.
Jag nödgas således afstyrka äfven detta Frih.
Det ämne, som nu är under öfverläggning, är, efter min tanke och säkerligen efter de fleste detta Hus tillhörande medlemmars omdöme, af den största vigt för framtiden.
Att nu på förhand här besluta öfver Svenska folkets kommande öden och det så hastigt, som efter måhända ett par timmars öfverläggning, är åtminstone efter min öfvertygelse icke det rälta.
Jag tror alt delta ämne fordrar en mogen öfverläggning och mycken sakkännedom, för att beslutet derom skall kunna blifva riktigt.
Vi hafva redan genom ett föregtde beslut, som fattades i afseende på den yngre kammarens bildande, bundit våra hander.
Jag tog mig då den friheten att för R. o. s D c 11 a November f. m.
Ad. tillkännagifva, att jag anser att äfven der borde finnas så väl den inskränktare, som den mera utsträckta valrätligheten.
Frågan derom är nu afgjord.
Skulle vi nu återigen taga ett beslut såsom
Ståndets gemensamma lanke i afseende på den äldre kammaren, så skulle vi ju binda Utsk. till en viss del.
Jag skulle derföre önska, att R. o. Ad. ej beslutade något i detta afseende, utan helt och hållet öfverlemnade till Utsk. att uppgöra ett generelt förslag.
Frågan kommer då tillbaka i sin helhet och Ståndet har då fått höra äfven de andra Ståndens tankar, hvarefter vi på nytt få discutera saken.
Skulle icke Ii. o. Ad. anse att vi böra göra denna inskränkning inom oss sjelfva och medgifva en sådan frihet för Const.Utsk. att uppgöra ett förslag i öfverensstämmelse med Frih.
Sprengtportens förut antagna project samt med iakttagande af de nämnare bestämmelser vi redan beslutat; så har jag ingen annan hemställan att göra till R. o. Ad., än den, att vi i sådant fall likväl icke må besluta huru de andra stånden skola välja, utan endast huru R. o. Ad. skall välja.
Så länge stånd fortfara, det må vara på 2 eller 4 rinn, linnas också stånds-intressen.
Man känner medlemmarne af sitt eget stånd bättre uti dem som tillhöra de andra stånden, och bedömmer i följd deraf bättre de förhållanden, som röra ens eget stånd.
Om vi nu skulle bestämma äfven huru de andra stånden skola välja, så ingå vi i deras stånds-intressen, och herrarne känna hvar och en, alt de äro olika med R. o.
Ad:s, åtminstone för den nuvar. tiden.
Må vi derföre, i händelse R. o. Ad. ej finner för godt att öfverlemna förslagets afgörande åt Const.Utsk., endast besluta om R. o, Ad;s valsätt, och i sådant fall vill jag i detta afseende förena mig i hvad Gr.
Spens föreslagit.
Jag har anmält mig för alt i första rummet få äran framställa mina tankar angrde formen, och jag har trott, alt sedan R. o. Ad. derom fattat sitt beslut, skulle det vara lids nog för mig att tala om sjelfva ämnet.