Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då hvar och en, som har en allmän befattning, icke ett ögonblick bör tveka, att i sitt handlingssätt följa Lagarnes Bud och sin, på mogen eftertanka grundade, ölvertygelse om det rätta, utan afseende på de olika omdömen, för hvilka dess åtgärd Den 12 Martu. 359 Iean blifva föremål, måste väl denna föresats vara ännu mera stadgad hos dem, sorn emottagit det vigtiga förtroende att efterse huru Grundlagarna blifvit efterföljda.
- Jag Iean icke instämma uti Friherre Åkerhjelms tanka, att det af ConstitulionsUlskottet valda sätt att afgifva Utlåtande till Riksens Ständer kan gillas derföre, att det icke är förbjudit i GrundLagen; men deremot bör jag icke underlåta, att förklara mitt bifall till ConstitutionsUtskottetS, genom samma värde Ledamot, yttrade tänkesätt, att ovillkorligen vilja grunda sina beslut på Lagen och så medelst visa ändamålet för Utskottets daning, samt ådagalägga att Constitulionen lefver.
Jag tillåter mig dervid endast den önskan och förhoppning, att denna rättsinniga anda hos ConstitutionsUtskottet äfven må finnäs uttryckt i de åtgärder och beslut, hvilka det tillhörer detta Utskott att vidtaga.
Om sättet för behandlingen af ConstitutionsUtskottets Betänkande, hafva åtskillige stridige meningar blifvit yttrade.
Jag får för min del förklara, att jag gerna medgifver att sjelfva Hufvudfrågän eller Anmärkningen emot Konungens Rådgifvare i CommandoMål för Armeen må förfalla, derföre, att jag nu mera, sedan följderne af den klandrade åtgärden blifvit häfde, anser frågan derom likgiltig för Nationen, och att jag, efter den lyckliga stadga, som vårt Regeringssätt vunnit, icke hädanefter anser dylika försök, om de möjligen skulle 360 Den 12 Martil. vägas, för serdeles vådeliga.
Deremot anser jag det vara af högsta vigt, att ConslitutionsUtskottet, åt hvilket Riksens Ständers rätt att vaka öfver Constitutionens helgd i betydlig mån är anförtrodd, noga iakttager och rätteligen tillämpar Grundlagarnes föreskrifter.
På denna grund och då jag, i följd af hvad jag förut haft äran yttra, icke kan medgifva att ConstitutionsUtskottet uti en med GrundLagarne enlig Form för Riksens Ständer tillkännagifvit sin åtgärd i detta Mål, anser jag Betänkandet, hvilket första gången ifrån Utskottet inkommit och sålunda icke kan, på sätt några Ledamöter yrkat, antingen undergå någon förändring, eller till en del återremitteras, böra i hela sin vidd återgå till Utskottet, som derigenom kommer i tillfälle att yttra sig öfver åtskilliga, efter min öfvertygelse vigtiga Anmärkningar dervid, och att sitt Utlåtande i ett med Constitutionen öfverensstämmande skick till Riksens Ständer å nyo öfverlemna.
Jag har redan förila rat, det jag, lika med hvad Herr Påhlman nyss anfört, gerna lemnar bifall dertill, att saken må förfalla, men jag har trott, att, sedan Målet således vore afgjordt, skulle likväl de i anledning af Utskottets Betänkande framställde Anmärkningar både kunna och böra, om icke återremitteras, åtminstone till Utskottet remitteras.
Skulle denna åtgärd icke af Ridderskapet och Adeln anses böra äga rum, afstår jag derifrån under anhållan endast att få emot ett sådant Beslut mig reservera.
Den 12 Martil. 561 Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade, att då 56 §. i RegeringsFormen stadgade, att Utskottens första gången afgifne Betänkande borde i Ståndens Plena framställas till antagande eller förkastande, utan förändringar eller tillsatser, ansåge Herr Grefven och LandtMarskalken sig icke kunna framställa den af Friherre Anckarsvärd föreslagne Proposition, utan finge i stället hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att ConstitutionsUtskottets ifrågavarande Memorial måtte läggas till Handlingarne, och Målet således få förfalla.
Ja och Nej. Herr Munck af Rosenschöld anhöll, att skälet till Ridderskapets och Adelns Beslut måtte, på sätt han föreslagit, äfven i Propositionen intagas, samt att Målet således kunde få förfalla, på den grund, att Ridderskapet och Adeln icke finner att Rikets väl kräfver någon ytterligare åtgärd.
Många hördes härvid yrka Proposition.
Herr Grefven och LandtMarskalken uppläste en, i enlighet med Herr Munck af Rosenschölds berörde Förslag, författad Proposition, så lydande:
Bifall er Ridderskapet och Adeln, att enär Piidderskapet och Adeln icke finnei Rikets väl kräfva någon vidare åtgärd, den emot Ron un - 362 Deri ia Martti. gens Rådgifvare i CommandoMål gjorda Anmärkning således må förfalla?
Jag underställer Herr Grefven och LandtMarskalken och Högloflige Ridderskapet och Adeln, huruvida i Propositionen kan inryckas orden: enär Rikets väldet ej kräfver, då Rikets väl omöjligen kan kräfva att Nationens Representanter skola fatta beslut utom de gränsor Lagen stadgat:
Här är ingen fråga om att kunna ställa till ansvar, således kan aldrig, efter min tanka, Rikets väl tagas till skäl, att Ståndet låtit Frågan läggas till Handlingame; ty det måste ske, så framt ej de i Hagarne stadgade Former skola rubbas.
Jag väntade att man skulle leuxnat bifall till Sakens förfallande, med det vilkor, att derjemte blifvit omnämnt, enligt Herr Rosenschölds Förslag, att sådant skett af det skäl, att Riksens Ständer icke ansett Rikets sannskyldiga väl äska någon vidare åtgärd; sker detta icke, så dragés ju den följden deraf, att Anmärkningen varit utan grund samt den besvärade utan felaktighet.
Jag yrkar derföre, att antingen det af Herr Rosenschöld föreslagne tillägget måtte varda bifallit, eller ock att hos Konungen i underdånighet varder anmält Riksens Ständers anhållan, att sådana misstag för framtiden måtte varda förekomna.
Den 12 Martti. 365 Herr Munck af Rosenschöld:
Enligt den Proposition jag vågat föreslå, lalér Ridderskapet och Adeln Målet förfalla, men uttrycker tillika skälet till sitt beslut.
Annat är skäl och helt annat är Öfverläggningens Resultat.
Flere Ledamöter hafva talat lill ett och samma Resultat; men nästan alla hafva, i mera eller mindre mån, skiljt sig i skälen.
Om nu en Ledamot fordrar, att Propositionen bör upptaga hans skäl, så skulle, med samma rätt, livar enda af de öfrige Talare kunna för sig göra samma fordran, och här skulle då uppstå så mångå Förslag till Propositioner, som här äro Talare.
Het är då angeläget att ihogkomma, det
Propositionen aldrig bör omfatta skälen, utan endast Resultatet.
Så har här alltid tillgått, och jag vet icke, hvarföre man nu skulle förfara annorledes.
Nu, och då alla meningar synas öfverensstämma i det Resultat, att Ansvarsfrågan bör förfalla; och icke mera än en Ledamot, Friherre Stael, föreslagit en serski 11 cl hemställan till Kongl. Maj:t, hvilken alltså icke kan antagas, för att utgöra Ståndets tanka, så tror jag mig böra anhålla, det Herr Grefven och LandtMarskalken ville återgå till den först framställda Propositionen på Resultatet, utan intagande af något skäl.
Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade sin först gjorda Proposition, att ifrågavarande
Mål matte få förfalla och läggas till Ilandlingärne. 364 Den 12 Martil.
Ja och Nej; hvarjemte ordet Votering hördes.
Jag skall ödmjukligen anhålla, att, i anledning af hvad Herr Munck af Rosenschöld för en stund sedan anfört, få till Ridderskapets och Adelns närmare och upplystare pröfning hemställa: huruvida Ridderskapet och Adeln icke, genom antagandet af det skäl till Målets förfallande: att Rikets väl icke kräfde någon åtgärd, i och med detsamma bestämde, att ifrågavarande AnmärkningsMål både borde och kunde behandlas efter RegeringsFormens 107 §.
Jag tror en sådan åtgärd vara så mycket mera origtig, som ConstitutionsUtskottet, hvilket är den enda lagliga Magt, som äger rättighet förklara Grundlagen, ej ansett sig kunna tillämpa ifrågavarande §., emedan Konungens Rådgifvare i CommandoMål icke uti nämnde §. finnes upplagen.
Jag anser således för min del, att då de flesta af Ridderskapet och Adeln synas vara af den tankan, det Målet må förfalla, så bör det ske utan anförande af något serskildt och till sin natur olagligt skäl.
Ilufvudskälet till Återremiss synes mig vara detta:
Att likasom ingen Motion får innehålla mer än ett Mål, så bör ej heller, i svaret på en Motion, tvenne frågor kunna upptagas.
För min del tillstyr - Den 12 Martii.
365 ker jag likväl, att alltsammans må läggas till liandlingarne.
Herr Munck af Rosenschöld yrkade att den af honom föreslagne Proposition måtte ånyo framställas.
Det förundrar mig att fråga om tillägg i Proposition kunnat uppstå och att Votering blifvit begärd:
Huru kan man votera öfver ett ämne, hvaröfver man icke har rätt att besluta?
För min del protesterar jag emot all Votering och all Proposition till annat än Discussionens upphörande och Betänkandets läggande till liandlingarne.
Herr Grefven och LandtMarskalken har sjelf ganska rigtigt uppgifvit de Stadganden i Lagen, som hindra honom från att göra någon annan Proposition ; men skulle icke dessmindre ännu yrkas på Votering, får jag anhålla att Herr Grefven och LandtMarskalken förklarar frågan livilande och hänvisar till ConstilutionsUtskottet att afgöra, om någon annan Pxoposition kan fordras.
Herr Grefven och LandtMarskalken lät uppläsa 53 §. af Riksdagsordningen , samt hemställde å nyo, om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta att ifrågavarande
Mål finge förfalla och läggas till Handlingarne.
Ja och Nej! hvarjemte Votering begärdes af Friherre Palbitzkj med flere andra af Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter. 366 Den 12 Martii.
Då Votering blifvit begärd, fordras att en ContraProposition skall kunna behörigen uppgöras, men då jag för nain del ej inser, huru en lämpelig ContraProposition i denna fråga skall uppfinnas; så torde jag å nyo få hemställa, om icke det i alla afseenden voro bättre och med allas önskningar äfven öfverensstämmande, att låta saken förfalla, men remittera Anmärkningarne till Utskottet, för att derigenom ådagalägga, det man icke erkänt den af Utskottet framställde grundsatts, att föredragning af ett ämne i origtig väg icke innefattar öfverträdelse af Grundlagen.
Lika nied Friherre Anckarsvärd finner jag det ConstitutionsUtskottets
Memorial i afseende på förra delen, hvarigenom Konungens Rådgifvare i ComrnandoMål för Ammen blifvit ansedd icke kunna, enligt 106 §. i RegeringsFormen, under tilltal ställas, må förfalla; men jag vill endast till Protocollet anmärka, att, enligt hvad ConstitutionsUtskottet i sednare delen af Memorialet äfven upplyst, Konungens Rådgifvare i CommandoMål för Ammen, vid utfärdandet af ifrågavarande GeneralOrdres, öfverskrida den gräns, som, enligt Författningarne, åtskiljer bans Embets-befattning från de Civila Föredragningen tillhörande Ärender.
Herr Munck af Rosenschöld anhöll, att den af honom föreslagna Proposition måtte, såsom ContraProposition, antagas.
Den 12 Martii. 367 Herr Cederskjöld:
Jag får ödmjukast anhålla att ContraPropositionen måtte innefatta Återremiss af hela Betänkandet.
Det är angeläget att stadga ett exempel på Riksens Ständers lagliga Magt att återremittera ett ConstitutionsUtskottets Betänkande, rörande AnmärkningsMål.
Herr Flach_, Carl Fredric:
Detta Ämne, ehuru efter utseende uttömdt, liar likväl en obemärkt sida, men sorn icke synes böra få vara det, nemligen:
Om ärendet onekeligen bildar ett Juridiskt PraeliminairMål, framställande ett af de sällsamma Casus, då Lagstiftande Magten uppträdt som Lagskipare, och i denna egenskap iklädt sig den öma, den stora Domarepligten : ”Att hellre fria än fällaJ’ är desto ovilkorligare, som denna Regel står i närmaste sammanhang med det ädelmod, hvars attributer äro Ståndets egna.
Då återstår väl ingen annan fråga, än den:
Hvilka äro de mildrande bevekelsegrunder, som tala för Friherre Björnstjerna?
Värde Talare hafva redan utmärkt dem, som leda från Friherrens egenskaper och Tjenstemanna-merite.
Jag får dertill lägga dessa:
Att ingen skada är skedd, att den felande icke kan anses vara alldeles ostraffad, då förhastandet så offenteligen är af Konungen vordet belagdt med ett Konungsligt ogillande, som icke synes vara mindre känbart, än åtalet från en Justitieombudsman, isynnerhet som detta förhållande förutsätter inför Konungen en privat Rättegång mellan Friherre Björnstjerna och dess Embets-rådgif - 363 Den 12 Martti. ning.
Nu, då man känner, att detta uppträde slutat sig med Amnesti, då vågar jag fråga:
Om det vore försigtigt handladt mot sig sjelf, eller delicat emot Konungen, att ställa honom i den obehagliga nödvändigheten, att antingen afslå Ständernes önskan, eller rubba en Amnesti, som hvilar på Koiiungaord, på hedrens garanti och hos vår nu varande Nådiga Konung på det öma minnets helgd, åt en saknad Faders Handlingar.
Jag tager mig derföre Friheten att tillstyrka Målets nedläggande, ehuru jag för öfrigt conformerar mig med de värde Ledamöter, som högtidligen till Herr Friherre Anckarsvärd förklarat deras erkänsla att hafva väckt uppmärksamheten på ett ärende af denna betydenhet.
Herr Grefven och LandtMarsknlken lät derefter uppläsa följande Yoterings-proposition:
Den som bifaller, att ifrågavarande
Mål må förfalla, skrifver Ja; Den det ej vill, skrifver Nej; Vinner Nej, kommer senare delen af C011- stitutionsUtskottets Betänkande, att med de dervid gjorde Anmärkningar till ConstitutionsUtskottet återremitteras.
För min del får jag protestera emot den nu uppläste Voteringsproposition, och det så mycket hellre, som Den 12 Martii. 369 som Herr Grefven och LandtMarskalken för en stund sedan behagat sjelf upplysa, att det icke vore enligt med Grundlagen att antaga en del samt återremittera en annan del af Betänkandet.
Då olikheten uti de meningar, hvilka blifvit af åtskillige värda Ledamöter framställde, icke angår Besultatet af sjelfva Anmärkningen, hvilken alla enhälligt ansett höra, f:å förfalla, utan endast den frågan, huruvida något skäl till Målets förfallande hör uti heslutet anföras eller icke; så anser jag för min del Jh-Propositionen endast höra innefatta Målets förfallande, utan anförande af skäl, och ContraPropositionen, Målets förfallande med anförande af skälet dertill.
I anledning häraf får jag förnya min förut gjorde anhållan, att den af mig föreslagne Proposition, angående Målets förfallande, på den grund att Rikets väl icke kräfver någon åtgärd, må till ContraProposition antagas.
Herr Cederskjöld hemställde å nyo, att ContraPropositionen måtte innefatta Aterremiss af hela ConstitutionsUtskottets Betänkande.
Herr Silfverstolpej Gustaf Abraham:
Det synes som allas mening är enig, att Anmärkningen emot Herr Friherre Björnstjerna skall förfalla.
Striden gäller allenast, huruvida detta beslut skall fattas med eller utan anförande af Motiv.
Ett motiveradt beslut förutsätter, när Ridd. 0. dd.
Prot. IV B. I.
Afd. ^7, 48* 370 Den 1o.
Martti. det fattas: att man ingått i pröfning af deri Sak hvaröfver beslutes.
Förhållandet är för det närvarande, att ConstitutionsUtskottet genom sitt Betänkande ej lemnat pröfningen af Friherre Björnstjernas förhållande för Riksens Ständer öppen, enär de uttryckeligen förklarat, att hvarken 106 eller 107 §.
RegeringsFormen är på detta fall tillämpelig.
Ett motiveradt beslut skulle då innebära, att, det oagtadt, Riksens Ständer ingått i denna pröfning, och förkastat GonstitutionsUtskottets yttrande.
Sådan har ej den under
Discussionerna yttrade meningen varit, hvilken likväl bör vara grunden för beslutet.
För min del kan jag ej inse hvad slags ContraProposition här skulle kunna äga rum, om en sådan vidare skulle yrkas.
Herr Grefve Posse hemställde, om icke Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes anmoda de Herrar, hvilka begärt votering, att derifrån afstå.
Jag har redan yttrat, att Herr Rosenschölds tillägg är angeläget af det skäl, atti annat fall Anmärkningen kan anses varit ogrundad.
ConstitutionsUtskottet har, ehuru det ansett sig icke kunna, i anledning af förekomne omständigheter, hvarken använda 106 eller 107 §§., likväl, genom ett noggrannt utredande af saken, visat, att fel vore begångit, att skäl varit till Anmärkningen.
Af detta synes mig tillräckelig anledning för Riksens Ständer vara, att om - T)en 12 Martil. 371 nämna orsaken, som förmått dem att låta saken förfalla.
Jag utber mig få göra Höglofl.
Ridderskapet och Adeln uppmärksam på, hvad sorn här är egenteliga Ämnet.
Det utgöres af Friherre Anckarsvärds Anmärkning.
Och om, sedan vi remitterat ett ämne till ConstitutionsUtskottet, vi också skola anse oss hafva fått två igen, så står dock fast, att då vi alle äro ense om det slut, som sjelfva den remitterade frågan bör få, kan Proposition på Aterremiss deraf icke skäligen äga rum.
Jag lemnar ali agtning åt de Herrars mening, hvilka vilja hafva tillägget i Betänkandet återremitteradt, med de Anmärkningar, som dervid blifvit gjorde; men jag hemställer till dessa Herrars egen billighetskänsla, om det är rätt, att hufvudsakliga frågan, deri vi alla äro ense, derföre bör uppehållas.
Till utredning och afgörande af de grundsatser, som omfattas i Betänkandets tillägg, kan man komma i annor väg, och mig synes då, att mali ej bör blott derföre längre uppskjuta, hvad man nu både kan, och äfven synes villig att afgöra i hufvudsaken.
Som jag, lika med hvad en Värd Talare redan yttrat, icke anser det vara lagstridigt, att undvika den begärda Voteringen, så framt de, som sådant yrkat, behaga derifrån afstå, får jag ödmjukast hemställa, om icke Ilögloflige Ridderskapet och Adeln skulle kunna förena sig i ett beslut, utan 372 Den ia Martil. att derom votera.
Jag har visserligen, likasom Herr Munck af Rosenschöld, ansett Ridderskap pet och Adeln hafva skäl att besluta det saken må förfalla, emedan Rikets väl icke kräfver någon vidare åtgärd häruti; men jag tror derföre icke det vara af nöden, att detta skäl uti Propositionen upptages.
Protocollerne upplysa tillräckligt, hvarföre Ridderskapet och Adeln icke anser någon vidare åtgärd i detta Mål behöfvas.
Jag tror dessutom icke, att man uti ett beslut* bör åberopa innehållet af en §., hvars tillämplighet på ifrågavarande Embetsman icke är afgjord; och hvaröfver saknas det bestämda Utlåtande från ConstitutionsUtskottet, som redan förut blifvit anmärkt.
Men då af alla, som yttrat sig i detta ämne, ingen enda yrkat, att underdånig anmälan borde begäras, äfven om rättigheten dertill vöre fullkomligen gifven; så ser jag icke heller någon nödvändighet af Återremiss, ehuru jag, för min del, omöjligen kan medge annat, än att sådant är Ridderskapets och Adelns rättighet; och vågar jag derföre å nyo ödmjukast tillstyrka det enkla Beslut, att Målet må förfalla.
Friherre Hjerta, Fredric, yrkade, att om Återremiss skulle af Ridderskapet och Adeln beslutas, hela ConstitutionsUtskottets
Betänkande måtte i sådant fall till Utskottet återremitteras.
Den 12 Martil. 373 Herr Munck af Rosenschöld:
Om det varit tvifvelaktigt, huruvida 107 §. i RegeringsFormen kunde af ConstitutionsUtskottet på Konungens Rådgifvare i CommandoMål tillämpas, är det deremot ostridigt, alt Riksens Ständer sjelfva äga rätt, att enligt denna §.
Frågan afdömma: 6 §.
AnsvarighetsLagen förklarar uttryckeligen dem dertill berättigade.
Alla äro deruti ense, att Anmärkningen må förfalla, men jag, för min del, tror det vara angeläget, att Motivet till Ridderskapets och Adelns Beslut äfven uttryckes sålunda, nemligen, att Ridderskapet och Adeln finner, det Rikets väl icke brafver någon åtgärd.
Lika med hvad en värd Ledamot nyss anfört, anser jag något Motiv för Målets förfallande icke kunna af 107 §. i RegeringsFormen hämtas, enär Utskottet dertill icke gifvit någon anledning.
Det torde, enligt min tanka, vara lillräckeligt, att Ridderskapet och Adeln anser Målet vara af den natur, att det kan förfalla.
Då, för öfrigt, på sätt Herr Påhlman anmärkt, icke någon serdeles följd torde uppstå af Betänkandets Återremiss, får jag hemställa, om icke de Herrar Ledamöter, hvilka begärt votering, ville derifrån afstå, samt i stället till Protocollet anmäla deras Reservationer, hvarigenom votering skulle kunna undvikas.
För min del får jag i sådant fall reservera mig emot Utskottets af mig förut anmärkte sätt, att angående
Föredragning af ett Mål i ovigtig väg, argumentera.
Sedan Hr Grefven och LandtMarskalken, genom upp - 374 Den 12 Martil. läsandet af 56 §.
Regeringsformen, förklarat Återremiss af en del utaf ConstitutionsUtskottets
Betänkande ej kunna äga rum, och Höglofl.
Ridderskapet och Adeln tycks till det mästa deruti instämma, att den emot Föredraganden i Commandomål för Aromen framställde Anmärkning ej vore af natur, att kräfva den åtgärd, hvartill 107 §.
RegeringsFormen, emot der nämnda StatsSecreterare, lemnar tillfälle; nödgas jag afstå ifrån mitt yrkande af Aterremiss; å den sednare delen af Utskottets Betänkande, i så vidt den ej låtit förena sig med bifallet till den hufvudsakeliga eller egenteliga AnsvarsFrågans förfallande; men jag anser mig vid detta tillfälle pligtig förklara, det jag aldrig godkänt och gillat ConstitutionsUtskottets framställning, att en genom Föredragningen af ett
Mål i orätt väg yppad afvikelse från fastställde Former icke vore en handling, som stridde emot RegeringsFormens tydeliga föreskrift.
Jag anser Utskottets Betänkande i denna del innebära något så vådelig! för Medborgerliga rättigheterna i allmänhet, och för den klara tolkningen af GrundLagens ordalydelse, att jag, för min enskildta del, ej kan bereda mig den eviga förebråelse, att genom ett tyst förbigående af denna omständighet hafva lemnat tillfälle åt detta, eller kommande ConstitutionsUtskott, att framdeles vid dylika Frågors behandling möjeligen kunna stödja ett sådant yttrande på ett föregångit något RiksStånds tysta antagande af sådana slutsatser, som dem, det förevarande ConstitutionsUtskoltets Betänkande i delta afseende in - Den 12 Martti. 575 neliåller; till hvilken ända jag på det högsta protesterar emot deras gillande eller erkännande.
Herr Grefven och LandtMarskallien hemställde, om icke, enär Pluraliteten af Ridderskapet och Adeln syntes vara af den tanka, att hela Målet kunde få förfalla, de Herrar Ledamöter, hvilka begärt votering, behagade derifrån afstå.
Palbitsky yttrade, det han för sin del afstod från den af honom förut begärdte votering.
Herr Munck af Rosenschöld förklarade, att om ingen annan än han nu mera yrkade votering ville äfven han derifrån afstå, ehuru han vore öfvertygad, att om hans mening blifvit ContraProposition, skulle densamma hafva vid voteringen blifvit af Ridderskapets och Adelns Pluralitet bifallen.
Herr Grefven och LandtMar skalken föreslog derefter, att i fråga vajande
Mål måtte hell och hållet få förfalla; hvilket bifölls.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 3 qvart till 4 eftermiddagen.
In fidem Prolocolli O. J. Lagerheim, 376 Den 12 Martil Thorsdagen den 12 Martil Plenum klockan 5 Eftermiddagen.
Grefve Mörnerj Carl Stellan_, tog, såsom äldste närvarande Grefven, klubban.
Föredrogs å nyo och gillades följande LagUtskottets den 20 sistledne Februarii afgifne, samt den 7 dennes, förmiddagen, på bordet lagde Betänkanden, nemligen: 1:0 Öfver Herr Borgmästaren J. H. Ekstrands Memorial, angående förtydligande af Lagens stadgande i 17 Cap. GiftermålsBalken, om Beräkningsgrunden för beloppet af fördel. 2:0 Öfver det af RiksdagsFullmägtigarne, Olof "Wikström och Johan Jacob Ruthberg samt Johan Wiklund, uti Memorial gjorde Förslag, om bestämmande af en viss afgift till KronoFogdarne i Westerbottens och Norrbottens
Län, då de icke sjelfve, utan genom Länsmännen, låta verkställa Utslag i Utsökningsmål, äfvensom öfver RiksdagsFullmägtigen Anders Daliielsons väckte fråga om fastställande af Länsmännens, Nämnde- och Fjerdingsmännens rättighet, att enligt KronoFogdens
Ordres och på dess ansvar verkställa Utmätningar i Private Mål. 3:o Öfver Friherre C. L.
Stael von Holsteins Den 12 Martil.' 377 Memorial, rörande bibehållande af Författningen, att en sjettedel af Ström alltid bör hållas öppen. 4:o Rörande den af RiksdagsFullmägtigarne Nils Månsson från Malmöhus Län och Carl Fredric Berg från Götheborgs och Bohus Län väckte fråga, om upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 26 November 1816, angående sättet för en Menighets hörande i enskilta tillåtliga ärender. 5:0 Öfver Grefve Gustaf Löwenhjelms gjorde Förslag, att Böter i Brottmål må utgå efter Förmögenhet.
Grefve Lewenhaupt, Gustafankom och emottog, såsom äldre närvarande Grefve, klubban af Grefve Mörner.
Vid förnyad föredragning af LagUtskottets den 20 sistledne Februarii afgifne, samt den 7 dennes, förmiddagen, på Bordet lagde ytterligare Betänkande, uti den väckta och till Utskottet återremitterade Frågan, angående förändring uti straffet för Hållkarl, som fordrar Drickespenningar af Resande eller dem med ovett ofredar, fann Höglofl.