Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det tillstyrkande BancoUtsk. i detta mern. afgifvit, finner jag i ett fall betänkligt.
Der står nemi. taladt om öfverlåtelse tills vidare att förstärka disconten med omsättning af de två andra belåningsfonderna.
Jag skulle önska, att, om R. o. Ad. bifaller hvad BancoUtsk. tillstyrkt, föreskriften blefve mera bestämd, så att ej den händelsen må inträffa , att måhända på en gång åter indrages den större belåningsrörelse, som genom bifall till ifrågavar. mern. skulle tillkomma disconten emot omsättningsrätt.
Ett sådant indragande skulle återföra denna transaction till samma ståndpunkt, hvarpå den nu befinner sig, och jag tror att dermed vore ingen hulpen.
Jag anhåller att i liufvudsaken få instämma med Gr. Horn.
Om man kan säga med sanning, att i närvar, ögonblick rörelsen i landet och näringarna, för bristande afsättning, just i de grenar der stora förlag erfordras hafva behof af nya lån, så kan deremot med skäl invändas, att de discontlån, som här äro i fråga , gå icke så mycket till den större rörelsens bedrifvande, för hvilken Handels- och Närings-disconten är inrättad, som icke mera till smålån, hvilka man kan anse såsom stående.
Dessa omsättas visserligen, men återgå dock gemenligen till samma låntagare som förut.
Om nu densamma, hvarom är fråga, instickes i rörelsen för ögonblicket, och man sedan skulle vilja på en gång draga henne derutur , så åstadkommes samma olägenhet som nu, att personer, hvilka fått sig lån beviljade, icke skulle kunna dem utbekomma.
Det torde alltså blifva nödvändigt, att, i händelse Utsk:s mern. bifalles, villkor och föreskrifter utsättas för återindragningen af densamma, som 35a
Den 17 October f. m. lemnäs.
Vill man öka discontens lånefond med denna summa; så är ögonblicket, såsom mig synes, nu icke inne dertill, utan inträder först då, när bankens lånerörelse på det hela regleras.
Jag skulle derföre anse rättast, om BancoUlsk. dröjde så lång tid som behöfdes för att ingifva denna framställning i sammanhang med bankens lånerörelse på det bela.
Oni R. o. Ad., utan sammanhang dermed, nu beslutar öfver denna del, så är fara värdi att man på förband bundit sina beslut; hvilket man borde undvika.
Gr.Frölich, David:
Tvänne ledamöter af detta Hus, hvilka äro beklädde med förtroendet att vara Ständernes fullmäktige i banken, hafva yttrat sig i denna fråga på ett sätt, soto ger tillkänna, att de önska återremiss, ehuru sådant icke blifvit nämndt.
De båda ledamöterne skulle eljest icke hafva förbisett, att den anmärkn. de gjort är af beskaffenhet att icke kunna blifva föremål för beslut eller ändring t Ulskrs memorial, såvida icke återremiss begäres, hvilket likväl icke blifvit nämndt.
Jag anser mig skyldig att upplysa, det, vid behandlingen af denna fråga inom BancoUtsk., visserligen af flera dess ledamöter och äfven af mig personligen det inkast blifvit gjordt, att densamma , som nu lemnades mera till ord än verkligen förskottsvis till Bancodisconten , skulle der blifva fastnaglad i små lån; men då Discont-direct:n ansett sig vara i verklig förlägenhet, och då den ämnat vidtaga den utomordentliga åtgärd att annonfcera i tidningarna midt under
Ständernes sammanvaro om omöjligheten att utbetala beviljade discontlån förrän om 3 å 4 månader , och då flere utskrs-ledamöter jemte mig voro af den öfvertygelse, att bristen på rörelse-capitaler i landet fordrade, att icke BancoUtsk. lemnade denna fråga utan ali uppmärksamhet; så ansåg sig
Utsk. böra tillstyrka denna utomordentliga åtgärd.
Att jag likväl icke önskat att åtgärden skulle blifva sådan som BancoUtsk. tillstyrkt, nemi. att utlemna hela beloppet 4ö°>ooo rsdr, det hafva de herrar , som lemnal uppmärksamhet åt min afgifna reservation, funnit.
För min del har jag trott det vara tillräckligt, att lemna 200,000 r:dr af den fond, som icke begagnas lill hela sitt belopp, nemi. den för publika pappersbelåningen, men att deremot låta den andra fonden, nemi.
Handels- och Närings-disconten, behålla sina medel; men inom Utsk. föll meningen sig så, alt det blef alltsammans beviljadt.
Deremot hafva jag och Hr Stuart reserverat oss.
Dock anser jag mig skyldig alt för alla dem , som anse utlåning , på sätt Utsk. tillstyrkt, nyttig, tillkännagifva, att jag icke yrkar någon återremiss för min del, om ej Ståndet anser det nödigt, emedan det skulle leda till tidsutdrägt , hvilken just man sökt förekomma derigenom, att man öfverlemnat Utsk:s betänk, i skrifven form och icke i tryck.
Sedan jag så förklarat mig, öfverlemna!' jag åt Ståndet att sjelft besluta i frågan.
Den 17 Octo ber f. ra.
S53 Frill.
Jag begär icke återremiss; jag begär propos. till bifall å betänkandet.
Disconternes bestämmelse är att understödja allmänna rörelsen.
Allmänna rörelsens behof visar sig tillräckligen, likasom otillräckligheten af hittills anslagna fonder visar sig i det förhållande, som är af Discont-direct:n anmäldt.
Gr. florns anmärkn. lemnar jag min aktning, ty den är ganska grundad ; men betänkligheten kan lätt afhjelpas utan återremiss.
Horn har rätt deruti, att genom ett obestämdt beslut angide tiden för detta anslag skulle den olyckliga påföljd kunna inträffa, alten indragning skulle kunna vålla ett vida sämre tillstånd än nu; men denna betänklighet förfaller genom borttagande af ordet ”tills vidare," då det blir en verklig tillökning i fonden.
Det är en gifven sanning, att ur rörelsen 3 millioner blifvit indragna, som äro accumulerade i bankens hvalf.
Denna indragning — är den riktig?
Må det tillåtas mig att som bevis på obehörigheten deraf nämna, att Stiinderne anslagit 400.000 r:dr till belåning af adier å publika papper; deraf hafva icke mera än 200,000 r:dr kunnat användas.
Hvad ondt ligger deruti, att återstoden användes på denna väg, då den icke kunnat användas på den väg, hvartill hela summan varit ämnad att begagnas?
Det är en beklagansvärd omständighet, att privatbankens sedlar hålla på att uttränga det rätta myntet; faran är icke svår att inse, den skall blifva större och större ju mera man indrager af det verkliga vörelse-capitalet, utan att återställa detsamma till rörelsen.
Jag begär propos. till bifall å betänkandet.
Nyss uppkommen har jag icke hört början af denna discussion; men man har sagt mig, att 2:ne talare yrkat återremiss i anledn. af ordet ”tills vidare,” som förekommer i Utsk:s betänkande.
Fråga uppstod inom BancoUtsk., 0111 ”tills vidare” skulle inflyta eller icke, och BancoUtsk. ansåg då rättare att detta ord fick plats i betänk., på det att Ulsk. måtte hafva fria händer att föreslå, vare sig ett ökadt eller minskadt anslag till allm. discouten , emedan då händerna icke vore bundna genom fattade beslut, hvarken om summans belopp, eller från hvilken fond medlen skulle tagas.
Jag tror derföre det vore bra, om B. o. Ad. biföll detta betänk., synnerligast som summan skyndsamligen bör fastställas.
Olika meningar hafva yppats inom Utsk. hvad summan beträffar, om nemi. den skall bestämmas till 200,000, 400,000 eller 460,000 r:dr.
Skilnaden mellan de 2:ne sista alternativen är så obetydlig , att man dervid ej bör fästa synnerlig vigt; men när behofvel är 460.000 r:dr, så torde discontens fond dermed böra ökas, så att behofvet blir afhjelpt.
Jag kan ej inse något skäl , när man liar medel att kunna afhjelpa ett behof, hvarföre man blott skall afhjelpa det till en del.
Jag skulle tro, att de i4 II. 45 354 Den 17 October f. m. framslällda betänkligheterna icke böra förhindra bifall lill Utsk:s nu föredragna utlåtande.
Hr Rosenblad, Bernh.: Frih.
Stjernstedt har tillfyllest ulredt hvarföre Ulsk. icke kunnat sätta annat an ’’tills vidare.”
Det är här icke flaga om alt afgöra Banco» discontens framtida lånerörelse , utan frågan angår att afhjelpa ett kändt behof för ögonblicket i en gren af discontens lånerörelse, under det att andra bankens cassör äro fy llda.
Anledningen lill den nu afBanccUtsk väckta fråga var den underrättelsen, att disconten funnit sig nödsakad att utfärda en kungörelse till allmänheten, af innehåll, att inga lån, som under loppet af den återstående delen af detta år beviljades, kunde från stora disconten utgå, fondin om 3ä4 månader, emedan der icke allenast vore en brist på 460,000 r:dr, utan att dessutom 120,000 borde utgå derifrån, och det på samma gång som denna discont ägde af andra fonder circa 760,000 r:dr odisponerade, som icke ulgingo.
Af bankens allmänna medel finnas 2,400,000 odisponerade och på räkningar insatta 9,578,000 r:dr eller mera än 5 gånger det högsta belopp, som före 1828 års riksdag någonsin slått inne i banken, och mer än dubbelt af det högsta, som före 1855 års riksdag varit användt; och vid sådant förhållande fann BancoUtsk. billigt att föreslå denna temporära åtgärd.
Om 400,000 eller 460,000 r:dr lemnäs lill discontens förstärknin kan vara likgilIligt.
Summan, hvilken som helst, emoltages med tacksamhet; men jag håller mig till dem, som ansett den ena vara lämpligare än den andra.
Att begära en återremiss, vore detsamma som ett afslag å hvad Utsk. föreslagit; ty 0111 eli återremiss skall äga rum, då skall ämnet ånyo behandlas, och de olika besluten sedan sammanjemkas, så alt kortaste tiden innan målet blifvit till fullo behandladt torde vara 2 månader, och måhända är hjelpen då öfverflödig; ty jag vill erinra derom, att i November månad 1838 var förhållandet sådant, att lån i disconten icke utföllo förrän efter 10 å 11 veckor efter deras beviljande, men i Februari 18 5g utficks ett bevil ja d t lån efter 8 ä i4 dagar.
Genom en återremiss skulle hjelpen tillintetgöras, då den bäst behöfdes.
Jag tillstyrker bifall till Utsk:s begäran.
Det var också egentligen för att yrka det orden ”tills vidare’’ icke måtte borttagas från betänk., som jag begärde ordet.
Sedan dess liar tillvaron af detta ord blifvit så försvarad , alt jag har föga att dervid tillägga; men innan R. o. Ad. fattar sitt beslut uti ifrågavar. ämne, ber jag Ståndet noga öfverväga detsamma, emedan derpå beror, om ett steg tillbaka skall komma att tagas; ty det är nu fråga att ytterligare utsträcka en rörelse , som vid en föreg:de riksdag ansågs visserligen icke böra tillökas och utvidgas, utan snarare förminskas; och det är ju sannt, all en summa, en gång in - Den 12 Octo ber f. m. 355 studen i disconli örelsen, svårligen skall kunna borttagas derifrån.
Således tror jag, att man bör noga öfverväga det beslut, man går alt taga.
Jag tror deremot, att rätta sättet att afhjelpa förlägenheten vore antingen att för någon tid höja räntan på det lån, sorn utgifves, eller ock att förändra villkoren hvarunder sådana lån få innehafvas, såsom t. ex. att minska omsättningarnes antal från 5 till 3 o. s. v.; ty eljest skola alltid nya lånesökande anmäla sig, och fonden städse behöfva tillökning , för alt kunna motsvara det tillväxande anta,let af dem, som begära lån; hvaraf följer, att lill slut icke finnes någon gräns för de tillskott, som skola behöfva att lemnäs till denna lånerörelse, så att den hjelp vi lemnade i dag, den vore kanske tillräcklig för ett eller två år, hvarefter disconten, i anseende till den ständigt växande mängden af lånesökande , befunne sig i samma förlägenhet som nu; hvarföre fråga således då åter skulle uppslå om ny hjelp.
Jag tror det vore skäl alt icke bifalla detta betänk.; men skall det bifallas, då är deremot min tanke, att det ej är rätt atl dela summan, utan att man bör hjelpa så mycket som hjelpas kan, så att det blir en verklig hjelp; att endast hjelpa till hälften är sämre än att icke hjelpa alls.
Ingen har yrkat återremiss; jag har blott fästat uppmärksamheten derpå, alt anmärkntna emot Utsk:s betänk, skulle föranleda lill återremiss, om något afseende åt desamma lemnades.
Jag uppstår icke heller för att yrka återremiss; men efter den utveckling, som den siste talaren gjort af verkliga förhållandet, och hvilken utveckling jag anser vara af beskaffenhet att icke kunna vederläggas, så återstår för R. o. Ad. att finna och pröfva hvad i detta fall bör åtgöras.
För min del bekänner jag öppet, att jag icke velat pålaga mig det moraliska ansvar och det klander, som skolat åtfölja mig, om jag inom Flsk. afstyrkt ifrågavar. tillstyrkande; men jag har sökt att göra det så oskadligt sorn möjligt.
Jag gjorde det, emedan det var fråga om en väntning af 3 ä 4 månader i stället för 5 å 6 veckor på beviljade låns utfallande.
Jag tror, att om
Disconl-direetm inskränkt sin begäran till 200,000 r:dr, att tagas på den fond som är obegagnad, nemi. fonden för publika pappersbelåningen, så hade, 0111 man härtill lemnat bifall, Discont-directln blifvit försatt i samma utlånings-procedur som hittills; men då direct:n fordrat 460,000 r:dr, på det att alla , sorn fått sig discontlån beviljade , skulle kunna nu utfå desamma ; så ligger det i sakens natur, att detta skall framkalla nya låneansökningar, oell måhända komma äfven framställningar från lånecontoren i Götheborg och Malmö örn tillökning i deras utlåningsfonder.
En lappris-affär vore det visserligen för en bank, sådan som vår, att lemna en summa af 460,000 r:dr, 0111 nemi. denna bank finge skötas efter grundsatser ; men då elen skall skötas efter ett reglemente, som oftast innehål - 35C
Deu 17 Octo ber f. ra. ler molsatsen af grundsatser, så måste man dock bålla sig vid reglementet, och då duger det icke, på sätt Frih.
Boye trott, att derföre alt man ager millioner att disponera, man skulle kunna sätta dem i en discontrörelse.
Hvad jag nu yttrat går alltså ut på ali lägga på Discontdirecllns ansvar, 0111 det inträffar hvad jag förespår, att låneansökningarnes antal tillväxer, ifall lånefonden förökas, hvilket förökande strider mot deras omdömen, som approfondera! frågan och något tå nära veta livad de tänka och yttra i sådana fall. Frih.
Boye: T vänne värde ledamöter, Frih.
Stjernstedt och Hr Rosenblad, den ene fullmäktig i hanken , den andre ledamot af BancoUlsk., hafva upplyst, att med ordet ”tills vidare” icke förstås någon längre lid, än tilldess denna riksdags Ständer definitivt beslutat ang:de allmänna lånerörelsen.
Sedan denna upplysning således undanröjt den betänklighet, som den förste talaren , Gr. Horn, framställt, så må det tillåtas mig alt anse, det allt hvad derom är anmärkt
Lör förfalla.
Den siste talaren har yttrat, att Hr Mannerskantz's framställning icke kunde vederläggas: må det förlåtas mig, men jag tror, att ingenting i verlden är lättare att vederlägga än det.
Den utgör en anticipation på den discussion, som kommer att äga rum, när en gång det definitiva beslutet skall fattas angtde lånerörelsen i allmänhet.
Jag bestrider ej Hr Mannerskantz rättigheten alt anticipera på våra framtida discussioner, och jag bestrider ej heller, att om man vill strypa landet, så må man göra det så gerna först som sist; men jag tror, — ty jag förmodar att R. o. Ad. icke småaktigt fäster sig vid detaljfrågor, utan vill i stort betrakta allmänhetens behof, — att man skall erinra sig den sanning, alt i samina mån som myntet på ena sidan indrages, så mäste det på en annan väg utsläppas; eljest är ett deficit i rörelsen, en verklig strypning för handen.
Då det nu ar en gifven sak, att rörelse-capitalet är med 3 millioner förminskadt, enär denna summa sedan sisla riksdag blifvit till banken indragen , så bar jag deruti ett sköl hvarföre jag tillstyrker bifall till Utsk:s , oss nu föredragna, framställning.
Jag tror, att om man ytterligare fortsätter på samma sätt, d. v. s. än mera indrager rörelse-capitalet, så försätter man sig i skuld hos nationen att vid nästa riksdag åter öka lånefonden i allm. disconten, för att jemna förhållandena , och gifva rätt åt rörelsens behof i alla afseenden.
Den siste talaren, Gr.
Frölich, har äfven behagat säga mig, att mitt förslag derom, alt ifrån en fond, som icke blifvit till fullo begagnad, låna eller taga den del som blifvit leornad obegagnad, för alt instickas i en rörelse, som vore i behof af hjelp, — att delta förslag, säger Hr Grefven, vore overkställbar!.
Antingen bär den värde Grefven icke förstått mig, eller också har jag icke förstått honom.
Sunda Den 17 Octo lier f. m. 357 förnuftet säger eljest, att den del af en fond, sorn ligger obegagnad, bör äfven utsläppas, då liela fonden, etil.
Ständernes beslut, var ämnad att utsläppas.
Jag förnyar min begäran om propos. till bifall å betänkandet.
Jag fruktar för alt, örn de betänkligheter, som af Gr.
Frölich och Hr Mannerskantz blifvit framkastade, skulle upptagas till pröfning, Lomme de alt leda oss in i en alltför vidlyftig discussion, som egentligen icke utgör föremål för denna öfverläggning.
Vi skulle nemi. komma alt öfverlägga om grunderna för bankens lånerörelse i allmänhet och fördelarna af de olika lånegrenarna samt luiru stor discontbelåningen borde vara.
Vi hafva ej nu lill hands de handlingar, hvarpå omdömena i dessa fall böra grundas; men efter fråga derom blifvit väckt, anser jag mig böra yttra, alt, efter hvad jag tror mig kunna förutse, så blir det nödvändigt att öka fonden för allmänna disconten, emedan jag tror, att banken kommer alt få så stora fonder, att den måste söka göra dem fruktbara på det ena eller andra sättet, utan afseende på om delta sätt skulle kunna anses mer eller mindre rationell.
Hr Rosenblad: 1 anledn. af Gr.
Frölichs sisla yttrande, anhåller jag att få återkalla i hans minne det historiska af tilldragelsen rör:de delta ämne.
Det är icke Baucodiseonten, som tillåtit sig att anticipera på BancoUlsk:s tillhörande kall alt tillstyrka hvad omständigheterna kunna fordra.
Det ar ieke Banco-disconten , som begärt understödet.
Förhållandet är sådant, att sedan Ilr ord förin i BancoUtsk. erhållit kännedom om den kungörelse, som vändig att meddela allmänheten , alt nemi. under den återstående delen of delta år icke kunna bevilja några nya lån, och Hr ordform funnit, att en sådan kungörelse kunde väcka oro hos allmänheten; så lät
Hr ordform inkalla en af <1 is— coulens commissarie!’, för ali göra sig oflicielt underrättad om förhållandet.
Det väcktes inom BancoUtsk. en motion om anslående af 200,000 r:dr utaf publika pappersbeläningen till förstärkande af disconl-låuefonden, och att, i händelse denna summa ej skulle vara tillräcklig alt fylla bristen, bankens andra tillgångar dertill skulle användas.
Derpå fick Discont-direclm befallning från BancoUtsk. att yttra sig först om något hinder molte för öfverflytlandet af dessa 200,000 r:dr från nyssnämnda fond till allm. disconten, och sedan, huruvida den der uppstådda bristen med berörda summa vore afliulpen eller icke, samt desslikes, huruvida tillgångar af bankens öfriga medel funnos eller icke.
I öfverensstämmelse med BancoUlsk:s befallning yttrade sig sanningsenligt Banco-discont-directm, att 220,000 r:dr funnos odisponerade på publika pappers-belåniugsfonden, och att, så mycket mindre, någon svårighet molte alt på denna fond anvisa 200,000 r:dr, som skilnaden i rörelsen på denna 358 D e ii i -j O c t o b o r f. m. fond lindel' årets lopp varit så ringa, ali den, från den första lånedagen lill den sista, endast utgjorde 16 r:dr.
Dernäst upplyste Discont-direct:n också sanningsenligt, alt dessa 200,000 r:dr icke voro tillräckliga att fylla en bl ist af 458,ooo r:dr, samt att icke blott af bankens odisponerade medel, utan afven af discontens egna fonder på andra båll funnos dubbla denna summan, för att kunna betäcka samma brist, oell hemställde på sådan grund, att en rund summa af 460,000 r:dr skulle anslås.
Jag får härvid nannia, att bade jag varit ledamot af BancoUlsk., skulle jag hafva gått tillväga på samma sätt som BmcoUtsk. gjort, så att jag med denna relation af saken icke velat kasta någon förebråelse från directln på Utsk. ; tvertom får jag säga, det jag, åtminstone för min del, tror, att Utsk. förfarit som sig bort; ty i elt ögonblick, då medel finnas i bankens cassör och dessutom fonder äro tillgängliga, hvilka icke kunna åtgå, vore del olämpligt, då Sländerne sjelfve, bankens egne principaler och herrar, finnas på stället, att icke vilja afhjelpa ett tillfälligt behof.
Ytterligare får jag återkalla i minnet, — man kan visserligen icke veta hvad som kan ske, 0111 dessa 460,000 r:dr beviljas, — hvad som har inträffat, (man säger, att om denna summa nu gifves till discontrörelsens bedrifvande, så blir det omöjligt att en annan gång kunna draga denna summa tillbaka}, att variationerna i behofven äro ganska stora; ty som jag förut nämnt, var tilloppet af lånesökande så stort, alt de under November lingö vänta ända till io och 11 veckor, innan de beviljade lånen ulföllo , då deremot i påföljande Februari 1819 den lånesökande ej behöfde vänta mera än >4 dagar, innan länet utföll, ja, det liar funnits tider, då väntan på ett discontlåns utfallande inskränkt sig till några få dagar.
Vi böra äfven ihågkomma att det icke blott är Banco-discönten som meddelar lån, ut m äfven privatbankerna, och att påkänningarne i den förra blifva starkare i den mån privatbankerne ej kunna fournera sina lånesökande , hvaraf också följer att
Banco-disconten ej kommer att lika starkt anlitas, då privatbankerne äro i tillfälle att till någon större del kunna utgifva lån.
Hr Mannerskantz’s yttrande är, som Frih.
Stjernstedt redan anmärkt, framkommet för tidigt, och att tala derom, vore att ingå i pröfning om livad
Ständerne framdeles kunna komma alt besluta i afseende på den allin, lånerörelsen; men jag vill dock förskottsvis nämna, att jag visserligen gillar den af Hr Mannerskantz yttrade tanke, att om verklig brist uppstår eller finnes, sä bör man hellre skärpa villkoren och böja räntan å dessa discontina, än att skaffa nya utvägar till deras fyllande.; men då skall först verklig brist på medel förefinnas.
Jag hoppas, att när Ständerne komma att reglera bankens allm. lånerörelse, föreskrifterne i detta afseende ej för Bancostyreisen skola blifva så stränga, som nu, utan att, då tillgångar finnas, styrelsen Den 15 October f. m. skall få rätt att taga der som finnes, för att lägg;} till der det brister.
Den fråga, som utgör föremål för nu pågående öfverläggning, liar uppkommit genom elt förslag, vackt inom Banco-discont-direct:n , att utfärda en kungörelse ang:de bestämmandet af den tid, då beviljade lån ifrån denna discont skulle kunna utfalla.
Della beslut, fattadt inom directin, synes mig vara alldeles på sidan om behofvet och alldeles på sidan af det förståndiga ; ty det lärer falla af sig sjelft, att, då BancoUlsk. som bäst är sysselsatt med uppgörandet af förslag till bankens allm. rörelse , Banco-discont-direcUn bort afvakta resultatet af Ständernes beslut i denna fråga, emedan långt ifrån att behöfva vänta lill nästa år, skulle jag förmoda, att endast några få dagar erfordras för att få saken afgjord , och jemväl medel till länens utassignerande.
BancoUlsk., som, efter lii* Rosenblads historiska relation om målets behandling, på en sidoväg erhållit kunskap om den kungörelse , som varit på förde att utkomma till allmänheten, har velat mota densamma genom ifrågavar. betänk., och har så tillvida, att del hindrat den otidiga kungörelsens utfärdande, handlat rätt; men jag tror, att BancoUtsk. gjort än rättare, om Ulsk., jemte vederbörandes förständigande att innehålla med kungörelsen, icke besvärat Ständerna med hela denna sak, utan i stället påskyndat arbetet med betänk. ang:de allm. lånerörelsen, så att det inkommit till Ständerna.
Jag kan för min del icke finna den ringaste anledn. att bifalla detta betänk. såsom sådant, på sidan om den ordning och de former, som böra iakttagas.
Ständerne böra icke för dagen vidtaga beslut för bankens ordnande, utan besluten derom böra fattas i ett sammanhang.
Jag tillstyrker afslag å detta betänk., samt att BancoUtsk. måtte i anledn. häraf, genom prot.- uldr., förständigas att inom 8 dagar inkomma med sitt betänk. öfver bankens lånerörelse i allmänhet.
Jag ber att i korthet få nämna några ord lill svar på de temmeligen skarpa antnärkn:r, som Frih. Boye gjort.
Jag yttrade mig icke, som skulle den nödvändiga följden af det beslut, R. o. Ad. öfver ifrågavar. ämne fattar, blifva den, att man gick tillbaka, utan jag vttrade endast, alt R. o. Ad., innan det fattade sitt beslut, borde väl öfverväga detsamma, på det att
Ståndet ej måtte taga ett steg tillbaka.
Jag hade likvisst så mycket mera skäl alt befara, att förhållandet blir detta , som de tvänne förste ledamöter, som började denna discussion, voro af den tanke, alt ordet ”tills vidare” borde borttagas, derföre att man ej skulle från discontrörelsen kunna återtaga de medel, som en gång i densamma blifvit instuckna.
Samma tanke har jag hört yttras inom Banco-Utsk. och fann den upprepad här.