Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vet icke hvarföre Riksg:s* Kont. i delta afseende skall hafva företräde.
Dä, om jag icke misstager mig alltför mycket.
Hr von Hartmansdorff är ibland dem, som anse att StatsUtsk. icke eger någon motionsrätt, utom den, som blifver en följd af från K.
M. till StatsUtsk. aflemnade Propos:r, så vida de blifvit till StatsUtsk. direkte öfverlemnade, så torde han säkerligen såsom godt uptaga det förklarande, alt StatsUtsk. icke hade rätt att fö - m
Den 2 December. reslå någon begrafningshjelp för Statens tjenstemän, då icke någon motion i detta hänseende blifvit väckt.
Hvad beträffar det här influtna stadgandet, att medellösa tjenstemäns och vaktmästares sterbhus borde få den ifrågavar:de hjelpen, så befanns samma stadgande i det gamla Reglementet.
Införandet af ordet ”understöd”
Utgör den enda förändring StalsUtsk. i §:n vid denna Riksdag företagit.
Jag vet visserligen att StatsUtsk. icke har någon motionsrätt, men jag vet också att dess ledamöter hvar för sig hafva en dylik, och att, om de vilja begagna den, så kunna de det.
Uppå härefter framstäld propos. biföll R. o. Ad. §:n 240.
De återstående §§:ne 250 till och med 270 lemnades utan anmärkn., hvarafter R. o. Ad., uppå Hr Gr. o. Landtm:* propos., biföll de §§:r uti förevar:de Utlåt., som icke förut varit föremål för beslut.
Föredrogos och biföllos StatsUtskis den 1 dennes på bordet lagda Mern.:
JM 382, i anledn. af återremisser å den i Mern.
JM 347 föreslagna 91:sta §:n i Riksg:s-Konl:s Reglemente; och Jfs 383, med nytt förslag till § i Riksg:sKant:s Reglemente, angide de staden Jönköping vid denna Riksdag beviljade understöd.
Vid föredragning af StatsUtskis den 1 dennes på bordet lagda Mern.
JM 384, i anledn. af återremiss å den, enl. Meni.
JM 357, föreslagna 168:de §:n af Riksg:sKont:s nya Reglemente, och då, i sammanhang härmed, enligt R. o. Ad:s nyss fattade beslut, nu ånyo föredrogs Välloflige BorgareStis den 26 och 27 sisth November på bordet lagda prot.-utdr.
M 608, innehållande inbjudning lill instämmande i BorgareStis vid föredragn. af sistnämnde Meni. fattade beslut,, att godkänna ifrågavande § med förändring vid slutet af orden ”emot den möjligen lägsta ränta” till dessa ord: ”på möjligen billigaste vilkor,” yttrade Hr Bildt, Didrik Gillis: R. o. Ad. torde finna, att StatsUtsk. har gått såväl R. o. Ad:s sorn BorgareStis önskningar till mötes, och föreslagit en förändring i redaktionen af denna §, samt att ordalydelsen blifvit något bättre afpassad än den, som i BorgareStis inbjudning finnes uptagen.
Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtskis Utlåt, och lägga BorgareStis inbjudning till handlingarne.
Uppå härefter framstäld propos. bifölls Utsk:s nu förevaride Mern., och ansågs, till följd deraf, BorgareStis inbjudning ej föranleda lill annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Den 2 December. 265 Föredrogs och lades lill handlingarne BankoUtsk:s Mern.
N:o 96, ang:de verkstäld omröstning öfver åtskilliga föreskrifter i det nya BankoReglementet.
Föredrogs och bifölls BankoUtsk:s den 1 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 97, ang:de Instruktion för R.
St:rs BankoUtsk. vid nästa Riksdag.
LagUtskis den 1 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 68, i anledn. af väckt motion om förhöjdt ansvar å den, som utsläpper oringadt svinkreatur sedan kjäle är ur jord.
Vid föredragning af Lag- samt Allm. Besvärs.- och Ekon.- Utsk:ns deu 1 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 42, i anledn. af RiksStms beslut, ifråga om Utsk:ns Betänk.
N:o 40, ang:de förändrade föreskrifter i afseende på skogshushållningen i Riket, yttrade Ilr von Hartmansdorff, Au g: Af Utskms föregide yttrande slutar jag att med detta förslag icke åsyftas, att alla beslut, sqm R.
St:r fattat rörande ändringar i skogsordnin, skola anses förfallna; utan att fråga blott är om en ny skogsordnings utfärdande.
Utskins förevaride Mein.
Anmäldes, men begärdes på bordet, ett från Vällofl. BorgareSt. ankommet fröt.-utdrag N:o 634, med inbjudning till R. o. AÄ. att instämma i BorgareStis, vid föredragning af StatsUtskis, Utlåt.
N:o 381, fattade beslut.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n irskomne Utlåtin, Mern. och Betänk., nemi. från Stats-Utskottet:
JVi 374, i anledn. af väckt motion om anslag af 36 tunnor spanmål åt Kyrkoherden i Södertelje till ersättning för indraget ständigt vederlag; JVå 385, med förslag till reglementariska stadganden, ang:de några, vid upgörandet af förslaget till Riksg:sKont:s Reglemente, af R.
St:r ännu icke slutligen behandlade ämnen; JVs 386, med förslag till 2:ne, af R.
Stms beslut i fråga om bränvinstillverkningen föranledda §§:r i Riksg:sKont:s Reglemente; JV5 387, angtde öfverlemnande till K. M. af det nya Reglementet för RiksgisKont.; 266 Den 2 December.
JVs 388, ang:de inlösen af några nyligen till Riksg:sKont. inlemnade Riksgälds-sedlar; JV2 389, ang:de den uprätlade nya RiksStaten; JV? 390, i anledn. af väckt motion om arfvode åt en hos PresteSt. anstäld e. o. Kanslist.
JVs 69, ang:de förändring af hvad stadgadt blifvit om underställning af UnderRätts beslut i vissa fall.
M 216, ang:de Kronans rätt till återbetalning af lån, som blifvit i Jordebok antecknade; J\a 217, angule lag för enskilda Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar; JV? 218, angule ändringar och tillägg vid gällande föreskrifter, i afseende pä hemmansklyfning och jordafsöndring; J\a 219, ang:de vissa bestämmelser i afseende å inlösen af enkel bränvinsbrännings-redskap; och J\l 220, ang:de provision för debitering och redovisning af afgifterne för bränvins försäljning.
Äfvenledes uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.Utsk. inkomne förslag till §§:r i Riksdagsbeslutet : JV2 55, angide lag för enskilde Banker; JV? 56, ang:de ett kreditiv till bestridande af kostnaderne för Sveriges bidrag till Industri-expositionen i Paris nästa år; JVs 57, ang.-de medels uplåning genom fonderade Statsobligationer; samt JV? 58, ang:de Kronans rätt till återbetalning af lån, som blifvit i Jordebok antecknade. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. j 4 e. m.
Den 3 December. 267 Söndagen den 3 December 1854.
Plenum kl. J 8 e, m.
Justerades 8 prot.-utdr. för d. 2 dennes.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att, enligt honom af K. M:s Öfverste-Kammarherre meddelad underrättelse, 2:ne Konungens Ofverste-Kammarjunkare i morgon kl. 12 på dagen ankomma till Riddarhuset för atf, enl. det för Riksdagens afslutande utfärdade Ceremoniel, bjuda Höglofl. R. o.
Ad. att påföljande dagen bevista Gudstjenstén i Storkyrkan och derefter infinna sig å RiksSalen; samt att 50 ledamöter af R. o. Ad., jemte Riddarh.-Sekretm, äro inbjudne att, efter slutad ceremoni på Rikssalen, intaga middag å Kongl. Slottet vid den för Ståndet serverade taffel i Blå Salongen af Kongl.
Gästvåningen, 2 trappor upp från Vestra Slotts-hvalfvet; hvarjemte till disposition af R. o. Ad:s
Hrr ledamöter blifvit öfversända 50 inträdesbiljetter till Rikssalen och Storkyrkan; och anmodade Ilr Gr. o. Landtm, dem af R. o. Ad:s ledamöter, som önskade deltaga i middagsmåltiden, att dertill anteckna sig hos Riddarhus-Fiskalen, hos hvilken också förenämnde inträdesbiljetter funnos att tillgå.
Föredrogs Vällofl. BorgareSt:s den 2 dennes på bordet lagda prot.-utdrag N:o 634, innehållande inbjudning till R. o. Ad. att instämma i BorgareSt:s, vid föredragning af StatsUtsk:s Utlåt.
N:o 381, i anledn. af föreslagen förhöjning i arfvodena för Riksdagskostnadernes utbetalning och granskningen af räkningarne och reqvisitionerne å dessa kostnader, fattade beslut, att i så måtto bifalla nämnde Utlåt., att ifrågavaride arfvoden bestämdes för den Riksg:sKont:s tjensteman, som fått sig updraget att verkställa utbetalningarne för innevande Riksdag och uprätta redogörelsen för Riksdagskostnads-medlen, till 400 R:dr, samt för den tjensteman vid nämnde verk, hvilken har sig ålagdt att granska reqvisitioner och räkningar i afseende å utgifter af Riksdagskostnads-medlen, till 200 R:dr, allt B:ko.
Jag hade ämnat anhålla om bifall till inbjudningen.
Men sedan Hr Gr. o.
Landtm, tillkännagifvit, att han icke anser sig kunna framställa propos. å det beslut, jag ämnade påyrka, kan R. o. Ad. icke antaga inbjudningen.
Men på det att den ifrågavaride embetsmannen icke måtte blifva lidande, hemställer jag, att Ståndet ville, med afslag å BorgareSt:s framställning, inbjuda de öfriga Stånden att biträda R. o.
Adis beslut i frågan.
Om denna inbjudning antages af de Stånd, som öfyerskridit Utskis förslag: så erhåller den ifrågavande tjenstemannen så mycket, som StatsUtsk. hemställt och R, o. Ad. beslutit.
268 Den 3 December.
För den händelse att, på sätt Hr von Hartmansdorff yttrat, Hr Gr. o. Landtm, icke anser sig kunna framställa propos. å ifrågavande inbjudning, så tror jag det vara ändamålsenligast att bifalla Hr von Hartmansdorffs förslag, enl. hvilket den ifrågavande tjenstemannen skulle få en gratifikation å 300 R:dr B^ko.
Men skulle deremot Hr Gr. o. Landtm, anse sig oförhindrad att framställa den ifrågasatta propos:n, så vore det, enl. min tanke, ganska lämpligt, att tjenstemannen fick den tillökning, som blifvit föreslagen, helst Ordf:den bland R.
St:rs Fullm:ge i Riksg:sKont. uplyst, att tillökningen är högeligen af behofvet påkallad.
Jag har afstått från den oss „ gjorda inbjudningens antagande icke derföre, att jag ansett det föreslagna arfvodet vara för högt, utan derföre all ett bifall till inbjudningen möjligen är formvidrig!.
Det finnes icke något säkrare bevis derpå, att ett folk förtjena!' ega en fri författning, än det, att lagens föreskrifter noga iakttagas.
Engelsmännens laglydnad förskaffar dem aktning allestädes.
Det är blott för olaglighetens skuld, jag ansett inbjudningen böra afslås och uppgifvit ett annat sätt att behandla saken.
Det är ingenting sorn hindrar R.
St:r att, vid en kommande Riksdag, bevilja en tillökning åt den ifrågavande tjenstemannen, hvilken nu kan anses hafva fått för litet.
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm., i anledn. af Hr Bildts framställning, yttrat att han, då grundlagen stadgade, att RiksSlånden, innan de fatta beslut till förändring af ett StatsUtsk:s Utlåt, om anslag eller Riksg:sKont:s inkomster eller utgifter, böra höra StatsUtsk. genom återremiss, och den omständighet, att 2:ne RiksStånd genast beslutat förändring i hvad StatsUtsk. tillstyrkt, icke satte R. o. Ad. i annan ställning, än den hvari Ståndet var då frågan första gången var föremål för beslut, ansåg formenligt att inbjudningen af R. o.
Ad. afslogs eller lades till handlingarne, förklarades öfverläggningen vara fulländad, och uppå sedermera framstäld propos. fann R. o. Ad. sig icke kunna bifalla ifrågavande inbjudning; hvaremot R. o. Ad., på det likväl någon förhöjning af berörde arfvoden måtte blifva ljeviljad, fann för godt att genom utdrag af prot. vänligen inbjuda de öfriga RiksStånden att instämma i R. o. Ad:s beslut att bifalla StatsUtsk:s Utlåt.
Föredrogs StatsUtsk:s den 2 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 374, i anledn. af väckt motion om anslag af 36 tunnor spanmål åt Kyrkoherden i Södertelje till ersättning för indraget ständigt vederlag.
• Hr von Hartmansdorff, Au g.:
De skäl, Biskop Annerstedt i sin reservation anfört, finnér jag vara välgrundade och tror' följaktligen att R. o. Ad. icke bör godkänna StatsUtsk:s Utlåt.
Jag hemställer således, att Ståndet måtte återförvisa det.
269 Om så sker, blifver följden naturligtvis den, att ifrågavande anslag icke kan, vid denna Riksdag, beviljas.
Men saken har derföre icke kommit i sämre skick än förut.
Skulle R. o. Ad. deremot gilla Utlåt., och de öfriga Stånden på samma sätt förfara, så hade man fattat ett efter min tanke oriktigt beslut.
Blifver saken lill följd af en återremiss från R. o. Ad. oafgjord, så har man tillfälle att, vid en kommande Riksdag, taga henne i närmare öfvervägande och tillse, att hon får ett med rättvisan förenligt slut.
Enligt hvad af StatsUlsk:s Utlåt, synes, har denna fråga förut blifvit å administratif väg behandlad och så afgjord, att Kyrkoherdens i Södertelje anspråk på ersättning för indraget vederlag icke kunde godkännas.
Vidare inhemtas, att han, för ändamålets vinnande, anlitat domaremakten, men fått sitt anspråk af samtlige instanserna ogilladt.
Nu har man vändt sig till R.
St:r för att få saken igenom, men jag för min del kan icke gilla ett sådant förfaringssätt, som innefattar en återgång till Frihetstidens system, enligt hvilket de högsta myndigheternas beslut i så väl administratif som juridisk väg drogos under Ständernas pröfning, och jag hoppas, att R. o. Ad., delande min åsigt, bifaller Utsk:s Utlåt.
Jag anhåller att Utlåt, måtte få hvila på bordet.
Ben 5 Jugusti f, m, 45 föreslagit, välja emellan Kronoutstyldernes liqviderande i penningar eller uti spannmål; men sora härvid tillika förekommer, att Staten till åtskilliga utgifters bestridande, har penningar ovilkorligen af nöden, samt att om alla utlagor hngo uti spannmål afbördas, skulle StatsVerket ej allenast sättas i förlägenhet vid spannmålens förvandling i penningar, utan ock blifva blottståldt för betydliga förluster, oberäknadt åtskilliga alltid oundvikliga utgifter för spannmålen* vård och skötande; och det år på dessa grunder, de förenade Utskotten, utan behjertande af jordbrukarens penningenöd och utan afseende på rättvisans och billighetens kraf, åsidosättande all möda att tillse sättet huru som jordbrukarens och Statens gemensamma bästa skulle kunna förenas, helt kort och sorglöst afstyrkt antagandet af motionairernes ifrågavarande förslag.
Detta Utskottens förfarande kan icke jag åtminstone gilla.
Då Utskotten i mindre vigtiga ämnen sökt att genom vidlyftiga undersökningar utarbeta och utreda frågan, hade Utskotten i denna sak med fördubblade ansträngningar bort tillse, om icke sått fanns, hvarigenom den af Utskotten sjelf i premisserna medgifna Jörman skulle kunna tillskyndas den betryckta, allt uppehållande jordbrukande medborgareclassen.
Dertill tyckes mig så mångå förenade kraftiga och talande orsaker hafva bort uppmana Utskotten, nu isynnerhet, då jordbrukaren, hvarmed jag menar den egentliga Ronden, betungas med ökade bekymmer, dels derigenom 4 6 Ven S Augusti f, rn. att en lika personel bevillning är beslutad dels, derföre att ingen progressiv förinpgenhetsafgift kommer att utgå, och dels för det att beskattningen för consumtion och öfverflöd, allt på jordbrukarens bekostnad, skall upphöra ehuru, såsom en stor Statsoeconoru säger, af alla beskattningar, ar o consuint iöns af gift g r, de som låttaft utgöras Blott genom den sednare art upphåfde, mäste förmodligen den ^dermedelst hittills utgångna luxbeskattningen med mera än hundrade tusende R dr Öka deri allmänna Bevillningén , icke litet kånbart, då Stockholms stad ensamt erlade för consumtion och öfverflöd öfver 20,000 Rdr, hvilka nu af jordbrukaren måste utkråfvas, ehuru rättvisan och billigheten påkallad!, att man i stället att upphäfva 5 Art. 1 §. i 1818 års BevillningsFÖrordning deri tillagt, hvad jag vördsamt till lindrande af Landtmannens skattebördor, föreslog, nemligen bevillning för CaractersFulhnagler, för Guld och Silfverbroderier, för Vagnar och Spannhäftar, för utländska porcellainer och kläden, för Strutsfjädrar, Silke.stytler samt för ägta pärlor och juveler.
Hvad Bonden för Tobak och Silke hittills betaldt med några skilling, får han härefter, måhända, fylla med lika många R:dr derföre, att bevillningen för consumtion och öfverflöd blifvit tillintetgjord.
Också har BondeStåndet yttrat och yttrar ännu deröfver allmänt missnöje.
Vid sådana förhållanden år det tid att betänka jordbrukarens försvårade belägenhet och Den 5 Augusti f. m', 3* att behjerta den.
Detta anser jag för vigtigare ån allt annat: detta för Svennka Folkets Representanters högsta angelägenhet, detta för deras dyrbaraste vårf.
Äfven tillförene har jag haft den åran och tillfredsställelsen att på detta rum yttra, huru som jac anser, jorden lör menniskans hufvudnåring, dess odlare för samhällets egentliga styrka och egentligaste medborga re, men hvilka dock, under svett och möda, arbete och ansträngning föranlåtas att sköta denna jord, för att af hennes ofta osäkra, alltid olika producfion underhålla Statskroppens hos oss, ofantliga antal tärande tnediemmar, som ej sällan lefva i maklighet
Och öfverflöd,- medan jordbrukaren svigtar under mödans tyngd eller suckar under hård eller åtminstone ojämn och icke naturlig beskattning.
Till denna onaturliga beskattning räknar jag allt det jordbrukaren i penningar måste afbörda såsom Statsbidrag.
Också förklarar detta sig lått såsom onaturligt, och såsom betungande och hardt, om man blott jemför huru som jordbrukarens mångfaldiga och stora utgifter till Präjier Klockare med flere, alltid utan svårighet erläggas, derföre att dessa utgå in natura, då deremot Kronoutskylderne, ehuru ofta mindre i förhållande mot andra utgifter, väcka bekymmer och bringa betalaren i förlägenhet, ej sällan i den olycka att allt hvad han åger pantsättes och försåljes på Executiv Auction för mindre ån halfva värdet, hvarigenom den irloge jordbrukaren med hustru och barn för några R:dr bristande Kronoutskylder, försåttes i tiggeri och den yttersta nöd. *8 Dtn 5 4u$usti f. mi Om de förenade Utskotten sträckt derhän deras uppmärksamhet, skulle deras utlåtande öfver mera nämnde motioner, visserligen icke stad. nät vid ett passivt, ofullständigt motiveradt af. slag.
Jag tror mig således icke begära någon ting öfverdrifvit, då jag anhåller om återremiss, och om de förenade
Utskottens närmare och allvarligare granskning af detta ämne.
Såsom en ledning till Utskottens nogsammare begrundande och begagnande, anser jag mig vördsamt böra tillägga några ord derjemte, såsom bevis att Utskottens motskäl icke åro tillfyllestgörande.
Att Staten behöjver till åljkilliga utgifters beftridande penningar, kan ingalunda ha till följd att Jordbrukaren ovilkorligen skall betala Kronoutskylderne i penningar.
Statens bestånd hämtar sin grund från medborgares bestånd, och di böra vål det förras behof vika för de sednares, såsom helt och hållit beroende af dem.
Kanske har den närvarande förlägenheten hos medborgaren uppkommit just derigenom, att man i Statshushållningen följt en stridig grundsats, den nemligen de förenade Utskotten nu yrka.
På samma sätt är det med den förlä* genhet vid Spannemälent förvandling och med de betydliga Jorluster deraf, och dessutom för dess vård och.
Jkötande [kulle ådraga Statsverket, enligt Utskottens tanka; det år nemligen på lika sått som Utskotten äfven i dessa fall afse mera StatsV"erkets ån Medborgarenas fördel och båsta.
Men då man å andra sidan erin - Den 5 Augusti f. m, 4? inrar sig de betydliga uppoffringar StatsCassan gjort för Spannemåls-Directionens inrättning, utan motsvarande Ändamål, hvarigenom Medborgare kunnat tillvågabringas någon förmån, så finner man lått, att om denna uppoffring från Statens sida begagnades såsom medel ett förvandla till penningar den Spannemål, sorn för Kronoutskyiderne tilläfventyrs komtane att från Jordbrukaren erläggas, synes ingen svårighet och ingen åndamålslös kostnad derigenom uppstå, utan tvärtom en allmän nytta, större än hvad man i Öfrigt kan frambringa, ty medborgares välstånd och trefnad måste vara Statens välstånd och trefnad.
Dessutom kunna ju LåneMagazinerne härvid begagnas och af McigazinsDirectionen, med denna förändrade bestämmelse, administreras efter sig yppande omständigheter till detacherad© försäljnings-uppiag, hvarigenom StatsCassan under en omtänkt öfverstyrelse skulle kunna härleda mycken vinst, åtminstone undkomma all förlust, i synnerhet om deri säd, som för Kronoutskylderne komme att erläggas, skulle vara ritorr , hvilket hvarje Landtman i sådant fall, med mycken beredvillighet otvifvelaktig! verkställde.
Sålunda kunna motionairernas berömvärda förslag utan svårighet och risque sättas i verkställighet, Lsndtmannens penninge-förlägenhet mildras, dess onaturliga beskattning någorlunda tillrättaföras och med detsamma en allmän nytta och förmon tillvågabringas.
Och det är med Bil, till Ridd, o. Ad.
Pr. VII Band. 4* Ven 5 åugust! f. mi sådane förhoppningar jag ännu en gång anhåller att Ridderskapet och Adeln täcktes bevilja återremiss af ifrågavarande Stats- Bevillningssamt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens Betänkande, N;o 2.
Herr Ankarfvärd, Augujl:
StatsUtskottet har vid pröfningen af den motion jag väckt, om lindring för Nerikes Regementes Rotehållare, i de skyldigheter som Beklädnads— Förordningen af 1818 ålägger dem, afstyrkt de reclamationer jag med, öfvertygelse om billighet och rättvisa, ansedt mig höra göra till gemensamt gagn för den province jag bebor.
Jag hoppades vid Riksdagens början, att en enskilt motion i detta fall ej skulle behöfvas, då det i anledning af det vid sist förflutne
Riksdag fattade beslut om beklädnadens utgörande, äfven fastställdes, att en fullständig berättelse om förhållandet borde vid denna nu pågående Riksdag afgifvas, för att, som orden lyda, Riksens Ständer måtte komma i tillfälle att utlåta sig, huruvida några förändringar i detta beklädnadssätt kunna anses nödige.
Jag trodde i anledning häraf, att Regeringen sjelf skulle väcka denna fråga, då förhållandet onekeligen måtte varit fullkomligen upplyst genom Nerikes Regementes samteliga Rotehållare* protest emot 18 r8 års
Beklädnads-förändring samt deras i ämnet af - Dtn 5 Augusti f. m.
Si gifné underdåniga anhållan hos Kongl.
Majrt* men då jag vid slutet af den för enskilta motioner fastställda tid, ej försporde någon åtgärd i denna väg vara vidtagen, ansåg jag det vara en pligt, att väcka motion för att åtminstone bibehålla talan öppen, hvilken försigtighet jag nu finner fullkomligen rättfärdigad genom StatsUtskottets betänkande, der det bland annat förekommer, att ett Nådigt Bref af den 5o October 181g bifallit Nerikes Regementes Rotehållares reservation mot ett längre fortfarande af den 1818 anbefalla förändringen i beklädnadens utgörande, än till den nu pågående Riksdagen, men att det tillika ålåge Rotehållarne att till denna Riksdag inkomma med en underdånig ansökan örn ändring; hvadan dä detta vilkor blifvit försummadt, Regeringen ej kunnat befatta sig med anmälan hos Ständerna.
Likvist får jag dervid erinra, det jag för min del ej kan påminna mig, att det omnämnda Kongl.
Brefvet af den 00 October 1819 blifvit med Rotehållare communiceradt, det har åtminstone helt och hållet undfallit mig och alla öfriga härvarande Riksdagsmän ifrån Nerike, och förmodar jag i alla fall att ej några fatalier härigenom kunna vara förlorade, då Rotehållarena genast vid emottagandet af befallningen om ändringen, protesterat deremot, och jag nu genom väckt motion sökt fästa uppmärksamheten å nyo på detta ämne.
Jag anhåller derföre att med några anmärkningar få besvara StatsUtskottets Betänkande, för att möjligen kunna bereda en annan åsigt af 52 Den 5 Augusti f< rn, förhållandet, än den, som ledt Utskottet vid af— styrkande af de ändringar, jag i min motion åsyftadt.
Jag vill härvid ej upptaga en dyrbar tid att söka vederlägga Utskottets skäl, hvarigenom
Rotehållare frånkännas deras anspråk på de räntor som vid IndelningsVerkets upprättande anslogos till Beklädnadshjelp för Rotar af det inom Nerike förlagda Kongl. Nerikes Regemente; då jag ej i min motion kunnat öfvertyga om denna rättmätiga fordran, så nödgas jag öfvergifva hoppet att i detta afseende nu blifva lyckligare.
Deremot hyser jag den öfvertygelsen, att hos Riksens Ständer finnes så mycken Ömtålighet för helgden af gifne löften, att hvad som efter deras beslut åsyftat en lättnad, men uti tillämpningen blifvit en partielt ökad tunga, ej kan med känslolös liknöjdhet få fortfara utan rättelse, sedan anmälan derom blifvit gjord.
När således anmäldt blifvit, huru den vid sista Riksdagen vidtagne åtgärden med förändringen i beklädnadens utgörande för indeldta Arméen, för Nerikes".