Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mine Herrar motståndare, hvartill talaren sjelf hörer, måtte väl äfven antaga, att sådant förord bryter lag, ty annars är deras eget !) i* n i iVI ii r s e. 111. yrkande om blott 5 eller 3 procents rabatt lika mycket störande samvetsfriden, soia vårt förslag om 8 å io procents rabatt.
Sedan nu samvetsfrågan är afgjord, skall jag öfvergå till de betänkligheter, som blifvit yttrade vid Utskottets förslag att bestämma lånet till minst 90 procent, om ränte- och Capital-liqviderne ske i Stockholm, och minst 92 procent, om desse skola ske på utländsk ort.
Jag tror, att lånet efter Utskottets förslag skulle komma att bära sig jerat och rätt.
Likväl underställer jag, om icke mycken säkerhet ligger uti möjligheten att med fördel kunna få uppköpa Obligationer under det värde, hvartill de äro förskrifne.
Detta är en omständighet, som ej ingår i calculen att få lånet på al-pari, och som ej blifvit upptagen i Utskottets calcul, men hvilken nära gränsar till säker beräkning.
Hvad här blifvit yttradt om förvaltningskoslnaderne, är besvaradt af den Ledamot, hvilken upplyst, att vi redan hafva ett gammalt Förvaltningsverk, som ändock skall äga rum, att dertill använda.
Jag antager Herr Rosenblads modification, helst Ridderskapet och Adeln torde behjerta, att Utskottets förslag blott innehåller ett minimum, och att det icke är RiksgäldsContoiret betaget, att uppgöra lånet på så förmonliga vilkor, man kan erhålla.
I anledning af en Ledamots yttrande, att jag skulle haft förklenliga yttranden om vår Representa - Den 3 Man e. m. 2o5 tion, får jag endast svara, att jag följt ett efterdöme, som jag är öfvertygad, att han icke jäfvar, nemligen hans eget, då han för icke längesedan beklagade, att elnna länge Riksdagen varat, något godt icke kunde komma derifrån.
På det man icke måtte vränga mina ord, skall jag åter upprepa hvad jag yttrade.
Jag sade, att denna Representation, äfven utan att betraktas under en högre synpunkt, men endast såsom verktyg eller tillverkningsmachin af Lagar och Författningar, från sina fyra olika håll icke kan frambringa något i system, och således icke något godt.
För att ej längre upptaga Ridderskapets och Adelns tid med denna episod, vill jag öfvergå till ämnet, och förena mig i Herr Rosenblads modification, eller 8 procents rabatt såsom maximum.
Jag vill endast erinra derom, att det icke allenast är möjligt, utan äfven sannolikt, att under en så lång tid som 3^ år icke alltid Europeiska Statscrediten skall gå framåt, utan att förhållanderne stundom måste blifva, att Statspapper falla, då nemligen krig, stora Statslån eller andra på deras värde inverkande orsaker inträffa.
Man kan bedöma ombytligheten t. ex. deraf, att Statspapper af godkänd credit, som år r82\ hade stigit 30 å 25 procent, efter 1825 års handelskrisis, föllo i5 å 20 procent och deröfver. ao6 Den 3 Mars e. m.
Herr von Hartmansdorff bar yttrat, att de beräknade 3ooo R:dr silfver icke skulle räcka till de stora förvaltnings-kostnaderne.
Jag kan i detta afseende icke dela bans tanka.
Han har förmodat, att förvaltningen icke skulle bära sig i anseende till den stora utminuteringen af Obligationer.
Jag åter tror, att sedan den första utminuteringen är förbi, behöfves endast en bokföring i partie och noggrann tillsyn i afseende på betalning och bevakning af de redan befintliga fordringarne, ty nya lån få ej utgifvas.
Jag hade förmodat, att Herr von Hartmansdorff, som afgifvit så vidlyftiga reservationer, skulle hafva uppgjort egna mot-calculer, om han ansett Utskottets innehålla några missräkningar.
Grefve af Ugglas > Gustaf: Då Rikets Ständer beslutat, att ett lån skall upptagas; anser jag det vara en gifven följd, att hvar och en bör söka tillstyrka ej allenast de aldra förmonligaste vilkor, utan äfven sådana, att lånet må kunna erhållas; men 4 procents ränta och al-pari Capital är icke rimligt för Sverige, som är så aflägset från den allmänna verldsmarknaden, och något lån kan säkerligen på dessa vilkor icke erhållas.
Man bar nu också frångått detta förslag, och yrkat g5 procent såsom ett minimum.
För min del är jag öfvertygad om sannolikheten, att derföre kunna erhålla lånet, men finner det vara Den 3 Mars e. m. så nära yttersta gränsen af hvad vi kun na såsom förmonligast erhålla, att det äfven skulle kunna slå felt; och då del är ingen risk att lenina en högre latitud åt Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, enär allting kommer der att gå offentligen tillväga och anbuden komma att publikt pröfvas, tror jag, att något större * rabatt bör utsättas.
Jag skulle likväl tycka, att 10 procent är för mycket, och att man med säkerhet kan stadna vid 6 procents rabatt, di lånet mottages utomlands, och 8 procent, då det lefvereras i Stockholm; eller kanske det rättaste vore, att i likhet med Herr Rosenblads förslag helt enkelt utsätta rabatten till högst 8 procent.
Jag får till hvarje Ledamot af delta Stånd hemställa, om jag någonsin fällt ett sådant omdöme om vår Representation, som Grefve Björnstjerna påstått.
Tvärtom har jag både vid denna och 1823 års
Riksdag fått uppbära anmärkningar, för det jag försvarat vår Representation.
Om Herr Rosenblad mera läst mina långa reservationer, än talat derom, skulle han hafva funnit, att jag i den bingsta uppgifvit, det de omrörde 3ooo R:dr voro otillräckliga till de betydliga förvaltningskostnaderna.
De, som med mig suttit i StatsUtskottet, kunna intyga, att sedan jag inom Stånden var öfverröstad i hufvudsaken, och första calculen i Utskot - aoS Den 3 Mars e. m. tet gått sönder, uppgaf jag ett sätt att göra de ringa tillgångarne mera tillräckliga, hvilket också af mina förra motståndare antogs.
Enär jag således både på detta sätt, och andra syftesenliga detailler, sökt göra en förhastad, men dock beslutad, åtgärd mindre skadlig, än eljest, hoppas jag icke hafva handlat annorlunda, än hvarje ärlig man skulle i mitt ställe hafva gjort.
Jag har endast begärt ordet för att besvara Grefve af Ugglas yttrande, att när Rikets Ständer beslutat upptagandet af ett lån, voro de skyldige så laga, att man kunde erhålla det.
Det vore då nödvändigt, att aldeles icke bestämma några vilkor, emedan man lika litet med fullkomlig visshet kan bestämma, att lånet skall fås å g o som å g 5 procent; oförutsedde händelser kunna ganska hastigt fälla priset på Statpapper i ganska hög grad.
Om t. ex. ett stort krig skulle utbrista inom Europa, inträffade detta otvifvelagtigt.
Jag tror, att Ständerna ej kunna anse sig hindrade, att bestämma vilkoren, derföre att de beslutat hufvudfrågan.
Första vilkoret bör vara, att Staten ej blir lidande på transactionen, och att man i mån derefter bestämmer de lägsta vilkor; för öfrigt vill jag endast i korthet förena mig med Herr Munck af Rosenschöld deruti, att nyttan af detta lån blir mindre, än man tror, och med Den 3 Mars e. ra. 209 med Grefve Björnstjerna deruti, att vårt Representationssätt, utan afseende på alla fordringar från en högre synpunkt, och beräknadt blott såsom en machin, äfven som sådan icke är tillfredsställande.
En värd Ledamot har lemnat oss en upplysning, som säkerligen skall blifva mycket välkommen för alla procentare, den nemligen, att förord (äfven i sådana mål) bryter lag.
Jag förmodar, att dessa icke skola underlåta att söka göra denna invändning inför
Domstolarne gällande, när de kunna åberopa en så utmärkt Lagstiftares auctoritet.
De böra då icke vidare anse sig behöfva iakttaga så mycken försigtighet, för att dölja sina med låntagare uppgjorde förord.
Samma talare har äfven uppgifvit en af de så kallade lyckliga chancer, hvarigenom förlust på lånet skulle förekommas, den nemligen att RiksgäldsContoiret kan få uppköpa Obligationer för mindre än pari.
Jag hemställer dock, hvarifrån RiksgäldsContoiret skall få medel dertill.
Jag har åtminstone ej kunnat finna, att något anslag dertill blifvit gjordt, eller någon fond afsatt.
Jag kommer nu att tänka på en omständighet, som hitintills är förglömd, nemligen beräkning af kostnaderne för äter 64 H. J 4 210 Den 3 M ars e. m. betalningarna.
Man liar försäkrat oss vidt och bredt, att kostnaderne för si 1 frets hitförsel stiga till 3 procent.
Och det mäste väl säkerligen kosta lika mycket alt skicka penuingarne tillbaka igen; allt till ytterligare kostnad för landet.
Man kan visserligen invända, att återbetalningen kari ske genom vexlar; men vexeiköp äro äfven, förknippade med utgifter; och måhända skulle vexlar ej alltid kunna fås utan alt stegra kursen.
Hvad slutligen beträffar det af andra talare redan upptagna yttrande om vår Representation, så torde de, som äro mest angelägne om lån, vara bäst belåtne med Representationens bibehållande, emedan lånen under en annan Representation torde hafva uteblifvit.
Jag får blott anhålla, att den af mig föreslagne proposition måtte blifva framställd.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att rabatten eller mellangift och provision för lånets anskaffande, jemte kostnaden för si 1 frets fria lefvererande i Banken, antingen transport och assurance m. m. af långifvaren, eller af RiksgäldsContoiret, besörjes, ej mätte öfverstiga åtta procent.
Ja och Nej. Hvarefter Flans Excellence gjorde pro - Den 3 Mars e. m.
211 position derå, att rabatten eller mellangift och provision, för lånets anskaffande, jemte kostnaden för silfrets fria lefvererande j Banken, antingen transport och assurance m. m. af långifvaren eller af RiksgäldsContoir etbesörjes, ej måtte öfverstiga fem procent.
Ja och Nej; hvarjemte votering begärdes.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde följande voterings-proposilion:
Ben som bifaller, att tredje Punkten i StatsUtskoltets under N:o 4*4 afgifne senare Utlåtande, angående sältet lör upptagandet af det lån Rikets Ständer, genom bifall till Utskottets Betänkande N:o 382, beslutat, må lyda sålunda:
Rabatten, eller mellangift och provision för lånets anskaffande, jemte kostnaden för silfrets fria lefvererande i Banken, antingen transport och assurance m. m. af långifvaren eller af RiksgäldsContoiret besörjes, må ej öfverstiga åtta procent voterar:
Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer tredje punkten i 64 H. >4* 2 1 2 Dcu 3 Mars e. m.
Utskottets ofvanberorde Utlåtande, att erliålla följande lydelse:
Rabatten eller mellangift och provision för lånets anskaffande, jemte kostnaden för si 1 frets fria lefvererande i Banken, antingen transport och assurance m. m. af långifvaren eller af RiksgäldsContoiret besötjes, må cj öfverstiga jern procent.
Hvilken voterings-proposilion af Ridderskapet och Adelil godkändes, samt anslogs.
Voteringen börjades klockan ett qvart till io; och befunnos efter voteringens slut kl. io om aftonen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 66.
Nej — 6a.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, det Ridderskapet och Adeln således beslutat, att rabatt eller mellangift och Provision för lånets anskaffande, jemte kostnaden för silfrets fria lefvererande i Banken, antingen transport och assurance m. m. af långifvaren eller af RiksgäldsContoiret besörjes, ej finge öfverstiga åtta procent.
Den 3 Mars e. ni.
Herr af Ekenstamj Israel; När Rolfi ci skåpet och Adelli beslöt en inbjudning lill Yälloflige BorgareStåudet och Hedervärda BondeStåndet, att deltaga i Ridderskapets och Adelns bifall till Bevillningsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 21, rörande sättet att tillvägabringa den Paket-post, som af samtlige RiksSlånden förut blifvit beslutad, i sammanhang nied svaret å Kongl. Majtts Nådiga proposition om Moderationens upphörande i Postporto å bref öfver 8 lods vigt; trodde man, att, efter vunnit bifall till samma Betänkande bos ett tredje Stånd, expedition ovilkorligen skulle följa; men då jag nu, på tillfrågan, erfarit, alt en annan opinion i detta afseende lärer inom Expeditions!][sköttel vara rådande, nödgas jag hos Ridderskapet och Adeln vördsamt anhålla om inbjudning till Högvördige PresteStåndet, att, medelst ProtocollsUtdrag underrätta ExpeditionsUtskottet ju förr dess heldre, alt Högvördige
Ståndet förblifver vid sitt förra bifall till Bevillnings- och EkonomiUtskottens ofvanberörde Betänkande N:o 21, utan hinder af Ståndets ytterligare bifall till nämnde Utskotts i samma ämne under N:o 3i afgifne senare Utlåtande.
Jag är öfvertygad, att en sådan inbjudning ej skall bos PresteStåndet möta ringaste hinder, enär Högvördige
Ståndet otvifvelaktigt lärer finna, alt det sednare Utlåtandet involveras i det förra.
För att möjligen komma till nå - Den 3 Mars e. m. got slut med detta mål, får jag derföre hos Herr Grefven och LandtMarskalken vördsamt anhålla om proposition å ifrågastäldte inbjudning.
Friherre Cederström, Anders, hade inlemnat följande, som upplästes: Sedan Högloft.
Ridderskapet och Adeln den 26 sistlidneFebruarii f. m. nu mera bifallit Stats- och BancoUtskottens under N:o5i afgifne Utlåtande angående fortfarande anslag till Strömrensningar och lättade vattencommunicationers befrämjande, får jag, under åberopande af mitt till Högloft.
Ridderskapets och Adelns Protocoll förut afgifne skriftliga anförande, å nyo vördsamligen framställa mitt förslag lill öppnande af en ny communicalion inomskärs från Dalarön till Stockholm, förmedelst genomgräfning af en smal landtunga vid Södra Stäket, på det sätt, som kan finnas tjenligast, under anhållan, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla deras önskan, att Kongl. Majit täcktes i Nåder octroyera ett
Bolag för utförandet af detta förslag.
Det må sedermera ankomma på det blifvande Bolaget, att för arbetets befrämjande och fullkomnande vidtaga de ytterligare åtgärder, hvartill omständigheterne kunna föranleda.
Jag anhåller vördsamt, att detta förslag må under form af en ny Motion Den 3 Mars e. m. varda, jemte mitt ofvan åberopade anförande, till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet remitteradt.
Upplästes följande från nedannämnde Utskott inkomna Memorial och Utlåtanden:
Af den 27 sistlidne Februarii: N:o 12Q.
Med anmälan, att samtlige uti Utskottets Memorial, N:o io5, föreslaglie omröstnings-propositioner, i fråga 0111 regleringen af den genom Banken hittills besörjda Lånerörelse, komma att förfalla, sedan jemkning RiksStånden emellan för sig gått.
N:o i3o.
Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets Memorial, N:o 120, innehållande förslag till jemkning och omröstningspropositioner, i anledning af RiksStåndens beslut, i frågan om en på upplåning grundad discontering för handeln och den större rörelsen.
Af den 2 dennes: N:o i32.
Med hemställan, huruvida icke Rikets Ständer må finna anledning till så beskalfadt förklarande, att, uti den summa af'4o,ooo R:dr, för hvilken Rikets Ständer förklarat en persons namn aldrahögst kunna i UpplåningsDisconten blifva häftan - 2l6
Den 3 Mars e. rn. de, äfven må i beräkning tagas de skuldeller löftesförbindelser samma person kunde hafva sig ikläd t i BancoDisconten, LåneContoiren eller den särskilda fonden för lån på Actier ocdi Documenter.
Från Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet:
Af den 27 sistlidne Februarii: N:o 178.
I anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o i43, angående väckt fråga om belåningsrättighet, uti publika fonder, å ritorr spanliemål.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 11 om aftonen.
Thorsdagen den 4 Mars i83o.
HansExcellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf,alt, enligt Ridderskapets och Adelns den i i denna månad e. m. fattade beslut, val nu komme att företagas
Den 4 M a r s. 217 af sex Revisorer, hvilka å Ridderskapets och Adelns vägnar skulle äga att deltaga i den Revision öfver Stats- Banco- och Riksgäld sVerkens tillstånd, styrelse och förvaltning, som år 1834 komme alt inträffa.
Grefve Horris Claés Fredrikj anfcrde sk riftligen: Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken, vid ett föregående tillfälle, bestämdt förklarat sin öfvertygelse vara, att, enligt Grundlagens tydliga föreskrift, Rikets Ständers nästa sammankomst till Lagtima Riksdag måste inträffa under loppet af år 1833; jemte det Herr Grefven och LandtMarskalken lika bestämdt förklarat sig icke kunna meddela proposition å utsättande af någon senare tidpunkt för denna Rikets Ständers sammankomst; bar min egen öfvertygelse om grundlagsstridigheten af den motsatta åtgärd, som de andra Ståndens Talmän bej edt inom de öfrige del arne af Representationen vunnit den stadga, alt jag icke tillåter hos mig något tvifvel uppstå om Konungens väckta uppmärksamhet på det revolutionaira fördröjande af Lagstiftningens sammanträde, som skulle blifva en följd af de 3:ne Ståndens verkställda beslut, att icke åter sammankomma förr än år i835.
Jag gör mig alltså förvissad derom, att Konungen, högste vårdaren af den lagbundna friheten, oberoende af det vanmägtiga försöket att skaka grundvalarne för D en 4 M a r s. vårt fria samhällsskick, skall bevara oförkränkt åt Svenska folkel dess grundlagsen1 ig a rättighet alt öfver [fikets angelägenheter rådslå; en rättighet som, ehuru den än må begagnas, dock icke utan grundlagsbrott kan åsidosättas genom Ständernas vägran att hvarje 5:te år sammankomma.
Sålunda öfvertygad derom, att Kongl. Maj:t icke låter år 1833 tillända löpa, utan att Rikets Ständer iler sammanträda; och lika fast i mitt beslut som Herr Grefven och LandtMarskalken, att vägra min röst för uttrycket af en motsatt tolkning af Grundlagens bokstafliga föreskrift, kan jag ej dölja min förundran deröfver, att vi i dag här äro samlade för att begå en act i rak strid mot grundlagsbudet, då vi nemligen skola företaga ett val af Revisorer, sorn obestridligt tillhör nästkommande Ständer att förrätta.
Jag inskränker min protest mot denna grundlagsvidriga handling inom gränsorna af min ringa verkningsförmåga, då jag vördsamt hemställer tili dem af mitt Stånds medlemmar, som, hyllande det sanna adelskapet i utöfningen af vårt dyrbara kall, erkänna sig beroende endast af Grundlagen, uttryckande Medborgarnes pligt, i öfverensstämmelse med äran och samvetet, skild från det ministeriella godtyckets inflytande, att de värda Ledamöterna undandraga sig delaktighet i en valförrättning, som innebär ett hyllande af den vådiiga Den 4 Mars. 219 seger ministern tillkämpade sig den 11 sistlidne Februarii med 4 rösters öfvervigt vid en votering, hvarom våra Protocoller framvisa ett varnande exempel.
Jag anhåller, att Grefve Horns anförande mätte få hvila på bordet lill en annan dag, för att då blifva ett öfverläggningsämne.
Härefter företogs val af ofvanbemälde sex Revisorer, hvaröfver särskildt Protocoll fördes; och befunnos, vid valförrättningens slut klockan half till 8 eftermiddagen, följande Herrar, genom de fleste rösterne, hafva blifvit till Revisorer utsedde: röster.
Friherre Ehrenborgh, Casper Wilhelm, President 128.
Herr Lagerhjelm, Pehr, Assessor . 100.
Herr Tham, Wollrath, BruksPatron 124* Herr Törnebladh, Gustaf, Öfverste Lieutenant i3o.
Herr von Ehrenheim, Reinhold Fredrik, Kammarherre 13 r. Herr Heijkenskjöld, Dettlof, BergsRåd 128.
Fortsattes pröfningen af StatsUtskottets den 25 sistlidne Februarii, under N:o 414» afgifne, och den 26 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af återremiss å Utskottets under N:o 383 förut meddeldte Betänkande, angående 220 D c n 4 M a r s. ättel fur upptagandet af det lån Rikets Ständer, genom bifall till Utskottets Betänkande ]NT:o 382, beslutat.
Fjerde Punkten.
Capital och ränta betalas i Stockholm eller på utländsk ort, och i den orts mynt, hvarest betalningarne skola erläggas, allt efter som de lindrigaste lane vilkor, pä det ena eller andra sättet, kunna erhållas.
Göras anbud både i Svenskt och utländskt mynt, böra, derest vi/koren för öfrigt äro i det hela lika fördelaktiga, företräde lemnäs åt de förra.
Om Obligationerne ställas till betalning ä utrikes ort, bör innehafvarén dock alltid vara berättigad, att i Stockholm uppbära ränta och förfallet Capital i Svenskt Silfvermynt, efter det metalliska förhållandet emellan detta och det långifna myntet; hvadan detta förhållande bör, till framtida efterrättelse, ä Obligationerna utsättas.
Den innehafvare, som vill i Stockholm uppbära Capital eller ränta, åligger att lyfta penningarne en månad förr än tiden dertill å utländsk ort blifvit bestämd.
Denna punkt blef, uppå derom gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Den 4 Mars. 22 t Fe mte Punkten.
Sedan Kongl. Maj:t meddelat Dess Nådiga beslut att länet må upptagas; äga Fullmägtige i RiksgäldsContoiret att med långifvarne öfverenskomma om terminer, helst 3 ii 4 j då länet skall lefvereras , äfvensom om det belopp, hvilket å hvarje termin skall af emnås.
Föreskriften i denna punkt, att helst 3 ä 4 terminer böra af Fullmägtige i RiksgäldsContoiret bestämmas för länets lefveren ng, synes mig i flere afseenden otjenlig och för mycket bindande.
Jag önskar derföre den ändring häri, att
Fullmägtige i RiksgäldsContoiret må äga med långifvarne öfverenskomma om lämplige terminer, då lånet skall lefvereras.
Friherre Rantzou, Johan vilbert:
Vid 5:te Punkten önskar jag det förtydligande, att, jemte föreskriften det RiksgäldsContoirets Fullmägtige äga med långifvarne öfverenskomma om terminer, helst 3 å 4* då lånet skall lefvereras, äfvensom om det belopp, hvilket å hvarje termin skall aflemnas, jemväl särskildt må uttryckas, att skuldförbindelserne eller Obligalionerne icke utställas annorledes, än till det belopp, som vid hvarje termin erhålles.
Jag anhåller om proposition å delta tillägg.
I den af Herr Lefren föreslagne redactions-förän - 222 Den 4 Mari. dring instämmer jag fullkomligt, och hemställer derföre, att ifrågavarande punkt må Bifallas, blott med den förändring, att framför ordet: terminer tillsättes lämplige, o eli att de nästföljande orden: helst 3 h 4 utgå.
Hvad åter Beträffar det tillägg Friherre Rantzou begärt, så har jag väl icke rätt kunnat uppfatta meningen deraf, men tyckte mig finna, att den föreskrift Friherren önskade få tillagd, står i strid med det beslut Ridderskapet och Adeln redan fattat i 3:dje Punkten, alt lånet får emot rabatt upptagas; och jag förmodar att ett tillägg, som skulle leda till upphäfvande af ett redan fattadt beslut, icke ens kan komma i fråga.
Vid det förslag, jag förut framställt, att skuldförbindelserne eller Obligationerne icke må utställas annorlunda, än till det belopp, som vid hvarje termin erhålles, finner jag, i anledning af Herr Rosenblads anmärkning, nödigt göra det tillägg, att i dessa Obligationer dock må inbrgripas det i 3:dje Punkten stadgade afdrag; men med denna förändring förnyar jag min anhållan om proposition å förslaget.
Herr Cederschjöld_, Pehr Gustaf: Jag befarar, att hela denna låneanstalt skall blifva af fastighetsägarne vida mindre anlitad, än man måhända i allmänhet före - Den 4 Mars. ställer sig, och för att i sådan händelse förekomma förlust för RiksgäldsContoiret, anser jag nödigt, att vid denna Punkt stadga sådant tillägg, att lånet må af Fullrnägtige terminsvis upptagas endast i den mån, som medlen kunna mot fullgod säkerhet till fästighetsägarne åter utlånas. Herr Rosenblad:
Den farhåga Herr Cederschjöld yttrat, att låneanstalten icke skulle anlitas, kan jag på intet sätt dela.
Jag tror tvärtom, att fästighetsägarne med begärlighet skola omfatta det nu erbjudna tillfälle lill en fördelaktig omsättning af deras skuld, och jag kan således icke annat än afstyrka Herr Cederschjölds föreslagne tillägg, som endast onödigtvis skulle lägga ytterligare band på RiksgäldsContoirets Fullmägliges verksamhet, och försvåra lånets upptagande på de förmånligaste vilkor.
Jag vet dessutom icke eller, huru en sådan föreskrift skulle kunna vid verkställigheten fullgöras, så framt icke meningen är, att Fuilmägtige skulle rälta sin upplåning efter antalet af på förhand från fastighetsägare inkomne låneausökningar; men i sådant fall hemställer jag, om icke föreskriften skulle upphäfva beslutet alt till Kongl. Majit bör öfverlemnas att bestämma tiden, när lånet må upptagas.
I afseende åter på Friherre Kantzons tillägg, måste jag bekänna, att jag, äfven efter den förändring deraf, som Friherren nu mera sjelf före - Den 4 Mars. slagit, ej har kunnat uppfatta meningen annorlunda, än alt den står i strid med vårt beslut i tredje punkten.
Jag underställer derföre Herr Grefvens och LandtMarskalkens bedömande, huruvida proposition å någotdera af desse ifrågakomne tillägg kan göras, såsom ledande till ändring uti äldre beslut.