Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Konungariket Holland, med en folkmängd af2,640,000 menniskor, har en civil-lista af 1,425,000 floriner, som gör 1.425.000 r:dr b:co.
Konungariket Portugal, med 4>6-t<8,20o menniskor, har en civil-lista, svarande emot 2,400,000 francs, som gör 1.150.000 rtdr btco.
Konungariket Wurtemberg, med 1,690200 menniskor, har en civil-lista af 85o,ooo gulden, som gör i,o62,5oo rtdr btco.
I Konungariket Sachsen, med 1,652,000 menniskor, har Konungen ensamt 5oo,ooo thaler, eller 937,600 rtdr Svenskt btco.
De af mig upplästa jemförelser torde ej hafva utfallit ofördelaktigt för den sats jag velat bevisa, och skall jag ej längre tala i detta ämne, ty man bör ej orda i andra frågor än i dem man tror sig behöfva öfverbevisa.
Anckarsvärds förslag och bifall till SlatsUtskts utlåt, i denna punkt.
H. Ex. Hr Gr. Posse, Arvid: Gr.
Anckarsvärd har medgifvit att hans yrkande att Konungens civil-lista mätte nedsättas med too,ooo rtdr är ett genljud af BondeSlts beslut - Deji 10 Augusti f. m.
•joi slut i detta ämne.
Att detta genljud skulle höras äfven inom detta rum, torde jag få anse oförmodadt, då R. o. Ad:s ledamöter iclse borde vara okunniga derom, alt nationen vill se sin Konung uti en oberoende ekonomisk ställning, som motsvarar både majestätets och nationens värdighet.
Svenska folket fordrar visserligen, att dess ombud skola vid bestämmande af statsutgifterna iakttaga den största möjliga sparsamhet; men detta folk, hvars urgamla dygd att älska Konungen och vörda majestätet icke är förgäten, skall med billigt missnöje finna ombuden hafva sträckt sparsamheten för långt, om anslaget för Konungens hofhållning så förknappas, att det blir otillräckligt för de omkostnader, som aro oskiljaktiga från thronen, och sådan skulle följden blifva, om man antog Gr.
Anekarsvärds förslag.
De som föranledde ett sådant beslut, skulle snart finna, att af det utsäde man utsådde, man i framtiden finge en annan skörd än man väntat.
Jag är icke bland dem, hvilka uti Konungens person se en statens tjenare.
Jag ogillar denna åsigt; men att dömma af de grundsatser Gr.
Anckarsvärd sökt göra gällande, må det förlåtas mig, om jag tror att han gillar denna åsigt, och då borde äfven Hr Grefven just uti densamma finna skäl att icke framkomma med sitt förslag; ty den ersättning man färsäkrar en embetsman för dess tjenst i Staten kan icke utan väld och orättvisa förminskas, och förmodligen kan icke den enskildes rätt vara större än Konungens.
Om det icke vore för andra gången Hr Grefven nu framställt sitt förslag, och om jag således icke vore skyldig att tro att han noga betänkt frågan; så skulle jag visserligen hos honom anhållit, att han ville låta frågan förfalla: men då ett sådant försök nu troligen skulle vara förgäfves, så återstår för mig endast att yrka, att Hr Grefvens framställning må lemnäs utan afseende, och att tillstyrka R. o. Ad. att bifalla StatsTJtsk:s betänk.
Både rättvisa och nationens anseende fordrar detta bifall, hvarigenom Staten icke kan ådraga sig förebråelsen för misshushållning med allmänna medel, enär ingen torde kunna anse
Sveriges civillista för högt tilltagen, då den bestämmes till något mer än hälften af Drottning Victorias knappnålspenningar.
Jag förutsåg icke lång debatt i detta ämne, och de förnyade ropen pä propos. hafva också obeskrifligen fägnat mig; men, enär jag hunnit blifva uppkallad, må jag anföra några få ord, och flera ändå, än en sådan sak borde behöfva.
Jag ämnar icke jemföra 100,000 r:dr med landets förmåga, oell icke heller ingå uti de ekonomiska detaljer och beräkningar, hvarmed ljusligen kunde bevisas, att närvar, civil—Iista visst icke är öfverdrifven; ja, jag försmår t. o. m. att argumen 11 H. 26 202 Deu 10 Augusti f. ni. tera ifrån den mängd välgerningar, som ur den cassnn rinna till behöfvande bland folket.
Jag skulle nästan tro mig vanhelga dessa ädla gerningar, om jag vid detta tillfälle framdrog dem, och anse mig begå ett än felaktigare vanhelgande, om jag i fråga om 100,000 r:dr anropade de stora minnen, som tränga sig på oss, och som inga bemödanden förmå utplåna; ty bronzell låter icke sönderklösa sig.
Att vid delta tillfälle vilja framställa taflan af dessa oförgätliga minnen, hvaraf skuggsidan är sann välgörenhet och ädel uppoffring, vore alt förslöa dessa betraktelser för de tillfällen då de värdigare kunna framhållas.
Men detta vill jag säga:
En motion, sådan som denna, är uti öfriga representativa stater oerhörd.
De mest upplysta representationers regel är, alt vid hvarje thronbestigning votera civillistan för hela regeringstiden.
Detta hafva de ansett på kalladt af grannlagenheten.
Item är rönt, att sann upplysning och grannlagenhet oskiljaktigt åtföljas.
I de länder, der delta ej principmessigt vedertagits, har likväl ci v i I-1 ista n de facto blifvit orubbad.
Englands radikaler, Frankrikes republikaner; Iberiska bil föns exaltados; — nej, icke ens dess d esc a m i sa dos hafva någonsin riktat opposition emot civil-listan.
Och vi skulle det på 3o:de året af en epok, hvilken, så väl i afseende på dess längd, som dess ostridigt progressiva lyckosamhet, icke har sin make under det sednare halftannat sekel?
Jag är mycket trygg för utgången af denna debatt, och slutar med uttrycket af min fasta öfvertygelse, att i denna sak voterar största delen af oppositionen med oss.
Om conseqvens i tänkesätt är en skyldighet hos representanten, så uppmanas jag af min pligt att understödja den siste värde talarens yttrande i denna fråga, ty då vid 1823 års riksdag dåvar.
Hr Gr. von Essen väckte motion om civil-listans tillökning med de 100,000 r:dr, hvilkas borttagande nu blifvit ifrågasatt, yttrade jag, på sätt R. o. Ad:s prot. för nämnda riksdag utvisar, att sedan chefen för Konungens liof lillkännagifvit, att tillökningen erfordrades i och för hofhållningen, vore det nerom nationens värdighet att icke bifalla tillökningen; och efter ett sådant förklarande måste jag finna ännu mera nerom nationens värdighet att bifalla någon afkortning på civil-listan, helst vi något hvar torde finna, att den ingalunda är för högt tilltagen.
Jag kan icke underlåta att tillägga ett skäl, för hvilket den värde talaren, som yrkat nedsättningen, är fullt ut lika känslig som jag.
Det är nemi. icke blott konungamakten; det är äfven folkets makt, som Konungen representerar.
Vill man att den ena skall falla, så faller äfven den andra.
Frölich, David: Efter Gr.
Anckarsvärd hafva fyra ledamöter yttrat sig, af hvilka H. Ex. Hr Gr:n och Riks - Den 10 Augusti f. m. 2o3 marskalken, sorn först erhöll ordet, egentligen fastat sig vid en silfercalcul, hemtad från förhållandet med civil—listan inom andra lander.
Jag har redan uti ett föregtde anförande denna dag tillkännagifvit, huru jag i allmänhet bedömmer värdet af dylika comparaliva silferberökningar.
Andra talare hafva derefter utbredt sig om Statens värdighet och anseende, om vår skyldiga vördnad och kärlek för Konungen o. s. v. För min del anser jag dessa ämnen icke höra hit, emedan vid detta tillfälle fråga endast är om penninge-utgifter.
En värd ledamot, H. Ex.
Hr Gr. Löwenhjelm, har benäget meddelat oss en vigtig upplysning, under det H. Ex. på sitt vanliga hänförande och intressanta sätt fört oss omkring på en liten lustfärd uti åtskilliga Europeiska länder, om hvilkas ekonomiska och politiska förhållanden H. Ex. naturligtvis, i följd af en längre tids vistande på stället, äger närmare kännedom än de flesta.
Han har sagt, alt det vore vanligt uti de af Hr Grefven omnämnda länder, att vid Regentens anträde till regeringen voteras ci vi I—1 ista n för Regentens hela- regeringstid, och att någon ändring uti denna c i vi I -1 istas belopp sedermera icke ansågs kunna göras.
Nu vågar jag taga mig den friheten suppleera denna upplysning med det tillägg, att så äfven har tillgått i Sverige; ja, civil-listan bestämdes vid nu regerande Konungens tillträde till regeringen, och, mig veterligen, har ingen försökt alt deri åstadkomma minskning; men sedan civil-listan en gång blifvit på förre Riksmarskalken Gr. von Essens tillstyrkande vid 1823 års riksdag tillökt med 100,000 r:dr så har nu fråga uppstått om återgående af denna, emot Gr. Löwenhjelms princip tillkomna ändring i den primitiva civil-listan.
Tillökningen skedde på dåvar.
Riksmarskalks förklarande att H. M.
Konungen då behöfde tillökningen.
Till nuvar.
H. Ex. Hr Grin o. Riksmarskalken torde jag således vördsamt få ställa den förfrågan, huruvida denna tillökning fortfarande är af beliofvet påkallad, och om Hr Riksmarskalken dertill svarar ja, så voterar jag för tillökningen.
Frölichs till mig directe ställda förfrågan, huruvida den förut beviljade tillökningen uti civil-listan fortfarande är för H. M.
Konungens hofhållning erforderlig, får jag lemna det bestämda svaret ja! och kunde jag nyttja något mera uttrycksfullt ord än detta ja, skulle jag företrädesvis valt det; och är tillökningen så mycket mera behöflig, som civil-listan det oaktadt är högst otillräcklig för de nödvändigaste beliofven för liofbållningen.
Det kan icke falla mig inatt vilja använda några skäl för att söka öfvertyga eller förmå R. o. Ad. att instämma uti min mening; men då Frih.
Boye åberopat conseqvensens föreskrifter för honom, som i8a3 ge - 2C>4 Den 10 Augusti f. m. nast tillstyrkte bifall till den då föreslagna förhöjningen uti civil-listan, torde jag från samma kalla få hemta någon ursägt för mitt yrkande, att civil-listan måtte förminskas med det ifrågavar. beloppet; emedan jag vid nämnda riksdag beslridde den då beviljade tillökningen.
För öfrigt får jag förklara, att mitt påstående utgår från en med Frih. Boyes samt Husets majoritets helt och hållet stridande åsigt, nemi. från Svenska folkets behof af minskning i skattebördorna.
Detta är min öfvertygelse, och den äger jag rättighet att söka göra gällande; likasom motsatta sidan icke kan förvägras att söka göra sin åsigt gällande.
Jag har icke kunnat inse någon möjlighet att komma till resultatet af skattebördornas nedsättning på annan väg än medelst behofvens minskning.
Jag har likväl icke, på sätt H. Ex. Hr Gr.
Löwenhjelm synes hafva förmodat, begärt någon nedsättning uti civil-listan, sådan den vid Konungens tillträde tili regeringen bestämdes, utan det är blott det sedermera så till sägandes på enskild begäran, nemi. på dåvar.
Riksmarskalken H. Ex. Hr Gr. von Essens tillstyrkande vid 1823 års riksdag, beviljade tillägget, hvars borttagande jag ifrågaställt derföre, att jag icke ser någon gräns för sådan tillökning, hvarigenom den primitiva civil-listan omsider skulle kunna 3 å 4 gånger fördubblas, synnerligast om H. M. Konungens enskilda välgörenhet dervid jemväl komme i betraktande.
Detta har utgjort grunden för mitt yrkande; men jag skall icke längre upptaga tiden eller söka inverka på någons omdöme, enär sådant torde vara förgäfves, utan inskränker mig blott till anhållan om propos. å hvad jag föreslagit.
Hr Munck a f R ose 11 s eli ö I d , Nils Rudolph:
Till följe af det svar H. Ex. Hr Gr.
Brahe, i egenskap af Riksmarskalk, lemnat Gr.
Frölich, anhåller jag i prot. få antecknadt, att det förundrar mig, att, då man känner den berömliga sparsamhet, hvarmed nuvar. hofs utgifter bestridas, ändock för dessas bestridande,större anslag skulle behöfvas, än de, hvilka för framfarna Konungar varit tillräckliga.
Af aktning för R. o. Ad:s allmänt uttryckta önskan att erhålla propos., har jag aIstatt från min föresats att yttra mig i ämnet och fullständigt upptaga frågan i dess hela vidd, och särdeles motionens märkvärdigheter under constitutionel synpunkt; men med anledn. af den siste värde talarens yttrande, får jag upplysa, att den sparsamme Gustaf IV Adolph för de utgifter, som nu bestridas af K. apanaget, uppbar något öfver 2qo,ooo] r:dr silfvervärde, eller öfver 783,333J r:dr nuvar. b:co-värde, utom afkastningen af stora kungsgårdar med gods; att, med afseende på dåvar. svåra tider, R.
St. 1809 för Konung Carl XIII nedsatte detta apanage till 270,000 r:dr
Den io Augusti f. m. 203 Hr Fr ib. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag att anslaget för K.
M.’s hofhållning bestämmes till 42o,ooo r:dr.
Landtm, anhöll, att Gr.
Anckarsvärd ville uppgifva förslag till contra-proposition.
Anckarsvärd yttrade, att den ej kunde blifva annan än bifall till den af honom yrkade nedsättning i anslaget lill 320,000 r:dr.
Upplästes till justering och godkändes följande volerrs.- proposition :
Den sorn bifaller StatsUtsk:s förslag i afseende på anslaget för K.
M:s hofhållning, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. att anslaget för K.
M:s hofhållning bör bestämmas till 320,000 r:dr.
Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, sorn följer : Ja — i38.
Hrr Löwenström, Joh. Jacob, och Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, reserverade sig emot det nu fattade beslutet. 2:dra punkten. H. K. H.
Kronprinsens hofhållning, samt tillökningen i anseende till ökade utgifter för Deras K.
Ilöglieter A r f f u r s t a r n a. 3 : cl j e punkten. H. K. IL Kronprinsessans handpenningar.
Dessa båda punkter bi fö 1 lös. 4: d e punkten.
Möblers underhallande å de K. slotten.
Det är visserligen icke för att söka motverka den utaf SlalsUtsk. åsyftade granskning, som jag nu begärt ordet, utan endast för att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att det åsyftade ändamålet icke torde vinnas genom den föreslagna granskningen; för närvar, tillgår sålunda, att sedan uppköpen skett, föredragas vid årets slut räkningarna öfver de uppköpta effecterna för H. M. Konungen och erhålla H. M:s påskrift, hvarefter vidimerad afskrift af desamma öfverlemnas till Handels- och Financeexpeditionen, för att sedermera, ifall K.
M. så för godt finner, meddelas R.
St. eller deras revisorer.
Hvad tid uppsättandet af sådana fullständiga inventarier, som dem Stats - ao6 Den io Augusti f. m.
Utsk. föreslår, skulle medtaga, kan man lått föreställa sig, då man känner huru mycken tid, som erfordras för mindre vidlyftiga inventariers uppgörande.
Af dessa skäl, och då den granskning, sorn skulle ske af embetsverken, icke kunde vara noggrannare, än den som för närvar, verkställes, men deremot otvifvelaktigt skulle föranleda kostnad och tidsutdrägt, tillstyrker jag att Utsk:s förslag må lemnäs utan afseende.
Jag vågar föreslå, att R. o.
Ad. på grund utaf de af H. Ex. Hr Gr.
Brahe meddelta upplysningar måtte afslå Utsk:s förslag i denna punkt.
Uppå derefter framställda särskilda propos:r biföll R. o. Ad. den summa af 8000 r:dr, som Utsk. föreslagit för möblers underhållande å de K. slotten, men fann icke för godt alt bifalla hvad Utsk. i öfrigt i denna punkt föreslagit. 5:te punkten.
K. Hof-stallets utfodring.
Jag skall icke upptaga R. o.
Ad:s tid med några detaljer rör:de K. hofstallets fouragering och dermed gemenskap ägande förhållanden, efter jag redan under denna riksdag haft tillfälle orda derom; utan inskränker jag mig blott till den anhållan jag framställde vid återremissen, nemi. att de anslagna rationerna måtte blifva oförändrade till antal och belopp, som de vid 1809 års riksdag fastställdes och sedan den tiden oförändrade utgått, samt att det contanta anslaget måtte äfven hädanefter som hitintills utgå till Stats-cont. och anses som förslags-anslag.
Jag gör mig så mycket mera förhoppning om bifall till denna min framställning som jag har mig bekant, att åtminstone flere utaf StatsUtsk:s ledamöter icke haft för afsigt att nedsätta ifrågavar. anslag, hvilket dock kunde blifva händelsen, derest det icke upptages såsom förslags-anslag.
Jag anhåller derföre om propos. till afslag å Utsk:s tillstyrkan i denna punkt och bifall till min framställning.
Efter utgången af sista voterin gen, skulle det måhända synas olämpligt af mig att ytterligare söka göra min mening gällande i detta fall; hvarföre jag blott, hänvisande till mitt yttrande vid ålerremissen, inskränker mig till förbehåll af reservationsrätt efter beslutet.
Med afseende på den nyss försiggångna voteringen får jag till prot. förklara, alt jag hört lill den majoritet inom StatsUtsk., som ansett att ingen rubbning borde äga rum uti första hufvudtiteln.
Likväl tror jag, alt StatsUtsk., på grund af hvad de öfriga Stånden beslutat, haft tillräckliga skäl att vidhålla den mening, som uti sednare betänk, är föremål för R. o. Ad:s öfverläggning; men efter hvad jag med säkerhet tror mig känna, Den 10 Augusti f. m. 20 7 är frågan redan afgjord af 3:ne Stånd, så att R. o. Ad:s beslut i saken blir utan inflytande.
Då denna fråga förra gången förevar, yrkade jag att R. o. Ad. skulle vidblifva det beslut Ståndet fattat vid sista riksdag.
Jag skall nu uppläsa detta beslut, på det en hvar af R. o. Ad:s ledamöter må känna dess innehåll, hvarjemte jag anhåller att propos. till antagande deraf, i motsats af StatsUtskts förslag, måtte blifva framställd.
Beslutet lyder sålunda: ”— Beträffande för öfrigt anslaget till K. hofstallets utfodring, så anse R.
St., i likhet med det vid i8a3 års ”riksdag fattade beslut, och på sätt sedermera ägt rum, ”detta anslag såsom ett förslags-anslag, hvarå uppkomman”de behållningar böra reserveras till följande år, och den, ”efter de reserverade medlens användande, möjligen inträffande brist får utaf Riksg cont. fyllas.” R. o. Ad. beslöt, att anslaget för K. stallet skulle blifva oförändradt såsom hittills, i enlighet med regleringen vid förra riksdagen. 6: t e punkten.
Ved och kol för de K. slotten. 7:de punkten.
K. slottets i Stockholm polis, lys- och renhållning.
Dessa 2:ne punkter bi föllos.
Anslagen för K. slotten.
Det är icke någon anmärkn. hvarken emot anslagen eller fördelningen deraf, som jag har alt göra; utan anhåller jag endast att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på den af Utsk. föreslagna förändringen i afseende å administrationen af de K. lustslotten.
Utsk. tillstyrker nemi. att de samtliga K. lustslotten måtte ställas under en enda myndighets uppsigt, så alt stålhållareskapen måtte upphöra.
Härvid får jag erinra, att det är omöjligt att vinna den af Utsk. åsyftade besparing genom stath.embetenas indragning, emedan ståthållarne icke hafva några contanta löner utgående af statsmedel eller slotts-anslagen.
För närvar, tillgår bestyret med de K. slotten på så sätt, att ståthållarne årligen ingifva till Riksmarskalks-ernbetet förslag lill fördelningen af de anslag, som för året tillkomma slotten, samt rapport om slottens förvaltning, hvilka handlingar, efter föregången granskning vid Riksmarskalks-embetet, i vederbörlig ordning föredragas H. M. Konungen uti Statsrådet.
Huru skulle en enda embetsmyndighet, hvars station förmodligen blefve Stockholm, hinna att med erforderlig noggrannhet följa och å de åtskilliga ställena bevaka allt hvad som hörer till dessas angelägenheter, samt kunna ikläda sig ansvar för vården och bevarandet af icke blott möblerna utan äfven de dyrbarheter, som finnas å de K. slotten?
Den speciella tillsynen och vården deraf kunde Den io Augusti f. m. omöjligen anförtros en vaktmästare och en oldtfru.
En intendent, secreterare, slottsfogde, eller hvad man ville kalla honom, måste ovillkorligen antagas å hvartdcra slottet, derest ståthållarne skulle försvinna; och då aflöningen för en sådan person skulle tagas från slottens anslag, så kommer en sådan förändring, långt ifrån att medföra besparing, tvertom att föranleda ökad utgift, oberäknadt olägenheterna af mindre god ordning å slotten, som utan tvifvel vöre att betala.
Af dessa skäl anhåller jag om afslag å Utsk:s tillstyr- i kande angtde und. skrifvelse till K.
M om förändring af de K. slottens administration, på sätt Utsk. föreslagit.
Uppå derefter framställda särskilda proposrr, blefvo så väl de anslags-summor, som Utsk. för de K. slotten föreslagit, som Utsk:s förslag till deras fördelning på de tvänne j olika afdelningarna, af R. o. Ad. bifallna; hvaremot det, som i öfrigt i afseende på de K. slottens förvaltning och inseendet deröfver blifvit hemstäldt, blef af R. o.
Ad. afslaget. R. o. Ad. biföll derefter, uppå derom framställd propos.
, alt indelningar och spanmål in natura under denna hufvudtitel skola bestämmas till samma belopp, som sednaste Ständers riksstat upptager.
Då jag vid riksdagens början uti afgifvet förslag till statsreglering och dermed sammanhang ägande ämnen, mötte det med våra riksdagsformer så oförenliga behandlingssätt, att mitt förslag till någon del undertrycktes genom vägrad remiss till vederb. Utsk., lemnades mig likväl den utväg öppen, att genom mina motioners meddelande med de öfriga Stånden få dem upptagna; hvilket äfven ägde rum så väl inom Borgare- som BondeSttn ; hvadan deras grundlagsenlighet icke mera torde kunna ifrågasättas.
Jag hade vid regleringen af första hufvudtiteln önskat en nedsättning uti anslags-summan för K.
M:s hofhållning, af de etthundratusen riksd., hvilka R.
St, på Riksmarskalkens begäran, vid i8a3 års riksdag beviljade; men jag har af StatsUtsk:s nu afgjorda betänk, erfarit, att Utsk. härvid icke fästat något afseende, och att R. o. Ad:s majoritet skulle biträda Stats-Utsk:s åsigt, har icke kunnat förekomma mig främmande; men min öfvertygelse om representantkallets fordringar ålade mig att, sedan BondeStts beslut i detta hänseende blifvit mig bekant, understödja det, för att ådagalägga, att rösten ifrån det mest beskattade folkets ombud äfven inom detta Stånd kan finna det genljud Hr Just.- Statsministern ansett vid detta tillfälle bort hafva uteblifvit; hvarföre jag också anmäler min reservation emot det fattade beslutet, och är det i sådant afseende jag utbeder mig att nu till prot. få yttra anledningarna dertill.
Tids - Den io Augusti f. m. 209 Tillshändelserna och en stigande upplysning hafva stadgat begreppen om den monarkiska principen; man är nu temmeligen allmänt öfverens, att konungarne äro till för folken, och att desse icke mera äro några konungamaktens trahir.
Man är temmeligen allmänt öfverens, att den monarkiska principen egentligen innefattas uti ärftligheten och uti den regerande personlighetens oantasllighet inför lagen; och man förnekar helt och hållet, att den yttre glansen, den dvrbara hofhållningen numera utgöra oeftergifliga villkor för densamma.
Man börjar vara temmeligen öfverens, att problemet om den bästa styrelseformen bäst löses af den styrelse, som för folkets tillfredsställelse och bästa uträttar mest, under de minsta anspråken på utgifter i och för statsrepresentationen.
Under representantkallets utöfvande vid våra riksdagar, har jag alltid hyst den öfvertygelsen, att Sverige är ett fattigt land; och det är från denna åsigt jag utgått, du jag yrkat skattenedsättningar och en bättre ordnad hushållning med allmänna medel.
För att komma lill någon skattenedsättning, finnes ingen annan utväg än minskning i statsbehofven, och det bar synts mig, att när Konungen kunnat år 1823 låta begära ökade anslag för första hufvudtiteln, borde R.
St. nu kunnat anhålla om någon minskning i densamma, sedan Sveriges skattdragare i allmänhet verkligen icke förmå att längre bära de ständigt ökade fordringarna för stalsbestyret, helst då alla gjorda ansträngningar under förflutna trettio åren icke lemnat någon särdeles anledn. till tillfredsställelse och belåtenhet.
Då det rika England af bela skattebeloppet offrar en sjuttiofemtedel för hofhållningen; då det genom alla möjliga naturförmåner rikligt lottade Frankrike af sina skattebidrag till hofhållningen lemnar en åttationde fjerdedel, — inkomsten af lustslotten likväl oberäknad —*) medtager Sveriges första hufvudtilel en tjugondedel, och kanhända vid en noggrann beräkning en ändå större anpart utaf skattebeloppet; och detta kallar jag ett obestridligt missförhållande, hvartill nationens ombud genom en alltför lättfärdig frikostighet varit vållande, men hvari jag icke tillräkna!' mig någon andel, då jag redan vid 1823 års riksdag bestred det ökade anslag, hvars indragning jag vid denna riksdag önskat att StatsUtsk. hade tillstyrkt.
Huru 180g års
Ständer ansågo hofhållningens behof synes först och främst af det anslag, som då beviljades Konung Carl XIH, och hvilket sedermera genom R.
St:s behandling af Guadeloupes-medlens redovisning i8i5 och de vid i8?.3 års riksdag dessutom beviljade etthundratusen riksd. blifvit nära fördubbladt.
Men 1809 och 1810 årens *) Die Staats-Finanz wissenschaft von Jacob. Halle i83y. 11 H. 27 ilo Den 10 Augusti f. m.
Ständers åsigter ådagnliiggas ännu mera genom det anslag af tjugufyratusen ritsd., som för throuföl jaren i oförgätligt minne Prins Carl August beviljades, och hvarmed han ansåg sig väl belåten.