Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde, att såväl Kongl. Maj:ts Nådiga Tal till Riksens Ständer på Riks-Salen, som Kongl. Maj:ts och de öfrige Höga Kongl. Personernes Nådiga Svar till Ridderskapets och Adelns Afskeds-Deputation måtte uppläsas, för att i dagens Protocoll intagas.
Härefter upplästes: 1:0 Kongl. Maj:ts
Tal till Riksens Ständer på Riks-Salen: Välborne, Ädle och Välbördige, Ärevördige, Vördige, Vällärde, Äreborne, Förståndige, Välaktade, Hedervärde och Redlige, Gode Herrar och Svenske Män!
Ehuru Grundlagen endast bestämt en tid af Fyra månader för Rikets Ständers samman - 432 Den 22 December e. mi varö, har jag troit
Mig böra gifva vika för de Önskningar J yttrat då Jag tillåtit Eder att, i Sju månader derutöfver, fortsätta Edra öfverläggningar.
Vid första åsigten skulle man törlanda med skäl förvånas öfver en så lång Piiksdag; men erfarenheten och vanan att behandla vigtiga ärenden förfela ofta deras mål, när de komma i beröring med de många olikartade interessen, som åtfölja menniskans särskilta ställningar innom Samhället.
Yttre omständigheter hafva äfven ett serskilt inflytande sorn icke kan föreses eller beräknas, och händelser, ofta ett verk af slumpen eller af oväntade orsaker, kunna tillintetgöra försigtighetens och klokhetens bemödanden.
Om J icke nu kunnat uppfylla allas förhoppningar, så håfven J likväl lättat kommande Ständers arbete, då de skola lägga grundvalen till en finans-förbättring, som påkallas af alla Samhälls-classer.
Friheten, som upptyser menniskan om sitt egentliga värde, gifver äfven styrka att med tålamod och undergifvenhet uthärda lifvets skiften.
Men denna frihet försvinner, om styrelsen ej har tillräcklig makt alt bibehålla de fördelar hon beredt åt Nationen.
J håfven sett de olyckor, som öfvergått Europas mest blomstrande Länder.
Då Stater skakas, är det slutligen folket som mest deraf lider.
Denna öfvertygelse bör förmå
Oss att aldrig ur ögnasigte förlora dess trefnad och lugn.
Dessa fördelar utgöra det förnämsta goda, sora Den *3 December «. mi 43? sora Folket har rätt att af Oss fordra, och för att betrygga dera, åligger det Oss att utan åtskillnad låta verkställa Lagarna, hvilka äro dess värn.
Vi röna det lyckliga inflytandet af Landets geografiska läge.
Örn de Lagar hvilka .skola vara vårt rättesnöre, ej hafva nått den fullkomlighet som kan önskas, böra likväl förändringarne småningom tillvägahringas.
Om man dermed vill brådstörta, skulle nian kunna förlora de fördelar vi redan äga, och framtidens sköna förhoppningar, Folkslagen hafva sitt eget lynne.
Att vilja påskynda dess naturliga utveckling, är att framkalla ytterliga skakningar, hvaraf närvarande tid lemnat oss ojäfaktiga bevis.
Jag har följt samma grundsatts af försigtighet i tillämpningen af våra ömsesidiga skyldigheter, och derföre ansett för Min plikt att undvika ali ensidig tolkning af våra Grundlagar.
Med föresats att endast bevara
Mina lagliga rättigheter, utan alt inkräkta på Edia, skall Jag derföre städse vara beredd att samråda med Eder öfver allt som kan förtydliga vår Samhälls-ordning och småningom, genom gemensamma och lika öfverensstämmande åsigter, leda till ett ökadt oell allmänt national-välstånd.
Vår utskeppning har Varit ganska betydlig och handelsvågen, för detta och för dö föregående åren, till Vår fördel.
Skörden hav äfven varit ymnig och likväl är LandtRidd. o. Ad, Prof. XI.
Band. ?.
Afd. 28 434 Den 22 December e. m. mannen i förlägenhet; han skall deruti fortfara, så länge icke ett nytt hypoteks-system försätter honom i en säkrare ställning än den närvarande.
Om det hopp Jag hyser att se hans belägenhet förbättrad, ej uppfylles, skall Jag å nyo sammankalla Rikets Ständer för att föreslå medel, hvilkas verksamhet ej torde kunna bet villas af andra än dem, för hvilka hjelpen ligger utom gränsen af våra åtgärder.
Den Comité åt hvilken utarbetningen af civila lagen blifvit anförtrodd, har fullgjort detta uppdrag, och dess förslag är öfverlemnadt till Mitt och Mitt Stats-Råds bepröfvande; det skall föreläggas Riksens Ständer vid deras nästa sammanträde, med de jemkningar och förbättringar sorn Jag kan anse nödige.
Strafflagen är äfven föremål för
Min uppmärksamhet; den skall bära stämpeln af en sorgfällig
Vård om allmän och enskild säkerhet.
De summor J anslagit till fullbordande af det stora företaget Götha Canal, och till andra allmänna arbeten, anser Jag blifva till— räcklige för att uppfylla vår gemensamma förväntan.
Styrelsens gång utvecklar sig på ett så ögonskenligt sätt att äfven den minst klarseende ej kan undgå att erkänna dess framsteg.
Lycklige de Folkslag hvilka, i skötet af allmän fred, kunna öka sitt välstånd och förenkla sina inrättningar.
Den 22 December e. m. 43S Det Neutralitets - system som Jag laggt till grund för Min Styrelse, i allt hvad som ej nära och omedelbart rörer båda Rikens tillvarelse, försäkrar Oss derom, att denna Neutralitet skall äga fortfarande bestånd; å Wår sida skall intet försummas för detta ändamål.
Wara vänskapliga förhållanden med alla Europas Makter lofva Oss en Varaktig fred, detta högsta mål för Wära önskningar.
Jag tackar Eder, gode Herrar och Svenske Män, för de mångfaldiga prof af kärlek och tillgifvenhet
J iemnat
Mig och hvarje medlem af Mitt Hus.
Jag beklagar att
Riksdagens slut och den sena årstiden hindrat verkställigheten af den önskan J yttrat om Drottningen, Min Gemåls, Kröning.
Denna önskan skall uppfyllas vid Riksens Ständers nästa sammanträde.
Återvänden nu till Edra hemvist, i kretsen af Edra anhöriga, och befästen der endrägt och frid.
Varén vänner — varén Svenskar!
Detta sköna namn skall påminna Eder att ståndaktighetens välde är varaktigast och det första af alla, men att svaghet och oenighet störta Staterne och beröfva Folken deras frihet.
Jag förblifver Eder, Gode Herrar och Svenske Män, alle samteligen och hvar och en i synnerhet, med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. 2:0 Kongl.
Maj:ts Nådiga Svar till Ridderskapets och Adelns Afskeds-Deputation: 436 Den 32 December t. m. Gode Herrar af Ridderskapet och Adeln!
De tänkesätt
J nu yttrat äro belöningen för de mödor och omsorger, hvilka äro oskiljaktige frän Thronell.
Jag emottager, med tillfredsställelse och tacksamhet, detta nya bevis af Eder tillgifvenhet.
SåsBm Rikets första Ständ ären J närmast i tillfälle att kunna skatta fördelarne af en god Samhälls-Ordning.
J håfven ej kunnat undgå att erkänna hvad välgörande verkan rättvisans liandhafvande å Styrelsens sida medför för Nationernes trefnad.
Inhemska söndringar, Åkerbrukets förfall och Folkets slafveri, äro vanligen de bedröfliga följderna af Regeringens räddhåga och svaghet.
Vi skola undvika dessa förstörande plågoris, och Riket skall njuta ett fortfarande inre lugn och yttre oberoende.
Jag är förvissad, att Ridderskapet och Adeln understödjer
Mina bemödanden för Nationens sällhet och ära, och att J derigenom skolén ådagalägga Eder oafbrutna vördnad för de tappres minnen, som först stiftade Edert Stånd.
Jag förblifver Eder, Gode Herrar af Ridderskapet och Adeln, med all Kongl. Nåd och Ynnest städse väl bevågen. 3:o Hennes Maj:t Drottningens Nådiga Svar till Ridderskapets och Adelns Afskeds-Deputation: Mine Herrar!
Det är med en sann tillfredsställelse jag emottager uttrycken af Ridderskapets och A - Den 33 December e. m) 437 delns tillgifvenhet för min person, och jag heder Eder, Mine Herrar, vara öfvertj^gade, att miLt hjerta vet, att dem värdera.
Om mina pligter, som Maka och Mor, icke redan vöre Eder en tillräcklig borgen för de tänkesätt, genom hvilka jag för alltid är införlifvad med Edert Fädernesland, så skulle det bemötande jag der erfarit, ej mindre än Rikets Ständers till Konungen nyligen framburna begäran, — en begäran, som Eder närvaro för mig återkallar, och som, för att ej förlänga Riksdagen, ännu måste sakna verkställighet — allt, säger jag, skulle öka anledningar ne till min erkänsla mot Svenska folket.
Jag hoppas att Ridderskapet och Adeln aldrig tviflar på min synnerliga aktning, och min Konungsliga bevågenhet. 4:o Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens Nådiga Svar till Ridderskapets och Adelns Afskeds-Deputation: Mine Herrar!
Ridderskapets och Adelns tillgifvenhet är alltid lika dyrbar för milt hjerta: och Jag emottager de nu förnyade ultrycken deraf med den varmaste erkänsla, och med den aktning Jag egnat Rikets lörsta Stånd.
Edra öfverläggniugar äro nu lyckligt slutade:
Jag har följt dem med uppmärksamhet: och Jag skall aldrig upphöra att värdera det medborgerliga nit, som med samma värme hyllar Thronens helgd och undersåtens rät - 438 Den 23 December e. m. tigheter.
Meningarne kunna dela sig i ämnen, som röra så många skiljaktiga förhållanden och intressen:
Hvarje fri man yttrar sin öfvertygelse, den han fattat ifrån sin stånd %j O 7 punkt i hildning och verksamhet; •—•
Men så länge Konung och Fädernesland äga deras gamla betydelse för Svenska hjertan: så länge Historien får upplysa rådslagen, och förändringarnes planer håde påkallas af erkända inhemska behof, och uppgöras i likstämmighet med våra lagar och nationala förhållanden — så länge skola meningarnes strider blifva gagnande, genom den anda de lifva, och det ljus de sprida öfver Fäderneslandets angelägenheter.
Måtte emedlertid de tagna besluten instämma med Rikets ställning och behof, samt deras lyckliga följder uppfylla och belöna Edia bemödanden.
Det serskilta förtroende Riksens Ständer lämnat mig, att genom deltagandet i Regerings-ärenderna kunna ådagalägga mit nit för allmänt väl, skall jag söka uppfylla till Konungens och Nationens gemensamma tillfredsställelse.
Slutligen kan jag icke underlåta att förklara min utmärkta aktning för Er, min Grefve, som fullgjort Eder Konungs vigtiga förtroende med så allmänt bifall af Edert Stånd.
Jag försäkrar Ridderskapet och Adeln om mbl oföränderliga aktning och bevågenhet.
Den aa December e. m. 439 5:o Hennes Kongl. Höghet Kron-Prinsessans Nådiga Svar till Ridderskapets och Adelns Afskeds-Deputation: Mine Herrar!
Jag tackar Ridderskapet och Adeln för dessa uttryck af tillgifvenhet; de äro högst angenäma för milt hjerta.
Kärleken och säll— hetens hand hafva fästat alla mina tankar vid mitt nya Fädernesland.
Dess lycka blir alltid en väsentelig del af min egen.
Med dessa tänkesätt hoppas jag förvärfva en önskad rättighet till aktning och kärlek af Rikets första Sland.
Jag försäkrar Eder, mine Herrar, om min välvilja och bevågenhet.
Grefve Wachtmeister, Hans, återkom nu med Ridderskapets och Adelns Afskeds-Deputation, samt återförde de öfrige Respective Ståndens hälsningar till Ridderskapet och Adeln.
Herr Grefven och Landt-Marskalken yttrade, det han vore öfvertygad, att Ridderskapet och Adelil instämde med Herr Landt-Marskalken i den önskan, att Gretve Wachlmeister matte för Ridderskapet och Adeln uppläsa de af honom, såsom Ordförande för Ridderskapets och Adelns Afskeds-Deputation. till de öfrige Respective Riks-Stånden hällne Tal, samt att berörde Tal måtle i dagens Proloeoll intagas.
Ropades Ja. 440 Den 22 December e. m> I anledning hvaraf Grefve /Vachtmeister uppläste nämnde Tal, så lydande: Till Högvördige Preste-Stundet :
Omsider hafva vi hunnit slutet på detta Riksmöte, hvars början varit oss lika efterlängtad, som dess slut nu med glädje emotses.
Flere års rika skördar och ett genom vår älskade
Konungs visa försorg fortfarande politiskt lugn syntes icke lämna något annat öfrigt för höjden af Sveriges lycka, än vidtagande af nödige förbättringar i våra oecouo,- miska och financieila förhållanden.
Dessa förbättringar hafva ook uteslutande utgjort föremålet för våra öfverläggningar, och om hvad vi gjort, ej. uppfyllt hvad vi önskat göra, är dock tecknet gifvit och hristerne anviste.
Måhända höra vi lyckönska oss, att ej hafva hunnit längre, än vi gjort, ty endast den förbättring blir stark och kraftig, som af en stigande upplysning efter hand uppkommer, och således ej förr bryter åldriga vanor, än öfvertygelsen om det nyas företräde hunnit stadga sig och blifva allmän.
De ämnen vi afhandlat hafva varit af största vigt för landets inre välstånd.
De hafva påkallat noggrannhet i bedömandet, och deraf har följt en vidlyftighet i behandlingen, som, ehuru tidödancle, likväl ej blifver utan nytta, genom det ljus elen spricit öfver våra sanna fördelar.
Vi höra således hoppas, att då vår Konungs bud eller Grundlagens före - Den 2 2 December e. mi 441 skrift Ater förenar Svenska Folkets Representanter, skola desse göra rättvisa At våra bemödanden, och 1 dem igenfinna det nit för Sveriges väl, som ledt oss, och den erfarenhet vi samlat skall då, rätt använd, föra dem närmare det stora ändamålet — Fäderneslandets sällhet.
Ridderskapet och Adeln har ålagt oss (len pligt, vi nu villigt upp fylle, att, under betygande af dess högaktning och vänskapsfulla tillgifvenhet för det Ilögvördiga PresleStåndet, till detsamma frambära Ridderskapets och Adelns afskedshelsning, och dervid utbedja sig fortfarande lika tänkesätt.
Till Wällojlige Borgare-Ståndet:
Deputerade af Ridderskapet och Adeln, infinna vi oss, för att å vårt Stånds vägnar vid detta Riksmötes 1111 inträffade slut bjuda det Wällofliga Borgare-Ståndet ett vänskapligt farväl.
Ingen hotande fara, ingen inträffad allmän olycka, endast
Grundlagens ovillkorliga föreskrift samlade oss till detta Riksmöte.
— Lugna, fredliga, för den allmänna välmågan gynnsamma år hafva förflutit alltsedan det föregående, och Riksens Ständer hafva således odeladt kunnat öfverlemna sig åt den granskning af Rikets financiella och oeconomiska förhållanden, som varit påkallad, i förra afseendet af bristen på ett stadgadt myntvärde. och i det sednare af nödvändigheten att 442 / Den 22 December et m. lämpa föråldrade stadganden efter fordringarne af en mera upplyst tid.
Det vore förmätet att nu vilja bedöma, huruvida Riksens Ständers åtgärder i dessa delar komma att i verkställigheten uppfylla den goda afsigt, hvari de blifvit vidtagne.
Den kömmandé tiden skall utvisa det; men ehvad följderne än må blifva, skall efterverlden ej tveka, att erkänna det nit för allmänt väl, som ledt i8a3 års Ständer, och de ihärdiga bemödanden, som Riks-Ståndens Ledamöter användt till vinnande af detta ändamål.
Med glädje öfver den sällhet, som råder i vårt älskade Konungahus, öfver det välstånd, hvari Riket befinner sig, åtskiljer sig nu Ridderskapet och Adeln.
Å dess vägnar framföre vi den försäkran, att Borgare-Ståndets välgång alltid skall vara ett föremål för Ridderskapets och Adelns önskningar, äfvensom Ridderskapet och Adeln hoppas, att af det Wällofiiga Borgare-Stå idet städse få röna prof på fortfarande vänskap — fortfarande välvilja.
Till Hedervärda Bonde-Ständet:
Då Ridderskapet och Adeln nu genom Oss Deputerade till det Hedervärda BondeStåndet framförer dess sista helsning under detta Riksmöte, sker det med samma känslor af vänskap och tillgifvenhet, som alltid förenat Ridderskapet och Adeln med Sveriges Odal-Allinoge.
Märkelig för Sverige är den tidpunct, hvari vi nu lefva.
Märkelig, ej för lysande
Den 22 December e. m. 443 bragder, eröfrade -länder, men för det lugn vi njute, under det andra Europas Nationer våldsamt skakas af inhemska oroligheter.
Detta ostörda lugn har gifvit tillfälle till fri utveckling af Landtmannens krafter, och en öfver Svea Land vakande Försyn har i rika skördar välsignat hans bemödanden.
Våra öfverläggningar äro nu slutade.
Välsignade med ett älskadt och hoppfullt Konungahus, i frid med oss sjelfva och våra grannar, och hugnade med goda år, vare' vår enda önskan fortfarandet häraf.
Varnade af tidens tecken, måtte vi, nöjde med hvad Vi äge, ej förspilla det i fikandet efter ett bättre, som vi endast ana, ej i verkligheten känna.
Den stigande upplysningen, med dess stigande fordringar, skall sjelfmant och oförmärkt gifva oss detta bättre, och, sålunda småningom inympadt, skall det, utan våldsam skakning, af alla med glädje emoltagas.
Med de varmaste önskningar för vår Konungs välgång, för en fortfarande sällhet inom Rike och Konungahus, och för välsignelsen af de band vi sett knytas till befästande på Sveriges Thron af en älskad Iionungastam, gå vi åter till våra hem; och genom Oss förnyar Ridderskapet och Adeln dervid dess ofta gif11a försäkran, att Ridderskapet och Adeln alltid med värma skall deltaga i befordrandet af det Hedervärda Bonde-Ståndets angelägenheter, och aldrig skall upphöra, att för detsamma hysa fortfarande vänskap och tillgifvenhet, hvarvid Ridderskapet och Adeln gör 444 Den 22 December e. m> sig förvissadt, att alltid af det Hedervärda Bonde-Ståndet mötas med samma känslor.
Herr Grefven och Landi-Marskalken uppstod derefter, samt tolkade för Ridderskapet och Adeln sina tänkesätt, genom följande Tal: Högvälborne, Välborne Herrar Grefvar, Friherrar, Ridders- och Adelsmän!
Med den innerligaste rörelse liöjes min röst vid detta tillfälle, då jag för sista gången från detta rum får till Ridderskapet och Adeln uttrycka de känslor af tillgifvenhet, af tacksamhet, hvartill jag är så högt förbunden, och hvilka känslor aldrig af mig kunna tolkas på ett sätt, som svarar mot mina önskningar och de förbindelser jag äger till Ridderskapets och Adelns mig visade dyrbara vänskap.
Örn jag varit nog lycklig, att till Ridderskapets och Adelns tillfredsställelse hafva kunnat uppfylla det hedrande rum, hvartill min Konungs nåd och dyrbara förtroende mig kallade, så tillräknar jag det ensamt den godhet, hvarmed jag af Ridderskapet och Adeln varit omfattad, den vänskap jag åtnjutit, och det för mitt hjerta så dyrbara förtroende, hvarmed Ridderskapets och Adelns Ledamöter vid så många tillfällen behagat hedra mig.
Genom de många bevis af Ridderskapets och Adelns smickrande godhet, som mig blifvit lemnade, genom den utmärkta heder mig vederfarits, kan jag ej dölja för mig sjelf, den innerliga glädje, den stora tillfredsställelse jag vågar hysa, då jag linner, att jag gjort Den 22 December e. mi 44? mig Förtjent af detta upplysta Ständs bifall, och hvilket bifall är för hvarje Medborgare den största belöning, som kan erhållas.
Af uppriktigaste hjerta, med de lifligaste känslor af tacksamhet och tillgifvenhet, aflägger jag till Ridderskapet och Adeln min ödmjuka och innerliga tacksägelse för ali den vänskap mig blifvit bevisad, och jag smickrar mig med clet sälla hopp, att få räkna de vänners antal förökad t, som jag förut hade den lyckan att äga bland Ridderskapets och Adelns Ledamöter.
Mina önskningar för Ridderskapets och Adelns välgång och lycka skola aldrig upphöra, och då vid aftonen af min lefnad tanken återföres till det förflutna, så skall minnet af de stunder jag här tillbragt, alltid af mig ihogkommas med vördnad, tacksamhet och tillgifvenhet.
Herr Grefven och Landt-Marskalken öfverlemnade derpå Landt-Marskalks-Stafven till Grefve Brahe, Magnus, med dessa uttryck:
Till Eder, Herr Grefve, Öfverlemna!’ jag nu den Staf, som min Konungs
Nåd och dyrbara förtroende uti min hand anförtrott.
Jag anhåller, att J Herr Grefve behagade tili Kongl. Maj:t framföra uttrycken af min underdåniga vördnad, min osvikliga tillgifvenhet, och min lifliga tacksamhet för all den Nåd och Ynnest Kongl. Maj:t behagat visa mig, och jag uppfyller denna min sista pligt med åkallandet af himmelens välsignelser öfver min Konung och mitt Fädernesland.
446 Den ?a December e. m.
Grefve Brahe emottog Landt-MarskalksStafven, och yttrade dervid:
Högvälborne Herr Grefve och Landt-Marskalk, Riddare och Commendeur af Kongl. Majrts Orden.
Då hordens' tillfällighet beredt mig den äran, att af Herr Grefven och Landt-Marskalken emottaga den Staf Herr Grefven med kraftfull och säker hand burit, är det äfven för mig en hedrande pligt, att till Herr Grefven och Landt-Marskalken frambära den högtidliga försäkran om Ridderskapets och Adelns lika så utmärkta, sorn uppriktiga högaktning och tillgifvenhet.
Ridderskapet och Adeln, som redan innan ett så ärofullt uppdrag åt Herr Grefven anförtroddes, för honom hyste dessa tänkesätt, bekräftar dem nu med förklarandet af sin oinskränkta och lifliga tacksamhet för det sätt, hvarpå Herr Grefven och Landt-Marskalken fört detta åldriga tecken af Svenska Folkets urgamla frihet, och hvarunder Herr Grefven företedt egenskaper, värdige Fäderneslandet, Konungen och detta Riks-Stånd, och när en dag Historien hunnit samla sina anteckningar om detta långa och märkvärdiga Riksmöte, skall Hon för efterverluen yppa, att Hon i manga af dessa egenskaper funnit anledningar till jemnförelser med de främsta bland de odödlige
Män, som inom dessa murar anfört Ridderskapets och Adelns öfverläggningar.
Herr Grefven och Landt-Marskalken återvänder nu till det enskilta lif, öfver hvilket Den 22 December e. m. 447 medvetandet att hafva förtjent medmenniskors aktning och bifall skall sprida så många behag.
Njut det, Herr Grefve, i lugna och talrika år; men med förstärkta krafter att uthärda nya mödor, så ofta Fäderneslandet begär dem af den Medborgare, hvilken så ädelt och manligt ägnat sina dagar åt Menniskosällhetens högsta villkor och Svenska Statsförfattningens högsta ändamål —•
Lagbunden Frihet.
Det är med dessa djupt kända, men ofullkomligt tolkade tänkesätt, som Ridderskapet och Adeln beledsagar sin afskedshälsipng till en Landt-Marskalk, som sd uppfyllt sitt kall, att han åt sig beredt det älskade och hedrade minne, som från samtidiga vittnen skall fortgå till de åldrar, då sanningen genom grifternas skugga skall framträda att afkunna en dom, som af ingen tid skall jäfvas.
Vare Herr Grefven slutligen och innerligen försäkrad om Ridderskapets och Adelns beständiga och oförfalskade vänskap och tacksamhet.
Grefve Brahe afgick derefter, åtföljd af 6 Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, till Kongl. Slottet, för att till Kongl. Maj:t i underdånighet återlemna Landt-Marskalks-Stafven; samt återkom efter någon stunds förlopp till Riddarhuset, och tillkännagaf, det han, vid det tillfälle han i underdånighet öfverlämnat Landt-Marskalks-Stafven till Kongl, Maj:t, i underdånighet yttrat sig sålunda: 448 Den 32 December e. m.
I stunden af ett fuliändadt Riksmöte, får Ridderskapet ock Adelil den nåden att genom oss, sina Deputerade, till Eders Kongl, Maj:t återlemna ett äretecken, hvilket alltsedan det vid samma Riksmötes början bortgafs, företedt det säkraste Vedermäle af den genomträngande blick, med hvilken Eders Maj:t upptäckte den Man, som genom sin redlighet, sitt sinneslugn, sin oväld och sin upplysning skulle på en gång göra sig förtjent af Eders Maj:ts nåd, och sitt
Stånds odelade bifall och förtroende.
I detta val har Eders Maj:t forvärfvafc sig en ny rätt till Ridderskapets och Adelns tacksamhet, och när de begagna detta tillfälle att den i underdånighet förklara, väckas i förening dermed alla de vördnadsfull känslor de äro skyldige en Konung, som med enstämmig vilja uppsöktes till Sveriges räddning, som verkställde dea, och som skall veta, att den upprätthålla, i trotts af alla ödets skickelser och de stormar, som kunde hota att upprycka de sanna och eviga beståndsdelarne för Konungarnes och Folkens lycka, sanning, enighet och menniskorätt.
Våke den Allsmäktige öfver Eders Majrts dagar, öfver Dess Thron, och öfver Dess Konungsliga Hus.
I dessa önskningar innefattas högsta vilkoret för sällheten af det Fädernesland, för hvilket hvarje Svensk Riddersman - JDen ??>
December e. nu 449 dersman är skyldig, att ägna den sista droppan af sitt blod, och den sista sucken från sitt hjerta.
I Eders Kongl. Maj:ts Nåd och Ynnest, får Ridderskapet och Adeln sig i underdånighet innesluta.
Och hade Kongl. Maj:t täckts i Nåder härå svara:
Den Man, hvilken, under nu tilländabragta Riksmöte, fört Landt-Marskalks-Stafven, har fullkomligen rättvisat
Mitt förtroende.
Jag leddes i mitt val, ej allenast af den aktning, som Edert Stånd hyser för honom, utan äfven af min förvärfvade öfvertygelse om hans utmärkta egenskaper.
I det vigtiga kall han utöfvat, har han ej haft annat syftemål än sitt Fäderneslands väl, och sin Konungs ära.
Sägen honom, att Jag, för att gifva honom ett lysande vedermäle af Min tillfredsställelse öfver hans hedrande tjenster, har upphöjt honom till värdigheten af En af Rikets Herrar.
Denna utnämning skall för Ridderskapet och Adeln vara en borgen för den välvilja Jag ägnat Edert Stånd.
Varén öfvertygade, att Jag med nöja skall omfatta hvarje tillfälle, att yttra dessa tänkesätt.
Rand.
Afd. sg 'Ilen 22 December e» ihi Högloflige Ridderskapet och Adeln utbéiedsagade slutligen Hans Excellence, Öfverste» Kammar-Junkaren m. m.
Herr Grefve De Geer, under betygande af den högsta aktning och erkänsla; samt åtskiljdes klockan § till io om aftonen.