Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa deputerade utgjordes af ledamöter från Ulsk:s utgifts-och riksgälds-afdelningar, hvarjemte vid deputerades sammanträden tillkallades 2:ne hos Utsk. anställde tjenstemän, för att meddela uplysningar.
Vid öfverläggningarne ang:de de frågor, hvarom Betänk, handlar, var det gifvet, att man gick tillbaka till de stadganden, som i nuv:de Reglemente för RiksgisKont. förefinnas, och då upstod äfven fråga, huruvida man borde upskjuta med afgifvandet af förev:de förslag, intill dess det nya Reglementet kunde upgöras och inför R.
St:r framläggas; men Utsk. hade från ett af RiksSt:n fått till sig remitterade motioner derom, att då vigtigare förändringar i Reglementet för Riksg.-sKont. vore i fråga, bordo Utsk. inkomma med särskildt ITtlåt. i detta afs:de. på det att icke under sista tiden af Riksdagen dessa förän - Den 2 December. 83 dringar skalle behöfva summariskt pröfvas och antagas.
Ett annat skäl, som föranledt afgifvandet af ifrågav:de Betänk, var att då StatsUtsk. hade sig bekant att i Statsverkets kassor betydliga kontanta tillgångar just nu funnos, äfvensom att K.
M. vore betänkt hålla dessa medel allmänna rörelsen tillhanda, syntes det vara högst angeläget att åt Fullmäktige bereddes den nu tillstyrkta större latituden i afs:de på förvaltningen och utlåningen af dylika medel, sedan de blifvit till Riksg:sKont. öfverlemnade, helst erfarenheten visat, att en förändring i nu gällande reglementariska stadganden vore nödvändig, såvida den af K.
M. afsedda välgörande inverkan på den allmänna rörelsen skulle genom de influtna upbördsmedlens utanordnande från StatsKont. kunna vinnas.
Onder discussionens fortgång hafva många speciella anmärkn:r blifvit framställde mot förslaget.
Innan jag öfvergår till dem, tror jag mig dock böra fästa mig något vid den yttrade åsigten, att detta förslag skulle innebära en inskränkning af Konungamakten och vara författadt i syftning att utvidga Riksg:sKont:s myndighet och sätta Statens öfriga förvaltande verk i en underordnad ställning till nämnde Kont.
Denna syftning måste jag, för min del, såsom deltagande i detta ärendes förberedande behandling, på det högsta bestrida, och jag kan icke vid förslagets jemförande med förut gällande och hittills tillämpade stadganden finna, att någon så beskaffad våda, som flere talare här antydt, möjligen skulle kunna framkallas genom nu föreslagna tillägg och förändringar i dessa stadganden.
Genomgår man förslaget i dess detaljer, tror jag att man skall finna att det är temligen oskyldigt.
I första punkten föreslås nemi. endast, att de i Landtränterierna och Tull kamrarne utom Stockholm influtna upbördsmedlen må i stället för att med allmänna posterna till Stats- och Riksg:sKont. eller General-Tullstyrelsen försändas, i R.
St:s Banks LåneKont. och Filialeller Privat-bank i den ort der Landtränteriet eller Tullkammaren är belägen insättas, med förbehåll, att det insatta beloppet enl. utfärdad anvisning tillhandahålles vederbörande embetsverk i hufvudstaden.
Man har ingalunda förutsatt eller afsett, att upbördsmännen sjelfva, eller Kronofogdar och Stadskassörerna skulle omedelbart leverera den upbörd, som af dem emottagits till Filial eller Privat-bankerna, utan att de skulle hädanefter likasom hittills på sätt författningarne stadga insätta upbördsmedlen i ränterierna.
Den enda åtgärd, som skulle komma att tillhöra Privatoch Filial-bankerna, vore egentligen densamma som nu tillkommer PostKont. nemi. att öfverremittera de i sådant afs:de emottagna summorna.
Att någon större våda för Statsverket kan upstå, om 40 å 50,000
Rdr inlevereras till en Filial- eller Privat-bank, i stället för att levereras till ett PostKont. för att derifrån afsändas till hufvudstaden, kan jag omöjligen inse.
Härvid får ingalunda den omständighet förbises att dessa penningar icke lemnäs till Filial- och Privat-bankerna för att der blifva liggande, utan för att remisserna deraf genom dessa bankers medverkan skola varda verkställda till hufvudstaden.
Under förra Riksdagen framställde X H. 3 34 Den 2 Dac ernber. 11.
Strrs BankoOtsk, ett förslag, hvarigenom pennlnee-remissers försändande med posterna skulle förminskas.
Detta förslag mottogs med allmän belåtenhet och bifölls af alla 4 Stånden.
BankoUtsk. yttrade emellertid i det Betänk., som då afgafs och godkändes, att Utsk. ansåg syftemålet icke fullständigt kunna vinnas, utan att först från Statens sida nödiga åtgärder vidtoges i afs:de på det föreslagna remitteringssättets anlitande af såväl ränterierne, som flere förvaltande verk.
StatsUtsk. har nu icke gjort annat, Sn fortgått på den bana BankoUtsk. då antydde och R.
St:r godkände, nemi. att söka underlätta penninge-remisserna från de förvaltande verken till ränterierne och från ränterierna till de förvaltande verken, och såvidt jag kan finna behöfva icke gällande Författnings stadganden rörande upbördens redovisande och kontrollerande i anledning af det nu förordade förfaringssättet, med ett enda jota förändras.
De föreslagna förändringarne äro följaktligen inga egentliga nyheter, och det skulle enl. min åsigt i sanning vara besynnerligt, om förslaget att fortgå på en af R.
St:r redan beträdd bana skulle, helt och hållet förkastas, ulan att man kan upge hvari olägenheterna af samma förslog eiler de derigenom befarade vådor för det allmänna består.
Det kan väl icke påstås, att under nuv:de förhållanden emellan Postverket och K:sBefb:de eller ränteriet vid penninge-remissers verkställande upstår någon förveckling, och det är nu icke fråga om annat än att samma förhållande som sålunda i sagde hänseende redan existerar, skulle inträda mellan förutnämnde banker å ena sidan och ränterierna å den andra.
Hvad de befarade äfventyrliga följderna af den föreslagna åtgärdens verkställighet beträffar, b.ir jag aldrig kunnat föreställa mig möjligheten och verkligheten af desamma.
Om i en Privat-hank 1,000 Rdr insättes för t. ex. Riksg:sKont:s räkning och Privat-banken utfärdar å sitt härv:de ombud en invisning på detta belopp, så skall ju samma invisning presenteras för ombudet, och af honom betalas i händelse han eger dertill erforderlig valula.
1 annat fall och om dervid möta svårigheter, emot liqvidens verkställighet, återsändes naturligtvis invisningen och remissen anses icke hafva blifvit verkställd; hvadan de i Privat-banken, enl. K. M:s Befh:des anordning, insatta medlen komma att på annat sätt Stats- eller RiksgtsKont. tillställas.
Statsverket synes i allt fall icke risquera något, ty de insatte medlen måste efter några få dagars förlopp ovilkorligen i föreskrifven ordning tillhandahållas.
Det embetsverk till hvilket insältnings-beviset eller anvisningen afsändes, kommer naturligtvis icke att qvittera det sålunda remitterade beloppet förrän vederbörande tjensteman lyftat valutan eller gjort sig förvissad om att den vid anfordran kan bekommas.
Hvad den i 2:dra punkten omtalade utbetalningen beträffar, som skulle för Statsverket tillgå på samma sätt som i många andra fall, kan väl icke förnekas att det skulle blifva en förenklingsåtgärd.
Om man t. ex. sätter in för ett verks eller en embetsrnyndighets räkning i Riksbanken en summa af 50,000 Rdr och med en enda attest får öfverremittera denna summa till Privateller Filial-banken i dea landsort der utbetalningen skall verk - Den 2 December. 8Ä ställas, så måste derigenom besparas mycket besvär och mycken omgång samt beredas en väsendtlig tjenst för allmänna penningerörelsen.
Detta förfaringssätt iakttages också redan enskilde personer emellan, vid förefallande utbetalningar å de ställen der sådana banker finnas.
Med afside på 3:dje punkten får jag erinra, att med det deri föreslagna stadgande icke åsyftas annat än åstadkommande af en nyttig och afsevärd enhet vid likartade ärendens behandling.
För närvide tillgår vanligen sålunda att de anslags-summor, som från RiksgisKont. utbetalas, tillhörande föremål, som äro hänförde till RiksStatens 6:te Hufvudtitel reqvireras omedelbarligen i •
RiksgisKont.
Deremot ega KrigsColb, Förvaltningen af Sjöärendena m. fl. verk icke denna rättighet att direkte från RiksgtsKont. reqvirera sina medel, utan äro nödsakade begagna oinvägen genom StatsKont.
Denna omväg medför dock icke ringa tidsförlust.
Det har blifvit mig sagdt att 4 eller 5 veckors tid fordras, innan KrigsColl. kan förvänta de till utgående från RiksgisKont. anvisade summor, som reqvireras hos StatsKont., hvilket endast hos RiksgisKont. anmäler dessa reqvisitioner, hvarefter det sednare verket utanordnar det reqvirerade beloppet till det förra, som utbetalar det till KrigsColl.
Om nu i stället KrigsColl. finge vända sig direkte till RiksgisKont., skulle icke erfordras så många dagar, som nu fordras veckor för det reqvirerade beloppets erhållande, och det måste väl vara en vinst, att medlen i behofvets stund utbekommas så fort som möjligt, att StatsKont., med afside på dessa medel meddelar ett förskott eller verkställer en utbetalning innan den å RiksgisKont anvisade anslags-summan blifvit derifrån reqvirerad och utanordnad, är ett förhållande, som nästan aldrig förekommer, utan StatsKontis enda åtgärd vid de anslag som skola från RiksgisKont. utbetalas är vanligen den, att ds derå af vederbörande gjorda reqvisitionerna anmälas hos RiksgisKont.
Ar det några vilkor, som skola före utbetalningen vara verkställda eller någon ofullständighet förekommer i reqvisitionen, så kan denna naturligtvis icke enligt gällande föreskrifter af Fullm. godkännas, och anmärknme härom skola också genom StatsKont. meddelas det embetsverk, hvarifrån reqvisitionen utgått.
I följd häraf kunna månader förflyta innan den erforderliga summan utbetalas.
Uti denna punkt föreslås således ingenting annat än en blott allmän tillämpning af hvad i de flesta fall iakttages utan ringaste olägenhet.
StatsKont. meddelar icke några förskott på de extra stats-anslagen, såvida icke K.
M. dertill gifvit sin Nåd. tillåtelse genom härom expedierat särskildt Kongl. Dref; och sådana förskotter komma sällan i fråga, emedan vanligtvis stora tili utbetalning redan förfallna summor innestå i Riksg:sKont., hvilka medel Fullm. under tiden äro berättigade och skyldiga att förränta och till Kont:s utgifter disponera.
Det har ingalunda, såsom här blifvit yttrat, varit fråga om att vederbörande underordnade embetsman skulle vända sig direkte till RiksgisKont. med sina reqvisitioner, de måste naturligtvis alltid vända sig härmed till det förvaltande verk, hvarunder de höra, och detta verk till RiksgisKont. i stället för StatsKont.
Sist - 36
Deo 2 December. närande embetsverk eger för öfrigt ingen kontroll och anser sig icke skyldigt att utöfva någon sådan öfver KrigsColl,, Fångstyrelsens eiler andra verks förvaltning af de till deras utgifter beviljade extra anslag.
Utan har StatsKont., i afsnje på dessa anslags lyftning blott betraktats, såsom en handtlangare för att få reqvisitionerne derå expedierade.
Vidkommande 5;te punkten så innehåller densamma 2:ne särskilda stadgandeo.
Det ena eller föreskriften, angående öfverskottens aflemnande, öfverensstämmande hufvudsakligen med hvad K. ål. redan under 1844 års
Riksdag förordnat i afs:de på öfverskottens successiva afleverering tili Riksg:sKont. och utgör en fortsatt och utsträckt tillämpning af den åsigt hvilken dikterat det Kongl. Bref som år 1844 tillkom, hvarigenom de äldre anspråken och tvisterna rörande alla extra ordinarie statsinkomsternas ingående till Riksg:sKont uphört.
Sedermera har också denna fordna häftiga tvifvelsfråga nästan förfallit, och så vidt jag kan erinra mig hafva icke någonsin derefter stridigheter mellan Riksgts- och StatsKont:n upstått ang:de öfverskottsmedlen.
RiksgtsKont. är naturligtvis tveksamt för de opåräknade tillgångar det genom dessa medel från StatsKont. erhåller, men detta förra Verket har icke skäl att påminna och ännu mindre rätt att fordra, att det sednare skall lemna från sig öfverskottsmedlen innan deras verkliga belopp är kändt.
Erfarenheten har under sednare tider visat att K.
M. funnit nödigt att då och då genom särskilda föreskrifter stadga, att hos StatsKont. samlade kontanta behållningar, sorn icke erfordrades för detta verks förestående utbetalningar, skulle på samma sätt sorn nu föreslagits derifrån aflemna»; och i följd häraf har R|ksg:sKont. också vid vissa tillfällen fått mottaga summor af 1 å 2 millrr Rdr Bko, hvilka utlemnats i allmänna rörelsen.
Enl. min förmening, hade det varit vida mer gagnande, om dessa penningar, i st. f. att sålunda klumpvis på en gång utkastas i allmänna rörelsen, kunnat successive hållas rörelsen tillhanda.
Hvad beträffar frågan om de till
Riksstatens ordinarie utgifter anvisade medlens öfverlemnande till Riksg:sKont., för att genom dess försorg utgifvas i rörelsen och förräntas,, så har denna del af punkten tillkommit hufvudsakligen med afs:de på de intrader, hvilka med högst betydliga belopp inflyta till Statsverket vid perioder, då de icke behöfvas för statsutgifterna, utan derföre vanligtvis ligga ofruktbara.
Man kan väl icke neka, att det vöre nyttigt om dessa penningar under de tider, då de af StatsKont. kunna undvaras, blifva utlemnade i allmänna rörelsen.
Statsverket äfventyrar icke derigenom någon brist för sina utbetalningar, ty då upbörden af bränvjnsskatten och en del af Statsinkomsterna verkställes under vissa terminer, samlas större kontanta behållningar, än sorn äro afsedde för de ordinarie statsutgifterna.
Dessa medel torde således tidtals utan all olägonhet för sagde utgifters bestridande kunna umbäras, och antingen de derunder äro deponerade i Banken eller aflemnade till Iliksg:sKont., måste sådant icke inverka på K M. eller StatsKont:s dispositionsrätt deröfver.
Det är för öfrigt allmänt kändt, att under förflutna tider utgjordes StatsKonRs kontanta k?"
ST pital-tillgång till hufvudsakligaste delen af den s. k.
Slntsfyllnadssumman, hvilken var anvisad till utgående från RiksgrsKont. och hvilken StatsKont. hade alt i mån af behof derifrån utbekomma.
Denna summa upgick till märmare 2 milkr Rdr
Bko och skulle successive StatsKont. tillhandahållas.
Om, på sätt man nu hör, såsom sannolikt förutsättas, Riksg:sKont. vägrat att utbetala de reqvirerade medlen utaf denna summa vid ett eller annat tillfälle, skulle statsmachinen verkligen hafva afstannat.
Jag kan icke inse någon anledri. hvarföre man för framtiden har att befara det Fullmäktige i Riksg:sKont. skulle då blifva mera obenägne än hittills, att enl. gällande reglementariska föreskrifter utbetala till StatsKont. detta verk tillhöriga medel; och om man för öfrigt hyser en sådan farhåga med afs:de på Rikss:sKont:s Fullmäktige, så kan man med lika skäl befara att Fullmäktige i Banken ej heller skola vilja utlemna de penningar, som Statsverket eger der innestående.
Om penningarne äro deponerade i Banken eller i Riksg:sKont. under del vilkor, att de vid anfordran skola utbetalas, så är jag fullt förvissad att denna återbetalning verkställes med lika noggrannhet af det ena sora af det andra utaf dessa begge verk.
I händelse af uraktlåtet fullgörande af härom meddelade föreskrifter, måste ansvarighetslagen kunna tillämpas såväl på Fullmäktige i Riksg;sKont. som på BankoFullmäktige.
Det vore visserligen ändamålsenligare om, på sätt Hr Gripenstedt erinrat, Banken finge röra sig med de depositioner af allmänna medel som der förefinnas, men deremot förekomma dock åtskilliga olägenheter under nuv:de förhållanden.
Den förnämsta betänkligheten är måhända den, att om Banken lånar ut en del af dessa depositionsmedel, så kan den naturligtvis icke, innan återbetalningen skett, uppå derom erhållen reqvisition utlemna samma belopp åt det embetsverk, till hvars disposition medlen deponerats, utan att derigenom det stadgade förhållandet mellan Bankens metalliska kassa och sedelstocken, komme att i mer oller mindre betydlig mån öfverskridas.
En annan omständighet är, att då R.
St:r medgåfve enskilda personer att få root ränta på depositions- eller upp- och afskrifnings-räkning insätta sina penningar, så undantogos just derifrån de allmänna verkens behållningar, hvadan jag tviflar att R.
St:r vid denna Riksdag kunna i strid mot redan fattadt beslut förklara, det StatsKont eger att i Bankens upp- och afskrifnings eller deposition-rörelse insätta sina penningar mot ränta.
Man har vidare yttrat farhåga rörande möjligheten för Riksg:sKont. att vid anfordran återbetala de summor, som af StatsKont. till Riksg:sKont. skulle öfverlemnas.
Denna farhåga saknar dock all grund, ty med den vidsträckta penningeförvaltning Riksg:sKont. eger, måste det alltid vara nodsakadt ega en betydlig kontant. behållning.
Dessutom har samma verk ett särskildt kreditiv å Banken af 1 mill.
Skulle den händelse inträffa alt StatsKont. förr än påräknadt vore återfordrade ett eller annat hundra tusen
Rdr utaf de deponerade medlen, så bör med deras utbetalande icke någon svårighet förekomma.
Huru jag således betraktar saken och då jag dessutom med den mångåriga erfarenheten jag eger om huru förut tillgått vid likartade fall, kan jag icke finna någon giltig 38 Den 2 December. grund för de betänkligheter och farhågor föregående talare framställt.
Hvad angår den 7 punkten, hvilken motsvaras af 3:ne särskilda §§ i nu gällande reglemente, så synes den vara af omständigheterna synnerligen påkallad, enär de nuv:de föreskrifteroe visat sig särdeles olämpliga.
Det måste väl vara i alla hänseenden mindre gagnande för landets allmänna rörelse och näringarne, att en eller annan af härvarande penningemäklare sätta sig i besittning af de i Kronans kassor samlade behållningar, än att RiksgisKont. utsprider dessa medel i orterna genom desammas utlåning till dervarande penninge-verk, som kunna omedelbart hålla näringsidkarne dessa kapitaler, och hvilka verk, såsom egande ett betydligare disponibelt rörelsekapital, naturligvis böra utan någon svårighet kunna vid anfordran återbetala större eller mindre delar utaf de emottagna medlen.
Med afside på 8 punkten vill jag fästa upmärksamheten derpå, att den endast afser att RiksgisKont. tillhörande upbördsmedel, skulle kunna blifva under någon tid qvarstående i Filial- och Privatbankerna.
Det är ju både tänkbart och sannolikt att RiksgisKont. efter en eller annan månad måste utbetala en summa i samma stad, derifrån en penningeremiss ligger färdig att genast expedieras till detta verk.
Om vid sådant förevitande RiksgisKont. tillåter dessa medel få qvarblifva i nämnde ort och begagnas i den der befintliga Bankens lånerörelse intill dess de behöfvas, så måste sådant icke kunna medföra något men för det allmänna.
Då tiden redan är långt framskriden, vill jag icke uppehålla R. o. Adin med besvarande af de många öfriga anmärkmr som hjir blifvit framställda mot Ctskis förslag, utan anhåller blott att få uptaga en som blifvit riktad mot sista meningen i förslaget.
Det synes mig böra för en hvar förefalla tydligt och klart, samt ligga i sakens natur, att om K.
M. vägrar sitt bifall till de föreslagna beslutade framställningarna, så komma dessa, så vidt de äro beroende af K. M:s Nåd. samtycke, icke att medföra något resultat, och således måste alltid i formelt hänseende förutsättas en underd. anhållan hos K. M., att
Han täcktes anbefalla de förvaltande Embetsverken att ställa sig de af Utsk. förordade beslut och bestämmelser till efterrättelse.
Jag slutar med yrkande att åtminstone de hufvudsakligaste delarne af förslaget måtte af R. o. Adin antagas.
Beträffande hvad förslaget för öfrigt innehåller och de rättelser och förtydliganden i redaktionen som kunna finnas erfordérliga, är jag öfvertygad att StatsUtsk. vid förnyad behandling af ärendet icke skall underlåta att der giltiga skäl dertill finnas, verkställa nödiga och ändamålsenliga ändringar på det att förevide ärende måtte hlifva så utredt, att K. M:s Nåd. medverkan kan motses för vinnandet af det allmänt gagnande maktpåliggande ändamål, som med detta förslag åsyftas.
Uppå härefter af Hr Frih. och Ordfiden, i anseende till den redan långt framskridna tiden och med tillkännagifvande att ytterligare 7 ledamöter anmält sig till afgifvande af yttranden i Den S Deeembei f. m. förev:de amne framställd prop., upskjöts fortsättningen af denna öfverläggning till morgondagens plenum.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n ankomne Mern. och Utlåt:n, nemi. från Konstitutionsutskottet:
N:o 55, med voterings-propos. rörande det af Konst.Utsk. uti Mern.
N:o 35, föreslagna tillägg vid ! g 9 moni.
TryckfrihetsFörordn. , äng:de förbud mot eftertryck af utländsk skrift; N:o 56, med voterings-proposrr rörande det af Konst.Utsk., uti Mern.
N:o 37, föreslagna tillägg vid 1 § 4 mom.
TryckfribetsFörordn.
, ang:de borgens ställande af Dagblads och Periodiska skrifters utgifvare.
StalsUlsholtel: N:o 168, i anledning af K. M:s Nåd.
Propos., angrde pension för ÖfverJägmästaren A. H.
Kasten.
LagUlskoltel: N:o 53, i ani. af skedd återremiss utaf LTtsk:s Betänk.
Nio 42, öfver K. M:s Nåd.
Propos., angide ogift qvinnas rätt att vid viss ålder vara myndig. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. nära 3 e. m.
In fidem protokolli Alberl Munck.
Torsdagen den 3 Deember 1857.
Plenum kl. 10 f, ui.
Åkerhjelm, som fortfor att i Hr Gr. o. Landtm, ställe föra ordet, tillkännagaf att Hr Gr. o. Landtm, tillbragt en lugn natt och att hans helsotillstånd fortfor att visa förbättring.
Justerades 5 prot.-utdrag för den 2 dennes.
Föredrogos och begärdes på bordet ankomne prot.-utdrag N:is 409 och 421 från Hö»v.
PresteSt. samt N:is 437 och 438 från 4#
Don 3 December f. m. Vällofl. BorgareSt., innehållande inbjudningar till instämmande i åtskilliga beslut, som af nämnde Riksstånd blifvit fattade vid föredragningen af StatsUtsk:s Dtlåt, N:o 148, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens 8:de Hufvudtitel.
Anmäldes och lades på bordet Sammansatta Bevilln. samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:S nedannämnde Betänk:n:
N:o 9 i anledn. af väckte motioner om dels posthemmanens och de gästgifveri-skjuts-skyldigas befrielse från postforsiing, och dels åtgärder till beredande af lättnad i nämnde besvär; och N:o 10, i ani. af väckt motion om rättighet för innevånarna i Wermland, att uti lösväskor med posten sända paketer af t. o. m. ett skålp. vigt.
Fortsattes pröfningen af StatsUtskrs Utlåt.
N:o 169, med förslagtill stadganden, ang:de de i Kronans kassor, influtna medlens tillhandahållande för allmänna rörelsen.
Den af StatsUtsk. uti förev:de Betänk, föreslagna utväg till undvikande af hopande i Statens kassor af Statsmedel, hafva 2:ne
Stånd redan afslagit genom ogillande af Betänk.
, och det torde således icke löna mödan att derom vara serdeles vidlyftig.
Om man än skulle kunna anse denna fråga såsom en statsregleringsfråga och den således icke skulle hafva genom 2 Stånds afslag förfa! 1 i t, så äro dessa 2:ne Stånds ogillande af förslaget likväl så betecknande, att om de 2 öfriga Stånden R. o. Ad:n samt BorgareSt. återremittera frågan, StatsUtsk. likväl icke kan vidare lägga fram della förslag.
Det kan likväl blifva fråga derom, huruvida icke, i anledn. af de olägenheter detta sammanhopande af statsmedel onekligen medför, något vore att göra, och i sådant afs:de anhåller jag att vid den återremiss, som, att döma efter föreg:de talares yttranden, lärer blifva R. o. Ad:ns beslut i ämnet, få bifoga några ord.
Man kan icke neka, att den närv:de penningeställningen i Sverige är högst bekymmersam
De hittills af köpmännen begagnade källor för anskaffande af penningar hafva i hast bortsinat, och oberäknadt den rubbning som detta gör i krediten blir deraf brist på rörelsemedel, och det sammanhopande af medel i Stats-kassan som blir en följd af det nuv:de upbörds-sättet, bör således undvikas.
Min mening är således att man i någon mån mäste fördela upbörden af de ordinarie statsinkomsterne och allmänna be vinningen, på det att de icke såsom nu är händelsen, på en gång ingå i StatsKont. eller penningeverkens kassor.
För ådagaläggande af behofvet häraf tillåter jag mig att åberopa IIr FinansMinisterns argumentation i går.
Han sade, att Statsinkomsterne kunna indelas i 3 serskilda kategorier nemi. l:o Tullupbörden, upgående till omkring 12,000,000 Bdr, 2-0 Bränvinsskatten, upgående till omkring 6,000,000 Rdr, och 3:o
De ordinarie inkomsterne upgående till
Den 3 December f. m. 6,000,000 Rdr.
Af dessa 24,000,000 Kdr sade han, att tullupbörden ingår någorlunda jemt fördelad, men bränvinsskatten och de ordinarie inkomsterna ingå deremot under loppet af 4 månader.
Bränvinsskatten erlägges emellan d. i5 Oktober och d. 1 December och under denna tid indrages således i Statens kassor emellan 5 å 6,000,000 Rdr.