Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ingen lärer neka, att CommerceColkra i detta ämne har urskilning; och jag är öfvertygad, att Gr.
Posse sjelf gerna erkänner del.
Jag får derföre påminna om ett yttrande öfver denna fråga vid sista riksdagen, som afgafs i PresteSt. af CommerceCoIlegii dåvar.
President, och hvilket af allmänheten lästes med mycket nöje kort efter riksdagen.
Jag kan dessutom äfven åberopa enskilda köpmäns auetoritet, ehuru jag medgifver, att denna i allmänhet icke är särdeles stor; men jag framställde för några dagar sedan mina scrupler för en aktad köpman, som är ledamot af Bevilln.Utsk., och han svarade mig: huru kan ni ens tveka?
Om här blott funnos några få hamnar i landet, skulle jag tro på möjligheten af nödiga controller vid det fria systemets införande; men då stapelstäder finnas utmed hela kusten, är det icke tänkbart, att näringarna på sådant sätt kunna erhålla nödigt skydd, och hvarföre skulle man 15S Den 18 Octebor. icke dessutom gå ärligt tillväga med Nationen?
Mina Hrr, tullinteresset är att skaffa stor inkomst för slaten, och delta kan vara bra, men det måste stå efter för det högre interesset att vidmagthålla näringarna; ty detta interesse är större, än att få måhända 100,000 r:dr mera i tull.
— Jag anhåller, att dessa mina anmärkningar må åtfölja återremissen af betänk., hvilken jag för öfrigt icke bestrider.
Äfven jag har ämnat att vara så kort sorn möjligt, särdeles sedan Gr.
Posse redan så fullständigt yttrat sig i de hufvudsakliga delarna af betänk.; jag skall således inskränka mig dels till några tillagg, och dels till besvarande af några här gjorda anmärkningar.
Härvid torde jag först få fästa mig vid detta Utsk:s yttrade opinion i frågan om förbud.
Det är i sanning motbjudande för mig och hvar och en, sorn älskar nyttiga reformer, att finna, det Utsk. frångått ett system, som redan vid tvenne liksdagar varit uttaladt, isynnerhet som man af reservationerna kan se, att inom Utsk. de meningar och åsigter icke blifvit fördolda, som legat till grund för föregående Ständers beslut.
Jag förmodar, att Utsk. tagit kännedom om hvad sista riksdagens Bevilln.Utsk. yttrat i detta ämne; jag anhåller emedlertid att här få uppläsa en kort del deraf, som lyder sålunda:
"Med dessa åsigter, och med hemstad anledning af förut ådagalagd förmånlig verkan af sednare årens friare handelssystem, har Utsk. stadgat sin öfvertygelse: att införselsförbud i allmänhet aldrig någorstädes blifvit vidmagthållna eller kunnat vidmaglhållas; att ”dessa förbud, utan motsvarande gagn i samma man de va”rit mer eller mindre mångfaldiga, demoraliserat nationer”na, orsakat förakt för lagarna och naturalisera! menederi, ”uppenbart våld, m. fl, brott; alt tillvarelsen af förbud, ”utan att minska varuimporten, beröfvar staten en billig in”komst till ersättning för dess stora uppoffringar lill närin"garnas uppkomst; att möjligheten af en loflig införsel är ”det enda medlet att lifva industri och arbetsflit hos egna ”näringsidkare samt att förekomma Nationens oskäliga beskattande genom för höga pris eller dålig vara; och att "således ett ovilkorligt förbud icke uppfyller sin bestämmelse, utan medför både moraliskt och ceconomiskt ondt; ”hvaremot Utsk. tror, att frihet till in- och utförsel emot ”stadgad lämplig tull, under en väl ordnad tullbevakning, ”i förening med ändamålsenliga och kraftfullt handhafdu ”tulllagar, är enda sättet att vinna det mål, man söker; "skydd för åkerbruk, näringar och handel, samt "en jemnt fördel ad och, i afseende på upphärad C U, lätt åtkomlig inkomst för staten.”
Med des$a upplysningar hade jag väntat af nuvar.
Bevilln.Utsk. ett; Bonat resultat.
Det är dock öfverflödigt att ånyo upprepa, JtVffd Gr, IVsse fullständigt utvecklat, och jag skall derföre
Den i8 October. endast försöka alt besvara Frih. Boyes inkast.
Han har sagt, att man borde uttala, hvad man verkligen menar; men jag hemställer, om det icke blifvit rent utlaladt, att man med skyddstull menar, att varan skall kunna erhållas, 0111 man är i behof deraf och den icke kan tillverkas inom landet.
Han har vidare sagt, att connivence emellan importören och t u 11 be t je ni n gen kan äga rum; men samma förutsättning kan äfven göras vid förbud, och dessutom bör man ihågkomma, att tullbetjeningen icke kan använda placatstämplarna efter eget skön, utan emottager dem från Tullstyrelsen lill ett visst belopp, för hvilket, den noggrannaste redovisning måste göras med nödiga controller till förekommande af hvarje missbruk.
Äfven under förutsättning af connivence, som man naturligtvis med alla möjliga controller söker förekomma, befinnes det således, att med placatstämplarna intet missbruk kan verkställas.
Boye har väl sagt, att den förbjudna varan förråder sig sjelf; men jag tviflar, att domaren så lätt kan urskilja, om t. ex. ett stycke kläde är inhemskt eller utländskt.
Boye invändt synes således vid närmare granskning lätt vara vederlagdt.
Men bär finnes ett annat inkast, som man ofta får höra, nemi. att om förbud icke existerade, skulle vi blifva öfverlupna af utländska varor, som kommit ur modet i andra länder och derföre säljas för vanpris till förfång för våra inhemska näringar.
Härtill behöfver jag dock endast svara, att man löper samma risk under förbud, emedan kostnaderna vid lurendrejeri aldrig äro så dryga som tullafgifterna, då dessa sättas så högt, att de äro jemnförliga med förbud.
Man säger vidare, att opinionen ej verkar något i detta fall; men det är i sanning högst oerfaret att yttra något dylikt.
Allm. opinionen verkar visserligen icke på importören, men valpa de handtlangare, af hvilka han alltid är i behof; ty så länge förbud existera, får lurendrejaren biträde af både höga och låga, hvaremot jag är öfvertvgad, att om det vore kändt, att alla varor vore till införsel tillåtna, skulle få personer våga att begära biträde till lurendrejeri och ännu färre lemna sin hand dertill.
Jag finner mig således på intet sätt vederlagd i denna fråga och beklagar blott, om Utsk. nu får förstärkning i sin förvillande opinion af Frih.
Boyes mägtiga röst.
Jag önskar, att Utsk.. härom malte inhemta erfarna personers tankar, men dock mindre intresserade personers, ån köpmännen.
För min del har jag under den långa tid, jag haft befattning med Tullverket, ägt tillfälle att rådfråga allm. tänkesättet under inspectionsresor, och i samtal med både högre och lägre tulltjensteman inhemtat deras tankar, huruvida det vore lättare att handhafva tullförfattningarna med eller utan förbud, och alla hafva erkänt det fria systemets företräde.
Antager man, att en viss siffra i tullafgift gagnar lika med ett förbud, så vet jag ej, hvarföre man icke vill begagna den lindrigare utvä - i6o Den i8 October. gen.
Man synes misstänka, att de, som ej älska förbud, hafva ett mindre vannt interesse för näringarna; men jag vågar försäkra motsatsen, och till vår tillfredsställelse haiman äfven sett, att de näringar, der inga förbud ägt rum, just varit de, som gjort största framstegen.
— Hvad TJtsk:s liufvudgrunder i öfrigt angår, vill jag inskränka mina anmärkningar till följande, då Utsk. i första punkten yttrar, att med erkännande af Konungens rätt i afseende på förbuds utfärdande och upphäfvande emot in- och utjförsel af varor, såväl som af de rättigheter, Konungen tillkomma i afseende på tractaters afslutande med främmande mag ter, en allmän frihet må förunnas, utom i de fall, der R.
St. uttrycka en motsatt önskan, synes någon motsägelse äga rum.
Utsk. har nemi. väl ganska rikligt tillerkänt Konungen rättigheten att utfärda eller upphäfva förbud; men då Utsk. sedermera tillägger: utom i de fall, der R.
St. uttrycka en motsatt önskan, och denna önskan i sjelfva verket finnes i taxan uttryckt öfverallt, der ordet förbud finnes intaget, har Konungen blifvit uturståndsatt att utöfva den honom tillerkända rättigheten, och satsen blir en nullitet.
Vid andra hufvudgrunden önskade jag den redactionsförändring, att i stället för det Utsk. sagt, att alla råämnen, hvarå erforderlig tillgång inom Jandet saknas och hvilka äro föremål för inhemsk förädling, må införas emot låg tullafgift, dessa sista orden utbytas emot uttrycket: må beläggas med låg tull, såsom efter min tanka mera lämpligt.
För öfrigt instämma Utsk:s hufvudgrunder med de gamla, eller de vid sista riksdagen antagna, och derföre önskar jag, alt Utsk. äfven måtte bibehålla de gamla ordalagen för att öfvertyga RiksSt., att man ej åsyftar innovationer vid hvarje riksdag.
Jag tror åtminstone för min del det vara bättre att bibehålla den gamla redactionen, äfven om den skulle vara något sämre, än att ständigt variera.
— Hvad beträffar förslaget om flottans begagnande till kustbevakning, instämmer jag med Gr.
Posse och afstyrker den af Utsk. tillstyrkta underd. skrifvelsen; hvarjemte jag, i anledn. af Frih. Cederströms yttrande, att det skulle blifva en nyttig öfning för flottan, får nämna, att denna öfning, efter min öfvertygelse, blefve ganska obetydlig, då besättningarna för det mesta skulle komma att ligga stilla i hamnarna.
Att anstalten icke heller skulle blifva af någon särdeles vigt för tullbevakningen, är också gifvet af erfarenheten, som visat, att all tullbevakning till sjös är nästan utan ändamål.
Den kan vid möte i öppna sjön blott preja fartyget, men aldrig åtkomma lasten, och om den åtföljer till hamnen, har skepparen ändock mångfaldiga sätt att komma undan.
Dessutom tror jag följden endast skulle blifva, att landbevakningen blefve mindre verk - Den 18 October.
Verksam, och ehuru jag i öfrigt medgifver nyttan och nödvändigheten af flottans öfning, tror jag ej, att den bör ske pä tullväsendets bekostnad.
— Från pag. 21—29 i betänk, förekomma en mängd artiklar, för hvilka Utsk. föreslagit fri utförsel, och Utsk. har härvid stödt sig på g:de hufvudgrunden, som lyder sålunda: att all product af inhemsk konstflit må kunna utföras antingen tullfritt eller emot den lägsta möjliga af gift en.
Häraf skulle man således tro, att alla de ifrågavar. artiklarna Utgöra producter af den inhemska konstfliten; men så är icke förhållandet, ty der förekomma blodiglar, trädfrukter, potates och ull m. fl. dylika, och jag frågar, om dessa kunna anses tillhöra den inhemska konstfliten.
Deremot säges i 8:de hufvudgrunden: att inhemska råämnen eller naturalster, å hvilka öfverskott utöfver landets behof äga rum, beläggas med så låg tull, att deraf ej b lifver hinder mot öfver skottets förmånliga användande genom export, om och när sådant ske kan, och hit höra uppenbarligen de nyss uppräknade artiklarna; hvadan jag hoppas, att Utsk. inser angelägenheten deraf att på dem tillämpa 8:de i stället för gide hufvudgrunden.
Jag får äfven härvid fästa uppmärksamheten derå, att om alla dessa artiklar skulle fritagas från ali tull, komme de att undgå den controll och beräkning, som är nödvändig för statistiska kännedomen om Rikets export och import, hvilket deremot afhjelptes, ora någon aldrig så liten afgift fastställdes, på hvilken man för öfrigt kan tillämpa det gamla ordspråket: många bäckar små göra en stor å.
— Pag- 3o förekomma de artiklar, i afseende hvarpå Utsk. afvikit från Tullcommitte'ens förslag, och Gr.
Posse har redan framställt de anmärkningar, som dervid äro att göra.
Jag vill således blott fästa uppmärksamheten derpå, att Utsk. sjelf hänvisat till Tullcommitte'ens förslag med det yttrande, att Committeens sammansättning varit grundad på män med djupa insigter i dessa ämnen, och bestått såväl af åtskilliga medlemmar af Rikets nu här församlade Ständer som af embetsmän, hvilka i detta ämne äga den noggrannaste kännedom, samt att dessutom män af flera stånd och yrken varit tillkallade, hvilka, såsom sjelfva producenter, bäst varit i tillfälle bedöma, hvad tullbelopp i afseende på näringarnas skydd Lunde erfordras.
Efter detta vitsord om Tullcommitte'ens sakkännedom skulle jag hafva trott, att Utsk. ej bort afvika från committe'ens förslag, och ännu mindre behöft så lång besinningstid för att inkomma med sitt utlåtande.
Om Utsk. i stället gjort committe'ens förslag till sitt eget och genast Öfverlemnat det till RiksSt:n, så hade vi nu redan haft ett slutbetänk. i ämnet.
För i5 H. 21 Den iS October. öfrigt får jag i anleda, af dessa Utskrs afvikelser yttra, att jag anser 5o procts tull i alla händelser för hög, och att den högsta skyddstull bör inskränkas till 33f proc.
Emedlertid har Utsk. förhöjt tullen på vin från 24 till 36 sk., oaktadt vi ännu hafva i lifligt minne, att inkomsten var vida mindre under den tid, då man utgick från principen af en hög tull.
Utsk. har visserligen handlat ur den synpunkten, att varor, som tillhöra de högre classernas consumtion, kunna tåla högre tulla f g i ft, och jag medgifver satsens riktighet i allmänhet, då fråga är om öfverflödsvaror; men hvad vin angår, bör man ihågkomma, att det äfven nyttjas till communion och således icke helt och hållet kan anses såsom öfverflödsartikel.
Vill man bibehålla den inkomst, man hittills haft af vin, så hemställer jag altså, om man icke hör bibehålla den förra tullafgiften.
— I afseende på artikeln smaltz har Utsk. deremot nedsatt införseltullen från 6 till 3 sk.; men samma artikel har äfven blifvit föreslagen till fri utförsel.
Allm. regeln är likväl, att varor, som hafva tullfri utförsel, böra hafva hög införseltull, och då nu smaltz jemväl behöfves för den inhemska productionen vid pappers- och andra fabriker, anser jag införseltullen böra förblifva 6 sk. — Hvad underrättelserna vid tulltaxan och det beräknade beloppet af tullinkomsterna angår, har Gr.
Posse redan anfört allt, hvad jag ämnat yttra, och jag förbigår således dessa delar helt och hållet.
Hvad åter sjelfva tulltaxan vidkommer, har jag till Utskts ordförande enskildt aflemnat åtskilliga redactionsanmärkningar, hvarå jag är öfvertygad, att deti ädle Grefven, med sitt kända nit för saken, ej underlåter att fästa Utskrs uppmärksamhet.
Jag anser derföre öfverflödigt att här fullständigt genomgå hela taxan, hvilket äfven skulle blifva för långtrådigt för E. o. Ad. att åhöra; blott några få anmärkningar skall jag utbedja mig att här få framställa.
1 socker har väl Utsk. förhöjt tullen till 2 sk.; men jag hemställer, om den ej kan förhöjas till 3 sk., hvilket skulle göra en ökad inkomst af 200,000 r:dr, beräknadt efter en import af 10 millioner.
Mig synes, att ingen artikel lämpar sig så väl som denna för den indirecta beskattningen, helst consumtionen är allmän och varan af den beskaffenhet, att den svårligen kan försnillas i anseende till de stora kärl, hvarpå den inkommer.
Det faller af sig sjelf, att exportpremium då äfven skulle ökas till 3 sk.
Denna är nu föreslagen till 2 sk. 4 r:st., men jag finner intet giltigt skäl, att drawbacken skall vara högre, än införseltullen.
Man säger val, att varan vid förädlingen undergår förminskning till sin qvantitet; men derför har fabrikanten tillräcklig godtgörelse i varans högre värde, och jag kan ej finna annat, än att han bör vara belåten, om han återfår, hvad han sjelf eilagt vid import af varan.
— På tobaksst jelkar skulle jag äfven önska, att importtullen förhöjdes till 4 sk>, hvilket skulle göra en ökad Den lS October. i63 inkomst af omkring 20,000 r:dr, men egentligen afse en uppmuntran för inhemska productionen.
Jag har visserligen på mitt samvete att vid sista riksdagen hafva bidragit till den då skedda nedsättningen ; men jag finner numera, att jag dertill lät öfvertala mig af personer, som hade interesse af saken, och min öfvertygelse är nu, att något högre tull är ändamåtsenligare.
Slutligen får jag förklara, att jag med förundran funnit, alt Utsk., oaktadt så mycket vid denna riksdag blifvit laladt om tolagen, helt och hållet uteslutit allt omnämnande deraf och icke föreslagit någon förändring i detta afseende i underrättelserna till tulltaxan, der det för närvarande står, att tolag får beräknas på alla varor, der ej särskildt undantag blifvit gjordt, hvilket stadgande blifver så mycket vidsträcktare, som Utsk. nu icke gjort särskildt undantag vid någon enda artikel.
Jag medgifver väl det vara Konungens rätt att bestämma tolagens belopp; men å andra sidan måste det vara R.
St:s rättighet att såsom vilkor för tullbestämmelserna förklara hvilka artiklar böra frän tolag befrias, för att icke vara alltför mycket belastade.
Vissa artiklar hafva alltid varit fria från tolag, och att nu, utan afseende härå eller utan detta undantag, bestämma tullen för dessa artiklar skulle icke allenast vara att på dem lägga tullafgifterna alltför tungt, utan äfven alt genom häfd betaga R.
St. för framtiden rättigheten att göra undantag.
Jag anser således, att alla sådana artiklar, sora icke tåla någon förhöjning i afgifter utöfver sjelfva tullen, böra fritagas från tolag, och deribland är i främsta rummet jernet, hvarå Utsk. nu föreslagit en minskning i utförseltullen af 4 sk., sorn för bruksägaren icke är af någon betydenhet; men då man å andra sidan erinrar sig, att priset på vårt Svenska jern, genom concurrensen från andra länder, numera fallit, och tillika besinnar den förlust, bruksägarne lätteligen kunna få vidkännas i följd af realisationen, anser jag det vara Representationens skyldighet att meddela så mycken lättnad som möjligt, och den naturliga vägen synes mig då vara att borttaga tolagen, såsom motsvarande bruksägarnes möjliga förlust på coursberäkningen hädanefter.
— Jag förenar mig i begäran om återremiss, och anhåller, att dessa mina anmärkningar få åtfölja.
I anledning af Frihrna Cederströms och Boyes anmärkningar anser jag mig böra ytterligare tillägga några upplysningar, som för Utsk. icke torde blifva utan ali nytta.
Cederström har i anledn. af förslaget om flottans biträde vid kustbevakningen yttrat, att dermed vunnes ett dubbelt ändamål, och jag medgifver, att flottans öfning vore det skäl, som egentligen skulle kunna beveka mig att ingå på saken; men om Utsk. fäster sig härvid, måste jag fästa Utskrs uppmärksamhet derå, att Tullverkets utgifter då äfven komma att ökas.
Den ifrågavar. bevakningen, då l64 Den 18 Oe t aber.
(Jun likväl var tilltagen i ganska liten scala, har kostat t. o. m. 60,000 rldr, och dessa mäste, i händelse förslaget antages, uppföras pä stat; ty jag
J^an ej föreställa mig, alt meningen, på sätt Frih, Gederström antydt, är att reduceVa den nyss uppsatta kustbevakningen till lands.
Man skulle då förlora mera, än man vann, och dessutom kunde ingen besparing på länge tillvägabringas, emedan den nuvar. tjenstemannapersonalen då skulle sättas på indragningsstat, derifrån erfarenheten visat, att det icke går så latt att snart få personerna åter bort.
En annan anmärkning af Frih, Cederström syftar derhän, att flottan blott behöfde betalas för de månader, som den tjenstgjorde, och att man kunde indraga kostnaderna för kustbevakningen under den öfriga tiden af året; men just detta är ett skäl för mig att tillstyrka bibehållandet af den ständiga kustbevakningen, ty vid den tiden, då flottans tjenstgöring upphör, eller då den mörka och kalla årstiden inträffar, begås de flesta och största lurendrejeribrotten.
Flottan kan icke ligga i sjön om vintern, och man skulle således då nödsakas att antingen hafva ingen bevakning eller en tillfälligt antagen, sorn säkerligen skulle blifva i proportion dyrare, men af mindre nytta än den ständiga bevakningen.— Frih.
Gederström har vidare anmärkt, att sammanblandningen emellan creditupplag och nederlag väl borde upphöra, men trott, att nederlagsrätten borde utsträckas äfven till andra orter utom Stockholm och Götheborg.
Jag har för min del ej emot, att den förb lifver sådan den för närvar, är, d. v. s. att Stockholm, Götheborg, Landskrona, Carlshamn och Mern hafva nederlagsrätt; men att utsträcka den derutöfver är obehöflig!, emedan de öfriga städerna icke hafva en för nederlagsrörelse lämplig belägenhet, och orsaken, hvarföre jag ansett nödigt att icke sammanblanda creditupplag och nederlag, har isynnerhet varit, att man derigenom försvagar controllen, hvilket tillgår på det sätt, att då manifesterna icke innehålla storleken eller vigten af hvarje colli, lägger man en mindre i manifestet upptagen colli inuti en större med förbjudna varor, hvarå samma märke sättes, och derefter försöker man alt någonstädes i granskapet af destinationsorten Jossa de förbjudna varorna.
Om åter detta misslyckas, upplägger man hela den större collin på creditupplag och förer den åter ut efter någon tidsförlopp, utan att hafva kunnat vara blottställd för någon annan olägenhet af försöket att liegå lagbrott än bevakninnens visshet om dess tillvaro, men hvilken olägenhet icke särdeles fruktas, då, under närvarande förhållanden, opinionen är och svårligen krn vara annan, än att brott mot tullförfattningarna icke äro skamliga eller omoraliska.
Vill man således förekomma dylika underslef, inses det ganska lätt, att nederlagsrätten ej bön blifva alltför vidt utsträckt.
Boye har i afseende på principfrågan, om systemet bör grundas på förbud eller Den 18 October. iG5 skyddstull, hvilken sednare äfven kan blifva prohibitiv, ehuru ej medförande samma olägenheter som förbudet", sagt, alt jag rådfrågat handlande, om hvilket system som vore det rätta.
Detta har jag icke yttrat, ehuru jag medgifver, att mycken sakkännedom derifrån kan hemtas; jag har blott sagt, att jag samtalat med handlande, som i allmänhet ansetts bedrifva det olofliga yrket, för att lära känna sältet, huru det hedrifves, samt att jag dervid äfven fått ganska uppriktiga svar.
Den auctoritet, som Frih.
Boye för öfrigt citerat, vill jag visserligen icke jäfva; den har anspråk på min aktning och tacksamhet.
Men då fråga är om åsigter, måste det vara hvars oell ens rättighet att hafva sin egen opinion; och äfven med erkännande af den ifrågavar. embetsrnannens utmärkta nit och skicklighet, får jag bekänna, att jag i detta ämne icke kan godkänna hans principer.
Vi hafva sett, att våra fabriker i de sednare årén mycket förkofrat sig, och deribland särdeles klädesfabrikerna, som man trott sig skydda genom förbud.
Orsaken till denna förkofran är dock. efter min öfvertygelse, icke alt igenfinna i det prohibitiva systemet, ulan tvärtom i det motsatta systemet, som allt sedan 1823 varit antaget; ty alla, hvil kas fabrikater varit lill införsel tillåtna, hafva sedan i8a3, utan något enda undantag, så vidt jag nu kan påminna mig, framgått i utveckling, och äfven klädesfabrikernas förkofring härleder sig till en del från de ändamålsenliga åtgärder, som i afseende på ullproduclionen blifvit vidtagna, men hufvudsakligen, jag vågar säga det, derifrån, att Norrköpings fabrikanter insett, att det antagna friare systemet förr eller senare skulle göra sig gällande äfven för den vara, de tillverka, och således funnit sig salta i nödvändighet att i tid bereda sig på täflan med ulländningen.
På denna punkt stå de nu, och jag värderar derföre både dem och systemet.
Jag åberopar för öfrigt ogerna främmande länders exempel, emedan man härvid lätt misstager sig i .anseende till olika loealförhållanden; men i detta hänseende torde det vara upplysande, att ett laird, jag menar Preussen, som till största delen är omgifvet af landgränsor, hvilka alltid äro svårare alt bevaka, och af flera i fabriksflit långt framskridna länder, under det vi endast hafva vattengränsor, som äro vida lättare att bevaka, och inga särdeles fabriksidkande grannar, — att, säger jag, Preussen, sorn förr följde det prohibitiva systemet, genom ett enda penndrag antagit ett fullkomligt fritt system, och att följderna deraf visat sig sådana, att tullintraderna blifvit fördubblade och, hvad som är ännu mer, att fabricationen äfven blifvit fördubblad.
De flesta smärre fabriker, som icke hade tillräckligt förlag, gingo väl under; men capitalerna coneentrerade sig deremot i större inrättningar, der de fordna små idkarne biträdde med sin skicklighet till förfärdigande af en bättre vara, Denna följd önskar jag äfven hus oss;- i6G Den 18 OctoLer. ty hfir
Sr förhållandet det motsatta, att hvar och en shall sä fort som möjligt blifva sin egen, såsom det heter, eller drifva egen rörelse, utan allt afseende derpå, huruvida lian äger nödigt förlag eller icke. — Frih.
Boye anser tillåtelse till införsel med höga tullafgifter vara el t förbud med si IF— ror i slälle för med bokstäfver; men sådan är icke min mening.
Måhända skulle detta kunna vara förhållandet med en eller annan artikel; dock anser jag faran deraf vara ingen, enär hvar och en, som vill betala den höga afgiften, har sig öppet att bekomma varan.