Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
StatsContoret menar, har clet på intet sätt uttryckt, och jag är säker på att om det vore mig tillåtit, att derom göra Kongl.
StatsContoret en förfrågan med 28 H. i5 Defi fg Junri f. ifl. rättighet till srar, skulle svaret blifva gattska serdeles.
För mia del har jag icke kunnat utstudera, hvilka andra förhållanden äro bil lämplige, än det, alt åren 1818 och 1819, utgjorde Kamererarelönen i KrigsCollegium öfver 1000
R:dr, och nu utgör den endast 777 R:dr, samt det, att då hade Kamererarne i Kongl.
StatsContoret och Förvaltningen af Sjöärenderne lika lön med Kamererarne i KrigsCollegium, men nu hafva de förre 1200
R:dr, när de sednare hafva 777 R:dr, och dessa förhållanden kunna väl icke rimligen tala för afstyrkande af bifall till _min underdåniga Ansökning, .Tåg anhåller vördsamt om återremiss af Utlåtandet, på det Stats-Utskottet måtte täckas pröfva, om icke samma skäl, som föranledt Rikets Ständer att tillägga alla dem, hvilka efter deras beslut år 1823 indrogos, full löneersättning, äro så mycket mera tilian ylige på mig, som jag började min tjenstebana vid MagazinsDirectionen såsom Extraordinarie redan år 1795; som jag står på samma Aflöningslista, som de, hvilka år 1824 indrogos, med den märkliga skillnad, att en Kammarskrifvare eller Canzlist, hvilken tjent endast ett eller annat år, har större lönärsättning än jag, som der tjente på 24.’deåret; som emellan 1819 och 1824 icke äro många år såsom Kongl.
StatsContoret beräknat tiden, utan efter all - Den ig Jun ii f. m. 227 tnänt begrepp endast få år3. och som änskönt mig tillerkändes skillnaden emellan 200 R:dr och 333j-, hvarom nu frågan är, jag i alla fall kommefatt få mindre lönärsättning, än de år 1824 indragna Revisorer, emedan deras Expectancelön utgör öfver 400 R:dr.
Skulle återremissen bestridas, anhåller jag vördsamt om Votering; men jag hoppas att StatsUtskottets Ledamöter sä väl inom Ridderskapet och Adeln som BorgareStåndet sjelfva tala för återremissen* flans Excellence Herr Grefvert och Landt Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid StatsUtskottets Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda till återremiss deraf.
Grefve von Schwerin t Fredrih Bogislaus:
Då Herr af Sil len klagar, att honom skett en orättvisa, eller att
Utskottet icke skänkt nog uppmärksamhet åt hans fordran, hemställer jag, om icke återremiss må kunna ega rum, emedan jag icke nu så noga kanner förhållandet, att jag här kan yttra mig, huruvida han har rätt eller icke.
Hans Excellence Herr Grefven och i5* Dén tfg Juft i i f. m.
LandtMarskalken förnyade den förut framställde propositionen till återremiss.
I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att Ridderskapet och Adeln bifallit propositionen, och att StatsUtskottets Utlåtande således, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, blifvit återremitteradt.
Upplästes och lades på bordet Kongl. Maj:ts nyss ankomne här ofvan omförmälte Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, af förliden gårdag, angående vidtagne åtgärder, i följd af nuvarande utsigter för årsväxten.
Föredrogs ånyo StatsUtskottets den i3 sistl.
Maji under N:o i55 aflätne, och den 4 dennes e. m. på bordetlagde, Memorial, angående de utgifter, som dels före och dels efter sista Riksdag blifvit af öfverskotten på StatsVerkets inkomster bestridda , och funnits böra hos Rikets Ständer anmälas till ersättning eller afskrifning.
Herr Rosenqvist, Fredrik Leonard:
Den, som deltager uti ett nöje, hör ju äfven dela alla depenser, som jouissancen medförer.
Detta torde af ingen kunna motsägas.
Af sådan anledning, och då Brödra - Den 19 Junii f. m. 229 folket lika med oss njuter, samt drager aldeles oberäkneliga fördelar af det Kongl. Husets förökande, anser jag ock, att samma folk lika med oss bör deltaga uti alla kostnadernas bestridande vid D. D. K. K. H.
Hertigarnes af Skäne och Upland födelse.
Den förra glada högtidligheten har ansetts böra kosta Svea Land 34,797 ^:c^r sk. 2 r:st., den andi’a x5,412: 28. 2.
Månne icke med billighet är Öfverensstämmande, att desse kostnader repartiseras lika på Brödrafolket?
Då detta är rakt förbisedt, tror jag, att Utskottet icke handlat regelrätt, och icke heller gjort rättvisa åt den af en värd Ledamot inom detta Hus yttrade mening, att Ridderskapet och Adeln borde för sitt Statsutskott hafva ett blindt förtroende.
Men innan denna fördelning sker, tror jag första frågan bör blifva, om icke, då Hans Kongl. Höghet KronPrinsen har sitt apanage, alla vid dylika tillfällen, som det ifrågavarande, blifne och blifvande utgifter böra af berörde apanage bestridas?
Skulle denna fråga besvaras med Nej, så återstår endast granskning af födelseutgifterne.
Vid jemförelse emellan båda Ceremoniernas kostnader, befinnes, att oaktadt Hans Kongl. Höghet Hertigens af Skåne födelse kostade öfver dubbelt mera än Hans Kongl. Höghets Hertigens af Upland, hafva likväl Courirumgäl derna vid senare tillfället gått till 9,368 R;dr 34 sk. eller nära tre - Den ig Junii f. m. dubbelt emot hvad de utgorde vid det förra, som var endast 3,268: 42, 2- Hvad månde orsaken vara till så öfvermåttan stora olikheter; icke blott i detgenerela, utan äfven i det speciella, till hvilket senare jag hänförer Courirkostnaderna.
Af Utskottets Memorial får man icke veta det.
Är då meningen, att endast suppositioner och gissningar skola blifva föremålet för nämde Memorial?
Omsåar, vet jag icke hinder, hvarföre icke Courirkostnaderne, lika sorn alla de öfrige, kunnat äfven så gerna uppgått lill 10 gånger så mycket, efter allt hvad som är utgifvit, anses för rätt, och föreslås böra af Staten betalas, blott för att det är utgifvit.
Skola sådane maximer t få gälla och antagas, så vet Gud allena, när en gräns skall blifva satt för alla utgifter.
Interessant vore det likväl få veta, hvarifrån i ali synnerhet den nära tredubhla Courirkostnaden gjvid Hans Kongl.
Höghet Hertigens af Upland födelse härleder sig?
Hvad de stora summorj.beträffar, hvilka åtgått till resor, Committeer, och Committerade, så, och enär totalsumman derå uppgår till ej mindre än 102,772 R:dr 3g sk. 3 r:st Jkco, och ännu intet nyttigt resultat deraf visat sig till Statens förmån, föreslår jag, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t ville anhålla, det så beskaffade resor och Comittéer måtte till så ringa antal, som möjeligt är, anbefallas, Dea 19 Jutiii sa.
I anledning af den afskrifning å arrén» det, som Arrendatorn af Eldgarns Kronoäng år 18ig erhöll; föreslår jag att den nogaste undersökning hädanefter måtte göras, innan slike afskrifningar varda tillåtne, och anser jag Utskottet höra upplysa, huruvida en legal undersökning föregått ifrågavarande afskrifning af 8i2R:dr ask. 11 r:st.
För att vinna denna med flere andra högst nödiga upplysningar, anhåller jag, att Memorialet måtte varda återremitteradt; och att dessa anmärkningar må fa åtfölja.
An kar swärd, Carl Henrik:
Jag hyser antingen ett alltför oriktigt begrepp om öfverskottsmedlens natur, eller ock har StatsUtskottet på ett alltför otillräckligt sätt upplyst deras disposition.
"För alla här nedan upptagna utgifter, hvilka dels härrört från uppkomna brister uti förslagsvis gjorde anslag, ”dels ock grundat sig på och föranledts ifrån ”Rikets Ständers beslut, tillstyrker Utskot”tet Rikets Ständers bifall till deras afskrifning i räkenskaperna.”
Af denna ingress skulle man icke kunna slutd till annat, än att alla de nedan uppgifne afskrifningsföremål stödde sig på Rikets Ständers beslut, eller varit deraf föranledde.
Genom vid sista Riksdag vidtagna åtgärder och fastställde stadganden bestämdes, att ingen disposition skulle få- göras på Statsmedlen, utan i följd af Rikets Ständers beslut.
Jag utber mig få uppläsa hvad Rikets Ständer derom
Den 19 Juftii f. m. skrifvit: lik väl och då Rikets Ständer inhemtat, att uti berörde summa äro inbegripna åtskilliga utbetalningar j som i följd af E. Kongl.
Maj:ts Nådiga förordnande ägt rum_, men icke egenteligen synas bordt belasta öfverskotta1 (här uppräknas dessa utgifter,) heldst till dessa utgifter först bordt användas besparingarna på de Hufvudtitlar, hvartill utgifterna kunnat hänföraSjfä Rikets Ständer alltså hos Eders Kongl.
Maj:t anhålla, det dylika dispositioner på öfverskotten hädanefter icke måtte äga runi, samt i allmänhet dessa medel icke ålitas för andra utbetalningar j än dem Rikets Ständer derå anvist, eller förr j än Rikets Ständers begifvande dertill erhållits.
För mig visar sig detta stadgande såsom det mest positiva af allt hvad Rikets Ständer kunnat förordna.
Jag kan i följd deraf icke undertrycka min förundran, att StatsUtskottet icke fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på detta heslut, och huruvida afsteg derifrån ägt rum, hälst jag icke är nog lycklig, att finna mer än en enda af de punkter, som förekomma i Utskottets Memorial, så qvalificerad, att den grundar sig på Rikets Ständers beslut.
Öfverskotten äro efter mitt begrepp af Rikets Ständer anvisade, att oafkortadt ingå till RiksgäldsContoiret.
De mäste således innefattas inom det begrepp man gör sig om Riksgäldsmedel, och stå under de t',skydd, 68 §.
RegeringsFormen lemnar dessa medel, sorn äro förbudna att förryckas från sitt
Den 19 Junii f. m. 233 t ändamål, under hvad förevändning som helst.
Bland de föreslagne postcrne förekommer först en ersättning till Hofstallet för Sundbyholms Kungsäng.
Det ifrån och med midfastan 1820 gällande nya arrendeeontractet om nämnde Kungsgård, innefattar icke vilkoret af lefverering af I10 in natura.
Jag saknar den del af Bihanget tili lliksStåndens Protocoll, hvari Rikets Ständers beslut härom befinner sig, så att jag nu icke kan producera detsamma; men örn mitt minne icke för mycket bedrar mig, behandlade StatsUtskottet vid sista Riksdag denna fråga icke så knapphändigt, som nu.
Om jag icke allt för mycket missminnér mig, så är i beräkningen afdrag gjordt för den brist, som uppkom derigenom, att man icke kunde påräkna höets lefverering in natura.
Meningen är kanhända, att afskrifningen rörer den brist, som uppkommit före år r8a3; men jag bade trodt, att detta borde vara mera tydligt utredt.
I fjerde punkten förekommer ett arfvode för Januarii och Februarii Månader 1822 af 4i R:dr 3a sk. till en i KammarRätten adjungerad ledamot.
Det förefaller mig besynnerligt, att en så stor besparing på en titel icke skulle funnits, att man derifrån skulle kunna bekommit denna summa, utan att belasta öfverskotten. 334 Den 19 Junii f. tn, Femte punkten innehåller: kostnader vid af mätningen af Ljusnedahls Kronoallmänning, enligt Kongl, Brefvet den 5 Februarii 1822 till Landtmätaren Sundius.
Jag kan icke förstå annat, än att dessa utgifter, som skett före år 1823, då bordt framställas för Rikets Ständer, såsom förut anvisade på öfverskoltsmedlen, hvarifrån jag ej kan finna att de bordt utgå.
Meningen i Memorialet slutas dessutom sålunda: och för afmätning, hvaraf något i afseende pä kostnaden icke är i författningen bestämdt.
Jag kan icke häri finna något skäl, att anvisa kostnaden på öfverskottsmedlen.
Samma förhållande är med det i sjette punkten omförmälte 1822 års arfvode till Widegrenska RiksBokslutsContoiret.
Då.en extra utgifts-titel finnes afsatt, för att bestrida säd ane utgifter, hvartill Rikets Ständer icke gjort några anslag, så borde dylika dispositioner tagas deraf.
Jag finner väl, att denna titel i sådant afseende blir otillräcklig, enär den användes till föremål, hvartill den aldeles icke är anslagen, nemligen till CabinettsCassans förstärkande; men jag hade trott, att när Rikets Ständer bestämt ett visst belopp för CsfbinettsCassan, borde denna summa icke få öfverskridas, och jag ser icke, huru man under någon synpunkt ifrån otillräckligheten af denna titel kan komma in på öfverskotten, Utskottet säger i 7 punkten: ”att utbe - Den ig Junii f. ta. a35 "talningen af tryckningskostnaden för sam”lingar af de till Krigs-, Commerce- och "Bergs-Collegiernes befattningar hörande författningar och stadganden, varit föranledd "af Rikets Ständers underdåniga framställning, om samlandet och utgifvandet af gäldande Ekonomiska författningar."
Plär finner jag äfven en hrist i uttryck om hvad som menas med ordet föranledd.
Är det
Väl derföre, att Rikets Ständer önskat sjelfva saken, eller hafva de bestämdt anordnat utgifter dertill på öfverskottsmedlen.
I förra fallet finner jag icke den slutsattsen med gällande författningar förenlig, att öfverskotten, tvärt emot Rikets Ständers beslut, få tillgripas och användas till sådane önskningar, hvartill Rikets Ständer icke förordnat några medel, 8:de punkten upptager: "Inbetalning å "de EnkeDrottningen Hedvig Elisabeth Charlotta i lifstiden tillhöriga Götha Canal"Aclier.
Denna med liera utgifter år i8a3 "anmäldes hos Rikets Ständer, som enligt "deras underdåniga skrifvelse den 20 November samma år förordnat om Actiernes "öfverlemnande till RiksgäldsContoiret.”
Detta är äfven nog knapphändigt; ty huru man ifrån Rikets Ständers föreskrift om deras öfverlemnande till RiksgäldsContoiret kommer till en anvisning på öfverskotten, är svårt att förstå. i2:tc punkten innehåller:
"Restitution 236 Den ig
Jun i i f. m. ”till Flyinge och Dalby Kungsgårdar för ”dagsvcrkslösen 14.870
R:dr 3i sk. 5 r:st.” Jag hemställer, om icke en Kongl.
Proposition bordt föregå denna ersättning, och huru den kunnat uppstå på öfverskottsmedlen.
Det är också obegripligt, huru de Kongl. Brefven kunna varit daterade d. 7 December i8i3 och den 6 Junii 1820, utan . att en sådan post förekommit hos 1823 års Ständer, då utgiften härleder sig från 1820 och äldre lider. i5:de punkten upptager: ”För krigs"skulders betalande, till Krigsfonden lef”vererade, jemlikt Kongl. Brefvet den 16 ”Januarii 1821, 60,000 R:dr.
Ersättning ”härföre skulle erhållas af Fondens fordringar, och har till en del deraf äfven vun”nits, samt är än vidare att påräkna, så ”väl inom landet, som ifrån Norrige och ”Spanien.
Utskottet har i öfrigt i Betänkandet N:o 62 tillstyrkt underdånig anhållan hos Kongl.
Maj:t, örn skyndsam iu”drifning af hvad på samma fordringar åter”står.
Här är likväl hela summan föreslagen lill afskrifning, och jag saknar all öfverensstämmelse med Utskottets förslag i en lika beskaffad fiåga, pag.
4*5 och ^16, om ersättning till en stallbyggnad för Veterinärinrättningen, der Utskottet yttrar: ”Uti ”vid denna Riksdag aflåten nådig proposition angående Curhusafgiftens fortfarande, ”har Kongl.
Maj:t i Nåder äfven föreslagit
Den 19 Ju ni i f. rn. ”afskrifvandet af LänsLazaretternes skulder /'till nämnde Fond med ett belopp af r 1,457 ”R:dr 3i sk. a r:st; men som Utskottet, ”vid förehafvandet af Högstberörde Nådiga ■”Proposition, enär i de Län, der desse skul”der icke ännu blifvit godtgjorda, Curhus”afgiften ej utgöres till högsta beloppet 5 ”sk., utan blott med 3 till 4 i sk., samt ”ersättning för ifrågavarande fordringar jemväl redan till någon del ingått, funnit sig ”icke kunna tillstyrka afskrifning, utan trott, ”att förnyad underdånig anhållan bör om ”berörde medels återgäldande göras; så föreslås ock nu, att, med afdrag af hvad ”sorn utaf ofvannämnde summor influtit, ”återstoden må fortfara att i räkenskaperne balanceras.”
Samma fall synes vara för banden äfven på det sednare stället.
Utskottet har här uppdagat en möjlighet, att få ersättningar från Norrige och Spanien, och då kan jag icke finna, hvarföre någon afskrifning skall ske mera på det ena, än på det andrå stället; ty det är lättare att se, huru mycket ingår på ett belopp, som balanceras, än på ett, som alldeles försvinner ur räkenskaperna. i6:de punkten innehåller: ”Till liqvi”derande af Eskilstuna GevärsFactories lån ”af CivilStatens Pensionsfond, återstå 62,072 ”R:dr 3g sk. 4 r:st., hvilka till följd af Rikets Ständers beslut den 12 Julii 1823 sko”la på öfverskotten afskrifvas.”
Då Utskot - a38 Den t g Jlin i i f. in. tet för detta enda fall utsatt, att afskrifningen sker på grund af Rikets Ständers beslut, så visar det sig för mig, att Utskottet varit ovilkorligen förpligtadt, att äfven för andra fall utsätta, om afskrifningarne varit grundade på Rikets Ständers beslut eller icke.
Nu är man oviss om förhållandet, och Representanten sättes i den obehagliga ställning, att kunna af misstag göra anmärkningar; men för hvilka lian måste urskuldas, då han endast har valet emellan att äfventyra ett misstag, eller att åsidosätta sin pligt.
T yrde punkten lyder: ”1 anledning af ’ Rikets Ständers beslut om förändring i Ri”kets mått, mål och vigt, har på Kongl. ”Majrts Nådiga befallningar den 24 November 1824, och den 21 December i825_, ”Kongl.
Vetenskaps-Academien föranstaltat ”undersökningar i detta hänseende.
Utgif”terne härvid äro på öfverskotten anviste ”med 3206
Rrdr 38 sk. 8 rrst.”
Här tar jag mig friheten fråga, af hvem dessa medel hafva blifvit anvisade på öfverskotten.
Summan är anordnad efter sista Riksdagen.
Detta kan således icke hafva skett utan öfverträdelse af Rikets Sländers beslut.
Ilar det åter skett af Rikets Ständer, så anser jag det vara ett stort fel af StatsUtskottet, att hafva försummat utsätta det.
Nästföljande i8:de punkt rörer Ständernas beslut om indragning af Medico Theo - Den ig Junii f. m. logiska Stipendierna.
Der förekommer i slutet: ”Så har Kongl. Maj:t i förening med ”stadgad förändring af Stipendiernas antal ”från 5o till 20, den i5 October 1824 i ”Nåder funnit skäligt förordna, att de me”del, som till förbindelsers uppfyllande emot ”äldre Stipendiater utöfver anslaget erfor”dras borde, skulle å Statsinkomsterne anordnas, att vid nästa Riksdag till afskrifning anmälas.”
Här ha vi åter en ny benämning nemligen Statsinkomsterne.
Jag tar mig friheten fråga, om vid denna nya titel menas öfverskotten, eller hvad som auctoriserat Styrelsen till detta steg i ett mål, hvari Rikets Ständer vid sista Riksdag så vidsträckt och utförligt yttrade sig.
I ig:de punkten rörande gränsregleringen med Ryssland, förekommer en summa af icke mindre än 60,000 R:dr B:co.
Här synes icke, till hvad del Rikets Ständers beslut föregått.
Jag skulle tro, att en så betydlig summa icke gerna borde föreläggas Rikets Ständer till afskrifning, innan Kongl. Maj:t genom proposition begärt sådant.
Jag anser för min del, att
Styrelsen mycket snarare och mera lagenligt kunnat för dylika ändamål tillgripa creditivet, än ofverskottsmedlen, då Styrelsen i alla fall visat sig äga så fri dispositionsrätt öfver creditivet, att den tillåtit sig använda det såsom en räntegifvande fond, Det förundrar mig i sanning, att StatsUtskottet iallamöj - 2/{o .
Den 19 Jun ii f. m. liga hänseenden blundat för vådan af, at€ Rikets Ständers beslut så föga aktas, som bär i anseende till öfverskottsmedlen blifvit iakttagit.
I denna punkt förekommer ytterligare följande slutmening:
"Utgifterne ”i detta afseende anvisades och utgingo äf”ven af anslaget till rese- och tractäments”penningar på andra Hufvudtiteln; men som ”berörde anslag endast utgjorde 10,000 R:dr, ”och var beräknadt blott för de årliga vari”liga utgifterna, och serskild tillgång såle”des erfordras för detta extra ordinarie be”hof; så har Kongl. Majit förstnämnde dag ”förordnat, att kostnadevne skulle påöfver"skotterne af StatsYerkets inkomster affö"ras. ” Jag tar mig friheten fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på nödvändigheten, att antingen inga stadganden af Rikets Ständer föreskrifvas, eller ock, att de stadganden, sorn gifvas, måtte vinna något mera afseende och aktning.
Det måste också vara den första bestämmelsen hos ett Statsutskott, att så utreda målen, att representanten icke äfVentyrar, att i brist af vägledning komma tili oriktiga slutsattser.
Man talar om att Bevillningen minskas vid hvarje Riksdag; men då man får sig förelagda till afskrifning på Öfverskotten vida större summor, än den minskning, hvarmed man dårar folket; hvad är väl detta annat, än att bedra folket i anseende till rätta förhållandet med deras skattebidrag.
Så Den 19 Ju n i i f. m.
Så förhåller det sig också med de i 20 punkten omförmälte kostnader vid Hertigens af Skåne födelse.
Jag måste bekänna, att jag trott Rikets Ständers bestämmande åren 1809 och 1810 af vissa gifne hufvud titlar och faststälda stater, så att äfven de förut brukliga bandpenningar för Rikets Drottningar uteslötos mot ersättning af en rund summa, haft en annan afsigt.
Jag tar mig åter friheten upprepa, hvad Rikets Ständers Skrifvelse år 1823 innebär, att dylika dispositioner på öfverskotten icke böra äga rum, samt dessa medel icke ålitas för andra utbetalningar än Rikets Ständer derå anvist, eller förr, än deras begifvande dertill erhållits.
För min del anser jag denna utgift ovillkorligen hafva bordt vara företrädd af någon Konungens Proposition, som antydde ett sådant behof.
StatsUtskottet måste förlåta mig, om jag säger, att 3^ §.
Riksdagsordningen icke berättigar
Utskottet att göra några nya förslag i sådana delar, som effeclivt innefatta nya anslag.
Jag kan icke begripa StatsUtskottets öfverseende med sådana frågor.
Jag har sjelf såsom Revisor trott mig böra lägga Rikets Ständers beslut till grund för mina omdömen, och jag tar mig friheten hemställa, huru en rätt pligtutöfning af Utskottet under annan synpunkt kan verkställas.
Jag kan försäkra, att det icke innefattar det behagligaste uppdrag att vara en sådan anmärkare j men ändå obe28 H. 16
Den 19 Junii f, ni. liagligare är det, att gå ifrån sin pligt.
Genom dylika exempel af StatsUtskottet, att icke ens omnämna hvad som finnes anmärkningsvärdt, skall äfven för framtiden hvarenda Revisor anse sig frikallad från att göra några anmärkningar, utan blott finna allt i riklig ordning.
Hvad detaljerna af ifrågavarande punkt beträffar, så anser jag det föga öfverensstämmande med rättvisa och billighet, att torparen i sin stuga, som kanske knappt har en trasa att omhölja sin nyfödda unge, skall bidraga lill praktfulla GallaSpektakler i liufvudstaden för tillfället af en furstlig födelse.
Om det är obehagligt, att få höra sådana anmärkningar, är det ett lika stort obehag, att sättas i nödvändighet att göra dem, då skyldigheten emot folket icke medger, att förbise denna det constitutionella samhällets lifsprincip, utan äfventyr att förlora den.
Ytterligare har jag i anseende till ziffran en anmärkning vid en post, hvars sammanhang jag icke kan förklara.
Det står blott, att CabinettsCassans ersättning för Courirkostnader, vid Hertigens af Skåne födelse, uppgått till 3a68 R:dr 42 sk:r 8 r:st., och vid Hertigens af Uplands födelse, till 9368 R:dr 34 sk:r B:co.
Detta förelägges Rikets Ständer såsom en trosartikel, utan ringaste upplysning, hvari skillnaden består.
Jag anser StatsUtskottet här hafva brustit uti känslan för Rikets Ständers billiga anspråk på StatsUtskoltcls slutförmåga, då Utskottet icke gått Rikets Den ig Junii f. m. a43 Ständer till mötes med några upplysningar; ty för hvar och en, som blott ser dessa summor, visar det sig såsom den största af all oformlighet, att en courirresa vid det ena tillfället skall kosta 3 gånger mera, än vid det andra.
Jag föreställer mig, att denna omständighet kunnat på ett tillfridsställande sätt förklaras, och man hade då undgått den obehagliga anmärkningen, om man icke betraktat Rikets Ständer såsom ett blott echo af StatsUtskottets tanka.
Det är olyckligt, att, såsom hos oss, representationens ställning är sådan, att allt beror på våra Utskott, och att Utskotten ensamt bilda något helt, hvaraf också skall följa, att de småningom tillvälla sig makten; att de afgöra för Rikets Ständers räkning; och ty värr fatta sådana begrepp, att kunna behandla oss på sätt vi nu förnummit.
I anledning af dessa anmärkningar, anhåller jag att Utskottets Memorial måtte återremitteras.
Då jag nu går att meddela några upplysningar i anledning af Friherre Anckarswärds anmärkningar, sker det ingalunda i mening att bestrida återremiss.
Det är Representantens rättighet att få förklarad hvarje punkt i ett Betänkande, och det är en pligt för Utskottet, som afgifvit det, att a44 Den 19 Junii f. rri. nöjaktigt meddela en sådan förklaring.
Utskottet får dervid icke afse de mödor detta förorsakar; men hvarje
Ledamot deraf har rätt att få sin opinion respecterad, och lemnad fri utan försök till impuls.
Jag upptager först anmärkningen emot Utskottet, att icke hafva fästat sig vid de uti räkenskaper ne från år 1822 till 1825 upptagne poster.
Jag får dervid erindra, att Revisorerne sjelfve äro enligt 2 §. i deras Instruction berättigade, att af StatsContoiret infordra alla för räkenskapernes granskning erforderlige handlingar.