Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och då nu de undersökningar, som för omkring 30 år tillbaka verkställdes, äfvensom de derpå grundade kostnads-förslag öfver sluss-atiläggningarne, voro, efter hvad Hr Gr. von Platen ådagalade, högst otillförlitliga, samt sakens outredda skick, ännu icke genom förnyade undersökningar, och derefter ånyo uprättade kostnads-förslag, blifvit afhjelpt, hvarigenom R.
St., om man ock i dylika frågor som denna, vill gå K. M. förbi, hvilket jag, för min del, anser i högsta målto oriktigt, icke äro i tillfälle, att med sakkännedom besluta, så kan jag ej annat än bestrida det tillstyrkta anslagets beviljande, och yrkar fördenskull återremiss å Otsk:s Betänk.
Visserligen har, på sätt den förste värde talaren yttrat, lång tid förflutit, sedan vederbönde myndigheter i denna fråga utlåtit sig, men dessa myndigheter hafva likväl gjort det, och K.
M. har, på tillstyrkan af dåvande Strömrensnings-komité, den 16 Mars 1S26 anvisat medel såsom anslag härtill, samt, på sätt motionären har ovederlagdt yttrat, ansett sig böra nyttan af delta företag vid flere tillfällen vitsorda.
Då här nu icke varit fråga om anslag, utan blott om lån, för ett företag af så omätligt mycket större vigt och värde än andra företag som fått en lika summa, och då här slutligen föreslås i Betänk., att'”anvisa en summa af 100,000 R:dr, att såsom lån från Riksg:s-kont:t utgå, under iakttagande af de allmänna vilkor och föreskrifter, som, i afseende på låns erhållande, vid denna Riksdag blifva af R.
St. meddelade”, och då dertill hörer, att planen skall af K.
M. godkännas, i afseende på tiden, o. s. v., sä kan jag icke neka till att jag, lika med en talare här midt öfver, tycker att, oro än något i formen är brutet, i anseende till 37* 580 Den 29 Juni e. m. den långa tiden, sedan myndigheternas yttranden afgåfvos, ett afsteg här kanske vore, att sila mygg och svälja kameler, oell det skulle förundra mig, om samma R. o. Ad., som har gjort det sednare, nu äfven skulle göra sig skyldig till det förra.
Jag kan således i denna fråga icke bilräda de skäl, som föreg:de talare anfört för afsteg, utan anhåller om bifall till denna punkt i Betänk.
För att bemöta de inkast, som blifvit gjorda emot mitt anförande, anhåller jag blott, att i korthet få anföra följande.
Man har sagt, alt arbetet kunde blifva nyttigt.
Jag har icke blifvit öfvertygad derom af Utsk:s Betänk., och jag vill hafva grund för min öfvertygelse innan jag bifaller hvad Utsk. tillstyrkt.
Hvad serskildt vidkommer den åberopade omständigheten, att Wermland kunde hafva giltiga anspråk på ett så beskaöadt understöd, så ber jag, att få fästa upmärksamheten på, att detta landskap visserligen icke varit vanlottad).
En öfversigt af allmänna arbeten, sedan år 1840, visar att Wermland under de sednare åren erhållit en åttonde-del af alte de medel, som öfver hela Riket blifvit i afseende pä allmänna företag anslagna.
Oaktadt de skäl, som blifvit framställda till vederläggning af mina betänkligheter, i afseende på den omständigheten, all man anvisar ett lån i st. f. ett anslag, under försäkran, att man i orten är dermed belåten, måste jag säga, att det förundrar mig, att man finner sig belåten med lån, då man begärt anslag.
Detta måste då visa antingen, att anspråket på anslag var, om jag så må säga, obehöflig!, eller också visar det, att man icke rätt har beräknat kostnaderna för företaget, och det måste väl bestyrka min mening.
Jemte det jag i allo får förena mig med Frih.
Cederström i den åsigten, att R. o.
Ad. täcktes bifalla den af StalsUtsk. gjorda hemställan om ett låne-understöd af 100,000 R:dr teko för ifrågavande ändamål, kan det icke annat än på det högsta förvåna mig, att Utsk., efter ett så ampelt förord för nyttan af detta företag för provinsen Wermland, visat sig så njuggt i afseende på understödets meddelande såsom anslag; men då ingen annan yrkat ålerremiss i afsigt, att få summan i form af anslag, vill jag icke heller yrka densamma.
Hvad åter beträffar tvenne talares motstånd emot denna fråga och skälen derför, hvaribland annat blifvit framdraget, att den sednaste undersökningen, sorn blifvit gjord, har egt rum efter en talares yttrande för 30 års sedan, och sedan efter en annan talares yttrande för 20 år sedan, så får jag fästa Hrr:nes upmärksamhet derpå, att i Utsk:s Betänk, står, att dessa detalj-arbeten och kostnads-förslag gjordes år 1840, och jag kan icke räkna mer än högst 14 år sedan den tiden.
Hr Printzenskölds yttrande, alt Hr Öfverste Eriksson skulle hafva rest längs efter Clar-elfven, och tagit den i ögnasigte, samt på grund af den öfvertygelse han dervid fattat, afgifvit omdöme om nyttan och lämpligheten af sluss-anläggningen, så är detta ingalunda förhållandet, utan Öfverste Eriksson har, på grund Den 30 J uni.
581 af del honom gifna updraget, af bolaget begärt kostnadsförslag, och uprällat planer för anläggningen, och jag tror, att Öfverste Eriksson hvarkeD gör det ena eller andra, ulan att hafva tagit tillräcklig kännedom om den sak han åtagit sig.
Således är jag fullt förvissad derom, att dessa kostnadsförslag och planer voro upgjorda med all den noggrannhet, som man hade rätt att vänta af en sådan person.
Jag vill icke vidare förlänga discussionen, utan anhåller blott om bifall lill Utsk:s Betänk.
Hr Gr. o. Landtrn:s härefter först lill bifall och sedermera till återremiss af förevar:de punkt framställde propos:r, besvarades med blandade
Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o Landtm, ånyo hemstälde, om R. o. Ad. behagade bifalla denna punkt, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka
Ja härvid hafva öfverröstat Nej.
Fortsättningen af förevande måls pröfning upskjöts till nästa plenum, och H. R. o.
Fredagen den 30 Juni 1854.
M 158, ang:de ifrågaställde extra Stats-anslag till föremål, tillhörande Civil-Deparl:tets handläggning; hvarvid nu förekommo: t i:de lill och med 2t:sta punklerne. R. o. Ad. biföll hvad Ulsk. uti dessa punkter yttrat och hemstält. %2:dra punkten.
Den här föreslagna sum man är ganska obetydlig, och då den dessutom beviljas som lån, kan den icke för Stats-verket medföra någon förlust.
Men jag betvillar, att ändamålet kan vinnas genom detta anslag; ty jag tror, att det belopp af 64,000 R:dr, som Distrikts-Chefen, Majoren Olivecrona beräknat såsom erforderligt för sjelfva arbetet, icke är för högt tilltaget, då fråga är att förvandla 5,859 T:ld 15 kppdd vattendränkt mark till odlingsbar jord.
Jag har någon erfarenhet af dy - 582 Den 30 Juni. lika frågor, och har sell vatleo-aflappningar, hvilka blifvit gjorda med beräkning af ganska insigtsfull män, utan att dock resultatet svarat mot denna beräkning* ehuru kostoads-beloppen varit temligen rundligt tilltagne.
Den vattenmassa, som på en gång vid en hastig snösmältning upkommer, gör det nemi. svårt att förhindra, det sådan mark, sorn man velat befria från de olägenheter vårflödet medför, icke ånyo blifva valtendränkta.
Jag tror derföre, att den föreslagna summan behöfver ökas, och de personer, som skola hafva befattning med företaget, lära tvifvelsutan komma att erfara det.
För öfrigt har delta förslag icke undergått vederbörlig granskning af det embetsverk, som dermed eger sig befatta; detta torde dock komma att ske, innan penningarne utbetalas, lill följd af de föreskrifter, R. o. Ad. redan beslutat.
Jag vill icke på något sätt anslagets beviljande; men jag har ansett mig böra yttra dessa ord, på det man icke må blifva missbelåten, i fall ändamålet icke skulle vinnas. R. o. Ad. biföll hvad Ulsk. i förevande punkt föreslagit. 23:de och 21:de punkterne.
Palmstjerna; Jag beklagar, all R.
St. icke funnit skäl, alt bifalla K. M:s Nåd.
Propos., att öfverflytta dessa summor på ordinarie stat.
Saken är dock nu afgjord, och det kan således icke vid detta tillfälle blifva fråga om, att vinna någon ändring i beslutet; men en hvar lärer dock finna den motsägelse, som detta beslut innebär.
Vi hafva nemi. en corps på stat i och för utförandet för Statens räkning af ständiga företag, vi hafva mångå betydliga anslag till förmän för denna corps verksamhet, och ändock är sjelfva aflöningen ställd på upsägning, eller lill uphörande vid hvarje stats-reglerings-periods slut.
Detta förhållande är så orimligt, att jag hoppas, det R.
St. vid nästa Riksdag skall ändra det.
Palmstjerna inser jag den stora otjenligheten deri, att en på stat anställd corps med så vidlyftiga göromål, som den ifrågavar:de icke skall hafva sina lönings-anslag upförda på prdinarie stat.
Men då hela den ordinarie stats-regleringen är afgjord, och då saken fördenskull icke vid denna Riksdag kan hjelpas, anhåller jag att den föredragna punkten måtte bifallas. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i förevande punkt föreslagit. 2(i:te till och med 29:de punkterne.
Biföllos. 30:de punkten.
Jag har visserligen icke hyst några sanguiniska förhoppningar, att denna motion skulle hos StatsUtsk. vinna någon upmärksamhet, och derföre förundrar
Den 30 Juni. 583 det mig ieke, att Ulsk. lemnat den nian afseende.
Jag skulle också gerna böja min mening under SlatsUtsk:s, om jag icke hade att stödja mig dervid, alt ganska många personer, både inom och utom representationen dela mina åsigter.
Jag liar visserligen icke någon förkärlek för egna förslag, men jag tror likväl, ali någon åtgärd i anledn. af denna motion varit både nyttig och klok.
Jag säger nyttig derföre, all, så framt man verkligen med den nya bränvinslagstiftningen vill befordra nykterheten, tror jag, att man just vid detta tillfälle, då bränvinet stiger i pris, hade bordt inleda allmänheten, att förtära något annat än bränvin.
Ty sedan bränvinet en gång stigit till ett högre pris, då är delta för sent, emedan allmänheten då redan vant sig vid att bränvinet skall vara dyrt.
Klokt tror jag att det varit, att genom vidtagande af åtgärder i den af mig föreslagna syftning, hafva sökt öfvertyga den del af allmänheten, som kan öfverlygas, att man med den nya bränvins-lagsliftningen åsyftat, icke allenast beredandet af en Stats-inkomsl, utan äfven och hufvudsakligen befordrandet af nykterhet.
Man hade då visat den, att man velat göra allt för att vinna delta mål; menharStalsUtsk. ansett det vara klokare, att ingenting göra, så tillkommer det icke mig, ali derom uttala något omdöme.
Likväl synes det mig något oförklarligt, då man så lifligt upmuntrar så många andra fabriks-intressen, hvarföre icke äfven detta intresse kunnat tillvinna sig någon liten skärf till upmuntran.
Man har ansett nyttigt och tillstyrkt ett serskildt anslag (ill rese-stipendier för fabriks- och liandtverksarbetare, ehuru de redan åtnjuta ett icke obetydligt understöd.
Mig förekommer det fördenskull, sorn om StatsUtsk. åtminstone kunnat fästa något afseende på första delen af min motion, der jag föreslagit : ”att af den inkomst, som i följd af en högre beskattning å bränvins-tillverkningen, hädanefter kunde komma alt inflyta, ett så stort belopp, som ansåges för ändamålet erforderligt, måtte af R.
St. ställas lill K.
M:s disposm, för att användas till rese-underslöd och arfvoden åt personer, som finnas villiga och lämplige, att utrikes inhemta kännedom om, och sedermera inom Riket meddela undervisning uti öi-bryggeri-konsten efter Baijersk metod.”
Till besvarande häraf har StatsUtsk. anfört dels, att Utsk. anser, ”att ett mera allmänt begagnande af godt öl, äfven om detsamma icke skulle vara beredl efter Baijersk metod, i väsendtlig mån bör kunna bidraga till en önskvärd minskning i bruket af bränvin. ” StatsUtsk. instämmer således här i den mening jag hyser, men anser det icke vara nödvändigt, att det skall vara öl efter Baijersk metod, som bör åtnjuta upmuntran.
Detta tror jag deremot vara alldeles nödvändigt; ty det är en stor skillnad mellan det Baijerska och det Svenska ölets egenskaper i sanitärt hänseende.
Det Svenska ölet åstadkommer tyngd och sömnighet, då deremot det Baijerska är upfriskande och mera närande.
— Vidare säger Utsk., att undervisning härutinnan är alldeles öfverflödig.
Detta tror jag icke; här finnas visserligen Baijerska öl-bryggerier anlagde, men de äro till större delen anlagde af utländningar, hvarigenom anläggningskostnaden blifvit betydligt större.
Ett skäl önskar jag icke måtte hafva influtit i StatsUlskts Utlåt., nemi. att Stals-verkets tillgångar 584 D e n 30 Juni icke böra tagas i anspråk för detta ändamål.
När Slals-verket just genom bränvinet sannolikt får stora opåräknade inkomster, synes allt skäl vara, att en ringa del deraf användes till nykterhetens befrämjande.
Jag befarar visserligen, att, vid den utgång, som ärendet fått inom SlalsUlsk., jag icke här kommer att vinna något understöd; men jag anser mig det oaktadt böra yrka äterremiss, på det alt SlatsUtsk. måtte taga i förnyadt öfvervägande, huruvida icke anslag åtminstone må medgifvas, efter det i första punkten af min motion omförmälda ändamål.
Hr Bildt, Didrik Gillis: SlalsUtsk. liar ingalunda underkänt den goda afsigt, som föresväfvat motionären i det förslag, lian framlagt till dess handläggning.
Utsk. har derjemte ansett den föreslagna drycken vara ganska lämplig för alt undantränga bränvinet ur det biuk, som det nu alltför mycket har hos allmänheten.
Men Utsk. har, som mig synes på goda skäl antagit, att del förslag, hvilket motionären upgifvil icke vara rikligt eller ändamålsenligt.
Om det vore fråga om, alt ät Svenska allmänheten införa en alldeles ny dryck af helsosam beskaffenhet, så vore det visserligen nödvändigt, att utskicka personer till utlandet för att inhemta hästa sättet att tillverka densamma, och sedermera här inrätta bryggerier för dess tillredande.
Men sedan den nyttiga dryck, som här är i fråga, nu en gång blifvit införd i landet, och visat lyckliga resultater, tror jag, att det är öfverflödigt, att Staten träder emellan, för att uphjelpa en industrigren, hvars bestånd redan tyckes vara tryggad.
Sedan den kommit på den fot den nu har, bör den i frihet få utveckla sig, och Staten hör icke lägga sig emellan med reglementerande.
Vi hafva f. n. Baijerska öl-bryggerier, icke allenast i städerna, utan äfven på flera ställen å landet, och de bära sig i allmänhet ganska väl.
Skulle vi nu skicka ut personer till utlandet för att der lära sig konsten, och sedermera, vid deras hemkomst, gifva dem förlagslån, så är det uppenbart, ali desse personer skulle komma i en vida bättre ekonomisk ställning, än de som hittills befattat sig med ifrågavande näring, och sålunda lill förfång för, dem.
Icke eller är det, efter min öfvertygelse, behöflig! att bestämma, hvilket slags öl, som man par préférence hör upmuntra: dertill fordras en chemisk undersökning, om hvilketdera slaget, som är helsan för det hästa.
Jag erkänner gerna, att jag, lika med Frih. Alströmer, tycker mera om Baijerskt, än Svenskt öl; men jag vill derföre icke påstå, att det Baijerska ölet är bättre och helsosammare, än det öl, som brygges mångenstädes här på landel.
Att öl här kan bryggas, som är både godt och välsmakande är kändt sedan hedenhös, och jag har icke hört, att våra förfäder ledo något ondt deraf, att de drucko detta öl; åtminstone påstår man, att de voro vida starkare än vi.
Utsk. har derföre med mycket skäl yttrat, att konsten att brygga öl, är i Sverige sedan äldre tider bekant, och hvartill skulle det väl då tjena, att införa en kunskap, som redan finnes, eller att utskicka personer för att lära hvad man redan vet?
Att gifva understöd för inhemlande af kännedom om sättet ali tillverka ett öl, som redan är bekant i Uen 30 Juni. 585 Sverige, vore ett sätt, att hushålla med Slals-medel, som jag icke tror skulle vara riktigt.
Då det Baijerska ölet, såsom jag redan nämnt, finnes infördt i landet, är del bäst, alt åt den enskilde omtankan öfverlemna vården om denna industrigren.
Sålunda erhåller man den säkraste borgen för, att varan skall på bästa och ändamålsenligasle sätt blifva spridd i landet, och kan den derjemte bidraga att minska superiet, sä kan ingen mera än jag önska sådant.
I denna fråga nödgas jag vara af olika tanka med den siste värde talaren.
Då jag jemväl anmält min reservation mot Utskrs hemställan i förevar:de punkt, anser jag mig desto hellre föranlåten att, i likhet med Frih. Ahlströmer, begära densammas åter-remitterande.
På sätt Hr Bildt redan nämnt, har Utsk. icke underkänt det välvilliga syftemålet i den föreslagna åtgärden; men härmed är motionären föga belåten och det goda syftet föga tjenadt.
Utsk. förklarar alt ”kännedom om sättet att tillreda öl, denna sedan äldre tider i Sverige nyttjade dryck, samt dess, vid måttligt bruk, helsosamma och närande egenskaper, torde kunna antagas vara så fullständig och allmänt spridd, att ytterligare undervisning härutinnan är alldeles öfverflödig;” och ”att icke heller ölbryggerikonsten efter Bayersk method härstädes är alldeles okänd,” slutar Utsk. deraf, att ”i de flesta af rikets större släder, äfvensom på många ställen å landsbygden, bryggerier för tillverkning af denna vara nu mera finnas anlagda.”
— Det är ganska sannt, att inom de större städerna och äfven på landsbygden försäljes öl, som uppgifves vara s. k.
Bajerskt, man skulle tro således af liknande slag med det i Bajern tillverkade.
Men härvid finues föga någon annan gemensamhet än benämningens.
Till en början bryggdes det väl med någon sorgfällighet och efter den Bäjerska metoden af tillverkare från Bäjern, men denna omsorg uphörde snarligen; och enhvar som smakat det nu för tiden hos oss tillverkade öl, samt varit i tillfälle jemföra det med det äkta Bäjerska, finner säkerligen ganska lätt den stora skiljaktigheten emellan dessa båda varor.
Svårligen kunna de hos del verkliga Bäjerska ölet rättvist beprisade egenskaper af alt vara närande, helsosamt och smakligt med sanning tillerkännas den, efter min öfvertygelse, här i Sverige orättvisligen med namnet Bäjerkt öl betitlade dryck.
Vårt gamla Svenska öl var beräknadt för de forntida kämpar, som under våldsamma lekar och strider samt vilda kroppsöfningar kunde tåla vid en tjock och stark dryck, sådan denna lärer varit.
I våra tider har man velat njuta en mera lätt flytande, en mindre tung vara.
I detta afseende har visserligen det äkta Syd-Tyska ölet ett stort företräde.
Vi hafva allt mer vant oss ifrån den beska, surnande öldryCk, som härstädes tillagats och hvarutinnan ytterligare undervisning om beredningssättet visserligen kan vara, på sätt Utsk. förklarat, alldeles öfverflödig.
Men det bör nu vara fråga om, icke att återgå till det som icke är tillfredsställande utan att fastmera fullkomna sig i en härstädes föga känd tillverkning.
Den goda beskaffenheten, behagliga smaken och närande beståndsdelarne hos det Bäjerska ölet hafva gjort denna dryck till en 586 Den 30 Juni. i sitt hemland allmänt värderad och anlitad förfriskning för så väl arbetande, som förmögnare samhällsklasser, hvilkas starka kroppshelsa och frodiga utseende jemväl tyckas utmärka tjenligheten af denna nationaldryck.
Också har, förmodl. till följd af detta öls förträffliga beskaffenhet, bränvinssuperiet blifvit en i Bajern nästan helt och hållet okänd sak.
Ett sådant resultat vore här i Sverige synnerligen önskvärd!; men huru kan man länka all vinna det, så länge man såsom ersäitning för bränvinet ej har all erbjuda annat ån sådant öl, som med ett usnrperadt namn förenar ingen af de egenskaper som fordras för att vara lockande för smaksinnet, helsobringande för fysiken och lill sill till verkningssätt allmännare kandi ?
Olvifvelakligt ligger dock en stor billighetsfordran deruti, att, då man å ena sidan gör alli för motverkande af hränvinets bruk hos den stora allmänheten, man å den andra äfven söker samtidigt dermed bereda henne någon verkligt passande ersäitning, något förmånligare surrogat.
De förmögnare kunna, det är sannt, införskrifva veritabelt
Bäjerskt öl från det land der det tillverkas; de fattigare kunna det, i anseende till varans genom frakten ökade dyrhet, säkerligen icke.
Hvad äger man dernäst att i sådant hänseende föreslå?
Mjöd är för. dyrt, om det skall blifva godt.
Afven i forntiden var det en högtidsdryck för de förmögnare, de högre i samhället; ej en hvardagsvederqvickelse för menige man; det är just det sistnämnda som är angelägnast.
Visserligen hafva vi uti några å trycket för några år sedan utgifne hushållnings-skrifter sett åt allmänheten erbjudas alt få lära sig beredningen af bärsaft och bärvin utaf åtskilliga slag, hvilka ur synpunkten af nykterhetsifrande välmening, som alltid förtjenar högaktning, blifvit rekommenderade såsom tjenliga drycker att dermed stärka och förfriska sig, utan äfventyr af berusning och andra af bränvinsförtäring härflytande olägenheter.
Men om äfven bör medgifvas, att sådane oskadliga safter äro >ia från ofvansagde bränvinslyten, så invändes med skäl emot deras allmännare begagnande dels att de troligen ej lära smaka den vid helt annat vanda allmänheten stort bättre än klara vättnet gör, och svårligen blifva härstädes begärliga, dels ock att nyssnämnda slags drycker i vårt, under en stor del af året, hårda klimat icke kunnat för den i köld och snö vägfarande eller med arbete sysselsatte vara så vederqvickande, som ett efter konstens reglor och af fnllt tjenliga ämnen tillredt öl.
Våra nordiska förfäder voro kraftigare vid sin bägare öl, än deras afkomlingar blifvit vid bränvinsflaskan.
Utsk. anser vidare, att ett anslag skulle vara mindre lämpligt, emedan de bidrag, som härtill skulle erfordras, troligen komme att medtaga ganska betydliga belopp af statsverkets tillgångar, så vida icke endast några få tillverkare derigenom skulle gynnas.
För min del tror jag dock icke, att någon så stor utgift skulle dymedelst statsverket åbringas; och om äfven endast några få öltillverkare finge understöd, skulle gagnet af en bättre tillverkad dryck tillskyndas massan af folket.
På det sätt motionären föreslagit, vore här för det första blott frågan om att med reseunderstöd förse sådane personer, som åtoge sig på utrikes ort inhämta noggrann och tillförlitlig kännedom om tillverkningssättet af ett verkligen helsosamt och Den 30 Juni. 587 välsmakande öl.
Härtill måtte ej tarfvas mer än några 100 R:dr b:ko.
Skulle sedermera dessa personer eller andra, som de uudervisat, vilja bär i landet, med understöd af förlagslån, anlägga ölbryggerier, finge de naturligtvis, såsom vilkor för sådant understöd, dervid likväl
Staten ej uppoffrade mer än några års ränta, underkasta sig offentlig kontroll beträffande varans beskaffenhet och fortfarande godhet.
Med en i förhållande till de flesta andra utgifter för grundläggande af allmännyttiga företag högst ringa och på intet vis kännbar uppoffring, kunde således detta för arbelsklassernes välfärd maktpåliggande mål i en sannolikt betydlig mån befrämjas.
Dervid har jag redan uttryckligen förutsatt, att ingen annan tillverkare skulle tillgodonjuta förbemålde uppmuntran i form af förlagslån, än den, som fortfarande tillhandahölle allmänheten en god vara för billigt pris.
Ingenting hindrar att fastställa det såsom förbehåll vid lånets tilldelande, ali, derest inför de myndigheter, som ägde att öfvervaka upfyllandet häraf, dessa vilkor fulltygades vara brutna, återbetalning af lånet finge genast utkräfvas.
De tillverkare således, som icke vårdade sig om alt behörigen hålla sin vara i förädladt skick, finge vidkännas risken att förlora ej blott allmänhetens förtroende, men äfven de af Staten dem förunnade låneförmåner.
Efter att sålunda hafva sökt ådagalägga så väl vigten af förslaget för det allmänna, som ock ringheten af den dermed förknippade kostnad, samt finnande fördenskull Utsk. ieke hafva framlagt giltiga skäl för det afslag å Frih.
Alströmers motion, som i denna punkt är framställt, får jag, i likhet med motionären, vördsamt anhålla om punktens återremitterande.
Jag anser mig npmanad att yttra min åsigt i denna fråga, emedan jag dels sjelf har ölbryggeri, dels är intresserad af frågans utgång, alldenstund på serskilda Utsk:s bord hvilar en motion af samma syftning som den ifrågavar:de.
Naturligtvis kan jag icke annat än på det högsta önska framgång åt ölbryggerierna, som bäst befrämjas derigenom att folket får smak för öl, så att afsättningen deraf blir stor.
Dertill erfordras att få godt öl.
Men det sätt, som här blifvit föreslagit alt upnå detta mål, anser jag icke vara ändamålsenligt.
Man har föreslagit ■att medel skulle beviljas till utdelande af premier eller förlagslån.
Om premier skulle utdelas, vore det omöjligt att de kunde gifvas åt alla, och samma förhållande skulle äfven inträffa med förlagslånen.