Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förordningar och Kungabrefven af den 15 Febr. 1757» 25 Junii 1745, i4 September 1762, 28 Julii 1766,4 November 1772, 18 October 1774 jemte 3i §. i 1739 års ManufactursPrivilegier bjuda detta och vittna om den tidens anda för allmänt väl, om den tidens åsigter af våra Flottors underhållande.
Den 5 Martil. 373 N:0 24.
Herr af Borneman, Johan Aron'.
År i8no blef Flottornes Comtructionscorps reorganiserad och dess löningsstat ställd på samma fot och till samma belopp i graderna, som då redan för Fortification, eller Arméens IngenieurCorps, var stadfåstadt.
Yid i8i5 års allmänna lönereglering för Flottornes Stater, blef denna af Kongl. Maj:t år 1800 för Constructionscorpsen beståmda parité med Ingenieurcorpsen, i så måtto förbisedd, att dess löneförhöjning vida nedsatfes, icke allenast under Arméens Ingenieurcorps, utan äfven under den som för Flottans Öfrige Militairecorpser anslogs, då, når man beräknar dessa sednares bi-prerogativer af Compagni inkomster och den förres utomordentligt trägna göromål.
Af Staten ålagde pligter, Corpsens grundade behof, och dess känslighet mot orättvis behandling , påkallade underdåniga framstållanden till rättelse, och Konungen , rättvisande denna lilla Corps förtjenster, billigade dess klagan.
Brefvet af den i5 December 1818; uttrycker Kongl. Maj;ts Nådiga åsigt och vilja, att vid denna Riksdag förelägga Riksens HÖglofl.
Ständer billigheten af Constructionscorpsens åter inställande i dess, mera af förhastande ån af skål, förlorade löneparité med Arméens Ingenieurcorps , men, som motionstiden med denr Dm 3 Martil. ira dag
Sr tillåndalupen, utan att, mig vetterlig!, ännu en sådan Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition ingått, så. med kännedom om mina kam-i raters förtjenster, om deras och mitt rättvisa kraf, skulle min tystnad i detta ämne der andras rått ingår med ett icke likgiltigt inflytande på tjenstekraftens utveckling, lika mycket uttrycka efterlåtenhetens stämpel, som en illa använd sjelfförsakelse*
Jag anhåller således vördsammast, att ConstructionsCorpsens löningsstat må åter uppsättas till parité med IngenieurCorpsen vid Arméen och, att detta mitt vördsamma anförande, med öfrige RiksStånden biir communiceradt samt till StatsUtskoftet remitteradt; förbehållandes mig, att till berörde Utskott närmare få framställa de bevekelsegrunder och ytterligare förhållanden, denna act kan påkalla.
Jag har hört framställas behofvet utaf att föröka Embetsmåns löner.
Måtte tillgångar kunna beredas, sorn sätta Staten i tillfälle att handla rättvist mot sina tjenare!
Emellertid får jag göra en motion, syftande uppå att göra slut på en, mot Embetsmin i långliga tider begången orättvisa.
Jag föreslår att den del af Embetsoiannens lön som vid tjen - Dun 5 Martil, stens tillträdande, afdrages, för att såsom begrafningshjelp återställas dess maka och barn, och hvarigenom hittills en inkomsttitel för Staten uppkommit, måtte efter de grundsatser som åro antagne för Sparbankslnråttningarne, administreras, sålunda att fördelen deraf tillfället allena den, hvilken derpå allena åger råttmåtiga anspråk.
Herr Gjllenheim, Eric Guftaf:
Till beredande af tvånne förenade Rikens gemensamma förmon har en vis och välgörande Styrelse, jemte andra vidtagna goda anstalter, låtit anlägga en ny allmän landsväg vid vestra districtet af Dahlsland förbi Gesålers och Töftedahls kyrkor till så kallade Högssundet, eller Norrska gränsen, och hvarifrån åter våra Naboer fortsatt företaget, så att beqväm framfart till Fredricshall år banad och fullkomnad.
Ehu. ru denna våg-anläggning å Svenska sidan utgjorde i längden 1 och tre åttondedels mil öfj ver den mest besvärliga bergs- och skogstrakt med nästan bottenlösa myror och måsar, blef den dock genom Lånets Höfdinges särdeles kraftfulla nit och verksamhet färdig första året efter dess beslutande, eller 1821; och detta nyt tiga arbete spridde förtjenst och penninge-tilld gång i en fattig och aflägsen provins, som deraf befant sig i yttersta behof, och, utan någon motsvarande ersättning, fått vidkännas svåraste 5;é Den 5 Martii, tyngden af de föregående krigs-oroligheterna.
Bägge grånsorternes innevånare och äfven andra långväga resande begagna nu denna passage och genled med mycken fördel, och de fleste af Vestra Dahls Hemmansbrukare hafva 5, 4 å 5 mil närmare till Fredricshall ån någon annan stad, och få der tillfälle att afsätta sina Landtmanna-producter lättare och emot högre betalning, samt återskalla sig sina förnödenheter af salt, sill, fisk m. m.
Visserligen möter mycken olägenhet härvid af den på grånslinien anställde tullbevakning och de i följd deraf ske* ende åtal med ringa, eller ofta utan, grund inför Rätter, hvilkas organisation på intet sått gifver borgen för nödig insigt, oväld och rättvisa, till pröfning af medborgares handlingar, frihet och välfärd.
Vid första uppställningen häraf gjorde man sig genast hopp om detta ondas snara upphörande, och man lofvar sig fastmer att se denna önskan fullbordad, efter de många under förevarande
Riksmöte emot samma inrättning väckta anmärkningar, på stadgad erfarenhet örn den ringa båtnad den medförer för Staten, men om de stora missbruk och våsendtliga hinder hvartill den för enskifta föranleder.
Ännu återstår dock ett annat hufvudsakligt hjeipemedel å Statens sida, till närmare föreningsband och lifligare handelsgemenskap ernellan desse trafiquerande, och för befordrande af den vinst, läge, natur och beskaffenhet erbjuda. _ Vilkoret för ett båttre ernående häraf innefattas ofelbart i en säker och snabb bref - Den 5 Martil, vexling, hår så mycket mer nödig och låmpelig, sorn många stora Bruksegendomar och åtskilliga Possessionaten finnas i nejden och inora det kringliggande Svenska territorium.
Af skyldig pligtkänsla, såsom Embetsman från samma ort, vågar jag derföre vördsammast anmäla nödvändigheten och yppa motion om en ordinarie postgång öfver Norra Dahls land och Wedbo Härad, samt att i sådant afseende PostContoir måtte inråttas å Alkorps Tingställe och Gästgifvaregård, liggande helt nära vid Lägerplatsen ÖdsköldsMoar, för att fortställa icke allenast den inom omförmålte område förefallande correspondance, utan ock de paketer sora kunna ankomma, dels från Wenersborg och dels från Åmåls PostContoir, på Norrige och Fredricshall, hvarigenom mycken besparing vinnes i tid och omgång emot desammas afskickande, antingen öfver Svinesund eller åt Kongsvinger . och sålunda icke eller något tvifvelsmål kan åga rum att ju ej å Norrska sidan samma förslag med nöje och bifall emottages.
För Svenska Kronan kan förskottet härtill ej blifva stort, helst å omförmålte
Tingsplats tillfälle kunde gifvas för den blifvande Postmästaren att tills vidare hyra rum; och i framtiden böra in komsterne ej allenast kunna hålla Staten skadeslös, utan ock lemna kanske en icke så obetydlig behållning att påräkna.
I alla fall sy nes, utom ändra talande skål, billigheten påkalla, att en så stor landsträcka sorn Vestra eller Norra Dahl, der stor Bruksrörelse och vigtiga handels-speculationer idkas och ännu vida.
5 Den 5 Martii, re mycket kunna utvidgas, ej bör äfventyra säkerheten för brefs och penningars fortstållande med löspost på 7 ä 8 mil; äfvensom att icke såsom hittills för starkt besväras af den högst öfverklagade tryckande extra brefbäringen för Kronobetjening och Embetsmån, som, i fall förestående project blir godkändt, i betydlig mon kommer att lindras.
Denna min ödmjukaste framställning torde blifva cornmunicerad Respective Med-Stånden, och till vederbörligt Utskott öfverlemnad.
Herr Gyllenholm, Eric Guflaf: Hos Lagstiftaren bör, vid påbud i allmänne frågor af böter,ansvar otvifvelaktligen tagas under noga och ömt öfvervägande, dels att detsamma varder lån padt efter felaktighetens beskaffenhet, dtls att detsamma, utom behof för den åsyftade ordningen eller skyldigheten, icke må tjena till missbruk för mindre grannlaga eller egennyttiga Tjensfemäns riktande, och dels att föreskrifter i dylika ämnen icke sakna nödig tydlighet, sammanhang och bestämdhet.
Förordningen den 5o September 1812, der det stadgas, att den som ej infinner sig med behörig anmälan vid mantalsskrifning, skall plikta 2 Riks - Den o Martil, 379 daler.
Skattskrifvare tagit sig ett gynnande tillfålie att skaffa sig ett särskilt bidrag till siria inkomster, och andra åter äro bekymrade att i detta fall infinna sig i valet emellan tjenste-pligt och misstanka för mannamon.
Det år ej mantalsskrifvare!! förelagdt huru eller hvar han bör börja och sluta upprepandet af mantalsiörteckningen.
Man har , ock derföre hört att samtlige Aboerne i flere Byalag, fastän till förrättningsstållet anlände, men icke straxt i sjelfva samlings-rummet inkomma, hafva utan skonsmål blifvit hvarje person till omförraålte dryga böter uppförde och fålde.
Detta strider dock säkert mot syftningen och ändamålet af en vis Lagstiftnings åtgärder, som böra leda till allmänt båsta men icke till folkets skada och förnärmande.
För mången öfverstiga nämnde böter hela dess skattebelopp ; och en så svår påföljd syries nu fast mindre nödig, som med den contrcll och noggrannhet i husförhörslängden nu iakttages, svårligen något underslef vid mantals-uppgiften hädanefter torde äga rum.
Från förestående synpunkt dristar jag alltså vördsammast, föreslå den ändring i ofvannämnde författning, jemförd nied 5 Art. i §. 5 mom, i nu gällande Bevillningsförordning att pligten för uteblifvande eller första gången underlåten anmälan vid mantalsskrifning nedsåttes till tolf skillingar, i likhet med hvad Kongl.
Brefvet den r5 Januari 7806 innehåller: att innan någon till dylika böter uppföres skola tvånne upprop föregått, och den ej dertill vara för - 38o Den 5 Martii. fallen, som innan skattskrifningens skit afletnnat sin uppgift; oell alt uttryckligen bestämmes huru och hvar ändrings sökande i dessa och de flera i högstberörde 1812 års författning omnämnde vitesböter, som af Konungens Befallningshafvande kunna åläggas, fullföljas må.
Om communication till Respective MedStånden och remiss till behörigt Utskott af detta Memorial anhålles i all ödmjukhet.
Herr Rosenblad, B ernhard:
Redan har ett RiksSfånd stadgat offentligheten vid sina sammankomster, och framdeles kunna de öfriga följa detta Borgare-Ståndets, efter min öfvertygelse hedrande efterdöme.
Jag delar visserligen icke den farhågan, att oordningar genom offentlighetens införande blifva sannolika __ dertill år både det förflutna och det närvarande mig en för säker -borgen; men jag tror att en lagstiftnings-ornsorg äfven bör sträcka sig inom möjlighetens gråns.
Jag tror också, att 110 och 111 §.
Riksdagsordningen ej omfatta sådane mindre förbrytelser eller snarare förseelser, hvilka till endel endast genom offentlighetens införande blifva möjliga, och hvilkas beifran National-representationens åra och säkerhet fordra.
Det år äfven min öfvertygelse, att Riksens Ständers värdighet kråf - Den 5 Martil. 581 Ver en ändrad Rättegångsordning för afdömandet af alla vid deras eller ett enskildt RiksStånds Plena, af främmande personer begångne förbrys telser.
Med anledning af hvad jag nu anfört, får jag vördsammast föreslå, att Lagutskottet måtte i öfverensstämmelse nied 55 §.
RegeringsFormen till antagande anmälas En Lag rörande förbrytelser under Riksens Stånders Plena Ptenorum eller ett RiksStånds Plenum, begångne af ej till Riksens Ständer eller detta RiksStånd hårande personer.
Lag torde jag få uppgifva : 1) Att den som vid dessa tillfällen tillåt sig oljud eller något bulier, straffades med kortare eller längre fängelse. 2) Att ett strängare fängelsestraff ålades den, som ej genast åtlydde en å Riksens Ständers eller ett RiksStånds vägnar lemnad befallning. 5)
Att den som med våld satte sig emot verkställigheten af en sådan befallning, elier utfor i förolämpande utlåtelser mot Riksens Ständer, ett RiksStånd eller enskilt Riksdagsman, eller våldförde någon af dessa, bestraffades i 33a Dan 5 Martil. enlighet med 110 och ui §. §.
Riksdagsordningen. 4) Att Forum för afdömandet af de under denna Lag hörande förbrytelser, blef Riksens Stånder, om de under ett Plenum Plenorum blifvit begångne, samt eljest det Riks-Slånd, under hvars Plenum de föröfvats.
Att då samtlige Stånden formerade Dom. stol, de sammanträdde på RiksSalen, der målet inför dem samlade utagerades, men afgåfvo sina röster Ståndsvis; då frenne Stånds öfverensstämmande vota fordrades för att fälla den å« klagade. 6) Att då ett Stånd utgjorde Domstol, målet utfördes inför detta Stånd i dess vanliga Sessionsrum och att då dubbel pluralitet fordrades för den anklagades fållande.
Den vördnadsbjudande åsynen af ett Riksstånd eller alla fyra, dömande icke majoriteten öfver minoriteten icke ett politiskt parti 'öfver motsatta äsigters försvarare, utan höjde öfver ovidrörda enskilta passioner, dö. mande förbrytelser begångne mot NationalRepresentationen såsom sådan och ej såsom en samling af enskilta, tror jag, skulle en gång framställd, djupt i Folkets minne inprägla akt - Den 3 M arti i.
585 ning för sina lagstiftares sessioner och förekomma behofvet af förnyade upprepanden.
Herr Réenstjerna, Nils Svante:
Jag har i det längsta väntat med denna motion, i hopp att blifva förekommen af någon skickligare; det år i afseende på Låneundsåttning för de landtbrukare, som hafva fullgod säkerhet, jag menar Hypothek af Jord, som jag vågar projectera att Banquen ytterligare borde utlåna, efter samma method, som nu följes, en million, eller minst 5oo,ooo R.dr B;co om året, intill nästa Riksdag, att denna summa fördelles på de provinser, som mäst deraf voro uti behof, att ingen fick låna, öfver en tredjedel af egendomens värde, emot första intekning, och att således högsta summan ej sorn nu vore fixerad till 6,000 R:d B:co.
Härigenom vore vunnit, alt endast den som hade säkerhet fick låna, och att den skyldige kunde betala sin skuld, genom en, del af sin production.
Lån skulle framlocka de skrinlagda penningar, sorn nu sägas hvila, kanske stundom för att med dem till underpris inköpa fastighet.
Denaa Bankens utlåning motsvarad» de sum - 584 Dan 3 Martil. mor, som genom Filial-Disconternes fall indrogos ulur rörelsen, och hvars åter lifgifvande år så nödvändigt ej allenast för underhållandet af de genom dessa penningar gjorda anläggningar, utan äfven för utgörandet af de utskylder staten har rått att fordra.
N;o jo. Herr Printzensköld, Axel:
Uti en tid då man så ifrigt, må hända ej utan skål, yrkar på indragningen af tjänster för att derigenom minska statens utgifter, torde det synas mindre låmpeligt att framställa Förslag, som går ut på att öka så vål de förra som de senare.
Men, om det år en sanning att en klok sparsamhet år berömlig, är det lika säkert, att en sparsamhet som har ett menligt inflytande på statens tjenst, blir för denne mera skadlig ån gagnelig.
Ledamot af detta stånd har sistledne Pleni-dag vackt Ridderskapet och Adelns uppmärksamhet på det missförhållande som år emellan det anseende, det inflytande och den magt Grundlagen tillagt de 4 StatsSecreterare sorn , enligt denna Grundlag böra finnas, och de dem i stat anslagne löneförmoner, samt har derföre föreslagit att de måtte aflönas lika med Stats-Ministern för Utrikes årenderne.
Jag kan ej neka att icke jag äfven fin - Det i 3 Martil.
585 linner billigheten häraf; men då man så frikostigt vill belöna dessa vigtiga och ansvarsfulla tjenstebefattningar, hoppas jag att man ej helt och hållit lemnar ur sigte de under Stats-Secreterarne inom de 4 Stats-Expeditionerne tjenstgörande personers belägenhet; och det är på denna belägenhet som jag utbeder mig att ett ögonblick få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet.
Inom hvarje af ofvannämnda Expedition åro på stat anslagne åtta löner, nemligen i Expeditions-Secreterare®, 2 Protocolls-Secreterares, i Registrators 2 Canzlist- och 2:ne Copist-löner.
Otillräckligheten af detta antal Embets- och Tjenstemän inom verk der göromålen dagligen ökas och der de äro af den beskaffenhet och vigt att de omöjligen kunna anförtros åt andra än verkets Tjenstemän och der det till och med är förbjudit att låta en expedition renskrifvas af en läjd hand, har länge varit känd och af erfarenheten styrkt.
För att i en hast och utan tunga för Staten afhjelpa detta, har man befordrat till ordinarie befattning utöfver stat, med lika tjenstgörings-skyldighet som den löntagande; denna utväg var visserligen ej att klandra och dess verkningar skulle icke eller hafva blifvit skadliga om man stadnat vid att befordra 3 å 4 utöfver det föreskrifna antalet, intill dess man åt deni kunnat anslå löner, men detta missbruk, om jag så får kalla det, har gått så långt, alt tid efter annan Tjen - Bil. till Ridd, o, Ad, Pr. 2 Band. 25. 586
Den 3 Martil, atemånnens antal inom Expedition ökats till 2ö å 3o; då ej mer ån 8 af dessa hafva lön, kan man lätt föreställa sig hurö långe de yngre få vänta på den inkomst, hvaraf de genom sitt arbete göra sig förtjenta.
Denna tid sorn ofta varit 12 a i5 år,fördröjes äfven mycket derigenom att många Tjenstemän dels få ståndig tjenstledighet, med bibehållande af lönen, dels förordnas till andra befattningar utom Canzliet utan att derigenom från detta veik skiljas.
Man invänder ätt det år hvar och ens fel som ingår i ett sådant verk och som emottager ert sådan befordran; den förra invändningens besvarande lemnar jag åt deri kännedom man bör liafva om en ynglings erfarenhet och förutseende vid första inträdet på Tjenstemanna-banan; den andra åter besvaras af ett gammalt ordspråk, bättre något än intet, och en Fullmagt år dock något; vidare kunde man såga; når staten af så många tjenas frivilligt, för intet; så kunna flere löner vara onödiga-; ingen enskildt man vill låta tjena sig för intet, är det då staten värdigt att begagna sig af denna hushålls -princip; Jag tror det icke.
Med anledning af hvad jag nu haft den åran anföra, och då jag af Kongl.
Maj;ts Nådiga proposition om StafsVerkets tillstånd och behof, inhämtat att Kongl Maj:t redan beviljat och nu till Riksens Ständers anslående på Stat föreslagit 2me Protocolls-Seereterare, och 2:ne Canzlist-löner vid Kongl.
Justitiae-Revisiöns-Expedition, har jag ansett min pligt fordra att till Riksens Ständers behjertande framställa Den 3 Martil, 387 behofven inom de öfriga fördelningarne af det Verk på hvars Ernbets- och Tjenstemän® större eller mindre skicklighet och nit Rikets inre angelägenheter så våsendteligen bero; Jag får derföre nu ödmjukeligen föreslå: det måtte de t hvarje Stats Expedition anslagne löners antal ökas med fyra eller en inom hvarje grad: andra tjenster torde i det stället kunna indragas, såsom Riks-Historiograf, Riksgeograf, RiksHeraldici samt de så kallade Translator* Regil Tjensterne , Fäderneslandet komme säkerligen ej att sakna män som arbetade i nämnde vettenskaper, om än staten icke lönade dylika Em*- betsmän.
Den af mig nu fÖreslagne utgift blefve ej’ för Statsverket mycket betungande, men skulle i dess nytta säkert uppväga många mycket drygare omkostnader.
Örn Remiss af denna min motion till StatsUtskottet anhåller jag ödmjukast.
Herr Elgenstjerna, Johan:
Domaremagten eller dennas obehöriga sammanblandande med hvad man på tidehvarfvets nya språk kallar administration.
Det må således billigt
Tinna vår uppmärksamhet att nu gällande eller 5g8 Den 5 Marlit, j sednast utkomne författning af den 26 Febrnarii 1817, om Socknestämmor och KyrkoRåd innefattar och medgifver den mest godtyckliga doms- och decisions-rått åt ett Stånd, sorn med det heliga åndamålet att befordra Kyrkans tilli växt på jorden och i förening dermed, vårt slågtes moraliska förbättring, genom en och annan medlem någon gång förfelar detta vigtiga ändamål och ådrager Ståndet en ovilja hos lägre Classen af medborgare, som några få medlemmar endast förtjena.
Lagfarenheten och de egenteliga Politie-Författningarnes tillåmpan^ de till serskildta Casus ligger , enligt sakens na-- tur, icke till dem, som, obekante med de specielle stadganden, och kallade till ett, må Ilända, till sin syftning högre vårf, icke böra sammanblanda verldsliga förbrytelsers utredande och bestraffande med den andeliga inflytelsen på statskroppen.
Ostridigt är, att PråsteStån det i nyare tider fått, synnerligast uti Oeconomiska årender, så många förökade göromål, på hvars bättre eller sämre utförande till en hufvudsaklig del beror, det värde vi vanligen lämna och medgifve åt Kyrkans Tjenare.
Lika ostridigt år ock, att i samma mån arbetet eller verkningskretsen för en Embets- eller Tjensteman utvidgas, måste ock mindre tid blifva öfver eller kunna användas åt hvarje gren af denna verksamhet, Ju korrtare tid till ett företag, desto mindre vål blir det i allmänhet utfördt, så vida nemligen icke snillets eldkraft förmår att uppfylla bristen uti tid till vårfvets utförande, eller företaget tillhör ögonblicket, såsom på slagfältet; men Presternes gö - Deri 3 Marlit, 589 romål uti Embetet åro af en annan art, de angå den andeliga striden emellan verlden och det heliga, icke förbrytelser emot Borgerliga Lagarne annorledes ån med syftning åt brottets förekommande innan, och dess försonande, sedan det år begångit.
Jag ville härmed till en början visa; att hvarje inkräktning, Preste-Sfåndet gjort eller gör uppå
Någon närmare bevisning härutinnan skulle vara öfverflödig för de aktningsvärde medlemmar af detta Stånd , sorn inom sig kånna värdet af, och ändamålet med deras upphöjde plats uti samhället.
Det år ej eller af dem, vi be fara några missbruk af en usurperad magt, och vi förklara högtidligt, att vi icke misskänna Ståndets höga eller dessa dess medlemmars sanna värde, då vi påkalla en förändring och rättelse uti ofvannåmnde författning som en icke längre, ån sex-årig erfarenhet redan visat vara nödvändig.
Denna nödvändighet år det, som jag nu går att ådagalägga , utbedjande mig den uppmärksamhet ämnet om ån ofullkomligt utfördt, har ostridig rått att påkalla.
Vid Sockneståmma heter det, skall Ordföranden, Kyrkoherden eller den, hans ställe företräder j föra, ordentligt och redigt Protocollj Sgo Den 5 Martil, att Socknestämma upplåses ensamt af Ordfa~ randen; att det beror vä Ordföranden att afslå eller bevilja sådan , i alla andra fall , ån då Konungens Befallningshafvande åskar den; att det jemväl beror på honom eller den subjjectiva möjligheten för honom, att låta justera eller kanske rättare justera Protocollet, genast, eller å åttonde eller å fjortonde dagen derefter, och att Ordföranden år för dess riktighet ansvarig.
I hvarje af desse stadganden påskiner ofullkomligheten: den allmänna , att något ansvar för försummelse och underlåtenhet af honom ej finnes stadgadt , kanske derföre att man af förhastande trodt Gudalärans alla förkunnare lika ofelbare, som sjelfva läran i sin renhet, Betragtar man åter serskildt hvardera af dessa puncter, så röjer sig snart samma ofullkomlighet; ty hvem har gifvit Jernhref derföre, att hvarje Prest vill och kan föra ett ordentligt Protocollj att han icke upplöser en Sockneståmma, för att afbryta en öfverläggning som synes få en obehaglig vändning; att han icke afslår en anhållan om Socknestämma , sorn borde bifallas, och således, under det Besvär deröfver anföras, förmår uppleta nya hinder emot det gagneliga företag, någon vårdig medlem af Församlingen ville föreslå; att han icke förändrar författningens åsigt af möjejjgheten Utaf ProtocolIs-justering å samma, åttonde eller fjortonde dagen till lämpligheten och beqvåmligheten för honom att justera, då de åro fiånvarande, hvars emot hans, stridiga tänkesätt han befarar eller att han utom något stadgadt ansvar, skall städse ihogkoinma, huru dyrt Den 5 Martil, hans ball bjuder, att i den minsta omständighet föra en riktig sanningsenlig anteckning öfver alla förekommande ämnen, Vid Socbnestämma förekomma bland mycket annat, frågor om byggnader af Sochnens hus, hvaribland uppräknas Preste- Fattig- och Socknestuga, och så h ter det i 7 §. att rösterne beräknas såsom vid Prestval.
Nu finnes väl få, som åro obekante med en slik beräkning, eller vid jemförelse icke inse, att då Prestön, som skill tillsättas, icke deltager uti val af sig sjelf, förhållandet icke år enahanda med det, då Presten har decisions-rått vid lika röster.
Han deltager uti sednare fallet i någon mån i det beslut om sin egen fördel, som exempelvis, vid de oupphörlige Prestegårdsbyggpaderne och reparationerne, eller sorn är detsamma , han år Domare i sin egen sak.
I afseende på verkställigheten af SockneStåmme-beslut, heter det att Kronobetjeningen skall, på Pastors begäran , dertill lämna handräkning, deröfver Konungens Befallningshafvande hand håller.