Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har vidare anfört, att genom förslaget icke skulle åstadkommas någon högre beskattning på det hela, utan blott en öfverflyttning och rättvisare fördelning af det bevillningsbelopp, som nu utgår, så att den, som hittills gjort en oskälig förlust, skulle få lindring, och deremot den, som hittills haft en oskälig fördel, finge betala något mera.
Jag erkänner mycket gerna riktigheten af detta sträfvande, och det är ingalunda i motsatt syftning deras önskningar gå, hvilka, lika med med mig, yrka på uptagande af arealen, såsom en af faktorerna vid fastighets upskattning, utan är deras hufvudändamål att söka skydda såväl den ene som den andre för godtycklig behandling.
Gr. af Dgglas har lagt särdeles vigt uppå, att man skalle underka' stas beskattning af en samvetsnämnd.
Hvad äro då de nuvarande TaxeringsKomitéerna, om icke samvetsnämnder, ehuru de äro sammansatta på olika sätt, än de nya, som af Utsk:t blifvit föreslagna?
— Enligt detta förslag, skall BeredningsKomitén sammansättas så, att Kronofogden, eller annan af Konungens Befalln:shafv:de förordnad person, blir sjelfskrifven ordförande, med tvenne valda ledamöter sig till biträde; och den mening, som af ordföranden framställes, skall alltid antecknas i protokollet, såvida den ej kan göra sig gällande genom biträde Den 12 Maj f. m. 79 af endera af de valda ledamöterna.
De skattskyldige skulle således, emot hvad nu är förhållandet, icke ens få sjelfva tillsätta den främste ledamoten i den samvetsnämnd, som har till updrag att beskatta dem! —- Man har, såsom ett ytterligare skäl för bifall till förslaget, anfört, att Utsk:t icke skulle fästa något afseende vid en återremiss af E. o. Ad. i denna fråga, men jag kan icke föreställa mig möjligheten af ett sådant förfaringssätt.
Förrän E. o. Ad. fattat sitt baslut i bevillningsfrågan, kan icke grundlagsenligt någon sammanjemkning af de särskilda besluten komma i fråga att af Utskit göras; och jag vågar hysa det förtroende till Bevilln:sUtsk:t, att, om grundade skäl till jemkningar i förslaget finnas angifna i det med återremissen följaktiga diskussions-protokoll, dessa också komma att vinna afseende hos Utsk:t i detta, likasom det redan visat sig att förhållandet varit i andra fall.
Yid behandling inom detta rum af frågan om postbevillningen, åberopades af en ledamot precist samma skäl, nemi. att TJtskit ej skulle kunna fästa afseende vid de gjorda anmärkningarna, utan att förslaget skulle återkomma i oförändradt skick.
Af Utskits nu redan utdelade nya Betänk, i denna fråga finner man dock, att så icke blifvit fallet.
.Hvad E. o. Ad. vid detta ärendes behandling bör uteslutande afse, är landets sanna nytta och fördel, äfven om derigenom skulle förorsakas en något långsammare handläggning och något upskof med afgörandet komma att upstå.
Jag får, på grund häraf, fortfarande anhålla om återremiss af 3:dje §:ns lista mom.
Hr Printzensköld, Carl: Gr.
Anckarsvärd har yttrat, att detta förslag skulle innebära ett framåtskridande i lagstiftningsväg.
Jag vågar dock vara af en alldeles motsatt åsigt; ty man skrider icke framåt på det sätt, att man bryter ned och förstör det gamla, som redan finnes, utan snarare genom att bygga på det, och rätta de fel, som möjligen deri kunna förefinnas.
Man vill nu insätta och stadga, att egendomarne skola upskattas till sitt verkliga värde; men detta är en föreskrift, som blir omöjlig att verkställa, emedan ingen kan känna en egendoms verkliga värde, hvilket bäst bevisas af de olika köpeskillingar, som på sednare tider erlagts för samma egendom inom loppet af mycket kort tid.
Om man genomgår Utskits historik öfver BevillmsEörordningarnes tillkomst och beskaffenhet på olika tider, skall man finna, att nu flera föresnrifter blifvit återuptagna, som vid föregående riksdagar ur förordningen uteslutits.
Isynnerhet var detta fallet vid 1818 års riksdag, och jag måste dock förutsätta, att E.
St:r äfven då bestodo af förnuftigt folk.
Hvarföre uteslötos då dessa föreskrifter, om icke derföre, att man, af föregående tiders erfarenhet, visste, att de dels icke kunde följas, dels i alla fall icke alls iakttogos.
Man 80 Den 12 Maj f. m beslöt då också att intaga ett ganska lämpligt stadgande, nemi. att egendomarne icke skulle äsättas lägre värde, än man ansåg att de kunde försäljas till.
— Vid 1810 års riksdag, då en alldeles ny BevillmsFörordning utfärdades, trodde man sig också hafva gjort ett framsteg; men man fann rätt snart, att det i stället var ett felsteg, och gick derföre tillbaka till de äldre grunderna från 1770.
Jag fruktar att det kommer att blifva på samma sätt nu.
Jag tager mig friheten påminna huru det gått, i afseende å militär-boställena, hvilkas _ ”verkliga värde” också' en gång skulle utrönas, då man tillika skulle taga reda på deras afkastning.
Har man icke ständigt fått höra klagomål öfver den oriktiga uppskattning, som då egde rum?
Detta tal om det verkliga värdet låter mycket bra i theorien, men är alldeles opraktiskt.
Någon jemnare beskattning lärer väl icke heller kunna deraf följa, ty icke vinnes en sådan genom införandet af en ny grund.
Den nya lagen kan naturligtvis eluderas lika väl som den gamla, så mycket heldre, som deraf vinnes den fördelen, att erlägga mindre summa i bevillning till staten.
Jag tror, att förhållandet blir detsamma, som nu, utom det, att den gamla lagen lemnar mycket mindre utrymme för godtycket än den nya nu föreslagna.
Jag tillstyrker således återremiss af denna §, troende att Utsk:t skall finna det högst nödvändigt att omredigera densamma.
Här har redan blif vit så mycket yttradt i detta ämne, att jag icke skall besvära R. o. Ad. med någon vidlyftigare utredning deraf.
Jag vill blott i korthet uttrycka min tacksamhet för så väl Komiténs som TJtsk:ts vackra bemödanden att införa mera rättvisa i vårt beskattnings-system, och nämna, att jag i det hela gillar det förslag, som blifvit framlagdt.
Jag vill visserligen icke bestrida, att åtskilliga jemkningar deruti kunna vara nödiga; men tror, att den lämpligaste utvägen att en gång komma till något bättre i detta hänseende, är, att nu antaga åtminstone hufvudgrunderna af förslaget, och att framdeles, sedan någon erfarenhet blifvit vunnen, vidtaga de ändringar, som kunna visa sig vara af behofvet påkallade.
Jag får derföre, hufvudsakligen på de skäl, som Gr, Lagerbjelke anfört, yrka bifall till 3:dje §:n.
Man har sagt, att det skulle vara inkonseqvent, att nu fatta beslut i denna punkt, sedan R. o. Ad. redan återremitterat § 2; men då jag förmodar, att man, i alla händelser, icke vill helt och hållet borttaga bevillningen för fastighet, så lärer väl R. o. Ad. nu ganska väl kunna besluta öfver grunden, hvarefter denna beskattning bör utgå, utan hinder deraf, att sjelfva procenten icke ännu blifvit genom stadgande i § 2 fixerad.
Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredr.:
Jag, för min del, har visserligen icke så mycket att anmärka mot 3:dje §:n; men i motsats mot den siste talaren, tror jag, att, då R. o.
Ad. redan återremitterat - Oell 12 Maj f. m. remitterat 2:dra §:n, som börjar med dessa ord:
»För all inom ”riket belägen fast egendom — med undantag af statens —- ”erlägges af egaren bevillning efter fastighetens upskattade ”värde”, så vore det väl särdeles besynnerligt, om Ståndet straxt derefter bifölle den §, som stadgar huru denna upskattning bor ske.
Jag förenar mig derföre med dem, sorn begärt återrcmiss.
Många ledamöter hördes ropa på proposition.
För min del kan jag alldeles icke finna, att det skulle ligga någon inkonseqvens deruti, att Ii. o. Ad. bifölle 3:dje §:ns i:a morn., sedan 2:dra §:n blifvit återremitterad; ty, sä vidt jag förstår, finnes mellan dessa båda på intet sätt något oskiljaktigt sammanhang.
Den 3:dje §:n står helt och hållet isolerad, och handlar om de grunder, som böra följas vid upskattningen af fastigheters värde, då deremot den 2:öra bestämmer den procent, hvarmed bevillningen skall utgå.
Om denna procent fixeras till 3, 4, 5, eller 6, så inverkar detta i ingen mån på sättet för upskattningen.
Jag tror således, att man kan ganska väl bifalla l:a mom:t af den förevarande 3:dje §:n.
Det påstående, som här blifvit framstäldt, att man icke för konseqvensens skull behöfde återremittera denna §, sedan den 2:dra §:n redan blifvit på sådant sätt behandlad, tror jag ej håller streck.
Då det opraktiska och olämpliga af det här föreslagna sättet för värderingen torde vara till fullo bevist, måste jag således yrka återremiss.
I likhet med Hr Gripenstedt, erkänner jag gerna det nit, som både Komitéen och Utsk-.t inlagt vid upgörandet och utarbetandet af detta Betänk.; men deremot kan jag ingalunda gilla hans uttalade åsigt, att man bör göra landet till ett experimentalfält för nya theorier i lagstiftningsväg.
En sådan åsigt är af största våda, och isynnerhet, när den uttalas af en person, i den värde ledamotens ställning.
Yi hafva redan lidit nog genom sådana experimenter, och det bör nu vara slut dermed.
Huru olika än tankarne inom detta hus äro i nu förevarande fråga, torde dock alla vara ense derom, att för fastighet bevillning bör erläggas med en viss procent af dess värde, vid vissa tillfällen af egaren, vid andra af innehafvareu, samt att man måste göra en värdering af fastigheten, för att veta, efter hvilket värde denna procent skall beräknas.
Nu har man vid behandlingen af § 2 icke godkänt förslaget, att bestämma 30 öre för tusen rdr, och äfven återremitterat frågan, om bevillning skulle erläggas af egaren eiler innehafvaren.
Men det kan väl ingen påstå, att dessa båda VI II. 6 82 Den 12 Maj f. m. speciella frågor omedelbart inverka på den, som i denna § omhandlas, nemi. frågan om grunderna för fastighets värdering; och jag fortfar derföre i min anhållan om bifall till 3:dje §:n.
Det ar, eller åtminstone bör vara för hvar och en tydligt, att det vigtigaste i hela denna förordning är sättet, hvarpå värderingen skall verkställas, ty derpå beror naturligtvis också hvilken procent, som bör fastställas.
Om man då, efter att hafva återremitterat frågan om beloppet, bifaller definitivt den följande §:n, som med den förra står i närmasle samband, så tror jag, att ett sådant satt att gå tillväga måste komma att väcka ogillande och förvåning hos de öfriga Stunden.
Jag förenar mig med dem, som yrkat återremiss.
Hopen på proposition förnyades.
Hr Wolffelt:
Då staten vill af fastighetsegare uttaga en gifven del af statsbrist-summan, så måste man naturligtvis först bestämma värdet af de fastigheter, hvarifrån denna fyllnadsbevillning skall utgå, innan man bestämmer den procent, hvarmed densamma bör erläggas.
Jag anser således fullkomligt rätt, att 3:dje §:n afgöres före den 2 :dra,och finner sålunda i detta skäl, som af Frih.
Tersmeden anförts, icke någon anledning till äterremiss.
Man har här sagt, att Bevilln:sUtsk:t ej skulle kunna fästa afseende vid H. o. Ad:ns åsigt i denna fråga, såvida ej Ståndet fattar bestämdt beslut; men sådant kan jag för ingen del tro, utan hoppas tvärtom, att Utsk:t må, såvida denna punkt nu blir återremitterad, fästa upmärksamhet vid otydligheten af de här begagnade ordalag, och i §:n införa ett stadgande derom, att det är den behållna afkastningen, hvarefter bevillningen bör utgå.
Jag anhåller om återremiss i denna syftning.
Sedan öfverläggningen nu förklarats fulländad samt H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att, i afseende på det förevarande l:sta mom:t af 3:dje §:n, yrkats dels bifall dertill, och dels äterremiss deraf, samt utaf Hr Wolffelt, det R. o. Ad. mätte besluta, att fast egendom skall upskattas till sitt verkliga värde, beräknadt på grund af egendomens medelafkastning, vid hvars utrönande de af Utsk:t upgifne faktorer skola tjena till ledning; framställde H.
Exc. först propos. å bifall till det ifrågavarande mom:t, dervid svarades många ja och nej i blandning; samt sedermera propos. på återremiss af samma morn., då svaren utföllo med starka ja, tillika med många nej; och förklarade H.
Den 12 Maj f. m. 83 Gr.
Lagerbjelke begärde votering, hvarefter anmälde sig och yttrade Hr Wolffelt:
Hå kontraproposition här skall upställas, får jag hemställa, att dertill måtte antagas mitt förslag, så lydande: ”Vid jordegendoms värdering, bör den behållna årliga medelinkomsten tagas till beräkningsgrund.”
Jag anhåller, att återremiss må blifva kon traproposition.
I anledning häraf yttrade H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att, då han förklarat sig hafva funnit propos. om momentets återremitterande vara med ja besvarad, måste återremiss af mom:t blifva en af propos:ne vid den begärda voteringen.
Då, såsom H.
Landtm, redan förklarat, återremiss skall blifva ja-propos., återstår att till kontrapropos. antaga bifall till antingen Utsk:ts förslag eller till HrWolffelts framställning.
Jag, för min del, anhåller, att dertill måtte tagas bifall å Utsk:ts förslag.
Hr Tornerhjelm: Då Hr Wolffelts förslag går derpå ut, att behållna afkomsten af fastighet skulle läggas till grund, får jag förklara, att jag anser ett sådant tillägg i högsta grad lämpligt, och förenar mig med honom.
Jag vill blott fästa upmärksamhetcn på det besynnerliga och oegentliga deruti, att samme talare upträder för två olika propos:ner.
Hr Tornerhjelm yttrade nemi. i slutet af sitt första anförande, att han önskade återremiss, och det synes mig, som borde han låta sig nöja med att hafva framställt detta yrkande.
Då jag först framställde mitt förslag, var det för att gå till mötes den uttryckta önskan, att vi skulle här verkligen uttala en bestämd åsigt i detta fall, och dä blef min anhållan, att Ståndet måtte återremittera §:n, med förklarande, att behållna inkomsten borde ingå såsom beräkningsgrund.
Ett sådant tillägg låter sig ganska väl göra vid återremissen, åtminstone kan jag, för min del, icke inse något hinder derför.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, förmälde, att, på sätt han redan tillkännagifvit, till följd af den förklaring, H.
Exc. afgifvit rörande sin upfattning af svaren å framställningen om momentets återremitterande, den ena proposm vid den blifvande voteringen ovilkorligen måste innehålla återremiss af mom:t, samt att, då två yrkanden i afseende å den andra propos:ns 84 Den 12 M aj f. m. innehåll blifvit framställda, det berodde på K. o. Ad. att afgöra, hvilketdera af dem skulle i sistnämnda propos. inrymmas, hvarföre H.
Exc. nu komme att inhemta E. o.
Ad:ns tanke, huruvida bifall till mom:t eller bifall till Hr Wolffelts ofvanomförmälde förslag borde i den andra proposm ingå.
Härefter hemställde H. Exe., huruvida E. o. Ad. till kontrapropos. vid den blifvande voteringen om återremiss af 1 :sta mom:t i 3:dje §:n af Bevilln:sUtsk:ts förslag till Bevilln:sStadga, antoge bifall till samma morn., och, då dervid svarades starka ja, jemte några nej, förklarades ja haft öfvervigten.
Uplästes och godkändes följande voterings-proposition: ”Den, sorn bifaller lista mom;t af 3:dje §:n i BevillmsUtsk:ts uti Betänkt N:o 20 framställda förslag till BevillmsStadga, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Tinner nej, varder förenämnde moment, på grund af deremot gjorda anmärkningar, till Utsk:t återremitteradt.»
Yid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda-.
Ja—39.
Nej— 49. § 3, 2:dra momentet.
Detta mom. anhåller jag måtte, likasom det förra, återremitteras, emedan redaktionen deraf är sådan, att det icke uttrycker hvad dermed åsyftas.
Det lyder nemi., att »frälseränta upskattas till kapitalvärde, motsvarande 5 provcent af det belopp, hvartill räntan efter nästföregående års »markegång upgått», hvilket vill efter vanligt språkbruk säga, att räntan skall vara 5 procent.
Meningen är dock, att det skall vara ett kapitalvärde, hvarå räntan utgår med 5 procent.
Till den anmärk ning, Gr. af Ugglas redan gjort mot detta morn., anhåller jag att få ytterligare lägga en annan.
Enligt §:n 14 i K.
Kungörelsen den 11 Maj 1855, kan frälseränta utgå efter medelmarkegångspris, och icke blott efter årets markegång.
Det tyckes då vara orätt, att ovilkorligt föreskrifva, det kapitaliseringen hör ske efter årets markegångspris, om verkliga inkomsten åtnjutes efter en annan grund.
Jag anhåller således om återremiss, samt att Utsk:t dervid måtte taga i betraktande hvad i detta afseende stadgas i den nämnda kungörelsen.
Den anmärkning, som Gr. af Ugglas gjort, tror jag icke böra föranleda till mom:ts återremitterande.
Det är i sin nuvarande form upsatt under förutsättning, att 2:dra
Den 12 M aj f. m. sr, §:n blcfve antagen; och då der stadgas, att frälseränta skall anses på samma sätt som fastighet, och upskattas efter värdet, hvaraf bevillning skall utgå med 5 procent, så synes mig redaktionen icke kunna föranleda minsta tvetydighet.
Jag anhåller derföre, att mom:t måtte varda bifallet.
I denna fråga har jag inom Komitén va rit af den tanke, att frälseränta borde betraktas alldeles som fast egendom, och beskattas lika som sådan.
Jag anhåller, att IJtsk:t måtte vid återremissen, som jag anser alldeles nödvändig, taga i öfvervägande, huruvida frälseränta kan anses böra beskattas högre än annan egendom.
Sedan öfverläggningen ansetts afslutad, samt H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden å bifall till och återremiss nf det ifrågavarande mom:t; framställdes först propos. å bifall till samma morn., dervid svarades nej, och, då sedermera propos. på återremiss deraf gjordes, blef densamma med ja besvarad. § 4, l:sta momentet Gr. Sparre, Erik:
Då de begge föregående §§, som handla om taxering af fast egendom, nemi. 2:dra och 3:dje, blifvit återremitterade, hemställer jag, om det icke vore skäl att låta 4:de och 5:te §§:na följa med.
Jag vill visserligen icke mycket för länga diskussionen, synnerligen i detta fall; men jag kan ej underlåta att uttala den mening, att, om återremiss från R. o. Ad. skall ske af denna §, borde Utsk-.t åtminstone kunna af det medföljande diskussionsprotokollet inhemta hvad denned varit åsyftadt.
Sparre, om han har någonting emot den grund, efter hvilken taxeringen skulle ske, i hvilket fall han bör upgifva sina skäl, så att Utsk:t må komma att taga dem i öfvervägande.
I annat fall har Utsk:t ingenting att rätta sig efter.
Jag har redan uppgifvit orsaken, hvarföre jag begärt återremiss.
Dä här är fråga om en helt och hållet ny Bevilln:sEdrordning, och man redan återremitterat de 2:ne §§, som innehålla det egentliga nya, så kan jag icke finna, hvartill det skulle tjena att bifalla några af de följande.
Då Utsk:t i alla fall skall taga detta kapitel i förnyadt öfvervägande, anser jag lämpligast vara, att TJtskrt då har fria händer att göra de ändringar i de följande §§na, som af återremissen af de föregående kunna föranledas.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till och dels 86 Den 12 Maj e. m. återremiss af ifrågavarande morn., hvarefter H. Exg. framställde proposition å bifall till momentet, och då dervid svarades åtskilliga både ja och nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Gr. Hamilton, Malcolm 'Walter, begärde votering.
Uplästes och godkändes följande förslag till voteringsproposition : »Den som bifaller hvad Bevilln:sUtsk:t uti 4:de § lista mom. af Utskts förslag till BevillmsStadga föreslagit, rörande särskildta värden å fast egendom i stad, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Yinner Nej, varder förenämnde mom. till Utskit återremitteradt.
» Yid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja—20.
Nej—21.
Enligt före den sista voteringen fattadt beslut, upskjöts den vidare pröfningen af Betänkt till e. m:ns plenum, och åtskiljdes R. o. Ad. kl. t/g 3 e. m.
Justerades ett Protokolls-utdrag för förmiddagens plenum.
Uplästes och lades till handlingarne från MedStånden ankomne Protokolls-utdrag, nemligen från PresteStåndet för tiden från och med den 25 sistl.
Fehr. till och med den 28 sisth April, från BorgareStåndet för tiden från och med den 29 sisth Fehr. till och med den 2 dennes samt från BondeStåndet för tiden från och med den 29 nästl.
Febr. till och med den 30 sisth April.
Den 12 Maj e. m. e Hr Björnstjerna, Osear Magnus, hade inlemnat en skrift, som uplästes och lydde sålunda:
Af tjensteåligganden hindrad att fortfarande vistas i hufvudstaden, får jag vördsamt anhålla, att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, blifva entledigad från de förtroenden, jag har haft äran åtnjuta såsom Elektor samt ledamot af Höglofliga Banko-Utskottet.
Sedan K. o. A., uppå framställd proposition, härtill lemnat bifall, anmodades Ståndets Hrr Elektorer att utse en Ledamot i Banko-Utskottet efter Hr Björnstjerna.
Anmäldes och bordlädes nedannämnde från Utsk:n inkomne Utlåtm, nemi. från Stats-Utskottet:
N:o 93, angående regleringen af utgifterna under Riksstatens Sjette Hufvudtitel; N:o 94, angående regleringen af utgifterna under Riksstatens Sjunde Hufvudtitel; N:o 95, i anledning af väckta motioner om försäljning af de för Statsverkets räkning utarrenderade egendomar; N:o 96, i anledning af väckt motion angående uplåtelse till Uddevalla stad af qvarvarande delen utaf ett derstädes afbrunnet kronomagasin; N:o 97, i anledning af väckt motion om rättelse i de s. k.
Ofrimans
Erälsehemmans i Bohuslän beskattningsförhållanden; Nio 98, i anledning af K. M:ts Nåd.
Proposition, angående förkortning af den tid, hvarpå Kronans egendomar utarrenderas; N:o 99, i anledning af väckt motion, angående afstående af jord till Marstrands stad och dess Elementar-läroverk; N:o 100, i anledning af väckta motioner, angående förutvarande arrendatorers företrädesrätt vid förnyad uturrendering af boställshemman; N:o 101, dels i anledning af K. M:ts Nådiga Skrifvelse i fråga om förändrade grunder för mjöl- -och sågqvarnars beskattning, dels angående enskild motionärs framställning i ämnet; N:o 102, i anledning af K. M:ts Nådiga Proposition, ang. försäljning till skatte af de Danviks Hospital tillhöriga, med ständig städje- och besittningsrätt på innehafvarne uplåtna hemman och lägenheter.
N:o 19, i anledning af ett utaf Enkan Carolina Löfgren gjordt ackordsanbud; N:o 20, öfver ett af Enkan A. W. Holmberg framstäldt ackordsanbud; N:o 21, i anledning af ett utaf Kanslisten Fr. W. Bonté gjordt ackordsanbud; 88 Den 12 Maj p. m. N:o 22, i anledning af ett å f. d. Ityttmästaren J. A.
Björkenstams vägnar framstäldt ackordsanbud; N:o 23, i anledning af ett utaf Handlanden i Götheborg, C. A.
Dahlgren gjordt ackordsanbud.
Lag-Utskottet: N:o 26, i anledning af återremiss utaf Lag-Utsk:ts Betänk.
N:o 15, i fråga om giftomannarättens uphörande.
Fortsattes pröfningen af Bevilln:s-Utsk:ts Betänkande N:o 20, angående allmänna bevillningen. § 4, 2:dra momentet.
Få samma skäl, som jag tagit mig friheten yrka återremiss af 3 §:u, anser jag mig äfven böra begära återremiss af 2 mom:t 4 §:n.
Då nemligen R. o. A. återremitterat alla föregående bestämmelser för bevillning å fast egendom, synes mig ieke vara skäl att nu bifalla ifrågavarande moment, sorn säger, att vid upskattning af fast egendom å landet utsättes särskilda värden å hvarje särskildt hemman och hemmansdel samt från annan egendom för alltid eller under viss tid afsöndrad eller mot bestämd afgift och utan arbetsskyldighet eller tjenstbarhet uplåten lägenhet, äfvensom å byggnader, hvilka antingen användas till annat föremal, än jordbruket tillhörande näringar, eller äro upförda på lustställen eller andra dermed jemförliga mindre lägenheter och utgöra dessa ställens och lägenheters egentliga värde.
Det uptages uti Benna punkt en alldeles ny taxering, nemligen å särskild egendom.
Detta anser jag icke vara med billighet och rättvisa öfverensstämmande; hållande i öfrigt före, att det af mig först andragna skäl torde tillräckligt ådagalägga behöfligheten af återremiss.
Den föreg. tal:n har ganska riktigt fästat upmärksamheten derpå, att detta nya förslag att beskatta byggnader, som synas öfverflödiga, är af beskaffenhet, att icke böra vinna Rikets Ständers bifall.
Sa mycket mindre skäl finnes att bifalla detta förslag, som en § i nu gällande lag, nemi. 1 §:n 2 kap.
Byggninga-Balken, föreskrifver, huru tomt bör byggas till mangård och ladugård.
Bevillningsförordningen lägger icke något absolut hinder i vägen för hvar och en att bygga huru han vill; men nog är det på sätt och vis ett indirekt hinder deri, att denna beskattning äsättes.
Huru jord blifvit bebyggd har, som förut nämndt är, aldrig förut utgjort föremål för beskattning.
Man har nemi. ansett tillräckligt, att det betalas bevillning och skatt för sjelfva
Il e n 12 M a j e. m. 80 jorden, hvarå bygges.
Att Tt. o. Ad. afslår denna punkt, är I öfrigt fullkomligt öfverensstämmande med Högloft.
Ståndets under förmiddrs plenum, rörande beskattning af tomter i staden, fattade beslut.