Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Han har också i denna egenskap, såvida icke blygsamheten afhållit honom derifrån, kunnat bekläda det högsta embete inom Staten; men han ansåg sig, på den ståndpunkt han är och der han länge varit, icke böra mottaga några andra förtroenden, utan verka i den krets och det embete han redan innehade.
Då jag nu vet att han på sin ålderdom icke är sysslolös, ty framtiden kommer troligen att visa hvad han under de sistförflulne åren haft för händer, anser jag det vara lämpligt att han med hänseende till sin stora förtjenst och sin befattning med LagKomiléen år 1833 erhåller ökad pension, ilan bar gjort anmärkn. derpå att icke på flera år ifrågakommit att öka densamma, men detta är ju en vinst för Staten, och åtminstone icke ett fel hos honom, utan länder honom till förlust, ty om fråga härom hade blifvit väckt förut, skulle han säkerligen nu innehaft denna större pension.
Jag skulle, utan att vilja vederlägga de Hrr som talat mot detta anslag, ty de hafva uttryckt sin öfvertygelse och den bör man icke förakta, tro att då det är fråga om att tillägga en sådan man som Hr Richert, hvilken eger ett europeiskt rykte, ett ökadt arfvode om några 1,000 Rdr, bör icke detta Stånd som hyllat och bör hylla vetenskaper och konster, lägga sig deremot; det skulle enl. mitt förmenande väcka en obehaglig känsla om icke hos de öfriga RiksSt:n, åtminstone hos nationen.
Jag förenar mig föröfrigt med Hr Mannerskantz i hvad han yttrat och yrkar bifall till punkten.
100 Oen 9 December f. rn.
Jag kan icke underlåta att med några ord belysa Hr Björnstjernas sednaste förslag.
Han föreslog nemi. att man nu skulle afslå det ifråga vide beloppet och afbida nasta Riksdag i föreställning derom att Hr Richert skulle sjelf ingå till K.
M. med underd. anhållan om Propos. till R.
St:r om förhöjd pension.
Jag ber härvid Hrrme bemärka och särskildt
Hr Björnstjerna besinna det Hr Richert fyllt 70 år; det är således icke mycken anledn. att tro det han efter 3 års förlopp skall behöfva meranämnde pension, men äfven, förutsatt att han det gör, skulle man verkligen vilia på allvar humiliera en person af hans förtjent och tvinga honom att tigga sig tili en pension af R.
St:r — samma RiksSt. sorn för några år sedan visade honom sitt högsta förtroende genom att välja honom till Justitieombudsman, ehuru han afsade sig detta förtroende?
Notoriskt är att han från den andra statsmakten erhållit anbud om det högsta embete i Staten, men han afsade sig äfven detta.
När nu dertill kommer att han är känd såsom utmärkt stilist och obestridligt är att hans lagförslag legat till grund för många lagar som sedan blifvit antagne och ännu flera som bordt blifva det, tror jag icke det vara R. o. Ad. värdigt att vilja förneka honom denna grad af aktning och tacksamhet som han så väl förtjenar.
Jag yrkar således ännu en gång bifall till punkten.
Jag beklagar det jag så illa uttryckt mig att min framställning blifvit så oredig som den siste talaren upfattat den.
Mitt yttrande åsyftade att i den händelse Hr Richert ansåg sig så illa lottad genom den honom åliggande nödvändigheten att använda en vikarie, eller ansåg sig till följd af sin framskridna ålder icke kunna vidare sköta sin tjenst, så hade han kunnat bereda sig en större pension om han hos K.
M. tillkännagifvit detta förhållande, men jag åsyftade derföre icke att något sådant nu skulle ske.
För öfrigt har jag icke alls upfattat denna sak såsom en annan talare, hvilken velat lägga Hr Richerls förtjenster på vågskål; jag har redan vid början af discussionen i detta ämne förklarat att jag erkänner hans förtjenster, men jag fattar saken från den sidan att det är oformligt göra ett sådant tillägg till en redan en gång af R.
St:r beviljad ersättning eller gratifikation.
Jag fortfar med milt yrkande.
Hr Frih. o. Ordfidcn framställt att i afs:de på förra delen af förev:de punkt deri Utsk. tillstyrkt förhöjd pension för Exped.Sekret.
Richert, blifvit yrkadt dels bifall och dels afslag, samt att emot sednare delen, hvari Utsk. afstyrkt förslaget om understöd för hans möjligen blifvande enka, icke någon anmärkn. blifvit gjord, blefvo de först till bifall och sedan till afslag å förenämnde del af denna punkt framstälde propos:rne besvarade med blandade Ja och Nej, och då sedermera propos:n till bifall derå förnyades, ropades starka
Ja jemte åtskilliga Nej; hvarpå Hr Frih. o. Ordbden förklarade att han ansåg
Den Deh 9 December f. m. 161
Den härefter till bifall å sednare delen af denna punkt framstälda propos. blef med Ja besvarad.
65:te punkten, angtde pension för Redogöraren vid Högre Artilleri Läroverket, och vid Kronoegendomen Marieberg J. P.
Lundgren; G6:te punkten, ang:de ett personell anslag för Lektoren, Magister E. G. Björling; 67:de punkten, ang;de pension för VexelKonlrollOren G.
Smedberg; 68:de punkten, ang:de pension för Läns Bokhållaren L. G. Lagerstedt; oell 69:de punkten, ang:de förhöjd pension för förre LänsNolarien, LandsSekret.
O. II.
Förberg.
Dessa punkter bi föl los. 70:de punkten, Löjtnanten C. E. Hahr.
Det är icke sårad egenkärlek deröfver att en af mig väckt motion blifvit afslagen som förmått mig att nu upträda, men i detta afslag förekomma principer uttalade, hvilka jag icke kan gilia, och hvilkas oriktighet jag i så måtto vill söka ådagalägga, att jag hoppas det R. o. Ad. skall på mitt förord bifalla motionen.
Utsk. yttrar att »f. d. Stallmästaren Habrs verksamhet icke varit af den beskaffenhet att någon särskild gärd af erkänsla från nationens sida derföre bör ifrågakomma.
» Jag frågar då: hvilken verksamhet bör belönas af Staten, om icke en utmärkt lärares?
Det är sannt att Löjtnant Hahr icke varit lärare i någon högre vetenskap, men han har i sitt ämne, hvilket nödvändigt måste inläras af blifvande Officerare, troget och t. o. m. till sina förmäns största belåtenhet under 27 års tid upfyllt sitt kall; han har tillsatt helsan i denna tjenst; och då kan jag icke finna annat än att det vore Staten värdigt understödja en person som i dess tjenst upoffrat tid och krafter.
I denna punkt omtalas visserligen att Löjtnant Hahr innehar en tulitjenst, men med den saken förhåller det sig så, att då han vid afskedstagande icke erhöll pension, blef han nödsakad åtaga sig en Kustsergeants-beställning.
Denna tjenst lärer icke vara så afundsvärd, dessutom är den synnerligen ansträngande å den ort der han blifvit anställd till följd af det svåra klimatet, hvilket äfven förorsakat att han ådragit sig en bröstinflammation, hvaraf han ännu ligger sjuk.
Han är nu 57 år gammal och har ingenting hvarmed han kan uppehålla sig.
Utsk. har vidare yttrat »att allmänna IndragningsStaten i allmänhet icke får betraktas såsom någon barmhertighets-anstalt»; men då man för en Kamrer yrkar 1,200 Rdr, då anses ömmande omständigheter vara på sin plats; om deremot för en förtjenstfull och aktad äldre militär be gäres 300 Rdr, emedan han icke fått den pension hvartill han varit berättigad (ty det är icke en nådegåfva, utan rättvisa som jag begär för Löjtnant Hahr), då anses det vara för mycket!
Detta kan icke vara riktigt. X H. 11 162 Den 9 December f. m.
Slutligen har Utsk. fästat sig vid ordet arfvode.
Detta förundrar mig så mycket mera som jag i min motion uplyst, alt detta ord genom ett förbiseende tillkommit, ty Löjtnant Hahr har likasom hvarje lärare vid Carlberg åtnjutit lön på Stat, fastän det måst heta arfvode, emedan Officerare icke kunna hafva 2:ne tjen ster på Stat.
Ilan har således varit i samma katbegori som hvarje annan Officerare hvilken blifvit kommenderad till Carlberg.
Jag skulle visserligen kunna framdraga flere andra skäl, men jag tror att R. o. Ad., åtminstone de inom detta Stånd hvilka såsom fordna kadetter minnas Löjtnant Hahr, skola finna de redan anförda tillräckliga; då jag hos R. o Ad. begär afslag å Utslcs tillstyrkan och anhåller »att R.
St:r må bevilja f. d. Stallmästaren och Löjtnanten Carl Emil Hahr en pension af ii00 Rdr Rrut att årligen från allmänna IndragningsStaten utgå, utan afsrde på den pension han redan å Stallstaten åtnjuter.»
Hr Bildt: R. o.
Ad. bar nyss beviljat K.
M:s framställning att lärare, sorn i 20 års tid tjenstgjort vid Mariebergs läroverk, skola erhålla halfva arfvodet i pension.
Nu är förhållandet att den ifrågavtde personen under loppet af 27 år åtnjutet arfvode vid Carlberg för bestridd Stallmästaretjenst, men icke vid afskedet erhållit pension, emedan han icke varit militär, och icke eller såsom de öfriga civila lärarne vid KrigsAkademien varit upförd med lön på Stat.
Då likväl InformatiorisOlficerarne vid Carlberg hafva sin lön vid Akademien såsom arfvode på det sätt att de efter 20 års tjenstgöring erhålla dessa arfvodens halfva belopp i pension, skulle, om R.
Sl:r icke nu bifalla hvad som här blifvit af motionären föreslaget eller att Stallmästaren Hahr måtte bekomma halfva arfvodet i pension, denne tjensteman, blott derföre att han icke varit militär, derigenom förlora denna rätt.
Deri ligger väl icke någon billighet; det måtte väl vara Statens skyldighet alt belöna det arbete han nedlagt vid Akademien utan afsrde på om han varit civil eller militär, och det är på dessa skäl jag anhåller alt f. d. Stallmästaren Hahr måtte erhålla pension motsvarande det här föreslagna beloppet af 300
Rmt hvilket utgör hälften af det arfvode han vid KrigsAkademien åtnjutit, Sedan härefter Hr Frih. o.
Ordf:den framställt, att Hr von Knorring yrkat, att R. o. Ad. måtte fatta följande beslut: »att R.
St:r må bevilja f. d.
Stallmästaren och Löjtnanten Carl Emil Hahr en pension af 300 Rdr
Rmt att årligen från allmänna IndragningsStaten utgå, utan afs:de på den pension han redan å Stallstaten åtnjuter»; samt att Hr Bildts framställning syntes afse enahanda resultat, yttrade:
Då han vid KrigsAkademien hade ett arfvode af 400 Rdr
Bko så utgör 50 proc. deraf hvad som här blifvit be gärdt eller 300 Rdr Rmt.
Den härpå först till bifall å förev:de punkt framstälda proposm besvarades med Nej, hvarefter R. o. Ad. biföll det af Hr von
Knor ring afgifna förslag till beslut.
Den 9 December f. m. 163 7lista punkten, ang-.de förhöjning af den pension Guvernören å Kolonien S:l Barthelemy, Öfversten J. II.
Haasum blifvit förklarad berättigad all vid afskedstagande erhålla.
Då vid föregide Riksdag R.
Stir hafva ansett att Guvernören på S:t Barthelemy bör ställas i samma kathegori med Landshir i Riket och tillerkänt honom en pension till lika belopp med den som för Landshir är fastställd; då Öfverste Haasum kan med skäl anses vara en K:s Befhide på denna långt aflägsna koloni samt vid flera tillfällen måste vara i vida större bryderi än mången Landsh. för att vidtaga nödiga åtgärder, alldenstund han är så långt aflägsen från fäderneslandet, att han icke kan inhemta föreskrifter för tillfället; då han icke endast är Befhide, utan måste i flera fall agera såsom prest och läkare; då han lidit förluster och gjort upoffringar vid en kolonien hemsökande eldsvåda, — finner jag så mycket mera skäl att han, i likhet med hvad R.
Stir vid föregide Riksdag beslutat, i afside på pension sättes i paritet med Landshme.
För honom gäller samma ömmande skäl som för dem att nemi. hans ålderdom må varda betryggad, då han efter mångårigt frånvaro från fäderneslandet vid sitt afskedstagande vänder hit tillbaka.
På nu anförda skäl anhåller jag att det måtte erkännas såväl af R.
Stir som det redan är af Konungen angifvit, att Guvernören på S:t Barthelemy bör ställas i samma kathegori som Landshme, så att äfven han må kunna vid afskedstagande! erhålla den högre pension som blifvit Landshme tillerkänd.
På sätt StatsUtsk. upgifvit har, i följd af R.
St:rs bifall till K.
M:s vid 1834 års Riksdag aflatna Propos., en pension af 3,000 Bko blifvit bestämd för Guvernören på S:t Barthelemy.
Såsom motiv för denna pension anställdes en jemförelse mellan Landshige-befattningar och Guvernörs-beställningen på S:t Barthelemy, men deraf följer icke, att ett bifall till Hr Thams motion ej skulle vara en ganska betänklig åtgärd från R.
Stirs sida.
Det är gifvet att då K. M. vid 1834 års
Riksdag föreslog en pension af 3,000 Bko för nämnde Guvernör personligen, samt vid denna Riksdag föreslagit 6,000 Rdr Rmts pension för Landshir, men alldeles icke vidrört någon förändring i Guvernörens på S-t Barthelemy pension, skulle ett bifall af R.
Stir till en enskild motionärs framställning i denna fråga vara ett bedömande af de jemförliga förhållanderne mellan Guvernörs-befattningen på S:t Barthelemy och Landshige-befattningen.
Jag tror det blifva svårt för R.
Stir att göra en sådan jemförelse, och då K. SI. aflåtit Propos. vid denna Riksdag om pension för Landshir men icke för Guvernören på S:t Barthelemy, faller väl af sig sjelf att K.
BI. ansett den pension som redan blifvit nämnde Guvernör beviljad, vara tillräcklig för denna befattning; och då såsom motiv för denna förändring intet annat blifvit anfördt än, att då Landshir fingo 3,000 Bko i pension, borde äfven Guvernören på S:t Barthelemy hafva samma pension, men då nu omständigheter förorsa - 164 Dea 9 December f. m. kat att Landsh:ne fått förhöjd pension, borde äfven Guvernören på S:t Barthelemy få medfölja, — han jag icke finna något bevisande ligga deri, men väl en betänklighet att på grund af enskild motionärs framställning utan bindande bevis göra denna ändring.
Jag kan för min del, i likhet med den siste talaren, ingalunda anse det annat än principeniigt, att man här till stöd för den ifrågavrde motionen åberopar förhållandet med Hrr Landsfrs pensionering, och lika litet kan jag antaga det hafva varjt K. M:s Nåd. afsigt att icke bereda Guvernören på S;t Barthelemy lika pensions-förmåner med Landsh:r, derföre att nämnde Guvernör icke blifvit i K. M:s Propos. om Statsverkets tillstånd och behof omnämd.
Jag älskar tro att uteblifvandet från K.
M:s sida af förslag till förhöjd pension åt Guvernören på S:t Barthelemy härrör mera från en glömska, som varit ganska förlåtlig, än af verklig afsigt; och jag tror det så mycket säkrare kunna antagas, som, då K. JU. föreslagit pension åt Guvernören på nämnde ö i likhet med hvad Landsb:r åtnjuta, han derigenom erkänt och i och för hans embete hänfört honom till samma embetsmannaklass som enl.
St:rs beslut hafva den pensionsrätt, hvilken för Landsh:r blifvit bestämd.
Således tror jag att om icke Hr Thams motion mellankommit, hade Regeringen tvifvelsutan i sitt förslag uptagit denne tjensteman till samma pensionsrätt som blifvit för Landsh:ne föreslagen, på den grund att hans embete är fullt jemförligt med en Landsh:s embetsbefattning och måhända i flera fall af vida kinkigare och bekymmerfullare beskaffenhet; och anser jag det vara så mycket mera skäl härtill som man icke bör lemna ur sigte det förhållande, att han utöfvar sitt embete på en plats, der klimatet är af högst menligt inflytande på helsan för hvarje person som är född i Norden och sedan förflyttas för en längre tid till denna ort, hvaraf blir en naturlig och klar följd att när Guvernören en gång, då hans pensionsålder inträder, ifall han lefver så länge, återvänder till fäderneslandet, är hans helsa, jemförelsevis med deras hvilka framlefvat sin tid här i fäderneslandet, så försvagad, att han måhända just för den skull är mera förtjent af Statens välvilja än andra Hrr embetsman.
Jag tillstyrker således vördsammast att Hr Thams motion måtte af R. o. Ad. godkännas.
Den åsigt jag förut yttrat att nemi. det var fullt skäl anse Guvernören på S:t Barthelemy stå i jembredd med våra Landsh:r stöder jag på hvad Utsk. sjelf anfört eller att K. M, i sin Nåd.
St:r vid föreg:de Riksdag förklarat att Guvernörs-embetet på S:t Barthelemy, »som i sig förenade både militär, befäl, civil, administration och diplomatiska göromål kunde anses jemförligt med K.
M:s inom Riket varande Befhides embeten.
» Då således K. M. sjelf vid föreg:de Riksdag ställde Guvernören på Barthelemy i samma kathegori som Landsh:r och till följd häraf föreslog att honom mätte tilldelas samma pension, hvartill Landsh:ne voro berättigade, måste jag deraf draga den slut - Den 9 December f. m. 165 sats, att nämnde Guvernör äfven nu står i jembredd och skall anses lika med Landsh:r, och då nu en högre pension blifvit dessa tilldelad, bör äfvon samma fördel tillkomma honom.
Att Guvernören icke blifvit såsom Landsh:ne vid denna Riksdag i Nåder ihågkommen, dertill tillhörer icke mig att upsöka orsa,ken, det kan förklaras så som en föregrde talare sökt göra det, men jag har velat påpeka hvad K.
M. sjelf förklarat och att i enlighet dermed Guvernören på S:t
Barthelemy bör erhålla samma pensionsrätt som Landsh:r.
Jag förnyar således min förut gjorda anhållan.
Elr Bildt:
Jag får först fästa R. o. Ad:ns upmärksambet på ett tryckfel som förekommer sid. 50.
Der står att R.
St:r vid 183i års
Riksdag bestämde pensionsbeloppet för Guvernören å S:t Barthelemy till 3,000 Rdr Bko, — skall vara 18Si års Riksdag, ty det var då som K.
M. afgaf Nåd: Propos., innehållande förslag att Guvernören på S:t Barthelemy skulle upföras till enahanda pension som R.
St:r vid 1834 års Riksdag bestämt för Landsh:r eller 3,000 Bko.
Nu har K. M., såvidt jag kan finna, i den Nåd.
Propos.-n icke ansett att det skulle ligga någon exclusiv vigt på den jemförelse man anställt mellan Landsbrr och Guvernören på Barthelemy annat än hvad pensions-beloppet beträffar som K. M. den 21 Mars 1854 för denne sednare föreslagit skola utgå med 3,000 Bko eller i likhet med hvad Landsh:ne erhållit 20 år förut; och jag hemställer då huruvida det kan vara billigt att på grund af en enskild motionärs tolkning af nämnde K.
Propos. hemta anledn. till förhöjd pension för ifrågav:de person.
Månne väl sådana förhållanden inträffat sorn göra att man måste anse denna tjensteman befinna sig i en annan ställning än han varit förut med afs:de på pensionsfrågan?
Jag tror det icke; jag förnekar visserligen icke, att denna plats måste medföra många besvärligheter och obehag äfven i klimatiskt hänseende såsom en talare nyss anfört; men dels tror jag att den nuv:de Guvernören är så acclimatiserad att han deraf icke lider så mycket som om någon af oss skulle utskickas till Barthelemy, dels är det i alla fall otvifvelaktigt att 3,000 Bko utgöra en ganska vacker pension —• en sådan som endast Rikets Högsta Embetsman åtnjuta.
Dessutom kan jag icke, sedt ur det allmännas synpunkt, finna att Guvernörsplatsen på Barthelemy är af samma vigt som en Landsh:ge-beställning här i Riket; hvadan, om någon skillnad i pensions-beloppet upkornmer, jag icke kan anse det vara något skäl att draga den slutsats af den K.
Propos. att en förändring bör vidtagas.
Skulle det, såsom
Ur Printzensköld yltrat, vara en glömska eller ett förbiseende af Regeringen som förorsakat att den icke framlagt ett förslag i samma syftning som motionärens, är det ganska klart att Regeringen är i tillfälle att kunna rätta detta genom att af be sparingarne på HufvudTitlarne gifva åt Guvernören ett arfvodesbelopp eller ersättning som motsvarar skillnaden mellan hvad han nu erhållit och det som Hr Printzensköld förmodade att Regeringen ville gifva; samt att till nästa Riksdag afgifva Propos. i ämnet.
Jag tror icke att man här bör utsträcka sitt begär att gifva 16G
Den 9 December f. m. pensioner och personella anslag utöfver hvad som rättvisa kräfver och behofvet fordrar, då man på sednare tiden verkligen varit så hushållsam, när fråga varit om beviljande af anslag till en mängd nyttiga företag för landets industri, jordbruk och näringar.
Det är dock med dessa krafter som sjelfva lasset skall framdragas, och det duger icke att kasta den ena tyngden efter den andra derpå, och säga: »tål du vid det der, så tål du och vid det här.»
Jag skulle således tro att då man icke af någon bestämd anledn. utan blott af en motionärens slutsats kommit till detta högre pensionsbelopp, gjorde man rättast uti att stanna vid det belopp Konung och Ständer vid sista Riksdagen bestämde, hvarå jag anhåller om Propos. Frih.
Till en början kan jag icke uptäcka det tryckfel som Hr Bildt omnämnt, ty i Betänk, står att Landshtnes pension bestämdes vid 1834 års Riksdag, men då var alldeles icke fråga om Guvernörens på S:t Barthelemy pension.
Hvad sjelfva saken beträffar, så vill jag icke inblanda hvad inflytande klimatet kan medföra, utan fäster jag mig endast dervid att R.
St:r böra stå vid sitt ord.
St:r beslölo vid sista Riksdagen att Guvernören på S:t Barthelemy vid afskedet skulle erhålla samma pension som för Landslune vore bestämd.
Då var pension för Landsh:ne i K. M:s Propos., hvilken bifölls, föreslagen att utgå med 3,000 Bko på sätt 1834 års K.
Bref innehåller; men nu har dessas pension blifvit af R.
St:r förhöjd till 6,000 Rdr, och då anser jag det såsom en gifven följd att man bör tillförsäkra Guvernören på Barthelemy samma belopp.
Detta är hvad motionären åsyftat och hvarå jag anhåller om propos.
. Gr.
M:s mening i dess vid förra Riksdagen aflålne Nåd.
Propos. hade varit att ställa Guvernören på S:t Barthelemy i samma ställning som Landsh:ne med afs:de på pensionsrätt så hade K.
M. icke föreslagit att för honom skulle fastställas en pension af 3,000 Bko, utan att han skulle erhålla den för Landsför bestämda pension.
Nu har bland motiven för pension åt nämnde Guvernör i förutnämnde Propos. blifvit framstäldt det lönebelopp han i denna sin egenskap åtnjuter, äfvensom i slutet af samma Propos, föreslås att han skall erhålla 3,000 Bko pension; det är således alldeles gifvet att 3,000 Bko föreslagits och blifvit af R.
St;r beviljade och om bland motiverne ingått det uttryck att denna pension då var lika med Landsh:nes, så följer deraf alldeles icke, att i händelse Landshige pensionen af en eller annan anledn. förböjes, också Guvernörs-lönen skal! förhöjas.
En sådan tolkning vore väl långdragen, så mycket mera som om den vore riktig, K. M:s Propos. vid denna Riksdag obestridligen, då den talar om Landshrge-pensionen, vore behäftad med en stor glömska, då den icke på samma gång omnämner Guvernörens lön, men som K.
M. sannolikt icke ansåg Guvernören på Barthelemy böra hafva Landshnge-pension utan 3,000 Bko har han icke vid denna Riksdag kommit i fråga.
Jag kan således icke finna hvar - Den 9 December f. m. 107 före man utan något bevis nödvändigt vill påtvinga Regeringen en glömska i detta fall. Frih.
Man är visserligen berättigad att af föregående beslut draga den slutsats man finner för sin åsigt lämpligast, men jag gör deraf en helt annan slutföljd än Gr. Lagerbjelke, ty i K. M:s Propos. vid förra Riksdagen föreslogs, sorn äfven Betänk. uplyser, att Guvernören på S:t Barthelemy skulle ställas i jemförligt förhållande med K.
Befh:de och derföre föreslog K.
M. för honom 3,000 Rdr Bkos pension sorn då gällde för Landsb:r.
När nu Landshige-pensionen blifvit förhöjd till 4,000 Rdr BK o, så måste väl icke derigenom hafva förändrats det förhållande som vid sista Riksdagen erkändes att, nemi.
Guvernören i afsule på pension står i jembredd med Landshir.
Sådan 8r min åsigt af saken ehuru jag icke betviflar att StatsUtsk. hyst den mening sorn Gr.
Lagerbjelke nu förfäktat.
Jag kan icke med tystnad låta Gr.
Lagerbjelkes förklaring af K. M:s Propos. förliden Riksdag ar>g:de Guvernörens på Barthelemy pension qvarstå i R. o. Ad:ns Ptolier.
Gr:n har nemi. ansett alt K.
M. icke bestämdt förklarat det Guvernören på S:t Barthelemy skall stå i samma kathegori med Landsh:r inom Riket, utan att K.
M. föreslagit för honom en pension af 3,000 Rdr Bko, hvilken var lika med Landsh:nes, och deraf har Gr:n dragit den slutsats att Regeringen med full afsigt icke nämnt Guvernören bland dem, hörande till den pensionsklass, hvars innehafvare för framtiden skola åtnjuta 4,000 Bko.
Nu ber jag få upläsa några ord af Utslcs Betänk., hvilka jag förmodar äro ordagrannt afskrifne ur K. M:s Nåd.
Propos. vid sista Riksdagen, för att ådagalägga det Gr:n haft uppenbarligen orält i sitt anförande.
Der står att den ifrågav:de personen »måtte berättigas att vid afskedstagande! från nämnde embete, upföras till dylik pension för sin återstående lifstid till enahanda, som jemlikt R.
St.:rs vid 1834 års
Riksdag meddelta beslut vore för Landsh:r bestämdt eller 3.000 Bko.»
Nu frågar jag: kan man af dessa ordalag draga någon annan slutföljd än att K.
M. har velat sälta Guvernören på S:t Barthelemy i precist samma kathegori med Landsh:ne i Riket, och föreslagit samma pension för den förre som var fastställd för de sednare, samt endast uplvsningsvis velat upgifva det då varande pensionsbeloppet.