Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ingen af oss kunde likväl dölja för sig, att oberäkneliga svårigheter dessförinnan återstodo att öfvervinna, att sjelfva bemödandet att blifva hvad vi voro skulle fordra stora uppoffringar.
Så mycket lifligare är nu den fägnad , hvarmed vi kunne se tillbaka på det framfarna, hvarmed vi kunne fråga oss hvad vi då voro och hvad vi nu äro.
De äro icke allenast uppfyllda, de förhoppningar vi vågade uppfatta, de äro äfven öfverträffade, och Sverige har igenomgått den fruktansvärda tidpunkt, som skakade hela Europa, ej allenast med mindre förluster än andra folkslag, men har äfven slutligen skördat ökade fördelar.
Det är denna undransvärda sakernas ledning, icke mindre märkvärdig än de förvånande hvälfningar, hvilka under samma tid förelupit, som i det den första uppmärksamheten och erkänslan vid den Konungs faderliga omsorger och den Furstes lyckliga bemödanden, som äran af utgången med så mycket skäl bör tillskrifvas, med detsamma ingjuter vördnadens och tacksamhetens beundran för den Försyn, sorn ifrån Henrik den Den 6 Mars.
Fjerdes fädernesland, kallade en sådan Man, för att fullborda Sveriges räddning och Europas befrielse.
Det återstår oss nu att under erkännande af de välgerningar vi njutit, visa oss dem värdiga och att med klokhet veta att försäkra oss om de lördelar vi vunnit.
Det fordras dertill att rätt bedomina deras beskaffenhet och vår ställning, det fordras dertill att noggrannt påminna oss, att om det är modet och skickligheten , som förvärfva, är det endast genom vishet och måtta i viljan, som man kan bevara det som blifvit vunnet.
Ridderskapet och Adeln skall anse sig lycklig att i dessa bemödanden kunna med sina MedStänder instämma , och det är under fortfarande af sådana tänkesätt, som Ridderskapet och Adeln försäkrar det Hedervärda BondeStåndet om sin vänskap och högaktning.
Marskalken betygade för Grefve Mörner Ridderskapets och Adelns tacksägelse, och önskade att dessa Tal måtte till Protocollet aflemnas.
Herr LandtMarskalken tiilkännagaf, att Riksens Ständers till granskning af Stats-, Banco- och RiksgäldsVerken år 1813 församlade Revisorers Berättelser om de under Kongl.
CornmerceCollegii disposition stående Fonders förvaltning , nu komme att uppläsas. Grefve Monier', Adolph Göran, utbad sig få tillkännagifva, att en del af de i dessa Be - c6 Den 6 Mars. rättelser förekommande anmärkningar blifvit hos Kongl. Maj:t föredragna samt till förklaring communicerade med vederbörande Embetsverk, hvilka hade upplyst, att somliga af dem blifvit af misstag föranledda; och hade Kongl. Maj:t i nåder befallt, att förklaringarne skulle meddelas StatsUtskottet, hvilket således komme i belägenhet att sjelft deröfver fatta ett omdöme och de nödiga upplysningar Riksens Ständer meddela.
Härefter upplästes Revisorernes Berättelse , om den under Kongl. CommerceCoUegii förvaltning stälda Manufactur DiscontFonden, hvilken skulle med de öfriga respectiva RiksStånden communiceras, Uppropades de 48 Ledamöter af Ridderskåpet och Adeln, som sig anmält att denna dag begagna Kongl, Maj:ts nådiga bjudning att spisa på Slottet.
Efter ankomsten af de e:ne Härolder, som enligt ceremonialet borde vandra framför Ridderskapet och Adeln , afgeck Hans Excdlence Hr Grefven och LandtMarskalken samt Ridderekapet och Adeln klockan 11 till Storkyrkan, hvarest Riksdagspredikan afhördes.
Härefter begaf sig Ridderskapet och Adeln ti*i Slottet Och åtföljde Konungen till Riks-sclen, hvarest Hans Maj:t, genom ett Tal, i nådt r helsade Riksens Ständer, samt lät genom HofCantzle* Den 6 Mars, 27 ren uppläsa Dess Berättelse af denna dag om hvad sig i Styrelsen tilldragit sedan sista Riksdag, af hvilken Berättelse äfvenväl ett exemplar till hvarje RiksStånd öfverlemnades Höglofh Ridderskapet och Adeln skilldes åt vid utgången från Riks salen klockan 4.
Tisdagen den 7 Mars. plenum klockan 10 förmiddagen.
Justerades Protocollet för den 6 Mars. Hans Ehcellmce Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke, enär Ridderskapet och Adeln på Riks-salen hade hört sig föreläsas Kongl. Maj ts
Berättelse till Riksens Ständer, angående hvad sedan sista Riksdag uti Rikets Styrelse förefallit, det vore öfverflödigt att nu densamma uppläsa, tilläggande, att om Ridderskapet och Adeln det önskade , kunde den vara i RiddarhusCantzliet att tillgå Ridderskapet och Adeln biföll detta Hr LandtMarskalkens förslag.
Upplästes de till granskning af Stats-, Banco och RiksgäldsVerken valde Revisorers Berat* 28 Den i Mars. telse till Riksens Ständer, af den 14 Decemb. 1813, om de under Kongl.
CommerceCollegii disposition stående Manufactur-, Spinnhus* och allmänna Arbetshus-fonder samt Eskilstuna Fristadsmedel } hvilken berättelse med de öfriga respectiva Stånden skulle communiceras.
Grefve Mörner, Carl Stellan, anmälte sig och yttrade: Sedan Ridderskapet och Adeln till detta Riksmöte nu blifvit organiseradt, tager jag mig friheten ödmjukligen hemställa, om icke vi, innan våra Riksdagsmannaöfverläggningar vidare förekomma, böra an. se såsom vår första och ovilkoriiga pligt, atfc hos Hans Maj t Konungen och Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, genom en stor Deputation, hembära vår underdåniga tacksägelse för alla de visa och välgörande steg, hvilka, under det sednaste kriget, blifvit tagna till Fäderneslandets räddning och befästande af dess sjelfständighet.
Jag tror mig ej behöfva vidlyftigare uttrycka mig öfver detta ämne; edra hjertan, mine Herrar, känna alla lika lifligt sin tillgifvenhet och sina förbindelser emot den Öfverhet, genom hvars lika så milda som kraftfulla styrelse vi nu mera kunne räkna oss för ®n af de lyckligaste nationer i Europa.
Herr von Schultzenheim, David, uppläste följande:
Vi håfve nu med en undersåtlig
Den 7 Mars. 29 tillfredsställelse afhört Kongl
Maj ts nådigst aflåtna Berättelse till Rikets vid detta urtima möte församlade Ständer.
Vi igenkänne deruti fulleligen vår Nådiga Konungs fadershjerta och ömma vård om Riket samt dess styrkas förökning.
Den tiden är, Gudi ära, förbi, då Konung, så väl som Ständer, behöfde, å ena sidan sätta sig i värn emot olagliga försök, att minska den verkställande Magtens kraft, och å andra sidan, att afvärja det enväldiga förtrycket.
Då Riket ej längesedan, genom Styrelsens oförsigtighet och sjeltrådighet, var nära att ömstörtas, hade_ vi ännu en lycklig tillflykt till en ädel Ättling af ett vördadt
Ko» nungahus, hvilkens rättvisa och egenskap, atfc med förstånd styra Riksrodret, vi förut under en flerårig FörmynöareRegering erfarit.
En vis Försyn har ock upplyst oss, att uppsöka och enhälligt välja en Furste, i ädelmod, i vishet och manlighet utan all like, till Thronföljare , till Rådgifvare, och till en värdig
Son åt vår hulde Landsfader.
Allt har efter önskan lyckats-
En fullkomlig enigbet och den ömmaste förtrolighet är rådande inom vårt vördade och älskade Konungahus, och ett oupplösligt band är knutet emellan Örverheten och Folket.
Vår käre patriotiske Konung är genom sin välgörenhet mer oinskränkt åtlydd, än den enväldigaste Beherrskare, och Han har lyckligen väckt en gemensam patriotisk anda och öfverensstämmelse hos ett förut ofta söndradt Folk. 30 Den 7 Mars'.
Trenne Finska och tvenne Pommerska härfärder hafva för detta, dels minskat gamla Fosterbygdens område, dels skuldsatt Riket och försämrat Penningens rätta värde, dels förödt Foikstocken och nedsatt Rikets anseen» de ibland andra Stater.
En dag är öfver Svenska horizonten upp» klarnad.
— Tillåten, mine Herrar, att en 83- årig man ibland
Eder får offentligen, med hjertats fullhet, yttra siri glädje, att ändteligen hafva hunnit belefva den tidpunkt, då Sverige och dess inbyggare åter blifvit upp* lyfte till sin fordna ära iblai d Folken.
Konungens och Thronföljarens vidtfrägdade mannamod och ståndaktighet i besluten hafva haft den stora verkan, att det nära förglömda Svea påkailades till biträde af andra Magter, i ändamål att stäcka framfarten af en Inkräktare, hvilken i Europa sträfvade efter ett allmänt öfvervälde.
Under en stor och dyrkad Anförare hafva, på hinsidan Österbafvet, väre krigsmän, i förening med andra Rikens Härar, vunnit en stor krigsära, och berömligen bidragit att befria en hel verldsdel ifrån ett mångårigt öfvervåld.
Förutan all Svensk krigsgärd, är ett och ett halft års fälttåg på främmande botten utfördtj och detta har blifvit möjligt genom eri stor Nations, för eget och andra Staters sjelfbestånd, gjorda uppoffringar.
Ett stort erkän - Den 7 Mars. samhetsbevis för Sveriges krigsbiträde utgör de krigande Magternes garantie eller borgen för hela den Scandinaviska Halföns, det är Sveriges och Norriges, evärdeliga förening.
Om Svenska Regeringen först nödgades visa, huru Norriges intagande genom Härsmagt fullkomnas kunde, så ansågs likväl snart en aktningsvärd Nations godvilliga begifvande, till framtida samdrägt, och en varaktig broderlags stiftelse med det Svenska Folket, för vida förmånligare Och värdigare.
Detta gemensamma Nationalförbund är nu genom en laglig helgd fastställdt; och med det samma är, efter allt menskligt förutseende, ett oöfvervinneligt Riks-samfund i Norden danade.
Det kan för oss icke vara okändt, af hvem, och huru denna länge önskade, och utöfver förra tiders förhoppning nu fullkomnade händelse blifvit beredd.
De tvenne förenade, begge fria, men villigt lagbundna och lika troget laglydiga Folkslagen böra derföre erkänna sig och sina efterkommande denna tidens visa Styrelse evigt förbundna.
Ingen ärestod kan värdigt beteckna detta storverk, eller rätteligen tolka vår erkänsla och vår oförfalskade undersåtliga tillgifvenhet.
Den enda tacksamhetsgärd, som vi nu, med den varmaste känsla, kunne till Hans Maj t Konungen och till Hans Kongl. Höghet KronPrinsen frambära, är en underdånig
TacksägelseAdress för alla Deras stora välgerningar till Sveriges och Norriges Folk och Land} och anhåller jag ödmjukast om Hans Excellences, Herr Grefvens och LandtMarskalkens Proposition å en ui 32 Den 7 Mart. sådan Tacksägelseset, ssmt att, vid Höglofl.
Ridderskapets och Adelns förväntade bifall, en Deputation om Beslutet med det första må till Rikets respectiva MedStänder afgå.
Friherre Cederström, Rudolph:
Jag vågar afbryta Höglofl.
Ridderskapets och Adelns öfverläggning öfver det främsta föremålet för hvarje Svensk mans tacksamhet
Och ehuru det ämne, jag har att framställa, återkallar obehagliga minnen, tror jag dock, att både saken och tillfället fordrar, att uppmärksamheten ju förr dess heldre dervid fästes.
Ridderkapets och Adelns ölverläggning har till föremål, att bestämma det sätt, de uttryck, hvarmed Riksens Ständer önska att till Thronen frambära Svenska Folkets lifliga, vördnadsfulla tacksamhet för så väl Konungens som Hans Kongl. Höghet Kronprinsens, af Försynen med lysande framgång krönta bemödanden under sist förflutne tider.
Rikets säkerhet bevarad, dess vapenära ökad, dess framtida öden stadgade genom föreningen med Norrige, sådana äro detta tidlopps evigt beståndande minnesmärken.
Hvilken af oss, mine Herrar, skulle hafva förmodat, att just denna epok blifvit vald till rigtande af förmätna, fast magtlösa anfall mot rättigheter, grundlagde af Riksens Ständers enstämmiga beslut, styrkta af Nationens ej mindre enstämmiga bifal 1, bekräftade af oryggliga grundlagar, och ytterligare förvärfvare af valgerjiingar, segrar och ära?
Detta har likväl ny.
Den 7 Mari. 33 ligen inträffat.
Man har hört omtalas e-n sort protestation af f. d. Konungen, s®m nied åberopande af sin afsägelse, och på den grund, att han ej ägt rätt att frånsäga sin son dess förmenta anspråk, söker göra detta i en framtid gällande; likasom Riksens Ständers förutseende vishet icke hade åtnöjt sig att blote mottaga denna afsagelseskrift; men (så lyda orden i RiksActen af den lo
Maj 1809); ingalunda ansett den för deras åtgärd nödvändig!
Man har derjemte kunskap om en Artikel, som ÖfverPostAmtet i Carlsruhe, på högre befallning detta är uttrycket låtit i flera utländska tidningar införa , och hvars innehåll äfven har afseende på samma sjelf* gjorda anspråk; likasom det någonsin kunde tillkomma en främmande Regering att rösta i ett fritt, och sjelfständigt folks vigtigastc inhemska angelägenhet.
Vare likväl långt ifrån mig, att åt dessa obetydande tilltag låna etl större vigt, än de förtjena; jag vet, att de ej kunna urarta till något slags verklighet, att vårt Konungahus, vårt Regeringssätt, våra Lagar, i allt fall, förblifva hvad de äro; att ingen bekräftelse behöfves på det heliga bandet, som med vår Monark och Dess Efterträdare oss förenar; med ett ord, atti politiskt afseende, alldeles inga vigtigare mått och steg af så ringa orsaker kunna föranledas.
Men gifves det ej en annan synpunkt, än den politiska, hvarutur detta ärende kan skärskådas, och fordrar det ej, åtminstone i moraliskt hänseende någon åtgärd?
Ehuru vanmägtigt, has Ridd. 0, Ad, Prot. N:o $. 6, 34 Den 7 Man. likväl försöket varit rigtadt emot vår Konungs höghet, emot Dess Thronarfvinges personliga rätt, emot Dess Kronas värdighet, emot Dess Folks sjelfständighet och heder.
Det är tillåtet att le åt omogna tilltag; men man är skyldig att afvärja ett offentligt förolämpande.
Denna händelse kan ej annat än i minnet återföra, att f. d. Konungen, dess Gemål och Barn, af Riket njuta ett ansenligt underhåll.
Med ledsnad, jag erkänner det, nödgas man vidröra ett ämne, som hvar och en helst önskade undvika, af naturlig skonsamhet, äfven med förtjenta missöden.
Då detta inträffade, visade sig Nationen ädemodig; den skall aldrig upphöra att vara det.
Men sjelfva ädelmodet måste någon gång hafva en gräns, och denna bör af rättvisan utstakas- Hvilka äro i närvarande sak hennes fordringar, eller åtminstone, hvilka böra de i fortsatta lika omständigheter blifva?
Sådana äro de frågor, hvilkas besvarande tillhör Höglofl.
Ridderskapet och Adeln i samråd med våra MedStänder; och som jag förslagsvis har innefattat i följande tre propositioner, dem jag anhåller att Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken till Höglofl.
Ridderskapets och Adelns ompröfvande behagade framställa.
Jag föreslår: l:o Att uti den TacksägelseAdress, som Riksens Ständer lära till Konungen och Hans Kongl.
Höghet KronPrinsen, genom en stor Deputation, öfverlemna, må inflyta ett förkla - Den 7 Mars, 35 rande af den synnerliga ovilja och förtrytelse, hvarmed Riksens Ständer erfarit de i ofvanberörde afseenden gjorda, tilltagsna och sårande, fastän magtlösa försök , hvilka aldrig ägt och aldrig kunna äga annan påföljd, än att lemna Svenska Folket och dess Ombud ännu ett tillfälle att högtidligen ådagalägga så väl deras undersåtliga, trogna och tacksamma tänkesätt för Hans Majestäts och Hans Kongl. Höghets Personer, såsom ock deras oryggliga tillgifvenhet för Rikets af dem sjelfva stiftade och besvurna Fundamentallagar, samt deribland nominelt RiksActen af den to
Maj 1809 och Successionsordningen af den 26 Sept. 18 to 0:0 Att Riksens Ständer hos Kongl. Majestät i underdånighet anhålla , det Hans Majestät, efter inhämtade upplysningar om authenticiteten af ofvanberörde handlingar, täcktes på tjenligt och allvarsamt sätt låta föra personerna af fordna Konungahuset till minnes , att det beslut, i grund hvaraf de njuta sina pensioner och inkomster från Sverige, innehåller deras förbindelse att med stillhet och utan minsta försök af motverkan anse sakernas lagligen stadgade ordning i detta Rike ; och att hvad redan händt svårligen kunde annorlunda anses , än som contractets brytande å deras sida, hvilket förr eller senare måste följas af detsammas upphörande älven å Svenska Regeringens sida: att Kongl. Maj:t derjemte täcktes hos Badenska Hofvet yrka en nöjaktig förklaring öfver hvad å detsammas åtgärd synes hafva berott, samt en offentlig •36
Den 7 Mars. försäkran, att dylika tillbud ej mera förnyas:
Ankommande på Kongl. Maj:ts eget bepröfvande att, under afvaktan af svar, provisoriskt låta innehålla med alla utbetalningar af förutnämnde rentor och underhållsmedel, så framt det skulle nödigt synas; och slutligen, att om ett tillfredsställande svar, jemte lämplig garantie för vederbörandes framtida förhållande, alldeles uteblef, ali utbetalning af berörde medel borde med Riksens Ständers samtycke förklaras vara för nu och alltid upphörd. 3:0
Att i händelse Höglofl.
Ridderskapet och Adeln behagade bifalla de 2:ne föregående punkterna, detta beslut må genast och på vanligt sätt de 3:ne öfriga RiksStånden meddelas.
Friherre Mannerheim, Lars August, yttrade sig vara öfvertygad, det ingen af Ridderskapets och Adelns Ledamöter funnes, som ej med liflig känsla instämde i den af Grefve Mörner gjorda motion, angående en Tacksägel* seAdress till Hans Majtt och till Hans Kongl; Höghet KronPrinsen; men då denna TacksägelseAdress borde författas i ordalag värdiga Riksens
Ständer och lämpade efter ämnets storhet och vigt, ansåge Friherre Mannerheim tjenligast , att åt det blifvande ExpeditionsUtskottet skulle uppdragas att en sådan TacksägelseAdress uppsätta och till justering hos Riksens Ständer insända.
Hans Ex c ellene e Herr Grefven och LandtMarskalk en gjorde proposition till bilall å den Den 7 Mars. 37 gjorda motionen, angående en TacksägelseAdress till Hans Maj:t Konungen och H. Kongl.
Höghet KronPrinsen, så väl som att denna Adress borde af ExpeditionsUtskottet uppsättas.
Friherre Boije, Eric johansson, uppläste följande:
Jag har med liflig rörelse deltagit i H. Excellences Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Höglofl.
Ridderskapets och Adelns beslut, att på det mest högtidliga sätt till Konungen och Kronprinsen framföra vår underdåniga vördnad och tacksamhet för den upplysta och oförskräckta Statslära, som väpnade oss emot verldsförtrycket och beredde vår förening med Norrige och för det hjeltemod den mensklighet, hvarmed denna ärorika strid utfördes.
Men, mine Herrar! om vår glädje öfver händelser, som stadgat Rikets sjelfständighet och anseende, äfven kunde ådagaläggas igenom någon inrättning af ostridig allmän nytta, så skulle våra höge välgörare utan tvifvel äfven anse den såsom ett vedermäle af vår underdåniga erkänsla; ty , J veten det , mine Herrar, Fäderneslandets styrka och välmåga äro vår älskade Konungs och Kronprins enda syftemål. LandtbruksAcademien, hvaröfver KronPrinsen behagat åtaga sig en närmare styrelse, ger vårt Landtbruk ett anseende, ett samband, en undervisning och en uppmuntran, 38 Den 7 Mars. som snart skulle föra denna vår Modernäring till fullkomlighet, om
Landtbrukarens idoghet och omtanka ej vore återhållna af den högre renta han nu nödgas erlägga för erforderligt arbetslörlag.
De fleste odlingar och förbättringar af alla slag, som i Landtbrukets nu varande belägenhet äro att göra, bjuda ej högre afkastning än 4 å 5 procent.
De skola då troligen ej företagas, så länge förlagsrentan är 6 procent , och kanske derutöfver.
En inrättning, sorn nedsatte denna renta, skulle uppmuntra Landtbrukaren till nya bemödanden, skulle derigenom frambringa en större varumängd, öka vår mälmåga, och gifgifva en ny tillfredsställelse till Landtbruks.
Acad miens Höga Styresman, till hvilken vi halve så oändligt stora förbindelser.
Jag vågar dertöre ödmjukligen föreslå, att LandtbruksAcademien må förses med nödiga medel till imättande af en LandtbruksDiscopt, hvarest Landtbrukaren kunde emot säkerhet och 4 procents renta erhålla förlag till sådana hushållsföretag, som Academien eller dess utsedde DiscontStyrelse, efter att hafva inhämtat underrättelser ifrån vederbörande HushållsSällskaps Förvaltningsutskott, ansåg nyttiga.
Att en sådan fond för det närvarande ej kan samlas igenom enskildtes tillskott, hvilka skulle tagas ifrån näringar, som väl behöfva dem, inser jag nog; men sedan Riksens Ständers Bank uppburit 4 års afbetalningar på dess 1809 gjorda försträckningar till Krigsskuldens betalande, så torde den nu vara i den lyckliga författning, att äfven kunna lemna Landt - Den 1 Mars. 39 bruket ett understöd, som Bruksrörelsen och Slöjderna länge åtnjutit — ett understöd, som medelst sin förmånliga verkan på Varuproductionen och följaktligen på Handelsvågen, stärker Bankens egen credit.
Om mina tankar i detta ämne vinna Eder Excellences och Höglofl.
Riddeiskapets och Adelns upplysta bifall, så torde de få meddelas våra respectiva MedStänder, och det blifvande
BancoUtskottet anmodas att ju förr ju heldre deröfver afgifva sitt yttrande.
Hans Excelience Herr Grefven och LandtMarskalken proponerade bifall till de tvenne af Friherre Cederström föreslagna punkter, och att de tvenne första måtte uti den blifvande Tacksägelseadressen älven intagas} Härtill ropades ett allmänt Ja> och ansåg Ridderskapet och Adeln detta beslut böra med de öfriga respectiva Stånden genom en Deputation genast communiceras.
Under det ProtocollsUtdrag härom uppsattes, uppläste Herr af Forselles, Carl Otto, ett Dictamen , innehållande förslag till förändringar uti NationalRepresentationen Åtskiliige hördes begära detta Dictamen på bordet; men Friherre Mannerheim, Lars Angust, uppläste 81. §. af RegeringsFormen , 40 Den 7 Mars. hvaruti stadgas:
Att fråga om förändringar i Rikets Grundlagar ej må i Ståndens Plena väcKas, utan böra anmälas hos Riksens Ständers vid hvarje Riksdag valde ConstitutionsUtskott j i anledning hvaraf han yttrade sig anse , att det af Herr Forselles upplästa
Diet amen ej kunde af Ridderskapet och Adeln upptagas, utan ägde Författaren, om honom sä godt syntes, att dermed vända sig omedelbart till ConstitutjonsUtskottet.
Ridderskapet och Adeln hördes erkänna rigtigheten af denna anmärkning, och Herr LandtMarskalken,förklarade, det Herr of For• selles ägde att återtaga sitt Dictamen, varande honom förbehållet att dermed vända sig till ConstitutionslJtskottet.
Justerades följande : Utdrag af Höglofl.
Ridderskapets och Adelns Protocoll den 7 Mars 1815.
S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln inbjuda sina respectiva MedStänder att genom en stor Deputation till Kongl. Maj.t och Hans Kongl. Höghet
KronPrinsen i underdånighet frambära Riksens Ständers tacksägelse för alla de visa anstalter, som sedan sistförflutna Riksmöte blifvit vidtagne, så i afseende på det utförda kriget, som på Konungariket Norriges förenande under Hans Maj:ts spira.
Äfvenväl har Ridderskapet och Adeln för sin del fattat det beslut, som uti följande tvenne punkter innefattas.
Den 7 Mars. 41 T.o
Att uti den Adress, som i förenämnde ändamål skulle komma att i underdånighet öfverlemnas, äfven måtte inflyta ett för. klarande af den synnerliga ovilja och förtrytelse, hvarmed Ridderskapet och Adeln erfarit de uti utländska papper
Iramstälda tilltags11a, sårande, fast magtiösa försök, art göra f. d. Konungens och dess Efterkommandes förmenta anspråk i en framtid gällande: försök, hvilka aldrig ägt och aldrig kunna äga annan påföljd, än att lemna Svenska Folket och dess Ombud ännu ett tillfälle att högtidligen ådagalägga såväl deras undersåtliga, trogna och tacksamma tänkesätt för Hans Maj.ts och Hans Kongl. Höghets personer, såsom ock deras oryggliga tillgifvenhet för Rikets af dem sjelfva stiftade och besvurna Fundamental.lagar, samt deribland nominalt RiksActen af d< n 10 Maj 18O9 och Successionsordningen af den 26 Sept. lSxo, 2:0 Att Riksens Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Hans Kongl.
Maj:t efter inhämtade upplysningar om authenticiteten af ofvanberörde Handlingar täcktes på tjenligt och allvarsamt sätt låta föra personerna af fordna Konungahuset till minnes, att det beslut, i grund hvaraf de njuta sina pensioner och inkomster ifrån Sverige, innehåller deras förbindelse att med stillhet och utan mindsta försök af motverkan anse sakernas stadgade ordning i detta Rike; och att hvad redan händt, svårligen kunde annorlunda anses, än som Contractcts brytande å deras sida, 42 Den 7 Mars. hvilket förr eller senare måste följas af detsammas upphörande äfven å Svenska Regeringens sida: att Kongl. Maj:t derjemte täcktes hos Badenska Hofvet yrka en nöjaktig förklaring öfver hvad å detsammas åtgärd synes hafva berott, samt en offentlig försäkran, att dylika tillbud ej mera förnyas: ankommande på Kongl.
Maj:ts eget bepröfvande att, under afvaktan af svar, provisoriskt låta innehålla med alla utbetalningar af förutnämnde rentor och underhållsmedel, så framt det skulle nödigt synas: och slutligen, att om ett tillfredsställande svar, jemte lämplig garantie för vederbörandes framtida förhållande alldeles uteblef, all utbetalning af berörde medel borde med Riksens Ständers samtycke förklaras vara för nu och alltid upphörd.