Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När man ihågkommer de små inkomster som läkare i allmänhet hafva och den dyra kurs, som de måste underkasta sig för att erhålla någon skicklighet uti sitt yrke, så kan del ej vara billigt eller Slaten värdigt att lemna utan verksamt understöd ett företag sorn läkarens menniskokärlek framkallat och hvars vigt är sådan ali sällskapets nphörande vore på det högsta att beklaga; och det är derföre som jag anhåller om återremiss så att StatsUtsk. må få komma i tillfälle att föreslå den af motionären lill ifrågavarrde ändamål begärda summa.
Inom StatsUtsk. tillhörde jag den minoritet, som yrkade bifall till Hr Bråkenhjelms motion.
Då de tveune talare, som här yttrat sig, hafva anfört de skäl, hvarpå jag grundar eli sådant yrkande, så kan jag nu inskränka mig till alt förena mig med dera uti anhållan om återremiss af den nu föredragna 32:dra punkten.
Propos. till bifall å förevar:de punkt biet härefter framstäld men besvarad med Nej; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemstäldeom R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkntr förauleda till densammas återremitterande; hvartill svarades Ja. 33:dje punkten, ang:de ökadi anslag för Musikaliska Akademien; och 34:de punkten, ang:de Wisby Hospitals öfverskoltsmedels ingående lill samma Hospital.
Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 35:te punkten, ang:de väckt motion om inrättande af ett homöopalhiskt sjukhus med klinik i hufvudsladen.
Med största ledsnad måste jag bekänna, att jag icke varit i tillfälle alt inkomma med nödiga uplysningar till den motion, jag gjort om anläggande af ett homöopalhiskt sjukhus; men dertill bar varit vållande, att den berättelse, som ifrån andra länder deröfver utkommer, icke förr än nu för några få dagar sedan hår inträffat och varit för mig tillgänglig.
På det jag må kunna inkomma till StatsUtsk. med dessa uplysningar, och då Betänk, blifvit ifrån PresteSt,__ återremilteradt, så får jag anhålla om återremiss af denna punkt.
Ämnet är, såsom jag tror, mycket litet kändt, men icke dessmicdre af den aldra 33C
Den 22 April e. m. största vigt.
Jag får i förbigående uplysa, att då det år 1836 icke fanns i Europa mera än 226 homöopalhiska läkare, så funnos år 1854 icke mindre än 3000, hvilket visar, huru mycket homöopathien gått framåt.
I Wien finnas 2:ne sjukhus för homöopalhisk behandling, i Steyer 1, i Lintz 1 och i Cremsin 1.
I Paris har Professorn D:r Thesier haft för comparativ behandling å S:t Marguerite, annex till Hotel Dieu, 99 sängar för allopatisk och 100 sängar för homöopathisk behandling.
Resultatet har gitvit för den sednare några proc. bättre utgång.
I Paris äro narnngifne homöopathiske läkare, 55, i Wien 40, i dondon 100, i Staten New-York 300, och i staden af samma namn 50.
Vid jemförelse af fördelarne att begagna allopatisk och homöopathisk behandling vid sjukhusen, så har förhållandet visat, att då vid allopatisk behandling 11 proc. af de insjuknade aflidit, så hafva vid homöopalhisk behandling endast 8 proc. dött.
Vår landsman D:r Noraeus i Norrköping har haft tillfälle att i ganska stor skala se, huru på 400 barn, icke mer än 12 dödsfall inträffat.
Det är den minsta proc., jag hort upgifvas.
Äfvenså har man i tidningarne sett, att vid homöopathisk behandling af cholera icke mer än 20 proc. af hans sjuka dolt.
På grund af hvad jag nu anfört, och då denna punkt blifvit af PresleSt. återremitterad, får jag vördsamt anhålla om återremiss.
Jag skall visserligen icke motsätta mig en återremiss i anledn. af hvad Gr.
Rosen behagat yttra att han nu vore i tillfälle att lemna behöfliga uplysningar i ämnet, men jag anhåller att få fästa R. o. Ad:s och Gnns upmärksamhet derpå, alt denna motion fann inom Utsk:s Utgiftsafdeln. ingen förespråkare och inom StatsUtsk. blott en enda ledamot af PresleSt., och då statsverkets tillgångar i andra afseenden till så betydlig del tagits i anspråk med nya anslag för läkarevården, så förmodar jag att denna motion icke lärer kunna vinna framgång, hvarken inom StatsUtsk. eller i delta och de öfrige RiksSt:n.
Under sådant förhållande synes mig en återremiss ej till någonting tjena, om icke till att öka StatsUtsk:s förut nog många göromål.
Hvad dessutom sjelfva saken beträffar, så har jag af sakkunniga personer inhemlat, att frågan ännu skulle vara så outredd, att det skulle vara alltför tidigt att af allmänna medel anslå en så stor summa, som för ett homöopalhiskt sjukhus behöfdes.
Derföre anhåller jag om bifall lill Ulsk:s hemställan.
Hr C ederschiöld:
Då jag under förliden cholera-termin har varit i tillfälle alt iakttaga denna sjukdom, så får jag äran uplysa, att min erfarenhet öfvererensstämmer fullkomligt med hvad jag inhemtat af andra, nemi. att morlaliteten upgår till 60 å 70 proc., och om den nedgår till 40 å 50 proc., så anses det högst lyckligt.
Beträffande hvad Hr Gr.
Rosen anfört, att någon skulle hafva iakttagit endast 20 proc. mortalitet, så får Gr:n ursäkta, att jag drager i tvifvelsmål sannfärdigheten hos deu person, som han åberopat.
Hvad beträffar methoderna för sjukdomens behandling, så är jag öfvertygad, att det icke finnes någon method, som visar sig ega Den 22 April e. m. 337 ega bestämdt företräde framför elen andra.
Del enda, som jag tyckte vara ganska gynnsamt, var, så länge sjukhuset var någorlunda ledigt ifrån patienter, då en frisk ventilation kunde ega rum och antalel icke ökades alltför mycket, d. v. s. i början af sjukdomen; men när salarne fylldes, sä stego dödsfallen hastigt till högre proc. af de sjukas antal.
Pä grund af min erfarenhet i detta fall, får jag följaktligen yrka bifall lill lltsk:s förslag.
Hr Ekst römer:
Då jag icke bör iakttaga tystnad, när fråga är om ett anslag för en sjukvårds-anstalt, så beklagar jag, all jag i närvar:de fall icke kan understödja den af mig högt aktade motionären uti hans yrkande på äterremiss af ifrågavarrde punkt för vinnande af ett årligt anslag till ett homöopathiskl sjukhus.
Visserligen har homöopalhien flerestädes vunnit ett visst antal anhängare, men enl. den mest competenta domares vittnesbörd förtjenar den endast såtillvida afseende, som den visar, huruledes naturen i många sjukdomar förmår att hjelpa sig sjelf; egentlig läkekonst är homöopalhien icke.
Grundad på en ingalunda antaglig theori, — stridande mot erfarenheten, — användes den oftast i sig sjelft obetydliga, till sin beskaffenhet på organismen intet verkande medel, och detta i doser, absurda genom sin litenhet och hvilkas nytta lill sjukdomars bolande således i alla händelser måste betraktas lika med noll, såvida man icke drifver den goda tron ända till tro på trolldom. — 20,000 R:dr årligen för underhållet af ett homöopathiskl sjukhus härstädes, vore att rent af kasta bort en summa, upgående till hälften af Serafimer-Lazareltets årliga underhållskostnad.
Om en sjukvårdsanstalt af denna beskaffenhet äfven tillvägabringes, tviflar jag att man ens skulle lyckas att fylla den äfven om den lilltoges i vida mindre scala, än den motionären synes hafva afsett, och sannolikt blefve den snart alldeles tom, ty de som ledo af någon mera altvarlig och verklig sjukdom, och icke endast af inbillningssjuka, hvilken dock är sällsynt hos den fattigare folkklassen, skulle der säkert finna föga bot, och komme således sannolikt att, såsom hittills, taga sin tillflykt till Serafimer-Lazarettet, i spetsen för hvilket Sveriges utmärktaste läkare merendels äro ställda.
Ett homöopathiskt sjukhus vöre enl. min tanka en till intet gagnande lyxe-Inrältning och jag tror således alt frågan derom bör få hvila lills vi blifva på en gång så rika och så friska, all vi hvarken behöfva hålla på penningar eller bekymra oss om sjukdomars botande.
Det skulle i sanning för mig vara ett hopplöst krig, alt här upträda emot tvenne
Hrr läkare i fråga om homöopathiens företräde framför allopathien; all försöka strida emot den af våra läkare, som nu står i spetsen för hela läkare-corpsen, och som är med så mycket skäl aktad af hela nationen, men det är med homöopathien som det varit med gymnastiken, med vattenkuren, och som det blir med alla nya kurer, alt det fordras en lid, innan deras nytta erkännes och innan de kunna bryta sig en väg.
Emedlertid kan jag icke underlåta att anföra, del jag och min familj, samt flere mina vänner, under sex å sju år, sedan vi, det må 6 H. 22 338 Den 22 A p r il e. m. vara af pjunk eller hvilken orsak som helsi, begagnat homöopathien, deraf funnit oss bättre än af allopathien, och tusentals menniskor, som jag kännt, äfvenså.
Möjligen är den summa,-som jag föreslagit, alltför stor, och möjligen kan den öfverskrida befintliga tillgångar; men någon fara dervid, att fä ett nytt hospital i en stad, som verkligen behöfver del, och som har alla sina hospitaler samlade på eli ställe, kan jag icke inse.
Skulle man dä, enl.
Hr Ekströmers åsigt komma under fund med, att det vore otjenligt, att ett homöopathiskl hospital här funnes, så hade man alltid genom denna åtgärd fått ett sjukhus i ordning, der den allopatliiska behandlingen kunde införas.
Vare sig med den saken huru som helst, så är det dock besynnerligt, att i Preussen det har varit fråga att vid sjukhus begagna homöopathisk behandling.
I Paris har nuvar:de Regeringen omfattat homöopathien med mycken välvilja.
Allt detta måste gifva menniskor ett skäl all tro, ali del kan vara någonting godt i saken.
Den erfarenhet jag personligen gjort deraf är, att till och med uti iuflamationer, så har homöopathien hjelp! mig.
Ar det inbillning, sä må jag då i Guds namn få ha den inbillningen, men när det hjelper mig, så må jag hellre hafva hjelper) af inbill_ningen, än af medicamenter, som förut icke hjelpt migf
Då det således är af vigt att i sådana ämnen som detta och vid hvilket så många fästat sig, komma till en bestämd erfarenhet, så, om också icke för något annat, får jag vördsamt ännu en gång anhålla om äterremiss.
Jag lior för min del och har hört det af flere ibland de Prester, som sittaoi Utsk., att de äro mycket för saken och således oaktadt Frih.
Åkerhjelm nämnt, att det blott varit en enda ledamot inom Utsk., som yttrat sig i ämnet, så har jag likväl hört flere, som äro beredda att yttra sig derom, i händelse frågan återkommer.
Jag får således anhålla om frågans återremitterande till StatsUlsk.
Propos. lill bifall å förevar:de punkt blef härefter framstäld och besvarad med Ja jemte några Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit
Ja -öfvervägande. 36:te punkten, ang:de eli från G:te
Ilufvudtiteln öfverflyttadt anslag lill ersättning för jordförluster genom kanaloch väg-anläggningar.
Lades till handlingarne. 37:de punkten, ang:de uteslutande från RiksStalen af ett å anslaget till Hospilalers och Lazaretlers underhåll odisponeradt belopp af 1 R:dr 37 sk. 8 rsl.; 38:de punkten, ang:de anslag till vin- och byggnads-säd för Hjulsjö och Jernboås församlingar; 39:de punkten, ang:dc ålskillige motioner om beviljande af anslag lill vin- och byggnadssäd; 40:de punkten, ang.de span m å
Isp oster Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 41:sta punkten, ang:de anslaget till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus.
Den 22 April e. m. 339 H. o. Ad. ansåg denna punkt icke f. n. föranleda till något beslut. 42:dra punkten, ang:de ett förslagsanslag till rese- ock traklamenlskoslnader.
Inom StatsUlsk. har jag varit af den tanka, all Ulsk. borde tillstyrka R.
St:s bifall till det anslag, K.
M. äskat af 3000 R:dr till rese- och traktamentskostnader under denna titel, och för samma skäl åberopat hvad som blifvit i Biskop Annerstedts reservation anfördt, men som jag förmodar det vara öfverflödigt alt upläsa ifrågavar:de del af den Nåd.
Proposm, så inskränker jag mig till alt begära återremiss på denna punkt.
Äfven jag anhåller om återremiss på denna punkt.
På 8:de hufvudtiteln finnes icke något anslag lill rese- och traktamentspeuningar.
Det är klart, att enär för sådane kostnader som dessa, icke finnas serskilte medel på hufvudtileln anslagne, så måste de utgifter, hvilka under dessa rubriker förekomma, fyllas af andra medel, hvilka likväl icke alltid på titeln finnas alt tillgå.
Besparingarne på denna Hufvudlitel kunna icke blifva annat än ganska inskränkta och alla sådana behof som på titeln förekomma under namn af rese- och traktamentskostnader och arfvoden sköla nu bestridas af extra ulgiflsmedlen, hvilka egentligen äro afsedda för andra ändamål lill hvilka de mycket väl behöfvas.
Då nu, såsom bekant är, ofta nog, såväl i läroverksfrågan som andra frågor, hvilka höra till Ecklesiastik-cleparl:ts handläggning erfordras åtskilliga personers från landet tillkallande till hufvudstaden, så är ett anslag sådant som delta ganska nödigt, hvilket hvar och en med någon eftertanka mäste finna, och någon serdeles upoffring för Statsverket kan dess beviljande icke heller medföra enär det icke kan förekomma några särdeles betydliga summor till dylika ändamål på denna titel.
Jag anhåller således om återremiss på denna punkt.
Propos. till bifall å förevande puukt blef härefter framstäld, men besvarad med Nej, och dä sedermera Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande, ropades Ja. 43:dje punkten, ang:de öfrige till 8:de Hufvudtiteln hörande anslag.
Jag anhåller att få fästa upmärksamheten på en antingen misskrifning eller missräkning å ett anslag, som i tabellen blifvit till oriktig benämning uptaget.
Det är nemi. anslaget för Lappmarkens Ecklesiastik verk som blifvit uptaget såsom ett förslagsanslag, men det är ett reservations- och förslagsanslag enl. gamla RiksStaten, och något förslag till ändring i detta anslag har icke blifvit väckt inom Utsk., hvarföre jag blott anhåller, all detta måtte blifva rättadt på tabellen.
Uppå härefter framstäld propos. bifölls förevande punkt med förbehåll om den rättelse, att för Lappmarks Ecklesiaslikverk såsom 22* 340
Den 22 April e. nr. ^ ”reservations- och förslagsanslag” ulföres hvad i tabellen blifvit nptaget endast under benämningen ”förslagsanslag.”
Föredrogs ånyo oell företogs punktvis lill afgörande StatsUlsk:s d. 8 och 12 dennes på bordet lagda Utlåt.
JV2 74, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens Nionde Hufvudtitel.
Härvid förekom först och bifölls Utsk;s tillstyrkande i fråga örn Pensions-slalerne.
Vidare företogs Allmänna Indragnings-Slaten:
Usta punkten, ang:de anslaget för ulgifvandel af Sveriges gamla lagar-, 2:dra punkten, ang-.dc Advokat-fiskalen Nicolaus Lindbergs pension; 3:dje punkten, ang:de pension för Advokalfiskalen Gustaf Engelbert Trana; 4:de punkten, an g: de pensioner för f. d. Vexel-Konlrollörerne KommerseRudet och Kammarherrn B.
Rosenblad samt Kamereraren Axel Smedberg; 5:te punkten, ang:de pension för Frislads-läkaren i Eskilstuna Doktor A. F. Alfort; 6:te punkten, angtde pension för Just.- Rudet Gr. Carl Sparres Enka, Charlotta Forssberg; och 7:de punkten, ang:de pension för Just.Rådet M.
Toréns efterlemnade 3:ne oförsörjda döttrar.
Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 8:de punkten, ang-.de pension för Landshöfd. Gr.
Fredrik Ridderstolpes Enka, Carolina Kolbe.
Det är kändt alt frand.
Ridderstolpe eflerlemnade sin enka ulan några tillgångar att dermed uppehålla sig, tv den pension bon eger af Arméens pensionskassa är ganska obetydlig och kan icke vara tillräcklig ens för det tarfliga lefnadssätt som hon är van vid.
När man tager i betraktande alt hon är utländska oell varit gift i mångå år med en förtjent man, sorn beklädt ett af de vigligasle embeten i riket, anser jag, att det icke är lämpligt alt lenina henne så utan understöd som Ulsk. har ansett benne böra förblifva. K. M. har, på säll sorn förut egt rum, vid åtskilliga tillfällen, då en afliden Landshöfdis enka befunnit sig i torftiga omständigheter, föreslagit en ganska måttlig pension för henne, och jag anser mig derföre böra hemställa alt R. o.
Ad. måtte ålerremitlera denna punkt, på det alt StatsUtsk. må företaga den till förnyadt öfvervägande.
Jag instämmer lill alla delar uti Frih.
Paluistjernas anförande.
I min tanka är det icke Slaten värdigt, ali då en embetsman aflidit och efterlemna! enka utan tillgångar, undandraga sig ali bistå henne.
Då nu frami.
Ridderstolpe varit en af Statens högste embetsmän, sorn tjena!
Slaten i många år, så anser jag det vara dess pligt att lemna något understöd åt hans eflerlefvande enka.
Skulle jag göra någon anmärkn. vid det gjorda förslaget, så vore det den, att beloppet af Den 22 April e. m. 341 begärda pensionen är allt för ringa i förhållande till den aflidne embetsmannens ställning i samhället.
Hr Printzensköld, Carl; Lika med Hr Cederschiöld instämmer jag i Frih.
Palmstjernas yrkande om återrémiss af Betänk.
Om man skulle vilja, lill stöd för framgången af K. M:s Nåd.
Propos. , anföra en föregrde åtgärd af R.
St. uti enahanda syfte, så behöfver jag endast åberopa R.
St:s vid sisth Riksdag fattade beslut ali tillägga Landshöfd.
Iledenbergs enka pension i anseende till de medellösa omständigheter hvaruti hon sig befann.
Jag tror lika med de talare, som nu yttrat sig, det ingalunda vara förenligt med Statens värdighet, att en sådan tjenstemans enka, som den ifrägavarule, lemnäs åt behofvet, åt armodet, utan att det är Statens pligt att mellankomma, så att hon icke må falla slägtingar och andra medlidsamma menniskor till last, men deremot erhålla en tillgång hvarigenom hon kan någorlunda sorgfritt och ulan att ligga andra till last, framlefva sina återstående dagar.
Jag anhåller således om återremiss på Betänk.
Hr Westerstrand, Pehr: Frami.
Ridder-*' stolpes enka lefde under hans lifstid i mänga år från honom frånskild och hade af honom några hundra R:dr i årligt underhäll.
När han dog så uphörde detta underhåll och sorn det blef konkurs efter honom, hade hon icke något att ärfva.
Hon var nära att blifva af med de få mobilier hon hade, så att endast ett tillförene upgjordt köp sådant förhindrade.
Då Utsk. har i anledn. af ömmande omständigheter, tillstyrkt flere poster i detta Betänk., så tycker jag att Utsk. äfven bordt laga i öfvervägande de verkligen bevekande omständigheter, som förete sig med denna enka.
Hon har såsom främling inkommit i landet, lidit mycket och är försatt i utblottade omständigheter.
Jag yrkar återremiss på denna punkt, på det att Utsk. må taga saken i närmare öfvervägande.
Propos. till bifall å förevande punkt blef härefter framstäld och besvarad med blandade
Landtm, hemstälde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkntr föranleda till densammas återremitterande, såmt efter denna propos:s besvarande med starka
Nej, förklarade att han härvid funnit
9:de punkten, ang:de anslag till anskaffande af teckningar utaf inhemska vexler för Sveriges Flora samt lill utgifvande af teckningar utaf Zoologiska föremål; 10:de punkten, ang:de förhöjdt anslag lill Sekret:n A. M. Strinnholm för utgifvande af Svenska folkets historia från äldsta lill närvarande lider; och 11 :te punkten, ang: de pension för Professoren F. fVestin och Landskapsmålaren J. G. von Heidecken.
12:te punkten, ang:de er sättning sanslag lill Öfverste-Löjtnanten Frih. G. J.
Silfversparre och Fjerdingsmän i Småland i följd af förändring i Salpeler-hjelpens beräkning. 342 Den 22 April e. m.
13:de punkten, a?ig:de 'pension för e. o. Prof essoren Abr.
Cronholm; 14:de punkten, ang:de pension för e. o.
Professoren J.
Rabbén; 15:de punkten, ang:de pension för Majoren J. G. Schander; och 16:de punkten, ang:de pension för Läkaren vid straff- och arbetsfängelset i Malmö, C. II.
17:de punkten, an g: de pension för 2:dra Balaljons-läkaren A. B.
Michaelson.
Sedan R. St., medelst ett inora alla RiksSun, om jag icke bedrager mig, fattadt beslut, tillagt dem bland Arméens Bataljons-läkare, som räkna 10 års tjenstgöring, en lönelillökning af 75 R:dr b:ko, eller af inalles 200 R:dr, i st. f. de 125, som de förut åtnjöto, så förekommer, i afseende på 2:dra Bataljons-läkaren vid Calmare Reg:le Michaelson, som befinner sig inom denna kalhegori, det serskilta förhållande, alt han, såsom pä della sätt berättigad lill 450 R:dr löneinkomst, (nemi. 250 R:dr såsom lön på stat och 200 R:dr personal lönetillökning), komme, för den händelse K.
Propos. om hans öfverflytlande på indragnings-stat nu af Ständerne bifalles, att vid afskedstagande! gå i mistning af de 75 R:dr, som genom R.
St:rs nyss anförde beslut annars skulle tillfalla honom.
Propos. hade för afsigt, att Michaelson, som redan hunnit 72 års ålder och räknar nära £ sekels tjenste-lid, eller 48 år, vid ett och samma reg:te, med hvilket han i öfrigt bevistat 1806 och 1807 årens krig i Pommern, samt 1813 och 1814 årens krig i Tyskland, Danmark och Norrige, skulle vid afskedstagande blifva bibehållen vid alla sina löneinkomster, sä hemställer jag, huruvida icke skäl vore för handen att å StatsUtsk:s Betänk, i denna punkt bevilja återremiss, på det alt Utsk. måtte blifva i tillfälle, att, såsom jag hoppas, uti ett förnyadl utlåt, föreslå R.
St., det de mätte besluta, att Bataljons-läkare Michaelson må, då han från Bataljons-läkare-ljensten erhåller Nåd. afsked, på för öfrigt oförändrade vilkor, upföras å indragnings-stat, med bibehållande af de löneinkomster han vid afskedstillfället innehafver, likväl med afdrag af hvad som motsvarar den pension, han såsom delägare i arméens pensions kassa, är berättigad att upbära.
På delta sätt skulle Michaelson icke komma att gå miste om de 75 R:dr lönelillökning, som
Ständernas redan fattade beslut i allmänhet tillerkänt Bataljons-läkarne.
På dessa skäl får jag, för min del anhålla om återremiss.
Efter först till bifall å förevande punkt framstäld, men med Nej besvarad propos., blef denna punkt på grund af de gjorde anmärkn:ne återremitterad.
18:de punkten, ang:de pension f ör Reg:ls-kommissaricn J. L. Aberg; 19:de punkten, ang:de förhöjd pension för Kom - Den 22 April e. m. 343 mersc-Rudet B. H. Santesson; och 20:de punkten, ang:de förhöjd pension för f. d. 2:dra Landtmätaren G. J. Grewell.
Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 21:sta punkten, ang:de pensioner för vid f. d. Magazinskotil. anstälde Kanslisten A.
Ekman och Kammarskrifvaren C. A. Forssberg.
Ehuru den nu föredragna punkten nied afseende på utgiftens belopp, visserligen icke är af någon särdeles vigt för sjelfva Statsverket, är den deremot af så mycket större vigt för de personer som den angår, emedan deras välfärd är derpå uti icke ringa mån beroende.
Jag anser äfven att om R.
St. skulle bifalla det utlåt., som från StatsUtsk. inkommit, R.
St. skulle genom ett sådant bifall fatta ett beslut, rakt stridande emot det, som i samma ämne fattades vid sista Riksdag.
Man har här vid åtskilliga tillfällen åberopat, och jag instämmer äfven deruti, att Kungsord bör ega bestånd; men jag hemställer till en hvar, om icke samma förhållande bör ega rum med R.
Sins ord.
Hvad som är lofvadi vid en Riksdag, bör väl icke brytas vid nästa.
Jag lägger dock icke StatsUtsk. till last, att saken erhållit en sådan utgång, som den fått; ty då den slöra mängd af allmänt vigtiga ämnen, som der förekomma, på ett högst ansträngande sålt tager StatsUtsk:s ledamöters tid och upmärksamhel i anspråk, är det ganska naturligt alt de uti en fråga, för det allmänna af så föga vigt, som denna, hufvudsakligen mäst grunda sitt beslut på de uplysningar, som meddelats af de Stals-kont:s tjenstemän, hvilka äro hos Utsk. lill dess biträde anställde.
Vid detta tillfälle befunno sig dock desse tjenstemän uti en ganska obehaglig ställning.
De voro jäfvige, emedan det just var för att höja och reglera deras egen aflöning, som de här ifrågayar:de tjenstemännen beröfvades den aflöning de innehade.
Då en fullständig uplysning om verkliga förhållandet ej kunnat meddelas, utan att derigenom visa att Stats-kont. förfarit i strid mot Ständernas beslut, så måste det ock erkännas att Stats-kont:s tjenstemän befunnit sig uti en mer än vanligt kinkig belägenhet, då de skulle fullgöra sitt åliggande, att uti denna punkt tillhandagå Utsk. med nödiga uplysningar.
Huru de lyckats fullgöra detta sitt åliggande visar Retänk.
Jag skall nu söka ådagalägga, att de uplysningar, som i detta Betänk, förekomma, illa stämma öfverens med rätta förhållandet, men innan jag ådagalägger delta, anhåller jag att den korta reservation, som vid denna punkt är fogad, af Hr Björnstjerna, som deruti förklarar att de ifrågavar:de tjenstemännen blifvit orättvist behandlade, måtte varda upläst, och att mig derefter tillätes att fortsätta.
Sedan i anledn. häraf den af Hr Björnstjerna, Johan Magnus, vid Utsk:s Utlåt, fogade reservation blifvit upläst, tilläde: Hr Cederschiöld: