Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bancodiscontrevisionen ej kan ställas i kathegori med Statsrevisionen; men då granskningen af Bankens styrelse och förvaltning tillhör den sednare, samt Bancodisconten, hvarmed den förra har att göra, utgör en del af Banken, så lära förhållandena i båda afseenden vara ungefärligen enahanda.
Tvetydighet kan således latt uppstå; och jag anhåller derföre, att frågan icke må läggas till handlingarna, utan beslut fattas, för att tjena till efterrättelse för framtiden.
Jag ber att, i anledning af Hr Bibens yttrande, att denna fråga rörer Riksd.- Ordn., få erinra, att jag tror, det den endast kan hafva afseende på Ridd.-Ordn.; och då jag ansett
Discontverket endast vara en afdelning af Banken, hade jag trott det föreskrifterna i 37 §.
Ridd.-Ordn. jemväl omfatta revisionerna af förutnämnde verk.
Jag anhåller, att R. o. Ad. mätte instämma uti den af Utsk. yttrade mening.
Derest jag kunde föreställa mig, att B. o.
Ad. ville tillåta sig fatta ett beslut, söta fordrar ändring i antingen Riksd.-Ordn. eller Ridd.-Ordn., utan annan sane6 II. o 66 Den 2 Maj *. m. tion derå än den, som kunde åstadkommas på detta rum; så skulle jag frångå mitt yrkande, att den föredragna punkten må läggas till handlingarna.
Om jag för ögonblicket gålin på, att frågan endast angår Ridd.-Ordn., så erfordrar heslutet deröfver i alla fall K.
M:s sanction; och mig synes ämnet verkligen icke förtjena någon anmälan hos K. M. Hvad sjelfva saken beträffar, huruvida en ledamot af Direet. är valbar eller icke till revisor öfver Discontverket, så står uti Ridd.-Ordn. uttryckligen stadgadt, att ingen directör får vara revisor öfver Stats- och Bancoverken; och jag frågar nil en och hvar:
Hvad är väl
Disconten annat, än en afdelning af Banken?
Man har framkommit med den förevändning, att det skall vara svårt att erhålla personer, som vilja åtaga sig ifrågaställde uppdrag; och jag frågar då:
Har man väl sett Direct. välja bland sina egna ledamöter, då icke arfvoden ifrågakommit?
Jag har sjelf en gång af höflighet emottagit uppdrag såsom ledamot i taxeringscommitteen; men aldrig har jag hört, att någon af Ridd.-Direct:s ledamöter blifvit till sådana befattningar utsedd; och då det icke ägt rum vid sådana tillfällen, då arfvoden ej varit anslagna, tycker jag, att det icke heller bort ske, då sådana varit att påräkna.
Det lärer höra till våra statsformer, att bänkman ej kunna vara electorer, electorer icke utskottsledamöter, och att directörer ej böra kunna välja på sig sjelfva till revisorer.
Jag vill nu icke ingå i någon undersökning, huruvida ofvanberörde grundlagsstadganden äro ändamålsenliga eller icke.
För min del skulle jag tro, att ärendernas behandling icke komme att iida af utan snarare vinna på, om en förändring i dessa delar ägde rum; men nu är lagen sådan, och då måste den efterföljas.
Hvad särskildt beträffar revisionen af Bancodisconten, så är den en utväxt, som numera icke borde finnas, sedan enskilda actieägare icke mera hafva del i detta verk.
Det var för dessas skull, som de ifrågavar. revisionerna tillkommo; men sedan Banken numera äger Disconten, är det naturligt, att, revisionen deraf borde höra under den allmänna statsrevisionen.
Emedlertid äro dessa revisioner endast föreskrifna i bancoreglementet, hvilket icke erfordrar att grundlagsenlig! behandlas.
Det kan, utan någon ändring i grundlagen, ändras och revisionen afskaffas.
Men för att återkomma till sjelfva frågan, kan jag icke neka, att det förekommer mig, som borde Direct., så länge stadgandet qvarstår, hvarken hafva valt på egna ledamöter, eller, i fall sådant skett, den valde åtagit sig befattningen.
Jag tror således, att R. o. Ad. icke bör tillåta, att sådana val hädanefter ske, samt låta införa stadgande derom i instructionen för Ridd.-Directionen.
I anledning af Hr Ribens yttrande, att det icke skall hafva handt, att Ridd.-Divect:s ledamöter
Den i Maj «. m. 6; deltagit i taxerings-committe'erna etc., får jag upplysa, att sådant visserligen icke saknar exempel.
Jag har t. ex. sjelf, under de lo år jag varit ledamot af Pudd.-Direct., 4 år deltagit i taxerings-committéerna.
Gederström anser jag saken visserligen ganska enkel; men då stridiga meningar uppstått, bör ett förtydligande införas i Ridd.-Direct:s instruction.
Jag vet icke, hvarföre man icke skall vara tydlig, då man kan vara det.
Jag får blott i anledn. af Hr Ribens yttrande upplysa, att jag, som har den äran att för närvar, vara ledamot af Ridd.-Direct., under 7 efter hvarandra följande år varit ledamot af taxerings- och pröfnings-committeen, och att, oaktadt jag icke försummade något enda sammanträde, jag likväl icke en enda gång hade lyckan se Hr Riben vara närvar, derstädes.
Sednare året var jag bortrest, så att jag icke vet, om Hr Riben då deltog i committe'en.
Mig är det fullkomligt likgiltigt, om R. o. Ad. vill göra det ifrågavar. tillägget i instructionen för Ridd.-Direct.; men då man talat om, att val skolat äga rum, dervid ledamöter valt påsig sjelfva, torde jag få nämna, att sådant icke lärer hafva inträffat, fastän valen utfallit så, att någon ledamot fått de flesta rösterna.
Tillmålet torde dessutom vara otillbörligt.
Jag anser det vara mindre lämpligt att tala om skillnaden emellan förtroenden med och utan arfvoden.
Jag är ganska säker, att icke något sådant inverkar på Ridd.-Direct:s val.
Hvad beträffar instructionen för Ridd.-Direct., fortfar den att vara gällande i det skick den är, så vida ändringar icke beslutas; men skulle sådana anses nödiga, finnes intet binder för R. o. Ad. att vidtaga dem.
Den nu ifrågavar. omständigheten torde dock vara tillräckligt behandlad af discussionen, som deröfver förevarit.
Jag kan icke fatta, att Ridd.- Direct. uti ifrågavar. afseende begått någon olaglighet eller brutit i grannlagenhet.
En och annan talare har synts utmärka, som skulle han föreställa sig, att den omförmälda förtroende-befattningen borde betraktas såsom en slags sinecur, hvarvid dagspenningen vore det förnämsta; och man har härifrån hemtat grund för ett obilligt klander.
Jag tror mig finna anledningen till förbudet, att Ridd.-Direct:s ledamöter icke få väljas till fullmägtige i Banken och Piiksg.-Cont. eller till deltagande i Statsrevisionerna, deruti, att dessa myndigheter i vissa fall besluta med R.
St:s magt, och att deras verkningskrets sålunda icke står tillsammans med Ridd.- Direct:s; men det är redan upplyst, att discontrevisionerna äro af helt annan beskaffenhet.
Jag finnér således, att
Direct. varit och bör förblifva berättigad att förfara på sätt som skett; och jag anser Direct. hafva gjort väl uti att välja en 68 Den 2 Maj e. m. person, som med nit och skicklighet fullgjort sitt uppdrag, särdeles då man ser, huru ofta personer undandraga sig allmänna, medborgerliga förtroenden.
Jag är öfvertygad, att det anförtrodda varfvet nu blifvit fullgjordt till allmän belåtenhet; och jag önskar, att Direct. vid de val, den förrättar, alltid må fästa mera afseende på, huru den ifrågavar. platsen skall blifva ändamålsenligast uppfylld, än considerera en delicatess, som jag, åtminstone i närvarande fall, icke förmått sluta mig till.
Jag beklagar, att discussionen tagit en sådan vändning, att man velat härleda Ridd.~Direct:s handlingar från bevekelsegrunder, som säkerligen icke förefunnits.
Minst hade förebråelserna bort riktas emot den, som oftast och villigast åtagit sig lönlösa uppdrag.
Hvad sjelfva saken beträffar, är det icke underligt, om tvekan uppstått inom Direct., då vi här hört så olika meningar uttalas.
Jag skulle dock icke vilja tillstyrka, att något stadgande i detta hänseende infördes i instructionen för Ridd.-Direct.
Det skulle då synas, som R. o. Ad. ville betaga directörerna en rättighet, hvilken ej, enligt allmänna författningar, vore dem frånkänd.
Men då frågan blifvit väckt, anser jag R. o. Ad. böra derom yttra sin mening, och om det sker, lärer hon säkert blifva af Direct. tagen till efterrättelse, utan att något derom behöfver föreskrifvas i instructionen.
Min mening om saken vill jag i korthet yttra. 87 §, Ridd.-Ordn. säger, att ledamot af Itidd.-Direct. derjemte icke kan vara fullmägtig i R.
Sirs Bank eller Riskg.-Cont., eller revisor öfver dessa verk samt Statsverkets styrelse och förvaltning.
Att disconten tillhör Banken kan icke bestridas.
Det synes mig sålunda klart, att Direct. misstagit sig, och alt Ulsk. haft rätt uti dess framställning, i hvilken jag altså tillstyrker bifall, såsom ett uttryck af R. o. Ad:s mening.
Såsom tillägg till hvad den siste talaren yttrat får jag blott fästa uppmärksamheten derå, att Bancodiseonten i Stockholm styres af en ledamot af fullmägtige från hvarje Stånd, och att Disconten således, i afseende å revisionerna deröfver, är i samma kathegori som Banken.
Jag delar Hr von Hartmansdorffs tanka; men jag tror icke, att R. o. Ad. bör fatta något beslut, enär det konime att innebära en tolkning af Ridd.-Ordningen.
Jag vill blott tillkännagifva, att jag fullkomligt delar åsigter med Gr.
Horn i detta ämne.
Här är icke fråga, huruvida Disconten hör till Banken eller icke, utan frågan är, om revision öfver Disconten är detsamma som revision öfver Banken och Riksgäldsverket samt Statsverkets styrelse och förvaltning.
Att det icke är så, linnes ganska klart; och det Den a Maj e. ra. är likväl blott om sådana revisorer, 37 §.
Ridd.-Ordn. talar.
Jag har således icke funnit mig öfvertygad af hvad som blifvit anfördt, och beklagar, alt jag verkligen har svårt att begripa, huru de ledamöter, som yttrat sig vara af en motsatt mening, kunna hysa en sadan öfvertygelse.
Uppå derefter framställd proposition blef 5 §. af R. o. Ad. bifallen. 6 J. R. o. Ad. ansåg denna §. ej erfordra någon åtgärd. 7 §•
Då undertecknad var jäfvig att föra prot. vid öfverJäggningen röride det i denna §. förekommande ämne, fördes deröfver särskildt prot. utaf en af R. o. Ad:s notarier, Häradshöfd.
Gunther. 8 J. 1:0
Rörrde redovisningen af den onämnde välgörarens fond; 2:0 rör:de trenne af Ridd.-Direct. i afseende på riddar hus-stipendierna, ad interim vidtagna stadga 11 den; 3:o rör: de en förändring i reglementet för de högre riddarhus -stipendierna, i hvad angår den erforderliga åldern för att kunna söka ett sådant stipendium.
Hvad Ridd.-Utsk. i afseende på dessa trenne punkter tillstyrkt, blef af R. o. Ad. bifallet. 4:o
Om grunderna för företräde till erhållande af lediga stipendierum och cadett p latse r.
Jag har ingenting emot Utsk:s förslag uti ifrågavar. punkt, enär Ridd.-Direct. deruti blifvit bibehållen vid den latitud för dess pröfning af frågan, som Direct. hittills trott sig kunna och böra begagna; men då Utsk. uppgifvit, att skiljaktiga principer uti det anmärkta fallet gjort sig gällande, i thy alt man stundom mera fästat sig vid den sökandes kunskaper och stundom åter vid hans ceconomiska omständigheter, så får jag nämna, att ansökningar till fricadetts-platser och stipendier inkommit från ynglingar, ganska riktigt försedda med fattigdomsbetyg af 2:ne adelsmän, men hvilka betyg dock utmärkt, att begreppen om hvad egentligen bör kallas fattigdom varit högst olika.
Så hafva t. ex. dylika betyg blifvit företedda af ynglingar, hvilkas föräldrar lefvat och innehaft egendomar och bruk &c.
Vid sådana tillfällen hafva jag och andra ledamöter inom Direct.
, icke fästat oss vid betygen om medellöshet, utan lemnat kunskapsbevisen ovilkorligt företräde, om äfven innehafvaren deraf, enligt betyget, synts mindre fattig.
Derföre, i fall Utsk. sagt, att man ovilkorligen borde lemna den ena eller andra qvalificationen före - Den a 31 a j e. m. träde, skulle jag icke hafva tillstyrkt bifall dertill; men då jag na inser, att Direct. bibehålles vid samma 'pröfningsrätt som förut, bifaller jag den ifrågavar. punkten.
Cronhjelm anfört, kan jag, af erfarenhet från den tid, då jag hade äran att vara ledamot af Ridd.-Direct., till alla delar besanna.
Det inträffade nemligen ofta, då det ansågs nödigt att, genom prestbetyg eller annat embetsvitsord, få ytterligare utrönt, burudana den sökandes ceconomiska omständigheter voro, oaktadt 2:ne adelsmän redan deröfver lemnät bevis.
Jag vet visserligen, att ett sådant bevis, som det sistnämnda, icke kan underkännas; men derföre är Direct. icke förhindrad att, till erhållande af upplysningar i tvetydiga fall, äfven fordra prestbetyg.
Hvad beträffar frågan, huruvida en större medellöshet eller en utmärktare skicklighet böra äga företräde sinsemellan, har jag för min del alltid iakttagit, hvad Utsk. nu ansett vara rätt, nemi. att hufvudsakligen fästa afseende vid kunskaperna; och angående möjligen inträffande behof af, att den sökandes omständigheter närmare styrkas, ser jag intet hinder, att ju icke Direct. kan, då sådant erfordras, tillkännagifva sin önskan, att prestbetyg i nämnde afseende företes.
Till hvad jag redan yttrat i detta ämne utbeder jag mig blott få tillägga, att äfven då fattigdomen hos 2:ne ynglingar varit till lika grad bestyrkt, bar det ändock kunnat hända, att Ridd.-Direct. gifvit ett sti— pendierum åt den mindre för sig komne i studier, då det t. ex. inträffat, att en yngre bror varit sökande till det lediga rummet efter en äldre; ty Ridd.-Direct. har då ansett sig böra frångå den allmänna principen att i främsta rummet hafva afseende på förmögenhetstillståndet och kunskaperna, på det icke ett stipendium skulle blifva så till sägandes ett fideieommiss inom en viss slägt.
För öfrigt följer af sig sjelf, att då donatorerna fästat vissa vilkor vid tillgodonjutandet af donationerna, kan det i alla händelser icke komma i fråga att öfverskrida, hvad donalionsbrefven uttryckligen stadga; och som Utsk:s förslag, efter hvad jag vill minnas, hvarken verkar till hinder för iakttagandet häraf eller, såsom jag förut nämnt, åsyftar någon inskränkning i den pröfningsrätt, Direct. hittills utöfvat, tillstyrker jag bifall till Utsk:s betänk, i nu förevar, punkt.
Uppå derom framställd propos. biföll R. o. Ad., hvad Utsk. i denna del tillstyrkt.
Som jag icke haft tillfälle att genomläsa Utskts betänk., har jag mig icke bekant, huruvida Utsk. fästat sig vid en omständighet i afseende på sättet för pensioners och stipendiers bortgifvande, hvarpå De'n 2 Maj e. m. 7l jag önskade, att afseende måtte göras.
I vissa donationsbref är det uttryckligen stadgadt, att utnämningen skall ske genom lottning; men för öfrigt innehåller llidd.-Direct:s instruction i detta hänseende blott följande stadgande: §•
”Pensioner, stipendier m. m. böra enligt föreskrifterna ”utdelas af Direct., som noga efterser, att ansökningarna äro ”med nödiga betyg eller allegater försedda.”
Ehuru det sålunda borde kunna tagas för afgjordt, att, der lottning icke finnes särskildt föreskrifven, alla utnämningar borde ske genom omröstning, har det likväl handt, att
Direct. låtit saken afgöras genom lottning, då man ej funnit nog bestämda skäl att gifva företräde åt någon viss bland sökanderna.
Sålunda har det stundom lottats om 3 eller 4 sökande till ett ledigt pensionsrum, och den blinda slumpen har fått afgöra, hvilken som varit dertill mest förtjent.
Detta är, efter min tanka, ett missbruk och ett sätt att undandraga sig att säga sin mening, der pligt och samvete likväl sådant fordrade, hvarföre jag, i händelse Utsk. icke redan yttrat sig häröfver, anhåller att, såsom ny motion, få till Ridd.-Utsk:s behandling framställa det förslag, att alla utnämningar lill pensioner och stipendier böra, der lottning icke är bestämdt föreskrifven, af Ridd.-Direct. verkställas genom omröstning ledamöterna emellan.
I anledning af hvad den siste värde talaren anmärkt, får jag upplysa, att det stundom handt, att ansökningar om pension på en gång inkommit från omkring yo gamla fröknar eller enkor; och då det för Direct. varit omöjligt att äga särskild kännedom om dem alla, har Direct. visserligen någon gång, sedan först de blifvit utsedda, som, efter företedda betyg, varit mest förtjenta, af ren samvetsömhet verkställt lottning och låtit ödet afgöra t. ex. emellan 3 gummor om en pension.
Men detta har skett af verklig samvetsömhet; ty man har derförutan icke på samvetet kunnat blifva säker att ej göra någon orätt.
Jag hoppas således, att R. o. Ad. skall finna, att man i detta hänseende gjort sitt bästa, och jag önskar för min del, att ett sådant förfarande icke måtte för framtiden förbjudas.
Cronhjelm och får blott tillägga, att under de io år, som jag varit medlem af Ridd.-Direct., har det stundom handt, att 70 ända till go ansökningar inkommit till 3:ne lediga pensionsrum; och jag hemställer, huru det vid sådant förhållande alltid varit möjligt att utleta de mest förtjenta, särdeles då 12 till i5 varit försedda med betyg om lika ömande omständigheter.
Jag hoppas, att intet misstag skett genom de verkställda lottningarna, samt anser mig skyldig både mig sjelf och mina kamrater att förklara, att alla pensionsuldelningar skett med den största noggrannhet, sedan Den 2 Maj e.‘ ra. raan på allt möjligt sätt sökt inhemta nödiga underrättelser.
Jag skall likväl för min del ej lägga mig emot Hr von Ilartmansdorfifs förslag; men jag tror ej, att någon nytta dermed vinnes.
Just med afseende å de svårigheter, som Gr.
Cronhjelm nyss omnämnt, har Ridd.-Utsk. ej trott sig böra göra anmärkning dervid, att pensioner stundom blifvit utdelade efter lottning, äfven der det icke särskildt varit föreskrifvet.
Om nu Hr von Hartmansdorffs motion skulle bifallas, blefve följden den, att Ridd.-Direct:s ledamöter nödsakades inom sig sjelfva anställa lottning för bestämmandet af sin röst i hvarje fall, och då synes mig lämpligare, att lottningen sker inför Directionen.
Jag delar den åsigt, som här blifvit framställd af 2:ne ledamöter i Ridd.-Direct. samt en ledamot i Ridd.-Utsk., och jag stödjer mig härvid på den erfarenhet, jag inhemtade under 1818 års riksdag, då jag var secreterare uti Ridd.-Utsk., hvilket, enligt då gällande Ridd.-Ordn., under riksdagen fullgjorde Ridd.-Directts functioner.
Det hände nemi., att Utsk. skulle bortgifva 2 eller 3 pensioner åt gamla adliga fruntimmer, och der hade inkommit en sådan mängd ansökningar från gamla fröknar och enkor, som styrkte sin skröplighet med alla möjliga betyg, att det skulle varit ganska svårt för Utsk. att genom omröstning bestämma, hvilka voro mest förtjenta alt erhålla de lediga rummen.
Det var en verklig välgerning, att Utsk. kunde taga sin tillflykt till lottning.
Såsom tillägg till hvad jag förut yttrat, vill jag blott anföra ett exempel, som jag nu påminner mig, nemi., att bland 80 ansökningar, som en gång inkommit, funnos 12 å i3 från personer, som alla voro öfver 68 år gamla, och från åtskilliga, som voro baita, lama eller blinda.
När nu i sådana fall sökanderna icke äro af Direct. kända, är lottning nödvändig, emedan hvarje ledamot eljest skulle komma att lemna sin röst åt olika person, allt efter enskilda relationer eller särskildt inhemtade underrättelser, och ordföranden slutligen med sitt votum decisivum alltid bestämma beslutet.
De ledamöter, som talat emot mig, hafva icke fästät sig vid den väsendtligaste delen af min anmärkning, eller olämpligheten att lotta bort stipendier; ty af den urskilning, hvarmed de utdelas, kunna följder, som hvarken för enskilda eller för det allmänna äro likgiltiga, uppkomma.
Jag skulle väl kunna anföra exempel på hvad jag sagt; men dessa äro i allmänhet förhatliga, och jag vill derföre blott erinra, att det finnes en Ridd.-directör, som aldrig tvekat att hafva en bestämd mening - Den 2 Maj c. m. ning och gifva sin röst utan lottning.
Hvad pensionerna till fattiga fröknar eller adliga enkor beträffar, kan det visserligen synas i det hela föga magtpåliggande, antingen det alden ena eller den andra , som hjelpes, då man icke kan understödja alla; men R. o. Ad. lärer dock finna opassande, att någon gör dem i deras armod till föremål för gyckel på detta rum.
Jag har framställt min motion efter öfvertygelse om hvad som är riktigt i detta fall; att fä den till Utsk. remitterad är min rättighet, och jag yrkar att få njuta den till godo.
Hartsmansdorlf tillagt en ledamot af Ridd.-Direct. såsom förtjenst, att han aldrig utnämnt efter lottning, vill jag blott anmärka, att Ridd.- Utsk. af protocollen funnit, att utnämningar af denna directör ofta skett, utan att han motiverat dem, samt att Utsk. haft anledning att beklaga, att samma ledamot aldrig uppgifvit skälen, hvarföre han skiljt sig från pluraliteten.
Jag kan icke påminna mig, att lottning, åtminstone under den tid jag varit ledamot af Ridd.- Direct., ägt rum om stipendier.
För öfrigt ber jag blott att få anmärka, att ledamöter öfver allt finnas, som uppfylla sitt kall på olika sätt; den ena tror sig uppfylla det, du han aldrig motiverar sina åtgärder, och en annan har andra åsigter.
Men då hvar och en befinnes handla endast efter öfvertygelse, tror jag, att R. o. Ad. håller dem räkning derför.
Under den tid, jag var ledamot af Ridd.-Direct., hände det väl någon gång, efter hvad jag vill minnas, att lottning ägde rum äfven om stipendier; ty det befanns ofta svårt att endast efter concepistens vältalighet i ett företedt betyg bedöma, hvilken som var den mest förtjente.
Jag kan likväl ej neka, att i sådana frågor bör Direct. hafva skyldighet att noga öfverväga alla omständigheter och förskaffa sig nödiga upplysningar genom infordrande af prestbetyg eller annan auctoritets embelsbevis, på sätt jag förut föreslagit.
I afseende åter på pensionerna, så äro ansökningarna så många och sökänderna ofta, redan till följd af sin höga ålder, för Direct. så okända, att lottning icke alltid kan undvikas.
Men lör öfrigt torde jag få påminna den värde ledamoten af Ridd.- Utsk., som ansett utnämningarna alltid böra motiveras, att då fråga är att bestämma sig för en bland 90 sökande, skulle det blifva allt för vidlyftigt att till prof. uppgifva skälen för företrädet dem emelian.
I anledning af den siste värde, talarens yttrande får jag blott förklara, alt jag vid genomläsningen af Ridd.-Direct:s prot. skulle hafva funnit mig 6 10 Den 2 Maj e. m. ganska tillfredsställd, om den ledamoten af Direct., som vid utnämningarna skiljt sig från pluraliteten, sagt:
Jag anser den och den vara mest förtjent; men der står blott:
Jag nämner den och den.
Den ledamot af Ridd.-Direct., om hvilken den siste talaren yttrat sig, har redan så länge fortfarit med denna befattning och visat sig så värdig R. o. Ad:s fulla förtroende, att hans person bör vara en tillräcklig borgen för hans åtgärder.
Den siste talarens yttrande förekommer mig högst oväntadt.
Jag uppträdde endast för att svara Hr v.
Hartmansdorff, då han sökte upphöja en ledamot af D irect. och förringa de öfriga genom omnämnandet deraf, att denna ena ledamot aldrig utnämnde genom lottning, i hvilket hänseende jag blott ville försvara pluralitetens åsigt inom Direct.; men jag har icke haft för afsigt att ingå i någon pröfning af den enas eller andras förtjenster.
Hr von Harlmansdorffs motion remitterades till Ridd.- Utskottet. 5:o
Rör:de föreskrift att aldrig stipendium eller pension får bortgifvas, utan att annonce i tidningarna blifvit införd rör:de hvarje uppkommen ledighet.
I afseende på denna punkt är förhållandet sådant, att sedan annoncer om ett ledigt stipendium eller en pension blifvit i tidningarna införda och flera ansökningar redan inkommit, har det kunnat hända, att, innan tillsättning ännu skett, ett ytterligare stipendium eller pension af samma slag blifvit ledigt, och då har Ridd.-Direct.
, utan ny annonce och utan afvaktan af utgången af ny ansökningstid, ansett sig oförhindrad att tillsätta begge platserna; ty allmänheten har redan genom första annoncen blifvit satt i tillfälle att inkomma med ansökningar, och då dessa redan varit i tillräcklig mängd inkomna, skulle nytt kungörande blott hafva ledt till onödig omväg.
Detta har likväl endast gällt i afseende på sådana stipendier eller pensioner, som varit förenade med samma vilkor; hvaremot Di rect. alltid iakttagit att utfärda nya annoncer, då den sednare ledigheten erfordrat annan ålder eller andra vilkor, i hvilket hänseende som helst.
Jag hemställer således till R. o. Ad., huruvida icke Utsk:s förslag bör afslås, såsom le dande till onödig omgång och tidsutdrägt.
Strömfelt:
Jag anhåller blott att få upplysa, att skälet för Utsk.vs anmärkning varit, att i händelse särskilda kungörelser utfärdades för hvarje ledighet, har man trott, att flera personer skulle komma i tillfälle att anmäla sig som sökande, hvadan Utsk. föreslagit ett stadgande härom, på Dc» i Maj c. m.
?5 det ingen skulle gå miste om kännedom af hvarje ledighet och rättigheten att söka den.