Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om Utskottets förslag inskränkt sig till en Committees skyndesamma förordnande och oafbrutna bibehållande i verksamhet, med uppdrag att föreslå en förändring i de Embetsverks organisation, som med den inrikes styrelsen skulle komma att äga befattning; om Utskottet endast till Riksens Ständer framstält hvad sorn genom organisationen af vår Statsförvaltning bör åstadkommas, på det att vår Statsförfattning må rätt kunna uppfylla sitt ändamål; om Utskottet dermed för den blifvande Committeen endast faststält målet, dit dess arbeten, borde syfta, att leda Statskroppen, icke vägen, som dervid utan afvikelse borde följas; om Utskottet i stället att uppgifva uppränningen tillen Plan, hvars detaillerade utförande skulle öfverlemnas åt Commite^n, blott föreslagit bestämd fastställelse af Riksens Ständer på oundgängligheten af uppgörandet af en sådan plan, och successiva införandet af förbättringar i administralions-sältet fastställelse af de brister, hvilka såsom sådana vidlåda det nuvarande, i grund af dess sammansättning och beskaffenhet, och de välgörande verkningar man fordrade af förändringen deruti; om Utskottet sålunda endast uppgifvit problemet, Den 27 Maji. 319 Som skulle solveras af Commiltéen, skulle jag visserligen ej å Utskottets förslag hafva tillstyrkt annat än bifall.
Men då nu frågan är att Commite^ns arbeten endast skola få till föremål inpressningen af den gamla materien i de nya faststälde formerne, kan jag icke underlåta, att på åtskilliga af de åsigter Utskottets Betänkande innehåller söka fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet.
Otvunget instämmer jag med Utskottet deri, att det skulle vara utan ändamål att uppgöra project till Embetens och Tjensters indragning, så länge Inrikes Ådministrationssättet är detsamma, som hittils, och att det följakteligen vore i högsta måtto olämpligt, att påkosta medel till erhållande af ett sådant förslag; jag instämmer ock deri, att för bibehållande af en ny sakernas ordning, särdeles den som Utskottet föreslagit, om den skulle blifva införd, fordras nödvändigt genomseende och förenkling af de författningar, som nu af de nuvarande administrativa auctoriteterne tillämpas, och handhafvas, och som skulle blifva tillämpade och handhafde af de i förnyadt skick satte.
Jag ville tillägga att detta lika nödvändigt fordras för införandet af detta förnyade skick.
Utan utarbetandet och antagandet af en Economisk Lagstiftning, befriad icke blott från alla onyttiga och förvillande stadganden, utan äfven från alla de stadganden, som i sig sjelf och i sammanhang med det närvarande sättet, hvarpå de handhafvas, rigtigt fattade, hvarken onyttiga eller förvillande, 320 Den 27 Maji. ofelbart skulle i hög grad blifva det, om det nya infördes af en Lagstiftning som behöfde vara rättad lika mycket efter möjligheten att utan fara för de skadligaste missbruk kunna sammanstå med detta handhafnings-sätt, som efter tidens verkliga behof, utan en sådan förändrad Economisk Lagstiftning, skulle hvarje hufvudsaklig förändring i det inrikes Administrationssättet ej allenast vara ett Palliativ, utan ett af de läkemedel, hvilka, med bibehållandet af den förut förda diasten, endast förvärra sjukdomen.
De positiva Lagarne måste ofta uti de processuela hafva correctiver.
Domstolen måste vara ett complement till Lagen.
Beskaffenheten af dessa två måste således med hvarandra lia ett oupplösligt samband.
Gäller detta i den egentligen civila och criminella Lagstiftningen, måtte det ändå mer gälla i den economiska , der föreskrifterne, genom sjelfva föremålens natur, omöjligen kunna blifva så bestämda, som i den förra.
Man vill förekomma den motsägelse som skulle blifva genom ett icke samtidigt förändrande af lagen och lagens tillämpnings- och bandh afningssätt, derigenom att från den ministerialstyrelse, som skulle ersätta den collegiala, skulle afskiljas alla mål af egentlig judiciell beskaffenhet, hvarmed lärer förstås alla sådane som fordra urskiljande af tvenne tvistande personers rätt, eller af det allmännas rätt, mot den enskilda, och dessa mål till de ordinarie
Domstolarne öfverlemnas.
Jag hemställer till dem, hvilka fullständigare än jag känna våra econo - Den 27 Maji. 321 cconomiska författningar, huruvida icke oaktadt denna söndring, som jag, serskildt betraktad, visserligen anser högst nyttig, men som jag i vissa afseenden åtminstone ej tror vara möjlig med bibehållande af de ordinarie
Domstolarnes nuvarande beskaffenhet, och utan inrättningen af en ny sort ordinarie Domstolar och ÖfverDomstolar, ensamt för mål af economisk beskaffenhet, hvilkas utredande fordrar kunskaper af så serskild art, från dem, hvilka den egentliga Domarebefattningen klafver, och hvilka
Domstolars inrättande jag i synnerhet för den större helgd, som vår opinion och våra grundlagar tillägger Domstolar, framför verk med annan benämning, hoppas skulle afhjelpa många af de öfverklagade olägenheterna; jag hemställer om det oaktadt icke många stadganden om. åtgärder af mera cgentelig administrativ natur skulle qvarblifva, hvilka, skiljda från den styrelse de hittils varit uppdragne, antingen skulle öfver klöfvan sysselsätta högsta makten med saker, hvilka för den enskilta välfärden visserligen betydliga, likväl, särdeles då de i myckenhet förekomma, skulle af den egentligen afgörande anses för obetydliga, att finna någon särskild uppmärksamhet, och således kunde komma att i sjelfva verket afgöras af den det icke vederborde, eller ock med erkännande deraf, att delta i alla fall skulle bli följden, en gång för alla öfverlemnas åt en serskild persons afgörande, antingen utan rätt att klandras, eller med försvårad möjlighet dertill, i ändamål Ridd. o. Ad.
II Atil. 4<> 42- 322 Den 27 Maji. att vinna den så ofta prisade enheten i behandlingssättet af likartade ärender, hvilken jag åtminstone med den ringa kännedom af menniskonaturen, af forntid och samtid, som jag hunnit inhämta, ej kan linna så ofelbart gifven derigenom, att blott en enda person behandlar dem.
Så snart en sak behandlas efter lagens föreskrift, behandlas den alltid lika.
Lagen är den enda Moraliska enhet som existerar.
Bokstafven dödar, heter det väl, och andan gör lefvande, men lifvet är en continuerlig af omständigheter beroende omvexling och det är just en sådan omvexling, sorn bör undvikas.
Lagen, det är sant, kan olika tolkas af olika personer, men kan den icke det lika lätt för serskilta fall af en enda.
På livilketdera ba vi de flesta exempel?
Skall den sorn ensam besluter, icke lättare öfverlemna sig åt ögonblickets ingifvelse!’, än den som är omgifven af andre, hvilka gemensamt med honom besluta, och för hvilka han måste framställa skälen för sitt beslut, om han vill, att det skall verka på deras?
Skall icke den, sorn bar en ordentelig instans öfver sig, der han vet, att hans steg kunna på det noggrannaste skärskådas, och som derjemte ej har mera sig uppdragit än han sjelf, och utan att behöfva lita på andra, kan medhinna att noga genomgå, med mera omtanka och pröfning genomgå sakerna och förrätta sina skyldigheter, än den som handlar, eller för de flesta fall, kan lia full anledning att tro sig handla i högsta maktens namn, men måste deremot nödvändigt tillåta, att äfven andra handla i hans, Den 27 Maji. 323 utan annan säkerhet eller tillfredsställelse, än Vizirens, som när
Sultan låtit ge honom några rapp under fotsålarne, går hem och låter ge sin Effendi dubbelt så mångå.
Skall icke den, sora vet, att han sjelf och ingen annan skördar frugten till heder eller skam, till ansvar eller belöning af sina åtgärder, mera betänka sig på, hvad han söker befrämja, än den som på visst sätt endast kan anse sig ämnad till machin åt en annan; men som snart måste märka/ huru lätt det är för honom att tvärtom göra densamme andre till machin åt sig, som, antingen han eller den andre är den verkliga machinen, likväl alltid icke passerar för något annat.
Man torde skylla äfven mig för den besynnerligheten, som nu verkeligen börjar blifva nymodig, att vilja vara gammalmodig.
Man torde säga, att jag just då är inconseqvent, då jag ej går nog långt tillbaka, utan motsäger det nya systemet, hvilket i sig sjelft ej skall vara annat, än det som infördes i Sverige 1634- Om det än skulle vara fullkomligen detsamma, örn Europas, Sveriges och framför allt tidslynnets beskaffenhet skulle kunna medgifva ett återgående till fordna stadganden, så låtom oss just i denna händelse besinna, att den store Statsman, som skref och lät antaga i634 års så kallade Regeringsform , som dock egenteligen ej var annat än hvad som nu skulle kunna kallas en Instruction för Regeringen, rörande dess arbetssätt, just genom den lade grunden till en Aristokrati, som, ehuru Sverige i yttre hänseende under den såg sin mest lysande period, 324 Ben 27 Maji. ehuru en mängd förträffliga inrikes författningar sig derifrån härleda, Svenska Folket ändtligen 1680 måste anse för en lycka att få utbytt mot Souverainiteten.
Låtom oss erindra oss alt man äfven 1772 sade oss, att det urgamla Svenska Regeringssättet var återfördt, sådant sorn det varit före 1680, och att 1772 års Regeringsform innehöll motsägelser, hvilka icke kunde lösas genom annat än 1789 års SäkerhelsAct, och att det fordrades 20 år, och hela Rikets bringande nära sitt fall, innan denna kunde afskaffas.
Låtom oss icke glömma, att Regeringens sammansättning är en för Statens bestånd och Nationens väl nära lika vigtig del af samhällsinrättningen, som förhållanderna mellan Regeringen och folket.
Del är också dessutom den väsendtliga skillnad emellan de högre Einbetsverkens organisation, enligt iG34 års Regeringsform, och den nu föreslagne Ministerialförvaltningen, att Collegierne då voro, som Utskottet sagt, afdelningar af Rådet, hvilka beredde samma ärender som in pleno afgjordes, att Collegierne hade flere Ledamöter gemensamme med Rådet och de Bisittare deri, som ej hörde till Rådet, ändå i förekommande mål hade rösträttighet, och intet blott voro Rådets föredragande och expedierande Betjening.
Det var således icke blott en man i Rådet, som om hvarje Styrelsegren ägde fullkomlig kännedom, utan flere med lika rättigheter inom Rådet; då deremot de nu föreslagne
DepartementsCheferne skulle i sin Styrelsegren sakna all Controll af kunnige likar, och af ingen, som jemte dem
Den 27 Maji. 325 lade hand vid saken, kunna vänta motsägelse.
Man finner allt förekommit genom Nationens rätt att genom sina representanter kalia dessa Chefer för de administrativa myndigheterne till ansvar för åtgärder dem de hetas vidtagit, men omöjligen kunnat alla vidtaga på sätt att de derföre kunna ställas till verk* ligt ansvar, emedan sådant aldrig bör kunna utkräfvas af dem, hvilka genom felaktiga inrättningar blifvit nödsakade att befatta sig med en mängd saker, om hvilka de omöjligen kunna äga full kännedom, och hvilka således ej felat i annat än deri, att de åtagit sig en orimlig befattning, under det att de, som verkligen genom oskicklighet eller elak vilja vållat skadan, eller tillstält oredan, njuta skygd af sin apparenta obetydlighet.
För allmänheten kommer den subordinerade Embetsmannens lycka att synas beroende af Ministern, men i sjelfva verket blir det Ministerns väl eller ve, som blir beroende af den subordinerade Embetsmannen, och härigenom skall ett förhållande dem emellan alstras, tvärtemot hvad det borde vara, af det starkaste misstroende å den subordinerades, och det blindaste förtroende å Ministerns sida.
Man tror att missbruk förekommas, genom det att nationen strängt och ofta utöfvar denna anklagelserättighet, man fäster sig, som så ofta plär vara vanligt, mer vid Ministern än vid Minister-embetet; men om man än får bort en oredlig eller oduglig Minister, om äfven alla hans så kallade organer, hvars verkliga organ han varit, följa honom i fördömd - 326 Den 27 Maji. sen, mån man kan af vår Herre utbedja sig en Engel till hans efterträdare, som icke behöfde några organer?
Vore detta möjligt, hvad behöfdes då fem Englar?
För enheten i Styrelsen vore man ju belåten med den ena såsom Envåldsherre.
Huruvida för öfrigt med införande af detta systeme utvägar skulle kunna finnas till stadgande af sådane grunder för befordringslagarnes öfverseende och förbättring, att känslan för kraft, skicklighet och förtjenst icke kommer att utrotas, begriper åtminstone icke jag, när det egentligen utom
Domaremagten ej kommer att finnas mer än fem embetsman i Staten, som på afgörandet af målen kunna sägas ha något direct inflytande, på alla andra blott äro deras biträden vid målens beredning, som det heter, och aldrig kunna fästa något annat begrepp vid att bereda väl, än att på en gång bereda den afgörande i lag, och så, att genom sjelfva denna beredning den afgörande får anledning att afgöra dem i lag; som till mål för allt sitt sträfvande aldrig kunna se annat än en af dessa platser, hvilkas storhet förblända hopens öga, men hvilkas verkliga obetydlighet de bäst känna, och dit dessutom nästan alla andra vägar måste leda, snarare än den raka genom arbete under en annan i samma sphaer, så länge hos de på ett eller annat sätt rådande herrskar den princip, att undvika för nära liaisoner mellan befallande och lydande, och för mycken vana vid de så kallade gamla embetsmanna missbruken hos den, af hvilken man väntar deras ofelbara förekommande, och hos Den 27 Maji. 327 de subordinerade egna interesset lika starkt föranleder att på allt sätt söka undvika en Chef, som från längre tid känner dem lika väl som ärendernas behandling.
— Blifva embetsman på detta vis blott verkliga eller apparenta organer för hvarannan, utan att någon blir direct ansvarig blott för sina egna handlingar, då medger jag att Embetsmannainteresset och Nationens interesse alltid måste komma i sådan uppenbar fejd, att jag knappt ser något bålverk, som kan emellan dem uppföras, och trygga Nationen för förtryck i stället för att jag för min del annars alltid ansett en väl sammansatt, väl underbyggd, väl ansedd och väl lönad, af ingen annan än lagen beroende, men af den och inom sig väl controllerad Embetsmannacorps såsom det säkraste värn emot möjligheten, att ens genom en förändring i Grundlagen kunna i Sverige införa något farligt envälde, fåvälde eller mångVälde, Jag får be Utskottets Ledamöter om förlåtelse, i händelse jag orätt fattat deras plan; jag skulle önska, om, genom någon vändning eller utveckling af densamma, genom några correctiver i detaillerna, den ursprungliga faran, som jag trott mig finna i förslaget, att genom i ett för allt ansvariga Ministerii-Chefer sköta allmänna ärenderna, kunde undvikas.
Jag har ej kunnat finna några tillräckliga sådane i de som Utskottet uppgifvit, och tror, att, om den blifvande Comiteen skulle kunna uppfinna och tillägga några sådana, den åt - 328 Den 2 7 Maji - minstone behöfver mycken latitude i sin Instruction, och alt kunna betydligen afvika från den uppgifna planen.
Jag har åtminstone nu fullgjordt, hvad jag längesedan föresatt mig, och hvarföre jag isynnerhet värderar det rum ödet mig här gifvit, att kunna få säga nej till allt hvad som förefaller mig likt det som jag kallar ministerial-styrelse, utan hellre ja till sjelfva souverainiteten, så framt någon menniska kan öfvertyga mig att souverainiteten icke förr eller senare blir en masquerad ministerial-styrelse.
Riksdags-ärendernas snart förestående önskans,värda slut vill jag icke uppehålla med begäran om Å.terremiss; hellre skulle jag ha önskat, att om formerna det tilläto, proposition kunde göras, att Utskottets inlemnade plan jemte de anmärkningar som dervid kunde göras, skulle remitteras till den blifvande Committeen, om hvars sättande jag tror anhållan böra göras på sätt Utskottet föreslagit.
Hvad jag uttryckligen bestrider, är deremot, alt detta Utskottets förslag, antaget eller ej, skulle öfverlennlas åt ConstitutionsUIsko!tet, för att derefter lämpa redactionen af vissa §§. i Grundlagen.
Jag tror det ej vara constitutionelt, att antaga något förslag, som medför eller fordrar ändring i Grundlagen, och sedan uppdraga ConstilutionsUtskottel att endast föreslå en derefter lämpad redaction.
Om Betänkandet genast fått remitteras lill ConslilutionsUlskollct, så hade, kan hända, ingen discussion nu varit
Den 27 Maji. 329 nödig.
Den är nu börjad, och jag utber mig då, att få framställa mina hufvudsakliga anmärkningar emot förslaget, öfverlemnande ödmjukast till Ståndets högre upplysning att dem bedöma.
Då jag med en värma, hvarifrån jag aldrig förmår alt göra mig fri, hvarje gång jag tror frågan direct eller indirect gälla milt Fäderneslands frihet, yttrat mig i detta ämne, och om jag, med för mycken värma ogillat förslaget, så anser jag mig så mycket mera skyldig att förklara, det jag visserligen derföre icke sätter i tvifvel Utkoltets lika verkliga välmening.
En af dess Ledamöter har i dag sagt, att
Betänkandet skall föreslå att en större controll än den, som nu åtföljer våra Collegiers förvaltning, och jag ser i detta yttrande blott ett sammanhang med det yttrande Betänkandet också framställer, nemligen att våra Collegier nu för liden skola vara utan all controll.
Med den tanken, att så vöre, skulle alltid en figurativ controll vara bättre, än alldeles ingen; men basis för denna tanka är alldeles origtig.
Bevare oss Gud att tro, det vår nuvarande Constitution någonsin skulle förlydas derhän, att den tillät Collegierna existera utan ansvarighet.
Till bevis på motsatsen torde jag böra anmäla, att jag har sedan revolutionen i högsta Domstolen föredragit en af JustitiaeCancelleren anställd action emot en Ledamot i ett Collegium, och en Ledamots ansvarighet måste väl också vara alla Gollegiers.
Orsaken hvarföre jag så högeligen ogillar det 330 Den 27 Maji. förslag detta Betänkande framställer, ligger just deri, att jag anser samma förslag tillskapa en ofantlig ministerial-magt, utan all annan ansvarighet, än en, som vore alldeles ingen i sjelfva verkligheten.
Det låter förträffligt, då Betänkandet påminner huruledes de fordna RiksEmbetenas innehafvare uppstodo med deras Collegier, emellan Kyndelsmässodagen och Midfastan, och aliade inför Konungen redogörelse för deras förvaltning; men då man litet följer den der controllen i sina detailler, så undgår man ej att finna, att samma controll var, i sjelfva verket, ingen.
I föregående rader antager Betänkandet, att både Presidenter och Ledamöter skulle här indragas; och när jag således icke annat kan finna, än att Collegierne då också blefvo upplöste, så förstår jag icke, huru våra blifvande StatsMinistrar skulle kunna åtföljas inför Konungen af Collegier, som icke existerade; men antagom, att
Betänkandet i denna omständighet vore verkställbar^ antagom att StatsMinistern uppträdde åtföljd af sitt Collegium inför Konungen till redogörelse, så böra vi också besinna, livad denna redogörelse kunne innebära.
Jo, man finner då, att en berättelse öfver arbetets drift för det förflutna året, vore allt hvad som kunde väntas.
Denne berättelse, innehållande uppgift af målens nummer, af, med ett ord, målens balaneering, ifrån ett år till ett annat, och upplysande blott StalsSecreterarens och StatsMinisterns flit, men icke hvarken deras rättvisa eller deras moderation i magtutöfning, skulle då troligen af Konungen öfverlemnas
Den 27 Maji. 331 till någon af de andra StatsMinistrarnes genomseende och yttrande; och när man eftersinnar, att desse Herrar StatsMinistrar således blott skulle utbyta omdömen öfver hvarandras befattning; eller att, om StatsRådets öfriga Ledamöter också hördes, dessa kanhända icke så alldeles stodo i oberoende af Statsy Ministrarnes förtroende och vänskap, så inser man lätt att denne ansvarighet vore snart sagt ingen.
Redogörelsen skulle aldrig kunna upplysa någon ting i den hufvudsakliga frågan huru, detta dyrbara huru målen, huru Statens och Medborgares välfärd blifvit afgjorde; och det så mycket mindre, som i denna fråga voro alltid StatsMinistern och hans Collegium jäfvoga att sjelfve sig yttra. 1809 års Constitution har föresett faran af att StatsRådets Ledamöter skulle kunna, såsom Presidenter i Collegierna, eller såsom Ledamöter i Allmänna Beredningen, absorbera bela magten af Beredning och Collegier; och har derföre uttryckligen förbjudit, att ingen Ledamot af StatsRådet får tillika innehafva annat civilt embete; och nu föreslår likväl Utskottet alldeles motsatsen.
Det var angeläget att föredragningen i Konungens StatsRåd, hvilken sker mundtligen, utan uppläsning af några handlingar, sattes till förenlighet med handlingarne, under någon controll; det var angeläget, att Föredragandens omdöme, till förenlighet med Lagarnes bud, också sattes under någon controll; och det var ändtligen också nödvändigt, att de Protocoller, som skulle, om jag så får yttra mig, innehålla controllens egen säkerhet, sattes i obe - 332 Den 27 Maji. roende af Föredragandens inflytande; och för alla dessa ändamål inrättades Allmänna Beredningen.
Der måste nu de mål, som äro ämnade att föredragas, först granskas; der måste alla nödiga handlingar uppläsas; der måste ej allenast Föredraganden, utan äfven flere andre, af Föredraganden oberoende Embetsman lemna deras omdöme i hvarje mål; der måste ett pro- 4 tocoll formeras, som står i oberoende af Föredraganden, derigenom att det justeras inför Beredningen, underskrifves af dess äldsta Ledamot, och genomdrages med dess sigill.
Men när nu åter, på sätt Betänkandet föreslår, Beredningen skulle afskaffas; när allt, till och med Protocollet skulle sättas ensamt i beroende af Ministern och hans underlydande StatsSecreterare, och när man vidare besinnar, att StatsRådets Protocoller icke få tryckas, så att StatsMinistrarnes höga och mägtiga förvaltning icke ens voro underkastade publicitetens controll; så frågar jag, hvari bestod, eller hurudan vore val StatsMinistrarnes och StatsSecreterarens controll?
Eller fanns väl sedermera någon annan ens tänkbar, än den, sorn. hvart femte år låg hos Ständernes Electorer, som ägde att välja vårt ConstitutionsUtskott.
Om denna nu är vanskelig, huru mycket vanskligare skulle den icke blifva då?
Man har åberopat exemplet af England och Norra America; men jag ber, att vi ej må kasta oss i förvillelse; intetdera af dessa Länder äga StatsMinistrar.
England och Norra America äro mångfaldigt rikare än Sverige; men åtnöjas ändock med att hafva StatsSecreterare, och Den 27 Maji. 333 det vore väl roligt att vela, hvad KrigsMinistern i England heter, eller hvad FinanceMinistern i Norra America?
Yi äga också StatsSecreterare, men vi skola nu icke nöjas dermed.
För oss är behofvet starkare att hafva höga och mägtiga och dyra Herrar.
Man torde invända, att titeln ingenting gör till saken; och att Englands samt Norra Americas StatsSecrelerare kunna vara Ministrar, utan att kallas så; men jag frågar då:
Äga vi, eller kunna vi få en lika controll på de blifvande Ministrarne, som man har i England och Norra America?
Der samlas Lagstiftande Magten en gång hvarje år, och utöfvar sjelf en sträng granstad ngs-rätt; då vi åter kunna hafva fem år emellan hvar Riksdag, och hafva i dessa dagar hört, att vår granskningsrätt icke ens tillhör oss sjelfva, utan personer, som våra Elcctorer äga att utnämna — Betänkandet lofvar oss, att under den föreslagne Ministerialstyrelsen skall embetsmanna-skickligheten blifva större; men jag tror just motsatsen, emedan jag icke inser, hvarken alt det fordras någon särdeles skicklighet att författa i pennan hvad Ministern befaller; eller hvartill skickligheten ens skulle så särdeles båta Embetsmannen, då hans öde alltid ändå afgjordes efter den mer eller mindre faveur, hvari lian stod hos Ministern, hvilket åter kunde bero af helt andra omständigheter än skickligheten.
— Vi vete, att då Gustaf lil återkom från Frankrike, medförde han alldeles samma nyhetsbegär, som nu åter så starkt uppblossat.
Han förändrade vår klädedrägt, och för - 354 Den 27 Maji. ändrade till en del, på ett olyckligt sätt, våra seder och vårt lefnadssätt, men han respecterade länge våra nationella StyrelseFormer; och när han slutligen bröt dem, när han afskaffade Rådkammaren, som var talrik nog för att, inom sig sjelf, äga sin egen controll under Konungen, hvilken åter ägde, då som nu, ensamt afgörande rätten, men som dervid icke ägde någon olycklig anledning att mera höra den ena, eller mera tro på den ena af sina Rådsherrar, än den andra; när Gustaf III upplöste Rådet, hvars constitutionella dygd just låg deri, att det yttrade sig