Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herfr Grefven och Landt-Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Expeditions-Ulskotlels ofvanberörde förslag böra. i anledning af Herr Ekenstams dervid gjorde anmärkning, tili Utskottet återremitteras.
Vid förnyad föredragning af Allmänna .Besvärs- och Oeconomie-Utskoltets den 5 dennes under N:o aop aflåtne, samt den 10 derpåföljde efter middagen på bordet lögde, Memorial, rörande Riks-Ståndens serskildta beslut, i frågan om en Köpings anläggande i Fryksände Socken af Wermlands Län; fann Ridderskapet och Adeln att samma Memorial, som icke erfordrade någon åtgärd af Ridderskapet och Adeln, borde läggas lill Handlingarne.
Företogs till pröfning Råneo-Utskottets den a5 sistlidne October under N:o 63 af - '23 Den 17 November f. m, gifne, samt den 31 i berörde Manad eftermiddagen på bordet lagde Betänkande öfver åtskillige Motioner, i afseende på Banco-Discont-Styrelsens sammansättning oell det Reglementariska för samma Discont - .Verks förvaltning.
Herr Reutersvärd, Pehr Adam bade inlemnat ett så lydande
M u n c k a f R o s e n s k j ö 1 d , E b e rbard:
Som jag icke var närvarande, när B anco-Utskottets
Betänkande i ett med det nu förevarande gemensamt ämne var under öfverläggning, så anhåller jag, att deröfver fä yttra mig i sammanhang med detta Betänkande.
Vid förra Riksdagen hörde vi, alt penninge-bristen endast föranleddes af vinglare och Banqueruteurer.
Vid denna Riksdag aler, bar man erkänt rigtighelen deraf, att en sådan brist verkeligen ägt rum.
Genom Ständernas beslut, som medförde en indragning af flere millioner, då man dertill räknar Diseontcrnes 3 prC:ts-Sed lar, vidtogos financiella åtgärder, som jag flere gånger vågade klandra, och hvilka jag icke ännu kan gilla.
Men sedermera är det, genom Banco-Utskottets i denna fråga afgif ne - Den 17 November f.m. ne Ull/i ta uden vordet upplyst, alt Riksens Ständers Besiut hade blifvit vida mindre skadlig:), orri de blifvit räll verkstälde af Banco Discout-Directionen.
Nu har BancoUtskottet reviderat och godkänt
Discont - Verke!s räkenskaper.
Det torde vara tillåtet, ali i denna fråga icke dela lika tanka med Utskottets Ledamöter.
I en Stat, der rörelse-Capitalet är bestämdt lill sin numeraire, der är en låne-inrätlning, som skall ersätta hvad sorn indroges, af yttersta vigt.
Ty penninge - tillgången kan icke ersättas genom Silfver och Guld, enär dessa metaller äro blott en vara , icke en gång om de myntas, emedan de ändock blott utgöra en vara, sedan Banken erhållit ett Monopol att fournera bytes-medel åt Nationen, samt invlsnings-rätten äfven blifvit så betydligen inskränkt.
Det tyckes vara en oumbärlig följd af rörelse-capitalets förminskning, att penninge-brist uppkommer.
Denna åstadkommer för enskildte svårighet att uppfylla sina förbindelser, samt miss-credit , som åter tillbaka åstadkommer penninge-brist.
Alt äfven ert obetydlig indragning af penningar måste åstadkomma stockning och aftyning i rörelsen, visar sig äfven i England, och vi hafva last det i några de storsta Banqeurers yttrande uti en Comité^, hvilket äfven finnes tryekt i Stockholm, ehuru det nu är ur Bokhandeln Rdd, och Ad, Prof. 10 Br*a, AFd.
5 Den 17 November f. m. utgånget.
Der anföres , att elen gldraminsta förminskning nöd vito digt mäste hafva cn sadan följd, och äfven der medfört den, ehurti hlolt 3 millioner af 70 blefvo indragne utaf pappersmynfet; och oaktadt man bunde ersätta detta genom guld och silfver, samt medelsiden friaInvisnings-rälten som der är tillåten.
Jag vet väl, att hvad jag nu yttrar icke kan hafva något inflytande på Ridderskäpets och Adelns beslut, men då det kanske är sista gången jag talar i delta ämne, anser jag mig pligtig' att tala i deras sak, som genom sådana åtgärder blifvit förstörda till sin förmögenhet, och måhända äfven till sin moralitet.
De fleste, som hafva mest orsak att klaga härutinnan, finnas icke och kunna ej finnas här.
För att närmare ingå i detaillerne, viii jag erinra, att Diätont-Directionen haft sig af Ständerne uppdragit att utlåna öfver 7 millioner, om säkra Låntagare funnits.
Deremot blefvo af denna summa öfver 2 millioner icke utlånte, hvartill, såsom orsak uppgafs, bristen på säkerhet hos låntagare.
Vill man närmare undersöka saken, så lärer dock det enda giltiga skälet hafva varit Discont-Direclionens eller rättare Ombudsmännens obekantskap med de personer som hegärde Lån, emedan den perconliga bekantskapen verkat mer ,än hvilken vederhäftighet som hälst.
Om deruti tillika ingått ett patriotiskt nit för minskning af penninge - stocken, så må deras moraliska känsla derigenom finna sig justitieråd, men inflytandet deraf på defe
Den 17 November f. m- 3- ... .
Siats-Ekonomiska äfvensom moraliska tillstå ncTct i allmänhet,' liar varit sådant, alt jag, örn min lott varit att, deltaga i granskning gen, icke skulle kunnat medgifva BiscontDirectfouen att ..hafva handlat så klanderlöst, sorn Bauco-Utskottéts Betänkande' antyder.
Delta Betänkande grundar sig på den sals, alt Direciionen åldrig kunnat lemna för litet till låns, men väl lör mycket.
Ehuru Riksens Slahdter’ öfverlemnåde åt Direktionen, att häruti handla efter god tycko, följer likväl icke derutaf; att den handlat värdigt Ständernas förtroende.
Hvad förevarande Betänkande angar, skulle jag visserligen önskat, ätt afbeta!ningen å Biscontlån blifvit bestämd lill en io:dcl, i stället för en 5:d«l, men som, livad ProvincialDisconterne bcträdar, största delen af LåjW-fonden’ lärer vara medtagen, kunde deraf följa en större svårighet för nya Låntagare att erhålla lån, hvarföre jag icke i denna punct åskar något ogillande.
Hvad jag deremot högeligen önskar, är, att Banco-Discont
Direetionen måtte upphöra alt vara en hemlig Domstol, som bedömer lånsökandes anspråk på biträde, ej blott efter deras vederhäftighet, utan. äfven efter deras moraliska handlings-sätt, samt utan att ens behöfva derföre lill Protocollet anföra sina skal.
Delta tyckes vata en billig pretention, då sådant redan finnes i Grundlagen stadgadt rörande sjelfva Stats-Rådet.
Jag anhåller endast, att rlctta må lör min räkning upptagas i Proloioeoilct, Och vill sluta med att visa, det jag
Den 17 November f. m . icke utan all grund klagat öfver Ban-co-Discontens handiings-sätl, då Skånska Lånebcliöfvande Jordbrukare vid denna Riksdags början icke kunnat erhålla fullt 5o,ooo R:dr, under det alt på samma gång öfver 100,000 R:dr voro ullånle lili Militair-personer, endast i Skåne.
Jag skulle tro, att detta visar, det man godtyckligt behandlar sökande.
Man kan väl säga, att Direclionen förfarit så, endast mot personer, hvilkas säkerhet varit misstänkt, men den har sjelf vederlagt sitt handlings-sätt derigenom, att, innan slutet af Riksdagen, 80,000 R:dr mera blifvit utlånte, än i början deraf, och jag kan icke tro, att säkerheten ökats för Riksdagens skuld.
Ehuru jag visserligen i många stycken icke delar Herr Munck af Rnsenskjölds mening, vill jag dock, enär han inskränker sig dertill, att få sin yttrade mening i Protocollet förvarad, icke vidröra sjelfva ämnet, utan endast anhålla om Proposition, lill bifall å Utskottets Betänkande.
Herr Rosenblad, Bernhard; Jag får äfven med Herr von Hohenhausen förena mig i anhållan om bifall af Betänkandet.
Herr Liljestråle, Gustaf, anförde skrifteligen:
(Se Bilagan lNT:o 2.)
De» 17 November f, m. 37 Herr Grefven och L a n d t-Marskalk en frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Banco-Utskotleis. förevarande Betänkande böra , i : nledning af de dervid gjoide anmärkningar, Lili Utskottet återremitteras.
I anledning hvaraf Herr Grefven och Lan dl-Marskalken gjorde proposition lill bifall af berörde Betänkande.
Ropades starka Ja, jemte några Nej. Herr Reutersvärd, Jag får den äran gifva tillkänna , att Bonde - Ståndet, och, enligt hvad man berättar, äfven Preste - Ståndet återremitterat detta mål.
I fall Ridd. och Acleln icke skulle vilja deri instämma, får jag anhålla om votering.
Jag tror då äfven mig vara skyldig lemna den upplysning, att Borgare-Ståndet bihdlit Betänkandet.
Att gjöra en minskning i afbetalningen, då räntan redan förut blifvit nedsatt till 5 prC:t, vore alt gjöra det alldeles omöjligt för andra än de rikaste, och i följd deraf med bästa Lån-document försedd* samt närmast intill Stockholm boende, att erhålla något lån.
Dessutom strider det helt och hållet emot ali princip af en Dis_
Den 17 Not ernber f. rn. eont-Inrättning, att göra den till en stående Låne-fond.
Skulle icke den Värde Ledamoten vilja afstå från sitt yrkande afVotering, så anhåller jag, ätt den, ju förr dess häldre, måtte verkställas.
Emedlertid hoppas jag, att Ridderskapet och Adeln noga besinnar, hvilka följder för det allmänna en sådan minskning i afbelalningarne skulle åstadkomma.
Herr Grefven och Landt-Marsk al k en lorklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, dan af Herr Landt-Marskalken sist gjorde proposition blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Herr liljestråle:
Om den värde Le damoten, som nyss yrkade Votering, afstå derifrån, nödgas jag begära densamma, då contraproposition torde blifva på återremiss.
Herr Grefven och Landt-Marskalken framställde derefter följande Voterings-Proposition:
Den som bifaller Eanco-Utskottets Betänkande, i afseende på Banco-Discont-Styrelsens sammansättning och det reglementariska för samma Diseont-Verks förvaltning, voterar Ja; Den 17 November f. m. 39
Den det ej vili, voterar ]STej; Vinner Nej, kommer nämnde
Dela 11- kande att, jemte de dervid gjorde anmärkningar , till Banco-Utskottet återremitteras Hvilken Voterings-preposilion af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs.
Sedan 43, 44, 45 och 4&' §§■ i Riddärhus-Ordningen blifvit uppläste, börjades Voteringen klockan n förmiddagen , och befunnos, vid Voteringens slut klockan i Lill 12, sedan en, Volerings-sedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Voterings-sedlarne öppnade, rcsterne hafva utfallit, som följer: Ja 72.
Nej ~ 43.
I följd hvaraf, och sedan det öfver Voteringen särsildt förde protocoll blifvit uppläst, Herr Grefven och Landt-Mar» skalken förklarade, att Banco-Utskoltets ofvanberörde Betänkande således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallet. 40 Den 17 November f. m. * Herr Grefve» och L a n d t *- M a rskalken tillkännagaf, att Plenum kom me klockan 5 i eftermiddag alt fortsättas.
Föredrogs å nyo Banco-Utskottels den 5 dennes under N:o 68 nfgifne, samt den 10 der på följde eftermiddagen på bordet lagde , Utlåtande, öfver /\:de (j. uti Riksens Stan-* ders Revisorers Berättelse af År 1823, jemte en och annan hos Banco-Utskottet serskildt förekommen fråga, rörande Götha CanalVerks angelägenheter.
GrefvevonPlaten, BaltzarBogislalist
Ogerna uppträder jag i dag för att uppehålla Ridderskapet och Adeln med ett klander å förevaran de Betänkande, hvilket jag i alla tall gerna skulle önskat att kunna undvika i anseende till de aktningsvärde män, som äro Ledamöter i Banko-Ulskottel.
Likväl vågar jag hoppas, att de upplysningar jag nu lein nar, skulle, om de förut varit kända, föranledt till ett helt annat utlåtande, och detta nödgar mig att anföra några omständigheter, hvilka, om de än skulle i början synas vara af mindre vigt, likväl kunde leda till en följd, sorn torde blifva vådlig.
Betänkande kan delas i frenne särskilta delar; först om Sparbanks- och Pensions-Inrättningarne, hvilka - Den 37 November f. m, Ka
Directionen föreslagit och Bolaget gillat, för att dymedelst befordra de åsyftade välgörande föijderne för Verkets arbetare och Tjenstemän.
Inrättningen?
plan var sådan, att den vann allas bifall.
Men Banco-Fullmägtige hafva trott sig kunna dervid göra den anmärkning, att, då till denna plan beliöfdes en Sjelfständig fond, Directionen och Bolaget dertill disponerat medel, hvilka Banco-Fullmägtige ej ansåga dertill böra användas, ehuru de i öfrigt gillade SparbanksInrättningen, så vidt den kunde åstadkommas genom enskiltes frivilliga tillskott, hvilket bifall i sådan händelse väl torde varit mindre nödvändigt.
Hvad ifrågasatte fond angår, anhåller jag få upplysa, hvarifrån den tillkommit.
I Bolagets Reglemente, sorn åtföljer dess första Privilegium, föreskrifves i 6:te Artikeln om Actie-insättningen:
Försummas äfven denna termin, hemia lie Aetien till Bolaget, och Varde genast Irenne gånger i allmänna Tidningar ne efterlyst och dödad, på det någon dermed ej må blifva bedragen.
Alla Inbetalningar äfvensom framdeles skeende utdelningar böra å A elier ne antecknas.
Följden häraf var den intill år 1815, att när å någon Actie inbetalningen uteblef, Aetien blef efterlyst och dödad, och den förra ägarens rättighet förklarad för nullitet.
Der - Ridd* 9, Ad, Fröt. 10 B. *.
Afd. 6 J D en 17 November f, m. igenom liade vid i8i5 års Riksdag Actie Capitalet undergått en obetydlig förminskning af 74°°
Ihdr, men vid den granskning, och reglering som år 1815 agde rum, fanns det nödvändigt att bibehålla Actie-Capitalet i möjligaste måtto vid dess då varande belopp, och således blef af Stånder ne det villkor föreskrifvit och af Actie-ägarne antagit, alt en Actie, så fort deli ej efter föreskrift i råttan lid inkom med inbetalning skulle efterlysas och dödas, men, såsom Bolaget hemfallen, åter på Auction försäljas med förbindelse för köparen, att verkställa de återstående insällningärne.
Detta har äfven sedermera skett; Actie Capitalet har, som Rikets Atänder åsyftade, derigenom bibehållits vid den numerair, sorn det hade vid 1815 års Riksdag, och inbetalningarne hafva blifvit gjorda i samma ordning.
Häraf har således uppstått en köpeskilling för dessa Adier, hvilken, enligt så val första som sednare föreskriften, tillfallit Aclie-ägarlie.
Denna summa har utgjort emellan 8 och 9000
R:dr och är på intet ställe med ett ord omnämnd, eller i någon beräkning intagen.
Den hade utan alt handla emot någons ägande rätt, kunnat till Actie-ägarne utdelas, hvilket hade utgjort omkring 12 sk, på di varje Actie; men man ansåg delta som en småsak, hvilken endast skulle förorsaka Öfverflödiga omgångar.
Det är således denna summa som blifvit anslagen till en fond, hvaraf man skull* använda räntan till en Sparbank 'Den 17 No vern Lerf. m. 43 och en Pcnsions-Inrättning.
Jag hemställer dä huruvida, såsom Baneu-Utskollet yttrat, denna fond kan anses såsom en af Ständerna påräknad tillgång; eller örn den icke utgör en Aetie-ägarnes fria vtilihörighet, sorn af dem kan disponeras.
—^Widare har man tillagt denna fond öfverräntan a uicbiifna Insättningar i Diskonten.
Man ansåg denna ö!verrauta, såsom böter, ej kunna påräknas lill en bestämd inkomst, utan kunna använ* das ad pios usus i likhet med sådane medels bruk i allrnänhet.
Den uppgeek sammanräknad till circa 1456 R:dr, som till samma ändamål an slogos.
Hela detta belopp steg till något olver 10,000 R:dr, hvaraf inflöt en årlig ränta af 6‘oo R:dr, som användes till Pensjons-inrätningen.
.Det är egentligen detta användande spm Ranco-Fulimäktige ansett vara origtigt, äfvensom Fullmäktige förklarat p.enningarne af j8r5 års Ständer hafva varit påräknade.
Jag hemställer,- huruvida det kunde vara påräkuadt, som då ej ännu var kändt till sitt belopp, hälst uti ingen enda beräkning med en bokstaf finnes uämndt derom.
Man bär skäl, hvarföre Pensionerne. ej behöfdes, att Canalens Tjenstemän voro endast temperain-, Först hemställer jag, hvad det återstår af en persons existence, när han i 20 års lid , under dess bästa ålder, utsläpat kropp och själ för ett arbete som-nied ovanliga svårigheter och utsträckning under bar himmel dage ligen skrider lill fullbordan, lör att 44 Den 17 November f, 1*1', sedan anses såsom bortkastad, eller sorn en endast temperair tjensteman.
För min del skulle j-ag som Styresman af delta verk bafva önskat, alt en publik
Auctoritet icke så mycket nyttjat detta ordet temporair anot en Tjensters^ana-Corps, som, jag vågar aäga det, går upp i »kicklighet och kunskaper mot hvilken annan Embetsmanna-Corps som helst i Riket, som med mer än vanliga kunskaper och ihärdighet uppfyllt sina pligter, och hvilken till stor del blir nödvändig att bibehålla vid ett så vidsträckt verk, som, efter dess fullbordan, för den rörelse och uppbörd derå kommer att äga rum, fordrar vård och eftersyn; och dessa män är det, som, då de komma i behof och icke längre orka tjena, man vill beröfva all möjlighet till lifsbergning.
Emedlertid torde detta ord redan haft en ganska ledsam verkan, emedan Embetsmännen derigenom måst blifva uppmärksamma på sin ställning; eller tror man dem om att ej kunna räkna, ej finna att, hvad de komma att sakna i det tillkommande, bör för det närvarande ersättas ?
Man är bedragen, om man tror dem så tanklöse; och om de, 1 följd afen sådan behandling, stämt eina fordringar vida högre, hvad annan utväg än bifall hade man haft vid ett absolut behof af deras biträde?
Detta har dock ännu ej bandt.
Just derföre att befattningen är temporair, och emedan de icke kumm jeta, pär den |onj - Den 17 November f. m. 45 mer att upphöra, kunde de med skid fordra mera än den, som kan draga Vexel på en bergning för sin Öfriga lifstid; ännu mer i man sorn befattningen är svår och mödosam, i förhållande lill den vedergällning, som derföre åtnjutes ; och då hade Herrar Banco-Fullmäglige haft det hästa tillfälle, om de jern för t en Banco-Coramissaries tjenstgöring med x,5oo R:drs lön mot en ArbetsChefs med 700.
Jag förklarar , att till denna sednare befattning fordras en skicklighet, en härdad kropp och ett nit, som öfvergår hvad man vanligen linner förenadt, och att den ej skulle kunna bestridas af mången, som njuter dubbelt så stora inkomster af Staten.
Vare detta nog sagt om den första puncten, då jag i alla fall till slut kommer alt tala om deit allmänna principen, hvarunder de alla inbegripas.
Den andra puncten angår pensionernes utbetalande till Enkor och Faderlösa barn efter arbetare, som omkommit på vådligt sätt under arbetet, och elter aflidne Tjenstemän, samt till sådana arbetare, som under arbetet blifvit skadade och krymplingar.
Baneo-Utskoltet har här anfört det samma, som vid förra puncten, att nemligen dessa utbetalningar ej bordt ega rum annorlunda än som gratification för året, då befattningarne voro endast ternporaira, liksom den med hvarje år förnyade ovissheten ej vore en ny plåga för dea redan nog olycklig»; Och att 46 Den 17 November f. m. så dane utgifter borde stadna endast på Bedaget.
Jag skulle dock förmoda, att utgifter af denna art, da de endast kunna anses såsom en billig ersättning för hvad tjoustemannen och arbetaren kan under arbetet äfventyra, utgöra en elni af de förmåner, hvilka som vedergällning skola beveka honom att med mera nit uppfylla sina skyldigheter, Annu en gång, tror man honom ej om att kunna räkna, och då hafva dessa förmåner, med ett yida mindre belopp, ett större, värde, än hvad i årslön de kunde motsvara.
Om dessa nu tagas ifrån honom, så frågar jag, om han ej skall fordra det igen på ett annat sätt, hvilket lätt kari ske vid Götha Canal ?
Och om sådane billiga fordringar lemnäs utan afseende, hvad återstår då väl för utväg att vidtaga med en tjenstemanna-personal, som icke kan ersättas, hvad blefve följden för Directionen ? do, att en tillökning i afiöningen vore gifven och en tillökning vida större än det belopp sorn nu af Pensions-Inrältningen utgår till ■ några enkor och barn.
Under sådane förhållanden frågar jag, hvilken mera, än allmänna arbets-fonden, drar nyttan, alltså skyldigheten af denna utbetalning?
För att gifva vidare upplysning i saken, anhåller jag, alt Ridderskapet och Adelli icke ville tröttna vid alt afhöra några särskildta uppgifter, men då jag framdeles kommer till en punct, som talar om misshushållning, så vågar jag väl fråga, om det .Deri 17 November f. m. 47 följande bär s liim pein af misshushållning ?
Forsta frågan om pension, var till en soldatenka år i.Öra nied 25 R.‘dr, derefter Major Bagge, hvilken omkom på ett kika ohyggligt, sorn för Bolaget beklagansvärdt sätt.
Han efterlem nade en enka.
Straxt derpå sandades Bolaget till ordinar ie Bolags-Slämhia, Direclionen framstälde då endast händelsen, ulan att föreslå någon pension , niell Bolaget kände så väl skyldigheten emot sill Embetsmann -Corps, som nyttan af denna skyldighets Uppfyllande, att det var på Bolagets egen önskan, sorn 000 R:dr anslogos åt enkan, till dess hon åter skulle blifva gift.
Detta är den högsta pens-011, som Varit i fråga, och beviljades 1814- Dernäst koni en Doctor- Kjellanders enka och omyndige son.
Denna man var ett af hufvudinstrumenten, hvarigenom sjukvården vid Camaieu inrättades på ett sätt, sorn gjort epok i Svenska Årmcens sjuk-hisloria.
Jag vädjar tryggt till alla härvarande Befälhafvare, hvilka der anfört arbets-commenderingar, äfven sorn Medici, om de ej varit förundrade öfver resultaterne af det sätt, hvarpå manskapet sköttes»
De ligga till stor del tili de af Doktor Kjellander vidtagne Inrättningar, men de verksamma mödor, deraf följde, sänkte honom sjelf i grafven , lemnande efter sig ett värnlöst barn och en Enka, på hvilka, i fullkomligt armod, han feck fästa »sina döende Blickar, då Creditoterne togo den lilla qvarlåtenskapeu.
— Åt dessa begge varelser gåf*» 48 Den 17 November f, m, vos 200 R:dr, ja^g hemställer om billighet och känslan för mensklighetens fordringar kunnat annat än bringa derhän, att man måste göra något för den som sjelf uppoffrat allt åt denna känsla och sin pligt.
Dernäst kommo tvenne skadade arbetare, som i ooh för arbetet blifvit krymplingar.
Dessa lingö hvardera 10 R:dr och äro de enda vuxne af mankön, hvilka njuta pension, emedan ingen tjensteman har åtnjutit det ringaste.
Der efter komma i ordningen 3:ne Enkor med 9 faderlösa barn, åt hvilka gafs tillsammans i35 R:dr.
Detta är så stadgadt alt Enkorna få uppbära medlen tills de blifva å nvo gifte, och barnen, tills de uppnått i5 års ålder.
Näst derefter var det en Arbetschef, Capten Malmborg, känd och värderad såsom en skicklig tjensteman i den Corps, med hvilken han fägtat för fäderneslandet, och hvilken vid Götha Canal hade förvärfvat sig ett sådant minne att dess samteliga kammrater uppreste ett äreminne åt honom.
Han blef ett offer för sitt tjenstenit, då han med en försvagad helsa under en kylig storm vid stranden sökte frälsa ett Bolagets fartyg, som höll på att förloras; han vänn sitt ändamål, men lades deraf på den sjuksäng, hvarifrån han fliyttades i grafven.
Han efterlemnade en Enka och 3:ne oförsörjda Barn i behof,, hvilka erhålla ,200 JRdr årligen.
Der eftext yjf Den 17
No v ernber f. m. var det Kamerer Drakenberg, der. man som hufvudsakeligen medverkat tiii uppställningen af redogörelseverket vid Canaleu, li v ii— ket vunnit allas bifall sorn granskat det, och varit af så väsendtlig nytta, samt grundlagt så betydJige besparingar!
Oaflåtligt var lians nit för delta ändamål.
Katt och dag var lian i rörelse, då lian ej satt vid sitt skrifbord; svag till hälsan, dog lian af hemorroider, förkylningar och arbete, och efterlämnade en Enka oell ett Barn, hvilka fingo 3oo R:dr, barne} till fyllda i5 år, och Enkan lills hon åter biel gift, hvarföre denna Pension, hvad henne angår, redan äf besparad Derpå kornmo 7 Soldat Enkor med 8 harn, som tillsammans erhöilo i^o R:dr.
Derefter Öfver-Krigs-Commissarie» Kocks Enka och Barn.
Denne förut i Slitens tjenst utmark,te tjensteman har vetat, att organisera och under 10 års tid föra eit Commissariat för till och mod 7000 man, och del på en sträcka af 20 mil, der större och mindre sjöar och Landt-transporter, utan Kronoskjuts, vållade mångfaldiga hinder och afbrott, utan att till biträde för både vård och redogörelse hafva mer än 6 tjenstemän under sig.
Jag säger ej mer: våra Commissarialer äro kände.
Endast såsom ett bevis på hans förtjenst, får jag påminna om hvad som af ingen bestrides , att Svenska Soldaten alldrig varit bättre förplägad till sitt nöje, och haft bättra Ridd. o. Ad, Pro't. 10 B. t. Afd. y 5®
Den 17 N o v e m b a r f. m. hälsa, än vid Gölha Canal.
Denne roan dignade äfven slutligen, och lemnade, vid en sådan befattning, efter sig i behof en skjliklig hustru samt ett hoppfullt barn, hvilka erhöllo 200 R:dr.
Döden och tiden hafva nu befriat Bolaget ifrån denna utgift, emedan sorgen snart lade Kocks Enka på sjuksängen och i grafven; och barnet har fyllt i5 år, samt får således ingen ling mera.
Jag ser detta Barns Förmyndare här närvarande och han kan säga, om dessa penningar blifvit väl använde.