Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För Kronans behållna, utarrenderade egendomar blifva följderna af denna taxa jemväl högst betänkliga, ehuru icke i så hög grad som för boställshafvare; deribland Armeens befäl, såsom talrikast, strängast träffas.
Den för statsreglering ovanliga utväg att bereda en embetsmannacorps förökade inkomster pä andra embetsmannacorpsers bekostnad, hvilket taxans bestämmelser medföra, synes lill sina följder förtjena en särskild uppmärksamhet.
För Armeens befäl, som utgör största delen af med boställen försedda embetsmän, förut knappt lönadt, kan denna författning, 0111 den blefve beståndande, genom de täta flyttningar, som vid befordringar uppkomma, medföra det orimliga förhållande, att för de bland dom, för hvilka den händelse inträffar, att dit de flytta, laga skiften äga rum, tjenstebefattningarnas löningsförmåner på långt när ej voro tillräckliga att gälda hvad landtmätarna äro berättigade att af dem erhålla.
Genom stadganderna i taxan, som egentligen endast åsyfta nytta för landtmätare, skulle sålunda Armeens befäl sättas i nödvändighet att lemna tjensten, med känslan af ett i alla afseenden oförtjent lidande.
Det synes Collina omöjligt, att det sålunda ådagalagda missförhållandet kan få fortfara, och Gen.Adjutantens hemställan är altså grundad på så väl rätt som billighet, då han begär, att derest taxan icke kan återföras till hvad den stadgade före 1827, Statsverket bör ersätta de kostnader, som vid laga skiften för Arméens boställen uppkomma, dervid Collina dock böra anmärka, att hvad för kost, handtlangning och skjuts utgifves, icke kan komma i fråga att ersättas, såsom varande åligganden, de der i alla tider tillhört boställshafvare att bestrida; men KammarColltm, som härvid icke förbisett, att taxan jemväl i afseende på civila boställshafvare och på arrendatorerna af Statsverkets utarrenderade lägenheter medför enahanda menliga inflytande, att de kostnader, Statsverket deraf beredas, och de förluster i inkomst genom arrendens nedsättning, som deraf blifva en omedelbar följd, måste blifva ganska^ betydliga, tillstyrker undlst, att högstberörda Nåd. taxa må, i afseende på ifrågavarande stadgande, återföras till hvad den var före 1827, eller i enlighet med 1783 års taxa, jemnförd med KammarCollegii Kungörelser d. 20 Maj 1799 och d. 3i Maj 1820, att alla de kostnader, som boställshafvare och arrendatorer af boställen under tiden nödgats utgifva utöfver kost, handtlangning och skjuts, må af Statsverket ersättas.
Öfver åtskilliga andra behöfliga rättelser i taxans bestämmelser för betalning, såsom i vissa fall för höga, i an - Den 27 Februarii. dra nog låga, torde KammarColhm få tillfälle yttra sig, då den Committé', E. K.
M. utnämnt att granska taxan och deri föreslå rättelser, sitt betänkande afgifvit, så framt E. K.
M. aktar nödigt deröfver infordra Collegii und. utlåtande.
Den Nåd.
Remissen, jemte 2:ne KammarCoUegii protocoll af d. 24 och 26 sistl.
April vid frågans förevarande derstädes, bifogas härhos undtst och Krigs- och KammarColhna framhärda med djupaste vördnad, nit och trohet, Stormägtigste, Allernådigste Konung! E. K.
M:s underdånigste och tropligtigste tjenare och Undersåter På E. K. M:s och Rikets KammarCoUegii vägnar J.
Cederström. P. Fägersten.
L. Cassel. J. A. Brandel.
S u n d i n. P. A. N o r b e r g.
Afskriftcns riktighet intygar ex officio J. J. Hartman. 6:0.
Stadganderna i allmänna lagen och särskilda författningar rör:de laga hus böra upphäfvas. (2 Cap. 1 §.
Byggn.Balken, K. HusesynsOrdn. d. 18 Juli 1681, lyöo års Författn., rörtde Landshöfdingeresidenshus, 1752 års Militieboställsordn. , 1770 års Förklar, och 1824. års Författn. för prestegårdsbyggnader i Skåne, m. fl. bref och författningar.)
Det lärer ej kunna bestridas, att ett hemman med 3o tunnland åker och 60 tunnland äng behöfver mindre byggnader än ett med 100 tunnland åker och 1000 tunnland äng, såväl i afseende å uthus för grödans inrymmande som boningshus för det större antal arbetsfolk, som på det ena iner än på det andra erfordras.
Härtill är i öfrigt så mycket större skäl, som K.
M. upphäft sätesbyggnadsskyldigheten vid säterier.
Om remiss häraf till vederbörligt Utsk. anhålles. 7:0.
För att sätta R.
St. vid hvarje Riksdag i tillfälle att i ett sammanhang finna de verkningar, lagstiftningen har så väl på rättsförhållandena som administrationens gång, näringarnas fortkomst, beskattningsmålens behandling och redogörelseverkets ändamålsenlighet, föreslår jag, att R.
St. hos H. M. Konungen i und. anhålla, att Rikets Hofrätten, Collegier och öfriga Förvaltningsverk må i nåder anbefallas att till hvarje Riksdag aflemna, hvart för sig und. utlåtanden öfver den gällande lagstiftningens verkningar och det sätt, på hvilket lagar och författningar tillämpas, samt att K.
M. vid hvarje Riksdag ville lemna R.
St. del af nämnde utlåtanden.
Deraf skulle Const.Utsk. jemväl erhålla ledning för sitt omdöme, huruvida Konungens Rådgifvare i deras rådslag iakttagit
Rikets sannskyldiga nytta, eller Statssecreterare ådagalagt oväld, nit, skicklighet och drift i sina
Den 117 Februarii. 241H sina förtroende-embeten och förty äro förtjcnta att vid samma embeten bibehållas.
Anhållande jag om remiss häraf till vederbörligt Utskott. 8:0
Den motion rörande näringsfrihet, jag vid föregående Riksdag väckte, förnyar jag nu, under åberopande af mina yttranden i ämnet vid 1815 års och påföljande Riksdagar.
(Se R. o. Ad:s prot. vid i8i5 års Riksdag, pag. 288, del. i, vid 1818 års pag. 460, Dee., vid 1823 åis pag. 33o, Febi’, och Bil. pag. 176).
Derom remiss till vederbörligt Utsk. begäres. 9:0 Stadgandena i allmänna lagen och särskilda författningar, hvarigenom försäljning af foder från bole är förbjuden, böra upphäfvas.
Dessa lagstadganden efterlefvas icke i allmänhet och kunna icke till efterlefnad med strängbet handhafvas, med mindre städernas behof af foder skall från främmande länder införskrifva®.
Sådana förbud må hädanefter tillhöra contractsbestämmelser för lägenheter, der det af ägarne pröfvas nyttigt.
Om remiss häraf till vederbörligt Utsk. anhålles. 10:0 Förklaring öfver rätta förståndet af Skogsordn, och K.
Resolutionen uppå R. o.
Ad:s besvär lörtde delning af sockenallmänningar i Skaraborgs
Län är nödvändig till förekommande deraf, att vid skogars delning, vare sig inom socknar eller härader, i författningsenlig ordning tillkomna och skattlagda lägenheter må kunna rubbas*).
Såsom exempel må anföras, att domstolarna endast ansett sådana skattlagda hemman och lägenheter vid delningarna orubbliga, hvilka blifvit till skatte köpta.
Obestridligt lärer dock vara) att skatteköpsafhandlingen ej kan lemna större rätt än Aboskap, ty genom detta vinnes rättigheten att till skatte lösa jorden; och då ingen kan sälja det han ej äger, utan att köpet återgår, när den rätta ägaren gör sin rätt i laglig ordning gällande; så och då Kronans rättighet att till skatte försälja sådana lägenheter i alla instanserna blifvit erkänd, måste ock af samma skäl, som dessa ansetts beståndande, lagligen tillkomna åboskap, genom hvilka skatteköpsrätten förvärfvats, jemväl vara det.
Jag föreslår altså, att, vid skogars delning, i författningsenlig ordning tillkomna, under frihetsår för odling brukade eller skattlagda hemman och lägenheter, ehvad de äro skatteköpta eller icke, skola orubbade förblifva och af skogen, i mån af hemmantal eller beskaffenhet, för skogsfång och bete njuta skogsafrösning:
Anhållande jag om remiss häraf till vederbörligt Utskott. frU#f *) K. Resol. å R. o. Adis besvär d. 12 Juli 1731 (V5 punct, i förklaringen) bör i öfverensstämmelse med K. M:s Dom d. 23 Dec. 1800, angtde Bollebygds m. fl. socknemäns anspråk på de inom deras område af allmänningen Stöpen befintliga dels skattlagda, dels ock oskattlagda lägenheter, uppfattas. 2 IL 3i Dea 27 Februarii. 11:0 Författningarna rör:de fattigvården och, i sammanhang dermed, stadgandena för tillfällig undsättning tarfva rättelser och ny lagstiftning.
Jag åberopar i afseende å detaillerna, hvilka af mig tillstyrkas, KammarCollegii und. utlåtande öfver ett förslag till fattigvårds-reglemente för Jemshögs och Näshums församlingar i blekinge Län.
Om remiss till vederbörligt Utsk. får jag anhålla.
Jemshögs och Näshums församlingars förslag till fattigvårds-reglemente, deröfver K.
M. täckts infordra KammarCollegii und. utlåtande, är i flera afseenden utmärkt af klok omtanka för de fattigas vård och underhåll samt innefattar åtskilliga högst nyttiga stadganden.
Förslaget i sin helhet kan likväl icke anmälas till fastställelse, emedan deruti influtit åtskilliga stadganden, som stå i strid med bestående ordning i andra rättsförhållanden; men då det ostridigt vittnar om församlingsboernas allvarliga önskan och derpå grundade välvilliga och förtjenstfulla bemödanden att i ett föremål af så stort interesse för det allmänna, som fattigvården , införa bestämd ordning, och hvarje försök i detta hänseende är förtjent af Styrelsens särskilda uppmärksamhet, anser jag det vara af vigt att utreda, genom hvilka jemnkningar och modificationer förslaget bringas i den form, att det kan vinna fastställelse och möjligen tjena till eftersyn för dylika författningar.
Ändamålsenliga stadganden äro:
Om fattigvårdsstyrelsens organisation; om rättigheten för denna styrelse att, då de till fattigvården anslagna medel befinnas otillräckliga, taxera hemmanen för hvad som dertill erfordras; att genom sockne rote föreståndarne hafva ständig tillsyn öfver de fattigas vård och de för deras underhåll anvisade medel; classificationen af fattigförsörjningens föremål (der likväl benämningarna af 1:0 skröpliga, 2:0 nödlidande, 3:o arbetsföra, äro mindre väl valda, men innefatta en riktig classification, i det 1:0 fullständig vård med underhåll för dem, som sakna ali arbetsförmåga, 2:0 vård och underhåll till behöflig del för dem, som äga någon arbetsförmåga, och 3:o tillfällig fattigvård för fullt arbetsföra, som genom olyckor blifvit bragtä i tillfällig nöd, derigenom är bestämd); att ingen hemmansägare, utan laga skäl, får undandraga sig att vara fattigföreståndare minst 2:ne ar, då han dertill blifvit af församlingsboerna utsedd, och att för befrielse från denna befattning fordras att erlägga till fattigcassan från 10 till 20 R.:dr B:co, då församlingens pluralitet ej godkänt det förfall, som för sådant ändamål blifvit anmäldt; om ordförandens rätt att kalla Den 2y Februarii.
a43 till extra sammankomster; om fattigföreståndarnes åligganden; om beskaffenheten af de medel, hvilka blifvit anslagna till de fattigas understöd; och slutligen att besvär öfver styrelsens beslut anföras hos K. M:s Befrhde i tid och ordning, som för kyrkoråds beslut i författningarna stadgadt är.
Uti förslaget förbigångna stadganden äro:
Förvaltningens åligganden; redovisningens fonn; styrelsens omröstningssätt; om formen för meddelandet af styrelsens beslut till föreståndarne; angående protocollsföring vid styrelsens sammankomster, och om det föreståndarne åliggande ansvaret för de medel, som blifvit ställda under deras förvaltning.
Mindre lämpliga stadganden, hvilka dels icke kunna till fastställelse anmälas, dels med jemnkningar och förändringar blifva ändamålsenliga, äro:
Att alla fattiga skola vårdas, fördelade emellan hemmans äga me, så att fattigstugorna blifva öfver flöd i g a.
Sådana vanföra och skröpliga finnas, hvilka skulle fördrifva trefnader i de boningar, der de med andra skulle dela boningsrum.
För dem måste fattigstugor finnas, och i allmänhet bör såsom grundsats antagas, att det ej må vara tvång, utan alltid bör bero på frivillig öfverenskommelse att till vårdnad hemma emottaga andra fattighjon än föräldrar och egna barn.
Angående angifvelse r om lägersmål, hvilka egentligen tillhöra åklagaremagten och skulle, öfverlåtna åt fattigvårdsstyrelsen, inleda denna uti opassande rättegångar.
Att ogifta qvinfolk, som tredje resan förbrutit sig med lägersmål, böra anmälas hos K. M:s Bef:hde för att till tukthusbestraffning befordras, är ej förenligt med allmänna författningarna i detta hänseende.
Iläggandet för socknens handtverkare att, utan betalning, emottaga ett fattigt barn, som fyllt 10 år, bör, enligt nu gällande författningar, vara beroende på frivilliga öfverenskommelser.
Att antagna skolmästare skola undervisa endast 2:ne fattiga barn, synes oriktigt, helst skolmästarne, som af socknarna äro lönade , böra hvar för sin rote undervisa alla fattigvården tillhörande barn, utan särskild betalning.
Att hvarje gård och byalag ovilkorligen skall ansvara för 2:dra och 3:clje classens fattiga, måste medföra en högst ojemnt fördelad börda.
De nödlidandes underhåll, fördeladt på hela socknen, blir deremot icke känbart, och deras arbetsförmåga, använd der bästa tillfälle finnes, skall snart lemna ersättning för hvad fattig -
Att näpsa fattighjon, som emot reglementet sig förgått.
Beskaffenheten af sådan näpst finnes icke i reglementet bestämd.
Tillstånd för styrelsen att arbiträrt derom besluta kan icke förenas med de stadganden, 16 §. lleg.-F. innefattar.
Förbudet för socknarnas invånare att utdela almosor är oförenligt med religionens bud och den välgörenhetsanda, i hvilken förslaget för öfrigt är uppfattadt.
Det må ej anses såsom en förbrytelse, hvilken bör med böter beläggas, att gifva mat åt en hungrig och bistå en nödlidande; men stadgas kan, att en hvar, sorn undsatt en nödlidande, bör ledsaga honom från sig till rotens fattigföreståndare, för de åtgärder, som, författningarna likmätigt, böra vidtagas.
Att alla i fr ån andra orter kringstrykande tiggare skola öfverlemnas till närmaste kronobetjent, för att afvisas, m.m. i samma §., innefattar stadganden, mindre verksamma till ändamålets vinnande, än nu gällande författning, som medgifver rättighet att genom kronobetjeningen och på bekostnad af den socken, dit det hörer, låta föra hjonet till sitt hem.
Stadganden i 6 §, såsom icke svarande mot ändamålet, skulle, om de kunde fastställas, medföra osämja och tvister, hvilka alltid menligt inverka på församlingens välstånd och trefnad.
Afsigten att förekomma fattigpersonalens förökande torde lämpligen kunna vinnas genom iakttagande af 1788 års författning, som i bestämda fall tillåter socknarna att vägra inflyttning och mantalsskrifning, samt genom tjenstehjonens och inhysesfolkets åläggande att, under deras arbetsföra tid, lemna bidrag till fattigcassan, hvilka i framtiden kunna användas till deras underhåll, om de komma att falla fattigvården till last.
Sålunda borde, enligt andan af det föreslagna reglementet och i öfverensstämmelse med författningarna, att alla, som icke sjelfva äro föremål för fattigförsörjning, böra dertill bidraga, hvarje tjenstehjon, torpare eller annan person, utan sjelfbestånd och i behof att njuta lagligt försvar af annan, till fattigcassan gifva, tjenstehjon och torpare minst 8 sk.
B:co 1 månaden, för hvars erläggande husbonden ansvax-ar, och de öfriga minst •§ sk.
B:co för hvarje dag, de emot lega arbetat, derför den skulle ansvara som i arbete användt hjonet, Sådana medel, förvaltade efter de grunder, som för sparbankarna fastställde äro, borde återställas hjonet efter dess afflyttning från socknen, sedan styrkt är, alt det utan Den 27 Febr aari i. 245 protest blifvit mantalsskrifva, eller när det förvärfvat sig sjelfbestånd, men hemfalla till fattigcassan för alla dem, sorn derförinnan med döden afgå, eller falla fattigvården till last.
Den i 9 § föreslagna mönstringen synes mindre lämplig, såsom overkställbar med sjuka och krymplingar, och utan ändamål med de öfriga, hvilka alla af fattigstyrelsen måste vara kända.
Att hindra giftermål eller att ställa socknens invånare under förmyndare, synes vara ett bestyr, främmande för fattigstyrelsens functioner. i4 S-, ' öfrigt till sin ide' riktig, torde behöfva förändrad rcdaction.
Med uteslutande af hvad ofvan är anmärkt vara af beskaffenhet att hindra förslagets fastställelse, och med tilllägg af hvad som blifvit förbisedt, deribland må nämnas den, till motsvarighet mot styrelsens rättighet att taxera hemmansegarne för hvad till de fattigas försörjande erfordras, styrelsen åliggande pligt att ansvara, det medlen icke förskingras eller förslösas, utan användas till anvisadt ändamål; skulle stadgandena i fattigvårdsreglementet blifva, som föijer: §.
Styrelsen af fattigvården inom Jemshögs församling tillhör kyrkoherden , eller den dess embete företräder, såsom ordförande och församlingens kyrkoråd, med biträde af 8 fattigföreståndare, valda vid sockenstämma, en inom hvarje sockenrote, och i Näshums församling likaledes kyrkoherden, eller den hans embete företräder, och kyrkorådet, med biträde af 4 fattigföreståndare, på lika sätt valda, en inom hvarje fjerding, hvilka, då dem icke kan för dessa befattningar tilläggas någon lön, äga desto större anspråk på allmän aktning och erkänsla för ett samvetsgrant iakttagande af de, genom denna författning, dem ålagda förbindelser. §.
De som till fattigföreståndare utses, böra vara hemmansägare och kunna ej, utan för ålderdom eller annat lagligt skäl, undandraga sig denna befattning, hvarmed de minst under en tid af 2:ne år böra fortfara.
Vägrar någon, som blifvit till fattigföreståndare vald, att sig samma befattning åtaga, och godkännas icke af sockenstämmans pluralitet de af honom uppgifna hindren, må han kunna befrias från detta uppdrag, mot erläggande till fattigcassan af från 10 till 20 R:dr B:co, efter hvad å sockenstämman för hvarje särskildt fall bestämmes, hvarefter annan man väljes i hans ställe. §, Fattigstyrelsen, som förvaltar socknens fattigmedel, åligger tillse, att samtliga fattiga och nödlidande inom socknen njuta behöflig vård och underhåll, samt anvisa arbetstillfällen till mer och mindre eller fullt arbetsföra, under fattigvården lydande personer; och att, då någon fattig D c n 27 F c b r u a r i i. eller i tillfällig nöd kommen inom socknarna till undsättning anmäles, pröfva dess belägenhet och förordna om den dass, uti hvilken den fattige skall upptagas. §.
Till fattigvårdsstyrelsens disposition lemnäs: 1:0 Interessen af cassans utlånta capital; 2:0 Fattigprocenten, som hädanefter bestämmes till f proc. af hvarje sterbhus inom socknarna, och i intet fall får understiga 8 sk.
B:co, samt enahanda proc. af testamenten och gåfvör; 3:o Aflidna fattighjons qvarlåtenskap, sedan hvad oundgängligt är användts till deras begrafning; 4:o
Frivilliga gåfvor såväl de vid bröllopp, barndop och kyrkotagningar insamlade, som de, hvilka eljest kunna inflyta; 5:o Saköres-medel; 6:0
Böter för uteblifvande från husförhör, kyrko- och prestegårds-dagsverken, samt de, hvilka kyrkorådet ålägger; äfvensom de, hvilka för olofliga s. k. lekstugor stadgade finnas; 7:0 Församlingarnas bestämda sammanskott af säd, nemligen 2:ne skäppor, hälften råg och hälften korn, af hvarje helt hemman; 8:0
Den för hvarje tillåten lekstuga bestämda afgiften af minst 1 B.:dr B:co, som bör af husvärden insamlas och tillställas styrelsen, samt af tjenstehjon och inhysesfolk insatta arbelsbesparingar, då de aflida, utan att derförinnan hafva förvärfvat rättighet att dem åter lyfta, eller då de falla fattigvården till last.
För den händelse, att ofvan uppräknade tillgångar icke finnas tillräckliga för de fattigas nödtorftiga bergning, åligger styrelsen att, genom ordentlig taxering, fördela på socknarnas hemmantal och af åboerna låta uttaga hvad som för året brister; och är allt hvad fattigstyrelsen, på här antag-, na grunder, ålägger någon att betala, som icke i laga ordning öfverklagas, lika utmätningsgildt som kronoutskylder. §.
Styrelsens beslut, rörande fattigas classification, uppbörd af fattigmedel efter föregången kungjord taxering, med hvad mera som af fattigföreståndarne skall verkställas, eller under deras tillsyn af vederbörande inom socknen uträttas, expedieras genom prot.-utdr., som från predikstolen kungjorda, derefter vederbörande jemväl tillställas. §.
Till fattigstyrelsens omsorg hörer att göra fattigcassans medel fruktbärande, emot full säkerhet och ansvar, en för alla och alla för en, om genom bristande försigtighet eller uppmärksamhet vid intecknings-eller borgens-handlingars förnyande, något af cassans medel förskingras, olofligen tillgripes eller till främmande ändamål användes. §.
De medel, som af hvarje tjenstehjon, torpare eller Den 37 Februarii.
Al annan person inom socknen, utan sjelfbestånd och i behof att njuta lagligt försvar af annan, aflemnas till fattigstyrelsens förvaltning, efter de för sparbankerna fastställda grunder, äro af tjenstehjon och torpare minst 8 sk.
B:co i månaden, derför husbonden ansvarar, och af de öfriga minst i sk.
B:co för hvarje dag, de mot lega arbetat, hvarför den ansvarar, som mot lega användt hjonet.
Afflyttar sådan person från socknen och blifver annorstädes utan protest mantalsskrifven, är den berättigad att återfå de insatta medlen, jemte derå upplupna räntor.
Lag samma vare för dem, som inom socknen förvärfva sjelfbestånd; och åligger styrelsen för förvaltningen af dessa medel den ansvarighet, som i näst föregående § säges. §.
Yppas inom fattigstyrelsen, vid der förekommande mål, skiljaktiga meningar, anställes omröstning, dervid, i händelse af lika röstantal för de olika meningarna, den vare gällande, som af ordföranden biträdes. §.
I medlet af Mars, Juli och Dec. månader skall fattigstyrelsen sammanträda, efter derom minst i4 dagar förut utfärdad kungörelse, samt dess emellan till extra sammankomster, så ofta ordföranden derom kallelse utfärdar.
Vid de ordinarie sammankomsterna åligger föreståndarne att hvar för sin rote eller fjerding uppgifva de förändringar, som med fattighjonen inträffat, jemte hvad som förekommit för indragning, förökning eller minskning i någons underhåll.
Förslag uppgöres öfver det belopp i spannmål och penningar, som till fattighjonens underhåll erfordras, räknadt till nästa ordinarie sammanträde.
Redovisning, efter af församlingsboerna faststäldt formulär, aflägges såväl för uppbörd som utdelning, och vid hvarje års sista ordinarie sammankomst afslutas räkenskaperna, för att i början af nästpåföljande år å allmän sockenstämma till granskning aflemnas.
Protocoll, hållna ho» H ö g 1 o f 1 i g e Riddcrskapet och Adeln, vid Urtima Rik sdagen i Stockholm, Aren 1854 och 1855.
Tryckta hos Johan Hörberg, 1835, Lördagen den 3 Januari 1835.
Justerades följande från Exped.Utsk. inkomna förslag lill R.
N:o 261. ang:de rättighet för K. M. att, i saknad af tillräckligt årligt anslag till beväringens beklädnad, för delta ändamål använda reservförråden; N:o 262. i anledn. af K.
M:s nåd. remiss å Landshöfdingens i Wexiö und. anhållan om understöd till
Åsa socknemän för liden skada genom hagel; N:o 263. i anledn. af förehafd granskning af liufvudboken öfver Kronans hus och byggnader; N:o 264. ang:de utbytet af den utaf f. d.
Gen.assistancecontoret begagnade egendom emot den Stockholms stad tillhöriga s. k.
Hessensteinska egendomen; N:o 265. ang:de sättet för directionen öfver Hjelmare canal- och slussverk att fullgöra det beslut, R.
St. vid sistförllutna riksdag fattat om afsättande af en reparationsfond, såsom vilkor för erhållande afskrifning af canalbolagets skulder till Banken och Riksg.cont.; N:o 266. ang:de förändring af 4 och 5 SS ' ’7 caPÄrfdab:n och 3 § 8 cap.
Jordabtn, samt om upphäfvande af K. förordn. d. 19 Aug. 1762; JV:o 267. i fråga om lindring uti den hemmansägarne i Jemtland åliggande roterings- och rustningsskyldighet.
Föredrogs ånyo StatsUtskrs den 29 sisth Dec. e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 38o öfver anmärkn:r vid Utsk:s memor.
N:o 3io, angtde utsättande af en prescriptionstid, inom hvilken de från Riksg:scont. utgifna creditsedlar böra till inlösen företes.
Begärdes ånyo på bordet af Gr. von Fersen, Hans, och Frih. von Schulzenheim, Hav.
Likaledes begärdes, vid förnyad föredragning, ånyo på bordet af Grefvarna von Fersen, Hans, samt von Platen, Baltzar Julius Ernst, och Frih. von Schulzenheim, Dav., StatsUtsk:s d. 29 sisth Dec. e. m. på .bordet lagda utlåt.
N:o 381 öfver anmärkn:r vid betänk.
JV:o 2g3 i aniedn. af K. M:s nåd. skrifvelse till R.
St., angtde tillökning af lånebidraget till Manuf.disconten. 4 P e n 3 Januari.
Ånyo föredrogos och biföllos BancoUtsk:s d. 29 sistl, Dec. e. m. på bardet lagda betänk:» och raemor.: