Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Staten ostridigt är skyldig sjelf löna sina tjenare; men deremot icke berättigad fråntaga den ena hvad honom efter erhållen full magt bör tillkomma, och gifva det till en annaa för det han afmäter Kronans jord.
Vid sådant förhållande, är jag säker, att bifall till hvad Utskotten, såsom ofvannämndt är, tillstyrkt, icke kan förenas med Ridderskapets och Adelns rättskänsla, och derföre finnér jag
Betänkandet böra återremitteras till sådan behandling, att ej mindre Civil-Stats än Militias-Boställslnnehafvare, enligt förra Författningar, måtte varda frie från Arfvodes erläggande till Landtmätare för affattningar å sådane Kronan tillhörige Hemman.
Då jag ämnar göra några anmärkningar emot den år 1S27 utgifne
Skiftesförfattuingen, vill jag icke tillvitas att söka klandra en För - 3a6 Den 6 April e. m. fattning, som har så många och stora förtjenster; men jag har likväl funnit åtskilliga anledningar till erinringar deremot vid jemförelsen med i8o3 års EnskiftesStadga, hvilken sednare varit så välgörande för Skane.
Jag har af erfarenheten funnit besannadt, att man med varsamhet bör skrida till vidtagande af hvarje ny Författning, emedan nya svårigheter alltid yppa sig vid tillämpningen, och detta ger mig anledning tro, att serskildta föreskrifter i detta afseende borde tillämpas i hvarje Province.
Till en början torde det tillåtas mig göra en anmärkning vid i Cap. 6 §.
Ägare af Hemman , som har rätt att samfält med Hemman i annat Skifteslag, å dess mark, skogsfång eller mulbete begagna, eller torf, sten, grus, ler eller dylikt taga , eller i dess vatten fiska, må ej fordra, det sådan rättighet genom Laga Skifte utbrytas skall, der ej jordägarne i andra Skifteslaget sjelfve skifta vilja.
Här existerar en stor skillnad för vissa delar af Skåne och Halland, der upphemtning af tång utgör en stor härlighet, som aflägse boende Strandägare sällan kunna begagna, emedan de närmast boende genast i högar upplägga tången, så snart den af stormen kastas i land, hvarigenom den blifver deras egendom.
Då fråga är om sådane härligheter, vore det hårdt, att neka ett Laga Skifte af stranden, hvarigenom visse delägare, som nu hafva den gemensam med andre, skulle Den 6 April e. m. 327 beröfvas en betydlig fördel och lida intrång på sin ägande rätt.
Samma förhållande är ock med de redan i denna §. omnämnda föremål.
Vidare är i 2 Cap. 8 §. stadgadt:
Kronofogde i Orten skall föranstalta örn val af Gode Män , så snart denna Stadga blifvit kungjord, och sedermera, när God Man afgår.
Öfver de valde Gode Männen insände Kronofogde Förteckning ej mindre till Ordföranden i AgodelningsRätten , än till Konungens Befallningshafvande , hvilken sednare bör eif samma förteckning lemna vederbörande Landtmätare del.
Enligt min tanka borde Gode
Män icke en gång för alla väljas, emedan de då kunde blifva egenmäktige i orten, och äga stort inflytande vid skiften; åtminstone borde, hvart annat eller hvart tredje år, nya väljas.
Derigenom förekommes mycket missbruk, och jag är i alla fall säker, att de gamle Gode Männen, om de vunnit Allmänhetens förtroende, blefvo invalda å nyo.
Lämpeligast vore, att, der det låter sig göra, välja flere både Ordinarie och Extraordinarie Gode Män, ur hvilka uttogos eller casserades en del, i likhet med en vanlig Jury. I 3 Cap. i3 §. står:
Uteblifver
Delägare eller publikt Ombud frun Landtmäteri-för rättning, sedan så kun gjordt är, som i 1 och 2 Sif- sägs, gånge förrättningen icke dessrnindre för sig.
Härvid 3a8 Den 6 April e. m. får jag anmärka, att ett publikt Ombud, som utan styrkt förfall uteblifver från förrättningen, synes böra umgälla sådant, emedan dess närvaro är så mycket mer nödig, som mången Indelningshafvare vanvårdar och motverkar Boställets bästa för egen vinning, hvilket förekommes, då publikt Ombud vakar öfver förrättningens laglighet.
Om detta icke är angelägit för den, som då innehar Bostället, är det åtminstone angelägit för efterträdaren.
I 4 Cap. 2 §. står:
Förslöser
Landtmätaren dagsverken eller uppbådar mera manskap, än han oundgängeligen behof ver och vid förrättningen kan sysselsättaersätte dä skadan och bote som för annan tjensteförseelse.
Detta missbruk torde lättast kunna undanrödjas, om uti Taxan äfven inbegripas sjelfva dagsverkena, och jag tror att denna controll skulle bli vida större, än hvarje annan, som alltid kan, på ett eller annat sätt, undgås, så mycket mera, som de fleste icke hafva kännedom om hvad till en sådan förrättning kan tarfvas i allmänhet.
Jag skulle äfven tro, att i io Cap. borde en 5 §. tilläggas, i afseende på flygsand, hvartill jag får föreslå följande redaction: ”Gode Män och Landtmätare ”böra pröfva, hvilka Flygsandsfält icke få ”odlas.”
Läkta flygsandsfält kunna af den oförståndige lätt upprifvas till alla angränsandes stora skada.
Äfven anser jag lärn - Den 6 April e. m. 329 peligt, till förekommande af hotande olyckor, att i Halland ett understöd, dubbelt mot hvad Rikets Ständer 1823 anslogo åt nämnde Province, mätte den förunnas; och vore äfven nyttigt, om Konungens Befallningshafvande i Halland hördes, i hvad molin Provincen i och för Flygsanden tarfvade hjelp.
Jag kan och bör så myckel mer fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet dervid, som det vanlottade Halland har så stora sandfält, och genom SkiftesStadgans tillämpning, i sitt nuvarande skick, det lätt kunde hända hvad man redan någon gång sett, att flere Hemman blifva alldeles öfverhöljda af flygsand.
Jag tror, att man bör vara uppmärksam på sådant i ett Stadgande, som bör gälla för hela Riket.
I 11 Cap. 1 §. tycker jag, att i stället för orden: förrän om Lotternes läge afgjordt varderj borde stå:
Ågograderingen bör föregå Lotternas läge.
Af alltsammans är Ägograderingen det, som mest verkar på Skiftet.
Det vore lyckligt, om här funnos agronomer, som voro kännare af jordens beskaffenhet, och kunde på ett enkelt sätt tillvägabringa denna gradering.
Jag känner ingenting bättre i den vägen, än en af Landshöfdingen af Wingård författad bok om jordnomenclaturen.
Der finnes uti Tabellarisk form upptaget, huru man bör gå till väga, för att verkställa en 33o Den 6 April e. m. gradering enligt principe.
Man vill annars ofta göra favör åt mången, då den fattige blir lidande.
Med tillhjelp af en sådan gradering, skulle jordens uppskattning gå lättare, än man kan tro.
Jag är öfvertygad, att Herr af Wingård icke skall underlåta att meddela Utskotten den omnämnda boken, och om Utskotten behaga taga kännedom deraf, äfvensom af det project jag i denna väg inlemnade vid 1823 års Riksdag, hoppas jag, att det icke skall försvåra utan snarare betydligt lätta Utskottens arbete. 12 Cap. 8 §. lyder sålunda:
Som, genom utbrytning af en eller flere delägares ägolott, den förra ägoindelningen rubbas; sä skall, när Laga Skifte på en eller flere delägares begär an verkställes, sådant Skifte, hela Skifteslaget öfvergå, på det att ytterligare kostnader i detta afseende må besparas, och oreda vid ägornas bruk förekommas.
Här hafva Utskotten föreslagit en ändring, som jag på intet vis kan gilla.
Jag erkänner, att just denna §. är den, som bör kunna åstadkomma de lyckligaste följder; ty om blott de, som begära Skifte, få sina lotter planlagda, skall det alltid förorsaka, att de, som utflytta, få deras jord högre graderad än de, hvilka icke begärt Skifte.
Jag får derföre anhålla, att denna §. må bibehållas, sådan den är i 1827 års Stadga. 12 Cap. 14 §. lyder:
Vid all Skiftes - Den 6 April e. m. 331 läggning mäste i öfrigt noga iakttagas, att lotterne icke gifvas oformliga figurer, utan sä mycket belägenheten medgifver , blifva regulier a och skiljolinierne räta samt till af hägnad beqväma; att längden, serdeles i Inrösningsjorden , sä vidt möjligt är, icke mer än dubbelt må öfverstiga bredden , och att i allmänhet indelningen sä göres j att hvar och en kan vinna de beqvämlig heter , ett förmånligt landtbruk fordrar.
Det tyckes som om detta Stadgande vore af liten vigt; men så är det verkeligen icke, näF frågan är om en lång och kostsam stängsel som skall underhållas; hvarföre i denna §. följande tillägg hör äga rum: ”utom det att ”linierna höra vara raka, skola så få vink”lar och bugter, som möjligt, göras.” I 13 Cap. 2 §. står:
Då fråga
Delägarne emellan om utflyttningsskyldigheten uppstår, vare de
Delägare mest berättigade, att i byn qvarbo, hvilkas Hemman äro bäst bebyggde, och som å sine tomtplatser hafva betydligare trädgårdar eller andra nyttiga anläggningar.
Äga åter fere
Delägare, än som i byn kunna bibehållas, lika goda hus och lägenheter, varde utfyttningsskyldigheten dem emellan genom lottning bestämd; och thy skall Skiftesmannen noga och redigt upptaga beskaffenheten af hvarje Delägares byggnader , både till man- och uthus, samt af trädgårdar eller andre nyttige anläggningar, så att 332 Den 6 April e. m. de för utflyttning eller lottning om utflyttnings - skyldigheten antagne grunder deraf må tydligen sig visa.
Häruti hafva Utskotten föreslagit en ändring; men jag tror denna §. vara den bästa af alla, och anser deruti ligga en slags rättvisa.
Man må förgäfves tro eller hysa den farhåga, att en mäktigare Bonde, för att tvinga de fattigare till Skifte, skall bygga på sin tomt, endast i afsigt att vinna denna önskan.
Det är bättre att de på detta sätt uppnå sitt mål, än, såsom det vanligen sker i stora byalag, nemi.: att två eller tre
Bönder slå under sig de fattigares lotter, derigenom, att de börja gifva dem penningar oeh andra små förmoner, och sedan köpa Hemmansdelarne, eller om det är Frälse, laga så, att Hemmansdelen blir öde, för att lättare komma åt den.
På detta sätt är det den mästa fattigdom uppkommer genom rikare Bönder, hvilka undertrycka de mera meddellösa. i3 Cap. 3 §. lyder:
Sedan afgjordt blifvit j hvilka af Delägarne komma att utflytta, böra Skiftesmannen och Gode Männen uppskatta oeh värdera den kostnad, som med utflyttningens verkställande är förenad.
Jag skulle tro, att i allmänhet, i skoglösa Provincer, såsom Skåne, Halland, Westergöthland m. fl., fordras en större flyttningshjelp, än i de öfriga, oeh jag anser den princip böra följas, för att Den 6 April e. m. 333 hafva någon grund att gå på, att en uträkning verkställdes uppå hvad som tarfvades härtill uti materialier, spik, virke, mursten ra. m., och hvilket sedermera komme att utgå i likhet med brandstod, nami. proportionaliter fördelat på Delägarne, hvarigenom en stor besparing af penningar skulle komma att äga rum, så mycket nödigare, som jag tror det bästa vore, att allt, hvad i dagsverken och körslor kunde bestämmas, borde utgå i contant efter markegångspris, om Delägarne sådant åstundade, emedan man vet, huru liten nytta åstadkommes af de dagsverken, som in natura utgöras. 17 Cap. 1 §. innehåller:
Vid alla under Landt mäter i-för rättning förefallande sammanträden skall Protocoll af Landtmätare hållas j deruti han redigt och fullständigt samt under sina rätta dagar och i serskildta j hela förrättningen igenom löpande paragraf er j antecknar allt, hvad i hvart och ett ämne anföreSj af handlas och beslutes.
Det Protocoll bör inom åtta dagar ef ter hvart hållit sammanträde _, uppläsas och med Landtmätares, Gode Mäns samt närvarande
Delägares påskrifter förses.
Jag tror, att här borde äfven en observation göras, att Protocollet borde genomdragas och förses med Gode Mäns sigill.
I 18 Cap. 6 §. sista Mom. står:
Förekomma vid ett sammanträde flere Skiftes - 334 Den 6 April e. m. maij 'varde kostnaden dertill emellan Delägarne i alla målen fördelad, efter sorn skäligt prof vas.
Det är orden, skäligt profvaSj som jag anser nog godtycklige, oell hvilka borde få en annan redaction, såsom till exempel:
I mån af det ägobelopp_, som skiftadt blifvit.
Sedan skulle jag äfven hemställa till Ridderskapet och Adeln, om icke mera enhet i sådane ärenders behandling i allmänhet skulle vinnas derigenom, alt antingen ÖfverDirecteuren vid LandtmäteriContoiret eller ock någon annan, i sådane ämnen kunnig person, vore i Skiftesmål Föredragande i Högsta Domstolen, likasom förste Landtmätaren vid ÄgodelningsRätten eller hos Landshöfdingen, i fall dessa ärender komma att fortfarande der handläggas; hvarföre
CommissionsLandtmätaren borde åläggas aflemna till förste Landtmätaren Chartor, Handlingar och Rapporter, månadtligen, till bevis burn han utöfvat sitt åliggande.
Man torde väl invända, att förste Landtmätaren härigenom betoges alt sjelf hålla förrättningar; men han har merendels alltid flere under sig, som kunna för hans räkning verkställa arbeten, och om han skulle gå förlustig en nu ägande förtjenst, kunde detta aflijelpas derigenom, att han fick någon procent, af hvad de öfrige förtjente.
Taxan är så tilltagen, att den säkert kunde tåla något afdrag på förtjensten, för hans räkning, och om Landtmätaren är flitig, kan han i alla fall för - Den 6 April e. m. 335 tjena tillräckligt.
Slutcligen får jag till alla delar förena mig i Friherre Ehrenborgs Reservation, hvilken är byggd på så riktiga grunder, alt den, enligt min tanka, icke kan förbättras.
Herr Tham , Wollrath:
Afskild för min Egendom med Lagliga Enskiftes Rågångar från alla Grannar, kunde jag icke hafva annan anledning att klandra SkiftesStadgan, än öfvertygelsen om den skada och de olägenheter, som orsakades mina Landsmän inom Skaraborgs
Län genom en del af de förändringar, hvilka blifvit gjorda uti hvad Kongl. EnskiftesStadgan af 1812 förut förordnade.
Då jag sjelf låtit verkställa Enskiften och handlagt sådana göromål i flera afseenden, stadfästades min öfvertygelse om sistnämnde Författnings ändamålsenlighet, en öfvertygelse, som förut grundades derpå, att Enskiften, hvilka i början med motvilja ansågos och efter de första Författningarne derom vunno ringa framgång, med lätthet och i ökadt antal fortgingo genom tillämpningen af den mindre våldsamma och efter lokalen mera lämpade 1812 års Stadga.
Den myckna klagan, som deremot böjdes emot nu gällande SkiftesStadga, och de flera svårigheter, som vid tillämpningen deraf visade sig, föranledde mina anmärkningar; med tillfredsställelse har jag funnit, att
Utskotten uti 2:ne hufvudsakliga delar deråt lämnat den uppmärksamhet, 336 Den 6 April e. m. som behofvet att förekomma onyttiga rättegångar, och helgden af ägande samt nyttjanderätt af Lagligen ärfd eller förvärftl Egendom förtjena.
Jag hvarken kan eller vill upptaga Ridderskapets och Adelns tid med besvarande af de vidlyftiga nu gjorde skriftliga och muntliga anföranden, men utbeder mig att nugot få bemöta det klander, som här är yttrad t emot 2:ne uti Betänkandet föreslagne förändringar i Författningen, hvilka enligt mitt begrepp varit af behofvet högt påkallade.
SkiftesStadgan medgifver uti 18 Cap. i3 §. rättighet, att klandra Ägograderingen inom 60 dagar, sedan Skiftet af Skiftesmannen är förklaradt vara slutadt.
Utskottens Betänkande har deruti föreslagit den förändring, att den, som vill besvära sig öfver Ägograderingen, skall sådant hos ÄgodelningsRättens Ordförande anmäla, inom 60 dagar sedan graderingen är verkstäld, och innan planen till Skiftet uppgöres; detta har blifvit klandradt på den grund, att en obildad vårdslös jordägare, som icke följer graderingen med uppmärksamhet, skall kunna blifva lidande, utan att äga tillräckligt rådrum att derom göra sig underrättad.
Gode Männen, som skola verkställa graderingen, äro pligtige att derom sam - 1 Den 6 April e. m. 33y samrådas med, och höra, jordägarne, och dessa berättigade, att beständigt vid graderingen vara närvarande, för att meddela upplysningar och bevaka sin rätt.
Om man dervid vill med säkerhet vänta redliga, pålitliga uppgifter, så böra Jordägarne under denna förrättning vara fullkomligen okunniga om planläggningen för Skiftet, hvarigenom de uppmanas till både uppmärksamhet och oväldigt omdöme; då de dessutom äga
Co dagars tid efter graderingen till Besvärs anförande, synes Lagstiftaren iagttagit allt, hvad som behöfves till rättvisans bevakande för personer, hvilka anses vara sui juris; skulle åter Besvärstiden utsträckas till 60 dagar efter fulländadt Skifte, så lämnas en öppen anledning för den vårdslöse och trätgirige, att icke bekymra sig om graderingen, och att, utan afseende derpå, om den jord han erhållit är jemförligt riktigt graderad med den öfriga, eller icke, anföra klander, och försöka tillvägabringa rubbning uti en för alla Delägarne kostsam förrättning; på denna grund och då tjenst villige Advokater så gerna begagna den okunnige och vårdslöse, att genom rättegångar skaffa sig förtjenst, tror jag, att Lagstiftaren bör noga förekomma alla anledningar till skadliga Rättegångar, och genom Lagarnc hvarken gynna ilen vårdslöse eller den trätgirige; af dessa skäl önskar jag, att den af Utskotten angående 19 H. 22 r 338 Den 6 April e. m.
Besvärstid öfver graderingen föreslagne förändring måtte vinna stadfästelse.
De af Utskottet i 12 Cap. 8 §. samt j3 Cap. 2 §. föreslagne förändringar, önskar jag äfven måtte bifallas.
Utom de af Utskotten för dessa förändringar anförde skäl, får jag tillägga, alt i5 Cap. 1 och 2 §§:na SkiftesStadgan, som strängt förordna om tillträdet af de nya Skiftena, icke synas medgifva något uppskof i verkställighet af liela Skiftet, om också pluraliteten skulle vilja jämka sig emellan, sedan den eller de, som sökt Skiftet, fått sina lotter utbrutna, och att jag af erfarenhet känner, att Enskiften, som lätt och villigt i Skaraborgs
Län verkstäldes efter den modification 1812 års EnskiftesStadga i dessa delar medgaf, genom de strängare åtgärder, som nya SkiftesStadgan föreskrifver, orsakat missnöje, emedan anledning derigenom är beredd för den mindre vältänkande, att preja och skada sina Grannar jned hotet af Laga Skifte.
Då man med skäl yrkar säkerhet för personer, tanke-, skrif- oell tryckfrihet, så synes mig, att Lagstiftaren har orätt, att till den grad vilja vara förmyndare för enskild tas egendom, att deras undergång derigenom sättes på spel, hvilket dock, genom ett efter nya SkiftesStadgans ordalydelse strängt verkstäldt Laga Skifte, skulle kunna ske med flera uti större Byalag, endast derföre, att en enda fordrar Den 6 April e. ni. 339 Skifte, och det är vid sådana tillfällen sorn 1812 års EnskiftesStadga visade sig välgörande.
Genom den uti 12 Cap. 8 §. af Utskotten föreslagne förändring, verkas als ingen osäkerhet för graderingen, tj innan utbrytning för den, som sökt Laga Skifte, kan ske, skola alla ägorna graderas, och plan för hela Skiftet uppgöras; sålunda blir den, som söker utbrytning, under graderingen alltid i osäkerhet, hvarest han erhåller sin lott.
Att de af Friherre Wrangel omtalla rikare Bönders medel att åtkomma fattigare grannars Egendom, äro skäligen obekanta i den ort jag bor, anser jag för lycka.
Då jag om Rikets norra Provincer icke äger andra underrättelser, än dem jag genom beskrifningar och berättelser inhämtat, kan jag icke med säkerhet bedomina SkiftesStadgans tillämplighet på dem, men skulle så mycket mer tillstyrka, att den af Utskotten föreslagna underdåniga Skrifvelse angående upplysningars inhämtande om de norra Länen, måtte afgå, som det ännu torde vara outredt, huruvida SkiftesStadgan derstädes öfverallt kan verkställas, innan afvittringen hunnit närmare sin fullbordan, och den förstörande kostnad, sorn. orsakas en mängd Indelningshafvare genom deras Boställens deltagande uti Laga Skif-. 22* 34o Den 6 April e. m. ten, dessutom torde så mycket mer böra behjertas, som åtminstone Lagutskottet icke lärer kunna till besvarande upptaga något Förslag om serskildt Anslag för denna en del Embetsman tryckande kostnad, deraf sällan den innehafvare får njuta frukt, som måst vidkännas densamma.
Då Utskottens Betänkande förmodligen återremitteras, anhåller jag att detta Anförande må få åtfölja.
Då jag af en tillfällighet ej var närvarande i Utskotten, när detta Betänkande justerades, ber jag, att i händelse af återremiss, få anmäla en anmärkning mot definitionen på Skifteslag.
Med Skifteslag förstås den samfällighet> som skiftas j eller hvarutur Skiftet sker.
Det utgör utan tvifvel ett bland Lagstiftarens mest samvetsgranna åligganden, att noga öfverväga den allmänna eller enskildta skada eller båtnad, som uppkommer genom de Stadgar, hvartill Lagstiftaren lemnar sitt biträde.
Jag har åt SkiftesStadgan lemnat all den uppmärksamhet mig är möjlig, och liar, oaktadt denna noggranna granskning, ej mer än i få punkter varit skiljaktig, och jag skall nu blott fästa mig vid de delar af Utskottens Betänkande, uti hvilka jag icke delar samma åsigt.
I 5 Cap. i §. föreslå Utskotten, att Den 6 April e. m. 34 r ordet HäradsRätt skall införas i stället för orden behörig Domstol.
Ehuru delta Stadgande redan finnes, vill jag dock medgifva, att någon skada ej uppkommer genom Förordningens förtydligande i denna del.
Vid 6 Cap. 2 §. bestämma Utskotten en tid af 14 dagar, innom hvilken missnöje bör fullföljas.
Jag önskade blott att Utskotten ville närmare redigera detta till ett Lagförslag och bestämma, under hvilken ordställning Stadgandet bör i §. ingå.
Den del af Utskottens Betänkande, som .vill återföra det fordna Stadgandet, att ägograderingen skall vara lagakraftvunnen, innan Skiftet sker, kan jag ej gilla.
Mig synes det mera rättsenligt, att, i händelse af fel vid graderingen, utväg till rättelses erhållande finnes, och att en prescriptionstid af 3 år ej är för lång.
Man bar emot dessa skäl anfört, att många rättegångar uppkomma derigenom.
Jag anser detta vara af Herr Danckwardt så fullständigt besvaradt, då han yttrat, att här ej är fråga om Rättegångars undanrödjande, utan rättvisans befordrande.
Man bör afse den Allmänhets bildningsgrad, som allmännast begär Skiften.
Jag medgifver, att, om livar och en efterser tillräckligt sin rätt, så hände det ej; men det vore orätt, om Lagen stängde vägen att vinna rättvisa, för det att man vid första ögonblicket ej för - 34?.
Den 6 April e. m. stod sin egen fördel.
Jag medgifver, att det nu gällande Stadgandet medför flere olägenheter, men det ankommer på hvil» ken sorn är störst, Rättegångar, eller om en oskyldigt lidande skall för sitt fel, att ej förstå sitt eget hästa, varda utestängd från all rättvisas erhållande, i händelse en gradering eller taxering af jorden blifvit felaktigt verkställd.
Hvad åter angår, att Skiftet bör Öfvergå hela laget på en gång, så är jag af den öfvertygelse, att sådant bör ske, och jag hemtar dertill ledning af Herr Berg von Lindes reservation.
Jag förstår icke, huru det är möjligt utrycka en del utan gradering och taxering af det hela, och då det är gjordt, så är ju mera vunnet, om bela Skiftet sker på en gång utan förbindelse för någon att genast emottaga sin lott.
Det bör ej vara skillnad, om Storskifte har ägt rum eller ej.
Förhållandet är enahanda, ty om en Skiftessökande får utbrytning, måste rubbning ske i hela laget.
Ett nytt förhållande måste uppkomma i anseende dertill, att 2:ne Författningar äro sammansmälte till ett.
Jag tilltror mig ingalunda att kunna bestrida deras åsigter, sorn, med erfarenheten till ledning, äga mera anspråk på sakkunskap i detta afseende än jag.
Jag erkänner, att, i den ort jag bor, bar intet Skifte mig veterligen pgt rum; jag har således ej någon praktisk erfarenhet.
Men Den 6 April e. ra. 343 jag håller mig blott till SkiftesStadgan.
Vid den del af Stadgan som föreskrifver utflyttning, befinner jag mig i en besynnerlig collision.
Jag tror Utskotten åsett en medelväg, men rubbas af andra, som bär ådagalagt, att en Skiftessökande 0vi 11- iorligen skall utflytta.
Det visar sig för mig, att ett sådant Stadgande är liårdt och lemnar anledning för den rikare eller förmögnare, att utöfva inflytelse på den fattigare.
Den som har bästa husen, bästa trädgården m. m., den måste ovillkorligen vara den mest förmögna, och när nu den bar rättighet att blifva qvar, så äger han för stor inflytelse på grannarne, och kan, genom blotta hotet med Skifte, tvinga en fattig granne, att för underpris sälja sin Hemmansdel.
På denna grund tror jag Utskottens Förslag vara bättre, men något bestämdt omdöme vill jag ej gifva.
En väsendtlig anmärkning är, att, pdå inrösningsjord ligger innom ett skogsskifte, så är ett undantag från Stadgandet om Skogsskiften välgrundadt.
Det vore oriktigt, om, genom helgden af ett Skogsskifte, inrösningsjord skulle komma att förblifva ouppodlad, och om den än består af aldrig så god jordmån, ej få i Skiftet intagas, emedan den hetes tillhöra skogen.
I detta afseende tror jag Stadgan vara bättre.
Friherre Sprengtporten, Jacob Wilhelm: 344 Den 6 April e. m.