Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tilltror mig icke att nu i ögonblicket vipp™ göra en felfri redaction för detta fall; men det torde blif va nödigt för Constit.Utsk. att föreslå, huru dermed skall förhållas.
Den af Hr v. Hartmansdorff nu au Den g
Oc toker e. m. framställda anmärkning har icke undfallit Constit.Utsk.
Man har trott, att det skulle vara gifvet, att, då Konungen förordnar vissa af sitt
Statsråd att föra regeringen i sitt ställe, de i samma stund öfvergå till att föra regeringen i Konungens namn och upphöra under tiden att vara Statsråd eller chefer för departementerna.
Att departementschefen sålunda icke kan hafva rösträttighet torde följa af sig sjelf.
Det är nemi. endast såsom collectiv Regering, som Statsrådets ledamöter inom sig äga rösträttighet, då de utöfva regeringshallet i Konungens frånvaro, och den Statsrådets ledamot, som föredrager inför Regeringen, lärer icke, då han ej af Konungen är utsedd lill Regeringsledamot, kunna förändra sin egenskap af föredragande utan rösträttighet till föredragande med denna rättighet.
Sådan har varit Constit.Utskts uppfattning af frågan; och jag vågar tro, att den är riktig.
Hr v. Troil har fästat R. o. Ad:s uppmärksamhet på ett förhållande, som sannerligen förtjenar att noga begrundas.
Ändamålsenligast och rättast skulle verkligen vara att, då Konungen går i fält, eller behöfver förordna en Regering, Thronföljaren eller någon af Arffurstarna, som upphunnit myndig ålder, förordnades att vara ordförande i Regeringen, och att, på samma gång denna Kongl. Person skulle inträda i utöfningen af den del af konungamagten, som kunde till honom upplåtas, han icke ägde några röster i Regeringen.
Först när ingen myndig manlig person af Konungahuset fanns, skulle jag tro, att Statsrådets ledamöter collectivt borde styra i Konungens namn.
Om detta stadgande kunde införas i /p §, skulle jag dermed helst vara belåten.
Ehrenborgh: Hr v. Troils anmärkning hade verkligen undfallit mig, och jag har derföre ansett mig böra tillkännagifva, hvad jag, i anledn. af Gr.
Horns uppmärksamhet å samma anmärkning, tror mig böra upplysa.
Inom Constit.Utsk. har visserligen fråga varit, om Thronföljaren eller någon af Arffurstärna skulle föra Regeringen under Konungens frånvaro.
Fråga härom har så mycket hellre bort uppstå i Utsk., som förhållandet visat sig under en afliden Konung och under den Konung, vi nu äga, att styrelsen af Thronföljaren alltid blifvit förd till folkets särdeles belåtenhet, likasom då Konungen sjelf regerat; men man har trott, att det exceptionella fall, som hittills varit tillåtet, äfven borde medgifvas för framtiden, och att något stadgande i detta fall icke borde nedskrifvas i grundlagen, emedan anförtroendet af detta vigtiga kall borde bero på bedömandet af de individuella egenskaperna.
Skulle likväl R. o Ad. vilja i grundlagen medgifva Konungen rättighet att insätta sin Tronarfvinge att gemensamt med sitt Statsråd föra Regeringen, vöre kanhända ingenting att deremot invända; men att göra det till ett åliggande för Konungen att, då hail aflägsnar sig från regeringssätt, ovillkorligen insätta Thronföljaren i utöfning af regeringen, kan jag icke med min röst biträda.
Men skall Thronföljaren hafva sate i Regeringen, så lärer det väl vara gifvet, att han skall sitta der med rösträttighet för att icke erfara den obehagligheten att måhända alltför ofta öfverröstas af de rådgifvare, sorn sitta vid hans sida.
Om denna åsigt skulle blifva R. o Ad:s gemensamma tanke, skulle jag hemställa, om det icke vore nödigt att göra ett så beskaffadt tillägg i grundlagen: "Går Konungen i falt eller — — —, förordne han, 0111 honom så godt synes, någon af sina Söner att föra ordet i Regeringen, bestående af så och så manga af Statsrådets ledamöter, i hvilket fall ordföranden äger rösträttighet lika med öfriga Regeringsledamöterna.”
Något sådant stadgande torde blifva nödvändigt, såvida man icke gör bättre att, hädanefter sorn hittills, låta detta stadgande stå bredvid grundlagen och låta det bero på Thronarfvingens egna egenskaper, huruvida han må berättigas till ett sådant förtroende af sin Fader.
Jag beklagar, att den siste värde talaren icke fann för godt att lemna uppmärksamhet åt mitt sista anförande, ty han hade då besparat sig mödan att vederlägga mycket, som jag icke föreslagit.
Jag har nemi. aldrig yrkat, att R. o. Ad. skulle såsom dess gemensamma tanka förklara, att Thronföljaren eller någon Kongl. Person, i Konungens frånvaro, skulle vara ordförande i den tillförordnade Regeringen.
Jag har blott begärt den förändring, att det icke må utsättas i grundlagen, att Ordföranden skall Vara en af Statsrådets ledamöter, emedan jag anser den naturligaste och vigtigaste af alla en Konungs rättigheter vara den, att, då lian lemnar hufvudstaden, till ordförande i den tillförordnade
Regeringen nämna hvilken af sina undersåtare som helst, till hvilken han hyser mesta förtroende.
Om förhållandet är så lyckligt sorn nu, blir det Thronföljaren; men det är icke gifvet, att det alltid skall vara så.
Mitt redactionsförslag var följande: ”Går Konungen i fält, eller — — —, förordne han 3 ledamöter af Statsrådet, under den ordförande, som Konungen särskildt förordnar, att föra — — —, som 8 § stadgar."
Jag skulle tro, att under en sådan redaction alla meningar kunde förenas.
Att man deremot bestämdt skulle utsätta, alt en ledamot af Statsrådet skulle vara ordförande, kan jag så mycket mindre, synnerligast Under närvar, förhållanden, medgifva, sorn Thronföljarens eller någon annan persons Förordnande till ordförande i Regeringen skulle stå, icke bredvid, utan i rak strid med grundlagen, såsom det äfven r.U gÖr, såväl enligt den ännu gällande § som det redactionsförslag, Conslit.Utsk. afgifvit.
Då vi alla Önska, att det förhållande med ledningen af regeringsärenderna 1 Konungens frånvaro, som hittills ägt runi, äfven hädanefter måtte fortfara, då vi äga en $ i grundlagen, som bestämmer, huru i detta afseende förhållas bör, och då vi nu förehafva en omredigering of just denna §, skulle jag tro, att man bör iakttaga tillfället att bringa detta grundiagsbud i öfverensstämmelse med det förhållande, sorn finnes och som man önskar måtte finnas.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om II. o.
Ad. behagade såsom sin gemensamma tanka godkänna Hr v. Troiis anmärkning.
Jag anhåller vördsamt att få höra ordalagen i Hr v. Troiis förslag.
Jag förenar mig med Hr v. Hartmansdorff, på det vi måtte veta, hvarom vi förena oss.
Se er et. uppläste Hr v.
Troiis för slag, sådant det till prot. blifvit uppfattadt, så lydande: ”Går Konungen i falt, eller — — —, förordne han tre ledamöter af Statsrådet under den ordförande, som Konungen särskildt förordnar, att föra som 8 § stadgar.” Frih.
Mot Hr v. Troiis förslag måste jag reservera mig, emedan jag anser det strida mot andan af grundlagen, att Konungen uti sin Regering insätter någon annan än de personer, hvilka utgöra hans Conseil, såvida han ej för särskilda tillfallen insätter Thronföljaren till ordförande i Regeringen.
Jag ser icke, huru någon annan skulle kunna sättas till chef för Regeringen utan särskild ansvarighet.
Det ligger i sakens natur, att
Thronföljaren har det största interesset af att göra sig förtjent af folkets belåtenhet, och att detta följaktligen skall blifva ett vigtigt skäl föi' honom att föra regeringen så väl som möjligt.
Pehr: Sedan R. o. Ad. genom ett föregående beslut bestämt, att blott i af Statsrådets ledamöter skola finnas, som icke hafva departementer, och nu möjligen beslutas, att 3:ne ledamöter af Statsrådet skola förordnas att föra Regeringen jemte ordföranden, följer deraf klart, att en af dessa 3:ne ledamöter måste derjemte vara departementschef.
Ehrenborgh, som tagit denna sak i närmare betraktande, om det varit Constit.Utsk:s mening att så skulle inträffa.
I anledn. af Hr Lefrens framställning anser jag mig skyldig upplysa, att då Constit.Utsk. tillstyrkte 4 ledamöter ulan portefeuille, låg i detta tillstyrkande en möjlighet för Konungen att taga trenne ledamöter utom Just.Statsministern, som Constit.Utsk. föreslagit till ledamot i en sålunda tillförordnad Regering af desse 4, icke departementschefer varande ledamöter.
Utsk. ansåg sig dock. icke Den g Octobcre. n». icke böra inskränka Konungens -val inora antalet af dessa 4 ledamöter, dä Konungens förtroende kunde falla pä ett sä beskaiTadt Statsråd, som bade departement, oell i sådan händelse ansåg Constit.Utsk. deraf blifva en följd, att Konungen förordnade en annan Statsrådets ledamot eller en exped.chef att under tiden emottaga den till Regeringsledamot förordnade departementschefens portefeuille.
Man hade visserligen ansett sig kunna stadna dervid, att valet skulle ske inom de 4 >L'ke föredragande Statsråden; men då samma § förutsätter rättighet för Konungen att på resan taga med sig några af Statsrådet, för att afgöra de regeringsärender han för godt funne, så hade man trott, alt man borde öfverlemna ål
Konungen att välja antingen departementschefer eller icke poitefeuille ägande Statsråd, och man hade trott, att, i fall hela StatsrådspersonaJen vore så lycklig att hvarför sig lika mycket äga Konungens förtroende, Konungen företrädesvis ville i hufvudstaden qvarlemna departementschefer, på det ingen rubbning skulle ske i departementerna , hvilka lika väl kunde skötas af departementscheferna, äfven såsom ledamöter i Regeringen.
Dessa hafva varit Utskrs skäl att icke göra någon skillnad emellan föredragande och icke föredragande Stalsrådsledamöter.
Jag hemställer, om icke all svårighet bäst skulle förekommas derigenom, alt man icke stadgade något visst antal Statsrådsledamöter, som skall utgöra Regeringen, utan blott sade: ”Går Konungen i fält, eller , före Statsrådets ledamöter Regeringen under den ordförande, hvartill Konungen förordnar antingen Thronföljuren eller någon ledamot af Statsrådet.” llr von Troil:
Jag uppstiger egentligen för att fästa uppmärksamhetan derpå, att hvem helst Konungen skulle vafja till ordförande i Regeringen, lärer han i afseende på ansvaret inträda i kategori med Statsrådets öfriga ledamöter.
Så vidt jag vet, hafva vi icke mer än en oantastlig person inom Statsrådet.
För öfrigt lärer det icke komma i fråga, att till ordförande skulle väljas någon annan än en Prins eller en Statsrådets ledamot; ty det måste vara ett särskildt fall, om icke en person skulle finnas inom Statsrådet, för hvilken Konungen hade förtroende.
Jag har ingenting emot Gr.
Horns förändrade redactionsförslag; men jag hemställer blott, om det icke bör heta en Kongl. Prins i stället för Thronföl jaren, emedan förhållandet kunde vara sådant, att det icke vore den närmaste, utan en af de öfriga Prinsarna, som Konungen ville Jemna ett sådant uppdrag.
Jag hemställer derföre, om icke redactionen kunde blifva denna: ”Går Konungen i fält, eller — — —, förordne han 3 af Statsrådets ledamöter att under ordförande af den K.
Prins eller den Statsrådets ledamot, som Konungen dertill utnämner, föra — —, sorn 8 § stadgar.” i4 H. 99 |Den 9 October e. m.l Hr von Hartmansdorff:
Det är, så vidt jag kan fatta, ett alldeles nytt förslag, som här väckes, nemi. om inträde för en Kongl.
Prins i en tillförordnad Regering, hvilket hvarken förut står omnämndi, i grundlagen och ej heller blifvit af Constit.Utsk. föreslaget.
Jag ser således ingen anledning att derom väcka fråga vid detta tillfälle.
Tillåter man sig att göra sina anmärkningar vid Constit.Utsk:s för slag så vidsträckta, att man med förslaget förenar åtskilliga andra ämnen, som man kan finna tjenliga att inpassa, kan man icke förutse, huru omfattande dessa öfverläggningar kunna blifva, eller när de kunna komma till slut.
Förslaget, att bestämdt förklara, det en K.
Prins eller en Statsrådets ledamot eller en annan onämnd person skall inträda i Regeringen, är betänkligt.
Om vi inlåta oss uti sådana ämnen, som hvarken finnas förut omtalade i grundlagen eller i Constit.Utsk:s memor., har Ståndet inträdt på en bana, som kan leda alltför långt från egentliga föremålet.
Jag skulle derföre tro, att R. o. Ad. icke bör befatta sig med att ingå uti en dylik öfverläggning, utan på sin höjd sträcka sig till hvad Hr v. Troils första förslag innehåller, hvaruti icke nämnes, hvem som uti Regeringen skulle föra ordet; men i afseende på detta förslag kan jag icke rör:de departementschefer, som vore ledamöter af Regeringen, underlåta att underställa R. o. Ad., om det icke vore lämpligt, att departementschef, under den tid han är ledamot af Regeringen och deltager i regéringsärendernas afgörande, upphör att vara föredragande för sitt departement, för hvilket särskild föredragande kunde förordnas; och jag får till följd häraf underställa Ståndets bepröfvande, om icke vid slutet af §:n, i öfrigt så redigerad såsom Hr v. Troils första förslag innefattar, kunde tilläggas denna mening: ”Departementschef, som är ledamot af Regeringen, upphöre under tiden att vara föredragande.”
I anledn. af Hr v. Troils anmärkning vid denna § anser jag mig skyldig tillkännagifva, alt jag redan vid IÖ2Ö års riksdag väckt motion derom, att den nu var.
extra grundlagen skulle upphöjas till verklig grundlags-§, nemi. att Konungen, dä han går i fält, eller reser till aflägsnaré orter inom Riket, må äga rätt att nämna Thronföljaren till chef för Regeringen; och jag har ansett af så mycket större vigt, att vi blifva af med sådana extra grundlagar, som det är fara värdt att, sedan dörren en gång är öppnad för sådanas införande, våra verkliga grundlagar kunna genom Ständernas särskilda beslut alldeles tillintetgöras.
Om någon svårighet skulle yppa sig att tillstyrka, hvad af en ledamot blifvit föreslaget, nemi. att hvilken som helst af de Kongl. Prinsarna skulle kunna till ordförande förordnas, hemställer jag, om icke samma ända - Den g October e. m. 227 mål skulle kunna vinnas, utan att göra något nytt förslag, om man nemi. vid stadgandet om ordföranden först nämnde det allmänna förliållandet, att den skulle vara ordförande, som Konungen särskildt nämner, och derefter tilläde: ”såvida icke någon K.
Prins, genom Konungs och Ständers fattade beslut, blifvit förordnad att föra ordet.” H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanka förklara, att förslaget till förändring i 4^ § Reg.F. boide erhålla följande lydelse: ”Går Konungen i fält, eller — — —, förordne han ”tre ledamöter af Statsrådet under den ordförande, som Konungen särskildt nämner, att föra — — —, som 8 § stadgar. ”Departementschef, som är ledamot af Regeringen, upphöre ”under tiden att vara föredragande.” Bifölls. 99 § Reg-F.
Det är mot min egen mening,som jag nödgas fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att, då R. o. Ad. ogillat Constit.Utsk:s förslag om Just.departementet, så beskaffadt som Constit.Utsk. föreslagit, benämningen Just.departements-expedition, som här blifvit införd i stället för Nedra Just.revisionen, blefve ett oegentligt namn; ty enligt det beslut, R. o. Ad. (allat, kommer Just.ministern icke att hafva att göra med Högsta Domstolen och således icke heller med den dithörande delen af Just departementet.
Jag öfverlemnar ät de Hrr, som varit af motsatt mening med mig, att finna ett lämpligare namn, än det af Just.departements-expedition.
Ehrenborgh oell anser här lämpligare böra stå Just.expeditionen i stället för Just.departements-expeditionen; men jag hemställer till R. o. Ad., om icke äfven en annan redactionsförändring i denna § bör aga rum, i öfverensstämmelse med redactionen i 35 §, hvarest står:
Presidenter och chefer för Collegier eller i dessas ställe inrättade verk, så att qq § blefve så lydande: ”R St:s Just.ombudsman må — Högsta Domstolens, Just.expeditionens, Hofratternas, Collegiernas eller i dessas ställe inrättade verks och alla lägre domstolars , då han det öskar.” Frih.
Ehuru min kännedom af detta ämne är långt under Frih.
Ehrenborghs, får jag dock till Hr Frih. hemställa, om icke den af Constit.Utsk. i 99 § föreslagna benämningen:
Just.departements-expedition kan bibehållas af samma skäl, sorn R. o.
Ad. bibehöll den i 34 § föreslagna redactionen, nemi. att uti Just. d epar t eroentets expedition just.ärenderna skola beredas till föredragning och afgörande i Högsta Domstolen.
Som jag icke var närvar., när i lS
Den O g t o 1» c r e m. 4cuna J genomgicks, stur den inconsequens, sorn du begicks, icke för min räkning.
Min mening har dessutom icke varit, ott den förändring skulle äga rum i Just.departementet. hvaraf dessa namnförändringar blifva en följd; men jag liar, såsom ledamot af Constit.Utsk., ansett mig skyldig att fästa uppmärksamheten på nödvändigheten af en förändring i den förevar.
§:u för att ställa den i öfverensstämmelse med den mening, som varit segrande inom detta hus.
Som genom tvenne värda talare och — jag är öfvertygad derom —- i öfverensstämmelse med prot. blifvit vitsordadt, att någon inconsequens är begången i besluten, får jag förklara, att jag i dessa beslut öfver Constit.- TJtsk:s memor.
N:e 34 icke deltagit, hvilket jag anhåller må till prot. antecknas.
För mig svnes, att då man sönderplockar ett förslag, inträder man på en bana, som lätt leder till inconsequenser, emedan besluten till större delen bero på voter:ssedeln, då man således svårligen kan vänta, alt couSCquenta resultat i alla beslut komma att äga rum.
För mig är det en nyhet, sorn jag nu först får veta, att It. o. Ad. i den omförmälda ^4 § infört en oriktig redaction, sorn ej står tillsammans jned Ståndets förut fattade beslut.
Till min ursägt i detta fall får jag anföra, att jag af andra göromål var hindrad att vara tillstädes vid pleni början.
Men derföre, att man begått ett misstag, är det icke skäl att fullfölja det, sedan det är upptäckt, hvadan jag tillstyrker den rättelse, hvarom Frih.
Ehrenborgh ganska riktigt erinrat, helst jag förmodar, att ingen för Constit.Utsk., efter ålerremissens erhållande, är så lätt att iakttaga som den ifrågavar.
Hr Lefre'n instämde med Hr v. Hartmansdorff.
Jag får äfven äran tillkännagifva, att jag Icke var tillstädes, då R. o. Ad. fattade sitt beslut rör:de .24 §, och att jag reserverar mig mot den inconsequens i reduetionen, sorn blifvit följden af detta och några andra i min frånvaro på några ögonblick fattade beslut.
Jag instämmer med Hr v. Hartmansdorff deruti, att, för det man begått ett misstag, det likväl icke är skäl att göra det om igen.
För öfrigt får jag till Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad. hemställa, om icke det af mig begärda tillägget bör inflyta, nemi. att efter ordet
Co 1 legiér sättes: eller i dessas ställe inrättade verk.
Det instämmer med min böjelse ott icke vara envis för egna meningar, och med min pligt, såsom ledamot af Constit.Utsk., att, så vidt på mig beror, fästa R. o, Ad;s uppmärksamhet på de möjliga fel, som af R. o. Ad. kunna begås rör;de de af Constit.Utsk. för Stånden framlagda förslag, hvilket är så mycket angelägnare, som, hvilket R. e. Ad. har sig bekant, det icke beror på Con»tit.- Den 9 October e. w. aag Utsk. att rätta dylika misstag, emedan Constit.Utsk. endast tillkommer att sammanjemnka Ståndens olika meningar.
Mig har blifvit sagdt, att den mening, som blifvit framlagd uti en föregående §, nemi. den io:de, ieke vunnit bifall af It. o. Ad.
Om så är, anhåller jag att fä fäsla uppmärksamheten på nödvändigheten, att någon, till undvikande af inconsequenser emellan besluten, täcktes oafbrutet följa dessa med hvarandra sammanhang ägande §§:s afgörande, emedan förevar. § afven måste ställas i öfverensstämmelse med beslutet öfver 10 §.
Jag får tillkännagifva, att jag var närvar., då R. o. Ad biföll Constit.Utsk:s förslag till ändring i 9.4 § Reg F., men att, då R. o.
Ad. vidtagit åtskilliga beslut, innefattande, såsom Ståndets gemensamma tankar, nya frågor örn grundlagsändringar, deruti, såsom grundlagsvidriga, jag icke kunnat instämma, och då voteringen på f. m. medförde ett resultat, hvaremot jag protesterade, nemi. rent afslag, redan vid denna riksdag, å Constit.Utsk:s afgifna förslag, jag icke ansett mig tillständigt att göra någon den ringaste anmärkning vid de beslut, R. o. Ad. derefter fattat vid Constit.Utsk:s förslag, hvilka beslut jag således stillatigande afhört.
Nu får jag likväl instämma med Frih. Ehrenborgh deruti, att, derest consequens skall äga rum, äfven det genom votering på f. m. i dag fattade beslut, hvarigenom Constit Ut.sk:s förslag, angrde ärendernas beredning, blifvit upphäfvet, mäste vid förevar.
99 § iakttagas.
Jag hemställer, huruvida icke mitt förslag kunde antagas, såsom innefattande alla 3 amendemen ten med föl jande redaction: ”R.
St:s Just.ombudsman — Högsta Domstolens, Rikets Allm.
Ärenders Beredn:s, Just.- revisionens, Hofrätternas, Collegiernas, eller i dessas ställe inrättade verks och alla lägre domstolars — , då han det åskar.” Frih.
Ehuru det är en småsak, torde jag likväl, då det icke är mig okärt, att alla beslut blifva så systematiska som möjligt, få hemställa, huruvida det är lämpligt att kalla en sak revision, som icke är revision, och jag skulle derföre föreslå, huru småaktigt det än må synas, om icke R. o. Ad. skulle behaga kalla detta verk: Just.expeditionen, såsom egentligare, än benämningen af Revision.
Jag vill icke på något sätt motsätta mig, att ordet: revision må utbytas mot ordet: expedition; men efter man ändå vill förbättra redactionen, hemställer jag, 0111 man icke kunde sätta: Högsta Domstolens Expedition i stallet för Just.expeditionen, emedan Just.expeditionen kan förblandas med Just.departementets Expedition.
Dermed förenar jag mig heltoch 23o Dcii 9 October e. m. hållet; ty det var hufvudsakligen ordet revision, såsom egentligt, som jag ansåg böra utbytas mot ett annat namn.
Undprteckn.
Se c re t.:
Jag torde få fasta R. o. Ad:s uppmärksamhet på lydelsen af denna §, som är följande: ”R.
St:s Just.ombudsman må, när han det nödigt anser, kunna öfvervara Högsta Domstolens, Rikets Allm Ärenders Beredn:s, Nedra Just.revisionens, Hofrätternas, Collegiernas och alla lägre domstolars öfver läggningar och beslut;” och jag hemställer, huruvida det går an att säga : ”Högsta Domstolens Expeditions öfver läggningar och hes 1 ut.” Frih.
Hr Ridd.secrells anmärkning äger sin riktighet.
Jag skulle tro, att det felaktiga i redactionen kunde afhjelpas genom att sätta, antingen: ”Högsta Domstolens och Dess Expeditions,” eller ock: ”Just.expeditionens.
” Jag vidblifver, för min del, den meningen, att den sednare benämningen är bättre.
Den af Hr Ridd.secret. lemnade upplysning blir icke begagnad, i fall Frih.
Ehrenborghs sist framställda tanke skulle antagas; ty Ridd.secret:s anmärkning refererade sig till orden: ”öfverläggningar och beslut,” och fråga var om Högsta Domstolens Expedition kan sägas öfverlägga och besluta.
Så framt icke instruetionen för Konungens Cancelli kommer att förändras, lärer det vara gifvet, att Högsta Domstolens Expedition, lika så väl som nuvar.
Just.revisionen, kommer att både öfverlägga och besluta.
Instruetionen för K.
Cancelliet innehåller nemi., att målen, innan de föredragas i Högsta Domstolen, skola i Just.revisionen beredas och der öfvervaras af minst 3:ne föredragande.
Revisionen ske äfven muntliga förhör och vittnesförhör m. m., hvadan både öfverläggningar och beslut derstädes förefalla.
Vill man åter icke bibehålla benämningen:
Expedition, så kan man i stället nyttja ordet:
Cancelli; men det lärer i allt blifva nödigt, att denna Expedition eller detta Cancelli kommer att, hädanefter som hittills, både öfverlägga och besluta.
Ehrenborgh: Hr Dalman har hufvudsakligen förekommit mig.
Det förhåller sig så, som det är mig och honom bekant, att uti Revisionen både öfverlägges och fattas beslut i åtskilliga mål, och j har velat uttrycka rättighet åt Just.ombudsm. alt öfvervara dessa öfverläggningar och beslut.
Felet är af R. o. Ad. egentligen begånget vid §; men jag vill hoppas och förmoda, ätt de öfriga Stånden hafva genom sina anmärkningar rectifierat detta fel, och att således vid anmärkningarnas sammanjemnkning inom Constit.Utsk. man kan komma till en så fullständig redaction som möjligt.
Jag torde få fråga de ledamöter, som Den g October e. ra. 23i möjligen hafva sig det bekant, hvad beslut de öfriga Stånden fattat vid 24 §•
Om det kunde upplysas inom Ståndet, vore det kanhända rättast alt stadna vid samma beslut sorn de öfriga Stånden.
Jag förmodar, alt de bibehållit det gamla namnet, och då vore det kanhända lämpligast, att R. o. Ad. afven bibehöll detsamma.
Måhända torde Hr Dalman kunna upplysa, hvad beslut de öfriga Stånden fattat.
Jag förmodar, att Hr Ridd.secret. åtminstone från BorgareSt. erhållit prot.utdr., aog:de denna sak.