Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Upplästes åtskilliga från de öfriga RiksSt. ankomna prot.- ntdr., nemi. från PresteSt. af d. 3o sisth Maj samt d. 2, 5 och 9 dennes, från BorgareSt. af d. g och 12 dennes samt från BondeSt. af d. 9 och 12 dennes.
II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 8 e. m.
Fredagen den 20 Juni 1834.
Justerades 2tne prot.-utdr. för d. 17 dennes e. nt.
Hrr Electorers lista till återbesättande af nå - 3oa Den 20 Juni f. m. gra lediga platser i Utsk:n, och befunnos hafva blifvit uU sedde till ledamöter i BevillningsUtskottet: efter Hr Sandelhjelm, Paul, JNT:o 76 Frih. Kruse af Verchou, fullm.
Hr Tham , Wolrath} BancoUtskottet: efter Frih. Reuterskjöld, Axel Didrik, och Hr von Troil, Emil, N:o 302 Frih. Franc Sparre, Bengt Erland, och N:o 215g Hr af Wingård, Joh. Didr.; Allm. Besv.- och Oecon.Utskottet: efter Hr von Wahrendorff, Martin, R:o 1939 Hr Silfverstolpe, David Ludvig; Riddar husUtskottetJ efter Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh., N:o 2006 Hr Sandels, Claes Samuel, Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Expcd.Utsk. inkomna förslag till R.
St:s underd. skrifvelse? till K. M., nemi.:
JV:o 5o. ang:de en lagförklaring, rör:de förvandling af sådana böter, som äro målsägandens eller angifvarens ensak; N:o 5i. ang:de angelägenheten af förbättring och ut^ vidgning af några länshäkten; N:o 52. ang:de åtskilliga af K.
M. utfärdade lagförkla-, ringar.
Uppå begäran af Hr Tham, Wolrath, Frih. von Albedyhl, Cari Gust., samt Hr Rothlieb, Carl Fredrik, blefvo Constit.Utsk:s nedannämnda d. 5 och 17 dennes e. m. på bordet lagda memorial ånyo lagda på bordet, nemi.:
N:o 8. ang:de Riksd.fullm.
Bengt Gudmundssons anmärkningsanledn. vid rådgifvande åtgärden till resolutionen på R.
St:s underd, framställning, iör:de Halländska kyrkohemmanet!
; N:o 9. ang:de Riksd,fullm.
Bengt Gudmundssons anmärkningsanledn. i fråga om ett Halländskt kyrkohemman; N:o 10. ang:de Ilr W-F.
Dalmans anmärkn:sanledn. med afseende å förslaget till lag för Banken; Pf:o t!. arig;de fullbordad granskning af de i Statsrådet förda protocoll; N:o 12. ang:do StatsUtsk:s ytterligare anmärkn:sanledn. i fråga oin Gardesreg:ternas aflöningsstater, Inyo föredrogs Constit.Utsk:s d. 17 dennes e. m. på bordet lagda mentor.
N:o ?3 med förslag till ändring i 29 §.
Reg.F. Uppå derom framställd propos. blef det af Conslil.Utsk.
D e n 20 Juni {. m. 3o3 uppgjorda förslag till förändring i 29 §.
Reg.F. af R. o. Ad. godkandt till den behandling, 56 §.
Reg.F. föreskrifver.
Föredrogs ånyo Constit.Utsk:s d. 17 dennes e. m. på bordet lagda raemor.
N:o 14 med förslag till en redaetionsändring i 60 §.
Reg.F. Hr Stuart, Carl Gust.:
Jag gillar visserligen, för min del, den redactionsförändring, Constit.Utsk. föreslagit af ifråga var. grundlags-§ ; men jag hade önskat, att Constit.Utsk., då det företog sig att omredigera denna §, äfven ändrat några andra deri förekommande uttryck.
Lika med många andra ledamöter af detta Stånd hade jag hoppats, att man vid denna riksdag skulle kunna förbereda den i moraliskt och stalsceconomiskt hänseende lika skadliga husbehofsbrännvinsbränningens afskalfande.
Het betänk., ang:de brännvinsbränningen, som i dag till RiksSt inkommer, visar dock, att dessa förhoppningar, åtminstone icke för närvar., kunna realiseras.
Emedlertid anser jag, att något likvist skulle vara gjordt för detta ändamål, om ordet: h usbehofs brä 11 n er i komme att försvinna ur våra grundlagar.
Jag tror derföre ifrågavar. § böra erhålla följande förändrade lydelse:
"Till '’dessa sednaie räknas tull- och accismedlen, postmedlen, "ehart* sigillatae-medlen, brännvinsbränningsafgiften "samt hvad R.
St. dessutom särskildt hvarje riksdag såsom "bevillning sig åtaga” o. s. v. Jag anser det vidare vara bättre att begagna uttrycket: ehart* s i g i 11 a t *-m ed I e n i stället för ehart* si g i 11 a t ae-a fg ift en , sedan någon ehart* sigillat*-afgift numera icke existerar, utan alla expeditioner och andra skrifter skola antingen vara skrifna på eller belagda med stämpladt papper.
På grund af hvad jag sålunda anfört anhåller jag örn återremiss af Constit.Utsk:s memor.
När fråga uppstått om ändring af 60 §.
Reg.F., skulle jag önskat, alt Constit.Utsk. litet mera noggrannt behandlat ämnet, än sorn skett.
Jag skulle trott, alt Constit.Utsk. kunnat tänkt sig möjligheten deraf, att liusbehofsbrännvinsbrännningen någon gång kunde komma att upphöra; och om det skulle ske, om brännvinsbränningen bestämdes efter klokare beräkningar, skulle dess beskattning icke komma att utgöra en bevillning efter hvad 60 §.
RegF. afsett.
Jag skulle derföre önska, att orden:
"h usb e ho fsbrän n eri med 1 en” måtte utbytas mot orden: "afgiften för b r ä n n v i n s b r ä n n i ng s r ä 11 i ghe t e n i landet.
För öfrigt kan jag icke inse, hvarföre Constit.- Utsk. bibehållit den skiljaktiga rättigheten, Regeringen hittills haft sig förbehållen, att höja och minska tullen på inoch utgående spannmål, Om vi skola komma till kloka spannmålslagar, ser jag icke, hvarföre man icke kan bestämma tullen å spannmål efter samma princip som på alla an - 3o4 Den 20 Juni f. m. dra varor, så att den icke måtte kunna förändras utan R.
Den förra anmärkningen har redan varit föremål för dis— cussion inom Utsk., som varit ganska benäget att ändra det uttryck, som förekommer i den gamla och äfven i den nya redactionen blifvit bibehållet, nemi. ”husbehofsbrännerimedlen, ” hvilket Utsk. ansåg olämpligt, om Utsk. icke fruktat, att tidpunkten icke skulle vara inne att göra det under denna riksdag, enär här, måhända mera tydligt än någonsin, uttryckt sig en mening för husbebofsbrännirigen, hvilket föranledde Utsk:s fruktan, att ett redactionsförslag med den anmärkta förändringen icke skulle komma att till grundlagsenlig behandling antagas.
Detta var enda skälet inom Utsk., som sijorde, att förändringen icke skedde, för hvilken Utsk. i allmänhet och jag enskild var ganska mycket böjd.
Jag opponerar mig således icke emot, att Utsk:s memor. återgår till Utsk., i händelse Ståndet förenar sig om den anmärkning, Hr Stuart framställt.
Den andra anmärkningen, att der rättare borde stå chartae sigillatae-m e d 1 e n än afgiften, är af så ringa vigt, att om §:n i alla fall icke skulle undergå ändring, någon återremiss i anledning deraf icke borde äga rum.
Jag erkänner, att den har mycken vigt; men jag hemställer till den ädle Gr. sjelf, om en så stor förändring i grundlagen borde af ConslitUtsk. föreslås, innan frågan såsom princip mera varit föremål för Ståndens bedömande.
Den frågan har likväl varit så mycket conlesterad, att det torde vara nödigt, att principen inom
Stånden först gör sig fullt gällande, innan Utsk. föreslår förändringen, emedan i annat fall följden skulle blifva den, att, med ogillande af redactionsförändringen rörtde bestämda spannmålstullen, det gamla, oegentliga ordet ”landt-tull” komme att stå qvar, enär redaclionsförslaget i sin helhet ogillades.
Detta är skälet, hvarföre jag önskat, att principen måtte blifva allmänt uttryckt genom återremiss till Utsk., innan redactionsförändringen framsläiles.
Jag får äfven till— käti - Den ao Juni. 3o5 kännagifva, att den anmärkning, Hr Stuart framställt, varit föremål för öfverläggning och uppmärksamhet inom Utsk., men, så vidt jag kan minnas, icke förrän expeditionen var justerad, då vi, eller åtminstone jag, beklagade, att det icke dessförinnan blifvit cbserveradt, men tröstade mig dermed, att återremiss inom Stånden kunde beslutas och rättelse derigenom vinnas.
Jag finner så mycket mindre betänkligt att utbyta orden: ”h us be hofsbr ä n n er i m edl e n” mot orden: brännvinsbränningsafgift, som det sednare uttrycket icke hindrar bibehållandet af husbehofsbränningsafgil ten, enär detta, såsom lägre begrepp, subsumeras under begreppet: brännvinsbränningsafgift.
Hvad den andra anmärkningen af Hr Gr.
Horn angår, är den af ganska vigtig beskaffenhet och har icke varit påtänkt i Utsk., samt torde lämpligast böra behandlas utan sammanhang med ifrågavar. redactionsförslag, emedan det kunde hända, att, örn den antoges af alla 4 Stånden, den likväl blefve ogillad af andra Statsmagten, hvarigenom hela redaclionsförändringen ginge förlorad.
Jag skulle derföre: önska, att härom väcktes en särskild motion, måhända af Gr.
Horn sjelf, på det målet måtte få en särskild behandling, oberoende af det nu ifrågavarande.
Palmstjerna, Carl Otto: Ehuru jng med Hr Stuart och Hr Gr.
Horn är af den tanke, att redactionen i 60 §.
Reg.F i afseende på husbehofsbränningen borde ändras på sätt, som dessa Hrr trott vara riktigast, anser jag likväl en sådan anmärkning, som den nu gjorda, icke kunna föranleda till återremiss af Constit.Utsk:s närvarande förslag.
Den innefattar nemi. en ändring i grundlagen, och 81 §.
Reg.F. föreskrifver:
"Ej må frågor derom uti Ståndens plena väckas.”
Derföre tror jag, att Hr Gr. o. Landtm, icke kan framställa proposition till återremiss i anledning af en så beskaffad anmärkning, som den nu gjorda; ty frågan kan ej uti plenum väckas, utan skall, enligt samma 81 §., i Constit.Utsk. anmälas.
Frågan kan visserligen äfven af Constit.
-Utsk. väckas vid granskning af grundlagarna, och, på det sättet framställd, skall den för mig vara välkommen; men jag tror, att man för ändamålets vinnande icke får begagna ett medel, som icke finnes i grundlagen medgifvet.
Jag yrkar likväl återremiss af memor., men på en annan grund.
Utsk. har nemi. ändrat orden: salu-accisen till accismedel, utan någon slags dertill uppgifven orsak; och då jag icke kan finna skälen till denna förändring, anhåller jag om återremiss, på det Utsk. må uppgifva grunden till densamma.
Örn nu återremiss på grund häraf beviljas, och Utsk. skulle finna några andra ändringar uti redactionen af ifrågavar.
§. nödiga eller nyttiga, ser jag icke hinder för Utsk. att, till följd af dertill inom IJtsk. gifven anled8 H 39 Den 20 Juni. ning eller enskilda riksdagsmäns motioner, inkomma med annat förslag till redaction af ifrågavar. §.
Jag förnyar min anhållan om återremiss, fastän jag tror, att de förut anförda anmärkningarna icke kunna till Utsk. remitteras.
Såvida den anmärkning, Frih.
Palmstjerna gjort i afseende på den här föreslagna förändringen af uttrycket: husbehofsbrännerirned1 en , skall blifva gällande, lärer samma anmärkning äfven komma att gälla i afseende på hvad Gr.
Horn yttrat om tullen på inkommande och utgående spannmål; ty derom har ingen motion blifvit väckt, och lärer således i detta fall ej heller någon förändring genom återremissen kunna äga rum.
Skulle åter Hr Gr. o. Landtm, samt R. o.
Ad. finna, att återremiss i begge dessa fall kan äga rum, anhåller jag blott att få yttra några ord.
Ehuru jag icke tror, att husbeliofsbrännvinsbränningen är så nära sitt fall, som andra önska, och ehuru jag skulle motsätta mig husbehofsbränningens upphörande, tror jag likväl, att det i närvar, fall icke skulle någonting betyda, om der, i stället för husbehofsbrännerimedel, komme att stå bran n v inst i 11 ver k ningsmedel, ty det hindrar ej, att husbehofsbränningen kan fortfara.
Hvad åter angar Gr.
Horns anmärkning om tullen på inkommande och utgående spannmål, att nemi. R.
St. skulle bestämma den, så att den icke finge höjas eller sänkas emellan riksdagarna, måste jag motsätta mig denna åsigt.
Reg.F. stadgar, att K.
M. icke äger rättighet att höja tullen på annat än spannmål, men Reg.F. hindrar icke att minska tullen på andra varor.
Om åter det skulle vara K.
M. förbjudet att höja tullen på spannmål, skulle sådant kunna hafva de mest menliga följder för landet.
Vi hafva erfarenhet af, att det ena året gifver en rik skörd och det andra en liten, hvarefter spannmålstullen måste lämpas, såvida icke landet skall lemnäs åt sitt öde att svälta ihjäl.
Förhållandet kan icke vara lika med spannmål och colonialvaror.
A sådana varor må R.
St. gerna bestämma tullen huru högt som helst, men icke å sådant, som rörer den fattiga classen af medborgare, hvilken Regeringen blefve hindrad att hjelpa genom ett sådant stadgande, som skulle lända till förebråelse och icke välsignelse öfver lagstiftningen.
I händelse af återremiss anhåller jag, att dessa anmärkningar må få åtfölja.
Jag kan icke gilla den anmärkning, som blifvit väckt mot formen för behandlingen af detta mål.
Jag tror nemi. icke, att 8i §.
Reg.F. kan så förstås, som Frih.
Palmstjerna velat tyda densamma.
Förslag till ändring af 6o §.
Reg.F. är redan i behörig ordning väckt, och sedan frågan blifvit väckt, tillkommer det R.
St. att deröfver sig utlåta och göra de ändringar, sorn R.
St. anse lämpliga; och jag tror således, att hvarje ändring, man skulle Den ao Juni. önska i 60 §., hafva R.
St. sig tillåtet att göra, och att det således icke kan komma i fråga att göra någon inskränkning uti en representants yttranderätt i detta ämne.
Man har velat anse frågan om sjötullen af farlig beskaffenhet, och en ledamot har ansett det vådligt, om R.
St. skulle bestämma en fix spannmålstull.
Samme värde ledamot har upplyst, att K.
M. äger att nedsätta tullen, och genom denna rättighet att nedsätta tullen, som är K. M. förvarad, tror jag, att vi kunna anse oss tryggade mot faran af hungersnöd.
Men jag skulle önska, att en sann princip i afseende på spannmålstullen måtte göra sig gällande inom administrationen, så att hvarken någon höjning eller sänkning i tullen måtte äga rum; ty jag tror, att en fixerad spannmålstull skulle vara förmånligast för landet och säkrast förekomma både brist och öfverproduction, emedan derigenom en ändamålsenlig spannmålshandel kunde etableras, hvilket nu icke kan ske, då köpmännen icke kunna göra några säkra beräkningar, enär K. M. i anledning af möjligen falska, möjligen sanna rapporter, men likväl till följd af en sådan rädsla för landet, som måhända kan vara mindre grundad, så hastigt kan nedsätta eller höja tullen, att handlande, som lagt sig på en större rörelse, kunde blifva ruinerade, eller ock göra en alltför stor vinst på landets bekostnad.
Jag Skulle således önska, att tullen på spannmål måtte behandlas lika med ali annan tull; och om R.
St. vilkorligen lemnade Regeringen rättighet att vid vissa högst vigtiga fall förändra den, ser jag icke, att den minsta våda i ett eller annat afseende kunde uppstå.
Man kunde på förhand bestämma, att när spannmålspriset på de mest besökta handelsplatserna höjde eller sänkte sig till ett visst belopp, vore Regeringen auctoriserad att höja eller sänka tullen; och jag skulle tro, att Regeringen sjelf önskar gifva all möjlig stabilitet i detta afseende.
Om derföre ett stadgande, på sätt jag nu föreslagit, klefve uttryckt i grundlagen, tror jag, att man tagit ett stort steg för att bereda framgång af den länge väntade och af behofvet högt påkallade lagstiftningen af en fix spannmålstull.
Jag vidblifver således min anhållan, att, om återremiss beslutas, äfven dessa anmärkningar måtte få gälla så mycket, som R. o. Ad. anser dem böra gälla.
I händelse, såsom jag förmodar, återremiss beslutas, tror jag icke, att något grundlagsenligt skäl hindrar, att de gjorda anmärkningarna fä åtfölja densamma, såvida Ståndet godkänner dem såsom dess gemensamma tanke.
Det står visserligen uti 81 §.
Reg.F., att frågor 0111 ändringar i grundlagen icke må uti Ståndens plena väckas, utan att de anmälas hos R.
St:s vid hvarje riksdag valda Conslit.Utsk.; men fråga om ändring af denna 5. är icke inom Ståndet väckt, utan den är från Constit.- Utsk. till Stånden inkommen, och i sådan händelse tror jag, 3oS D c 11 jo J u n i. alt hvarje Stånd är obetaget att framställa sina anmärkningar emot förslaget och att återremittera detsamma med de anmärkningar, som Ståndet förklarar utgöra dess gemensamma tanka.
Så förklarades grundlagen åtminstone af sednaste riksdags Landtm., som i allmänhet förstod att så utöfva sitt kall , att håda Statsmagterna funno sig nöjda dermed.
Vi torde erinra oss de långa discussionerna om tryckfrihetslagen förra riksdagen, hvarvid det afgjordes, att alla anmärkningarna skulle åtfölja återremissen såsom Ståndets gemensamma tanka.
För den begärda återremissen får jag yterligare anföra ett skäl.
Constit.Utsk. har med det framställda förslaget icke åsyftat någon förändring i närvar, förhållanden, utan endast velat göra redactionen mera städad.
Utsk. har erkänt, att den närvar, redactionen icke gifvit anledning till någon misstolkning; men något sådant kunde likväl uppstå af de sista orden uti nya redactionsförslaget, hvarest står: ”tullen å inkommande och utgående spannmål.”
I närvar, redaction står: ”stora sjötullen,” hvilket är antaget betyda detsamma som gränstullen; men då der nu står: ”tullen å inkommande och utgående spannmål,” kunde man mena spannmål, som föres till stad från landet eller från det ena landskapet till det andra.
Jag tror derföre, att det bör heta: ”tullen å till
Riket inkommande, eller derifrån utgående spannmål;” för hvilken ändring jag anhåller om propos. till återremiss af mentor.
Jag borde kanhända icke yttra mig i denna fråga.
Det är Hr Gr. o. Landtm., som skall bestämma, huruvida Frih.
Palmstjernas anmärkning är riktig, eller icke.
Om Landtm, tror sig böra vägra propos. till återremiss, men Ståndet yrkar den, kommer denna fråga att gå till Constit.Utsk., och det vore kanske endast der, jag borde yttra mig; men jag kan dock icke afhålla mig ifrån att yttra mig här såsom enskild man, utbedjande mig, att R. o. Ad. deråt ville lemna den uppmärksamhet, mitt yttrande förtjenar.
Jag kan icke föreställa mig, att det varit grundlagsstiftarens mening att inskränka R.
St:s rättighet till hvart enda ord, Utsk. föreslagit.
Jag är af den öfvertygelse, att ett Constit.Utsk. kan föreslå en redaction uti en §, som fordrar en jemnkning uti en annan §, och om den princip skulle göra sig gällande, som Frih.
Palmstjerna framställt, fruktar jag, att man skulle fråntaga R.
St. rättigheten att rationelt pröfva förslaget.
Detta yttrar jag såsom enskild riksdagsman.
Jag kan ej veta hvilken mening till— styrkes af Constit.Utsk.
Jag har gjort mig det begrepp om meningen i 56 §.
Reg.F., att alla sådana betänk:n kunna återremitteras, hvilka innehålla frågor, som kunna ytterligare granskas och jemnkas.
Detta memor. kan ytterligare granskas och jemnkas, och det är på denna grund, jag anser detsamma kunna till Conslit.Utsk. återremitteras, så - Den 10 Juni. 3og vida Ståndet samfäldt förenar sig om de framställda anmärkningarna.
I sjelfva saken anhåller jag alt få redogöra, hvarföre man begagnat uttrycket: accismedlen i stället för: saluaccis.
Man har gjort det derföre, att, om någon annan bevillning skulle antagas under namn af accis, något hinder derför icke mätte uppstå af uttrycket i denna §.
Constit.- Utsk. har föreställt sig, att grundlagen bör innehålla så allmänna ordstallningar, att den icke hindrar ändringar i civil — och oeconomiska lagen.
Detta Lar varit skälet, hvarföre man utbytt ordet saluaccis mot accis medel, som skulle innefatta ali annan accis, som framdeles kunde komma att såsom bevillning utgå.
Att man valt ordet: tullen, i stället för stora sjötullen, har varit föranledt af det skälet, som Hr v. Troil yttrat, att i stora sjötullen ingått äfven gränstullarna, och man ansåg det olämpligt att gifva namn af sjötull åt det,som äfven innefattade landttull, nemi. gränstullen mot Norrige och Ryssland.
Hvad Hr Cederschjölds anmärkning beträffar, att det var efter justeringen af memor., som fråga inom Utsk. uppstod om förändring af uttrycket: h usbe h ofsbrä n n erim edlen, får jag bedja att få erinra, att det var under justeringen, som denna fråga väcktes, och att, ehuru det icke inflöt i prot., att denna fråga var under discussion, det likväl var en tanke, som åtskilliga ledamöter delade med mig, alt i redactionsförslaget sätta brännvinsbränningsafgift i stället för h u s b e ho fsbr ä n n er i m ed el, hvilken likväl möttes med motstånd af andra ledamöter, som trodde, att man, särdeles vid denna riksdag , borde hafva mycken betänklighet vid att borttaga ett uttryck, som tycktes hafva gjort sig gällande till motsats mot fabriksbränningen.
Hvad slutligen angår den yttrade tanken, att det skulle vara vådligt, om Regeringen icke ägde rättighet att höja och sänka tullen på spannmål, ber jag få förklara, att jag säkert blir den siste, som tillstyrker att fråntaga K.
M. sådana rättigheter, som jag anser böra tillkomma Regeringen för att skydda Sveriges välstånd; men jag tror, att ifrågavar. rättighet, långt ifrån att vara välgörande för landet, tvärtom är ganska skadlig för detsamma, och jag anser det vara ett af de svåraste åligganden för rådgifvarne att säga, när tullen bör höjas eller sänkas.
Erfarenheten har visat, att med största beredvillighet å rådgifvarnes sida, hafva de likväl misstagit sig i detta fall; men jag kan icke tillräkna dem det, emedan de omöjligen kunna förutse, hvart det skall leda.
Jag tror, att innan vi erhålla en fix tull på spannmål, kunna vi ej komma till någon säker spannmålshandel, och jag skall derföre med nöje arbeta för att vi må komma på den punkt, att tullen på spannmål icke må kunna förändra sig, emedan det ar det enda sätt, hvarigenom Sverige kan komma att mäta sig med andra nationer i oecono - 3io Den ao Juni. miskt välstånd.
I öfrigt öfverlemna!- jag till Hr Gr. o.
Landtm, att afgöra i frågan om återremiss.
Det är icke för att vidare påyrka min mening angående återremissen, som jag begärt ordet, ty nied fullt förtroende till Hr Gr. o. Landtnäs upplysta omdöme öfverlemnar jag den saken till Hr Gr. o. Landtmrs afgörande; men jag vill endast råsta uppmärksamheten derpå, att jag icke hållit mig till ord, utan verkligen till sak.
Här är begärd en förändring i grundlagen, men icke uti bela grundlagen, utan uti 60 §.
Reg.F., och icke utj hela denna §., utan endast i uttrycken: sjö- och landttullssamt accisafgifterna.
Utsk. har icke heller yttrat sig öfver något annat, än dessa båda saker.
Jag för min del tror, att tu Ilafgifter na och accismedlen äro ganska långt skiljda från bran n v i n sbrän n in gsmedl en.
En förändring i det ena fället medför icke behof af förändring i det andra.
De hafva ingen annan gemenskap, än att destå tillsammans i en §., och tager man sig af tulfafgifterna anledning att väcka fråga om förändring utaf uttrycket: b u sbehofsbr än n er i medi en , kan man deraf taga sig anledning att väcka fråga om förändring äfven uti hvad §. som helst i grundlagen, åtminstone i afseende på skatterna, och jag kan således icke se, hvad skäl som kan föranleda till återremiss af memor. för en förändring i berörde afseende; åtminstone hafva de värda talare, som derför yttrat sig, icke anfört sådana skäl, som kunnat verka på min öfvertygelse.
Saken är likväl i sig sjelf temligen indifferent; ty om det ena uttrycket står i grundlagen eller det andra i afseende på brännerimedlen kan vara detsamma, och återremiss bni' jag, för min del, begärt af annat skäl, som jag tror dertill bör kunna föranleda.
Huru nära sambandet emellan de särskilda rubrikerna, som 60 §.
Reg.F. upptager på bevillningar, verkligen kan vara, torde vara lätt bevisligt; ty om man ville taga bort brännvinsmedlen och göra dem till grundskatt, ser jag ej, att fråga icke kan uppstå på grund af ett sådant förslag, huruvida icke de öfriga rubrikerna böra försvinna, enär desamma, bestämmande hvad som med bevillning bör förstås, stå i närmaste sammanhang med hvarandra, så att, när fråga om endera är väckt, fråga om de öfriga på samma gång kan uppstå, hvadan jag således icke kan ^ linna Hr Frih.
Palmstjernas anmärkning vara grundlagsenlig.
Hvad mitt förslag beträffar, får jag fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att om det, i anledning af Bevilln.- Utsk:s redan fattade beslut, skulle blifva en nödvändighet att fixera tullen på spannmål och till följd deraf nödigt att ändra §., det således vore oriktigt att på förhand ingå i en redactionsförändring, som inom riksdagens slut måste ånyo företagas; och jag hemställer derföre, i händelse sådant icke strider mot Riksd.Ordnts föreskrift, om icke hela frågan om denna §. kunde 1’å hvila, intilldess frågan om spannmålstullen blifvit afgjord.
Ganska lifligt återför jag i mitt minne frågan om spannmålstullen vid sista riksdag.
Det var icke då fråga om ändring af Reg.F:s lydelse i detta fall; men fråga var alt genom Konung och Ständers gemensamma beslut få en fix tull på spannmål.
Vi hafva nu åter den värde ledamot närvar., som sökte i detta fall införa samma förhållande här, som råder i England.
Huruvida Englands exempel kan i allo antagas, lemnar jag derhän vid betraktande af den stora skillnaden, alt då vi sammankomma endast hvart 5:te år, sammanträder Engelska Representationen deremot hvart år.