Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att således inskränka dem lill endast det topografiska och tekniska, torde vara mindre lämpligt, ty det synes vid jernvägars anläggande vara ej mindre angeläget, att äfven taga i betraktande statsekonomiska förhållanden, eller sådana omständigheter, som stå i sammanhang med industriens utveckling och rörelsens riktning i de orter, hvarigenom banorna skola komma att gå, hvarförutan noga afseende bör fästas vid de vattenkommunikationer, som redan finnas, och de landsvägar, som genomlöpa landet.
Det år af mycken vigt, att misstag vid ifrågavande dyrbara kommunikationsmedels anläggande i möjligaste måtto undvikas, och derföre tror jag ej, att man här vid lag bör låta leda sig af en småaktig sparsamhetsanda, som man sedermera torde få skäl att ångra.
Till följd af denna åsigt, har jag inom Utsk. sökt verka för bibehållandet af det första anslaget, eller 100,000 R:dr, men då 3:ne RiksStånd ansett summan böra inskränkas till det af K.
M. föreslagna beloppet, hvilket äfven torde, åtminstone under nästa staisregleringsperiod, möjligen vara för ändamålet tillräckligt, har hvarken jag eller någon annan ledamot af Utsk. anfört reservation emot denna punkt, enär vi ansett hvarje splittring i denna samhällsvigtiga fråga böra så vidt möjligt undvikas.
Af samma skäl vågar jag hemställa, att R. o. Ad., med frångående af sitt förra beslut i denna del, behagade bifalla Ulsk:s nu gjorda förslag.
202 Den 1 November f. m.
Då denna fråga förra gången här afhandlades, tillhörde jag deras antal, som förordade, antagandet af Ulsk:s förslag, alt 100,000
R:dr skulle slällas till K.
M:s förfogande i och för anställandet af ifragavar:de - undersökningar.
Jag ansåg nemi. för min del, alt innan man företog sig att verkställa så dyrbara anläggningar som jernvägar, borde alla möjliga nödiga undersökningar förut anställas. R. o. Ad. biföll äfven 4:de och 5:te punkierna af Utsk:s förra förslag, hvilka punkter innehöllo alldeles detsamma, som den nu föredragna punkten, endast med den skiljaktighet, att Utsk. nedsatt summan från 100,000 till 60,000 R:dr.
Då detta Ulsk:s tillstyrkande grundar sig på den opinion, som inom 3:ne RiksStånd gjort sig i frågan gällande, vill icke heller jag för min del motsätta mig punktens godkännande, ehuru jag beklagar, alt man här ansett sig böra hushålla med medel, hvilkas anvisande otvifvelaktig! skulle i en framtid åstadkomma betydliga besparingar.
Propos. till bifall å Utsk:s förevande förslag blef härefter framställd och besvarad med starka Ja, jemte några Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det iian funnit
Ja öfvervägande. 3:o. Ulsk:s yttrande, JVs 273.
Bifölls. 4:o. Utsk:s i fråga om 7:de punkten af Betcmk-.l 273 nfotfna förslag.
Sedan, på begäran af Hr von Hartmansdorff, den af Biskop Annerstedt vid Utsk:s Utlåt, fogade reservation blifvit upläst, yttrade Hr von Hartmansdorff:
Först anhåller jag att få yttra mig om den förra saken af de 2:ne, sorn i denna punkt förekomma, emedan jag förmodar, att meningarne inom Ståndet äro delade i afseende på dessa frågor, hvarföre de icke böra sammanblandas.
Jag får då till en början förklara, att jag hufvudsakligen instämmer med Biskop Annerstedt.
Lika med honora befarar jag, att vår mening icke kommer att inom Stånden göra sig gällande.
Men jag finner mig upmanad, att likväl uttala den tanken, att de stora jernvägs-slambanornas anläggning borde upskjntas lill nästa Riksdag.
Under tiden hunne man samla erfarenhet och visste, vida bättre än nu, huru man bör fördelaktigast använda sina penningar.
Men om man slumpvis skall påbörja arbetet före nästa Riksdag, önskar jag åtminstone, att de medel, som derpå förspillas, icke måtte blifva alltför stora, samt alt man måtte inskränka sig (ill, all åt stambanan mellan Slockholm och Götheborg endast gifva 3 milhr i st. f. 4.
På sätt den värde reservanten yttrat, torde en större summa icke kunna, med behörig sparsamhets och försigtighets iakttagande, användas under tiden intill nästa Riksdag.
Vid sådant förhållande, är det ej eller skäl, alt gifva mera än oundgängligen behöfves; ty har man mycket penningar, slösar man vanligtvis dermed, och så kommer det troligtvis att gå äfven i detta fall.
När ett tillräckligt antal sakkunnige personer icke heller f. n. finnes för jern - Den 1 November f. m. 203 vägsanläggningarnes utförande: så nfgör denna brist elt ytterligare stöd för min åsigt.
Nödgas man införskrifva sådana personer, blifva de dyrlejda och de torde ej heller iakttaga den noggrannhet vid medlens användande, sorn utmärker våra landsmän, särdeles dem som tillhöra krigareståndet.
Jag anhåller på grund häraf, att endast 3 millioner måtte anslås lill jern vägsanläggningen mellan Stockholm och Götheborg, hvilkens påbörjande jag icke tror mig kunna motverka.
Då frågan förra gången behandlades på detta rum, tillhörde jag den menirigsfraklion, som ansåg det vara klokare och riktigare af Staten, att icke vid dessa anläggningars företagande splittra sina krafter, utan att använda sina medel på den, enligt de flestas åsigt, vigtigasle jernvägen, nemi. den, som skulle sammanbinda rikets hufvudstad med rikets största handelsstad.
Lyckades denna anläggning och åstadkomme den stora och gagneliga resultater, torde alla betänkligheter emot jernvägars anläggande i vårt land äfven hos deras i frigaste motståndare häfvas.
Men då jag, såsom ledamot af SlatsUlsk., haft tillfälle att erfara, hvilken stor och aktningsbjudande del af representationen uttalat sig för den mening, alt vid innevarande riksdag anslag äfven borde beviljas för påbörjandet af en jernväg emellan Malmö och Jönköping, har jag ansett det vara min pligt att i ett ämne, der del absolut rälta icke är i fråga, ulan der man endast har alt afse det nyttigaste och klokaste, låta min enskildta öfvertygelse vika, under bemödande, att i min män medverka till det förslag, sorn har den största utsigten att erhålla framgång, enär det i många hänseenden förenar de olika meningarne i saken.
Hr von Hartmansdorff har egentligen endast yttrat sig om den blifvande jernvägen emellan Stockholm'och Götheborg; jag vill derföre äfven inskränka-mig till alt uplaga och besvara hvad han i detta afseende anfört.
Den värde ledamoten har förmenat, att till denna jernvägs påbörjande icke borde anslås mera än 3 mill.-r, befarandes tillika, alt om mera penningar beviljades, torde slöseri vid deras användande lätteligen ega rnm.
StatsUtsk. har icke byggt sin framställning på en så lös grund, som det antagandet, att man med en millions ökad kostnad ej skulle hinna längre än eljest med 3 millri', tyckes innebära.
Ltsk. har nemi. ansett, alt då K. M. i sin Nåd.
Propos. yttrat, det en summa af en half milhn R:dr R:gs utgjorde medelpriset på en jernvägsslräckning af en svensk mils längd, skulle man med ett anslag af 4 milhr R:dr
B:ko kunna bygga en jernväg af 12 mils längd.
Denna summa vore således tillräcklig 'för att föra jernvägen fiån Götheborg genom växlande fruktbara och ofruktbara trakter till nejden af den bördiga Falbygden och derutöfver.
Om man deremot endast finge en summa af 3 milhr, skulle jernvägen stanna kanske midt i de s. k.
Svältorna, ifall den eljest komme att dragas genom dem; men det är väl icke skäl att på det sätt begränsa beviljandet af medel för anläggning af en kommunikations-linie, som sålunda icke ens provisoriskt finge en lämplig slutpunkt!
Man har fastmera vid flere föregående 204 Den 1 November f. m. tillfällen yltrat den mening, att jernvägarne böra på det sätt anläggas, att hvarje sektion deraf blefve, om möjligt, ett helt för sig, på samma gång, sora den utgjorde en länk i den blifvande stora kedjan; och detta är äfven, enligt min åsigt, rätta sättet alt lillvägagå.
I sammanhang härmed anser jag mig böra nämna, huruledes den af StatsUtsk. till Skånska jernvägen föreslagna summa tillkommit.
Återremisserna från Stånden gåfvo tydligen tillkänna, att de ansägo en summa af 5 miller !i:dr B:ko böra lill jernvägs-stambanors anläggande anvisas.
Då man nu ville förena de bland jernvägsanhängare existerande tvenne opinioner, som i afseende å ifrågavartde företag förefunnos, och dervid fästa behörigt afseende å den allmänna mening, sorn syntes hafva majoriteten för sig, var det gifvet, alt StatsUtsk., vid förslag till summans fördelning emellan de båda stambanorna, skulle på det sätt förfara, att jernvägen emellan Stockholm och Götheborg finge en så stor anpart af summan, alt något helt i sin mån kunde tills vidare dermed åstadkommas.
På denna grund har Ulsk. fotat sin hemställan, att ett anslag af 4 milhr borde åt Stockholm-Götheborgs-linien beviljas.
Den återstående millionen är i berörde hänseende icke sä väl afpassad.
Med den kan icke en jern vägssträckning, den der utgör ett helt för sig, åstadkommas; men då det tyckes vara satt utom allt tvifvel, att en jernväg, förenande Malmö och Jönköping, komme att gå igenom Lund, och afslåndet emellan Malmö och Lund är sådant, att jernvägsanläggningen deremellan skulle kosta ungefär 700,000 R:dr B:ko, så vore redan derigenom en sådan mindre länk för sig, som jag förut omnämnt, iordningställd; och då den summa af 300.000 R:dr B:ko, som derutöfver beviljas, skall användas för jernvägens vidare sträckning på sätt K.
M. kan finna tjenligt, i riktning åt Jönköping, så torde, vid betraktande af beloppet, någon närmare bestämmelse ej vara lämplig i afseende å provisionell slutpunkt.
Man har för öfrigt så mycket mindre ansett sig böra fästa uteslutande afseende å anläggningskostnaden emellan Malmö och Lund, som man i RiksStånden under diskussionerna i frågan uttryckt den mening, att K.
M. skulle använda en del af de medel, som komme att anslås, till undersökningar i topografiskt och tekniskt hänseende.
För jernvägssträckningen emellan Malmö och Jönköping äro visserligen ganska fullständiga undersökningar redan gjorda, för så vidt Skåne beträffar, men icke så i afseende å sträckningen af den bana, hvilken utgående från Jönköping skulle mola den Skånska.
Vid sådant förhållande är det ganska lämpligt, att något af den anslagna millionen användes för dessa undersökningars anställande.
Att nu ingå i någon afhandling om jernvägars större eller mindre nytta och ändamålsenlighet i vårt land, torde vara aldeles öfverflödigt.
Denna fråga har redan blifvit så tillräckligt omordad och från flere sidor skärskådad, att jag nu endast anser mig böra uttrycka min enskilda tillfredsställelse deröfver, att Hr von Hartmansdorff icke nu mera tyckes vilja motsätta sig jernvägars anläggande, utan ingått på det mera praktiska fältet, i det han yttrat sig' öfver beloppet af de medel, hvilka för dessa anläggningars åstadkommande erfordras.
Den 1 November f. m. 205 Frih. Klinkowström, Gusjt. Mauritz:
Jag vill inskränka mitt yttrande i frågan rörande en jernvägsanläggning emellan Stockholm och Götheborg till några få ord.
Lika med Hr von Hartmansdorff anser jag det klokaste vara, att då man förehar ett ar1 betsföretag, man dertill anslår de medel, hvilka erfordras för att få det färdigt, äfvensom att vännerna af jernvägsföretaget böra förena, i stället för att splittra, sina krafter, ty onekligt torde vara, att om man börjar på flere håll af landet med dessa arbeten, man ej så fort får något helt till stånd, som om man koncentrerade sin verksamhet på ett håll.
Af denna anledning tror jag det vara rättast att nu till en början anslå de medel, hvilka K.
M. ansett behöfvas för alt fullborda den bana, som redan är påbörjad, nemi. stambanan emellan Slockholm och Götheborg.
Min öfvertygelse är, alt sedan vi en gång erfarit resultaten af dessa anläggningar, skola vi kanhända med större försigtighet, än hittills varit fallet, gifva oss in i företag, hvilkas framgång man icke kan på förhand beräkna.
Det förefaller måhända en och annan underligt, att de, som först motsatt sig alla jernvägsanläggningar, nu gått in på ett mera praktiskt fält.
Jag anser mig derföre skyldig att förklara, det min ^öfvertygelse i frågan icke blifvit rubbad sedan sistförflutne riksdag, men sjelfva frågan har sedermera tagit en väsendtligt skiljaktig riktning, och jag tror, att den, som endast afser fäderneslandets väl och bäsia, måste i frågan nu intaga en annan position än vid förra riksmötet.
Det är af sådan anledning jag önskar, att den bana, som redan är påbörjad, måtte fullbordas, på det alt vi måtte få se resultaten deraf, och undvika att göra stora upoffringar för företag, om hvilkas utgång, som möjligen blifver mindre tillfredsställande, raan är oviss.
Jag anser K. M:s Propos. i ämnet vid denna riksdag vara grundad på så kloka beräkningar, att jag tror, det R.
St. bordt antaga densamma och icke inveckla sig i omständigheter, från hvilka man möjligen torde få svårt att reda sig. K. M:t har icke förordat Skånska jernvägen, utan i främsta rummet satt stambanan emellan Slockholm och Götheborg.
StatsUtsk. har i sitt första Betänk, icke anslagit några medel för jernvägarnes omedelbara påbörjande.
Först genom en återremiss har raan lyckats få medel tillstyrkta, och jag tror, alt man gjorde visligt, om man inskränkte sig (ill att bevilja de medel, som erfordras för påbörjandet af vestra stambanan, på det att denna bana måtte blifva ju förr desto heldre fullbordad och -bereda landet den utlofvade vinsten i ekonomiskt och militäriskt hänseende.
På grund häraf får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla, alt särskild propos. målte framställas å den del af punkten, som rörer stambanan emellan Stockholm och Götheborg, på det att de ledamöter, hvilka vilja bifalla denna del, men afslå Utsk:s hemställan, rörande Skånska jernvägen, måtte dertill vara oförhindrade.
Jag för min del gillar det sätt, hvarpå StatsUtsk. sökt sammanjemka de olika meningarne i denna fråga.
Då Utsk:s förslag, enligt milt förmenande, icke kommer att röna något egentligt motstånd, tror jag alt man icke behöfver upptaga 206 Den 1 November f. m. R. o.
Ad:s lid för alt ådagalägga gagneligheten af förslaget.
Men jag tror, alt man icke bör antaga förslaget med de ordalag, hvari det blifvit affalladt.
Det slår nemi. att 4 millioner R:dr skulle anslås ”för en del af den slambana, sorn, utgående från Götheborg, kommer att, i riktning genom Westergöthland och Nerike, fullbor- ; dad förena nämnde stad med hufvudstaden.”
När jag erinrar mig, att under den föregående diskussionen i denna fråga en ledamot af StatslJlsk., sorn äfven nu yttrat sig, dref den satsen, alt jernvägen borde börja vid Götheborg och sträcka sig uppåt Westergöthland, har jag all anledning alt tro, del StatsUtsk. vid förslagets npgörande velat uttrycka denna mening, ehuru ordalagen icke torde vara nog bestämda.
För min del är jag af olika lanke med den värde ledamot, som ifrigast förfäktat
Götheborgs lämplighet såsom utgångspunkt för banan.
Jag tror del vara lämpligare att börja vid någon annan punkt emellan Stockholm och Götheborg.
Om den nu började banan emellan Köping och Svartå kommer alt fortsättas med mera fart än hittills, tror jag att densamma kan blifva inom 2:ne år färdig.
Under förutsättning häraf tror jag att mången skulle anse det vara riktigare att fortsätta denna bana från Svartå nedåt kanalen, än all börja vid Götheborg och gå uppåt Westergöthland.
Då emedlertid StalsUtskrs i denna punkt begagnade ordalag lätteligen kunna tydas såsom en bestämd föreskrift för Regeringen att börja banan vid Götheborg, yrkar jag, att dessa ordalag måtte ändras, så att det kommer att stå Regeringen fritt att börja banan å den punkt, Regeringen sjelf finner lämpligast.
En sådan frihet för Regeringen anser jag vara af största vigt.
Med 4 mill:r hinner man från Götheborg icke längre än ett stycke in i Westergöthland, men med samma summa kan man sammanbinda Svea och Göta kanal.
Jag har nu antydt de skäl, hvarför jag icke tror att man bör bestämma, hvar arbetet skall börjas, och jag får, i öfverensstämmelse härmed, föreslå, att de af StatsUtsk. begagnade orden måtte utbytas emot följande: ”en del af den stambana, som skall förena Stockholm med Götheborg genom Westergöthland oell Nerike”.
Måhända äro dessa ordalag icke de bästa, hvarföre jag gerna medgifver hvarje ändamålsenlig modifikation deraf, men jag anhåller, all förslaget måtte ändras i den af mig nu uppgifna syftning.
I allt öfrigt tillstyrker jag bifall lill hvad Utsk. föreslagit.
Det är ganska sanni, alt K. M:ts Propos. inskränker sig till att begära anslag för utförande af en stambana emellan Stockholm och Götheborg.
Jag vill likaledes medgifva, alt det i allmänhet är riktigast att använda alla de medel, som stå till buds, på ett enda företag, heldre ån att splittra dem på flere ställen.
Men detta oaktadt tror jag att StatsUtsk. vid detta tillfälle icke saknat grund för sitt förslag.
Man bör besinna, att ett bifall till frågan i sin helhet till stor del beror på rösterna af en mängd representanter från de södra orterna.
Man känner också, med hvilket lifligt intresse dessa fästa sig dervid, att jemväl deras påtänkta jernvägsanläggning mätte komma till stånd eller att åtminstone någon garanti måtte lemnäs derför, att icke alla de me - Den 1 November f. m. 2 07 de), sora nu och framdeles komma all anslås lill jernvägsanläggningar, skola tillgodokomma endast och allenast det medlersta Sverige.
Vid sådant förhållande tror jag, det hafva varit klokt att lugna dera uti ifrågavar:de hänseende, och för sådant ändamål nu äfven anslå något lill påbörjande af deras jernväg.
I afseende ä summans storlek, tror jag likaledes, att StalsUtsk. träffat det rälta och lämpliga.
Jag har redan förut yttrat min öfvertygelse, att omkring 5 milla- vore det belopp, som, med hänsigt till Statens närvar:de tillgångar, borde för jernvägsanläggningar lill en början användas, hvarföre jag i denna del icke har något att emot SlatsUlsk:s förslag invända.
Den siste värde talaren har gjort en anmärkn. emot förslagets ordställning, och jag kan icke underlåta att medgifva, alt någon tvetydighet deruti förefinnes.
Men jag tror likväl icke, att ordställningen är sådan, alt den innebär en ovilkorlig föreskrift, att börja arbetet vid Götheborg.
Den torde endast innebära, att jernbanan skall utgå från denna punkt, och sluta vid Stockholm, men alt nödig frihet vid arbetets utförande ändock är Regeringen lemnad.
Jag tror derföre, att Utsk:s förslag, äfven i afseende å ordställningen, utan fara kan bifallas, hvarföre jag vördsamt anhåller om propos. å bifall till förslaget i sin helhet.
Emot detta förslag kunna, enl. mitt förmenande, ganska många välgrundade anmärkmr framställas.
Men ehuru förslaget således icke är i allo nöjaktigt, tror jag likväl, att det f, n. är det bästa, som står att erhålla, och alt det således bör vinna R. o. Ad:s bifall.
Jag anhåller likväl alt få fästa upinärksamheten på en olämplighet i redaktionen, som ganska lätt kan afhjelpas.
Utsk. tillstyrker nemi. ”en millin för påbörjande af en i riktning åt Jönköping gående stambana från Malmö lill den pä nordliga sidan af sistnämnde 'stad belägna punkt, hvilken K.
M. kan finna lämpligt bestämma.”
För min del kan jag icke inse, hvartill eli sådant bestämmande skall tjena.
Men har Utsk. rätt uti att meddela en sådan bestämmelse i förslaget om Malmö-Jönköpings-banan, så har Utsk. ovilkorligen orätt uti, alt icke intaga en dylik bestämmelse i förslaget om Slockholm-Götheborgs-banan.
Som emedlertid, enl. min åsigt, hela bestämmelsen är olämplig och öfverflödig, anser jag, att förslaget bör sluta med orden ”från Malmö”, och anhåller således om bifall till punkten, med uteslutande af den på sagde ord följande mening.
Mot den redaktionsförändring, Gr.
Lagerbjelke föreslagit, har jag ingenting att anmärka.
Det är otvifvelaktigt, att de utmärkta sista orden äro alldeles öfverflödiga, men, för alt försvara Utsk. för beskyllningen, att i detta hänseende hafva tänkt något annat än Utsk. uttryckt, ber jag att få nämna, det den sisla meningen tillkommit på det sätt, att sedan flera olika redaktionsförslag blifvit inom Utsk. framställda, åtog sig en ledamot att sammanjemka dem, med bibehållande, så vidt möjligt, att de utaf serskilda ledamöter förslagsvis framställda uttryck; och så inflöt den 208 Den 1 November f. m. anraärkla öfverflödiga slutmeningen.
Sedermera ville man, efter fattadt beslut, ej vid justeringen göra den minsta ändring i ordställningen, helst som åtskilliga ledamöter fruktade, att om något ord derur borttoges eller tillädes, kunde den mödosamt sammanjemkade meningsföreningen möjligen blottställas för alt ånyo söndras.
För min del finner jag, lika med Gr.
Lagerbjelke, att dessa ord böra utgå.'
Beträffande åter Hr Hjärnes anmärkn. emot ordställningen, tror jag Utsk:s mening kunna inses, om man jemför sjelfva förslaget med följande å sidan 12 bland motiverna förekommande mening: ”hvad åter vidkommer den lämpligaste utgångspunkten för påbörjandet af den stambana, som, fullbordad, skulle komma att förena Götheborg med hufvudstaden, har Utsk., i öfverensstämmelse med hvad som vid återremisserna inom RiksShn blifvit yrkadt, ansett, att den bör väljas så, att den delen af merauämnde stambana, som nu skall anläggas, så vidt möjligt är, blifver för den allmänna rörelsen mest fördelaktig, och kommer att utgöra någonting helt för sig.
Rörelsens riktning utåt från öster till vester och tvertom inåt, jemte Götheborgs redan vunna stora betydelse såsom handelsstad, h3r, i förening med önskan, att kunna upfylla ofvan- ^ nämnda ändamål, hos Utsk. stadgat öfverlygelsen om denna stads synnerliga lämplighet såsom utgångspunkt.”
Sedan jag likväl hört Hr Gripenstedt till en del förena sig roed Hr Hjärne, vill jag ej bestrida, att ordalagen i förslaget måhända borde ändras på följande sätt: ”4 milhr
R:dr för en del af den stambana, som, med Götheborg till utgångspunkt" etc.
Ty det har otvifvelaktig! varit, icke, såsom Hr Hjärne tyckes förmena, några enskilde ledamöters,- utan majoritetens inom RiksStm me ning, alt jernvägen skulle börja vid Götheborg, på sätt af återremisserna synes.
Man har nemi. ansett, alt början borde göras med den del af stambanan, som blefve för rörelsen mest fördelaktig, och denna del är onekligen den, som sträcker sig från Götheborg inåt Westergöthland.
Ty om en jernväg sträckes från Götheborg till Alingsås, så är det klart, att hela trakten kring sistnämnde stad blifver, så till sägandes, förflyttad närmare fället för den allmänna verldshandeln; men om man bygger en jern vägssträcka inne i landet, t. ex. emellan Alingsås och Sköfde, komma dessa städer icke i beröring med den stad, som står i direkt gemenskap med verldshandeln, eller Götheborg.
Det är således påtagligt, att jernvägen, för att åstadkomma största nyttan, hör börja vid en punkt, som redan har någon betydenhet.
Vid sådant förhållande funnos inga andra städer att välja på, än Götheborg och Stockholm; och alt valet stannat på Götheborg, torde fä eller ingen klandra.
Genom föreskriften, alt Götheborg skall vara utgångspunkten för jernvägen, är Regeringen ingalunda bunden vid att låta jernvägsarbete! oafbrutet fortgå från denna stad till Stockholm; ty om det befinnes, att penningarne icke räcka lill, för att få en lämplig slutpunkt på andra sidan Alingsås, så möter intet hinder för penningarnes användande på en mera lämplig sträckning.
Den 1 November f. m. 209 ning.
Emedlertid och på det att ingen ovisshet må i detta hänseende ega rum, anhåller jag örn bifall till den af mig nyss framställda redaktions-förändringen.
Ingen talare har yrkat afslag å StatsUlsk:s förslag i sin helhet, men deremot har man yrkal bifall lill hvad Biskop Annerstedt i sin reservation förordat.
Della åter får ja' bestrida, och anser Ulsk. hafva rätteligen förfarit, då det tillstyrkt R.
St., att vid detta tillfälle förvissa äfven en annan vigtig del af riket om att få njuta frukten af de penningar, som för företaget mäste npoffras.
Jag tror också, att sedan R.
St. genom den nya bränvins-lagsliflningen vidtagit sådana åtgärder, att landtmannen i flera provinser icke kan försälja sina produkter i en mera lätt form, R.
St. äfven böra vidtaga sådana åtgärder, som åsyfta att lätta transporten af landtmannens produkter.
Utsk. har derföre föreslagit R.
St. alt besluta en jernvägs-anläggning igenom Sveriges medlerst» och södra del, och som jag helt och hållet gillar de skäl, som ligga till grund för detta förslag, anhåller jag om bifall till detsamma.
Hr Gripenstedt: Om Hr Bildt anser mitt yttrande innebära den åsigt, att jag skulle anse det vara illa valdt alt börja jernvägs arbete! vid Götheborg, så har Hr Bildt missförstått mig.