Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Och skulle det upplösta Manufaclur-contorets embets- och tjenstemän, till dess de kunde få andra sysslor i Rikets collegier eller stater, få uppbära sina löner efter Mannfactur-conlorets gamla stat.
Ar 1776 utgjorde bankens 3-proc.-!åu till Manufaclur disconleo 268,831: 38.
1. men åren 1776—1779 återbetaltes . . , 66,666: 32. — och intill 1814 belöpte låne-fonden till . 202,i85: 6 1. jemte en intill år 1797 räntefri banco skuld af 89,101: 5.
4. så att bela låneskulden till sistnämnda lid utgjorde 291,286: 1 i.
5. men vid 1815 års riksdag förökades credi tivet, på banken ined ......
200,000: — — och vid 1818 års med ytterligare . . • 5o8,713: 36. 7. Summa 1,000,000: — — vid hvilket belopp creditivet på banken mot 3 proc. frän 181B lill 1840 förblifvit.
Och afsattes vid 1818 års riksdag 200,000 r:dr till förlagslån.
Oaktadt ofvannämnda återbetalning åren 1776—>779, oansedt fondens fordran hos statsverket, afskrefs år 1797 med 73,244 r:dr i5 sk. 5^ r:sI., en del of fondens egen behållning förut eller år 179b förvandlats till creditsedlar, 3- proc.räntan å creditivet till banken ifrån år 1797 utgått hel och hållen af fonden, flera afskrifningar af osäkra fordringar, oskiljaktiga från lån, meddelade mot hypothek af re - Den 15 Juli e, m. verser, eller mot borgen, ägt rum, samt fonden fränår 1826 årligen utbetalt i/fooo r:dr till Tecbnologiska institutet , hvilken utgift under i5 år utgör i capital 210,000 r:dr och med 4 proe:s ränta på ränta belöper till 3og,ooo r:dr; bardock fonden med 1 proc. behållning på ordinarie räntan samt öfverränta förkofrats derhän, att dess capilal-fordringar vid 18
S9 års slut uppgingo till 1 .,800,000 rtdr, och sålunda dess egen besparingscassa till 800,000 r:dr, deruti lik väl inbegripna de osäkra fordringarna. R. o. Ad. ser här hela gången och utvecklingen af detta ärende.
Hvad sorn under tvedrägts-tiderna sades om svårigheten för ett R.
St:s verk att sköta sådana angelägenheter sorn dessa, tror jag vara tillämpligt äfven nu.
Hvad sorn är sagdt om eollisionerna mellan 2:ne utlånande verk äfvenså.
Flere medlemmar af de sammansatta Utsktn hafva så omständligt utvecklat den saken, att jag anser mig ej behöfva upprepa hvad dertill hör.
Men om nu så skulle hända, alt R.
St. ansågo sina ombud i banken skickligare än Cominerce-colltm tili denna utlåning; så vore det dock icke skäl alt misshandla näringsidkare på dubbelt sätt , både genomen mindre kunnig förvaltning och genom creditivéts förminskning, utan tillstyrker jag då att hela deri summa, som K. M. begärt, måtte i alla fall beviljas.
Men på del att inga collisioner, eller åtminstone så få som möjligt må äga rum, tillstyrker jag, att Commerce-coII:m måtte få använda alla sina 800,000 r:dr till s. k. förlagslån, och hela den öfriga summan gå till den öfriga utlåningen.
Men sorn sagdt är, jag yttrar detta blott såsom ett nödfall; ty jag anser det vara skadligt att en sådan styckning af lånefonderna göres.
Man har äfven tvistat inom Utsktn huruvida målet tillhörde BancoUtsk. allena, eller både Banco- och StatsUtsktn.
Den frågan synes väsendtligen komma derpå an, om utlåningen skall tagas af bancovinsten; ty onr R.
St. besluta att bancovinsten skall användas till Statens behof, så lar det vara StatsUtskts sak att yttra sig om hennes begagnande.
Skulle man deremot vidhålla den grundsats jag förfäktat, att begagna upplåning för att skaffa medel till utlåningen, så är det efter min förmening BancoUtsk. allena, som bör hafva med saken att göra.
Derföre anser jag äfven det tillkomma BancoUtsk. att ensamt behandla henne. R. o. Ad:s ledamöter, som äro af en annan mening, kunna svara mig, alt det var mitt fel att icke genast, då fråga otn remiss på Riddarhuset förekom, yrka den ensamt till BancoUtsk.
Jag erkänner, att jag icke insåg följderna af den remiss, som då skedde, men den kan numera icke ändras.
Då jag kommit till riksdagen några månader efter dess Den i5 Juli e. ra. början, liar jag ej lunn a t betydligt deltaga i dess förhandlingar.
Jag har ock genom Konungens nåd. förtroende fått ett annat fiilt för min sysselsättning.
Det är således endast vid vigtigare frågor i de ämnen, på hvilka jag vändt min tanke, som min löst i detta Hus bör höjas.
Detta betänk, är ock ett af de mest oförmodade.
Deli mängd reservationer, som åtföljt betänk., visar nogsamt huru stridiga åsigterna varit inom de sammansatta Utsk:n, och jag delar fullkomligt min aktningsvärde vän, Major Nordenanckars åsigter både i sjelfva saken och deruti att StatsUtsk. varit obehörigt att sig med den befatta.
Förr — ty jag liar från och med 180g varit med vid alla riksdagar och under fem af dem varit, utskrs-ledamot •— kan jag icke påminna mig, att det handt, det en propos. eller motion, solli till orätt Ulsk. blifvit remitterad, icke genast aflemnats till veder!).
Utsk. eller återländt till
Ståndet för alt få en vederbörlig remiss.
StatsUtskts majoritet bar begagnat sig af sin talrikhet, för alt häraf göra en principfråga, som det enligt min tanke icke tillkommit Utsk. att handlägga.
Om detta skett med afsigt eller af en händelse, kan vara likgiltigt; men att det sålunda tillkomna beslutet skulle djupt inverka på bankens ställning och näringarna i allmänhet, det är bevist i reservationerna, oell kan ytterligare bevisas, ora så fordras.
Jag har vid flera tillfällen trott mig hafva åstadkommit den bevisning, att bankens utvidgade lånerörelse förut föranledt de tid efter annan beslutade realisationer och den rubbning uti nätingslifvet , varuvärden, och äganderätten, hvartill man under hundiade år varit vittne; och jag har trott, alt genom privatbanker ett bättre systeme uti Rikets financer skulle göra sig gällande, samt att andra länders exempel kunde äfven här tillgodogöras.
Att en riksbank fordras, som håller myntet eller bytesmedlet vid stadga, är enligt mitt förmenande en gifven sak: alt denna bank, som vår, är eller kan anses vara allas tillhörighet, är också godt och väl; men att den skulle blifva ett administerande verk och såsom den s. k.
Förenade Nord-Amerikanska
Staternas bank — privatbank på dét hela — öfvergå till en handelsbank, det skulle åtföljas af samma resultater, som i del landet timål.
Lemnäs emedlertid en verklig riksbank, som måhända från någon viss lid fått en skef riktning, tillfälle att öfvergå till ett renare systeme , och genom creditiver, lemnade tili andra inrättningar, som i detalj utlåna och förvalta de fånfångna summorna, just som Commerce-colltui, Jern-cont. lii. fl, förvaltande verk hitintills gjort; kan en riksbank förtjena penningar genom dy lika transactioner, samt andra verk och inrättningar eassa-behållningar, visserligen med mera ordning, utan förluster, hvilka den i annat fall troligen får vidkännas.
Skulle den deremot åtaga sig uteslutande alla näringarnes directa förseende med förlag och D c n i5 Juli e. m. drift—capital; så får detta sise genom idkeliga sedelemissioner, hvilka åter rubba myntets värden, under det att näringarna dock med sparsamhet knappt blifva förlagda.
Nog slår jag för det närvar, under en stor ansvarighet; men jag vill icke utbyta den, hvaruti jag mig nu befinner, mot blifvande
Hrr bancofullmäktige, om förenade Utsk:ns utlåt, blir lag; såvida icke så välvilliga bänder, som de, från hvilka förslaget utgått, författa fullmäktiges instruction.
Der (innes dock en ansvarighet, som qvarstår och drabbar alla —. och den är inför Svenska folket, för misstag och en maklutöfning, som å dess välfärd menligt inverkar.
Jag begär återremiss, med önskan alt man i allmänhet måtte göra sig klart reda för hvad man föreslår, samt skilja mellan politiken och ekonomien, äfvensom emellan administration och representation.
På begäran af Ilr af Wingård blef Hr Nordenanckar* reservation uppläst.
Äfven jag yrkar återremiss af ifrågavar. betänk., men icke såsom af 2tne andra ledamöter är föreslaget, ensamt till BancoUtsk.
Jag tror, att det skulle vara mot form stridande, om en sådan remiss ägde rum, då frågan tillförene blifvit behandlad af de sammansatta Utskm.
Då jag nämnt att jag yrkar återremiss af detta betänk., är jag såsom ledamot af StatsUlsk. äfven skyldig att redogöra för mitt tillgörande i frågan.
Jag får då nämna, att jag icke deltagit hvarken i denna frågas utarbetande eller i dess afgörande, och att jag blott var närvar.
i Utskrns plenum, då slutliga redaclionen af betänk, uppgjordes, hvarvid jag äfven särskildt reserverade mig, emedan jag lika med den ledamot, hvars reservation nyss upplästes, ansåg oriktigt att belasta bancofullmäktige med denna adminislrationsgren.
Jag tillstyrker alltså, att Manufactur-disconten till större eller mindre del mätte oförryckt förblifva under Commerce-collegii administration.
Men då jag yrkar, att återremiss mätte ske till de sammansatta Utskm, har jag dertill en ytterligare anledn., som jag ber att få för R. o. Ad. tillkännagifva, nemi. den, att då de sammansatta Utskm hafva sig ålagdt att till Ständerna uppgifva förslag rör:de användande af den bancovinst, som kan till statsverket öfverlemnas, så hafva Utskm funnit rättsenlig!, att BancoUtsk. ensamt bestämmer beloppet af denna bancovinst, äfvensom sättet för dess tagande ur banken, men att sedan detta först af BancoUtsk. blifvit afgjordt, förslag antingen af de sammansatta Utskm eller af StatsUtsk. ensamt kommer att afgifva* lill dessa besparda medels användande.
Då nu, enl. hvad yrkadt blifvit och äfven inom Utsk. ansetts lämpligt, 5oo,ooo r:dr af denna vinst öro i fråga att användas lill förstärkande af Manufactur discon - Den i5 Juli c. ra. 73 disconten, och deremot visserligen blifvit gjorda anmärkn.r, som tåla att begrundas; så finner jag för min del ingen annan åtgärd rätteligen kunna af R. o. Ad. vidtagas, än alt frågan återremitteras till de sammansatta Utsk:n, som förut handlagt densamma, hvarom jag anhåller att Ilr Landtm, måtte framställa proposition.
Äfven jag förenar min röst med de ledamöters, som varnat mot inträde på de villovägar, till hvilka portarna nu åter genom detta betänk, vilja öppnas.
Vi böra skilja emellan administration och representation.
Detta är i korthet uttrycket af Hr af Wingårds anförande, och delta innebär hela det hufvudsakliga felet af förevar, betänk.
Jag begär återremiss och önskar noggrannt iakttagande af den sats, som Hr Nordenanckar och nu sednast Gr.
Horn framställt, att den StalsUtsk. tillhöriga åtgärd må vara, att hos R.
St. framställa huru de medel skola till Statens gagn användas, som BaneoUtsk. finner kunna från banken af dess vinst för statsverkets behof skiljas.
Detta är den enkla åtgärden, och vi böra icke inlåta oss i trassel, för att med ånger och svårighet vid en annan riksdag komma derifrån.
Jag har vid ett annat tillfälle, då det var fråga om att till en viss grad ställa Stats-cont. under Riksg.cont., yttrat samma mening, som Hr Lefre'n nu framställde, att ingenting är principstridigare än hvad som gör representationen administrativ.
Representationen är icke egnad alt administrera, är icke qvalificerad att väl administrera, och genom administrationsbestyr går representationen emot sitt egentliga kall, som afser controllen.
Jag röstar på denna grund för återremiss.
Stats- och BancoUtskms utlåt.
Ånyo föredrogs BancoUtsk:s den 8 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:o 36, i anledn. af väckt fråga om förändrad organisation af bancofullmäktiges expedition.
Gederström, Jacob: Med Ulsk. instämmer jag i fråga om behofvet deraf, att i fullmäktiges expedition finnes en. i räkenskapsförhållanden kunnig person; men i afseende på tillstyrkandet så uppfattadt, som det här finnes, nemi. att denne person, endast i händelse något finnes alt vid de inkomna uppgifterna anmärka, skall sådant för fullmäktige tillkännagifva, skulle jag förmoda, att denne person, sorn borde få remiss af alla från commissariatet eller särskildta conior inkommande uppgifter i räkenskapsväg, bör ovillkorligen åligga att deröfver afgifva utlåt., ehvad han finner räkenskaperna riktiga eller icke, ty annars vinner man icke fullständigt ändamålet med hans tillsättande, och han kunto H. «o 74 , Den i5 Juli e, m. de lägga på sidan samt icke anmäla hvad som vöre mest anmärkningsvärd!.
Med denna förändring skulle jag vilja antaga detta förslag, och jag får derföre begära återremiss, på det att denna redaclion måtte af Utsk. blifva förändrad'.
Lika med Utsk. och Frih. Cederström, anser jag visserligen riktigt, att fullmäktige hafva tillgång på någon person, som sysselsätter sig med räkenskapsåtgärder, men de äro icke stadigvarande, såsom andra befattningar i banken.
Menas uppgifter och förslag till nya räkenskaps- och bokföringsinetoder, hvilka hos fullmäktige förekomma; så äro de tillfälliga och beroende derpå, huruvida antingen bland fullmäktige sjelfve finnas ledamöter, som hafva lust för nya inrättntr, eller ock om utom dem finnas personer, som inkomma med förslag dertill.
Men om inga sådana inlemnades, så komme troligen föga arbete att åläggas denne tjensteman.
Det synes således vara mera skäl att för inträffande behof åt bancofullmäktige anslå den summa af 3oo r:dr, hvilken nu i betänk.
N:o 44 är upplagen.
Om de finge användas till arfvode, och, såsom jag förmodar, fullmäktige toge till denna befattning någon af bankens tjenstemän, samt läte den närmast underordnade inträda i hans ställe, o. s. v. hela vägen igenom; så kunde dessa 3oo r:dr begagnas till vedergällning för den extra tjenstgöringen.
Jag tycker således, att omgången med särskildta anslag är onödig, och att då ifrågavar. göromål ej äro främmande för hankens tjenstemän, kunde bankens fullmäktige lika väl låta dessa som andra extra göromål bestridas af någon tillförordnad, och denne aflönas af bankens medel, såsom då någon sjuknar, utan att särskildt anslag ifrågakomme.
Att bestämma ett sådant, ser ut som man ville i banken hafva en särskild projectmakare på stat.
Om man nu skulle skaffa sig en sådan, och han vore mycket nitisk i sin befattning, så kunde han föranleda så mycket svaromål och utredningar, att utanvid nästa riksdag beliöfde en annan tjensteman för att besvara hvad den förste föresloge.
Slutligen kunde man komma derhän, att samme man möjligen åtoge sig att både uppgöra och vederlägga förslagen, hvarigenom R.
St. slutligen skulle skenbarligen finna det onyttiga i hela företaget.
Jag hemställer således, att R. o. Ad. måtte återremittera detta betänk., i ändamål att slutet må blifva rättighet för fullmäktige att förordna banken tillhörande tjenstemän till dessa bestyr, och andra att i de tillförordnades ställe sköta deras vanliga göromål, samt att betalningen såsom vanligt må utgå af bankens omkostnadsmedel.
Jag anser mig skyldig att upplysa, det meningen ingalunda är att inrätta en sådan tjenstebefattning, som Hr von Hartmansdorff föreställer sig.
Jag har i egenskap af bancofullmäktig deltagit i beredarn - Den i5 Juli e. m. gen af delta ämne oell kan således vitsorda, att frågan alldeles icke är att hafva en person, som uppgör förslag och projecter, utan att hafva en i räkenskaps- och baneoverket kunnig person, som granskar de förslag, hvilka till fullmäktige inkomma.
Hr von Hartmansdorff, sorn sjelf varit fullmäktig i banken, har sig bekant, att sådana förslag inkomma dels månads- och dels vecko-vis från lånecontoren i Malmö och Götheborg samt från bancodisconlen här i Stockholm.
Ifrågavar. persons befattning skulle blifva, alt, när sådana förslag och rapporter inkcTmma, granska dem och jemföra dem med förut reviderade rapporter, samt på detta sätt conlrollera räkenskaperna och sätta fullmäktige i tillfälle att se om några oriktig heter blifvit begångna.
Jag bör gifva tillkänna, att om en sådan granskning ägt ruin, hade också det förhållande, som sednast upptäcktes vid Malmö discont, genast blifvit synligt; men fullmäktige kunna icke sysselsätta sig med en sådan granskning, och den tillhör icke de öfriga embetsmännen.
Den ende, som kunde åläggas att verkställa denna granskning, vore bankens secreterare, men han är förut tillräckligt sysselsatt.
Jag får derföre tillstyrka R. o. Ad., alt antingen rent af afslå det härom gjorda förslaget, då skyldigheten att verkställa granskningen koramc att tillhöra banco-secrelm, som finge se sig örn huru han kunde hinna dermed, eller också för denna befattning bevilja anslag för en ständig tjensteman; ty derigenom alt olika personer dertill för tillfället förordnades, tror jag icke alt ändamålet kunde vinnas.
De arne talare, som först yttrade sig i denna fråga, hafva fullkomligen misstagit sig om Utskrs betänk.
Utsk. har alldeles icke föreslagit inrättandet af någon ny tjenst.
Utsk. har blott ansett fullmäktige i banken böra äga rättighet att tilldela ett visst arfvode åt den person, som vid fullmäktiges expedition biträder med der förefallande räkenskaps-göromål.
Erfarenheten har tinder förflutna lider ådagalagt, att misstag, i anseende till saknaden af en sådan person, ägt rum, hvilka misstag kunnat medföra ganska betänkliga följder.
Då sådana misstag kunnat uppkomma under den tid, då bancofullmäktige ägde en så utmärkt nitisk, arbetsam oell skicklig secreterare, som afl. Banco-secreleraren Helsingius; så och enär en med så passande egenskaper för denna befattning begåfvad tjensteman åtminstone icke för närvar, torde vara att påräkna, synes nödvändigheten påkalla, att fullmäktige sättas i tillfälle att begagna ett biträde för berörde göromål.
Denne person skulle, enligt Utsk:s förslag, få sig ålagdt att granska alia till fullmäktige inkommande uppgifter rör:de räkenskapsförhållanden samt att tillhandagå ej mindre fullmäktige än secreleraren med alla erforderliga utredningar i räkenskapsväg.
Han skulle äfvenledes hafva sig ålagd skyldigheten att 76
D e n i5 Juli e. m. bos fullmäktige anmäla allt livad sorn vid den honom tillhörande granskning förekomme anmärkningsvärd!.
Hr von Hartmansdorff liar, silvida jag rätt uppfattat den värde talarens mening, ansett, alt någon af bankens öfrige tjenstemän skulle kunna tillförordnas att sköta denna befattning, och att en annan honom underlydande tjensteman under tiden kunde förordnas att bestrida den förres vanliga åligganden.
Dock som detta uppdrag, att, före fullmäktiges sammankomster, granska ifrågavar. uppgifter, 111.111., ingalunda är af den vidd och omfattning, att det kan belt och ballet medtaga
D1 O en tjenstemans tid; så synes någon person icke uteslutande behöfva dertill användas.
BancoUtsk. har af detta skäl icke kunnat instämma i bancofullmäktiges förslag, alt en särskild kamererare för ifrågavar. ändamål skulle antagas; och om en commissarie skulle förordnas att i fullmäktiges expedition bestrida denna befattning, så koni bancoverket möjligen alt sakna det biträde af honom, som verket på en mera vigtig och trägen plats borde kunna påräkna.
För öfrigt kail jag ingalunda inse, att denne person skulle kunna tillerkännas egenskapen af projectmakare, då lian blott och bart vore revisor och räkenskapsbiträde.
Honom skulle ej tillhöra att bereda projecter, med hvilka han icke ägde taga befattning, såvida ej sådana af fullmäktige uppgjordes, och hans utlåt, deröfver infordrades.
Således får jag för min del anhålla om propos. till bifall å betänk., hvilket endast föreslår 3oo rjdrs tillökning i bankens stat och följaktligen ej kan anses medföra någon kostnad, sorn öfverstiger värdet af det dermed af.sedda nyttiga ändamål.
I öfrigt får jag upplysa, att icke allenast, på sätt Gr.
Posse redan anfört, uppgifter hvarje sessionsdag till fullmäktige inkomma från lånecontoren och bancodisconlen, utan äfven från cassa-afdelningen öfver bankens silfverrörelse under den sistförfluten veckan, hvilka uppgifter sedan sammanföras uti fullmäktiges expedition, så att fullmäktige alltid hafva en åskådlig öfversigt af bankens ställning vid sessionsdagen och rörelse under den nästföregångna tiden.
En värd ledamot har yttrat, att i händelse
Ständerne ej skulle bevilja anslag för ifrågavar. tjensteman eller biträde, skulle ingen annan än bancosecreterare!! kunna utföra de förrättningar, som här äro i fråga.
Det är just min mening, att secreterare!) skulle öfvertaga (lein.
Samme ledamot har satt i fråga att secreterarcn ej skulle hafva tid dermed.
Jag är af motsatt mening, När, enligt förevar, betänk., en särskild notarie skall föra prot. hos fullmäktige, så har secreterare» ej annat att göra än att föredraga målen och uppsätta expeditionerna.
Jag kanner visserligen icke, huru vidsträckta bankens göromål för narva)', äro; men då jag hade äran vara en af fullmäktige derstädes, tror jag icke, att öfver 3 timmar i veckan au - Den i5 Juli e. ra. 77 vändes till föredragning.
Hela den öfriga tiden kunde secreteraren använda till genomläsning af de få mål, som inlorarao saint till uppsättning af expeditionerna.
Då kan lian äfven medhinna ifrågavar. förrättning, och enligt min förmening är det ingen annan än just föredraganden, som bör befatta sig dermed, emedan det är af vigt att denna granskning noggrann! och oafbrutet verkställes.
För de 3oo r:dr, sorn blifvit föreslagna, kan man ej vänta särdeles uppmärksamhet, åtminstone icke en ständig öfverskådning af bancoverkets hela ställning.
Hvarföre Bancosecrettn Helsingius ej kunde alltid medhinna denna granskning, den han likväl i allmänhet förrättade — och jag tror nästan att han upptäckte underslef i Malmö — var den, att frami.
Gr. von Schwerin på den tiden sysselsatte honom med sina förslag till den förändrade organisationen af bancoverket, som nu lill stor del gått i verkställighet.
Bancosecretm
Helsingius måste då använda snart sagdt hela sin tid till biträde med råd och dåd.
Nu när bancosecrettn skall få en notarie, som för prot., vidare förbjudes alt åtaga sig annan tjenstebefattning, och slutliden erhåller en lön af 2,000 r:dr b:co ; så synes mig att han bör kunna hafva detta bestyr.
Vill man jemföra haus göromål med dem som åligga ett kammarråd, en statskommissarie eller någon annan träget sysselsatt embetsman i Stockholm; så torde man finna, att de med glädje skulle vilja byta villkor med bancosecreteraren.
Hr Stuart har förklarat, att Utskjs mening icke varit alt tillsätta en ny tjensteman.
Om så är, och det bör vara rätta förhållandet, emedan anslaget är upptaget till 3oo r:dr och lönen i lägsta tjenstegraden föreslås till 4oo r:dr, så är emot förslaget ingenting annat alt säga, än att dessa 3oo r:drsynas vara en onödig utgift, emedan det finnes i banken en tjensteman, som både borde förrätta denna granskning, och jemväl med afseende på sin tid och aflöning kunde hafva befattning- dermed.
Jemte åberopande af de skäl, som här redan blifvit anförda för Utsk:s förslag, får jag taga mig friheten föra R. o. Ad. till minnes, huruledes en af Ståndets bancofullmäktige vid förra riksdagen här till prot. anmälde, att han, för att utreda och för sig sjelf få säkert bestämd en då upptäckt proprie-balance i banken, behöfde i räkenskapsväg använda, om jag ej minnes orätt, flera månaders tid till continuerligt arbete.
Det är naturligt, att R.
St. ej kunna af sina fullmäktige fordra ett så beskaffadt ansträngdt arbete, utan allt slags lagligt biträde; och det är äfven för dessa fall, som ifrågavar. biträde bör påräknas, hvaruti ett nytt skäl finnes till bifall å Ulsk:s förslag.
— Hvad beträffar
Hr von HartmansdorfFs anmärka. ronde beloppet af aflöningen, nemi. att den tjensteman, som aflönades med endast 3oo r;dr, skulle vara min - Don i5 Juli e. m. dre intresserad för sin befattning, an den som hade 2,000 rtdr; så hoppas jag, att
Ståndet icke förbiser den gjorda syl lo — gisinen , som visar sig oriktig, derföre att för ifrågavar. befattning nu betalas oell, enligt den värde talarens mening, skulle betalas intet och icke 2,000 rtdr, hvilka ensamt äro afsedda till secreterarens aflöning.
— Ilvad i öfrigt angår Frih.
Cederströms anmärkn. emot sjelfva redactionen afUtskts förslag, så tager jag mig friheten fästa hans uppmärksamhet derpå, att detta förslag icke kommer att ensamt utgöra instruction för det blifvande biträdet, utan att föreskrift härom kommer att i bancoreglementet intagas jemte de öfriga instruclionerna, då tillfälle uppstår alt rätta och tillägga hvad som kan erfordras; hvadan också för sådant ändamål ingen återremiss torde vara behöflig, utan får jag anhålla om Hr Landtnäs propos. å bifall till detta betänkande.