Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Följden häraf har blifvit, att en i Lag gifven rättighet har upphört att vara en rättighet, och endast med godtyckliga afgifter och ofta obillig behandling har denna rättighet villkorligt fått utöfvas.
Mången torde uti denna fråga fästa sig vid ordet ägande rätt., och derföre anse den obillig; men min afsigt är ej att skada någons ägande rätt, utan endast att upphäfva och undanrödja de ensidiga och olämpliga hinder, som stundom planmässigt blifvit anlagda för enskilda interesset, lill andras skada, eller också för att tillskapa sig en, efter min tanka, orättvis inkomstkälla.
Code Napoleon, 2.'dra delen pag. 3a art.
33p, förklarar alla flottbara floder, sjöar och stränder för National-egendom, som af allmänheten får begagnas; och månne 356
Den i5 December e. m. man ej i ett liberalt tidehvarf, med redan stadgade sjöcommunicationsprinciper, borde antaga ungefär samma Lag, hvilken våra så kallade kungsådror åsyftat.
Jag föreslår således, att flottning och färdande i alla floder och sjöar, som sådant medgifva, bör vara tillåten för alla utan minsta afgifter, hvarken som land- eller dammlega; men der inägor af ängar möta, må den vara förhuden, så vida marken vid landgången deraf lider skada, emellan den i5 Maji och den i5 Julii, lika som der skattlagda fisken finnas.
Med undantag af Städerna, hör äfven livar och en äga rätt begagna stranden, der utmark möter, att derå upplägga varor, för att dem afskeppa eller urlasta, utan att jordägare, då de deraf ingen skada lida, och då väg till sådana platser finnes, må kunna sådant förhindra, allt utan afgift.
Deremot borde Sjöfolk och alla, som i och för denna rörelse, af hvad orsak som hälst, åstadkomma åverkan, beläggas med vida högre ansvar och böter, än hvad Lagen i allmänhet utstakar.
Herr von Qvanten , Carl,, uppläste följande: - Den i5 December e. m, 357 Sorn jag anser Invalidinrältningén vid Ulriksdal alldeles öfverflödig, och alla möjliga salt att bereda Statsverket inkomster, liu mera än någonsin, torde erfordras, vågar jag ödmjukast föreslå Invalidinrättningens upphäfvande och upplösning, helst för verkställandet häraf alldeles inga hinder möta.
Om t. ex. hvarje Invalid erhåller en tredjedel af hvad han nu kostar Staten, och anmodas att dermed på annan ort draga försorg om sig sjelf, torde det finnas många, som dermed blifva mera belåtne.
Lqdes på bordel.
Herr von Qvanten, Carl, anförde skriftligen :
Om man antager att nu, som förr vid Läger och Regementsmöten, provianteringen kan ske genom entreprenad-auetioner, med vilkor för entrepreneuren alt sjelf besörja om provianteringen, skulle jag tro, att nuvarande Commissariater ganska väl kunna indragas, hvilket jag nu får äran föreslå.
Förr än krig utbryter, äro de ej behöfliga, och då hafva vi af erfarenheten lärt, att utan minsta svårighet en sådan Embetsmannacorps står att erhålla, Lades på bordet.
Herr von Qvanten, Carl:
Jag reserverar min yttranderätt i frågan 0111 Länens 358 Den i5 December e. m.
HusliållsSällskaper, äfvensom beträffande Bevillningsförordningen, då Grefve Spens’s Motion remitteras, samt anhåller att framdeles få inlemna mina åsigter rörande försvarsverket, så vidt de kunna afvika från hvad flere värde Talare här i ämnet yttrat.
Herrlow Hejnne3 Georga uppläste följande:
Af vigtiga anledningar får jag väcka den Motion, att i allmänna Lagen må, utan afbidan af nya Lagförslaget, genast införas det stadgande för förmynderskapsansökningar eller andra vigtiga handlingar, sorn kunna röra äfven tredje mans rätt, att då sådane ansökningar finnas vara, enligt vittnens intyganden, underskrifne med styrd handj vittnena tillika skola intyga, att den styrda bandens ägare eller ägarinna låtit vid redigt förstånd och med fri vilja styra handen, på lika sätt som är föreskrifvet för bevittnandet af underskrifter å Testamenten.
Herr von Heynnej Georgj anförde skriftligen :
I händelse Stals- och Ekonomiutskottet! skulle tillstyrka bifall till Kongl. Maj:ts
Den i5 December e. m. 359 Nådiga Proposition för Extra Rotar, att med Kongl.
Maj:t ingå Contracter 0111 prassterandet af häst i stället för karl, föreslår jag, att uti Betänkandet derom måtte bestämdt föreslås, att den som vid krigs utbrott aflemnat en häst, dermed för hela det kriget skall anses hafva uppfyllt sin pligt, likasom om han lemnat en uppklädd karl; och att bestämdt måtte förklaras, att den som icke, af hvad orsak som hälst, afgifvit bifallande svar, mundlligen eller skriftligen, på Propositionen att prestera häst i stället för Roteringskarl, må anses ovilkorligen hafva nekat att i en sådan förändring ingå.
Herr LefrenJohan Pehr:
Jag anhåller få anmäla en Motion, angående införande af Inrikes Näringsfrihet och inskränkning i Utrikes Handeln, samt ber om tillstånd att en annan dag få uppläsa den, efter som den är något vidlyftig.
Herr Liljenstolpe 3 Carl j uppläste följande :
Som Chef för Smålands Kongl.
GrénadierBataillon anser jag min pligt tillhöra, att hos Rikets nu församlade Ständer void - 3 6a Den i5 December e. m. samt till rättelses vinnande anmäla de brister, som finnas uti lönerna vid denna i sednare tider organiserade Corps och hvilka behofvet synnerligen påkallar att få aflijelpta.
Denna Corps utgör till trupp, så af gammal stam som Beväring, effectivt tillsammans omkring 17 å 1800 man, eller ungefärligen hälften af ett InfanteriRegemente, och då, till riktig grund för befälets beräkning, utan att för beviset behöfva vidlyftigare ingå eller omtala alla olägenheter af felaktigheter dervid, man med säkerhet bör kunna antaga, att de beställningar å stat, som i allmänhet InfanteriRegementerne uti Armeen för närvarande äga, äro för deras tjenstgöring behöflige, synnerligast för den Corps, som har ett mera spridt Roteringsläge; så, och då sådant endast kan af Rikets Ständer afhjelpas, får jag vördsammast härmed anhålla, att den skillnad uti löner, som vid denna Corps nu saknas, räknadt efter hälften af hvad som bestås till ett InfanteriRegemente, måtte Corpsen åStat beviljas, samt nödigt anslag derför lemnäs.
Desse felande Löner äro för 1 RegementsOfficer, 2:ne Capitainer, 1 RegementsQvartermästare, 2:ne Fänrikar, 1 Pr^st och Regementsskrifvaren, sorn är tillsammans med Smålands Kongl. lIusarRegemente.
( Den i5 December e. m. 361 Ehuru denna min vördsamma anhållan har det obehagliga till föremål, att begära nya Statsanslag, så hoppas jag dock, det man icke kan undgå medgifva, att den fullkomligaste rättvisa och billighet talar för saken, nemligen alt icke en Corps uti Arme'en bör uteslutas ifrån de förmåner de öfrige äga, utan deruti lemnäs rättelse, synnerligast (kan man äfven tillägga) som
Statsverket har en så betydlig inkomst just af denna afsutna CavalleriCorps, icke allenast uti de 35oo tunnor spanmål, som betalas årligen för hästvacanser, utan äfven af de från Corpsen afgångne gamla Cavallerilöner.
Då Kongl. Maj:t, i anledning af Rikets Ständers uti underdånig skrifvelse den 29 Julii 1823 gjorde hemställan om nödvändigheten af en ny lönereglering för Armeen, uti Dess nu afgifne Nådiga Proposition tillkännagifvit, det ett Nådigt Förslag uti detta ämne kommer att till Rikets Ständers Statsutskott aflemnas, grundadt på specialstater och utredningar; så hyser jag den förtröstan, att Kongl. Maj:t dervid i Nåder ihågkommer, hvad Dess alltid huldrika omvårdnad funnit nu vara af rättvisan och billigheten påkalladt till förbättrande af de äfven vid Smålands Grenadiercorps befintlige otillräcklige löner, och får derföre i detta afseende endast vördsamt tillkännagifva, det jag kan och skall, då så fordras, » 362 Den i5 December e. m. lemna säkra uppgifter öfver lönerna vid denna Corps, hvaraf flere äro synnerligen otillräcklige.
Herr von Vegesach} Ernst, anförde skriftligen:
Vid alla communicationer, vare sig med brefposter eller allmänna inrättningar för resande, torde man böra göra afseende på den kortaste vägen och de sistnämndes största beqvämlighet.
Jag får derföre äran föreslå, att, ifrån och med nästkommande vår, Post-Ångfartygen emellan Sverige och Pommern må gå, som förut, emellan Ystad och Stralsund, i stället för, som nu sker, till Greifswald; hvilket jag säkerligen tror, att Preussiska Regeringen äfven skulle bifalla, i händelse en framställning derom gjordes ifrån vår sida.
Hvarefter Herr von Vegesach tilläde muntligen:
Jag vill ej uppehålla] Ridderskapet och Adeln med att vidlyftigare utveckla skälen för min Motion, men förbehåller mig att då remiss deraf kommer i fråga, få göra det.
Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt
Då den värde Motionai - Den i5 December e. m. 363 ren förbehållit sig att närmare utveckla sina åsigter, förbehåller jag äfven mig att dervid då göra utförligare erinringar.
Emedlertid får jag blott, i afseende å Talarens yttrade förmodan om lältheten att erhålla Kongl.
Preussiska Regeringens bifall till den föreslagne förändringen, nämna, att jag deremot har anledning tro, att detta bifall i sakernes närvarande förhållande skulle blifva svårare att tillvägabringa, än Motionairen synes sig föreställa.
Friherre DuvallAxelj uppläste följande:
Allmänna creditens upprätthållande och befästande innefattar tvifvelsutan ett bland de större föremålen för Rikets nu församlade Ständers gemensamma omtanka och bemödanden.
Jag tror mig derföre icke onyttigt upptaga Högloft.
Ridderskapets och Adelns tid, då jag utbeder mig att för en liten stund uppmärksamhet må lemnäs åt ett ämne, som dermed står i närmaste förbindelse.
Det lärer ej kunna motsägas, att ju executiva Författningarne och sättet, hvarpå de handhafvas, till en icke ringa del inverka på crediten och penningerörelsen.
Der ändamålsenlig kraft och skyndsamhet finnes i executiva verket, der råder inbördes förtroende, der äger credit rumj raen 364 Den i5 December e. m. denna aftynar och försvinner vid ett motsatt förhållande, ty det ligger i sakens natur , att man måste draga i betänkande att utlåna sine penningar, då för deras återfående genom executiva maktens åtgärd fordras vidlyftiga och kostsamma, till tidsutdrägt ledande, omvägar.
Man hör ej sällan klagan föras öfver långsamhet i executiva väsendet, och merändels rigtas denna klagan mot den eller dem, åt hvilka Författningarnes handhafvande blifvit anförtrodd, då likväl mången gång anledningen rätteligen borde sökas i ofullständigheten eller ändamåisstridigheten af den Lag, hvaraf tillämpning ifrågakommit.
Att undersöka och så vidt möjligt är afhjelpa dessa brister är destomera magtpåliggande, som otvifvelagtigt lärer vara, att i samma förhållande som upplysningen stiger och Creditsystemet utvecklas, ökas ock behofvet och nödvändigheten af fullständiga och bestämda Lagbud, till motvigt af Advocaturens fintlighet och spetsfundighet, som sällan lemnar obegagnadt något tillfälle att åtminstone i det längsta fördröja uppfyllandet af ingångna förbindelser.
I detta afseende anser jag af hufvudsaklig inflytelse trenne omständigheter, hvilka med hvarandra stå i ett så nära och oskiljaktigt sammanhang, att de torde böra blifva föremål för gemensamt afhandlande och afgörande.
Desse omständigheter äro; Den i5 December e. m. 365 1:0
Tiden inom hvilken utmätning verkställas bör. 2:0
Tiden för klagan öfver verkställd utmätning j och 3:o
Om och i hvilka fall Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes Utslag eller Beslut mä till verkställighet befordras > fastän de icke vunnit laga kraft.
Det skulle leda till en tröttande vidlyftighet, utan egentligt ändamål, att nu redogöra för de i detta ämne för närvarande gällande Lagar och Författningar.
Jag bör blott i korthet nämna: ”Att Fogde å ”Landet åligger inom 3 månader, och Magistrat i Staden inom 14 dagar efter emot”tagandet af Utmätnings-Utslaget, detsamma vid eget betalningsäfventyr verkställa;” att någon
Lag icke finnes, som bestämmer liden för klagan öfver verkställd utmätning, annorlunda än i sammanhang med sjelfva försäljningsåtgärden, samt att endast i vissa, genom särskilda undantags-lagar bestämda fall Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes Utslag må verkställas, innan de vunnit laga kraft, då deremot allmänna regeln är, att en sådan kraft bör hafva Beslutet åkommit, förr än det lagligen verkställas må.
Saknaden af föreskrifven bestämd tid för klagan öfver verkställd utmätning, och derifrån härledda rättigheten att dermed dröja intill dess försäljning för sig gått och tiden för 366
Den i5 December e. m. klagan deröfver inträffat, utgör ett af de största och, som mig synes, mest obehöriga hindren för skyndsamhet i verkställighetsåtgärder, enär ett förelupet misstag, eller en underlåten formalitet vid utmätningen, som, om den genast öfverklagats, kunnat lika snart blifva rättad, föranleder mången gång till återgång af en för öfrigt i laglig ordning tillkommen försäljnings-åtgärd, hvarigenom minst 4^6 månaders uppehåll i verkställigheten åstadkommes.
Till förekommande häraf anser jag mig böra föreslå en sådan ändring uti nu gällande Författningar, att utmätning bör vara verkställd å Landet inom 14 dagar, och i Stad inom 8 dagar efter det Executorn till verkställighet emottagit Utslaget; och att den, som är med utmätnings-förrättningen missnöjd, åligger vid talans förlust, inom i4 dagar efter af utmätnings-instrumentet erhållen del, deröfver anföra besvär hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande; och då erfarenheten ofta lemnat styrka åt den öfvertygelsen, att månget klagomål öfver Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes Utslag i utmätnings-måi endast afsett att dermed uppehålla verkställigheten, hvilket ändamål, efter nuvarande lagstiftning, åtminstone till någon del i de fleste fall vinnes, om än klagomålet vid pröfningen deraf skulle befinnas alldeles obefogadt, tvekar jag icke, att, i sammanhang med hvad jag förut haft äran hemställa, föreslå ett sådant förändradt Lagbud, Den i5 December e. m. 367 alt Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes Utslag, så väl i utmätnings-mål sorn i anledning af förd klagan öfver verkställd utmätning, må, sedan det genom den sökandes försorg blifvit med vederparten communiceradt, genast, och ändå att det icke vunnit laga kraft, till verkställighet befordras, så vida ÖfverDomaren, i följd af deremot anförde besvär, icke finner nödigt att inställelse deri meddela; dock att
Fordringsägaren icke annorlunda än mot godkänd vederhäftig borgen må tillåtas lyfta hvad som, på grund af icke laga kraftvunnet Utslag, hos Gäldenären uttages.
Om communication med öfrige respective MedStånden samt remiss till Lagutskottet af denna min Motion, anhåller jag vördsammast.
Herr von Hedenberg, Carl August, anförde skriftligen:
Då en stor del af Sveriges jord är Boställsjord, torde ett af de vigtigare delar i administrationen vara att tillse, det denna jord behörigen handhafves.
Detta ämne har visserligen utgjort ett af en vis Regerings förhanden varande omsorger; men då ämnet ännu hvilar outredt, anhåller jag vördsamt att få fästa Höglofl.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå. 368 Den i5 December e. m.
Hvad de norra Provinserna och det nordligaste Regementet rörer, äro kyrkobyggnader och väganläggningar stora onera, ofta uppgående till och stundom öfverstigande Boställets hela afkastning, hvartill kommer, att då byggnadsskyldigheten derigenom fullgöres, både innehafvaren och bostället deraf lida.
Dessa olägenheter, förenade med mångfalldiga olämpliga stadganden uti 1752 års Boställsordning, gifva mig anledning att ödmjukast föreslå: att ett särskilt
Utskott måtte erhålla uppdrag att genomgå alla författningar, som röra Boställen, samt uppgöra och föreslå en ny Boställsordning, lämpad efter tidens kraf och locala förhållanden, äfvensom alt öfverse och utarbeta förslag till förbättrade författningar i afseende å Boställens utarrenderande, m. m. hvad till dessa ämnen hörer; å hvilka Förslag Rikets Höglofl.
Ständer sedermera torde böra i önskningsväg anhålla om Kongl. Maj:ts Nådiga bifall och sanction.
Om communication med de öfrige respective Stånden anhåller jag vördsammast.
Jag får äran upplysa, att redan för ett å två år sedan anbefallde Kongl. Majit utarbetandet af en ny Boställsordning, samt att KrigsCollegiutn redan har förslaget dertill färdigt, Den 15 December e. m. 369 digt, men att Kongl. Maj:t uppskjutit med pröfuingen deraf, emedan detsamma står i nära sammanhang och i vissa delar beror af Rikets Ständers beslut rörande den föreslagne Löneregleringen.
Af denna anledning tror jag ett särskildt
Utskott för denna fråga ej vara af nöden.
Herr Riben, Carl Willielm, hade inlemnat ett så lydande Memorial :
Yid tillämpning af 3:dje Gap. 3:dje§. i ConcursLagen af den i3 Julii 1818, rörande Borgenärers rätt att tillgripa Gäldenärs innehafvande, af Statsverket utgående Pension, hafva vid särskilda Domstolar olika åsigter varit rådande; hvadan jag trott, att ett förtydligande af nämnde §. vore af beliofvet påkalladt; och då det icke synes mig billigt, alt en Gäldenärs innehafvande Pension såsom alla hans Öfriga tillgångar går till Gäldens betalning, föreslår jag, att uti den ifrågavarande §:n orden: som på annan grund inrätfrade och med särskilde Privilegier eller förbehåll försedde eller gifne liro, måtte utgå.
Jag anhåller om Remiss till Lagutskottet af detta Memorial.
Lades på bordet. 5 H. 24 370 Den i5 December e. m. Herr Roos > Carl Ulrik, hade inlemnat följande, som upplästes:
Mycket talas, skrifves och afhandlas om upplysning och dess spridande, om Folkbildningen m. m.; mycket projecteras, försökte åtgärder för det stora ändamålets vinnande hafva ej eller uteblifvit.
Sådant allt, långt ifrån att för upplysningens och Fäderneslandets vän vara likgiltigt eller okärt, utgör deremot föremål för hans tillfredsställelse, hans hopp och förtröstan.
Erkännande således vigten och värdet af det, som för upplysningens befrämjande blifvit gjordt och än vidare göres, går jag likväl att fästa uppmärksamheten på en för detta ändamåls ernående ganska vigtig omständighet, hvilken tyckes städse vara förbisedd.
Att inrätta Skolor, och lära ungdomen läsa, skrifva och räkna något litet, är visst ganska riktigt och bra; men hvad endast dermed för det stora ändamålet, upplysningen, egentligen vunnits, lärer, vid en säker granskning, befinnas inskränka sig till ett ej tillräckligen stort resultat.
Förhållandet i Sverige, som bättre är, befmnes redan för länge sedan sådant, att man icke kan indela Folket i så och så många tredje- eller fjerdedelar, hvilka kunna läsa i bok och icke kunna det.
Om man undantager några Finnar och Lappar, så anser jag den beräkning vara hög, som an - Den i5 December e. m. toge alt ioo personer i vårt land funnos, hvilka vid myndighetsåldern ej kunna läsa; för detta, efter mitt begrepp, mera mekaniska än intellectuella syftes vinnande anser jag således icke stora anstalter tarfvas utöfver de redan befintlige.
Debetsedelns runor äro lätt tydde; något annat högre torde målet vara som sokes.
Man har vid Vettenskaps- och Embetsmanna-bildningen redan länge ansett nödigt och oundgängligt, att tillhandahålla förnuftet ett sådant experimentalfält, som innefattas uti tillgång på Böcker, och om man annars allvarsamt önskar en allmännare upplysning och bildning, torde utan någon särskild bevisning kunna antagas, att äfven för
Medborgare i allmänhet det vore af särdeles värde, om, jemte de anstalter, sorn finnas nödige för lärandet af att läsa, (hvilket torde utgöra upplysningens blotta vehikel) äfven tillgång bereddes på tjenlig lecture, sedan Skolcursen och Skolboken ej mera äro tillfyllest.
Jag vågar alltså härmed vördsamt föreslå, att LocalBibliotheker för Allmänheten måtte inrättas, der Böcker och Skrifter uti Religion, Moral, Histori, Geographi, Lag och Ekonomi m. m., emot ingen, eller ringa och lätt afgift vore att tillgå; och om det icke äfventyras, alt råka i collision med SockenMagazinen, skulle jag vilja kalla desse Bibliotheker SockenBibliotheker , då de bor - Den i5 December e. m. de hafva flen plan, alt elt SockenBibliothek kunde finnas i hvarje Pastorat.
Statens utgifter äro många och mångahanda; den kostnad, som med mitt vördsamma förslag är förknippad, lofvar icke någon handgriplig vinst, men uppfattas och till sitt hela värde erkännes den högre, an en blott materiel fördel, deraf blifvande nyttan, anser jag mig icke höra misströsta om utgången.
Jag tror nemligen, att om Rikets Ständer, jemte vidtagande af ändamålsenliga Skolanstalter, bildade en sådan Fond för upplysningen, som ett litet valdt Bibliothek inom hvarje Pastorat, skulle frihetens och upplysningens ankare med detsamma vara så väl fästadt vid våra stränder, att det derifrån icke mera kunde uppryckas.
Det torde vara öfverflödigt att uppehålla med betraktelser öfver de hastiga öfvergångar från frihet till slafveri eller förtryck, hvarå Historien är så rik på exempel; nu mera torde det allmänt inses, att desse olycklige förändringar alltid haft deras grund deri, att upplysningen ej varit nog allmänt spridd.
Det saknades visst icke inom Sverige vid början af den Revolution, som erhöll sin riktning år 1772, hvarken upplyste Vettenskapseller Embetsman; men vid politiska kriser styras de i activité satte och afgörande fleste armarne hvarken af lärda sällskaper eller upplyste isolerade individer.
Skulle emedlertid planen för de nu till inrättande föreslagnfe Bibliotheken gillas och godkännas, vågar jag för utföringen vidare vördsamt föreslå, det Rikets Höglofl.
Ständer måtte besluta, att Banken ägde att till hvarje af de Pastoraler, som, i anledning äf ett sådant Rikets Ständers beslut, genom Sockenstämmo-Protocoll hos Banken anmälte sin afsigt att inrätta SochenBibliothek och dervid fogade Skuldeförbindelse af Pastoratet, förskjuta Ett Tusende Riksdaler Banco, hvaraf en fjerdedel borde efterskänkas, samt de Öfrige trefjerdedelarne återbetalas på det sätt, alt de först fingo innehafves i fem år, utan afbetalning; hvarefter, vid sjette årets slut, en tredjedel af återstående summan borde inbetalas, efter sjunde årets slut åter en tredjedel, samt vid slutet af åttonde året från lånets erhållande den återstående tredjedelen, allt utan någon räntas beräknande; hvarvid endast det vilkor torde böra fästas, att redovisas eller styrkas borde, det den uttagne förskoltssumman blifvit för ändamålet använd.
Öppet torde det likväl böra lemnäs 2:ne nästgränsande mindre Pastorater, att förena sig om inrättande af ett gemensamt Bibliothek; äfvensom det borde vara medgifvet, att hos Banken begära och erhålla mindre försträckning, än 1000 R:dr, då liqviderne kommo att rättas efter beloppet, som uttoges, med bi - 374 Den i5 December e. m. behållande af lika vilkor och betalningsförhållanden, som för högsta summan.
Jag inser väl att detta föreslagne biträde icke skulle genast fullkomligt uppfylla ändamålet, men jag tror man med säkerhet kan antaga, att ett sådant biträde från Statens sida skulle utgöra en säker grund, på hvilken enskilda omtankan och välviljan kunde fullborda byggnaden.
Hela utgiften, som torde böra bestridas af Bankens vinst, lärer, örn också alla Pastorater i Riket inrättade SockenBibliotheker, hvilket jag dock ej vågar hoppas, ej uppgå till ett års Tionde af nämnde vinst eller credit-revenue.
Att det varma deltagande, som Hedervärda BondeStändet lemnat Motionen om FolkSkolors inrättande, utgjort ett af Motiverne för mig att nu göra denna framställning, har jag slutligen skolat anmärka.
Om communication med respective MedStånden samt Remiss till BancoUlskoltet anhåller jag vördsammast.
Grefve Spens* Carl Gustaf: hade inlemnat ett så lydande Memorial:
I sammanhang med ett annat förslag af vigt för upplösningen af det stora problem, hvilket sednare årens erfarenhet be - Den i5 December e. m. visat vara oupplöst, — nemligen, att säkert hindra, det ej en illa redigerad BevillnirigsFörordning må lemna ett helt annat resultat, än Rikets Lagstiftare åsyftat — anhåller jag att få närmare utveckla, hvad jag den io i denna månad i slutet af mitt Memorial yrkade, nemligen att de utvägar, som minimi-tabellens idé erbjuder till stadgande af såväl maximi som minimi gräns för jordbrukarens skatt, måtte blifva fullt begagnade.
Jag skall härvid framställa min mening genom redactionsförslag, och blott i korthet argumentera öfver hvarje sådant, öfvertygad att ett motsatt framställningssätt fordrar mycket större vidlyftighet, och dock ej så fullständigt uppfyller ändamålet; men härvid anhåller jag, alt ingen vid bedömmandet af dessa mina förslag må fästa sig vid ord, emedan de ej ingifvas med någon pretention på fulländning uti redactionen.
Senare kälf teti af Art.
III §. 2. mom. 2 _, samt hela mom. 22, böra alldeles utgå.