Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skälet till detta förändrade stadgande är, att, med bästa vilja att göra rätt, det olta måste hända, då flere hundrade serskildte egostycken skola till ett sins emellan i alla delar jemförlig! värde uppskattas, misstag Den 17 December e. in. i65 och felagligheter ega runi, hvilka icke Isulina upptäckas förr, än delegare vid utstakningen af Lotterne blifva i tillfälle alt jemföra de egor, de bekommit, nied deni, de afstått.
Om nu, före Skiftets utläggning, Egotaxeringen skulle anses böra vara orubbligt fastståndande, kunde den delegare, sorn fått ett e-gostycke, hvilket sedan befunnits vara för lågt graderadt, aldrig ersattes för sin förlust, likasom icke heller jemnkning kunde ske, då ett annat blifvit för högt uppskattadt.
Exempel under den föregående tiden, att jordegare härigenom lidit stora förluster, äro ganska många, och Domaren har icke Lagligen kunnat afhjelpa det; lidandet har måst qvarstå.
Man ljiå ock tillstå, att då egotaxeringen utgör det hufvudsakligaste af lieb» Skiftet, det svåraste att rätt verkställa, att partiellt bedomina, det förefaller mindre rimligt, alt densamma serskildt och utan sammanhang med det stora hela af Skiftet skulle oåterkalleligen stadfästas.
Men, säger Herr Tham, hvilka tvister och kostnader uppkomma icke deraf, att klagan först 60 dagar efter Skiftets fullbordande skall öfver egograder in gen anföras?
Jag svarar: är det tvister, man vill förekomma och icke rättvisa * i Skiftet man vill bereda, såskall det nya stadgandet borrt och återföras till hvad det förut varit; i annat fall lärer det böra qvarstå och erfarenheten närmare få afgöra oljenligheten deraf i tillämpningen.
Jag j66 Den 17 December e, m. skulle i öfrigt tro, att de tillfällen blifva få, då en Egogradering af EgodelningsiäU ten kommer att ändras, om nemligen För* rättningsmännen äro sin sak vuxne, oväldige och följa Författningen.
Den innehåller i 12 Gap. i5 §., att Skiftesmannen skall, efter egornes uträkning, upprätta provisionel plan till Skiftet, å Ghartan utmärka egolotterne och desamma å marken för Delegarne utvisa; då hafva delegarne tillfälle jemföra sine nya Lotter med dem, de förr haft, anmärka mot Graderingen och Förrättningsmännen kunna jcmnka, hvad jemnkas bör.
Iagttages detta, lärer väl sällan eller aldrig egenteliga skäl sedan kunna visas till ändring i taxeringen; men om skäl ådagalägges, så frågar jag: är det olämpligt, att den lidande vederfares rättelse?
jag vet ganska väl, att ifrågavarande stadgande faller sig obeqvämt för Herrar Landtmätare, under fruktan, att, då EgodelningsRätten gjort ändringar i taxeringen, få i vissa delar omgöra Förrättningen, någon gång för samma betalning.
Så mycket mera vet jag dock häraf att sätta värde på den skicklige och redlige Landtmätare, hvilken, vid granskningen af det först uppgjorde projectet tili SkiftesStadgan fäst uppmärksamhet på olämpligheten af förre
Författningars föreskrift i denna omständighet och hvilken föreskrift i samma Project var bibehållen.
I Den 17 December c. m. Herr Tharas öfrige anmärkningar, hvilka hafva till föremål någre mindre omständigheter i SkiftesStadgau, äro följande: 1:0 i:sta Cap. 11 §., säger Herr Tham, tillåter Rågångars uppgående, Ego-utbyten och Iiägnadsdelningar m. m. utan att något stadgande finnes, om desse förrättningar kunna fastställas eller ej, enär Laga Skifte icke föregått; och detta skall föranleda den mindre kunnige Allmogen till kostnader för onyttiga förrättningar.
Den ifrågavarande §:n förekommer hland dera, som innehålla om jordegares rätt till Landtmäteri-förrättningars erhållande och lyder sålunda: ”Ästundar någon tjenstebiträde af Landtmätare för annat ändamål, än Laga Skifte, såsom för Rågångs uppgående, Ägoutbyte emellan angränsande byar och hemman, ägors afmätning och indelning, afvägningar, hägnaders och vägars uppmätning och fördelning, upprättade Cliartors och uträkningars granskning eller annat dylikt; vare berättigad att sådant biträde erhålla Huru fastställelse å Rågång eger rum finnes i 5 Cap. om Rågångar tydligen upptaget.
Om Ägoutbyten stadgas i 7 Cap.; och att frågor derom, sålunda äfven Ägoutbytens fastställelse, tillhöra iigodelningsRätt, visar 18 Cap. 9 §. 1 punkten.
Ägors afmätning och indelning (i och för jord - 168 Den r 7 December e. m. bruket, ty Skifte kan bär ej menas) lärer icke kunna komma i fråga till fastställelse; afvägningar samt upprättade Chartors och uträkningars granskning icke heller.
Huru hägnads- och vägdelningar i allmänhet fastställas, hörer icke till Skiftesförfattningen att bestämma, och jag lärer i öfrigt icke behöfva upplysa det.
På dessa frågor har jag för öfrigt redan, efter anmodan af Herr Landshöfdingen Grefve Posse, lämnat Herrar Landtmätare i Skaraborgs Län svar. 2:0 Anföres, att Egodelnings
Domare allaredan skola vara oense om hvad med ordet Skifteslag i 12 Cap. 8 $. förstås, i sd måtto, att en del anse det innefatta alla hemman i Skifteslaget andre alla ser~ skildte hemmans delars Åboer ; de förra ålägga Landtmätaren att verkställa Skiftet blott hemmanen emellan, enär hemmansegarne sådant åstunda; de sednare emellan alla hemmansdelarnes Åboerj antingen de begära det eller icke.
Med ordet ”hela Skifteslagets förslås och kan icke rimmeligen förstås annat, än alla Delägarne, emellan hvilka Landtmätaren således, på sätt äfven 10 §. i LandtmäteriTaxan innehåller, är skyldig Skiftet uppgöra och verkställa.
Delegarne skulle begära, att delningen sker blott lielhemmanen emellan, är väl intet egentligt hinder att den ju på det sättet kan verk - Den 17 December e. m. ställas; förutsatt likväl, att möjligheten af det mest lämpliga och tjenliga Skifte för hvarje serskild
Delegare icke härigenom aflägsnas; men då en sådan begäran sällan eller aldrig synes af Delegarne kunna framställas, såsom varande för dem onyttig och skadlig och blott föranledande ökade framtida kostnader och olägenheter, ligger säkerligen något missförstånd i denna Herr Thams fråga; och månne den icke leder sin upprinnelse derifrån, att Landtmätare gjort försök, att efter gammal vana taga serskildt arfvode för delningen emellan åboerne inom hvarje hemmans-numer, tvärtemot hvad LandtmäteriTaxans ofvannämnde §. stadgar? 3:o An märkes, att sedan Stadgan i en §. föreskri/ver ett till och med tre skiften _, medgifves i en påföljande att ägorne få delas i så få skiften, belägenheten möjligen medgifver} hvarigenom
Domarens omdöme erhållit en utvidgningsrätt j den han beqvämligen kan missbrukdj om han så för godt finnér.
Sedan StorskiftesFörordningen upphört och otvifvelaktigt Skifteslag finnes, der Egoine icke, utan delegarnes lidande, kunna i högst 3 skiften läggas, hvilket alltid bör ske, då det kan verkställas, måste tillåtelse gifvas till flere skiften; och lärer antalet af dem icke kunna närmare bestämmas, 1 170 Den 17 December e. na. utan få bero af Förrättningsmannens förslag och Domarens pröfning, detta sednare till controll att icke flere Skiften utläggas, än nödvändigheten fordrar.
Det skulle vara önskligt, att den värde Ledamoten ville uppgifva, hvad stadgande, som borde i stället för det klandrade meddelas.
Jag kan icke inse, hurudant det lämpligen skulle vara beskafladt. 4:o TJppgifves att Föreskriften i 18 Cap. 10 örn Besvärens afgifvande tväfallt är otydlig derutihuruvida de till målet hörande Handlingarsom skola Besvären bifogas j äfven böra in dupplo afgifvas.
Orden i §:n lyda så, att den klagande skall tväfallt ingifva sine Besvär, jemte de till saken börande Handlingar, lian kan anse nödigt förete; och i påföljande §.: att ena Exemplaret af Besvärs-handlingarne tillställes vederbörande Parter till förklaring och alt Besvärs-handlingarne 3 jemte Chartor, DelningsProtocoller och Egobeskrifningar skola af Ordföranden i ÄgodelningsRätten till Kongl. Majit insändas.
Vid jemförelse af desse stadganden lärer det visa sig tämmeligen klart, att de till saken hörande Handlingar, Klaganden kan anse nödigt förete och hvarunder icke inbegripas Chartor, DelningsProtocoller och Ägobeskrifningar, dem Ordföranden i Ägodel» Den 17 December e, m. 171 ningsRätten sjelf liar, böra äfven tväfallt ingifvas, på det Motparterne må af desse Handlingar få behörig kännedom. 5:o
Och slutligen, att sådane Tebach Storskiftenj hvilka, påbörjade innan SkiftesStadgan kungjordes, under hösten i8zy, blifvit fullbordade, af en del Häradshöf dingar hänvistes till ÄgodelningsRätten, emedan enligt föreskriften vid slutet af samma Stadga de vid dess kungörande påbörjade Egoskiften, som icke så nära voro af slutade att blott lotternes utstakning å marken åter stöde, skulle i öfverensstämmelse med Stadgan behandlas.
Desse Skiften hade icke kunnat af Ägodelnings
Rätten upptagas eller fastställas, utan blifvit till Landtmätare återsände i följd af 18 Cap. f Då en ny Skiftesförfattning skulle utfärdas och vid en viss tid börja alt gälla till efterlefnad, hlefnödigt att stadga, huru med påbörjade, men icke vid nämnde tid fullbordade Ägoskiften skulle förhållas.
De borde väl inrättas efter nya Stadgan; och hvad Storskiften angår, hade ju osäkerhet deri eljest uppkommit i så måtto, att Laga skifte dagen efter Storskiftets fastställelse hade kunnat erhållas.
Tegskiften kunna åter såsom tillförene aldrig fastställas.
Att för återförvisningen till Landtmätarne af ifrågavarande Ägoskiften åberopa J73 Den 17 December e. m. 18 Cap. 4 §• är icke rätt; denna §. rover mål, som icke höra till ÄgodelningsRättens pröfning.
För öfrigt är tillämpningen af denna §. redan upphörd.
I den händelse Herr Thams ifrågavarande Motion med de andre Stånden communiceras, torde äfven detta svar derå få åtfölja.
Hvad Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie serskildt yttrat, rörande olägenheterne för Skåne af den nya Skiftes'
Stadgan och företrädet af 1812 års EnskiftesFörfattning, den Hans Excellence yrkat måtte återställas, har jag icke funnit föranleda till något serskildt svar å min sida, då Hans Exccllences anmärkningar, som jag fattat, egentligen i allmänna ordalag och utan att uppgifva eller utreda felen och bristerne i Stadgan blifvit framställde.
En omständighet har Hans Excellence såsom följd af denna Stadga angifvit, den nemligen att Gode Män vid Skiften i Skåne svårligen numera kunna erhållas.
Huru Stadgan dertill kan vara vållande, inser jag icke.
Att gode
Män skola vid ÄgodelningsRätten sig infinna, finnes ingenstädes föreskrifvet; icke heller, att de kunna för sine åtgärder blifva mera ansvarige än tillförene.
Att dem blifvit tillagd rätt till Resepenningar och Dagtraktamente, hvilket jag hört klandras, torde vara tämmeligen naturligt, då, Den 17 December e. m. i73 serdeles i Norra Provinserne, man icke kan fordra att desse personer för intet göra långa resor.
Det måtte bero af dem sjelfve att icke göra denna rätt gällande, alt således ingen ersättning begära, utan att sådant behöft i Stadgan serskildt uttryckas.
Så vidt jag kunnat uppfatta Herr Danckwardts anförande, vill jag yttra några ord till svar derpå.
Det är aldeles ej min mening att få den nya SkiftesStadgan upphäfven och afskaffad; jag har endast telat fästa uppmärksamheten på någre mindre tydliga ställen deri, hvilka kunna afhjelpas genom Förklaringar, som ofta äro nödvändige i afseende på våra Författningar, i synnerhet de Ekonomiska.
Jag skall hörja med en fråga, som förekommer vid slutet af Herr Danckwardts yttrande.
Det är nemligen sagt, att alla Embetsman skola väl förstå den nya SkiftesStadgan.
I afseende derpå får jag påminna om Landtmätarne i Skaraborgs
Län, som nödsakades hos vederbörande förfråga sig om Författningens lätta förstånd, och knappt begrepo den efter härå erhållet svar, samt ännu äro osäkre i sine omdömen.
Huruvida Parterne i min ort vunnit derigenom, att de nu i Skiftesfrågor fått 5 Domstolar i stället för en, och således 5 olika meningar deri, det lemnär jag derhän.
Alt de förlorat i afseende på kostuaderne vid Skiftesfrågors afgörande, är Den 17 December e. in. obestridligt, emedan desse förut voro ganska ringa.
Om de deremot vunnit i rättvisa, är osäkert.
Hade det i andra afseenden varit passande, att en enda EgodelningsDomare tillsattes i hvarje Län, så hade man kanske kunnat få likhet i domslut och någon nytta af förändringen, men der nu fem Domare finnas, der kan man Vänta fem olika domslut.
Då desse mål tillhörde Landshöfdingarnes pröfning, fanns åtminstone enhet i besluten uti hvarje Län.
I Skaraborgs Län brukade Landshöfdingen, då
Syn på omtvistade stätlen ansågs nödig, verkställa den.
Detta kostade ej Parterne nugot, emedan Landshöfdingen förrättade dylika
Syner vid tillfällen af andre nödvändige resor i Länet.
Kostnaderne voro sålunda mindre ännu, och man var, i Skaraborgs
Län åtminstone, nojd med den rättvisa Landshöfdingen skipade; och jag förmodar hos LandshÖfdingarne i andra
Län samma nit som i det nämda.
I synnerhet har jag fästat uppmärksamhet vid de i nya SkiftesStadgan gjorde förändringar i afseende på graderingen, hvarom jag äger egen erfarenhet.
Enligt den förra Författningen har jag sjelf deltagit i verkställandet af ett af de största Enskiften i Skaraborgs Län.
Just den omständighet, att det ej var tillåtet jordegarne att öfver förrättningen klaga in infinitum, gjorde, att Enskiftet kunde för sig gå, utan vidlyftig rättegång och med mindre kostnader.
Jag vet ej, hvarföre Den 17 December e. m. i75 icke en Part vid graderingen kan gifva tillkänna, huruvida lian dermed åtnöjes, hälst sådant då han ännu är osäker hvilka ägor han får, horde ske så mycket mera opartiskt.
Den som vill krångla, och sådane finnas många, hegagnar sin rätt att tiga under graderingen; och då Landtmätaren sammankallar Jordegarne, för att höra dem öfver så väl gradering som sjelfva Skiftet, tiger han också, ty han vill först se hvilken Lott han får; men finnér lian, sedan Egorne blifvit utbrutne, att han ej vunnit något, på sin Grannes bekostnad, ty förlust kommer ej i fråga, så passar han på tillfället att väcka klagan om origtig gradering och rifver upp hela förrättningen.
Om då Domstolen finnér ett litet misstag vara begånget, så kan allt blifva upphäfvet, ny förrättning måste företagas, och nya kostnader tillskyndas Jordegarne.
Jag tror rättvisan här förlorar genom en så altför mycket utsträckt rätt att klaga, och anser klandret höra vara mera begränsadt, på det hvar och en må lära sig se upp vid graderingen.
Det var verkan af förra EnskiftesFörfattningen; helt annan är följden af den nya SkiftesStadgan.
Det är yttra dt, att äfven i sista StorskiftesFörordningen var den grundsatts gällande, att om en delägare i ett Skifteslag hegärde Storskifte, voro alla skyldige att underkasta sig detsamma.
Men jemnförelsen emellan Storskifte och laga Skifte är ej adaequat. 176 Den 17 December e. m.
Vid det förra voro olägenheterne och omkostnaderne vida mindre.
Utflyttning behöfdes sällan, utan blott utbrytning af egoine, då deremot vid laga Skifte nästan alla hus måste flyttas, och högst sälsynt är, alt något enda får stå qvar i hela Skifteslaget.
I Skogsbygden är detta ej så känbart, emedan man bar tillgång på byggnadsämnen; men på Slättlandet deremot kan ofta härigenom menniskors hela välfärd förspillas, ty den ersättning, som af allmänna medel bestås till utflyttning, svarar på långt när icke mot kostnaderne.
Jag bär ej klandrat, alt, då Skifte begäres och skall ske, plan till utbrytning och utstakande af bela Skifteslagets egolotter uppgörcs; men jag bar anmärkt såsom obilligt, att delegarne skulle vara ovilkorligen skyldige att, mot sin vilja, tillträda nya egolotter och utflytta.
Nu har jag här hört den förklaring af Författningens föreskrift härom, alt det icke är betaget de delegare, som sådant åstunda, att icke i det nya Skiftet och utflyttning ingå, och att de kunna sammanlägga deras ägor och om deras bruk, på sätt de för sig nyttigast finna, öfverenskomma, så länge vederbörande dermed ålnöjas.
Jag erkänner att jag sjelf sås »m
Domare sålunda tolkat Författningen, me| varit osäker om jag deri följt det rätta.
Händelsen var den, att en delegare i ett
Skifteslag ville hafva egoutbrytning och de öfrige Den 17 December e. rm 177 öfrige voro deremot.
Han fick sin önskan uppfyld; plan uppgjordes för liela Skilteslaget; men dö andre fingo tillåtelse att uppskjuta tillträdet af silje nya egolotter intill dess någon delegare för sin del sådant hegärde.
Genom denna tydning af Förordningen tillfredsställdes aila, dra de deremot förut voro förtviflade, i förmodan att de ovilkorligen ‘skulle ‘genast utflytta och tillträda de nya egodelårné.
En förklaring af Författningen i denna del skulle vara högst nyttig, emedan den af andre tydes på motsatt sätt.
Samma förhållande äger riimi afseende på rätta begreppet om hvad med SkiftesLag förstås.
Jag känner ej om någon egennytta hos Landtmätare kan föranleda till öriglig tolkning af detta uttryck i Författningen; men jag vet, att det handt, att i en by, der alla delägarne bogärde att skiftet skulle ske helhemmanen emellan, Och der det äfven på sådant sätt af Landtmätaren verkställdes, blef detta delningssätt af Domaren ogillad t, såsom stridande mot Författningen, och återförvisning till ny delning utgjorde utslaget.
Jag har aldrig bestridt nyttan af Enskiften; men jag tror, att Jordegarne ej böra trugas dertill.
Lagstiftaren bör locka menniskorne att ingå på nya förslager, men ej truga och tvinga dem, clå de finna gamla förhållanden rubbas och deras välfärd äara i fara» Hvad jag sagt derom, att 1 c.ap. 6 II. * 12 Den 17 December e. m. 11 §. i SkiftesStadgan förleder den mindre kunnige Allmogen till kostnader för onytlige förrättningar, såsom Gärdesgårdsdelningar m. fl., hvilka ej kunna af EgodelningsRätterne fastställas, grundar sig på min egen erfarenhet.
Ty under den korta tid jag varit EgodelningsDomnre, inlemnades till fastställelse af EgodelningsRätten flere af Landtmätare förrättade Hägnadsdelningar, verkstälde efter Tegskifte eller Storskifte.
De kunde ej fastställas och äro således utan nytta, enär, om en delegare efter laga skifte begär ny hägnadsdelning, sådan ovilkorligen måste ske.
Att jag ej tagit mine uppgifter härom ur luften, bevisa de facta jag åberopat.
Det samma är händelsen med uppgifna behandlingen af sådane Teg- och' Storskiften, hvilka, påbörjade innan SkiftesStadgan kungjordes , blifvit fullbordade under hösten sistlidet år.
Flere Domare förviste till EgodelningsRätten sådane Storskiftesförrältningar; men då desse voro rakt stridande mot nya SkiftesStadgan, kunde de väl icke upptagas eller fastställas af EgodelningsRätten, utan återsändes till Landtmätarne.
Jag tillåter mig att tro, det man önskat upphäfva den gamla SkiftesOrdningen, men icke tillräckligt kännt alla de Författningar och förhållanden man härvid borde afse.
Jag medgifver s et är svårt att stadga nya Förordningar i tan misstag.
Man kan ej förutse alla de oicgenheter, som häraf kunna uppkomma.
Det är ej lätt att öfvergå till förändringar af Författningar, som visat sig välgörande.
Detta har föranledt min önskan, att man ej hade gått från de förra SkiftesFörordningarne.
Och jag önskar nu blott, att vi ej efter några år åter få en ny SkiftesStadga.
Jag har hegart ordet endast för att meddela en upplysning, som blifvit af de tvänne siste Talarne påkallade, i frågan huruvida Landtmätarne i Skaraborgs Län förstå den nya SkiftesStadgan.
Då den utkom, sammanträdde desse Landtmätare i Mariestad, för att gemensamt läsa den och lära sig tillämpa densamma på ett öfverensstämmande sätt.
Dervid yppades åtskillige betänkligheter om Författningens rätta förstånd, och man beslöt alt härom förfråga sig hos ÖfverDirecteuren för LandtmäteriContoiret.
Hans svar var ej tillfredsställande, ty det innehöll blott ett korrt förklarande, att han ej kunde sig härmed befatta.
I anledning deraf vände jag mig till StatsSekreteraren för KammarÄrenderne, med anhållan om upplysningar i ämnet, och fick derpå fullt bestämda svar; men en och annan af Landtmätarne i Länet har dock funnit betänkligheter vid tillämpningen häraf.
£ Friherre Ehrenborgh., Casper Wi 11m :
Jag får äfven vid detta tillfälle påminna.
Den 17 December e. m. att det iir Rikets Ständer sjelfve, som hegart den af Kongl.
Maj:t vidtagne oell nu klandrade åtgärden alt ifrån Ilerrar Lnndshofdingars pröfning öfverlämna Enskiftesärenderne till särskilt inrättade ÄgoskilnadsRätter i sammanhang med de öfrige skiftesärenderne.
Länge hafva SkiftesFörord-> bingarne utgått från olika åsigter.
Enligt .1783 års StorskiftesStadga behandlades ej Skiftesmål af Landshöfdingarne.
Detta började först, när f. d. Konungen, efter sine resor, insåg nödvändigheten af att föra Skiftesverket i vårt land till likhet med det i andra länder.
Då utgafs den första EnskiftesFörfattningen för Skåne; och sedan dett derstädes, oagtadt allmogens missnöje dermed, visat sine välgörande verkningar, fann man sig kunna sedermera utsträcka den först till V^estcrgölhland och sedermera till alla de Provinccr, der Enskiften kunde äga rum.
Att Styrelsen då fann nödigt att lippdraga åt Landshöfdingarne pröfningen och verkställigheten af dessa ärender, var naturligt, för att sätta dem i gång.
Det gifvcs vissa ekonomiska principer, som måste påtvingas Allmänheten, och deribland är* att skifte skall öfvergå en hel hy, då en delägare begär skifte.
Skall man vänta lill dess Allmogen inser sitt eget intresse härvid, så får man vänta länge.
I Skåne var ett mida 111 tvångstadgande uti den första EnslaftesStadgan, och alt det der haft de mest yälgörande följder, derom kunna de Den 17 December e. m. viltua, som spit Skåne för 5o är sedan och som se del nu.
Viii har det kunnat hända, att någre enskilte härigenom blifvit lidande; men landet i allmänhet har vunnit.
Samma förhållande torde inträffa på de ställen i Westergöthland, der Enskiften ägt rum.
Äfven jag skulle hafva önskat att Landshöfdingarne kunnat erhålla Domsrätt i skiftesmål; men jag hemställer, om de ieke äro så öfverhopade af andre göromål, att de omöjligen kunna medhinna delta.
Rikets Ständer hafva insett ett sådant förhållande, och derföre hegiirt, aft särskille ÄgodelningsRätter måtte tillsättas.
Maj:t har uppfyllt denna önskan, och ehuru det är möjligt, att den nya SkiftesStadgan har fel, tror jag det dock icke vara lämpligt, att nu frångå de önskningar, som Rikets Ständer, förut på goda grunder framställt och Kongl. Maj:t bifallit.
Jag vill ieke gerna förlänga discussionen i delta ämne, helst det Utskott, sorn kommer att behandla frågan, blir i tillfälle bedöma, i hvad mån Herr
Tham eller jag har yätt.
Likväl ber jag, att i korthet få besvara några punkter af Herr Thams anförande.
Herr Tham har såsom bevis på SkiftesStadgans förmenta otydlighet i de af Herr Tham uppgifne omständigheter, citerat det af mig omnämnde förhållande, att Landtmätarne i Skaraborgs
Län äfven framställt någre af de af Herr Tham uppkastade frågor.
Men icke bevisar delta tillräckligt för Herr Thams 102 Den 17 December e. na. påstående.
Det torde få bero på, huruvidesse uppkastade frågor verkligen utmärka någon insigt och klokhet i saken och om de äro af den beskaffenhet, att de förtjena någon uppmärksamhet.
I frågan om den nya Domstolen för skiftesmålens behandling, förbehåller jag mig att få besvara Herr Thams yttrande härom vid ett annat tillfälle, i sammanhang med ett annat Herr Thams, Memorial, deri denna fråga äfven upptages.
Hvad angår ägotaxeringen eller örn den bör orubbligen fastställas före sjelfva skiftets uppgörande, eller klagan deröfver med hufvudsaken må få fullföljas, så är detta onekligen en fråga af mycken vigt.
Det är först efter mogen öfverläggning det sednare blifvit i den nya SkiftesStadgan föreskrifvit.
Jag hade under Författningens utarbetning tillfälle, att härom samtala med många skicklige Domare och Landtmätare, som delade samma mening.
De försäkrade mig, alt stora olägenheter förorsakats genom taxeringens ovilkorliga fastställandeinnan skiftets uppgörande, och att Jordägare derigenom ofta kunnat förlora flere tunnland uppskattad jord.
De uppgåfvo att vid mångfaldiga rättegångar om verkställde Ägoskiften, der delägare klagade öfver lidande, detta lidande befunnits härröra från en felågtigt verkställd Ägotaxering; och att Domare ej sällan tvärtemot
Författningen sett sig nödsakade upphäfva denna taxering, under begagnande dervid af det verk - Den 17 December e. m. 183 ligen olagliga skälet, att skattskyldig jord blifvit förminskad.
Det är för att förekomma sådant, som man antagit den principen att Ägotaxeringen må med sjelfva Skiftesförrättningen i det hela kunna öfverklagas och granskas.