Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man finner nemi. af Utsk:s motivering, att ett bland skälen för Utsk:s afstyrkanden af statsbidrag till de här ifrågav:de jeruvags-anläggningarne varit det, att den norra och nordvestra stambanan icke ännu blifvit till riktningen bestämd, hvadan Utsk. funnit det vara för tidigt att understödja de ifrågasatta jernvägsföretagen.
Detta resultat är desto be - Den 30 J a nu ar i.
141 dröfiigare, som just de trakter, hvarom här är fråga, eller Nerikes och Westmanlands bergslager, varit de, hvarest jernvägsanläggningar i större skala först ifrågakommo och hvilka deraf äro i det största behof.
Det är sorgligt, siiger jag, att dessa jernvägsanläggningar, som vid förra Riksdagen tillvutino sig så mycken sympati, att StatsUtsk. i sitt då öfver jernvägsfrågan afgifna Betänk, förklarade dem vara af behofvet högeligen påkallade, nu, frenne år sednare, icke anses kunna från Statens sida understödjas.
Sådan är följden af 11.
St:rs beslut i jernvägsfrågan.
För att bevisa vigten af den föreslagna jernvägen emellan Köping och Uttersbergs bruk behöfver jag endast nämna, att omkring T^:del af landets jerntillverkning skulle komma att på denna jernväg transporteras.
Då likväl StatsUtsk:s ledamöter här tillkännagifva, att Statens tillgångar äro så hardt anlitade, att man fruktar upkomsten af statsbrist, vill jag ej påyrka någon ändring i Utsk:s här afgifna förslag utan har jag endast velat angifva den sorgliga anledningen till det afslag Utsk. tillstyrkt och R.
St:r, enligt all sannolikhet komma att meddela.
Den härefter till bifall å förev:de punkt framställda proposrn blef med Ja besvarad.
5:te punkten, angide anläggningen af en jernväg mellan Köping och Uttersbergs bruk inom Skinskattebergs bergslag; öde punkten, ang:de anläggning af en jernväg mellan Westerås och Dalarne; 7:de punkten, angide anläggning af en jernvåg, såsom bibana, från Köping lill Stockholm; 8:de punkten, angide anläggandet af jernväg mellan Hvetlanda och Oskarshamn; samt 9:de punkten, angide en jernbanas anläggande från Mariestad lill vestra stambanan.
Dessa punkter biföllos. 10:de punkten, ang:de jernvägs-förbindelse mellan staden Dorås och vestra stambanan i närheten af Herrljunga.
Med anledn. af Hr Bildts reservation och hvad han förut yttrat, samt i den förhoppning, att statsmedel icke skola fattas för understöd af ifrågav:de vigtiga företag, helst en annan reservant, Hr Björck, upgifvit, att ett öfverskott af 1,800,000 Rdr ännu skall finnas, anhåller jag, att R. o. Ad. måtte antaga det förslag till beslut, som Hr Bildt afgifvit.
I afs:de å denna bana torde icke, såsom i fråga om den bana, hvarom jag nyss yttrade mig, tvekan kunna upstå ang:de den rätta sträckningen, och icke heller bör tvekan förefinnas om behofvet, jag ville nästan säga nödvändigheten af banans anläggning.
Hvar och en sora befarit den mycket trafikerade vägen emellan Borås och Götheborg kan i sistnämnde hänseende icke hysa den ringaste tveksamhet.
Jag åtminstone har ej i någon annan del af landet sett en dermed jemförlig trafik, hvilket äfven är ganska naturligt, då man tager i betraktande, att alla de varor, som skola föras inåt landet, måste forslas på axel från Götheborg. 142 Den 30 Jannard.
Tager raan derjemte i öfvervägande, att den fran sistnämnde stad utgående vestra stambanan af den ifrågavide bibanan skulle komma att skörda en särdeles stor vinst, emedan bibanan, på sätt Hr Bildt i sin reservation yttrat, blefve en ständigt välförsedd motare till liufvudbanan, så synes det mig såsom man icke ett ögonblick borde draga i betänkande, att medelst understöd söka åstadkomma en så vigtig åder till den stora pulsåder, som stambanan utgör.
Man behöfver blott betrakta spanmålspriserna i Borås, jern lör da med dem, som gälla i andra delar af landet, för att finna, att dem emellan vanligtvis förefinnes en skillnad af circa 6 ä 7 lidr på tunnan samt att detta missförhållande bör genom lättade kommunikationer afhjelpas.
Tager man ytterligare i betraktande, att den fabriksidkande delen af ortens befolkning, hvilken utan tvifvel utgör det största antalet, måste hemta största delen af sina lifs• förnödenheter från andra orter, samt att råämnet för fabrikaterne, nemi. bomelin, måste hemtas från Götheborg, så framstår behofvet af banans anläggande i än bjertare dager.
Vid betraktande af allt detta kan jag ej finna annat än att StatsUtsk. i väsendtlig mån förfarit orätt, då Utsk. afstyrkt R.
St:r från att med låneunderstöd bidraga till banans anläggning, och då, på sätt Hr Bildt upgifvit, det finnes en utväg att lemna det äskade understödet utan att ytterligare anlita Statens redan hardt medtagna tillgångar, vågar jag anhålla om återremiss af denna punkt till StatsUtsk., på det att Utsk. måtte taga frågan i ytterligare öfvervägande.
Jag har begärt ordet, sedan jag hört tvenne af li o. Ad:s ledamöter understödja det förslag jag i min reservation afgifvit.
Jag tror, att det ligger mycken vigt deruppå, att man söker göra sig reda för hvad som är hufvudsaken, då fråga är om att understödja jernvägs-bibanor.
Bibanorna skilja sig ifrån stambanorna egentligen deruti, att de förra icke ega, om jag så får säga, den politiska sida sorn de sednare.
De förra äro icke heller anlagda för att upväcka en slumrande industri, utan de framkallas fastheldre af en redan befintlig industris behof.
Hvad nu denna bibana beträffar, har en kalkyl blifvit upgjord, grundande sig på den nu befintliga trafiken och utvisande, att banan skulle komma att gifva en årlig vinst af 5. 7 af kostnadssumman, hvaraf synes, att banan ganska väl kommer att bära sig.
Att denna kalkyl icke är för högt beräknad, kan man antaga, då den blifvit af Länets Hushållningssällskap granskad, och granskningens tillförlitlighet kan man äfven bedöma, ty i trakten af Borås finnas vägtullar, så att man med temlig säkerhet kan utröna trafiken derstädes.
Har det nu blifvit ådagalagt, att banan kommer att bära sig, kan meningen med .statsanslaget icke vara, att bolaget skall få fördel deraf genom låg ränta, utan meningen måste vara den, att bolaget derigenom skall få ett tillräckligt stort kapital till arbetets utförande, och om detta är hufvudsaken, så bör man gifva bolaget ett låneunderstöd, sorn alldeles motsvarar sjelfva kostnadssumman.
Understödet skulle således ligga i sjelfva kapitalets försträckande, och ej i billiga lånevilkor, men detta understöd blefve dock af ganska Den 30 Jannari. 143 stort värde, ty bolagsmännen finge på detta sätt behålla sina egna kapitaler, som eljest skulle fråndragas deras rörelse.
Emot den åsigt jag nu baft äran i största korthet framställa, kan raan göra den anmärkn., att då Staten f. n. upnegocierar tvenne särskildta lån, nemi. ett för Statens jernvngsanläggningar och ett för näringarnes understödjande, kan tiden icke vara lämplig för uptngandet af ett nytt lån för understödjandet af enskildta jeruvägsföretag, ty om nu ett nytt lån å 21 railhr Rdr Ernt skulle uptagas, för att sedermera utlånas till enskildta bolag, kunde sådant möjligtvis skada Statens kredit.
Men härpå svarar jag, att den summa, som skulle till bolaget utlånas, eller 2-t milhr ltdr, icke nr sä stor, att den behölde föranleda till ett nytt låns upta gande, emedan Riksg:sKont:s kassabebållningar under den nu ingångne statsreglerings-perioden enligt all sannolikhet blifva så stora, att Kontoret, då lånet utgår successive, ganska väl kan förskottera summorna till nästa Riksdag, då Kontoret kommer att uptaga ett nytt lån lör Statens jern viigsbvggnader och då detta nya lån skulle ökas med de 2j milhr, som blifvit till bolaget utlånta.
Man kan visserligen säga, att Staten icke nu kan veta, hvad penningarne komma att kosta om 3 år, och att således, då bolaget skulle få penningarne på samma vilkor som Staten finge dem, något lån ej kunde lemnäs förr än dessa vilkor blefve kända.
Men det torde viii icke kunna förutsättas, att penninge-ställningen om treune år skall vara sämre än nu, så att Staten komme att få betala penningarne dyrare än bolaget.
Jag tror således, att om man beviljar Borås-bolaget det begärda beloppet på samma vilkor, sorn Staten gifver för sitt län, skall man hafva löst frågan på ett billigt och riktigt sätt, och anhåller, på grund af hvad jag nu anfört och under åberopande för öfrigt af min reservation, att punkten måtte blifva till StatsUtsk. återremitterad. Gr. Hamilton, Malcolm:
Jag var icke närv:de i Utsk. då denna fråga afgjordes, men vid dess behandling på Afdelningen var jag af olika tanke med Hr Bildt och ansåg, att lånet icke kunde beviljas.
Denna min åsigt grundade sig endast på öfvertygelse!] derom, att Statens tillgångar icke medgåfve användandet af en så betydlig summa såsom understöd till ett enskildt företag.
Det är visserligen sannt, att efter en i Utsk. upgjord beräkning skulle Statsverket halva ett öfverskott af omkring mill.
Rdr, men då hela den summa, som under nu ingångne statsregleringsperiod skall utgå, upgår ända till 40 mill., är det gifvet, att en missräkning på en eller annan mill. ganska lätt kan upstå.
Jag hiir således ansett, att lånet icke borde beviljas, följande den princip, att man icke ber bevilja mera än man kan gifva.
Jag anser, att det hade varit vida bättre, om R.
St:r hade beslutat att för egen räkning bygga jernvägar så långt tillgångarne räckte, än att bevilja understöd åt enskildta jernvägsarbeten så långt krediten räckte.
Ehuru denna banas anläggning onekligen är af en särdeles stor vigt och jag derföre under andra förhållanden gerna skulle 1 u
Den 30 Januari. hafva med mili röst bidragit till understöd åt densamma, tror jag dock, att man f. n. måste derifrån afstå.
En bibana från Borås till den redan färdiga delen af vestra stambanan, iir onekligen af stor vigt och nytta såväl för trakten som ock för den inkomst Statens jernväg deraf komme att skörda, men, allt detta oaktadt, anser jag StatsUtsk. hafva goda skäl för sitt afstyrkande af låneunderstöd till denna bibanas anläggning.
Först och främst kan det väl icke nekas, att då så stora summor redan blifvit anslagna till stambanans byggande uti Westergöthland, skulle genom beviljandet af ytterligare anslag till en bibana inom samma provins den dubbla olägenheten upkomma, att arbetet för
Statens räkning blefve dyrare samt att orten måhända komme att tryckas geuoin allt för högt stegrade arbetspriser.
Dessutom är det troligt, att inuebyggarne i de delar af landet, hvilka vid denna Riksdag ej fått någon anpart af jernvägs-anslagen, skulle med mindre nöjda ögon se så många milhr offras ensamt på Westergöthlands förseende med jernvägar.
Ett ytterligare skäl för det begärda låneunderstödets förvägrande ligger i Statsverkets redan uttömda tillgångar.
Det är nemi. obestridligt, att alla de vid denna ltiksdag beviljade anslag äro så betydliga, att föga återstår att bortgifva.
Man har visserligen sagt, att det icke är fråga om att Staten skall gifva något egentligt understöd till Boråsbanan, utan att frågan endast är, att Staten skall begagna sin kredit för att åt bolaget anskaffa nödiga medel, hvilka bolaget skulle öfvertaga emot samma vilkor som Staten sjelf fått vidkännas.
Men med denna utväg- äro dock åtskilliga svårigheter förknippade.
Först och främst afhjelpes derigenom ingalunda den redan omnämnda olägenheten af alltför mycket arbetes hopande på ett ställe och sedermera, örn man närmare granskar metlioden, skall man finna, att det är omöjligt att f. n. bestämma de kostnader Staten kari komma att vidkännas för det lån, som skulle uptagas för Boråsbolagets räkning, och detta bolag skulle således förbinda sig att betala en ränta, som ännu icke är känd.
Det är nemi. gifvet, att det jernviigslån å 20 milbr, sorn nu skall uptagas, kommer att åtgå till
Statens egna jernvägar och att någon del af detta lån således icke kommer Boråsbolaget till godo.
Den kostnad
Staten får vidkännas för detta lån kan således icke vara den, som skall motsvara kostnaden för Boråsjernvägslånet, hvilken kostnad icke kan bestämmas förr, än lånet verkligen är uptaget.
Om bolaget i denna stund erhåller lånet, kan bolaget följaktligen ej veta, huru mycket det kommer att kosta, och lånet kan å andra sidan ej bekommas, såvida icke bolaget ansvarar för kostnaden.
För att komma ur denna dilemma har man föreslagit, att bolaget skulle förbinda sig att betala en kostnad, motsvarande den, som Staten får vidkännas för sitt lån å 20 milbr och intilldess det nya lånet erhölles, skulle lånet till Boråsbolaget bestridas utaf under handen varande medel eller Riksg:sKont:s kassabehållningar.
Men äfven denna utväg häfver sina svårigheter, ty det är en Den 30 Jann ari. 145 en betydlig skillnad emellan Riksg:sKont:s kassatillgfingar och dess verkliga tillgångar; och 21 milbr
Bdr är en så pass stor summa, att om än Riksg:sKont. skulle få sina förskott till Boråsbolaget ersatta under följande statsreglerings-period, så är det föga sannolikt, att Itiksg:sKönt:s kassa under nu ingångne statsregleringsperiod kommer att befinna sig i ett så blomstrande tillstånd, att den kan gifva detta förskott, utan, såvidt jag förmår inse, måste redan före nästa Riksdag Riksg:sKont. uptaga ett lån för att kunna honorera förbindelsen att förskottera Boråsbolaget.
För öfrigt är det ännu en olägenhet, nemi. den, att man icke sagt, hvad säkerhet Staten skulle erhålla för sin försträckning.
Aktiebolaget har icke att gifva någon annan säkerhet än sin egendom, och denna egendom är icke något annat än en bana, som ännu icke är anlagd.
Staten finge således ingen säkerhet för lånet, såvida ej kontant aktieteckning skulle ega rum och utgöra säkerheten, men om så skulle ske, har man ju mast gå ifrån sjelfva utgångspunkten, som var den, att Staten skulle öfvertaga hela förlaget.
Huru man än vill betrakta saken, möta således idel svårigheter.
Jag tror, att StatsUtsk. vid detta tillfälle icke kunnat komma till något annat resultat än det, hvartill det kommit, och huru vigtig Boråsbanan än må vara, torde det dock med dess anläggning kunna anstå till nästa Riksdag, som inträffar redan nästa års höst.
Jag anhåller, på grund häraf, om bifall till punkten.
Tvenne talare hafva på anförda skäl tillstyrkt återremiss af punkten; tvenne andra hafva, likaledes på anförda grunder, anhållit om bifall.
Lika med de förste värde talarne får jag, som känner förhållandena uti den ifrågav:de orten, vitsorda dess stora behof af en jernväg, och till de skäl för återremiss, som redan äro anförda, tager jag mig friheten lägga ännu ett, som ej blifvit omnämnt.
Man har talat om den betydliga industri, som idkas i orten, och det mindre betydliga jordbruk, som der bedrifves, samt om innebyggarnes stora behof af att få råämnen till sina fabrikater och lifsförnödenheter från Götheborg och andra orter, men man har icke erinrat om det stora värde, som ligger i sydvestra Westergöthlands ännu knappast kända betydliga skogar.
Jag vet, att man påbörjat ganska vackra företag för dessa skogars förnuftiga begagnande, såsom sågverk m. m., men dessa företag hafva hittills mött stora svårigheter i de ytterst dåliga transportmedlen.
Jag tror, att i denna omständighet ligger ett ganska stort skäl att tillse, om någon möjlighet finnes att icke försena jernvägs-anläggningen ända till 1800 eller 1861.
Mot bifall till det begärda låneunderstödet har man hufvudsakligen anfört tvänne skäl?
Man har sagt, att derigenom skulle alltför mycket arbete hopas i en enda del af landet, hvilket skulle föranleda till arbetsprisernas höjande, äfvensom att så betydliga anslag till Westergöthland skulle alstra missnöje i de öfriga provinserna.
Hvad det sednare skälet beträffar, så tror jag, att då man företager sig sådana stora arbeten som jernvägs-anläggningar, det XI H. 1 o 146 * Den 30 Januari. icke är så oriktigt att börja i sjelfva lijertat af landet, hvilket Westergöthland otvifvelaktigt är.
Jag vill icke tro, att man i de andra provinserna skall få mycken känning af den befarade afunden, helst de, såsom jag tror, äfven skola röna prof af R.
St:rs välvilja i detta afs:de.
Vidkommande derefter arbetsfolkets hopande, anser jag farhågan derför vara temligen öfverflödig, ty just till följd af provinsens centrala läge kan mycket folk komma från Bohus län, från Halland, från Wermland, från Småland och från Östergöthland.
Het vigtigaste skälet emot lånet är obestridligen Statens medtagna tillgångar, men den meningsskiljaktighet, i afs:de å beräkningen af statsinkomsterne, som inom sjelfva StatsUtsk. yppat sig, gifver mig en ökad anledn. att anse, det en återremiss skulle vara lämplig.
I sådant fall skulle ju Utsk. blifva i tillfälle att yttra sig ang:de möjligheten af det ifrågav:de låneanslagets beviljande, och E.
St:r få en tillförlitlig utredning till grund för sitt beslut i frågan.
Jag förenar mig med de Hrr, som påyrkat punktens återremitterande.
Frih. Klinkowström, Eud.
Lika med Gr:ne Hamilton och Lagerbjelke anser jag Utsk:s Utlåt, i denna punkt böra bifallas.
Gr. lagerbjelke har redan förekommit mig rörande frågans financiella sida, och jag har dertill endast att tillägga, att jag tror det vara vanskligt', att bevilja lånet på det sätt, som blifvit föreslaget, eller att lånet skulle uptagas först under nästa Riksdag samt att Riksg:sKont. under tiden skulle förskottera medlen.
Ty hvilken kan bestämdt förutsäga, att näst sammanträdande
Ständer skola blifva så frikostiga i anslagsväg, som de nu sammanvarande?
Hafva jernvägarne under denna statsreglerings-period gifvit ett så fördelaktigt resultat, att det upmuntrar till fullföljd i stor skala?
St:r göra klokt att icke alltför mycket anticipera på framtiden, ty jag befarar, att man i sådant fall kommer att fingra sig.
Hvad den nu ifrågavule jernvägs-anläggningen beträffar, så anser jag saken vara långt ifrån, utredd, ty den utredning, som finnes i motionen och grundar sig på Hushållningssällskapets upgifter, är ingalunda fullständig.
Företaget har blifvit framstäldt såsom högst vinstgifvande, men det vill synas mig, såsom skulle aktie-egarne komma att derpå göra en högst dålig affär.
Jag stödjer detta mitt omdöme på HushållsSällskapets egna upgifter, enligt hvilka den årliga inkomsten af banan skulle kunna beräknas till 08,000 Edr Bko, hvilken summa är alldeles otillräcklig, enär, enligt den erfarenhet man haft i alla med jernvägar försedda länder i Europa, brutto-inkomsten af en jernväg, såvida den skall gifva egarne en måttlig reveny af 5 å G proc., måste upgå till circa 15 å 20 proc.
I annat fall kan jernvägen ej bära sig, dess egare kunna ej afsätta någon reservfond för att småningom förnya materielen, som under arens lopp förbrukas, m. m.
Om Boråsbanan icke skulle komma att inbringa en större bruttoinkomst än 68,000 Edr, så blefve affären högst dålig, ty bruttoinkomsten borde upgå till minst 300,000 Edr Bko.
Jag anser således, att om R.
St:r bevilja lånet, så skall en mängd Den 30 Jann ari. 147 enskildta personer inlockas i ett företag, sorn blifver för dem ruinerande.
Sådant, mine Hrr, liar skett förut här i landet men torde icke böra förnyas.
Jag finner ett ytterligare stöd för bifall till Utsk:s Utlåt, deruti, att K.
M. ansett sig förhindrad att understödja bolagets begäran, äfvensom i den bedröfiiga financiella ställning, hvari vi nu befinna oss och länge torde komma att qvarstå.
Beträffande de förespeglade stora fördelarne för orten af jernvägens anläggande, vill jag endast nämna, att då man känner, att totalbeloppet af de varor, sorn der fabriceras, eller väfnaderne, kan med en enda train föras till Götheborg, så torde denna om ständighet väga föga eller intet i fråga om jernvägsanläggningens behöflighet.
Sparre har sagt, att genom densamma skulle spanmålsprisen komma att modifiera sig, men jag tror, att han deri misstager sig, ty erfarenheten har visat, att i städer i norra Tyskland, förbundna genom jernvägar, spanmålsprisen ändock skiljt sig ända till 3 å 4 Rdr tunnan.
Spanmålsprisen betingas af helt andra orsaker än kommunikationerna.
Jag yrkar bifall till punkten.
Frih, Cederström, Budolf:
Det är icke min mening, att på något sätt bestrida vigten af denna bana, hvilken vigt StatsUtsk. vitsordat och ingen bestridt.
Jag måste äfven tillerkänna den theori, Hr Bildt i sin reservation afgifvit och här ytterligare amplifiera!, ganska mycken förtjenst och isynnerhet mycken tillämplighet under vanliga förhållanden; men jag anser de särskilda förhållanden, hvari vi för ögonblicket befinna oss, icke vara gynnande för tillämpningen af besagda theori.
Jag anser det nemi. icke vara rådligt, att utöfver det till jernvägsbyggnaden afsedda betydliga lån, som Staten skall uptaga, ännu ytterligare uptaga ett lån, som går ända till milbr Rdr.
Vi hafva ju kort tid till nästa Riksdag, då, om penningeställningen, såsom jag hoppas, lyckligen förbättrat sig, R.
St:r kunna taga i öfvervägande, huruvida denna jernväg bör understödjas.
Det kan väl icke nekas att, på sätt Gr.
Lagerbjelke yttrat, det för lånets beviljande föreslagna sättet är ganska inveckladt, att bolaget å ena och Statsverket å andra sidan skola rätta sig efter hvarandra på ett sätt, som leder till ganska mycken osäkerhet för aktie-egarne om det belopp, hvartill låneomkostnaderna skola upgå, och till lika stor osäkerhet för Statsverket i afsule å lånets återbetalning.
Löwenhjelm har trott, att en återremiss vore tjenlig, pä det att man ifrån StatsUtsk. måtte återfå detta ärende i ett mera utveckladt skick; men Utsk. följer vanligen den procedura, att om det får understöd af 2:ne Stånd, gör det icke någon vidare utredning af ämnet, än mindre någon ändring af sitt förslag, utan vidblifver helt enkelt sin första hemställan.
Bör öfrigt har Utsk. ganska samvetsgrannt redogjort för de i motionen åberopade förhållanden, men slutet på visan blifver ändock ganska visligen, såsom mig synes, det förklarande, att, likasom K.
M. har funnit sig förhindrad att tillstyrka bifall å ansökningen under munde förhållanden, så komplimenterar Utsk. företaget på det allra vackraste, men säger, att då inga penningar 148 Den 30 Januari. finnas, och Utsk. anser tidpunkten icke vara inne att tipnegociera ett särskildt lån, så kan ingenting i denna sak nu vidgöras.
Jag kan för min del icke heller underlåta att upskatta yigten af det skäl Gr.
Lagerbjelke jemväl anfört, att nemi. det icke vore tjenligt att, i en och samma provins, hopa jern vägsarbeten i gång i den stora skala, att 2-J milhr Edr dertill ytterligare skulle beviljas; ty det är naturligt, att Westergöthland kan behöfva några par af armar, som finnas att tillgå, jemväl för andra företag.
Landtbruket t.
ex. kräfver ganska stora krafter och bör icke obetänksamt tillbakasättas.
Det lärer icke kunna bestridas, att den jernväg, om hvars understödjande nu är fråga, bör ställas i främsta rummet bland de vid denna Riksdag understödda jernvägsanläggningar, med undantag af GefleDala-vägen, ty bibanan från Börås till vestra stambanan upfyller alla de vilkor, som man upställt för låneunderstöd från Statens sida.
Förhållandet med trafiken från Borås är så utredt, att derom ej behöfs vidare ordas.
Den som känner denna trakt, hvilket jag för min del gör, vet, att det egentligen är fyra stora stråkvägar från och till Borås, hvarå råder en ganska stor trafik, nemi. från Borås till Götheborg, till Halland, till Skaraborgs län och till Jönköpings län.
Man känner också, huru svåra dessa vägar äro, och huru mycken förbättring kommunikationerna derföre tarfva.
K. M. har yttrat, att man från Statens sida företrädesvis bör understödja anläggningen af sådana bibanor, som stå i sammanhang med stambanorna.
Äfven detta vilkor är upfyldt.
Att ingå i vederläggning af en sådan motivering, som Frih. Klinkowström gjort, vore att, enligt mitt omdöme, onödigtvis pröfva R. o. Ad:s tålamod.
En annan talare har såsom ett hufvudskäl anfört, att man icke bör hopa alltför m_ycket arbete i en och samma provins, och Frih.
Cederström har tillagt, att sådant skulle leda till stort mehn för landtbruket.
Jag ber att få fästa desse värde ledamöters upmärksamhet derpå, att vid den tid, då arbetet å Boråsbanan skulle börjas, har arbetet å stambanan i den angränsande trakten redan uphört, ty denna bana hinner i år till Falköping och nästa år till Götha kanal.
Lagerbjelke har sagt, att det är omöjligt att nu beräkna, till huru mycket omkostnaden för det lån, sorn skulle uptagas, komme att upgå, men jag ber att få fästa upmärksamheten derpå, att intet bolag, som fått bidrag från Statens sida, upställt så stora garantier som Boråsbolaget.
Utsk. uplyser, att en aktie-teckning af 853,000