Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Första steget lill ett lands välstånd är, att söka stadga den enskilda Crediten, och detta sker ingalunda på det sätt, att man vill snart sagt tvinga all creditrörelse i landet, att passera igenom en StatsBank, organiserad på ett så onaturligt sätt, som vår, med rättigheter utan motsvarande skyldigheter.
Nu försäljer Banken 5 å 6 millioner Coupons, men ser sig, i anseende till inträffande omständigheter af t. ex. creditif-lyflningar, Canalanslag, förluster för lånerörel - Den 20 November f. m. >99 sen etc., efter någon lid urståndsatt alt inlösa desamma, eller eris betala ränlorne; — 72 §.
RegeringsFormen qvarstår, och för alt afhjelpa förlägenheten, torde Rikets Ständer behaga, om en eller annan Riksdag, förklara, att dessa Coupons ”må såsom mynt ”i Riket erkännas”, och vi hafva således ett nytt tvångsmynt — en ny Bankrutt— och en ny realisation.
Jag säger ej, att delta inträffar — men det är dock ingalunda omöjligt, och jag frågar, om icke garantierne mot en sådan möjlighet höra ställas först, innan man vågar kuppen.
Uppå dessa skäl bär jag farhåga för alt under nu befintliga Credit- och Bank-förliållanden införa ett Couponssystem.
Jag nekar derföre ingalunda nyttan af consoliderade Creditfonder, då nemligen ingen annan utväg finnes till fyllande af oundvikliga behofs men sådane behof ser jag alldeles icke förhanden.
Man har sagt, att vårt rörelsekapital vore inskränkt och behöfde ökas; jag medgifver detta, men derest man ser endast på detta mål, utan att betrakta, hvad man genom medlen dertill äfventyrar, så torde man få för sent ångra sig.
Jag skulle i öfrigt betvifla, att med en så klen enskild kredit, som vår, de ifrågavarande Banco-obligationerne koramo, att i betydligare mån inflyta i den allmänna rörelsen, utan förblifver troligen största delen deraf hvilande i cassakistorne hos de 2UQ Den 20 Ko Vem ber f. m. stone Capitalisterne, hvilka sannolikt blefvo de, som egentligen deraf skördade gagn, så länge nemligenPapperens kredit varade; men om denna fluctuerade, hvilket motionären sjelf synes hafva tagit för afgjordt, så lära dessa nymodiga Coupons slutligen röna samma beklagliga öde, som de ännu icke förglömda Discont-obligationerne.
Man säger vidare, att Jordbruket och Näringarne behöfva understöd och uppmuntran.
Ja, ganska sannt, men skall allt detta tillvägabringas genom lättheten alt göra skuld?
För min del förstår jag icke conseqvencen i denna lära.
Stabilitet åt våra ekonomiska författningar, en ändamålsenlig inrättning t. ex. af vår spanmålshandel, och ett ändamålsenligt skydd åt våra näringar, befrämja dessa vida bättre än lån, eller med ett vackrare namn capitaler, hvarmed de må förkofra sig sjelfva.
Månne, genom attlemna Näringsidkaren ett förlag, (sorn dessutom genom den höga räntan faller benoni ganska drygt,) för att dermed åstadkomma produetion, man gjort honom så väsentlig nytta, som, om man ställer honom i oberoende af ofta ombytta och vacklande författningar, samt derigenom gifver honom tillfälle, att säkert beräkna värdet och afsättningen af sin produkt?
Då i öfrigt ifrågavarande Coupons fundera sig på en af Rikets Ständer garanterad % Den 20 November f. m. 201 StatsBanks kredit, lära de svårligen kunna betraktas annorlunda, än såsom förklädde Stocks- eller Stats-obligationerj med hvilka de ock hafva alla egenskaper gemensamt, att nemligen vara ouppsägbara å innehafvarens sida, alt amorteras genom inköp, då de falla under al pari m. m.
Skilnaden består endast deruti, att Couponernes värde måste vara mera vacklande, emedan räntansom å de egentliga Statsskulderna är uppförd i Budgetten, här icke är, eller troligen kan blifva, på något sätt garanterad.
Och hvad säkerhet har man väl, att uti förevarande fall erbjuda derför, att t. ex. den privilegierade StatsBanken fullgör dessa nya enskilta förbindelser mera ordentligt än de gamla?
Om nu Banken dömmes till utredning, månne icke de nya Actieägarne eller Coupons-innehafvarne då komma att concurrera med de verkliga Sedel-innehafvarne, och således förminska dessas rätt — och blifver det icke ytterst Rikets Ständers pligt, att i händelse af brist ersätta förlusten så väl å de Obligationer, som enligt deras förordnande utgifvits genom Deras BankoFullmäktige, som å dem, hvilka Deras RiksgäldsFullmäktige utfärdat?
Den sista villan torde då blifva större, än den första.
På dessa skäl afstyrker jag Herr Lefréns motion, med anhållan, att detta mitt yttrande må åtfölja remissen lill vederbörligt Utskott.
202 Den 20 November f. m.
Del nu föreslagna Coupons-systemet, har af den sista värde Talaren Herr Friherre Rantzou, blifvit så tillräckligen genom skäl förkastadt, att man nästan icke kan anföra något ytterligare i ämnet, emedan detsamma tyckes vara uttömdt.
Likväl får jag betyga min aktning för den värde Motionären, Herr Lefren, hvilken, då hail varit en af realisationens ifrigaste befordrare, och nu ändtligen finner dess förderfliga följder, af patriotisk omtanka framlägger ett förslag, hvarigenom några af dessa olägenheter skulle undanrödjas.
Men detta förslag är, efter allt hvad jag kan fatta, icke verkställbar — ty, mine Herrar, om också man kunde tänka sig möjligheten af ett förtroende till en Bank, som så ofta genom Ständernes arrangementer blifvit tillgripen, ocb hvilken i följd deraf nu senast gjort ett fallissement af så eftertänklig beskaffenhet, utan tillräckliga garantier emot dylika händelser för framtiden— om, säger jag, någon icke dessmindre skulle derstädes våga en insättning på längre tid af sina redbara kapitaler, emot risken af kommande Ständers dispositionsmagt öfver medlen; så frågas: hvilken allmän nytta skulle väl attesterne, eller de så kallade räntebärande coupons medföra?
Jag tror, att de medförde allmän skada, och att deras tillvaro endast skulle ännu mera föranleda till ocker, samt gynna vingleriet.
Motionärens mening är, hvad jag tyckt mig finna, alt Den 20 j\T o v e m b c v f. in. 200 dessa papper skulle utgå i allmänna rörelsen, och sålunda föröka rörelse-capitalet, samt då de utbjudas under pari, af Banken inlösas.
Men hvad som säkert inträffade, vore, att ingen, hvilken behöfde ett penningelån , och af en insättare i nödens stund emottog en dylik coupon, såsom valuta för sin förbindelse i silfver till beloppet af numerären, någonsin kunde i handel eller dagliga transactioner få honom gångbar för noroinativa värdet, då vilkoret af Bankens inlösen a vista icke kunde uppfyllas.
Denna inlösen af flere millioner, utbjudna under pari, kan omöjligen verkställas, då motsvarande fond Sakrias hos Banken; hvadan förslaget i denna del är ofullständigt.— Dessutom, i händelse motionen, detta oaktadt, skulle med förändring vinna antaglighet, vet jag icke, hvarföre benämningen coupons just borde antagas.
J skolén måhända anse denna anmärkning af mig såsom en småsak.
Men om man uti Svenska språket kan igenfinna ett motsvarande ord, hvarföre icke antaga det?
Till exempel, Klippingar !
Ty likasom coupon deriverar sig ifrån Franska ordet coaperj så derivera klippingar sig äfven ifrån Svenska ordet klippa; och då nu
Ständerna af klippt realisa tions-knuten i stället för att upplösa den, kunna fostren af denna produet gerna få hära det välförtjenta namnet af—klippingar.
Herr Cederschjöld_, Pehr Gustaf: Motionen, som nu ar i fråga, börjas med föl - Den 20 November f. tn. jande premiss:
Sedan genom Myntbestämning och Realisation den förderf iga utvägen blifvit för framtiden stängd att genom sedelstockens förökande utan motsvarande valuta föröka Rörelse-kapitalet etc.
Härvid vill jag till en början anmärka, att Rörelse-kapitalet alldeles icke kan förökas genom sedelstockens förökande utan motsvarande valuta.
Kapital är den upplagda behållningen af productionen, sedan consumtionen blifvit afräknad, och kan sålunda endast ökas genom flit och sparsamhet.
Alla åtgärder, att på annat sätt öka Rörelse-kapitalet, äro fruktlösa och förderfliga.
Genom nya Mynt-representativers utgifvande utan motsvarande valuta, försämras endast deras värde i jemlikt förhållande till massans förökning.
Och i stället för theoretiska bevis för denna sats, vill jag blott åberopa vår egen ojäfagliga erfarenhet.
Alla de många millioner nya Bankosedlar, som Utkommit sedan år 1809, hafva nemligen icke förmått förändra den utelöpande sedelstockens silfvervärde, som, oaktadt alla dessa sedel-utsläppningar, likväl hållit sig vid ett silfvervärde af omkring 11 millioner.
Den lilla tillväxt, som i detta värde ägt rum, är en följd af näringarnes förkofran, och en måttstock för densamma.
Af ofvannämnde premiss drar Motionären den slutsats, att man bör vidtaga åtgärder till penningerörelsens befordrande.
Jag för tnin del anser penningarnes rörelse nyttig, endast dä den föranledes af arbetskrafternas ökade ansträngning och varors lifligare omsättning.
Men olycklig anser jag deremot den rörelse, hvari penningar sältas endast för penningars skull, och till följd af speculationer, som blott hafva sjelfva penningarne till föremål.
De rysliga olyckor, som i Frankrike fordom uppkommo till följd af Lavas system, böra tjena oss lill varning mot alla försök att sätta penningar i rörelse blott genom öppnande af tillfällen till speculationer på penningar.
Till befordrande af denna penningerörelse föreslår Motionären: Att Banken, skulle för sina inteckningar utgifva Obligationer eller så kallade Coupons j löpande med 4i procents årlig ränta; och för de derigenom erhällne penningarne utgifva nya fastighetslån.
Det synes visserligen foga troligt, att Banken skulle vinna stor afsättning med bemälte Ränte-coupons, dels i anseende till räntans låghet, och dels i anseende till omöjligheten för innehafvaren att kunna uppsäga kapitalet.
Jag kan åtminstone icke förstå, hvarföre någon skulle vilja fästa sina kapitaler på sådant sätt, och mot så låg ränta, så länge utvägar icke saknas att lätt kunna erhålla 6 procent, med bibehållen rättighet att äfven kunna när sora heldst uppsäga kapitalet.
Men jag vill antaga, att Couponerna blefve begärliga, hvarförutan
Den 20 November f m. hela förslaget icke skulle hafva någon påföljd.
Banken skulle då erhålla 5 millioner för den första Coupons-försäljningen, och genast utlemna dessa penningar i nya fastighetslån.
För dessa nya inteckningar skulle Banken kunna utgifva 5 millioner andra coupons, och ytterligare med de derföre influtne medlen utgifva en 3:dje upplaga af fastighetslån; samt sålunda fortfara ända till dess hela Sveriges jord vöre till halfva värdet intecknad.
Denna lätthet för Banken att kunna utgifva, och för jordägaren att kunna erhålla, så beskaffade stående lån, skulle helt visst hafva de vådligaste följder.
I en lid, då nästan alla tyckas ropa blott på lån, utan att taga den ringaste varning af det lika högljuddda skriket öfver omöjligheten att gälda de lån, som redan blifvit gjorda; i en sådan tid, säger jag, synes Lagstiftaren böra akta sig, att ej genom öppnande af alltför stora och lätta lånetillgångar utlägga snaror för obetänksamma jordägare.
Man klagar redan och med skäl, att Svenska jorden är för mycket skuldsatt; och likväl vill man nu insnärja den i ännu ytterligare skuldsättning.
Om tillståndet i anseende till gäldbundenheten redan är ömmande; så skulle det ju blifva allt rysligare, i samma rnån skuldsättningen ökades; och om det redan är svårt att hjelpa det onda, skulle det innan kort blifva alldeles omöjligt.
Det var i många afseenden en olycka, att man på i^öo och 6o-talen började förvandla jor - Don 20 November f. m. 207 den lill Rörelse-kapital; oell det är ej utan ett slags känsla af svindel, som jag kan föreställa mig, om jag så får säga, den galoppvals, hvari man vill försätta hälften af Sveriges jord.
Jag vill nu kasta en blick på det inJlytandesom coupons-systemet skulle hafva på myntväsendet.
Detta inflytande blefve olika, allt efter tiden, då couponerna kommo att utgifvas.
Utgåfvos de nemligen nu genastså skulle de, såsom användbara lika med Bankosecllar i den större rörelsen, nödvändigt förringa Myntrepresentativernäs värde, likasom hade en motsvarande summa nya Bankosedlar blifvit utgifven, och Coursell följaktligen uppjagas.
Yäl vet jag, att Motionären kan härtill svara: att couponerna skola af Banken inlösas , när de på Börsen falla under pari.
Men som couponerna nödvändigt drogo Bankosedlarne med sig i sitt fall; så blef förhållandet emellan Couponer och Bankosedlar oförändradt, ehuru mycket Coursen än steg.
Den lofvade garantien emot myntförsämringen är följaktligen af alldeles intet värde; och Realisationen skulle derigenom kunna blifva alldeles omöjlig att verkställa, efter det silfvervärde, som nu blifvit bestämdt.
J^ore deremot Realisationen redan börjadj innan couponerna utgåfvos; så skulle de i alla fall, genom sin egenskap af allmänt bytesmedel, göra en motsvarande summa Den 70 November f. m.
Banko-sedlar umbärlig i allmänna rörelsen, och i samma mån öka beloppet af de sedlar, som kunde till vexling i Banken inlem nas.
Och huru vådligt detta vore för Bealisationens bestånd lär väl icke tarfva något bevis.
Såsom en ytterligare olägenhet af detta coupons-system, skulle möjligheten betagas för RiksgäldsContoret att mot lägre ränta kunna, i händelse af behof, upptaga lån; ty hvem skulle väl vilja låna åt RiksgäldsContoret mot t. ex. 3 procent, när han kunde af Banken erhålla 4i’ På alla dessa skäl kan jag sålunda icke annat än för min del ogilla det ifrågavarande förslaget.
Jag skulle äfven tro mig kunna bestrida motionens remiss till Utskott; helst den icke af något redan fattadt beslut, eller upptaget ärende, eller af någon inträffad händelse blifvit så omedelbarligen föranledd, som RiksdagsOrdningens 56 § bestämmer såsom vilkor för en efter motionstidens förlopp väckt frågas upptagande.
Men sedan två Stånd redan bifallit remissen , tillstyrker jag tvärtom Ridderskapet och Adeln att äfven göra detsamma, på det Utskottet måtte få del af de anmärkningar, som här nu blifvit gjorda.
I afseende på den ifrågavarande motionen, vill jag icke yttra mig, huruvida den verkligen blifvit framkallad af sådane anledningar, som fordras, Den 20 November f. m. dräs, för att, elfva månader efter motionstidens slut, lagligen tillåta väckandet af en ny motion.
Afgörandet af denna fråga öfverlemnar jag med fullt förtroende åt Herr Grefven och LandtMarskalken.
Jag kan dock icke tillbakahålla uttrycket af den tanka, att, laglig eller ej, synes mig motionen, väckt nuj oformlig och öfverflödig; Vi äga på hordet BancoUtskottets Utlåtande om Bankens lånerörelse i allmänhet, för andra gången inkommit, och hafva således full ratt, att, i stället för Utskottets förslag, antaga hvilka andra som helst.
Här var således öppet tillfälle för gynnarne af denna motion, att framställa dess innehåll genast till antagande såsom Contra-proposition mot Utskottets förslag; men jag medgifver, att härtill fordrats, att litet fullständigare utreda ämnet* än som skett i motionen.
Om man ej velat välja denna utväg, skulle det särskilta Betänkande, BancoUtskottet, i sitt sista LåneUtlåtande p. 106, förklarar sig skola afgifva i anledning af en Herr Hjertås motion just om ökad Fastighetsbelåning i större scala, hafva lemnat fullt tillfälle, att i anniärkningsväg göra förslaget gällande, helst det icke kunnat vara de värde motionärérne obekant, att Utskottets financeberedning, i anledning af Herr Hjertås nämnde motion, tillstyrkt en ny fastighetsbelåning i ganska stor "scala.
Innan jag nu fortgår till undersökningen af motionens innehåll, vill jag, 5o H. i4 210
Den 20 November f. m. såsom ett exempel på, huru litet upphofsmännen inom sina egna tankar gjort sig reda för följderne i verkställigheten, anföra, att den föreslagna lånerörelsen obestridligen skulle medföra förlust för Banken, hvilket troligen aldrig varit meningen.
Då Banken nemligen endast fick utlåna redan upplånta penningar, och icke alltid låne-ansökningar och upplåning på alldeles samma dag och till lika belopp kunde sammanträffa , måste
Banken ofta komma att erlägga ränta för upplånta, men ännu icke utlånte penningar.
Likaledes då den stadgade afbetalningen icke alltid kunde inträffa hvarken på samma terminer, eller i lika summor, sorn nya lån kunde utgifvas, måste äfven derigenom hända, att Banken kom att betala ränta för penningar, som lago ofruktbara i dess kassa, och då upp- och utlåningsräntorne voro lika, måste på detta sätt en gifven förlust inträffa, som efterhand skulle bortfräta en stor del af den lanta fonden.
— Beträffande motionens föremål, jordbrukets hjelp genom lättare och lindrigare lånetillgångar än de närvarande_, så medgifver jag både nyttan och behofvet häraf; men jag’ tror, att de föreslagna medlen ingalunda kunna uppfylla detta föremål; att de endast skulle visa den sig i förlägenhet befinnande jordbrukaren det förlofvacle landet, utan att föra honom dit.
— Motionen föreslår, att låta Banken upptaga 5 millioner R:dr lån genom utgifvandet af Ränte - Den 20 November f. m. 211 Coupons.
Namnet är visserligen mera likgiltigt; men jag bör dock ej lemna obemärkt, att både ordbildning och bruk vid detta namn fästa begreppet af certificater, som intyga, att på någon viss dag en viss bestämd ränta å någon viss skuldsedel är till betalning förfallen; bär skulle dock delta namn betyda skuldsedeln sjelf. — Yigtigare än namnet äro dock vilkoren för dessa couponers utgifvande.
De skulle nemligen utgifvas endast mot fulla ålydande kapitalet, bära 4é procents ränta, aldrig å innehafvarnes sida kunna uppsägas, men af Banken dels inlösas efter börspris, om de fallit under 100 procent (eller hvad Banken för dem fått) dels efter 6 månaders uppsägning.
Tror man, att i vårt land är ett sådant öfverflöd på kapitaler, att man på sådane vilkor på alfvar vågar hoppas, alt af Svenska kapitalister kunna upplåna 5 millioner?
När mail vill upptaga ett större lån — vare sig för Staten eller enskilla föreningar, så måste man, äfven i kapitalrikare länder — göra det sökta lånet begärligt.
Endast tvenne klasser äger man härvid att påräkna, nemligen antingen sådane kapitalister, som vilja säkert och beqvämligt placera sina penningar, och derföre kunna vara benägna att göra uppoffringar i afseende på ränta och fria dispositionen öfver kapitalet, — eller ock spekulanter, som, genom en stigande kurs å de öfvertagna skuldpapperen, hoppas att 5o H. i4* 2 I 2 Den 20 November f. in. tunna sälja dem med vinst.
Men för ingendera af dessa klasser långifvare erbjuda de föreslagne viikoren någon uppmuntrarn
För dem, som vilja säkert placera sina penningar, beröfvar Bankens rätt att efter 6 månader uppsäga dem all säkerhet att få bibehålla denna förmån mot de offer, de eljest underkasta sig.
För spekulanten finnes ingen utsigt till vinst på kapitalet, då Banken icke säljer skulclebrefvet under fulla joo procent, och förbehåller sig rätt att för samma ioo procent igenlösa det; men mot förlust är han deremot ingalunda tryggad, ty Banken långt ifrån att åläggas att bibehålla dessa papper vid ioo proc., berättigas uttryckligen att uppköpa dem efter börspris, då de utbjudas under pari, det vill säga ioo proc.
Jag hemställer till hvar och en med kännedom i offentliga kreditens historia, om man i något land lyckats att på sådane vilkor grunda ett fondsystem, eller om man på dessa vilkor kan äga något hopp, att grunda det i Sverige, med dess kapital- oell kredit-brist?
Men äfven antagit, att det lyckades, att Banken finge afsätta 5 millioner R:dr sådane Coupons; månne rörelsen deraf ägde annan vinst, än den medelbara af de lindrigare lånevilkoren?
De, som köpte dessa coupons — (buppsägbara skuldsedlar) •— kunde dertill endast använda kapitaler, som de förut baft hos andra utlånte, eller som de genom försäljning eller lån af andra mottagit, hvilka åter förut måst hafva dem ut - Den 20 November f. m. ai 3 Jänta, (ty de ofruktbara kapitaler handeln, för sina tillslundande behof, måste hafva liggande, och som BankoUtskottet påräknat för eina föreslagna lån på 4 månaders uppsägelsej kunna icke vågas på en utlåning, der kapital-förlusten kan Öfverstiga bela räntevinsten, utan channe af någon kapitalvinst,) Hvad således systemet ökade lånerörelsen på ena sidan, tog det bort på en annan.
Men, säger man, dessa coupons skulle med begärlighet uppköpas af utländningen, för utländska kapitaler.
Tror man likväl, att dessa coupons, hvilka, erbjudande ingen utsigt af vinst för spekulanten, och för den mindre kapitalisten, som säkert vili anbringa sina penningar, äga ofördelaktigbeten, att vara ställda i främmande mynt, och att räntornas uppbärande på en aflägsen ort fordra kostnaden af ombud, och att en uppsägelse, införd i en tidning, skrifven på ett föga kändt språk, kan borttaga hela räntan utan alt man vet det, — tror man, säger jag, att dessa coupons Jaenna finna många utländska afnämare?
Erkännande behofvet, alt inlocka utländska kapitaler, har BancoTJlskottets Finance-afdelning föreslagit att tillita dem, men på ett sätt, på hvilket, ehuru det vore ingalunda mera betungande för Banken, Afdelningen med visshet känner, att man kan påräkna deras erhållande.
Jag kommer nu till egde punkten af motionen, som i vissa fall tillåter utlåning på 3 månader åt handeln för 7 procent.
Om jag icke 2l4 Den 20 November f. in. i både skrifna och tryckta exemplar af motionen läst samma ziffra, skulle jag trott mig bär se ett skriffel.
Jag frågar, hvilken säker handelsrörelse, under en sådan tid af oafbrutna förbindelser emellan länderne, som den närvarande, vill låna för 7 procent?
Handeln med sina stora förbindelser på alla de delar af jorden, der de största kapitalmassorna finnas hopade, och med sin snara omsättning är just den näringsgren, som lättast kan umbära inhemska tillgångar, och söka lån, der de för de lindrigaste räntor finnas.
Men alla dessa förslagets brister böra kanhända vika för införandet af ett fondsystem?
Jag känner alltför väl, alt detta magiska ord vid innevarande
Riksdag spelat en stor roll; att en stor mängd — representanter och icke representanter — med bäfvan trott sig deri se modren till kommande generationers alla natioual-olyckor, under det att en annan icke mindre talrik mängd tilltrott detta ord förmågan, att med några papperslappar framtrolla rikedomar, utan behof af de vanliga medlen, flit, sparsamhet och omtanka.
Hvad man hos oss kallar fondsystem, är icke annat än ett fullkomligare sätt att låna, än det vanliga, men som också fordrar högre grad af kredit och alla elementerne för denna.
Det är således ett beundransvärdt medel att göra befintliga kapitaler rörliga — alt underlätta deras produktiva kraft, men, såsom alla medel, är det blott eli medel, Den 20 November f. m. 2l5 skapa kan det ingalunda.
Man har ofia såsom ett bevis på, huru fonder öka en nations rikedom, anfört England.
Med sann beundran för de stora män, som i behofvets stund i detta land utvecklat hela kraften af ett fullkomnadt fondsystem, erkänner jag, att det ensamt satt England i tillfälle att bära bördan af det krig, under hvilket
Britannien motstod och slutligen besegrade anarkiens och militär-despotismens hydror under den farligaste kraftyttring de kanske på ett årtusende ägt, — men ny rikedom framkallade det ingalunda.
Vill man fråga de Engelske skattdragande, som måste årligen sammanskjuta 3o milloner P:d Sterb, för att betala räntorne på allmänna fonderne, får man allt svar, att, om dessa fonder bilda en tillgång af 800 millioner i Stalsborgenärernes ägo, så uppkommer en alldeles motsvarande minskning i deri sammanräknade behållning, som, utan dessa fonder, och behofvet att genom folkets beskattning upprätthålla dem, Brilanniens skattdragande innevånare skulle ägt.
Jag bör här tillägga några ord i anledning af en temligen allmän fruktan, att de föreslagne couponerne skulle vara ett doldt medel, att tillskapa nya myntsedlar, hotande med nya oordningar i myntväsendet.
Denna fruktan delar jag icke.
Oberäknadt alt motionen innebåller intet förslag, sorn kunde berättiga till en dylik farhåga, så finner jag mot densamma en borgen i det aktningsvärda —- 2i6
Den 20 November f. m. må det mig tillåtas tillägga — det ärliga namn, under hvars skydd den för oss framträdt, namnet af en man, som hvarje vän af den återställda ordningen i myntväsendet med tacksamhet erinrar sig, såsom en af realisationens mest nitiska förfäktare inom de sammansatta Utskotten.
— Jag slutar med den förklaring, att om motionen blifver till BankoUtskottet remitterad, så, ehuru jag godkänner föremålet, kommer jag dock icke att derstädes tillstyrka bifall å dgpsamma, åtminstone i dess närvarande gestalt.