Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bomulls-, med blandning till större eller mindre del af lin förekommande rubriken andra slag, skall, utan afseende å orten, hvarifrån varan ankommer, vid införsel vidkännas de afgifter Utskottet derå i allmänhet föreslagit, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer vid denna rubrik alt tilläggas, att, då sådane varor införas direcie från Ostindien, införselstullen icke skall vara högre än io procent af värdet.
Som voteringen utvisat 35 Ja och 84 Nej, så är den uti contra-propositionen införde bestämmelse antagen.
Sex tiondenionde voteringen , enligt 34ö punkten.
Den, som godkänner Utskottets förslag, att å rubriken, ’’Varor, sorn icke kunna hänföras under någon af de i Taxan upptagne bestämmelser’', bör antagas a5
R:dr införsels-tull för too R:dr värde, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer denna rubrik att åsättas 33 R:dr 16 sk. införsels-afgift för hvarje 100 R:dr varuvärde.
Voteringen har utfallit med 5g
Ja och 60 Nej, i följd hvaraf den uti contrapropositionen intagne tullbestämmelse är vorden gillad.
Sjuttionde voteringen, Om conlraproposilionen har först, enligt 347 punkten, voterats sålunda:
Den, som anser, att till conlraproposition i hufvudsakliga voteringen om tariffen för credit-upplaget och transito-afgiften bör antagas Piidderskapets och Adelns beslut, att, med godkännande i öfrigt af Utskottets, i afseende å samma tariff, afgifna förslag, artikeln Tjära icke bör åsättas högre transito-afgift, än öfrige i tariffen uppräknade varor, eller 1 proc. af värdet, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages lill contraproposition Borgare-Ståndets beslut, att rubriken bör blifva: ”tariff för credit-upplaget att all af gift för credit-upplaget försvinner, 22 Förstärkta Stats-Utskottets Memorial, N\o 499. samt att således, i Tariffen endast bibehållas varorna, enligt den specifieation, som der finnes, och det utförda minimi-tullvärdet för samma upplag.
Med 78 Ja emot 41 Nej, har Ridderskapets och Adelns beslut blifvit till contraproposilion antaget.
Derefter har i lmfvudsaken företagits följande votering, enligt 348 punkten.
Den, sorn godkänner Utskottets förslag, att rubriken bör blifva: ’Tariff för credit-uppglaget och transito-afgiften f att för hvar och en af de i samma förslag under denna rubrik uppräknade varor bör antagas ett minimi-tullvärde för upplaget af 3oo R:dr och en transito-afgift derå af 1 proc. eller 3 R:dr, utom för T fira, hvarå samma afgift antages till 5 proc. eller i5 R.rlr pä 3oo R:dr tullvärde, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, bifalles Ridderskapets och Adelns beslut.
Vid denna Votering hafva befunnits 4* J'1 och 7$ Nej, i följd hvaraf Ridderskapet och Adelns beslut blifvit fastsläldt.
Stockholm den a3 April 1841.
Af Ilr Halling: ”Då Förstärkta Stats-Utskottets sammanträde den 20 dennes på eftermiddagen börjades, tillkännagafs, att af Hedervärda BondeStåndet en Ledamot saknades uti bestämda antalet 3o.
I afvaktan, som jag förmodade, på dess ankomst, uppkallades i vanlig ordning ledamöterne, som voro tillstädes, att aflemna sina voterings-sedlar öfver den uti Bevillnings-Ulskoltets Memorial N:o 41 under N:o 159 uppställde voterings-proposition.
Utan att den uteblifne Ledamoten af Bonde-Ståndet emellertid sig infunnit, och sedan en voterings-sedel på vanligt sätt blifvit förseglad och aflagd, företog Ordföranden, Herr Grefve Horn öppnandet och uppropet af voterings-sedlarne, utan att någon kunde det hindra.
Resultatet af voteringen fanns vara 86 Ja och 32 Nej; hvarefter i anledning af flere Ledamöters förklarande, alt de ej ville uti voteringen vidare deltaga, då icke hela antalet 3o af hvarje Riks-Stånd tillstädes voro, Utskottet åtskildes.
Detta förhållande, så vidt det rörer ofvannämnde omröstning, anser jag mig på detta sätt böra underställa de respective Riks-Ståndens pröfning.” Förstärkta Stats-Utskottets Memorial, N\o 500. 23 Häruti in slä nide Hr Wästfelt, Hr Hallenborg, Hr Biskop Hedren, Hr Helsingius samt Riksdags-fullmägtige Frykberg och Strindlund.
Af Hr Schartau: J’Vid det tillfälle, då Förstärkta Stats-Utskottets Hr Ordförande behagade decrelera giltigheten af en verkställd votering, ehuru uti densamma icke deltagit det antal Ledamöter af de respective Riks-Stånden, som Regeringsform och Riksdagsordning förordna, enligt den tolkning af dessa Grundlagar, som egt rum allt ifrån deras antagande intill våra dagar; — anmälde jag genast protest mot denna så mycket mera besynnerliga åtgärd , som Hr Grefven och Ordföranden sjelf, omedelbart derefter, fann sig föranlåten att afbryta voteringarnes fortsättning och upplösa det Förstärkt» Utskottet, emedan de röstande icke kunde uppbringas lill sitt lulla antal, hvilket följagtligen då ansågs nödvändigt för den ifråga vai ande förrättningens laglighet; — jag fortsatte denna protest, då protocollet öfver de skedda omröstningarne slutligen delgafs Utskottet, — förklarade mig anse den aatdra voteringen eller i5c):de propositionen i Bevillning-Utskotlets Betänkande N:o 4*> såsom en nullitet, och hörde till och med Hr Ordförandens vanliga fråga, ”om det upplästa prolocolls-utdraget godkändes,” besvaras med ett 1 judeligt och allmänt nej, utan att deraf rubbades den oböjliga vilja hos Hr Grefven, mot hvars tillämpning i förevarande fall af Rikets Giundlagar, och sig tillerkända magt öfver Rikets Ständers Föistärkta Stats-Utskolt, jag härmedelst än ytterligare på det kraftigaste protesterar.”
Uti förestående reservation hafva instämt Herrar W. Cassel, C. Berglund, Carl Walley, A. Brunnius, J. A. Kjellberg, A. M. Brinck, T.
Petre', C. F. Wcern, Th.
Frenander, A. P. Lindblad, P. II.
Lindström, A. Petterson, C. II.
Engström, C. G.
Gustafsson, B.
Hjort, Axel Westlinger, D.
Elf brinck, P. O. Norin, M. G. Wallen, P. E. Winge, C. J. Geijer, And. Wedberg.
N:o 500.
Anti. till Exp. Utsk. den 25 April 1841, kl. 12 midd.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 435, Litt.
C, i hvad det angår ifrågasatt lån till Linköpings Hamnbyggnad.
(U \,y Vid föredragning af Stats-Utskottefs Utlåtande N:o 4^5, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 354» angående anslag å extra u Förstärkta Stals-Utskottets Utlåtande, N\o 501. Stats-Regleringen, har Borgare-Ståndet beslutat återremittera 27:de punkten under rubriken vattencommunicationer uti Bilagan Litt. C, i hvad den innefattar yttrande, angående ifrågasatt lån lill staden Linköpings Hamnbyggnad; och hafva de talare, som yrkat återremiss, såsom stöd derföre åberopat, att då Utskottet, för öfrige i dess Utlåtande tillstyrkte låne-biträden till befremjande af upprensnings- och hamnbyggnads-arbeten, icke beräknat högre ränta än 3 procent, Staden Linköping jemväl ansågs böra få tillgodonjuta samma förmån, i stället att, enligt Utskottets förslag, blifva betungad med 4 procents ränta å de långifna medlen.
I anledning häraf, och då, enligt de Utskottet tillhandakomna Protocolls-Utdrag, endast Bonde-Ståndet bifallit Utskottets yllrande i denna punkt; men Ridderskapet och Adeln och Preste-Ståndet, vid pröfning af Utlåtandet N:o 435 Litt. C, jemte bifall af det tillstyrkta lånet till Staden Linköping, beslutat, att å nämnde lån skall komma att erläggas årligen 5 procent, hvaraf 3 procent såsom ränta och återstoden afbetalning, har Utskottet endast ansett sig böra hemställa, att Borgare-Ståndet behagade uli denna Ridderskapets och Adelns samt Presle-Ståndels mening instämma, då frågan är genom trenne Riks-Stånds beslut afgjord.
Stockholm den 22 April 1041 •
N:o SOL Anis. till Exp. Utsk. dea 25 April 1841, kl. 12 widd.
Utlåtande, i anledning af Friherre Boyes, F., motion, angående pension för aflidne Sccreteraren i Kongl.
LandtbruksAcudemien Fehr Adolf Granbergs efterlemnadc Enka. (U. A.)
Uti en inom Ridderskapet och Adeln väckt, till Stats-Utskottet remitterad motion, har Friherre Boye, F., med anledning afSecreteraren vid Landtbruks-Academien P. A. Granbergs nyligen inträffade död, äskat, att tUl understöd för hans efterlemnade Enka, som, med fem oförsörjda döttrar samt en åldrig syster till den aflidne, befann sig uti ganska knappa omständigheter måtte anslås en pension af 3 eller 400 R:dr Banco årligen att af Statsmedlen utgå; varande till stöd för motionen anfördt: alt aflidne Secreteraren Granberg, som i lifstiden gagnat fäderneslandet genom utgif vandet - Förstärkta Slals-Ulskottets Memorial, N\o 502, vandet af isynnerhet historiska arheten, gjort sig förtjent af ett tacksamt minne, samt att enkan, enär hennes aflidne man icke innehaft någon sysla på stat, följaktligen icke kunde komma i åtnjutande af pension utur någon Gassa, ulan endast hade att för sitt uppehälle påräknade obetydliga efterlemnade tillgångarne.
Härjemte har till Utskottet blifvit öfverlemnadt ett transumt af den efter aflidne Secreleraren Granberg upprättade bouppteckning, utvisande, att den tillgäng, som, efter afdrag af skulderna, återstod till fördelning emellan enkan och fern döttrar, af hvilka den yngsta i3 år gammal, icke belöpte sig till mer än 5,442 R:dr 3f) sk. 5 rist B:co.
Vid öfvervägande af ifrågavarande motion och då aflidne Secreteraren Granberg onekligen varit förtjent af del allmänna, såsom författare till skrifter, egnade att bevara fäderneslandets historiska minnen och att befremja odling och bildning inom nationen, har Utskottet trott sig kunna antaga, alt, i enlighet med hvad redan blifvit beviljadt för enkor efter andre förljente personer, Rikets Ständer skulle finna lämpligt att för Granberga enka anslå något understöd; men då dels den efter honom varande qvarlåtenskap mäste tagas i beräkning, dels de efterlemnade döttrarna redan uppnått den ålder, att de kunna anses vara i tillfälle att något bidraga till sitt underhåll, samt med afseende derå, att Rikets Ständer för aflidne Ga pell mästaren [heffners Enka, som, enligt hvad utredt blifvit, befann sig uli en alldeles utblottad ställning, beviljat en årlig pension af endast aoo R:dr B:co, har Utskottet icke lunnit sig böra föreslå det af motionären ifrågasatte högre belopp, utan tillstyrker, att Rikets Ständer måtte för aflidne Secreleraren Granbergs efterlemnade enka, så länge hon lefver ogift, å allmänna Indragnings-Staten anvisa en pension af 200 R:dr Banco årligen.
Slockholm den 22 April 1841 - N:o 502.
Ank. till Exp. Utäk. den 27 April 1841, kl- 11 f. m.
Memorial, med förslag till voterings-proposition, i anledning af Rihs-Ståndens shiljagliga beslut, i fråga om en föreslagen löne-ersättning till Tabell-Commissionens Secreterare. (C. A.) Efter det Stats-Utskottet uti Utlåtanden; N:is 197 och 366 afstyrkt väckt motion, att Tabell-Commissionens Secreterare, Her Bof-Marskalken'
Bih. till R, St, Fröt. 1840 och 1841.
4 Sami, i'
JJd, 3 Band, 22 Haft, A 26 Förstlirkla. Siats-Utskottets Memorial, N:o 502. m. ro. Lejonmark, måtte undfå, delsen ökad hyres-ersättning för åren 1839 och 1840 af 200 R:dr årligen, dels ersättning med 3,666
R:dr 32 sk. för det han ifrån och med år 181 5 till slutet af sistlidet år, åtnjutit lägre aflöning, än, i följd af den förstnämnde år fastställde löne-reglering, förmenats hafva bordt honom tillkomma; så hafva dessa Utlåtanden blifvit godkände af Borgare- och Bonde-Stånden, hvaremot Ridderskapet och Adeln bifallit, hvad motionären föreslagit samt Preste-Ståndet beviljat Herr Hof-Marskalken Lejonmark, i betraktande af hans nedlagda möda och vunna utmärkta förtjenster af Svenska Tabell-Verket, såsom Secreterare hos Kongl. TabellCommissionen, en gratificalion af 2000 R:dr Banco.
Och hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, hvar för sig, inbjudit de öfriga RiksStånden att i nyssnämnde beslut instämma; varande RiddeVskapels och Adelns inbjudning af de andra Stånden icke antagen; likasom Preste-Ståndets inbjudning ej heller blifvit af Borgare- och Bonde-Stånden antagen; hvaremot Ridderskapet och Adeln, i anledning af densamma uti PresteStåndets beslut sig förenat.
Då således numera uti denna fråga 2 Stånd stadnat emot 2, får Utskottet hemställa, att för denna skil jagtig hets afgörande följande votering uti Förstärkt Stats-Utskottet må anställas:
Den, som lika med hvad Stats-Utskottet yttrat, anser väckt motion, att nuvarande Secreteraren vid Tabell-Commissionen, Herr Hof-Marskalken Leyonmark, må erhålla, dels för åren i83p och 1840 en ökad hyres-ersättning af 200 R:dr för hvartdera året, dels ock ersättning med 3,666 R:dr 32 sk., för det han, ifrån 1S15 till slutet af sistlidet år, undfått lägre aflöning, än han, i följd af den år 1815 beslutade löne-reglering, förmenats hafva bordt åtnjuta, icke böra bifallas, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, beviljas Herr Hof-Marskalken Lejonmark, i betraktande af hans nedlagda möda och vunna utmärkta förtjenster af Svenska Tabell-Verket, såsom Secreterare hos Kongl.
Tabell-Commissionen, en gratification af Tvåtusende R:dr Banco.
Tryckt hos A. G.
Hellsten, 1841. Stats-Utskottets Utlåtande, iT;o 503. 1 N:o 503.
Ank. till Exp. Utsk. d. 28 April 1841, kl. 9 f. m.
Utlåtande, i anledning af 2:ne Riks-Stånds återrernisser å förslaget till ny löne-reglering för Riksgiilds-Contorets tjenstemanna-personal och vaktbetjeninff.
(R:SS Afd.) Stats-Utskottets, med förslag till oinförmålda löne-reglering, under Nto 449, afgifna och af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet godkånda Betänkande har, på grund af deremot framställda anmärkningar, utaf Preste- och Bonde-Stånden blifvit återremitteradt.
Dessa anmärkningar hafva varit rigtade dels emot hela den föreslagna löne-regleringen, dels isynnerhet emot den ifrågaställa indragningen af Referendarie-tjensten, dels ock emot de tillstyrkta löne-förmonerne för Verkets vaklbetiening samt de så kallade ljuspenningarne för Fullmågtige.
Emot sjelfva regleringen och den derigenom förorsakade förhöjningen af lönerne för betjeningen vid Riksgålds-Contoret har blifvit erinradt: att det icke vore skål tillerkänna tjenstemånnen vid detta Verk lika aflöning, som deras vederlikar vid Banken, enär göromålen inom det förra Verket ingalunda kunde jemföras med dem, som förekommo inom det senare; att det dessutom vore origtigt förhöja lönerne inom Rikets Ständers egna Verk vid samma tid, som äskade löne-tillökningar vägrades tjenstemånnen vid Statens Embets-Verk; att de lör framtiden erforderliga tjenster vid Riksgålds-Contoret borde kunna ytterligare inskränkas, samt att löne-regleringens verkställighet borde uppskjutas, intilldess sig visat, huruvida, genom den ifrågavarande öfverflyttningen från Kongl.
Stats-Contoret af dess befattning med bevillnings-medlens emottagande och redovisande, några våsendtliga förändringar uppkomma i Riksgälds Contorets tjenstemanna-personals åligganden.
Emot Utskottets förslag, att en del af de göromål, som hittills ålegat den hos Commissariatet anställde Referendarien, måtte förklaras tillhöra Commissariernes egna tjenste-åligganden samt att, såsom följd deraf, Referendarie-tjensten, vid nuvarande innehafvares afgång, måtte indragas och, i dess ställe, en Notarie då hos Commissariatet anställas, hvarigenom en löne-besparing af 5oo R:dr skulle, med tillämpning af de inom Banken Bih, till II.
St, Prot, 18^.0 och 184.1, 4 Sami, 1 AJd. 3 Band, 23 Haft, 1 2 Stats-Ulskottets Utlåtande, N\o 503, stadgade löne-förhållanden, kunna beredas, hafva flerfalldiga invändningar och betänkligheter blifvit framställda, hvilka dock kunna sammanfattas under följande lmfvudsakliga yttranden.
Den föreslagna indragningen at Referendarie-tjänsten och den derigenom tillvägabragta minskning i a fl ö— ningen vid Riksgälds-Contoret vore för närvarande så mycket mindre lämplig, som Riksgälds-Contoret, vid denna Riksdag, redan erhållit flera nya uppdrag och åligganden, hvilka sannolikt, innan Rikets Ständer åtskiljas, komma att ytterligare ökas.
Någon fråga om Referendariens förvandlande från en refererande och expedierande tjensteman till en, som allenast skulle föra Commissariafets Protocoll, hade aldrig tillförne, då tjensle-indragningar vid detta Verk beslutits, ens blifvit väckt.
Enär ej allenast Commissariatet, utan äfven Fullmägtige förklarat Referendarietjenstens bibehållande nödvändigt för göromålens behöriga gång, borde det härom sålunda afgifna samt på noggrann och fullt tillförlitlig sakkännedom grundade yttrande icke lemnäs utan allt afseende, helst den besparing, som genom Utskottets, i motsats härmed, framställda förslog, kunde åstadkommas, vore af ringa betydenhet.
För bestridandet af de Referendarie-tjeristen tillhörande åligganden erfordrades juridisk öfning och skicklighet.
Skulle nu denna tjenst indragas, måste, vid Commissarie sysslornas tillsättande, härtill serdeles lämplige och för insigter och erfarenhet i kamerala ärenden kände sökande förbigås, så vida de ej derjemte egde juridiska kunskaper.
Det vore dessutom både ganska nyttigt och understundom äfven nödvändigt, att de hos Commissariatet förekommande ärenden refererades och expedierades af en, i afseende på sättet för deras afgörande, fullkomligt opartisk person.
Vana och skicklighet härvid voro ej eller alltid förenade med de för Commissarie-tjensterne erforderliga egenskaper.
I saknad af någon serskild för målens refererande och expeditionernes uppsättande anställd tjensteman, kunde hos Commissariatet betänkliga svårigheter uppstå vid behandlingen och expedierandet af sådane ärenden, i afseende på hvilka Commissariernes åsigter voro delade.
Vid dylika tillfällen skulle eljest den Commissarie, som fått sig befattningen härmed uppdragen, komma att ega ett alltför stort och öfvervägande inflytande på målens behandlingssätt och beslutens beskaffenhet.
För öfrigt vore en med de hos Commissariatet förefallande göromål bekant och vid Verket, genom någorlunda tillräckliga aflönings-förmoner, fästad person högst behöflig, för att, vid inträffande förfall för någondera af Commissarierne, kunna förrätta dess tjenst, samt vid någon af desse tjenstemåns afgång, kunna intaga den lediga platsen. Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 503, 3 I afseende på den uti nya Aflötiingsstaten upptagna vaktbetjening år åter anmärkt, att densamma, serdeles i jemförelse med tjenstemånnens antal, vore alltför talrik, och att de föreslagne löneförmonerne för denna betjening vore för höga, helst som en och annan af densamma derjemte åtnjöte fria boningsrum, samt att det syntes olämpligt, att Vaktmästareoch Contorsskrifvare-lönerne fastställdes till lika belopp.
Slutligen har, med anledning af Utskottets hemställan, angående den Fullmägtige, under namn af ljuspenningar, tillkommande ersättning, blifvit anmärkt, att, om än Rikets Ständers Fullmägtige i Banken förut uppburit en sådan dem icke uttryckligen tillerkänd inkomst, vore det i allt fall mindre passande, att jemväl Rikets Ständers Ombud i Riksgälds-Contoret läto tilldela sig denna serskilda tillökning i de för dem bestämda arfvoden.
Till besvarande af nu anförda anmärkningar, så vidt de afse den föreslagna löneregleringen i sin helhet, får Utskottet åberopa det, i Utskottets återremitterade Betänkande, uppgifna förhållande, att Rikets Ständer, redan för mer än 10 år tillbaka, uttryckligen erkänt billigheten och behofvet af en löneförbättring för Riksgälds- Contorets tjenstemän, lämpad efter de för deras vederlikar inom Banken bestämda lönevilkor; men hvilken löneförbättring, med tillämpning af den ytterligare godkända grundsatsen af likhet i löneförmonerne inom dessa begge Verk, då endast provisionelt beviljades, intilldess lönerne för Banco-Staten vid nästkommande
Riksdag skulle hinna slutligen fastställas.
Sedan dessa löners belopp nu blifvit af Rikets Ständer bestämdt genom den för Banken vid denna Riksdag utfärdade nya Aflönings-stat, synes följagtligen betjeningen vid Riksgälds-Contoret ega grundade anspråk att, med upphörandet af den medgifna lönetillökningens provisoriska egenskap, lönerne inom sistnämnde
Verk jemväl måtte varda definitivt reglerade.
Att härvid ofvanberörde, tillförne iagttagna grundsats, borde fortfarande tillämpas, har Utskottet ansett vara en gifven följd af Rikets Ständers i detta afseende, vid 1828— i83o årens Riksdag, meddelade förklarande.
För öfrigt har Utskottet funnit destomindre anledning att ifrågasätta någon minskning i lönevilkoren vid Riksgälds-Contoret under hvad för Banco-betjeningen blifvit stadgadt, som den, under förra tider, med de fleste tjenster inom detta Verk förenade betydliga extra inkomst, genom sedlars skrifning och annullering, numera upphört; till följd hvaraf omförmälde tjenstebefattningar, äfven med framtida bibehållande af likheten i de egentliga lönebeloppen, komma att hädanefter blifva vida mindre förmonliga än enahanda beställningar inom 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N',o 503, Banken, hvars betjening år i fortfarande åtnjutande af ifrågavarande, jemte andra extra inkomster.
Utskottet år visserligen icke i tillfälle att anställa den i anmårkningarne antydda jemnförelsen emellan de göromål, som tillhöra tjensterne inom Banken och Riksgälds -Contoret; men Utskottet tror sig dock ega någon grund för den förmodan, att, efter innevarande
Riksdag och sedan de nu föreslagna tjenste-indragningarne blifvit verkställda, en dylik jemnförelse, i flera fall, skulle ådagalägga ett motsatt förhållande mot hvad anmårkningarne synas förutsätta.
I anledning af hänsyftningen å aflönings-förhållandena inom Statens Embetsverk, får Utskottet förklara, att Utskottet icke kan erinra sig, det Rikets
Ständer vid något tillfälle vägrat sitt bifall lill sådana löneförbättringar, hvartill tillgången helt och hållet blifvit beredd genom minskning i tjensternas antal och utan att den ringaste tillökning i härtill förut beviljade Statsanslag blifvit åskad.
Undantagandes högsta lönegraden, för hvars belopp de uti Banco-Utskottets Utlåtande N:o 44 uppgifna och af Rikets Ständer godkända skål jemväl åro gällande för Riksgålds-Contoret, understiger den för dervarande tjenstemän nu föreslagna aflöning de, inom Statens Verk för motsvarande tjenster, uti nya Aflönings-staterne bestämda belopp, enär deruti måste inberåknas ersättningen för den under lönerne inbegripna spanmål.
Att åter, på sått yrkadt blifvit, utöfver hvad Utskottet föreslagit, inskränka antalet af tjensterne vid RiksgåldsContoret, fortfar Utskottet att anse mindre verkställbar!, utan en fullkomlig, nu icke ens ifrågastålld, förändring i detta Verks organisation.
— Vidkommande sedermera den omförmålde öfverflyttningen af Kongl.
StatsContorets befattning med Tullbevillningen samt åtskilliga andra bevillningsmedel, så år denna befattning till sin beskaffenhet så enkel och så likartad med en del af de Riksgålds-Contoret förut tillhörande åligganden, att, enligt hvad Utskottet vid föregående tillfällen förklarat, någon egentlig tillökning af Riksgålds-Contorets tjenstemanna-personal icke synes behöflig, ifall berörde befattning nu eller framdeles varder Contoret uppdragen.
Öfvergående till anmårkningarne emot Referendarie-tjenstens indragning, har Utskottet ansett sig böra upplysa, att uti den, sedan nära 5o år tillbaka, för betjeningen vid Riksgålds-Contoret gällande Instruclion, bland Referendariens tjensteåligganden år i första rummet upptaget förandet af Commissariatets Protocoll.
Deremot har det uppgifna refererandet af de hos Commissariatet förekommande ärenden, hvarken blifvit i denna Instruction honom ålagdt, eller, så vidt Utskottet kunnat inhemta, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 503. 5 någonsin blifvit ifrågasatt såsom en honom tillhörande tjensteskyldighet.
^Likaledes lärer juridisk bildning och erfarenhet aldrig hafva ansetts erforderlig för denna tjensts behöriga förrättande, eller saknaden af bevis om undergången juridisk examen någonsin utgjort hinder för tjenstens erhållande.
Om ock måste medgifvas, att de serskilda åligganden, som numera tillhöra Commissariatet, erfordra insigter i några delar af lagfarenheten, synes likväl bristen härå hos samtlige Commissarierne ingalunda kunna på ett, för
Verkets säkerhet och ärendenas rigtiga behandling, tillfyllestgörande sätt ersättas, medelst de kunskaper, Referendarien i berörde hänseende händelsevis kan ega.