Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om vi nu antaga, att banken börjar sin verksamhet, då anteckningar äro gjorda till 5 millioner, så måste man väl dock inse, att dessa behof kunna inom några år betydligt tillväxa, och då lärer väl banken göra upp med några bankirer oro ett lån, icke på 5 mil lioner, utan på 20 eller 30, af hvilken summa bankiren gömmer i sin portfölj det återstående beloppet, som lemnäs ut i obligationer, då tillfället blir gynsatnt och behofvet för handen.
Jag kati således icke finna, att hypotheksbanken skall alls behöfva kasta sig in i detta slags lånerörelse på kort tid, sorn man så mycket
Den 15 Oktober. 213 fördömt hos hypotheksföreningarne.
Man har visserligen åberopat direktionens sammansättning såsom en garanti emot de missbruk, som skulle kunna upstå; men det är dock ej omöjligt, att en allt för stark känsla af penningebehof kunde komma att, oaktadt dessa försigtighetsmått, regera hypoteksbanken.
Då dessutom, såsom jag tror mig hafva visat, den i denna g föreslagna rättigheten alls icke är nödvändig, torde man göra bäst i att alldeles utelemna densamma, och jag yrkar detta af rent intresse för hypoteksbanken sjelf, hvilken jag hoppas måtte komma till stånd, men som jag ej vill hafva förvandlad till en privat-bank.
Man har här äfven velat öfvertala Huset att nu antaga §:n, sådan Utsk:t föreslagit den, emedan riksdagen är så nära sitt slut, att man eljest riskerade att ingen bank kommer till stånd; men jag för mili del åtminstone skall aldrig finna ett skäl att afvika från min öfvertygelse deruti, att en fråga blifvit senare väckt än den borde.
Skulle den vigtiga frågan om denna institution icke kunna bringas till slut, må sådant falla på deras ansvar, som ej förr än i elfte timman bringat densamma å bane.
Skall man deremot anse, att banken ej kan berga sig utan ett sådant stadgande, som här är föreslaget, så är jag mera böjd för det Hr von Koch framställt; men yrkar dock ett ytterligare tillägg dertill, nemi. ett morn., hvarigenom stadgas att maximum för bankens nplåning bestämmes till 40 millioner, hvilket maximum icke får öfverskridas, utan att Eegeringen och Ständerna dertill lemna sitt bifall.
Man lägger derigenom intet hinder i vägen för bankens verksamhet, men har dock satt en gräns, söm torde vara så pass vidsträckt tilltagen, att behofvet torde deraf fullt motsvaras intill tiden för K. 8t:rs nästa sammanträde, då den kan ytterligare utflyttas, om då så pröfvas nödigt.
De anmärkmr, man framställt mot denna g, passa egentligen blott in på den 10:de g:ii i det förra förslaget, och alla de vådor, som man förespeglat såsom följd deraf, synas mig nu vara i Utsk:ts sednare förslag förebygda.
Man har sagt, att hypoteksbanken icke skulle behöfva göra några tillfälliga lån på kort tid, emedan den hade grundfonden att tillgå; men det är just på det grundfonden icke mätte behöfva tillgripas, som detta stadgande tillkommit, och ett användande af grundfonden skulle säkert inverka på bankens kredit långt menligare än den åtgärd, hvartill man genom denna § vill berättiga banken.
Hr Åkerman har också yrkat bestämmandet af ett maximum af 40 millioner, som ej skulle få öfverskridas, och har trott, att man derigenom kunde förhindra en utländsk skuldsättning till högre belopp.
Jag får bekänna att jag upfattat denna institution på helt annat sätt: jag har trott och tror ännu, att den skall åstadkomma grundandet af ett inhemskt fondsystem, i det den Svenska jorden, som för närvarande tryckes af en upsägbar skuld af 300 millioner, skall förvandla denna till oupsägbara amorteringslån.
Man säger att en sådan gräns aldrig kan vara skadlig; men det är tydligt att, i samma mån som de af banken utgifua sum - 214 Den 13 Oktober. morna närma sig detta belopp, komma jordegarne och, till följe deraf, hypotheksföreningarne att skynda till hypoteksbanken, som då får ganska svårt att göra en rättvis fördelning af återstoden.
Jag anhåller om bifall till den af Utsk:t föreslagna §:n.
Jag vill icke vidare förlänga diskus sion om denna §, men måste särskildt protestera mot Hr Åkermans yrkande, att i denna § skulle intagas ett stadgande om maximum.
Skall ett sådant inflyta, bör det åtminstone icke stå i denna g, som endast handlar om tillfällig uplåning, utan antingen utgöra en särskild § för sig, eller ock, sättas i- den §,_ som handlar om hypotheksbankens skyldighet att uptaga lån, då hypotheksföreningarne sådant begära.
Som jag emellertid ej riktigt upfattade lydelsen af Hr Åkermans förslag, får jag anhålla, att uplysning derom måtte oss meddelas.
I ani. häraf tillkännagaf 11, Exc. Hr Gr. och Landtm., att Hr Åkermans förslag, som blifvit skriftligen aflemnadt, hade följande lydelse: »Hypotheksbankens sammanlagda upplåning må ej öfverstiga 40 millioner riksdaler, så vida ej Konungen och R.
St:r till ökad uplåning lemna bifall».
Man liar här försäkrat, att den i denna § omtalade rättighet aldrig skulle komma att begagnas annat än för sådana ändamål och i sådana fal|, då det dels vore nödvändigt och dels icke kunde medföra någon våda; men jag anser dock för rättast att icke alls öppna detta fält, på hvilket man aldrig vet hvart det första steget kan leda.
Likaledes instämmer jag med Hr Åkerman i yrkande om stadgandet af ett maximum, som icke må öfverskridas, emedan jag anser och hoppas att denna institution må blifva ett medel att känna den utländska skuldsättningen, som nu så passioneradt bedrifves.
Jag kan vid detta tillfälle ej underlåta att återkalla i de personers minne, som för längre tid sedan deltagit i förhandlingarne å detta rum, de åsigter, som t. ex. vid 1840 års riksdag voro rådande i detta afs:de.
Regeringen föreslog då inrättande af en hypotheksbank, för hvilken beloppet, att i utlandet uplånas, föreslogs till 2 millioner, och detta förslag ansågs nästan som ett förräderi och som ett försök å Regeringens sida att draga in landet i utländsk skuldsättning.
Det var blott för 20 år sedan, och nu har man redan hunnit derhän, att 40 millioner icke anses nog för en tidrymd af 2 år.
Jag anhåller om bifall till det af Hr Åkerman framställda förslag.
Då diskussionen redan så länge fortgått, skall jag icke blifva vidlyftig; jag vill blott i största korthet tillkännagifva min åsigt i de tvenne frågor, som nu äro under öfverläggning.
I afs:de å den första tror jag ingen vidare inskränkning behöfva göras i g 9, än som redan förefinnes i mom. 2 af densamma, emedan det utan tvifvel kan inträffa sådane omständigheter, att ett tillfälligt behof lämpligast fylles ge - Den 18 Oktober. 21ö norn utsläppande af obligationer på kort tid.
Någon fara af en sådan åtgärd kan jag icke inse, då denna uplåning skall inberäknas i det näst derefter uptagande större lån.
Hvad derefter beträffar den andra frågan, eller om bestämmandet af ett maximum, så tror jag sådant vore ganska nyttigt, såvida derigenom sattes en gräns för den utländska skuldsättningen; men om bankens hela verksamhet ieke får sträcka sig utöfver 40 millioner, kunde derigenom hinder upstå mot bildandet af ett inhemskt fondsystem, som man eljest kunde hoppas skulle upstå.
Jag anhåller således, att It. o. Ad. ville antaga deri nu förev:de §:n, sådan Utsk:t föreslagit densamma.
Hr Bildt har trott, att det föreslagna med gifvandet åt banken att uptaga tillfälliga lån skulle kunna leda till grundläggandet af ett inhemskt fondsystem.
Detta är något som jag önskar lika lifligt sorn han; men vi må besinna, det vi redan vid denna riksdag beslutat, att Riksg.Kont. skall göra ett försök i denna rigtuing, och man skall vara bra stark i sin tro, för att kunna antaga oss ega inom landet tillräckliga kapitaler, för att bilda ett inhemskt fondsystem på tvenne särskilda håll.
Denna förhoppning är sä mycket vanskligare, som vi veta att 12- millionerslånet ännu icke är betaldt, och det löper dock med ganska hög ränta.
Hr Mannerskantz har mot mitt förslag om stadgande af ett maximum anmärkt, att det icke borde hafva sin plats i denna §.
Jag kan dock icke annat finna än att det bör rätteligen införas vid slutet af de §§, som handla om hypotheksbankens uplåning.
Den 7:de g:rf talar om de lån, banken skall göra, den 8:de om deras beskaffenhet, och den 9:de om tillfälliga lån; dermed är talet om lånen slutadt, och derelter synes mig stadgandet af maximum böra följa.
Man har också sagt, att om maximum skall fixeras, det åtminstone ej bör gälla annat än den utländska skuldsättningen; men jag förstår icke rätt hvad som derigenom skulle vinnas.
Vill man emedlertid antaga Hr von Köchs förslag till ändring af denna §, skall jag icke motsätta mig den modifikation af mitt, att maximum för den utländska skuldsättningen och uplåningeu må bestämmas till 40 millioner.
.Frih.
Det är egentligen med ani. af Hr Åkermans förslag om maximum jag ännu vill yttra några Ord.
Om ett sådant nu skulle stadgas, så är ju klart, att i och med detsamma vore dekreteradt, att när detta maximum blefve upnådt, hypotheksföreningarne ej vidare finge eller kunde bispringa jordbruket med lån; och man skulle derigenom alldeles förfela ändamålet med hela denna inrättning, hvilket är just att till stående säkra amorteringslån förvandla den massa af upsägbar skuld, som för närv:de trycker den Svenska jorden.
Man komme derigenom äfven att begå den mest skriande orättvisa emot vissa orter, som icke ännu fått sina hypothekslåneanstalter fullständigt ordnade, och hvilka nödgades vänta till nästa riksdag, innan deras behof kunde blifva tillfredsställda.
Vidare har Hr Åkermau framställt 216 Den 13 Oktober. den förmodan, att ett inhemskt fondsystem icke skulle kunna på detta sätt komma i gång, emedan det icke funnes några öfverflödiga kapitaler inom landet, och aldraminst då Riksg.Kont. på samma gång upträder som lånesökande; men det är ju klart att för. hvarje inteckning, som hvpotheksbanken öfvertager, så blifver en deremot svarande penningesumma ledig, och det finnes derföre ingen anstalt bättre lämpad för att uptaga inhemska lån, emedan detta sker utan annan rubbning eller åtgärd än en enkel omsättning.
Att då vilja göra en inskränkning genom stadgande af ett maximum finner jag så mycket orimligare, som jordegare för närv:de äro berättigade att sammansluta sig till hypoteksförening för uptagande af lån utan begränsning, hvilken rättighet nu skali i och med den nya hypotheksbankens bildande uphöra.
Då jag numera är den enda, som yrkat af slag å 9:de §:n, vill jag derifrån afstå, och förenar mig med dem, spm begärt bifall till Hr von Köchs förslag.
Hr Åkermans framställning om bestämmande af ett maximum, tror jag att ett stadgande i sådan syftning lämpligast borde utgöra en särskild g för sig, såvida det icke kan införas såsom Irsta mom:t i g ld.
I alla händelser anhåller jag att derom må framställas särskild propos., så att denna fråga icke sammanföres med öfriga stadganden i nu förevrde g.
Att för öfrigt, såsom Frih.
Tersmeden sagt, genom denna banks operationer så mycket penningar skulle blifva lediga inom landet, kan jag icke fatta, ty de af hypotheksföreningarne hittills uptagna lån äro förmodligen ställda på 40 års amortering och lära väl ej kunna af låntagaren godtyckligt upsägas.
Då dessutom hela vårt rörelsekapital icke utgör stort mera än dubbla summan, lärer man väl ej kunna hoppas, att under tiden till nästa riksdag mera än 40 millioner skulle finnas att placera.
Jemte det jag sålunda anhåller om bifall till Hr von Köchs förslag till redaktion af g 9, instämmer jag i Hr Åkermans yrkande om stadgande af 40 millioner såsom ett maximum för hypotheksbankens uplåning.
Jag beklagar, att jag blifvit missförstådd af Gr.
Jag har nemligen aldrig sagt, att genom hypoteksbanken skulle omsättas hypotheksföreningarnes nuv:de lån, utan tvertom de på jordbruket tyngande upsägbara lån, som icke äro hypothekslån.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till den ifrågavrde 9:de §:n oförändrad, dels bifall dertill med de förändringar, att de i början af g:n förekommande orden »dess ändamål» utbyttes emot orden »förut ingångna förbindelser», samt att emellan g:ns båda mom:r infördes ett nytt mom. af följande lydelse: »För utlemnande af amorteringslån till hypotheksförening må hvpotheksbanken ej utgifva obligationer, ställda på uppsägning»; hvarförutan Hr
Akerman hade framställt särskildt yrkande
Den 13 Oktober 217 derom, att efter den 9:de g:ii skulle såsom en ny g intagas det stadgande, hvars innehåll H.
Bxc. under öfverläggningen för E. o. Ad. upläst; och skulle detta Hr Åkermans förslag göras till föremål för .särskild pröfning.
Härefter framställdes och besvarades med blandade ja och nej först propos. på bifall till §:n oförändrad, och sedermera propos. på antagande af samma g, med de förändringar deri, som af Hr von Koch föreslagits, hvaruppå propos. om bifall till g:n utan förändring förnyades, och, sedan svaren derå likaledes utfallit med mänga ja oell nej i blandning, förklarade H. Exc., det han nu funnit ja öfvervägande.
Uplästes och godkändes följande voter.-propos.: »Den som bifaller g 9 uti förslaget till förordning aog:de en allmän hypotheksbank för riket, sådan den lyder i Sammans.
Statso.
BankoUtsk:ts Mern.
N:o 40, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. nämnde g med de förändringar, att de i början- deraf förekommande orden »dess ändamål» utbytes emot. orden »förut ingångna förbindelser», samt att emellan g:ns båda mom:r införes ett nytt mom. af följande lydelse: »För utlemnande af amorteringslån till hypoteksförening må hypoteksbanken ej utgifva obligationer ställda på upsägning».
Efter förmälan, att det återstode för R. o. Ad. att fatta beslut öfver Hr Åkermans förslag örn införande efter den 9:de §:n af en ny g med förut tillkännagifvet innehåll, hemställde H. Exc., huruvida R. o. Ad, till detta förslag lemnade bifall och, då dervid svarades många både ja och nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Tersmeden begärt votering, upsattes och justerades följande voter.-propos.: »Den som bifaller Hr Åkermans, yrkande, att uti förslaget till förordning om en allmän hypotheksbank för riket skall såsom en ny g efter den 9:de intagas ett stadgande af följande lydelse: »Hypotheksbankens sammanlagda uplåning må ej öfverstiga 40 millioner riksdaler, så vida ej Konungen och R.
St:r tili ökad uplåning lemna bifall»; röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; 218 D en 13 0 k t ob e r.
Vinner nej, afslår R. o. Ad. berörde förslag.»
Jag anhåller, att R. o. Ad. måtte inbjuda de öfriga RiksSl:n att biträda det beslut ang:de den 9:de g:ns lydelse, som R. o. Ad. nyss fattat.
Propos. på bifall till detta förslag framställdes och besvarades med många nej jemte åtskilliga ja; och förklarades nej hafva varit öfvervägande, Efter gjordt tillkännagifvande derom, att § 10 motsvarade den af R. o. Ad. förut godkända g 8 uti förra förslaget, lades Mem:t i den delen till handlingarne. § 15.
Det af Utsk:t såsom tillägg till denna g föreslagna nya stadgande bifölls; och lades Utsk:ts yttrande ronde g:n i öfrigt till handlingarne. § 16.
Med frånträdande af förut fattadt, beslut, antog R. o. Ad.
Utskits förslag till ny iydelse för denna g. g 17 samt öfriga delar af förslaget.
Utsk:ts yttranden lades till handlingarne. 2:o. Öfvergående Stadgande.
Det förra beslutet frånträddes och Utsk:ts nya förslag antogs. 3:0.
Förslaget till Förordn. ang:de de allmänna grunder, som vid hypotheksföreningars bildande och framtida verksamhet skola till efterrättelse gälla.
Utsk:ts förslag till ny redaktion af g 5 godkändes, hemställanderue ronde gg:na 20 och 24 biföllos, och Utsk:ts yttranden angide öfriga delar af förslaget lades till handlingarne. 4:o.
Utsk:ts 2 sista yttranden.
Uplästes och godkändes Exped.Utsk:ts nedanuämnde förslag till R. 8t:rs underd. skrifvelser till K. M., nemi.:
N:o 157, i ani. af ifrågaställdt ytterligare låneunderstöd för kyrkobyggnaden i Christinehamn; N:o 158, ang:de anslag till upförande af åtskilliga nya byggnader vid Ultuna landtbruksinstitut; N:o 159, ang:de anslag af allmänna medel åt Kamereraren Carl Sandberg för fortfarande vård och kompletterande af åtskilliga utaf honom gjorda samlingar i Kameral väsendet; 1) e n 13 Oktober.
N:o 160, ang:de inskränkning af rättigheten att börda jord å landet; N:o 161, ang:de ny lag om lOårig preskription och om årsstämning; N:o 162, ang:de förändrade föreskrifter i afs:de på tillsynen öfver förmyndares förvaltning af omyndiges egendom; N:o 163, om utfärdandet af en förlattn. angirie vård af död mans bo; N:o 164, i fråga om förändring af 23:dje §:n i K. Förordnm d. 13:de Juli 1818 angide inteckning i fast egendom; N:o 165, ang;de ändring i ll:te kap. 7ide §:n Rätteg.Balk. i fråga om stämning; samt N:o 166, ang:de rättighet för qvinna att antagas till förestående af organistbefattning.
Föredrogs och lades till handlingarne Exped.Utsk:ts Mern.
Nio 13, i ani. af PresteSt:ts återremiss af Utskits under N:o 137 afgifna förslag till li.
St:rs underd. skrifvelse ang:de anställande af jemförelse emellan Svenska och Engelska för statens jernbanor inköpta jernvägsskenor.
Anmältes ett från Vallöf!. BorgareStit ankommet prot.-utdr.
N;o 525, hvaraf inhemtades, att nämnde RiksStånd, som, till följd af inbjudning från Högv.
PresteSt:t, ingått i pröfning af förslaget till förordn. om landsting, inbjudit lt. o. Ad. att instämma uti Ståndets beslut ang:de §§:na 47, 48, 49 och 61 i nämnde förslag.
Jag anhåller, att denna inbjudning måtte läg gas på bordet och förekomma till afgörande i sammanhang med den fortsatta pröfningen af Ekon.Utsk:ts Betänk.
Detta förslag blef, uppå framställd propos., af R. o. Ad. bifallet.
Slutligen anmäldes och bordlädes nedannämnde, från Utskin inkomne Mern. och Betänktn nemi, från StatsUtskottet:
N:o 207, med förslag angide aflöriingen för Riksg.Kontia embets- och tjenstemannapersonal samt vaktbetjeniug; Nio 208, ang:de arfvodes anvisande jemväl under innevide riksdag för befattnin med de tryckta riksdagshandlingarues mottagning, vårdande och utdelning; N:o 209, ang:de fortfarande understöds beviljande för Riksg.- Kont:s enke- och pupillkassa; Nio 210, i ani. af väckt motion angide pensionen för aflidne Ofverkrigskommissarien Fr.
Lindstedts efterlemnade döttrar; Nio 211, med förslag till stadganden i Riksg.Kontis Reglem,, 220
Den 15 Oktober. ang:de de vid föreg:de riksdagar beviljade, men ännu icke utbetalda statsbidrag.
Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t: N:o 19, i ani. af väckt motion om bestämmande af tillverkningsafgiftens belopp och beräkning af redskapens atverkningsförmåga, i händelse K.
M. skulle bifalla en af BondeSt:t hos K.
M. gjord anhållan, att bränvinstillverkning i mindre bränneri, utan tillsyn af kontrollör, skulle tillåtas äfven under åren 1861 —1863. K. o.
Måndagen den 15 Oktober 1860.
Justerades 2 prot.-utdr. för d. 13:de dennes och pleniprot:t för d. 27:de sistl.
Juni e. m. H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att de sista bladen af riksdagsbeslutet blifvit till Riddarh.Kansliet aflemnade, för att förses med underskrifter af Ståndets ledamöter.
Eöredrogs StatsUtskrts d. 10:de och Urte dennes på bordet lagde Utlåt.
N:o 203, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de f. d, Geijerska husets på Riddarholmen användande till riksarkif.
Hr Cederschiöld, Gustaf: Då Ständerna vid förra riks dagen beslöto inköpandet af Geijerska huset, så skedde detta hufvudsakligen för att hindra ett derstädes tillämnadt byggnadsföretag af det omfång, att den närbelägna Riddarholmskyrkan skulle hafva kommit att derigenom till stor del undanskymmas.
För min del skulle jag tro, att man helt och hållet tillintetgör denna R.
St:rs plan, om man bifaller hvad StatsUtsk:t i detta sitt Betänk, till - Den 15 Oktober. 221 styrkt.
För den föreslagna flyttningen af riksarkivet till Geterska huset har sora skäl hufvudsakligen blifvit anfördt den omständigheten, att det vore så särdeles nödvändigt, att detta embetsverk vore beläget i närheten af de öfriga embetsverken.
Detta är en sats, som jag alltid bestridt, och som jag vid detta tillfälle ytterligare kommer att bestrida.
Enl. mitt förmenande är detta ej att betrakta som ett vanligt embetsverk; det står ej i kommunikation med allmänheten, det har inga mål att afgöra, utan dess hufvudsakligaste bestämmelse är att förvara handlingar ronde gamla, redan afgjorda mål.
De som egentligen hafva något der att göra, äro antingen sådana, som begifva sig dit för att forska i historiska handlingar och som för sådant ändamål vanligen qvarstadna flera timmar, eller ock sådana, som begifva sig dit för att eftersöka handlingar, som röra deras egna angelägenheter.
I hvilket af dessa begge fall som helst, tror jag det för dessa personer är likgiltigt, om de gå några steg längre eller kortare väg.
Det enda embetsverk, som har något att'skaffa med Riksarkivet är Justitierevision.
Om nu detta embetsverk, som möjligen en gång om dagen har något ärende till Riksarkivet, holle sig en särskild vaktmästare för detta ändamål, tror jag att alla betänkligheter rörrde riksarkivets förflyttande till en aflägsnare del af staden åtminstone i detta hänseende derigenom voro undanröjda.
Om man skall bygga ett nytt riksarkiv, måste man i främsta rummet fästa alside vid storleken af den tillämnade lokalen, så att densamma under en längre tidrymd må blifva för sitt ändamål tillräcklig.
Nu är likväl utredt, att det s. k.
Geijerska huset efter dess utvidgning och förändring kan för en tid af ej mer än 40 år lemna erforderligt utrymme för riksarkivets handlingar, och detta endast under den förutsättning att alla de arkivets handlingar, som f. n. förvaras i K.
Slottets vestra källarhvalf, få fortfa rande derstädes inrymmas.
Om äfven sådant framgent kan låta sig göra, så finna vi dock af den af Utskit gjorda beräkning, att arkivet årligen med 80 alnar föliantlängd tillväxer.
Vi skulle således till slut komma att blifva helt och hållet undertryckta af gamla luntor, om den ifrågavide lokalen skulle antagas.
Det vore väl utan tvifvel vida ändamålsenligare, om den nya lokal, som inom korrt måste för arkivet anskaffas, komrne att innefatta tillräckligt utrymme för alla dess nu vide samlingar, äfvensom för den tillökning deruti, som under en längre tidsföljd kan vara att emotse.
För öfrigt må man icke inbilla sig, att alla der förvarade hand lingar äro af intresse för allmänheten eller ens nödvändiga att längre förvara.
Detta är ingalunda förhållandet, och således tror jag, att då riksarkivet en gång skall flyttas, det vore ganska nyttigt att förordna någon sakkunnig person att verkställa en utgallring af den mängd luntor, synnerligast gamla rättegångshandlingar, som f. n., utan intresse för någon, blott ligga och uptaga en onödig plats.
På det sättet kunde man vid en skeende förflyttning koncentrera på ett ställe hvad som nu är fördeladt på 2:ne, och hvad särskildt beträffar den åt riksarkivet uplåtna lokal i vestra hvalfvet af K.
Slottet, så är detta ställe så osundt, att en besö - 222 Ren 15 Oktober. kande knappast kan utan fara för helsan någon längre stund der uppehålla sig.
På grund af dessa skäl, anhåller jag om bifall till det förslag, som blifvit af de förstnämnde reservanterna afgifvet eller: »det R.
St:r, med anmälan af de betänkligheter, som i ofvanberörda hänseenden förekommit emot förslaget att använda f. d. Geijerska huset till riksarkiv, i underddiet. tillkännagifva att R.
St:r ej funnit skäl bifalla K.
M:s i detta ämne aflåtna Nåd. Propos.» Frih. Åkerhjelm, Johan Carl:
Den siste värde talaren har yttrat betänkligheter mot bifall till StatsUtsk:ts ifrågav:de förslag, dels derföre att bifall till detsamma skulle i viss mån strida mot föreg:de Ständers beslut rör:de inköpandet af Geijerska huset, dels äfven derföre att den föreslagna lokalen i als:de på utrymmet ej vore särdeles lämplig.
Hvad den första anm:n vidkommer, ber jag att få återföra i R. o. Ad:ns minne hvad 1858 års
Ständer beslöt i nyssnämnde fråga.
De yttrade nemi., att de önskade en afrödjning af en viss del af de invid Geijerska huset varande bygnader, på det att en öppen plats måtte beredas vid östra ändan af Riddarholmskyrkan.
Häraf inses tydligen att, sedan tomten nu på detta sätt blifvit afröjd, den öfriga delen af tomten kan bibehållas med den byggnad der finnes, utan att man på något sätt gått R.
St:rs beslut för nära.