Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle fråga derom eller om förhöjning i lönevilkoren vid Bancodiscontverket uppstå, underställes densamma R.
St:s pröfning och afgörande.
Pir Rosenblad:
Jag har äfven afgifvit förslag till ett ganska vigtigt stadgande, som Utsk. glömt, nemi. att bestämma maximisumman för contanta eassabehållningen i Jånecont:n.
Utsk. har uppfattat mitt förslag i detta fall, som om jag haft för afsigt att inskränka lånecont:s cassarörelse, då jag tvärtom velat utvidga densamma.
Jag kan icke på annat sätt fatta, huru Utsk. kunnat så missförstå mitt förslag, än att Utsk. helt och hållet förgätit de stadganden, som Den 6 April t. m. 5j sorn finnas i 1823 ai‘s reglemente, hvaruti föreskrifves i afseende på lånecont. i Götheborg, att remiss skall ske, då contanta cassan öfverstiger 20,000 rtdr för vanliga discontrörelsen, 5,000 r:dr för jernbelåningen, och 20,000 r:dr för småsedelsvexlingen.
För publika pappersbelåningen och för liandelsdisconten är ingen summa bestämd.
Då dessa särskilda bestämmelser vid samma verk icke hafva något skäl för sig, emedan samma directm ansvarar för den ena såväl som den andra cassarörelsen, men deremot medföra mycket besvär och stora kostnader för de täta remisserna, då t. ex. för jernbelåningen på en enda vecka kunna ingå 5o å 60,000 r:dr och för smådelsvexlingen förlidet år, till ett belopp af 80,000 r:dr, uppkom en kostnad för 5 särskilda remisser till Stockholm af icke mindre än i,yg5 r:dr; så torde, till förekommande af dessa olägenheter, en g:de punkt böra antagas af delta innehåll: ”Öfverstiger contanta cassabehållningen vid Jåneconttn, sammanräknadt för alla rörelsegrenar, derunder småsedelsvexlingen inberäknas, för Jånecont. i Götheborg 100,000 r:dr b:co och för det i Malmö 3o,ooo r:dr b:co, så åligger det Directtn att ofördröjligen till banken insända öfverskoltet.” R. o. Ad. beslöt, att en ny punkt med N:o g skulle tilläggas, så lydande:
Öfverstiger contatita cassabehållningen vid lånecontm, sammanräknadt för alla rörelsegrenar, derunder småsedelsvexlingen inberäknas, för lånecont. i Götheborg 100,000 r:dr b:co och för det i Malmö 3o,ooo r:dr b:co, så åligger det DirecUn att ofördröjligen till banken insända öfverskoltet.
Ånyo föredrogs Exped.Utskts d. 2 dennes på bordet lagda memor.
JN:o 24, med öfverlemnande af förslag till förordnande förde till tryckfrihetens vård utsedde comrnittera— de i afseende på grundlagarnas och riksdagsbeslutets felfria tryckning.
Memor. bifölls och förslaget till förordnande godkändes.
Upplästes och lades på bordet nedannämnda inkomna utlåUn och memor. från ConstitutionsUtsköttetS N:o 11 o. till R. o. Ad. samt Borgare- och BondeSt:», i anledn. af återremisserna på memor.
J\:o gg; ]N:o ni. med förslag till ändring i 1 § 10 morn.
Tryckfr. förordn.; N:o 112. med föreslående af ett tillägg vid 12 inom. 1 § TryCkfr.förordn.; JV:o 113. med förslag till ändring och tillägg i 11 morn» 5 § Tryckfr.förordn.; 31 IL 8 58 Den 6 April *. m.
N.‘o 114. med förslag till ändring i 61 § Reg.F.; N:o n5. ang:de förloppet af inom förstärkta Constit.- Utsk. anställda voteringar; N:o 116. till R. o. Ad., i anledn, af återremissen på memor.
N:o 100; StatsUtskottet:
Nio 435. i anledn. af K.
M;s nåd. skrifvelse, ang:de afsöndring af Barnarps prebendepastorat från rectorsbeställningen vid Jönköpings skola, och flera till löneregleringen ■vid Rikets elementar-läroverk hörande frågor; Nio 436. ang:de fortfarande årligt understöd till aflidne t. f. Commissarien vid Riksg.contis creditsedelverk, Ofverkrigscommissarien Fr.
Lindstedts efterlemnade tre oförsörjda döttrar; N:o 437* i anledn. af erhållen återreroiss å betänk.
Nio 4ao, i fråga om en årlig nådegåfva till förre t. f.
Öfvercommissarien P. J. Åhman; Nio 438. i anledn. af erhållen återremiss å Utsk:s utlåt.
N:o 419; Lagutskottet:
N:o 179. öfver väckta motioner, ang:de lagstiftning för vexelrörelsen; N:o 180. i anledn. af återremiss af betänk.
Nio 64 öfver väckta motioner om antagande af en mera fri assigneneringsrätt enskilda personer emellan, än nu äger rum; Nio 182. i anledn. af R. o. Ad:s samt PresteSt:s beslut öfver Utsk:s memor.
Nio 172, med förslag till sammanjemnkning af de inom RiksStln fattade skiljaktiga beslut, rör:de utlåt.
N:o i34 i anledn. af gjorda anmärkmr vid betänk.
N:o 42, ang:de ändring i nu gällande lag för behandlingen af frågor om oenighet makar emellan. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. 8 på aftonen.
Thorsängen den 9 April 1835.
Upplästes till justering 5 prot.utdr. för d. 6 dennes e. m.
Jag anhåller om propos. till de öfriga Ståndens inbjudande att instämma i R. o. Adis beslut i anledn. af BancoUtskis memor.
JVlo 117, helst två
Stånd redan i hufvudsaken fattat enahanda beslut, samt det fjerde ännu icke afgjort frågan.
Den 9 April f. ra. 59 Gr. Frölich, Da v.:
Jag ber blott att få understödja den siste värde talarens väckta fråga om inbjuda. R. o.
Ad. beslöt vänligen inbjuda de öfriga RiksSt:n att sig förena uti R. o.
Ad:s i anledn. af BancoUtsk:s memor.
N:o 117 fattade beslut.
Sedan detta beslut blifvit infördt i det prot.utdr., som angick R. o. Ad:s beslut röride BancoUtskts nyssnämnde memor., blefvo samtliga prot.utdrtn af R. o. Ad. godkända.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. 2 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 433 i anledn. af Hr Gr. af Wetterstedts motion om förändring i tiden för markegångssättningen m. m. H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, Gust.:
Jag beklagar, att Utsk. ansett sig icke kunna upptaga min motion, hvarmed försök blifvit afsedt att sammanjemnka de olika åsigterna i det vigtiga ämne, hvarom betänk.
N:o 3g3 handlar.
Uti sakens närvar, skick skall jag icke öka anledningarna till den gjorda förevitelsen för afsigt att med frågans afgörande draga ut på tiden dermedelst, att jag skulle yrka återremiss, utan, beklagande det misslyckade försöket att sammanjemnka, vill jag för min del låta bero vid StatsUtsk:s oskyldiga utlåt. R. o.
Ad. beslöt att låta bero vid StatsUtsk:s utlåt.
N:o 433.
Vidare föredrogs BondeStrs d. 29 sisth Jan. på bordet lagda och enligt särskildt beslut hvilande prot.utdr. med in-? bjudn. till R. o. Ad. i anledn. af StatsUtsk:s utlåt.
N:o 393, ang:de grunderna för markegångsprisens bestämmande, m. m. II.
Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, Gust.:
Afsigten med den af mig i ämnet väckta motion var att, vid besvarandet af BondeSt:s inbjudn., bereda en gemensamhet i åsigterna, som skulle öka värdet af R. o.
Ad:s beslut.
Då detta likväl icke lyckats, måste jag nu föreslå, att inbjudn. icke antages, utan att R. o. Ad. qvarblifvef vid dess redan fattade beslut.
I det invecklade skick, hvari saken nu befinner sig, och då BondeSt. ännu icke fattat sitt beslut i ämnet, kan frågan såmedelst bringas till utredning, att BondeSt., efter fattande af beslut om en förändrad tid för markegångssättningen, i förnyad inbjudn:sväg ånyo leder frågan under R. o.
Ad:s öfverläggning, Ilr Gunther, Carl Gust.:
Jag kan icke dela H. Ex. Ilr Gr. af Wetterstedts tanke.
Om BondeSt:s nu förevar, inbjudn. afslås, kan nämnde Stånd icke fatta något annat beslut i saken, än att afslå Utsk:s betänk.; ty om betänk, antages med den förändring, Gr. af Wetterstedt föreslagit, eller på annat sätt, blefve 3 Stånds beslut derå, att en me - Den 9 April f. in. delmarkegång skulle äga rum, livilket icke ur rimligt, såvida den ömsesidiga uppsägningsrätten bibehålies.
Skulle 11. o. Ad. likväl icke vilja antaga inbjudn., så förutsätter jag åtminstone, att Frih.
Palmstjernas förslag må vinna bifall.
Dermed hade R. o. Ad. åtminstone gjort något för att gå BondeSt, till mötes i denna fråga, äfvensom derigenom en Öfvergångsåtgärd för antagande i framtiden af Gr. af Wetterstcdts förslag vore beredd.
På dessa skäl, och i fall BondeStrs inbjudn. icke skulle antagas, anhåller jag, att Frih.
Palmstjernas förslag må bifallas.
Den enda rättsgrund för upphäfyande af ömsesidiga uppsägningsrätten hvilar derpå, att markegångsprisen bestämdt uttrycka de verkliga värdena.
Då det ifrågavar. förslaget icke är sådant, att nämnde förhållande uppstår, bör det rättvisligen af R. o. Ad. afslås.
Om medel kunna utfinnas, hvarigenom Gr. af Wetterstedt? förslag kan komma under behörig pröfning, så skall äfven jag understödja saken; men förrän sådana utvägar äro vidtagna, kan uppsägningsrätten icke rättvisligen upphöra.
Förbehållande mig altså att framdeles få ingå i pröfning af Frih.
Palmstjernas förslag, yrkar jag nu afslag å inbjudn.
Det är öfverflödigt att ingå i utveckling af skälen för inbjudn.
Den märkvärdighet, frågan fått, torde hafva föranledt hvar och en att derom bestämma sin öfvertygelse.
Antages eller afslås inbjudn., så anser jag resultatet numera blifva detsamma, såvida icke UondeSt. antager Gr. af Wetterstedts förslag; ty derförutan, att sluta efter Regeringens ledamöters yttrande i ämnet, lärer RiksSt:ns beslut deri icke vinna sanction.
Jag har från början varit af den tanka, som i Gr. af Wetterstedts motion blifvit utförd, att nemi. markegångssättningen borde framflyttas till Jan. eller Febr. månad.
Jag hade trott, att sådant kunde beslutas i sammanhang med BondeStts inbjudn. och utan särskild motion; men sedan Utsk. behandlat en sådan, vore det måhända oformligt att nu fatta beslut i ämnet utan föregången återremiss.
Jag vill också icke yrka det, ehuru jag tror, att större oformligheter flera gånger ägt rum.
Min önskan i saken vore, att Hr Gr. o. Landtm, kunde framställa till bifall antingen Gr. af Wetterstedt? motion eller BondeSt:s inbjudn. med en sådan modification, SQin Gr. af Wetterstedt föreslagit.
Kan detta icke ske, så lanser jag resultatet likgiltigt.
För consequensens skull yrkar jag dock bifall till inbjudn. Gr. Horn, Claes Fredr.:
Frågan har fått en ännu mera invecklad beskaffenhet genom Gr. af Wetterstedts sednaste förklaring.
Då denna kommit från en rådgifvare, sorn ■tillstyrkt den K. proposin i ämnet, hvilken står i nära sammanhang med BoqdeSt:s beslut? så kan jag icke förmoda Den g April f. m. 61 annat, än att Gr. af Wetterstedt, genom afslag till inbjuda., vill komma till samma mål, som jag genom bifall.
Jag är således tveksam om livad löst jag bör afgifva, för att säkrast bereda det önskade resultatet.
Jag förutsätter, att BondeSt.
, med afseende å sakens slutliga utgång, skall finna sig föranlåtet att, i frågan om tiden för markegångssättningeu, jemnka sig efter den utaf Gr. af Wetterstedt föreslagna förändring.
I sådant fall vore det mindre vådligt att afstyrka inbjudn., enär man kunde emotse en ny sådan, deri Gr. af Wetterstedts förslag jemväl blifvit inrymdt.
Jag skall altså icke mycket insistera på bifall till inbjudn., enär jag hoppas, att vi i allt fall få från BondeSt. emottaga en ny inbjudn. , hvarigenom meningarna kunna sammanjemnkas.
Jag anhåller, att Hr Ridd.- secret. må uppläsa H. Ex. Gr. af Wetterstedts förslag till proposm.
Jag har icke kunnat fatta annat, än att H. Ex. Gr. af Wetterstedt endast föreslagit, att inbjudn. må afslås.
Uti en sådan propos. förenar jag mig, och vill blott i anledn. af en talares förmenande, som skulle Frih.
Prflmstjernas förslag nu kunna antagas, tillägga, att jag skulle tro, det formen hindrar sådant; ty då BondeSt:s inbjudn. icke innefattar Frih.
Palmstjernas förslag, hvilket är behandladt af Utsk. och afstyrkt, ser jag icke, huru vi nu skulle kunna bifalla detsamma.
Det torde vara förmätet af mig att påyrka bifall till inbjudn., sedan Gr. af Wetterstedt talat för afslag.
Det är också icke med hopp om att öfvertyga R. o.
Ad. om riktigheten af min åsigt, sorn jag uppträdt, utan blott för att till prot. låta anteckna, att jag icke blifvit rubbad i min öfvertygelse, att Utsk:s förslag bort och kunnat bifallas.
Att deremot blott derföre, att beslut om tiden för märkegångssättningens framflytta ning icke blifvit fattadt, komma liela saken att förfalla, anser jag högst obilligt.
Besynnerligt synes det mig ock, att den betydelsefulla anmärkn. icke blifvit framställd förrän efter återremiss af första betänk, i ämnet.
Nu får jag fästa uppmärksamheten derå, att det åsyftade ändamålet icke kan vinnas derigenom, att man öfverlemnar åt BondeSt. att inbjuda på beslut i enlighet med Gr. af Wetterstedts förslag.
Då riksdagen snart lärer afslutas, inses lätt, att, om BondeSt. bifaller betänk, och dervid fäster vilkoret af markegångssättningstidens framflyttning, det blir omöjligt att innan riksdagens slut afgöra de flera detailfrågor, som blefve en följd af berörde framflyttning.
Sålunda korame frågan de facto att förfalla.
Men om BondeSt:s inbjudn. bifalles, staldet alltid Konungen öppet att icke lemna bifall i frågan, 62 Den 9 April f. m. såvida han anser beslalet komma att göra intrång i någons lagliga rätt; och då man endast synes fästa sig vid vilkoret af förändring i markegångssättningstiden, så, och i fall detta hos Konungen gör sig gällande till hinder, förmodar jag, att högstdensamme vid nästa riksdag under Ständernas pröfning framlägger ett sådant förslag, som de blifva i tillfälle i dess helhet antaga.
Det synes mig således icke äfvetityras något genom bifall lill inbjudn. äfven fördem, som icke vilja bifalla Utsk:s betänk., emedan K.
M. troligen icke lemnar sin sanction, såvida han finner orättvisa deraf uppstå; och det är blott för att intill nästa riksdag få ett fullständigt förslag utarbetadt, som jag önskar, att
Ständerna nu må uttrycka deras opinion i ämnet på ett sätt, som visar, att de interessera sig för sakens framgång.
Detta skäl vågar jag hemställa till R. o. Ad:s besinnande, öfvertygad, att icke någons rätt äfventyras genom bifall till inbjudn.
Då H. Ex. Gr. afWetterstedt icke föreslagit R. o. Ad. att antaga BondeStrs inbjudn. med fästande dervid af det vilkor, som hans motion innefattar, är det föga hopp, alt BondeSt. kommer att fatta ett sådant beslut och derå inbjuda Medstånden.
Emedlertid, och då riksdagen är så långt framskriden, kommer saken naturligtvis att förfalla, om BondeSt., hvad det är nödsakadt alt göra, i fall dess inbjudn. icke antages, afslår betänk.
Då jag emedlertid hoppas, att såväl Hr Gr. af Wetterstedt som de flesta andra finna angeläget, att en öfvertygelse i ämnet från Ständerna uttalas, skulle jag tro, att bifall till inbjudn. bör lemnäs, äfven om något annat resultat icke deraf skulle uppstå än det, att K.
M. finge officiel kunskap om Ständernas åsigt i saken, på det att ett förslag i denna syftning derefter måtte kunna uppgöras i Konungens Conseil, för att vid nästa riksmöte framläggas till R.
St:s antagande.
Jag yrkar altså bifall.
Hr S tuart, Carl Gust:
Då vi nu ändtligen kommit till den tidpunkt att få, utan några mellankommande nya förslag, till slutligt afgörande företaga BondeSt:s, på R. o. Ad:s bord alltför länge hvilande inbjudn., har jag ansett mig böra ånyo uttala min redan förut yttrade öfvertygelse rör:de ifrågavar. ämne, — en öfvertygelse, sorn icke kunnat i någon mån rubbas utaf hvad som deremot å detta rum blifvit anfördt och många gånger upprepadt.
Jag förklarade, då denna fråga sista gången härstädes förevar, att jag fästade den vigt vid afskafländel af räntetagarnes uppsägningsrätt, att jag för sjelfva sakens framgång vore beredvillig med min röst understödja de modificationer uti det afgifna förslaget, hvilka uppgåfvos vara behöfliga.
Af denna anledn. har jag äfven varit benägen biträda de af Frih. Palmstjerna och II.
Ex. Hr Gr. af Wetterstedt i detta hänseende framställda förslag.
Jag hoppades också, alt, genom Den g April f. m. 63 enfagandet häraf, man skulle komma till samma mål, som BondeSt:s inbjudn. åsyftar.
Men då numera icke någon, så vidt jag hört, yrkat bifall till dessa förslag, utan deremot de flesta talarne ansett inbjudn. böra helt och hållet afslås, så får jag anhålla om propos. på ovilkorligt bifall till densamma.
Jag delar fullkomligt Gr.
Gyldenstolpes åsigt, att någon våda för räntetagarnes fördelar icke uppkommer genom den förevar, inbjudningens antagande.
Vi äga, mina Hrr, temligen grundade antedmr till den förhoppningen, att räntetagarnes interessen skola hädanefter, lika omsorgsfullt som hittintills, vårdas af fiegeringen.
Vi kunna derföre vara fullkomligt förvissade derom, att, i fall Regeringen, emot all min förmodan, skulle linna R.
St:s beslut på något sätt förnärmande räntetagarnes rättigheter, detsamma icke varder till något verkligt men för dessa sednare af Regeringen stadfästadt.
Emedlertid anser jag det vara af den högsta vigt, att Representationen inför Konungathronen frambär sina åsigter röipde denna, på nästan hela det skattdragande folkets skyldigheter inverkande fråga, så att
Regeringen derigenom måtte dels erhålla en ledning för sina åtgärder och dels, i händelse af någon olikhet i dess och Representationens åsigter, blifva föranledd för kommande Ständer framlägga ytterligare förslag till bestämmelser och föreskrifter röride detta ämne.
För öfrigt får jag tillägga, att jag anser det vara en särskild pligt för R. o. Ad. att icke lemna BondeStts inbjudn. utan afseende. R. o. Ad. har nemi. bifallit 2:dra punkten af StatsUtskts förslag i dess utlåt.
Nto 3g3, hvarigenom ett visst medelpris å räntespannmålen blifvit bestämdt.
Skulle nu 5:te punkten i samma utlåt, blifva slutligen afslagen och sålunda räntetagarne bibehållas vid rättigheten att, då medelpriset vore lägre än det gångbara, uppsäga spannmålen til! leverering in natura, komme derigenom en bestämd förbättring i de nuvar. förhållandena för räntetagarne att tillvägabringas.
I sådant fall kunde R. o. Ad:s beslut med skäl tydas såsom fattade endast för att rikta löntagande tjenstemän på räntegifvarnes bekostnad och såmedelst tillskynda räntetagarne en af Regeringen icke äskad, för dem sjelfva icke påräknad och i de flesta fall obehöflig tillökning i deras löneförmåner.
Jag tillstyrker bifall till BondeSt:s inbjudn. H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt:
Två ledamöter hafva, om jag rätt Uppfattat dem, ansett mig, i consequens med åsyftningen af min motion, hafva bort, i stället för afslag, föreslå antagande af Bonde.St:s inbjudn. med den modification, min motion afser.
Jag beklagar, att dessa ledamöter icke tillika täckts tillkännagifva, hurti min motion lagligen kan sammanbindas med BondeStis inbjudn.
Det måste vara ganska klart, att jag önskar bifall till en motion, som jag sjelf väckt; men då Utsk. förklarat sig icke 64 Den q
April f. ra. kunna upptaga densamma, och då den icke innefattas i den förevar, inbjudn., har jag icke trott, att vi nu omedelbarligen i Ståndet kunna antaga den.
Finnes det lagligen kunna ske, så skall jag visserligen icke sätta mig deremot; men då jag icke hyst en sådan öfvertygelse, har jag, för att komma till slut i saken, nu yrkat afslag ä inbjudn., och mitt skäl är, att jag önskar få tillfälle bifalla en annan inbjudn. i ämnet, såvida mitt förslag deri är iakttaget.
Jag tillstyrker, att R. o. Ad. må vidblifva dess i ämnet redan fattade beslut.
Dertill synes mig vara så mycket mera skäl, sorn plufaliteten alla gånger varit af den tanka, att, så länge en fullkomligt rättvis markegångssättning icke äger rum, det är orättvist att borttaga correctivet af den ömsesidiga uppsägningsrätten.
Sedan Utsk. icke upptagit H. Ex. Gr. af Wetterstedts motion, finnes saken i samma skick, som då R. o. Ad. sednast deröfver beslöt.
Såsom bevis på, huru litet markegången utmärker det rätta priset, vill jag blott nämna, att i slutet af sisth Febr. betalades säden i södra Sverige med 2 r:dx* öfver markegången pr t:na.
Jag yrkar, att R. o. Ad. må vidblifva dess fattade beslut.
Det ändamål, jag åsyftar, är, att BondeSt:s inbjudn. må bifallas med den modification, Gr. af Wetterstedts motion afser.
Jag kan icke hoppas, att BondeSt., sedan dess inbjudn. blifvit afslagen, sjelfmant skall fatta ett annat beslut och ånyo inbjuda derpå.
Det är möjligt, men icke troligt.
Jag kan icke finna någon farlig oformlighet deruti, att inbjudn. bifalles med den förändring, Gr. af Wetterstedt föreslagit.
Sådant har Hr Gr. sjelf förklarat sig önska.
Jag begär altså propos. derå, med frånträdande således af min första begäran om enkelt bifall till inbjudn.
Skulle nämnde propos. bifallas, så ämnar jag anhålla om beslutets communicerande med de öfriga Stånden, och hvarigenom jag hoppas, att man må komma till ett önskad t resultat.
Jag beklagar, att detta vigtiga ämne skall hafva kommit i det invecklade skick, att det är Svårt att bringa detsamma till ett önskadt resultat.
Jag bestrider visserligen icke nyttan af markegångssättningens framflyttning till början af året; men jag har alltid trott, att TJtsk:s förslag, sådant det är, haft sin stora vigt och nytta.
Pluraliteten har icke delat denna åsigt, och mitt hopp har således varit bygdt på Gr. af Wetterstedts motion; men besynnerligt nog var det just BondeSt:s ledamöter, som i Utsk. starkast motverkade den.
Jag erkänner, att detta motstånd gjorde mig modfälld, då jag såg det leda till det beslut* hvari Utsk. stadnade.
Skulle inbjudn. nu antagas, så vinnes än - Dea .(
Apri 1 f. m. 65 ändamålet icke dermed, enär Styrelsens sanction icke lärer kunna påräknas.
Detta gör, att jag nu är mindre ifrig för saken; men jag förklarar dock, att, om det kommer till omröstning, jag ämnar votera för inbjudn:s antagande.
Då fråga förra gången förevar, fann jag säkra änledn:r att Förmoda, det något resultat der icke stod att vinna före nästa riksdag.
En skymt till något annat har likväl nu visat sig, sedan nemi. tvenne betydande ledamöter af detta Stånd förklarat sig vilja antaga BondeSt:s inbjudn. med vilkor, att Gr. af Wettersten motion bifalles.
Då nu BondeSt. ännu icke fattat beslut i saken, föreslår jag, att R. o. Ad. ina förklara, det Ståndet icke öfver inbjudn. vill meddela sitt beslut, förrän BondeSt. fattat sitt om tiden för markegångssättning.
Skulle uti detta beslut det föreburna hindret blifva undanröjdt och BondeSt. å sitt så beskaffade beslut göra inbjudn., så är R. o. Ad. oförhindradt att instämma såväl i den som i den nu förevar. inbjudn.
Detta anser jag vara det enda sättet att komina till ett godt slut i denna sak.
Cede rström:
De förslag, som senare blifvit gjorda att antaga inbjudn. med förändringar eller uppskjuta frågans afgörande, till dess BondeSt. yttrat sig ang:de tiden för markégångssättningen, skulle, långt ifrån alt bereda ett förståndigt beslut i saken, mera inveckla densamma.
Att bestämma tiden för markégångssättningen till början af året låter ej tänka sig utan i förening med förändring i författningarna ang:de uppbördsverket.
Jag afstyrker således alla förändringar af den först begärda propos:n till rent äfslåg å inbjudn.
Kan det icke på annat sätt afgöras, så få vi votera.
Cederström att protestera emot allt annat än bifall eller afslag till inbjudn. ; man eluderar annars grundlagen.
Inbjudn. är flera gånger bordlagd; man har beslutat dess afgörande i sammanhang med den eller den frågan, och skulle man nu, på satt Hr v. Troil föreslagit, åter uppskjuta frågan, så hade man åtta, tie gånger bordlagt samma fråga, hvilket strider emot grundlagen.
Jag hörde ej rätt Hr Hjärne, men jag tyckte honom åsyfta inbjudn:s antagande med någon förändring.
Jag förstår icke, huru man genom inbjudn. kan upprifva ett beslut, derom inbjudn. icke handlar.
I sjelfva saken vill jag blott tillägga, att ehuru jag gerna erkänner, att en. lämpligare tid för markesättningen kan bestämmas, samt att denna icke bor vara densamma för hela Riket, så tror jag dock, att en rättelse härutinnan icke komme att bilda tillräckligt 6kydd mot de orättvisor, som af förslaget skulle blifva en följd Rättvisan är att, på sätt Carl XI förfor, stalla kyrkan midt i byn, och om den skall bibehållas dery 21 H, 9 66 15cn 5 April f. hi. mäste ömsesidig uppsägningsrätt nödvändigt finnas.
Jag fortfar att anhålla om afslag.
Det förundrar mig, att den siste talaren, sorn sagt sig vilja hafva kyrkan midt i hyn, ändock motsätter sig mitt förslag, hvilket just åsyftar en sådan rättvisa.
Det kan icke nekas, att nuvar. författningar äro mera tryckande för räntegifvarne.
Utsk:s förslag deremot finner jag verkligen något ingå på räntetagarens rätt; men genom framflyttning af markegångssättningen komrae kyrkan verkligen midt i byn.
Detta i anledn. af den siste talarens yttrande.
Men jag begärde ordet i anledn. af Hr v. Troils förslag, att ajournera frågans afgörande.
Jag skulle gerna biträda detta, om jag kunde hoppas att derigenom se ett snart slut i frågan; men jag tror, att denna åtgärd skulle mera inveckla saken, ty BondeSt. har redan beslutat uppskjuta frågans afgörande, tills dess det erhållit svar på sin inbjudn.
Fiågan om rent bifall är mig likgiltig; ty utan att den föreslagna modificationen antages, föreser jag alltid sakens förfallande.