Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans Lxcsllence Grefwe Ikuukst, Lric, fann det nu ssrswargude äm-le,sä wa! utcedr, ar han ej wille uppehålla Riödcejlapst och Adel»! med något widare anförande härutinnan, utan endast begära, der Herr Grefwe» och Landk-Märffajken wille göra xro^oluion, i likhet med Herr von st-olsulstoiur hemställan.
Grefwe Märner, .ä c! o I ^ st 6 äran.
Jag instämmer alldeles med Herr Oeneral l^oll i den lankan, at ju mera öfwerwägande räder i öfwerlaggningärna, ju mognarc blifwa ock bsfluten.
Jag will nu endast stafwa den äran anmärka, at dä frägan förra gången under berta Riksmöte hos Ridderskapet och Apeln färewar, angående Bonde-Ständers inlacande kil dclagtigstet Uti LanLo-förwalkningen, yrkades bifall cil densamma, mindre i afseende'pa Bonde-Ståndets rättighet, äu pä desamma grunder af wälwilja, enighet och förtroende Sranden emellan, som Herr Qsnerol "i?oIl nu sa wardigt utfört.
Grefwe Icksmilron, Aäol^st, instämde med Friherre loll och Grefwe Märner, men anmärkte blott, i likhet med Lanco-Utjkoitet, at de Fullmagtige, Bonde-Stället i sadan händelse skulls
IL§Z utse, tyckas komma wida ifrån deras yrke och hemwist.
Om de endast wara närwarande wid Itevistonernr och wid Riksdagarna fullgjorde de likafullt de skyldigheter, som ljihörde gLraniion af detta Werk. Hans Lxcellancs Herr Grefwe» och Landt- Ma r sVa I k e n.
Dä jag af ä-scourlsrna funnit de flesta tankar ga ur pa at lemim BondeStander suilromligr inträde i v-wquen, ej allenast wid Riksdagarna och som lievilorer, utan äfwen som Fnllmägtige, utan någon afgift, endast med de förbehåll, at blott sadane. medlemmar wäljaS .dcrtil, som ära guliUstccraäo ac wara SrandelS Riksdagsmän, samt ar om twä Srand stadna emot twa, derr sammanstämmande cankan as kwanne äldre A.rrgmeranäs Stand utgör Besiitret, torde Riddsrskapet och Adeln tillära mig at dera göra xroxostrion.
Grefwe Nornor, Larl
Os stei el.
Jag har noga afhört ofwerläggningarn.a j detta mål, och tror, at det korrtaste wore, om Herr Gresweu och Landt - Marskalken behagade proponera bifall pä Lsnco UiskotictS Betänkande ti! alla delar med de undantag, som nu ars föreslagna.
Friherre loll, fl o b an Lstristoxster.
Den as Herr Grefven och Landt-Marskalken framställda prax, istia» instämmer alldeles med min wördsamma tanka.
Herr lVIuncst aklsto1enfcst5lä,stlster st arä , anhöll, at äfwen »ti xroxolitionen matte införas de skal, hwarföre Nidderskaper och Adel» gjort förbehåll om xluraliteten^beräknande, nämligen för at undwikg den skada, som skulle kunna ske i han« heise af paria vulä.
Hans kxcel
I en cs Herr Greswen och Landt- Ma! sk alken gsords följande propostkion t Bifaller Ridderskapet och Adeli, Bonde-Ständeis intagande i kaninen, sa ival til Fullmäo.tiga, som ril Lävitorer, utan ak erlägga den af Lsnco-Utskottet ^föreflogna afgift, men at inga andre, än sadane, font af Bonde-Standet kunna wäljas til Riksdagsman > hertil ucseö, och at i händelse inom Lsrxsnsn eller »vid kioviliimer, samt ivid Riksdagarna uti LaneaUtskottet, wid omröstningarna, cwä .
Stand stadna emot liva Ständ, den mening, de twä aldre §srsn« kersnäs Stånden äro utaf, bliswer bcstutet, och at Bonde-Standet med all sin egendom gsrsmersr 6sn^usn, pä satt Lsnco-UlskotietS Betänkande söreskrifwer.
Beswarades enhälligt med Ja.
Pä hemställan af HanS Lxoellencs Grefwe Runi!,, Leio, och Friherre vors UsniinZ-baussn, /rlbrecki, prnpi-nerscle Hans LxesIIsi-cs Herk Gref w e n och Landt- M arsk alken,' och bifölls, at genom en O'pmsrion, anförd af Grefwe kusle, ^rveä Lric > genast gifwa de öfriga kospeLUvs Skälihé» del af detta Riddersk petS och Adelnö Beslut, sa wäl som om Lsnco-Skuldernas licsuiäsiion, samt afs wcnledes aflemna de Lmrsäs krorocalii af den s. Junit, som nu sulierscles; 1:0 Om RidderskapetS och ?ldel»6 Beflut, gt den Utrikes Gäld af i6 Tunnor Guld, hwarföre Stats-Lomoirer häftar, mä til be. kärning pa Riksgälds - Lvvroirer krL.!8porteeas; 2:0 angående Stängselstyldightten; z:o angående Branwias Bränningen.
Or^nraiionen upropades och afgeck.
Utlästes följande:
Utdrag af protocollst, hållet hss Riksens Stäkiders Lanco - Utskott i s7?orrkop>nI den 8. jJunii 1822.
S. D. Igenom Riksens Ständers Hemlig» Utstött har Riksens Högloflig» Ständers wiotagna beslut, angående reglerinZen af Rikets Penningewäsende samt Languen8 derutinnan förestående åtgärd, blifwit Lanco-Utskottet meddeladt at til werkställighet förestrifwa.
Lanco-Utskottet underläter ej, at, i afseende derpå, meddela Herrar Lanea - Fullmagtiga sä beskaffade föreskrifter, som Lanco-Utstottet nu genast sinner för ändamalet tjenande; men dä för den fastställda kealilations-Planens utförande i hela desi widd, förenadt med en »vidsträckt
Dimont - rörelses grundläggning, flera grannlaga conlläerationer sig förete, hwilka icke fä äsidosättas uti de föreskrifters bestämmande, som för Herrar LancoFullmägtiga i denna delen blifwa nödiga: en nu mera til nägra fa dagar inskränkt tid ater icke tillåter alla de harwid förekommande omständigheters sä beskaffade granskning, som ämnets wigt fordrar, och hwartil nägra mänaderS wunnen erfarenhet uti 134 tvista tik MLEstallighetLtt hörande delar astren torde finnas nödig: det icke eller med försigtigheten cch en nödig warfanchek är LfNerensstamnkande, at blott i allm arna och obestämda ordalag til Herrar LancoFullmcgtiges egen omtanka och answcmghet öfwerlemna utförandet af en opor-Ltion, hwars följder bade firr Riket cch Vängne» Arv af yttersta wigt; sa wäcar Banco -Ukstottet til de Bslpeäkiva StänLens rplysta ompröfning wördsammeligen öfwerlem»a/ humwida ju icke grundad anledning sig härnad kunde förete til auÄoiilation för Riksens Ständers Banco - Utstött / at i början af nästa ät/ pä högst twä rnanader, äter i Stockholm sammanLomnM/ och hwartil Banco-Utstottek för dest del anser början af Februarii mänad lämpeligast; för st dä, blott hwad werkstalligheken af den fasiställda ^inance-Planen angär, utse, undtags och til utförande förestrifwa hwad af en dä wunnen närmare erfarenhet i wista delar, samt ester fortsatt oafbruten Lfwerläggning och stadgad öfwertygelse, kan för ändamälet stnnas närmast tjenande.
Languens
Handlingar ådagalägga, ak dylika utwagar afmen förut, rvid enahanda tilfallen, til Werkets fördel blistvit widtagna.
Skulle ds UelsteÄiva Ständen til denna Banco-U. skottets wördfamma hemställan behaga lemna benäget bifall anser Banco-Utstottet tjenligast, at lil resekostnad och dag-traUaments för Utskottets Ledamöter, som wid förberörda tid kommo «t instntla stig i Stockholm, det rättesnöre fär blist rva gällanoe, som för Riksens Ständers Herrar Levilormr wid Banco - UcvilioNLrnL stnnes stsogadt.
Widare och i händelse någon af Banco-UtAvtrets Ledamöter skulle deststnnnan, anlingsn gse 1267 nom döden afgä, eller ock af laga förfall blifva hindrad, at wid banco-Utstotkcts i sräga warande sammankomst sig infinna, torde samma mstlioäs til ny Ledamots utseende, i den genom döden afgängnas, oller af laga förfall uteblifnas st ille, fä stenar til efterrättelse, forn för Herra-banco-kLviloreina nstd dylika händelser är förestrifwen.
H älltet allt til de kclftcclliva Standens ttplysta ompröftvands wördfanuneligen öfverlemnas stu lie.
Är och dag, som förr striftvit star.
Ester befallning Lll.
IllelllnAius.
Grefwe ^körner, Larl Ladriel.
Dä Länco - Utftottet haft under öswerwagande, ak författa det IdLAlLment?, som i anseende til nu af Riksens Eländer gjorda författningar och widtagna medel til realisationen» fullbordande för tillkommande Fullmägtiga blifwer nödwändigt, hafva sä manga swärighetsr npkommit, och tiden för Riksdagen funnits sä längt förliden, at för banco -.Utskottet nu blifvit omöjeligt at as Lomnaibllaoiatet: fä harwid nödwändigt erforderliga uplysniugar och yttrande.
Som banco-Urstoltet i denna ställning ej ansett sig härstädes kunna författa detta keglamenta med den fullständighet och noggrannhet, banco - Utskottets Ledamöter trodde Riksens Ständer äga rätt at fordra och de gerna önsta, hade ej annan utwäg warit öfrig, än at antingen lemna saken ät Fullmägtiga, eller at med bättre rådrum och närmare erfarenhet i wista delar ffelfve göra det, och til detta hemställande haft sä mycket mera anledning, som dylikt förut händt med fördel för banco-Werkst, ,o68
Under detta hade en Deputation ifrän Wallosiiga Borgare - Ståndet blifvit anmäld och emottagen.
Den anfördes af Herr Lagmannen och Riddaren IllLwanslon, som underrättade Ridderstapet och Adeln om de wilkor, under hwilka äfwen Borgare-Ständet bifallit Boude - Ständets begäran at sä taga del i Lanco - Werkets styrelse.
Deputation^» beswarades och afträdde, beledsagad som wid ankomsten.
Sedan uplastes a nyo ofwanförmälta LancoUl stöttets Lrotocolls Utdrag.
Hans Lxcellcnce Grefwe Ruukll.
Jag får äran hemställa, om det ej blir nödigt at inhämta Kongl. Majtks Rädisa tankar öfwer detta amne, innan Ridderstapet och Adeln kan gä tik någon öfwerläggning härom.
Det innehåller en pioieÄoraä sammankomst af Ständers Deputeraäe emellan Riksdagar, och fädant kan ej ste utan Kongl. Majus föregående Nädiga tilständ.
Friherre ä^oll, lolran Llliillopller, h»de ej nägot at tillägga til hwad Hans LxcellenLS Grefwe läuutn uu anfört, utan wille föresiä, at H r Grefwen och Landt-Marstalken af Ridderstapec och Adeln anmodades at inhämta Kongl. Majtts Nädiga yttrande, huruwida detta ämne tii ventilation borde uptaga».
I denna mening gjordes af Hans Lxc ellenö?
Herr Grefwen och Landt-Marstalken propo lilion, som bifölls. »-> Iv5y Föredrogs det af Herr 6-?noraI-iiMoren Leur DrFerchchlm, genom .Memorial, och as Herr Stat^LecretLrareu Lllrilloptier LoZislaus Ltibecki, genom an!öra-rde lil krotocollet wackra ämne, röran e näzen underdänig gäfwa lil Deras Kongl.
Hogheters
Hertigarnes ffulds betalande, som sedan den 7. legat pä bordet och nu ä nyo uplästes.
Hans Lxcellence Grefwe kduutli.
Den hemställan, tom en ward Ledamot gjort, är til alla delar grundad.
Höghets Hemgens af Södermanland förtjenster arv manga.
Wi hasme wreket at tacka honom för.
Ut öfwer syra är hafwa warit en ung Konungs Förmyndare och styrt Riket med bibehållande af fred, ar et stort amne för war tacksamhet.
Hans Kongl. Höghet har gold, samlad under Regentftapet.
Hans inkomst ar likasom den war för 26 är sedan.
Hertigen hake för mycken clelicateLle at' lata betala Sin fluld, dä
Han med befallning kunde göra dek.
H m trodde med sparsam lefnad och indragningar ändä kunna winna andamälet.
Sädant är L wära tider icke möjeligt; icke 'heller osi wärdigt at läta derwid bero.
Lätom osi derföre bidraga, mine Herrar, til Hans Kongl. Höghets lugn och beqwämltghct pä gamla dagar, och ihogkommvm, at erkänslan är en af menniffanS första flylbigheter.
Jag underställer Medes »vördsammast, om icke H^gloflige RLLderstapet och Adeln- wille bifalla at Hans Kongl. HöghetS Hertigens af Södermanland stuld mä blifwa betald, och Hans Höghet derjämte crhälla någon tilökning uti Desi ärliga Statssumma för Desi öfriga dagar.
Hans Kongl. Höghets Hertigens af Östergöthland gäld kan ej wara betydlig.
Hertigen har al - drfg,/som jag kan påminna mig, erhällit något irkhepstöd för Sik Statsrverk af HSgloflige RrdderMpet och Adrin.
Jag magar derföre lika wördsaw. t, förestå, at H ms Kongl. Höghets HettigLLks stuld mächlifrva betald.
- F> lhsrrc lZo^s, Dris sob snslsn.
Jag insiäm-ner sä mycket häldre med Herr Osneral DaAsrli^Llni i hwad han behagat chreslä, som jag Leri ser Vet enda för mig
Ailstlndiga sätt at ådagalägga den upnktiga un.derdäniga tacksamhet, som jag sä länge kant för den ömma och nitiska omwärdnad Hanö Kongl. Höghet Hertigen af Södermanland wid alla tillallen wisahe Sin höga kuxiii, wär Allernädigste Konung.
Jag förenar mig ttfwen med Herr Stats - Leor-etor-arcn 2ittsttt i desi har yttrade önskan för Hans Kongl. Höghetö Hcrtigenö af Östergöthland Hsfflulders betalande, i den säkra öfwrrtygelse, ak dst skulle wara Konungen et angenämt wederm.M af Ridderstapets och Apelås, nnderdämga tilgifwenhet för Konungahuset, vm igenom Desi burade Deras Kongl. HögheLers HofhällmNig försattes i en ordning, som lofwads Lesia, höga Herrar et ostördt lugn för återstående Lagar. ^ Friherre Doll, stöttan LttriKoxtter.
Jag skulle förebrå mig, vm detta tillfälle underläte / a/' ädagalägga den underdäniga wördnad och tilgffwenhet för.
Höghet Hertigen af ELdermanlanb, som jag alltid hyst och aldrig åsidosatt.
, - Hans Kongl. HKghetS stora förtjenster under hela kriget aro för wäl kända at behöfwa äterkallas i Högloff.
RiLderfia-pktA och M!ns minne.
Rik - fens Stander hafre a ock c'g t tilfälle ak deremot wisa deras underdåniga erkänsla.
Ifrån den tidpunkt af Högstsalig KvmrvgcrrS döo tilkommer icke rnig at omnämna aimat, cn den omma och beständiga omwärdnad Hans Kongl. Höghet Hertigen af Södermanland haft och upfyllt nwd wär Allernädigste Konungs upfostran.
Han har derigenom gjort sig i högsta matto berättigad ti! wär underdåniga stacksamhet.
Hans Kongl. Höghet Hertigen af Oster - Göthland har icke ägt et sadant tilfälle, men han har icke dest mindre helt stkNt Nidderstapets och Adelns wördnad och LilKhrenhet, fastän han aldrig fatt emottaga något wedennäle deraf. Oswerkygad om Höglcsiige Ridderstapetä och Adelns uprigtiga benägenhet at til deras Kongl.
Högheter frambära bewis om underdåniga tänkesätt, samt tillika afhjelpa Deras förlägenhet medelst äsamkade stuldcr, är jag willrädig om up-giften af sättet bertil, nu, dä allmänna bördor och behof aro för handen.
Jag inser för min Lsl ingen annanutwäg än den, om Högloft.
Ridder,Eapet och Adeln skulle behaga utsätta för Hans Kongl. Höghet Hertigen af Södermanland Ethundradc Tusende, och för HanS Krngl.
Höghet Hertigen af Oster-Göthland Femtio Tusende Riksdaler och öfwerlcmnade til Riksens Ständers Fullmagtiga öfwer RiksgaldsLontoirek ckch öfwer Lan^uen, at dä KeslilLtiorren worc gjord, och da icke trängande Riksstulder det förhindrades utbetala til deras Kongl. Höghcter förenämnda silmmor af ds Lfwerstott, som kunna bli ä fastställda konclerna.
Herr von Raue lell o A,'blenrr!:
Dä Riksens Stander 1789 ars Riksdag tilläde IQ7L Hans Kongl.
Hrr igen af Södermanland en gäfwL as FeMio Tusende Riksdaler, ffedde det til betygande af underdäugig erkänsla föc^ Hrns Kongl. Höghets ädagalaggda tapperhet wid QriozSFlottans anjörande under tzrajö - Lataillen wto Hagland r788- Rivdrrftapet och Adeln lärer ej eller glömt, at Hrns Kongl. Höghet afven de twänne sednare Krigs-arén rvar rrpdraget högsta Befälet af OrlogS-Flottan.
Jag, som under hela kriget, som Skepps-Lkek, hade den lyckan at clireöls stä under Hans Kongl. H ghets
Höga befäl, skulle tvid detta ti!
Me wara känslolös, om jag ej med underdänig wordnad och tacksamhet erinrade mig med hwad outtröttelig! bekymmer, möda och !ifsfaror) som Hms Kongl. H abet utförde detta sit höga Kall, Utt en lid , da Rikets Flotta befann stg i den west äf-.ventyrliga belägenhet.
Utom bet hade Hertigen den olyckan at wid Flottans utgång frän Wiborgs Wiren blifva blesleracl i axeln, hwaraf Hans Kongl. Höghet haft smartands plägor.
Sädane tjenster mot Fäderneslandet, af Rikets Ars-Furste bwiste, kunna ej annat än uplisiva Ridderffapets och Zld.elns tacksamhet, och jag instämmer lil alla delar med hwad Friherre loll nyst söre mig yttrat om deras Kongl. Högheter, Hertigarna af Södermanland och Oster-Göthland, fä wäl om summans bestämmande för deras Kongl.
HZgheter, som den billiga rätt af underdänig erkänsla, bada.
Rikets Arf-Furstar gjort sig af Rioderfkaprt och Adeln förtjenta.
Herr Lrjerirscieukr:, 6 ulisl
Det skutte för mig wara en ypperlig tilsredsställelse at pä något satt kunna bidraga til winnande af Se genom twänne wärda Ledamöter, för deras Kongl. L»7H Krngl. Högheter Hrrtigarna mackia pst^tL; Men dä Kongl. Maittä Nådiga proposition, ä hrvilken alltid, utan uudcmttitz, undcrdänigt afseende mäste Hastvas, icke innefattar desta omständigheter, tvet jag ej , om det är Högloflige Ridderstapet och Adeln, nu mera än eljest, cklständigt, at, utom densamma, uptaga och ventilera desta ämnen.
Med bästa afsigt bör jag dock ej förtiga, ak Hms Kongl. Höghet Hertig wid 1773 och i78y ärens Riksdag,r erhållit icke sä vanftn^ga summor, dä derenwt H.ns Kongl.
Höghet Hrrtig ^LLvLic saknat allt Lewis af Swensta Folkets benägenhet i detta fall.
J'g wägar derföre hos Högloflige Ridderstapet och Adeln ödmjukast och, t min tanka, rättwist hemställa, om icke Hans Kongl.
Höghet Hertig bLLvkie, derest allmänna wilkoren ej mera medgifva, ivid detta tilfälle kunde hugl^irmas, haldst Hans Kongs. Höghets stvaga hälsa torde föranlata honom til «n snar, möstoer Dest tilgängar-kostsam, utländsk resa.
Herr Lilang, loban jfacoch- eonsormrLLäs lig med Friherre Toll. Friherre
Ltael von blollttern, (torKtL Tuck VIA.
Ehuru betungande Swensta Folkets utlagor hädanefter blifwa, kan jag dock icks underlåta at "ödmjukast tilstyrka Ridderstapet och Adeln bifall pä Vett wäckt a frägan om Deras Kongl» Hö g heters Hertigarnes stulds betalande.
Det more Ridderstapet och Adeln wärdigt at härrttinnan förekomma och gifwa de andra StändrN erempel, och et bewis af den wördnad och tacksamhet, de städsö Husta fa betaga för -et Kongl. Huset.
SwenZes ^ZA rc>74 Ms - Furstar hafwa onckeligen anspråk pä Folkets erkänsla, och jag hoppas Desi krafter annu icke äro sä medtagna, at d« ju kunna häraf nu lemna wedermäle.
Men oin ock til et wördfamt tacksamheksoffer fidsta stärkwen stuile frambäras, fä hedrar Let Swensta Folket sä mycket mera, fom in'et folkfiag i Europa kan jämnföras med detta trogna, goda Folk, at efter yttersta förmåga hafwa stn egendom ospard til Konungens och Let Kongl. Husets behof och höga nöje» Herr ak LLlibom, kälerina».
Någon hwar kaMer huru tungt det ar at luara skyl. ig — ätmindstane känner jag det.
— At lätta denna börda, tror jag wara en pligt för den, som kan.
Men huru stor är icke den pligten: i fräga om en Herre, Hans Kongl.
Höghet Hertig af Söderman land, som utaf Högstsalig Hans Kongl. Maj:t den III. bliswit anförtrodd den dorbara wärdén af Desi Rike, Desi Son och Thronföhare
MLer minderärigheten.
En wördnadsfull ur.derdanig hågkomst af Konungen, en stylvig tacksamhet för Hans Kongl. Höghet Hertigen, uckrafwer nu et wilkigt och gladt offer af osi Men ni kunne ej derwid glömma wär underdäniga til-ismenher för Hans Kongl. Höghet Hertig k nunna ca /Voouuil, och pa sadan g'.uud finner jag af känsla och öfvertygelse mig böra tilstvrka bifall pa Herr Q^neraliilajoren LaAeichMms chlemorial, samt Herr StatsLecretLrLren munteliga motion lil werk stättighet, 1 den ordning och wäg Herr Laron 'loll nu nysi föreflog.
Herr ?sroL-A'stotch käorstki, Larl 6«> lia!, söyensde sig mcd Friherre Dali.
Grekwe IVIärnLi-, Oarl 6abrie!»
Dä här fragg wäckt, ac Ridderjk pet och Adeln skulle ataga sig betalning af deras Kongl. Högheiers Gäld, lärer ej »agon ar Rldderskaoet och Adeln wara, som cj wille inga i della sätt ar ådagalägga ivar möcdnad och underdäniga tilgifwenhet.
Zj^en jag ön. skade sa närmare bestämmande, huru stor benna Gäld kan wira.
Willian hos ost alla är wisserligen god, men rilgängarue ganska små.
Ar dek ej giswet huru stor denna Gäld är, ware det i min tanka bättre at öm-immer-» en wist Summa.
Om den loges mindre och snart urbekalkes, skulle det wara bättre, än en större summa med obestämd betalnings-ktd.
Aag fäc derföre ödmjukeligen föreslå, at denna summa här bliswer stxsrsä.
Herr klnsst<ölck , (jgr! ^reä ric.
Uoeldad af de känstor, som tolka min rilglfwenhet för Konun. gahustt, sar jag ödmjnkast anföra de förkjenster, hwaraf Hans Kongl. Höghet Hertig L^ki. gjort sig hoS ost och Fäderneslandet berättigad til war erkänsla»
Under förstinna krigSaren har H »s Kong!.
Högber gatt i spetsen pä ärans fält. Swenjka Giömagtei, bar han gifwic aklnuiq, ej mindre hos Utländska Nationer, an inom ost sjeiswa.
I Fredslugnet har han ahve» gatt i -petsén af Regerings-bördan; under et bekymmerjamc cidehworf bibehållit det ljuswa Freds» lugner.
Om misshushållning röst sig, aro dcsta behofw-r ec brwis, ar Hruis Kongl. Högher ej sig deraf begagnat, än mindre bcredr Srk öswerstöd för framtiden.
Deras Kongl.
Högheter
Haswa äfwen genom et församradt mynt. saknar lika ukwägar til lika behofwer.
Denna känning har warit allmän; sa mycker mer öswerlygande, hwilkcc uu wällat dea irakade skuld.
DeraS annalkande alder fordrar lugn, hwilka störes af de bekymmer, som atsö/ja otliräckcUga rirwäu^r och skuld.
Delta är, hivad östas af ost; jag, wä-.ar således Mvrka Ridderfkapet 06) Adrin at härut»,iwl-. aswcn ga i spersén af sina Med,Ständer § Std ersätta denna stuld genom urwägar, som BewiH ^?',gs-U stortrt har at upgisiva, enligt EonelaHo!!? yttrande.
Grefwe lXäZrnsr , 65ran^ Ätande alla de stal rrl erkänsta för Hang Kongl. Höghet
Hertig som kunna wara en borgen för »Ip''lk 'gnom, a' d^!i samma, har jag breit at förila-, ra mir samkrcke lil den qafwa, som är Hans Kongl. Höghet och Hans Herr Broder ämnad, derföre, ak jag fruktade, ar mit bifall kunde anses wara byggdt pä för mycket partlska grunder: dä jag nu sär den oran ge vet tillägna, tror jag mig tillika kunna kil, lagga, at en mindre summa, ursäkt pä witz betalningstid, torde wara wida mer svarande emot ändamalrt, Ln en större, utsatt pä obestämd tid med osäkra til, Zangar.
Friherre Oxenstjerna, 8ven Oabrisl.
Jaq stulle mitzkänna Hans Kongl. HögherS Hertig Oanr-s tänkesätt, om han uti det as Gäld och Penrringe-oredor betryckta tilstand, hwaruti Riket sig nu Hesinner, stulle willja emottaga någon summa, som Pulls blifwa .betungande; jag stulle rro, at endast Hans Kongl. Höghets önsta» wore ar komma s stallning at fullgöra ingangna förbindelser.
Friherre l-illjerierrritr, ^fnkgn iI« delm.
I g har wäl förmodat, ar Riddcrstapet »ch ?ldeln nog allmänt stulle lemna sit bifall til det -— »c»77 sf Herr (iSnrral-lVIgjoren och Riddaren d-a»i:ld)e!m inglfna ^lsmo5i!i!, och hade lai'gefedan »vägat anföra mit instämmande med denna warda Ledamot, om jag icke warit äterhällen af samma spål, som Herr Grefwe lVlörnor, den yngre, nyst andragit; nemligen, c>t jag, som haft den lyckan lange sta under Hans .Kongl. Höghets Hertigens af Södermanland befäl, och således ej allenast ägt tilfälle, ak, sämre Natia» nen, wörda honsm såsom Rikets Regent, utan ock, al pä nära häll intagas af des; !>,sande egenskaper såsom Befälhafvare och cnjkilld man, kunde anses för mycket partisk; men da sag nu hörr fä mänga warda Ledamöter öswerenSstämma < den önskan, at fä wisa Hans Kongl. Höghet deras underdånig» erkänsla och tilgiswenhek, kan jag ej längre fortsätta min lystnad.
Jag »vägar således ödmjukast förklara, det jag anser ot wördnadsprof af Ridderskapet och Adeln wara detsamma mindre wärdlgt, om det i afseende pa »verkställigheten göreS »vilkorligt, och förenar mig med Herrar Grefwarna lVlorner i den mening, at, i brist af större tilgang, en ester möjligheten lämpad mindre summa matte utsättas, men utbetalningen deraf blifnm oberoende af något »vilkor, och ske sä fort sig göra later, inom witz stxersä lid.
Friherre ^Vrsäs, wadian.
För min dall finner jag med billighet och Rwderskapets och Adelns »värdighet instämmande den allmänt yttrade önskan, ar bewisa war underdäniga »vördnad för deras Kongl» Högheter, genom bemlningen as deras Gäld, och förenar mig med de Herrar, som härkil bifallit; me» önskar, at någon witz summa blifwer 6xsrs6.
Herr 8ce6k, äxel.
Jag har med särdeles tilsredsstallelse hörk alla tankar förenas
M den önskan , at kunna betala deras Kongl. Högherere Gäld.
Mrn derjämte, ar någon wiliradighrr äs hoS Aioderffaprt ocb Adeln, hnru stor summa bertil kan eller bär bestäinmas.
Herr tILnsrolen Friherre lall har föreflagir 100.000 R:V. för Hans Kongl. Högber Hertig , och ;o,ooo R:d. för Hans Kongl. Höghet Hertig IHvaic
Om skuldens belopp stiger lii denna summa, känner jag ej.
I alla fall urstär den andra wlgriga fragan, hwaraf Vesta summor skola tagas.
Idalis upgifna projekl kan jag ej i denna delen helt och hällec bifalla.
Jag anser bekänkeligt ot blanda lste^ilrrions-kanäan med nagra enskiilda utbetalningar.
Jag kror wäl at någor öfwer. skott kan blifwa öfwer den paräknade summan.
Men den kan ej, sten bör ej pa något satt dragas ifrån sic bcstamra ändamål.
Jag sar derföre hemställa, om ej Ridderskaper och Avcln stkulie finna bäst wara, at denna sak kunde hrvila til dest de andra Ständen härdfiver tagit sik beslut och wi fa se hvaraf de willja ansia desta summor.
Herr 8i>5vorst»Ips, Ögvist 6 uämunst, förenade sig med Friherre ImII)Lr>crLmri.
Herr2jberb,(I!k>riAvx>Iier Lsxislgu;» Allt, hwad jag i detta ämne har ak anföra, finnes redan uti nnt första anförande til krowcollst.