Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet, som anser att, om urarfvagörelsen uteblifvtt genom rån okunnighet om arffallet, en sådan 6ia Lag-Utsioltets Betäntanden. försummelse ej kan någon arfvinge tillvitas, och atl följaktligen icke eller i sådant fall kan för honom komma i fråga, finner således det föreslagne förberörde tillägg öfverflödigt.
Sluteligen är ock atifördt, att, då i 13 §. af detta Capitel är stadgadt, att, sedan arfvingar sig urarfva gjort, eller efterlefvande maka sin egendom eller giftorätt afträdt, Korgenärerne skola kallas alt höras, och om den afträdda egendomens förvaltning besörja, så ock offentelig stämning utfärdas, samt med målet vidareförfaras, som i Lagförslaget om annan Concours stadgadt vore, så skulle af denna sistnämnde mening Enka eller Sterbhusdelägare kunna hemta grund, att, med stöd af förordnandet i 4 Cap. g §., yrka den rättighet till underhåll, som i berörde §. förunnas Gäldenären för sig, hustru och oförsörjda barn; hvarföre det förments, att, såsom ett undantag från denna generela föreskrift, borde i förevavarande §. utmärkas, det omförmälte rättighet icke ager rum i de mål, som angå Sterbhusdelägares sökte befrielse från afliden persons gäld.
Vid betraktande af denna anmärkning har hos Utskottet kommit i öfvervägande, att, om den nyss omförmälte omständighet skulle här undantagas från den till Lagen om förfarandet med andre Concoursmål gifna hänvisning, så vore visserligen flera dylika undantag att anmärka; till exempel, att efterlefvande maka eller urarfvasökande Sterbhusdelägare ej stå i samma skyldighet, sorn Gäldenär, att från Concoursens början hålla sig inom huset, med mera af dylik beskaffenhet; men, då Utskottet trott att denna Lag-Utskottets Betänkaridert. 613 1 likasom hvarje annan hänvisning, icke bör sträckas till hvar enda bokstaf i den Lag, hvarpå hänvisningen är ställd, utan endast till allt hvad som ar lätnpligt i det fall, för hvilket den är gifven, och att således detta bör af hvarje upplyst
Domare inses och urskiljas; så har ock Utskottet ansett sig icke kunna lemna afseende af omförmälte anmärkning.
Sedan Utskottet således genomgått, upptagit och besvarat alla de särskildta anmärkningar, hvilka emot de första 8 Capitlen af Lagförslaget blifvit gjorde, samt emot sista eller tj
Qapitlet deraf, sorn handlar om årsstämning å Borgenärer, ingen anmärkning är vorden, anförd, anser Utskottet berörde förslag nu vara i sådant skick, att något hinder ej bör möta, med mindre detsamma må.till ändtlig pröfning och antaga.rw de kunna förekomma
De brister, sorn erfarits uti de nu gällande Concoursförfattningar, de olika begrepp om foreskrifterne deruti och <le skiljaktig© tillämpningar deraf, hvilka hos Domstolarne blifvit försporde, samt föranledt dertill att Lagskipningen uti berörde inål varit vacklande och osäker, hafva länge varit öfverklagade och och ådagalagt behofvet af berörde Författningars öfverseende och förbättrande; och vid ett sådant förhållande, samt då Utskottet icke kan inse, att för Lagförslagets fullkomnande erfordras någon ytterligare och mera allmän granskning, än den det redan undergått, finnér Utskottet ingen anledning sig förete, att, på sätt af någre Ledamöter uti ofvanbemälte
Riksstånd blifvit framstäldt, till en kommande Riksdag uppskjuta Förslagets öfvervägande till antagande, utan får Utskottet 614 Uag-XJtskottets Betänkandtn. tillstyrka, att sådant rnä af Riksens HöglofL Ständer nu verkställas, såsom, ett vårf, påfordra dt af nödvändigheten att bibehålla allmänt förtroende oell egendomssäkerhet.
Med sådane åsigter öfverlemna» Utskottet vördsamt Lagförslaget, jemte detta förnyade utlåtande, samt de härifrån skiljaktig© yttranden , hvilka nan re af Utskottets Ledamöter afaifvit och uti hosfogade Protocoils*Utdrag innefattas, tili Riksens Ständers ytterligare upplysta pröfning.
Stockholm den 22 Maji 18.17.
Utdrag af P rota c 0 lie t, h ä It it uti Riksens Högloft.
Ständers LagUtskott vid Urtima Riks. dagen, i Stockholm den 20 Maj i f ö r. e~ o c h eftermiddagen, samt■ den 22 Maji före middagen 181 8- Sedan Högvördige Preste-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet behagat att till Utskottet återremittera det förslag till ny Concours-Lag, sorn Kongl. Majtt i Nåder låtit af Lag-Cornmittéen. författa och till Riksens Höglofl.
Ständers pröfning
Öfverlemna, hvilket förslag Utskottet genom den 17 nasllidrie April afgifvit Betänkande till antagande med någre dervid föreslagne förändringar tillstyrkt, så företog sig
Utskottet till uppläsande de hos bemälte Riks-Stånd vid föredragningen af berörde Betänkande haline Lag-Utskottets Betiinkancten, 615 Protocoll,. irmefattamie de flere anmärkningar, som mot Lagförslaget blifvit gjorde.
Under granskningen af desse anmärkningar, öfver hvilka Utskottet vid hvarje stadnade i de beslut, sorn dess till Riksens Höglofl.
Ständer afgående
Utlåtande utvisar, yppades dock emellan, Utskottets Ledamöter följande derifrån skiljaktiga meningar.
Enär, hvad rörer anmärkningarne vid stadgandet i a Cap. 7 §, af Lagförslaget, det Gode Männen skulle vara pligtige att i Rikets Ständers Banque eller i L,andt-Ränteriet insätta penningar, sorn för såld egendom eller för fordringar inflyta och tjll Boets förvaltning ej nödige äro, Utskottets fleste Ledamöter förenade sig uti den mening, att pa de i , utlåtandet anförde skäl berörde §. borde så förändras, som deruti är föreslaget, yttrade sig Herr Expeditions-Secreteraren Stråle och Herr Borgmästaren Alin, det de ansågo vådligt att före inställelsedagen, då verkligheten af de sig anmälte
Borgenärers uppgifne fordringar icke vore behörigen styrkt och med. ed fästad, tillåta sådane vid utsatt sammankomst sig inställde Borgenärer att besluta och ingå 1 författning om förräntning af de Concours-massans medel, sorn inflöto, hvarföre Herr' ExpeditionsSecreteraren och Herr, Borgmästaren funno sig icke kunna instämma uti hvad Utskottets öfrige Ledamöter i detta ämne tillstyrkte, utan vore efter deras tanke föreskriften i denna §. af Lagförslaget mest instämmande med ordning och Borgenärernes säkerhet.
Vid förehafvande af anmärkningarne öfver %o och 31 §. §. förenämnde Gapitel åberopade 616 Lag-Tft skottets Betänkande^ r Herr I,agmannen Palmborg den af honom till Protocollet den 17 nastlidne April, da Lagförslaget till profning förevar, yttrade tanka, au utskylder till Staden borde utgå med förmånsrätt näst efter Kronoutskylder och således jemväl måtte under anslagstiden få lyftas utan borgeul Emot det i 3 Capitlet 4 §. af förslaget nyttjade ordalag: ”eller på annat sätt underhållit förtroende till sin vederhäftighet” harle uti Hög» vord ige Preste-Ståndet den anmärkning blifvit gjord, att dessa uttryck borde förändras och blifva: pä dylikt satt underhållit” Scc..
Men, då, på sätt uti utlåtandet förmäles, Utskottets Ledamöter ansågo berörde föreslagna ombyte af term icke kunna närmare, än med tillräcklig tydlighet redan skett, uttrycka Lagens mening, uppläste Herr Prosten Hector Felhjuus följande skriftliga yttrande: ”Emot förevarande 4 §. af 3 Caj), anhåller jag om min reservation vid ett derstädes förekommande uttryck.
— Vanvård och vingleri förklaras här såsom Lagskäl till en vårdslös Gäldenärs bestraff-1 ning.
Eegge dessa kunna få en mångfalldig tydning.
Lagförslaget söker förekomma det, i anseende till det förra eller vanvård, som förklaras böra vara uppenbar, således uppenbart slöseri , misshushållning, m. in.
Men det senare, sorn väl skall bestämmas genom exemplen af växelrörelsen och skuldebrefs begagnande, kan likväl genom tillägg af Orden: eller på annat sätt få en err mångtydning, som snart kan föranleda till en misstydning, som af uttryck i en
Lag aldrig bör uppkomma, och således till mången redlig, verksam och rättsint mans chicane och mine.
Lag bör vara tydlig, äfvensom bil - Lag-Utskottets Betänkanden. 617 lig.
Huru mången medborgare har icke skuld och har med skuld betalt skuld?
Nu skola alla sådane kunna inför en Domstol få heta vinglare, blott en Advocat eller en ovän kan framstiga och bevisa, att skuld blifvit med skuld betald.
I följande Capitel omtalas liknelse till vårdslöshet, såsom skal till en Gäldenärs häktande; till följe af förevarande uttryck i Lagrummet skulle en sådan liknelse afven kunna blifva skäl till bestraffning; ty betalning af skuld med skuld, kan på samma gång få anseende af vingleri och likväl icke vara något vingleri.
Jag yrkar ännu en gång, att, så vida ali Lag bör vara tydlig och billig, detta uttryck: på annat sätt antingen förtydligas med tillägg af ordet: sådant, såsom innebärande något bestämdt (på annat sådant sättj eller att i stället skrifves: på dylikt sätt.
Herr Expeditions-Secreteraren Stråle, Herr Assessoren Dankvardt och Herr Advocat-EiscaIen Cramér tillkännagåfvo vid läsningen af aninärkningarne öfver 7 §. af omförmälte 3 Gap., det de förblefvo vid den mening, som de förut till Protocollet den 17 April afgifvit i afseende på vårdslös Gäldenärs ansvarighet.
Då öfverläggning hos Utskottet förekom angående den hos Vällofl.
Borgare-Ståndet väckte erinran vid 10 §. uti 5 Capitlet af Lagförslaget att, enär deruti bestämmes, att Borgenärerne skola genom anslag och kungörelser stämmas att sig inställa inom Rättegångstimmans slut å andra Rättegångsdagen af det Ting, som näst efter sex månader infaller, borde ock berörde Rättegångstirnma bestämmas; utlät sig Herr Borgmästaren Björkman: ”Kongl.
Brefvet den 37 Maji stadgar lii8 Lag-Utskottets Betnnkandcn. uttryckeligen, att Härads-Rätts Session ej må slutas sednare än klockan 7 på aftonep.
Så lan ge detta stadgande är tili efterlefnad gällande, tror jag det -vara Borgenärens skyldighet att, så •vida han ej skäll vara sin talan förlustig, före nämnde timma å den bestämda inställelsedagen sin fordran anmäla och bevaka, och att vidare utsträcknining af fatalietiden icke är lämpelig.
Jag föreslår derföre, att i denna §. näst efter orden Rättegångstimans slut må införas, klockan 7 på aftonen.”
Härmed förenade sig Utskottets fleste Ledamöter, i likstämmighet hvarmed utlåtandet skulle författas, men Herr Baron .oell Ordföranden, Herr Expeditions-Secreteraren Stråle och Herr Assessoren Danckvardt förwiälte, att, vid öfvervägande af svårigheten att för Härads-Rätternas Sessioner i deras nu varande skick, antaga någon gifven Controll af timräkning, trodde bemalte ledamöter sig heldre höra tillstyrka att orden: inom Rättegångstimmans slut alldeles utgingo, så att blott Rättegångsdagen anvisades, s enlighet med förra Concours-Stadgans föreskrift} såsom en följd hvaraf dessa Ledamöter äfven ansägo, att ordalaget i 17 §. af samma Capitel borde i likstämmighet dermed rättas.
N:r 111.
Riksens II ii g l o f 1.
Stätt ders Lag- Utsi 0 11 s Betänkande, i anledning a f K u n gl. M a j.-1 s Nådiga P ropo* sition om en La g angående vid - Lag-U.tskottets Bettini anden.
6ig 'tagande anstalter för att a nh alla o c li tilltala s ä d an e personer hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade Riken Sverige och Norrige, samt derefter afvika till det andra.
Cjfenom Nådig Proposition af den 21 i denna M anad, har Kongl. Maj:t gifvit Riksens Högloft.
Ständer tillkänna, att dä förhållandet emellan de under Kongl. .Majits
Spira förenade Konungariken Sverige ochi Norrige synes påkalla åtskillige föreskrifter, hvarigenom, till ömsesidig säkerhet för begge Rikenas undersåtare, bestämmes, huruledes brott, hvilka af undersåtare i det ena Riket kunde i det andra begås, borde beifras och bestraffas, sedan förbrytaren, efter detsarnmas föröfvande, till sitt fädernesland sig åter begifvit, Kongl.
Maj:t varit betänkt att låta uppgöra förslag till en för Rikena passande gemensam
Lag, deruti ofvannämnda och dermed sammanhang ägande ämnen afhandlades; i följd hvaraf Kongl. Majit, jemte förmälan, det Kongl. Majit låter framlägga berörde förslag för det i Norrige församlade Stor-Ting, i Nåder till Riksens Högloft.
Ständer detsamma öfverlemnat.
Efter dertill från samtlige Riks-Stånden erhållen Remiss har Lag-Utskottet till granskning företagit omförmälte Lagförslag, så lydande:
(Den åberopade Nådiga Propositionen, förut tryckt under N:r 25 i Bihangets usta Samling, sid. 324, blifver ha'r utesluten. ) 6*0 Lag-Utskottets Betänianden.
Detta allt har Utskottet tagit i öfvervägande; Och, sorn, sedan Sverige och Norrige blifvit förenade under en Konungs styrelse, samt såsom en följd deraf förhallanderne emellan båda dessa Rikens undersåtare inbördes blifvit förändrade, det otvifvelaktig! bör anses vara både med ordning öfverensstämmande och jemväl till ömsesidig säkerhet ländande, att det ena Rikets undersåte, efter att hafva uti det andra Riket begått brott eller förbrytelser, icke må, då han sedermera fått tillfälle att till sitt fädernesland återkomma, derstädes finna en fristad från det lagliga straff och ansvar, hvilket han genom berörde sitt förfarande uti det andra Riket sig ådragit; så har ock Utskottet ansett, att ett allmänt och för båda Rikena gällande Stadgande, det så val den Svenska sorn den Norrska undersåten rnå antingen utlefvereras eller ock kunna med laga verkan stämmas till inställelse vid behörig
Domstol uti det andra Riket, till ansvar för det brott eller den förbrytelse, han der föröfvat, är af behof' vet på ka II ad t.
Enär nu Utskottet tillika funnit, att hvad ^Lagförslaget i omförmälte afseende innehåller, dels derom att hvardera Rikets undersåte bör dömas efter det Rikets Rag, inom hvilket han sig förbrutit, dels angående sättet huru utlefverering af desse från det ena Riket till det andra, skall genom vederbörande Authoriteter äskas och verkställas, och hvad vid påfordran derom bör iakttagas, äfvensom huru förhållas bör, då én och samma person inom båda Rikena begått brott, eller då någon deltagit i förbrytelser inom det ena Riket genom handlingar uti det an - Lag-Utskottets Betdnkanden. 6? i dra Riket, dels ock rörande förfarandet vid stamningars tillställande till inställelse uti brottmål vid Domstol uti det andra Riket, och om stätnningstidén dervid, är grundadt på behörig
Lagprincipe och ledande till bibehållande af personlig säkerhet, samt
Utskottet i öfrigt ansett det vara både tillbörligt och äfven instämmande med den närmare förening, Rikenas undersåtare med hvarannan vunnit, att personer, hvilka i ettdera Riket genom slutligt Utslag blifvit fran äran dömde, fridlöse förklarade eller laodsförviste, skola, så länge ansvaret efter samma Dom fortfar, inom det andra Riket vara ärelöse, fridlöse eller landsförviste, och att efterapning eller förfalskning af Rikenas Sedelmynt samt utprångling af sådane oriktige Sedlar bör bestraffas efter det Rikes Lagar, inom hvilket sådant vetksfälles, tror Utskottet, i den förmodan, att Lagförslaget af det i Norrige nu församlade StorTbing godkännes, sig böra för dess del tillstyrka, att det må af Riksens Höglofl.
Ständer antagas och till framdeles efterrättelse såsom gällande
Lag utfärdas.
Till Riksens Höglofl.
Ständers vidare profning varder dock detta vördsamt pnderstäldt.
Stockholm den 26 Maji i8»8- N:r 112.
Ständers Bankooch Lag-Utskottens
Betänkande öfver det af Herr Jonas Ullberg väckta förslag om ändring uti Fö rf a ttningarnes stadgande, rö - 6st2 Banco‘ och Lag~Utskottens Betänkandeti. rörande beloppet af de b el ö ni n* gar, sorn böra erläggas till d emi * hvilka upp täcka efterapare eller för fal skare af Bankens eller Riksgäld s*- C o n t orets S e d l a r j samt utpr (ingi are afsa besk af f ade sedlar.
Cjenom ett till Vällofl. Borgare-Ståndet ingift •vit Memorial har Herr Jonas Ullberg anmärkt den skiljaktighet, som deruti sig foreter, att uti Kongl. Kungörelsen den 20 December 1754 stadgas, det den, som upptäcker och angifver efterapare af Banko-Sedlar* så att han varder ertappad och om brottet öfvertygad, skall undfå en belöning af 40,000 Daler Kopparmynt, som utgöra 2,222 B:dr 10 skill. 8 r:st Banco, men att deremot Kongl. Kungörelsen den 5 Junit 1792 föreskrifver, det den, som bevisligen upptäcker efterapare af Biksgäldssedlar, skall undfå en belöning af 1000 R:dr nämnde sedlar, samt att belöningen för den, hvilken upptäcker förfalskare af dylika sedlar, skall lämpas efter omständigheterne; äfvensom Herr Ullberg fäst uppmärksamhet dervid, att någon belöning för upptäckt af Bancosedlars förfalskning icke är bestämd; och, sorn gerningens irnmoraHté vöre lika, ehvad den utöfvades genom efterapning eller förfalskning af Banco- eller Riksgäldssedlar, hvarföre ock dessa brott uti Lagstiftningen äro med lika straff belagde, samt Samhällets säkerhet fordrar enahanda vårdtorn båda desse mynt-representati - Banco- och Lag-Utskottens Betänkanden.
623 vers rena beskaffenhet; så har Herr Ullberg, med afseende derå, att Lagskipningen i berörde fall borde utan hänsigt till omständigheter bringas till enhet, föreslagit den ändring och förklaring uti ofvapnämnde Författningar, att: 1:0 belöningen för den, som bevisligen upptäcker efterapare eller förfalskare af Banco- eller Riksgäldssedel-, må bestämmas till lika belopp, aooo R:dr i sistnämnde sedlar, eller 66 6 R:dr 34 skill. Banco, och till hälften mindre, eller 333 R:dr 16 skill.
Banco förden, som bevisligen upptäcker utprånglare af dylika falska sedlar.
2:0 att denna belöning alltid skall aga rum och af Bankens eller Riksgälds-Contoirers Fullmäktige utgifvas, så snart lagakraftvunnit Utslag, hvarigenom någon till förenämnde brott blifvit saker förklarad, hos dem varder företedt, utan afseende derpå, om upptäckaren dertill varit förbunden af tjenstepligt eller icke, och örn den brottslige blifvit till större eller mindre ansvar fälld, eller orri upptäckten af förbrytelsen skett directe eller t sammanhang med- undersökningen om andra brott; och 3:0 att, i händelse tvist uppstår om bättre rätt emellan flere angifvare eller åklagare, belönings-Summan ändock bör utgifvas och nedsättas för deras räkning, som derom vilja lagligen utföra.
Sedan Lag-Utskottet, till hvars handläggning berörde Memorial blifvit reinitteradt, ansett det deruti föreslagne fordra, att utlåtande deröfver i förening med Riksens Höglofl.
Ständers Banko-Utskott afgåfves, har pröfningen deraf i desse Utskott blifvit företagen; och, efter det Ut - 624 B ane o-^ och Lag-Utskottens Betänkanden. skotten icke allenast låtit hos sig i öfvervägande komma hvad Bankens Fiscals-Embete uti deri till Banco-Utskottet vid nu påstående
Riksdag afgifne Berättelse i detta ämne hemställt, jemte hvad Bankens Fullmäktige deröfver yttrat, utan ock, i anseende till Riksgälds-Contoirets under förevarande fråga beroende rätt, inhämtat Riksens Höglofl.
Ständers Ståts-Utskotts utlåtande', som genom Protocolls-Utdrag af den 28 nästlidne Maji blifvit, efter Fullmäktiges i RfksgäldsContoiret föregångne hörande, meddelt, få Utskotten nu aflemna det Betänkande, hvilket på sådan grund utaf Utskotten är vordet faststäldtc Utskotten hafva funnit, det uppmärksamhet dervid bör fästas, att, till bevarande af allmänna säkerheten, det icke är tillräckligt, att i görligaste måtto försvåra möjligheten till efterapning och förfalskning af de i allmänna rörelsen gängse Banco-.Sedlar samt Riksgälds-Contoirets CreditSedlar, utan att det tillika är nödvändigt, det kraftiga åtgärder vidtagas till befordran deraf, att, när sådane företag icke destomindre anställas, så väl verkställarne deraf, som ock de, hvilka utprångla efterapade eller från deras rätta valeur förändrade nämnde Sedlar , snart varda upptäckte; och, som ibland de medel, hvilka kunna skyndsamt lända till berörde upptäckt, äfven det synes i märklig mån vara bidragande, att de personer, hvilka använda tid, kostnad och moda för att förskaffa sådan säker kännedom örn nämnde efterapare, förfalskare eller utprång lare, Stockholm, 1818.
Tryckt i Ctäerborgska Boktryckeriet, från och med N:r 65, 66< Banco- och Lag-ZJtskottens BetHnkanden'.
635 lare , att desse kanna tiIL Laga ansvar ställas, äro förvissade att derföre åtnjuta en skälig vedergällning , samt vådan'för allmänheten är enahanda, orri den bedrages att emottaga falska Banco- eller Riksgäldssedlar; så anse, ock Utskotten erforderligt, ej mindre vatt beloppet af den belöning, hvilken för örn förmälte upptäckter i hvarje "särskilt fall tilldelas, säkert bestämmes och är allmänt kunnig, än äfven att dessa belöningar Blifva lika, antingen upptäckterne rora Banco-eller Riksgälds-Verket, helst, på sätt af Herr tJllber-g är vordet anmärkt, i bada desse fall de såmedelst uppenbarade brott hafva samma egenskap och För fal t ni agar ne äfven å dem stadga ilka straff.
Med sådarte åsigter finna Utskotten ofvanförmälte den 20 December 1751, och den 5 Junii 1792 -gifne förordnaden icke vara instämmande, då den förre för upptäckande af en efterapare utaf Bankens Sedlar utstakar en belöning till så stort belopp, att den synes öfverskrida hvad skäligen derföre bör tilläggas, inea deremot icke bestämmer någon vedergällning för upptäckt af förfalskare utaf berörde Sedlar, samt, -den sednare åter utsätter en fran den förstnämnde skiljaktig
Summa, som bör tillerkännas den, hvilken upptäcker efterapare af Riksgälds-Cohtoi-rets Sedlar, och lemnar till en godtycklig pröfning hvad den bor erhålla, som upptäcker förfalskare af desse Sedlar; hvarförutan uti båda saknas föreskrift om någon eller huru stor belöning ber tillfalla den, sorn tillrättaskaffar utBi/iang tili Bils-St, Prot, y.de SamL N:r 73. 8». 6a 6 Banco- och Lag-Utskottens
Betänkandeni prånglare af efterapade eller förfalskade Banco* eller Riksgäldssedlar.
Vid ett sådant förhållande, och då Utskotten nu återhemta hvad här ofvan är förmält om nyttan deraf, att noga kännedom allmänt äges af de förmåner, hvilka vid hvarje af de nämndö särskilte händelser tillkomma den, sorn befordrar förrberörde upptäcktei;, samt att så gifne föreskrifter i berörde afseende äro meddelte, det den.
Domstol, hvilken det tillhör att slutligen döma öfver brott af otnförmälte beskaffenhet, må kunna i sammanhang dermed äfven fatta beslut om beloppet af den belöning, angifvaren är berättigad att uppbära, likasom angående fördelningen deraf emellan flere, samt öfver den tvist derom* som emellan desse kan uppstå, hvarigenom undvikes att angifvarne, såsom hittills skett, blifva nödsakade, att, efter det ransakningeö
Öfver den brottslige är fulländsd och slutligt Utslag i Målet fallit, om belöningens undfående göra ansökning hos Bankens eller Riksgälds Contoirets Fullmäktige, hvaraf äfven de olägenheter uppstått, ätt* enär bemälte Fullmäktige för deras handlingssätt, vid bestämmande af utlåtande deröfver, för sig icke funnit någon viss norme till efterföljd, angifvarjte, som förment, det deras tillständiga rätt blifvit dem af Fullmäktige förnekad, mast genom anställande Rättegång fleras talan utföra, finna Utskotten sig äga anledning, att till antagande föreslå följande ändringar uti merbesagde Författningar, nemligen: r:o.
Att ehö det Vara må, som antingen å bär gerning griper och till allmänt förvar aflemnar, eller hos vederbörande angifvet •»> ÉafiCO- och Lag-Vts&oitehs Éetähkanden. 627
Och med laglige bevis öfvertyga! någon att hafva efterapat bankens elier JRiksgälds-Contöirets Sedlar, skall Undfå en belöning af Ett Tusende R:dr Banco, samt att för enahanda åtgärder med förfaiskare äf berörde Sedlar en belöning af Femhundrade ihdr i samma mynt tilldelas; 2:0.
Att, enär den tilltalade endast 1 den mån blifvit örn det angifne brottet öfvertygad, att, likmätigt 17 Gap. 32 §.. Rättegångs-Balken, Domaren pröfvar skäligt lemna saken till framtiden, då den kan uppenbar varda, halfva beloppet af de förenämnde fastställde belöningar ängifvaren tilletkännes* 3:0.
Att, om så beskaffade bevis émot den angifne, söm nyss äro nämnde, icke kunna anskaffas, Och denne således ej kan åt saken fällas, men omständigheter och liknelser
Om brottets begående äro emöt den tilltalade, angifvarert likväl, då han finnes hafva användt synnerlig möda eller kbstnad till densarnmas Upptäckähde, skall åtnjuta en i förhållande dertill lämpad vedergällning från Tio till Etthundrade R:dr Banco. 4m.
Att den, Söm upptäcker utprånglare a£ fefterapade eller förfalskade Banco- eller ftiksgälds-Contoirets Sedlar, Och emot densamma företer sådan bevisning, att hän för gernängen till ansvar fälleä, skall erhålla belöning från Femtio till Etthundrade R:dr Banco, och 5:0.
Domaren, vid afgörande af skeende ifrågavarande angifvelser, ^och meddelande af Utslag öfver den eller de tilltalade, i förenihg dermed alltid skall sig utlåta öfver angifvarens rätt till de stadgade belöningars undfående, och beloppet af hvad honora tillägges, blifva, sedan be - Sa8 Banco-och Lag-Utskottens