Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Till svar å beiörde anmärkntr får Utsk. vördsamt anföra: att, då Krigsrådet Frih. von Liewen uti 4 punkten af sitt testamente bland annat förordnat, att ”Ridd.direclm bekommer, 6 månader efter uppteckningen af Frihrns bo, 20,000 r:dr b:ro, som genom directionens försorg evärdeligen fruktbara göras med 5 procts årlig ränta, och hvilken ränta indelas i 10 pensioner eller 100 r:dr hvardera, som utdelas och årligen aflemnas till 10 fattiga, ärbara och ogifta fröknar af grefliga och friherrliga Svenska ätter," hvaremot testator icke föreskrifvit vid hvilken tid pensionsutdelningen skall taga sin början — en föreskrift, hvilken TJtsk. för sin del icke kan härleda från stadgandet att de ifrågavar. medlen skulle lill Ridd.direclm öfverlemna* (i månader efter bouppteckningen, och som i öfrigt svårligen kunnat vara ovillkorlig, då dels fullgörandet af en sådan föreskrift beror af den alltid tillfälliga omständigheten, när medlen kunna förräntas, dels Ridd.directtn icke i något fall lärer kunna åläggas börja pensionsuldelningen förr, än Frih. von Liewens testamente blifvit af directm vid domstol hevakadt, och sig derefter visar i hvad mån det varder klandradt eller icke; har Utsk. fördenskull ansett sig på bästa sätt befrämja lestators afsigter, då Utsk. föreslagit, att pensionsutdelningen må fördröjas tilldess fonden vuxit till ett belopp, hvilket, efter all sannolikhet, skall för en lång framtid betrygga verkställigheten af testators förordnande örn 10 deraf utgående årliga pensioner å 100 r:dr b:co hvardera; och har Utsk., som tillika af en till Ridd.direcl:n ingifven och hos R. o. Ad. uppläst skrift inherntat att executorerne af Frih. von Liewens testamente, General-lieutenanten m. m.
Cederström och Landshöfdingen m. m. Gr. Posse, förklarat det de underkastade sig det heslut R. o. Ad. i afseende å erforderliga förändringar i dispositionen behagade lätta, sålunda funnit sig böra vidblifva sitt förslag, att de i 4 punkten af Frih. von Liewens testamente stadgade pensioner icke må börja att bortgifva* förr, än hela donutionscapitalet 26,000 nS Den 8 Juni. r:dr b:co genom besparda räntor vuxit till ett belopp af 31,200 r:dr samma mynt.
Icke eller kan Utsk. inse billigheten af den anmärkn., att Ridd.cassan, hvars möjliga brist komme att fyllas genom beskattning å Ståndets medlemmar, borde öfvertaga kostnaden för förvaltningen af de stiftelser, som till särskildta ändamål ställas under Ridd.directtns vård, helst alla åt Ridd.- direcCn anförtrodda fonder af någon större betydenhet för närvarande sjelfva vidkännas utgifterna för sin administration, och vid flera af dem särskildta arfvoden äro bestämda för de Riddarhusets tjenstemän, som dermed äga befattning och hvilka icke rättvisligen torde kunna, på sätt Hr Rosenblad tyckts förmena, åläggas att, utan särskild ersättning, bestrida sådana ökade tjenstegöromål, som, i följd af enskilde mäns förordnande, tillkomma, och hvilka icke tillhört bemälde tjensternäns befattning då de densamma emottogo.
Utsk. har alltså icke funnit något slags anledning att frånträda sitt tillstyrkande: alt af donationsfondens räntor ej mindre r:dr b:co årligen må anslås till förvaltningsarfvoden, utan ock de mindre summor användas, som erfordras till ersättning för skrifmaterialier, räkningars inbindning, annoncer i tidningarna m. fl. expenser.
Cederströms yrkande att K.
M:s nåd. ”tillstånd” må sökas å de förändringar, som kunna i Frih. von Lievvens testamente af R. o. Ad. beslutas; så enär K.
M. destomindre lärer finna för godt att med ifrågavar. mål sig omedelbarligen befatta, som det i allt fall lärer bero af den domstol, der Ridd.direcUn testamentet bevakar, med tillkännagifvande af de villkor, hvarunder directtn detsamma emottager, att, i händelse af behörigt klander, uti denna sak lag och beskaffenheten likmätigt meddela utlåtande, samt, derest ett sådant klander inom fataljetiden uteblifver, testamentet med den deråt af R. o. Ad. gifna tillämpning måste anses gälla med laga kraft, anser Utsk. sig sakna skäl att Hr Frih.
Cederströms åsigt i denna del understödja.
Hvilket dock allt till H. R. o. Ad:s egen ompiöfning vördsamt hemställes. Stockholm den 5 Juni 1841.
På RiddarhusUtskottets vägnar G. J. Taube. W.
Upplästes ankomna prot.utdr. från PresteSt. af den 4 och 5 deones och från BorgareSt. af den 7 dennes.
Den 8 Juni. 11 g II. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. 9 om aftonen.
Onsdagen den 9 Juni iS/fi.
Justerades 6 prot.utdr. för förliden gårdag.
Vid förnyad föredragning af Const.Utsk:s den 7 oell 8 dennes på hordet lagda mein.
N:o 121, i anledn. af 2:ne af Hr Munck af Rosenschöld anmälda anledntr till anmäikn., den ena emot Statsministern för utrikes ärendena, den andra emot Statsrådet och föredraganden i Civil-departementet, hlef nämnda mera. af R. o. Ad. godkändt.
Till pröfning företogs StalsUtskts den 7 och 8 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 578, i anledn. af K.
M:s nåd. remiss °) afgifna yttranden, med tillhörande kostnadsförslag, ronde ifrågasatt anskaffande och inredning af annan tjenlig Jocal för II. K. II.
Kronprinsens stallstat, i stället för de nu dertill upplåtna å K. M:s och Rikets Commeree-collegii egendoms tomt befintliga trädbyggnader.
StatsUtsk. har visserligen rätt deruti, alt detta mål nog sent blivit understäldt Utsk:s pröfning.
Men omständigheter förekomma, hvilka synas bort föranleda Utsk. till något annat förslag än det sorn nu blifvit R. o. Ad. föredraget.
Det är Ståndet nogsamt bekant, att R.
St. hafva anvisat det hus, hvilket hittills begagnats af Riksg.cont., för att inrymma en del af Riksarchivet och äfvenledes de dyrbara samlingar af gamla handlingar och mynt, hvilka tillhöra VVitterliels- Ilistorieoeh Anliqvitets-academien.
Om nu ett stall med der befintliga brännbara ämnen skulle bibehållas i grannskapet af detta hus och eldsvåda der skulle uppkomma, så är det fruktansvärdt, att de dyrbaraste handlingar
Riket äger blifva lågornas första rof.
Dessutom befinna sig, såsom bekant är, icke blott Gommerce-coll:m och Krigsdeparlementels civilexpedition i det hus, som ligger närmast intill del nu i frii— gavar., utan på litet afstånd derifrån äio äfven belägna Hofrätten, Slats-cont. m. fl. allmänna verk.
Då nu genom des - 120 D e n g Juni. sa stallbyggnaders qvarstående så oersättliga förlaster kunna uppkomma, då uppmärksamheten en gång derpå blifvit väckt, och då penningar icke saknas; så synes skäl vara, att StatsUtsk. anvisar medel till dessa vådors afhjelpande.
Det är möjligt, alt den summa af 90,000 r:dr, hvartill koslnadsförslaget uppgår, icke skulle helt och hållet behöfvas, ifall man begagnade den utväg, som StatsUtsk. omförmält, nemi. att bygga stallet på eli annai ställe, än del som blifvit föreslaget.
Om så vore, är också anslagets beviljande så mycket lättare.
På dessa grunder hemställer jag, att R. o. Ad. målte återremittera betänk., på det StatsUtsk. måtte taga ämnet i närmare öfvervägande och anvisa någon summa, som blefve tillräcklig för att på ett eller annnat sätt få stallet flyltadl från den tomt det nu innehafver.
Jag ser icke någon ledamot af StatsUtsk. här närvar., hvilken kunde besvara de anmnrkntr, som Hr von Hartmansdorff gjort, men med afseende på det förväntade snara slutet af riksdagen, hemställer jag, huruvida det är en möjlighet för StatsUtsk. alt nu kunna uppgöra något annat förslag, än Utsk. nu uppgjort.
Ett anslag af en summa till en byggnad skall grunda sig på ritningar och kostnadsförslag.
Anser man nu det afgifna kostnadsförslaget vara för högt, så hemställer jag om det nu vore möjligt att tillstyrka ett mindre anslag, när man ej har någon grund att byg ga el t sådant förslag uppå, under saknad kännedom af huru stor en sådan summa bör vara.
Hade StatsUtsk. i det kostnadsförslag, som blifvit till Utsk. öfverlemnadt, funnit någon minskning kunna äga rum, så hade det varit en rättighet och skyldighet för Utsk. att föreslå en nedsättning i koslnadssumman, hvarmed det bort ingå lill R.
Nu har deremot Ulsk., såsom dess betänk, innehåller, icke satt i fråga, att de behöfhga byggnaderna kunde för en mindre summa på den nu ufsedda localen uppföras, ulan har deremot endast ansett sig kunna afgifva ett obestämdt förslag, hvaruti finnes lösligen omnämdt, att man möjligen kunde bygga detta stall på ett annat uppgifvet ställe för en mindre summa.
Att grunden på den af Utsk. nämnda plats är ganska osäker, det veta vi alla, och detta skulle då naturligtvis, efter noggranna undersökningar, iakttagas vid uppgörandet af ett kostnadsförslag för stallbyggnadens uppförande på della ställe; men att nu medhinna detta, anser jag vara uppenbart omöjligt.
Ehuru jag fullkomligen instämmer med Hr von Hartmansdorff i den önskan, att det ifrågavar. stallet må förflyttas, så ser jag likväl, på grund af anförda skäl, ingen möjlighet för StatsUtsk. att nu inkomma med något nytt förslag.
Utsk. ej ansett sig kunna tillstyrka det uppgifna kostnadsförslaget och icke heller
Hr von Hut mans - De n g Juni. 121 mnnsdorff yrkat beviljandet af den deruti upptagna summan, ser jag ingen annan utväg, för det närvar., alt af R.
St. vidtagas, än att bifalla StatsUtsk:s betänkande.
Sprengtpo r ten, Jac. Wilh.:
Med afseende å den eldfarlighet, som Hr von Hartmansdorff ansett komma alt äga rum för Riksarchivets dyrbara samlingar, i händelse K.
St:s und. hemställan om delta archivs förflyttande lill Riksg.conUs nuvar. hus, och man skulle låta de H. K. H.
Kronprinsen tillhöriga stallar qvarblifva der de nu äro uppförda, nemi. på nedra delen af Commercecollegii tomt; så vill jag visserligen medgifva, att det vore med god oidning öfverensstämmande, särdeles med afseende å Riksarchivets förflyttande till Riksg.conl;s hus, alt dessa stallbyggnader kunde komma att borttagas; men jag får fästa Hr von Hartmansdorffs uppmärksamhet derpå, att dels äro dessa byggnader belägna alldeles invid sjöstranden, i följd hvaraf släckning icke bör blifva särdeles svår i händelse en eldsvåda skulle komma att inträffa, och dels finnes äfven en gata emellan dessa byggnader och Riksg.conlis hus.
Således kan jag icke föreställa mig alt dessa byggnaders qvarstående bör utgöra något hinder för vidtagande af den åtgärd, som Standerne föreslagit i afseende på Riksarchivets förflyttning.
Ilr von Hohenhausen har för öfrigt förekommit mig, då han yttrade den föl modan, att det vore omöjligt för SlatsUtsk. att på den korta tid af riksdagen, som nu mera återstår, kunna bereda sig en fullständigare öfvertygelse i afseende på något annat lämpligt satt att afhjelpa denna olägenhet, än det som Utsk. i sitt nu afgifna betänk, framställt.
Den summa af 90,000 r:dr, hvartill Öfverintendentsembetet beräknat kostnaden för de nya stallens uppförande, deruti inbegripet inköp af den tomt, hvarpå de skulle hyggås, har synts Utsk. något för stor.
Utsk. liar således icke kunnat vidtaga någon annan åtgärd, än att föreslå Ständerna att detta ämne måtte undergå en ny pröfning, och att de hos K.
M. måtte anhålla att K. M. ville til! nästkommande R.
St. aflåta en nåd. propos. om hvad i anledn, deraf kunde vara att tillgöra.
Jag vill visserligen icke bestrida en återremiss, ifall Ilr von Hartmansdorff fortfar att yrka derpå; men jag måste säga det jag icke tror att den kan medföra någon förändrad åtgärd från Utskrs sida.
Hr Lagerhjelm, Pehr: Af Hr von Hartmansdorff hafva, såsom mig synes, ganska goda skäl blifvit anförda för att vidtaga någon åtgärd i detta afseende; men å den andra sidan har det äfven blifvit ganska riktigt anmärkt, att det vore omöjligt för StatsUtsk. alt under denna riksdag inkomma med ett detaljeradt förslag i ämnet.
Jag hemställer derföre vördsamt, om det icke skulle kunna låta sig göra, att 26 H. 16 122 Den 9 Juni.
Ständerne öfvei lernnade till sina fullmäktige i Ranken och Riksgcont., att foga anstalt om dessa byggnaders borttagande och uppförande på ett annat ställe, hvartill kostnaden finge tagas af de medel, som de hafva om händer.
Dervid borde likväl ett visst maximum för kostnaden utsättas, hvars belopp jag öfverlemna!- åt de herrar, hvilka tagit närmare kännedom om ämnet, att bestämma.
Hr Munck af Rose ns ehold, Nils Rudolph, uppläste följande:
Om så mången motion och betänk, här, liksom barnen i Bethlehem, blifvit oskyldiga offer, så synes mig, det jag nu fått tillfälle alt träffa det sannskyldiga.
Jag tror med den praxis, som bär förut blifvit följd, nu vara fullt skal att tillämpa 55 §:n Riksd.Ordningen.
Den K. propos., hvarpå betänk, grundar sig, har icke, på sätt 27 §:n Riksd.Ordn. föreskrifter, blifvit tillställd hvarje
Stånd i dess pleno; den angår ett anslag, oaktadt riks stalen redan är uppgjord; detta strider mot 75 §:n i sam ma grundlag.
Det är sannt, Iväntie ungefär likartade mål hafva här vid denna riksdag förevarit; de förediogos och afgjordes; jag protesterade icke mot deras föredragande, emedan jag ansåg det nära förgäfves; jag hade redan anmärkt det grundlagsvidriga af de K. propos:nas tillkomst, såsom couimunicationer med U. St:s StatsUtsk. på annan väg än grundlagen föreski ifver, uti grundlagsenlig väg hos Coust.Utsk.; jag trodde derpå.
Nu då bemälte
Utsk. hänskjutit rådgifvarnes dom i dessa mål åt framtiden och riksdagen är så nära sitt slut, att jag icke kunnat annat förmoda, än att de anmärkmr, jag med afseende på denna K. propos. kunde komma alt göra, af en nödvändig följd måste iona samma öde, vill jag också å min sida ställa vedel börande contrasignant af denna K. propos. under framtiden; men jag nödgas deremot protestera emot föredragningen af ett utlät, öfver en K. propos., som så grundlagsvidrigt och utan alla laga former blifvit med R.
St. communicerad.
Måhända vill Hr Landtm., i likhet med Const.Utsk., öfverlemna afgörandet af denna frågas grundlagsenlighet eller grnndlagsvidrighet åt en kommande tid, åt en kommande riksdags Landtm.
Nå väl, må sk.e! Jag vill dock nu protesteia på grund af 27 §;n Riksd.Ordn., och den praxis och tolkning af 55 §:n i samma grundlag, som vid denna riksdag blifvit följd, mot lagligheten af denna K. proposrs dragande under Sländernes pröfning, då den ej grundlagsenligen till dem blifvit öfverlemnad och då den är grundlagsvidrig till sitt innehåll, såsom rör:de en anslagsIråga, hvilken icke uti den i 27 §:n Riksd,Ordn. omnämnda propos. om statsverkets tillstånd och behof blifvit upptagen, en fråga, som äs}ftar att upprifva del beslut R.
St. fattat i afseende på de redan afgjorda riksslaterna.
D c ii 9 Ju ni.
Jng protesterar emot denna fråga och dess föredragning; det strider icke blott mot grundlagarna utan mot den redlighet och pligt vi äro skyldige oss sjelfva och Svenska folket.
'Vi äro icke här några hofman, sorn spela 0111 ducater i salongerna; vi äro Svenska folkets representanter.
Mine herrar! spelet är för högt, för att låta godtycket regera; det gäller våra grundlagars helgd, Sveriges väl och Svenska folkets rättigheter.
— Jag protesterar emot att detta utlåt, kan blifva föremål för annat beslut än att läggas till handlingarna, och jag erinrar i nationens namn flr Frihtn 0111 sin landtmarskalksed och sin förra praxis, väl icke i afseende på Regeringens propostr men i afseende å andra betänktn och motioner.
De trenne genom direct och omedelbar cornmunication med StatsUtsk. öfverlemnade och såsom grundlagsenlig! tillkomna behandlade K. propostr, hvaraf denna utgör den ena, anser jag vara det farligaste praejudicat af grundlagsöfverträdelser, som kan statueras.
Jag har svårt att inse hvad Hr Munck af Rosenschöld velat åsyfta med sitt nu upplästa opus, huruvida det skall vara en protest mot besluts fattande i saken eller en reservation.
Jag lemnar detta i alla fall derhän; men en förvillande uppgift har emedlertid Ilr Munck af Rosenschöld deruti framställt, hvilken jag med några ord nödgas vederlägga.
Hr Munck af Rosenschöld har nemi. kallat den K. remiss, hvilken uti StatsUtsk:s nu förevar, betänk, blifvit handlagd, för en K. proposition.
En hvar, som tagit kännedom om saken, vet alltför väl, att det icke är någon propos. utan endast ett svar på en af Ständerna aflåten skrifvelse till K. M., hvaruti Ständerne hegart att K.
M. utaf embelsmyndigheterna skulle låta infordra upplysningar och kostnadsförslag i afseende på förflyttande till lämpligare plats af ifrågavar. stallbyggnader; och innehåller svaret ingenting annat, än att, sedan dessa upplysningar och kostnadsförslag erhållits, desamma aflemnas, och blefvo de till tidens vinnande nu vid riksdagens nära föreslående slut till StatsUtsk. jemte den K. skrifvelsen genast remitterade.
— Otillständigt är det af Hr Munck af Rosenschöld att yttra alt han talar i Svenska folkets namn; — dock, det är icke värdi att slå valten på gåsen.
Jag vill visserligen medgifva, att 3o §:n Riksd.Ordn. skulle kunna så tydas som Hr Munck af Rosenschöld gjort, nemi. alt en K. propos. borde till RiksSt:n och icke directe till StatsUtsk. öfverlemnas, med undantag af den K. propos., som angår statsverkets inkomster och utgifter.
Det är likväl synbart, att grundlagens mening med detta stadgande icke kan vara annan än den, att ovillkorligen få dessa proposlr af Ständerna pröfvade; emedan man skulle kunna länka sig möjligheten deraf, att, om en sådan propos. afgår directe lill StatsUtsk., delta Utsk. D c b q
J u n i. skulle tunna fördölja densamma för Ständerna.
Praxis har dessutom i alla tider varit, att K.
M. communicerat sig directe med SlatsUlsk., hviltet förfarande allt hittills af R.
St. blifvit godkändt.
Det tyckes mig derföre, alt den anmärkn , Hr Munck af Rosenschöld gjort, är alldeles obefogad och jag tror alldeles icke att Statslltsk. brutit emot formerna.
Hr Munck a f R os en s ch ö 1 d:
Om jag icke fruktade att slöta emot det ordspråk, som Hr von Hohenhausen citerade, så skulle jag svara honom: nu vill jag blott för R. o. Ad:s räkning nämna, alt om den värde ledamoten, som vändt sig dirccte till mig, Hr von Hohenhausen, icke kunnat lemna sin högdragenhet och andra menskliga svagheter utanför dörren, så hade han åtminstone kunnat lemna den lanken på sitt höga embete i Staten och detaccord, som gjort honom förtjent af detsamma, och besinna att jag är Svenska folkets representant likaså väl som han.
Man har anfört, alt den ifrågavar. stallbyggnaden lage helt nära intill sjöstranden och att således eldsläckningsanstalter lätt skulle kunna vidtagas i händelse af yppad eldsvåda.
Jag minnes icke säkert, men vill likväl tro, att det var under loppet af denna riksdag, som sednaste eldsvåda på Riddarholmen inträffade, då ett boktryckeri med tillgränsande byggnader förstördes, ehuru de äfven voro belägna vid sjöstranden.
Branden, ehuru aflägsnare, var icke utan fara för Riksg.cont:s hus och äfven för Riddarhuset.
Det har blifvit sagdt, alt det finnes en gata emellan stallet och den tomt, hvarpå Riksg.contrs hus är beläget.
Jag vet icke om man kan kalla för gata en gång, som är slängd genom en port och som icke är mera än omkring 5 alnar bred.
En sådan gala lärer åtminstone icke varn af beskaffenhet alt kunna afhålla elden.
När man här omförmäler, att man för brådskan med riksdagens slut icke kan bevilja några medel till stallbyggnaders uppförande, så torde jag likväl få erinra, alt om utrymme saknas i närvar, ögonblick för H. K. H.
Kronprinsens hästar, så lärer det ännu mera komma att saknas under de följande åren, då hans äldste son uppnått den ålder, hvilken är Ståndet väl bekant, och kommer, äfvensom de öfrige tillväxande Prinsarne, att behöfva hästar till större antal än som nu erfordras.
Om StalsUtsk. under den föregående delen af riksdagen sorgfälligt aktat sig alt ej tillstyrka något förtroende-anslag, så tycker jag att det nu skulle kunna tillåta sig att föreslå någon summa till förslags-anslag i detta hänseende, under förlitande på att deraf icke användes mera än som för ändamålet behöfves, Men att lemna ett erkäadt behof utan anslag, när man har tillgångar, det tror jag hvarken vara Ståndet värdigt eller öfverensstämmande med dess tänkesätt.
Jag förnyar min begäran om återremiss. StatsUtskts utlåt.
Wto 578 Lief af R. o.
Ad. återremitterad t.
Föredrogs ånyo och bifölls BancoUtskls den 7 och 8 dennes på bordet lagda förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande 4 al't- i nu gällande bancoreglemente.
Då nu ånyo föredrogs Const.Utsk:s den 8 dennes på bordet lagda mern.
J\T:o 123, angtde rättelse af en i mern, Wto g2 oriktigt uppgifven paragraf-nummer, fann R. o. Ad. för godt att medgifva den om förmå
Ida rättelsens iakttagande.
Ånyo föredrogos och Indes till handlingarna förstärkta SlatsUlsk:s den 8 dennes på bordet lagda merner: Wto 570, angtde verkställd omröstning öfver åtskilliga uti StatsUtskts utlåt.
Wto 522 omförmälda voterts-propostr i afseende å RiksStåndens beslut rörtde exlra-stalsregleringen ; Wto 571, angtde verkställd omröstning i anledn. af RiksStåndens skiljaktiga beslut, rörtde anslag till aflöning för adjungerade ledamöter i K.
Svea och Götha IJofrätter; Wto 572, angtde verkställd omröstning, i följd af RiksStåndens olika beslut rörtde det s. k. mindre creditivet; Wto 573, angtde verkställd omröstning öfver den uti Stats- samt Allm.
Wto 200 upptagna voterts-proposition; Wto 574, angtde verkställd omröstning öfver den uti Stats- samt Allm.
Wto 20t upptagna voterts-proposition.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskts den 8 dennes på bordet lagda meni.
Wto 58i, med förslag till votertspropos. , i anledn. af RiksStåndens skiljaktiga beslut i fråga om skyldighet för Bruksidkaren Gyzanders sterbhusdelägare att erlägga ränta å deras skuld till statsverket i följd afingåtigen uppbördsborgen, blef den föreslagna voterts-propostn af R. o. Ad. godkänd.
Föredrogs ånyo StatsUtskts den 8 dennes på bordet lagda mern.
Wto 582, ang:de arfvoden för riksdagskostnadernas utbetalning.
Jag anser mig skyldig att vid det nu upplästa StatsUtskts betänk, göra en anmärkning.
Vid 1823 års riksdag besörjdes utbetalningen af och räkenskaperne öfver riksdagskostuaderna utaf Stats-cont., och för della åliggande beslods åt den tjensteman inom verket, I2Ö
Den 9 Juni. hvilken dermed egentligen hade befattning, elt arfvode af 933 r:dr, oin jag rätt minnes.
Vid 1828—3o årens riksdag, då della bestyr uppdrogs åt Riksg.cont., så erhöll den med dessa ämnen sysselsatte tjensteman på fullmäktiges tillstyrkan en gralification af 670 r:dr.
Vid innevar. riksdag hafva fullmäktige ansett detla maktpåliggande uppdrag böra öfverlennäs åt en pålitlig och säker person, hvarföre fullmäktige gifvit det åt en af commissai ierne; men som denne tjensteman icke kunde ålaggas att, jemte bestridande af de göromål honom i öfrigt ålåg, äfven sköta denna befallning utan ersättning, så hafva fullmäktige åt honom föreslagit samma arfvode som vid förra riksdagen eller 675 r;dr.
Denna summa liar Utsk. nedsatt till 47^ r:dr.
När man besinnar, att riksdagskostnaderna i denna stund uppgå till 33o,ooo r:dr b:co, hvilka under loppet af 17 månader i smärre poster måst utbetalas, så tyckes verkligen en sådan person hafva gjort sig förtjent af det arfvode, som fullmäktige föreslagit.
Jag får derföre vördsamt anhålla att betänk, måtte blifva Aterremilteradt, och att den anmärkn. jag nu gjort måtte dervid få åtfölja.
Rålamb uti anhållan om återremiss af betänk, och rättelse uti det af honom uppgifna afseende, som vid förra riksdagen det var casseuren inom Riksg.cont., som hade utbetalningen af, och en annan person, som hade räkenskaperna rörtde riksdagskostnaderna om händer.
Det följer af sig sjelft, alt casseuren hade kunnat åläggas denna befattning utan allt slags arfvode, emedan sådant egentligen tillhör hans tjenst; nu deremot har en särskild person dermed haft uppdrag, och det vore således besynnerligt om, derföre att befattningen blifvit öfverflyttad på en annan person, för hvars tjenst befattningen är alldeles främmande, arfvodet skulle blifva mindre än det förut varit.
Jag tillstyrker alltså återremiss af betänk, och att Utsk. måtte tillstyrka bifall till hvad fullmäktige begärt.
N:o 582 återremitterades.
Vidare föredrogs StatsUtskls den 8 dennes på bordet lagda mern.
NT:o 583, i anledn. af väckt fråga om aflöning för notarierna hos RiksStånden under en månad efter riksdagens slut.
Jag har visserligen äfven öfvervarit delta måls behandling inom StatsTJtsk. och var der af den tanke att motionen måtte bifallas åtminstone hvad beträffar notarierne inom detta Stånd, hvilka jag är öfvertygad hafva så vidlyftiga göromål, att de verkligen komma att räcka så långt efter riksdagens slut, som motionen förutsatt, helst man icke kan begära att de skola arbeta för intet; mea motionen blef icke tillstyrkt af Den g