Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De tvänne motioner, hvilka i detta ämne förut äro afgifna, vöro väckta af Gr.
Anckarsvärd och af mig.
Den förra afsåg denna författnings fullkomliga upphäfvande.
Den andra afsåg visserligen äfven författningens upphäfvande, men föreslog tillika, att en annan mera lämplig författning skulle sättas i dess ställe.
Båda dessa motioner hafva af Utsk. blifvit afstyrktn, och på grund af detta afstyrkande bar nu den ifrågavar. motionen af Hr Cederschjöld blifvit väckt.
Det är för öfrigt en stor åtskilnad emellan de förslag, som af Gr.
Anckarsvärd och mig blifvit gjorda om upphäfvande af förordningen, och den motion, som Hr Cederschjöld nu afgifvit att densamma måtte vinna R.
St;s stadfästelse.
Att nu Den 16 November f. m. 49 nu ingå uti en vidlyftig debatt i detta ämne, anser jag ej lämpligt, emedan det skulle vara ett repeterande af hvad som förut är sagdt; men skulle icke denna författning vara tillkommen i grundlagsenlig ordning, så lärer icke heller R.
St. kunna på annat sätt stadfästaden, än att göra den grundlagsenlig.
Således måste visserligen Hr Cederschjöld, enligt 56 §:n, hafva rättighet att väcka en motion för att komma till detta mål, då der står : såvida icke sådana frågor af redan fattade beslut föranledas.
Hr Cederschjölds motion kan således föranledas af R.
St:s beslut rörtde min och Gr.
Hr Cederschjöld: Af Hr von Hartmansdorffs yttranden i allmänhet har jag visserligen inhemfat många lärdomar; men så snart det rörer lagfrågor, har jag i allmänhet trott mig finna, att den värde talaren yttrar sig genom sofismer.
Hvar och en, som med någon uppmärksamhet har hört honom uti det yttrande han sednast afgifvit, har säkerligen, lika med mig, funnit detta.
Han säger nemi., att jag skulle hafva begärt att en gällande författning måtte blifva gällande.
Jag har alldeles icke yttrat mig om huruvida författningen är gällande eller ej, jag lemnar detta till så väl Hr von Hartmansdorff, som hvar och en annan, att efter sitt omdöme afgöra.
Jag har blott sagt , och har upprepat det, så att Hr von Hartmansdorff bort hafva hört det , att den ifrågavar. förordningen, ehvad den för öfrigt är gällande eller ej , icke är antagen till lag i den ordning , som 87 §:n Reg.Frn föreskrifver.
Detta är den ej; det kan ingen påstå, utan att framkomma med en uppenbar osanning, och det har derföre icke heller blifvit uppgifvet af någon , icke ens af Hr von Hartmansdorff, som eljest gjort sig största mödan med försök att bevisa författningens lagenliga tillkomst.
Således måste han väl medgifva, att hvad mitt förslag innefattar, är något annat än hvad som redan äger rum.
— I anledn. af Frih. Cederströms framställning, att denna författning står på sidan af allmänna lagen, så vill jag endast upplysa Hr Frih:n, att detta just är en af de anledn:r, som framkallat min motion, då jag nemi. åsyftat, att denna förordning hädanefter mätte komma att stå inom lagen.
Hr von Hartmansdorff har sagt, att denna fråga icke kunde blifva föremål för remiss, emedan ämnet en gång förut , ehuru i annan form , varit handlagdt.
Jag vill i detta afseende blott åberopa den praxis, som hittills under denna riksdag och inom detta Stånd blifvit följd. — Uti StalsUtskts utlåt.
N:o 35i, som i dag varit föredraget, behandlades en motion af Hr W. Fr.
Dalman, ”det R.
St. ville bevilja ett anslag åt den s. k. Louis
De Geerska inrättningen för bildandet af fattige sjömäns söner.’’
Denna motion väcktes och remitterades från 17 H. 7 5o Den 16 November f. ra. detta Stånd, då en af Hr Dalman förut väckt motion till förmån för samma inrättning, men under något olika form med denna, — ty deri önskade motionären, att R.
St ville subscribera en viss summa för ofvannämnda inrättning, blifvit af Utsk. afstyrkt och Utsk:s utlåt, deröfver redan af tre Stånd blifvit bifallet.
— Ett annat exempel kan jag äfven anföra:
Motion bade, jag tror uti BondeSt., blifvit väckt, alt hemmanet Rannäs Hollstagården, som förut varit comministerboställe, men blifvit utbytt, skulle njuta samma frihet för kronoräntors utgörande, som det haft såsom boställe.
Motionen blef afstyrkt och sedan Utsk:s åtgärd blifvit bifallen, väckte Hr Lagman Danckwardt inom delta Stand motion, att R.
St. ville bevilja innehafvarne af ofvannämnda hemman ersättning af statsverket för de kronoräntor de för detsamma kommo att erlägga.
— Jag anser Hr Cederschjöld fullt berättigad att få sin motion remitterad , äfvensom att han på grund af 56 §:n Riksd.Ordn. haft rätt alt väcka densamma och förenar mig med dem, som anhållit om propos. på remiss.
Sedan Hr Landtm, förklarat sig icke kunna framställa propos. på den motion, som af Hr Cederschjöld blifvit väckt, är det naturligtvis icke vidare om den saken man här har att öfverlägga, utan man har blott att med sig sjelf öfverlägga om man vill tillstyrka R. o. Ad. att yrka denna propos. af Hr Landtm.
För min del får jag då förklara, att jag ej kan deltaga i delta yrkande; emedan det åsyftar att uti vår criminal-lagstiftning komma till ett verkligt antagande af denna lag, som jag för min del alldeles icke gillar och aldrig har gillat; men deremot får jag säga, att jag anser 1812 års författning såsom en gifven följd af den revolution, som år 1809 hade till föremål alt aflägsna f. d. K. familjen från Sverige.
Såsom en revolutionär additionel act har jag ansett denna författning, och att denna författning gällt och varit som gällande ansedd, har genom flera riksdagars tystnad visat sig.
Jag hade önskat, att ingen fråga derom vid denna riksdag blifvit väckt, och får ytterligare förklara, att om det vore fråga om att nu stifta en sådan lag, så kunde jag sådant aldrig tillstyrka.
Således kan jag icke heller nu lemna milt tillstyrkande till en motion, som åsyftar att få denna författning fastställd , utan önskade att detta mål finge helt och hållet nedläggas och frågan fortfara att stå i samma förhållande, som den vid så många riksdagar hittills varit, på det att ingen misstydning så inom som utom Riket derpå må kunna grundas.
Som jag anser Hr Cederschjölds motion fullkomligt enlig med 56 §:n Riksd.- Ordn., så förenar jag mig med dem, som yrka att Hr Landtm, måtte framställa propos. på remiss deraf.
Den iG November f. m. 5t Hr Hjerta, Lars:
Jag täger mig friheten, i anledn. af Gr.
Horns anförande, att fästa den värde talarens uppmärksamhet på, att han, såsom jag tror, ej uppgifvit den rätta frågan eller uppfattat den rätta synpunkten af den fråga, som här är för handen, då han sagt sig ej vilja tillstyrka remiss å motionen, derföre att han icke vill bidraga lill densammas antagande.
Det ar nemi. i min enskilda öfvertygelse helt och hållet en cura posterior, att sedan bestämma huruvida man vill antaga sjelfva saken eller icke; men nu är endast fråga om, huruvida motionen är formenlig eller ej.
Vill Grefven ej antaga sjelfva saken , sjelfva författningen , så synes mig också ligga någon inconseqvens uti den önskan han framställt, att denna författning må fortfarande blifva gällande uti det skick, som den nu har, nemi. uti en icke lagenlig form.
Jag förenar mig derföre med dem, som yrkat propos. på återremiss.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att 56 §:n Riksd.Ordn. innehölle, alt ny motion icke må af riksdagsmän väckas, sedan en månad från riksdagens början, enl. 27 §:n, til lända !upit, såvida icke sådana frågor af redan fattade beslut, eller redan upptagna ärenden , eller under riksdagen inträffande händelser, omedelbarligen föranledas.
Den i fråga var. motionen vore icke föranledd af någon händelse, eller redan upptaget ärende, utan hade Hr Cederschjöld ansett den omedelbarligen föranledd af ett redan faltadt beslut.
Detta beslut vore , att Gr.
Cederströms motioner icke måtte til! den åtgärd, som de afsett, föranleda.
Delta LagUtsk:s utlåt, innehölle derjemte, att den ifrågavar. författningen sedan 28 år vore till efterlefnad gällande och hade blifvit med sina motiver och conclusioner af R.
Hr Landtm, ansåg således, attden motion, som Hr Cederschjöld väckt, om den äfven skulle anses vara omedelbarligen föranledd af något beslut, hvilket Hr Landtm, icke kunde anse vara förhållandet, likväl äfven vore stridande emot R.
St:s beslut, då detta redan innehölle, att författningen vore sedan 28 år gällande.
Att remittera motionen, vore att upptaga och remittera till Utsk. en fråga, som redan blifvit pröfvad och afgjord, hvilket Hr Landtm, icke ansåg kunna grundlagsenlig! äga rum.
Hr Cederschjöld hade likväl yrkat, att propos. å remiss till LagUtsk. af denna motion skulle äga rum, och finge Hr Landtm, således nu till R. o. Ad. hemställa, örn R. o. Ad. yrkade en sådan propos:s framställande.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, 5a Den 16 November f. tn. att nej öfverröstat ja, höides åtskillige ledamöter begära votering.
Den, sorn yrkar propos. å remiss till LagUtsk. af Hr Cederschjölds motion, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, yrkar R. o. Ad. icke denna proposition.
Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 18.
Nej — 21. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ± lill 4 e
Måndagen den iG November i84o.
Justerades io prot.utdr. för denna dag f. m.
Ånyo föredrogs PresteStis den 7 dennes på bordet lagda inbjudning, af den 17 sisth Oct., till MedStånden att förena sig i PresteSbs beslut i afseende å tillägg af ett särskildt mom, till 147 §:n i Bevilln.Utsk:s förslag till hevilla.förordn., ang:de afkortning till hälften af skyddsafgiften för vissa personer, då de minst ett år icke supil brännvin och dylika spritdrycker.
Med hvarje dag finnér jag verkligen allt större svårighet att bekampa den onda genius, som visar sig under form af brännvin.
Svårigheten blir så mycket större, som jag finner, att dess värsta och ifrigaste motståndare låta af nitet förleda sig till en öfverdrift, som skadar den goda saken.
Såsom sådan anser jag PresteShs nu föredragna inbjudning.
Om del skulle blifva Ståndets beslut, att hvar och en ibland de obemedlade classerna, som icke super brännvin, skulle befrias ifrån halfva skyddsafgiftens erläggande, så är det troligt, att de fleste skulle vid mantalsskrifningarna anmäla det de icke söpo, men likaväl förtärde brännvin.
Att bevisa att jag har supit, ur lätt, men att bevisa motsatsen är svårare, och den Den 16 November e. m. 53 som ej kan åstadkomma en sådan bevisning, lärer få betala sin skyddsafgift, eller också, att en hvar, som icke dragits för fylleri lill rätta, han skall få tillgodonjuta lindring i den personella afgiften.
Detta vore enda sättet, hvarpå stadgandet skulle blifva positivt.
Jag afslyrker antagandet af inbjudningen.
Då PresteSt. fattatbeslut derom , att hvarje mantalsskrifven person af arbetsclassen skulle få åtnjuta nedsättning till hälften uti des. k. mantalspenningarna, ifall han icke förtärde brännvin , så hade det varit önskligt, om det Högv.
Ståndet tillika uppgifvit några utvägar att kunna controllera, att hvarje person, som super brännvin, icke begagnar sig af denna fördel; ty det blir svårt att controllera, huruvida den person, som uppgifver sig icke supa, verkligen talar sanning; och som detta är omöjligt att controllera, tror jag förelaget vara utan ändanmål , ledande endast till en pecuniär skada för Staten, i händelse det skulle bifallas, hvarföre jag afstyrker inbjudningens antagande.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga PresteSt:s nu föredragna inbjudning.
BorgareStrs den 7 dennes på bordet lagda inbjudning, af den ioOctober, till de öfriga MedStånden att med BorgareSt. sig förena uti hvad
Ståndet beslutat i afseende på 1 1 §:n i förslaget till bevilln.författning och den deruti förekommande classification.
Hamilton, Henning Hugo Ludv.: Då R. o. Ad. ännu icke antagit någon siffra i bevilln.författningen , torde Ståndet icke för närvar, kunna yttra någon tanke i afseende på denna BorgareShs inbjudning, åtminstone hvad sjelfva siffrorna beträffar.
Hamiltons yttrande, får jag anhålla, alt Ståndet måtte uppskjuta alt öfver inbjudningen fatta något beslut, intilldess frågan om siffrornas bestämmande förekommer.
I afseende på siffrorna instämmer jag helt och hållet med Gr.
Hamilton; men egentligen inträffar här frågan om tillökning i classernas antal inom städerna för borgares beskattning, och i afseende derå tror jag
Ståndet vara oförhindradt alt ytta sig, så mycket mera, som detta innefattar grunden för bevillningen.
Sedermera, och i afseende på siffrornas bestämmande, i händelse R. o.
Ad. skulle instämma med BorgareSt., vore det att pröfva hvilka siffror, som för hvarje dass skulle insättas.
För min del kan jag icke instämma med BorgareSt. i behofvet att föröka classerna, enär classernas antal är utsträckt till hvad de böra blifva, och 54 Den 16 November e. m. snarare äro för många än för få..
Ju flera classer, desto större sträfvande att komma till minsta classen, och sådant medför olägenheter vid taxeringen.
Jag har förut, du fråga var om bevilln.förordningen, yttrat, det jag ansåge de förmögnare af BorgareShs medlemmar vara i allmänhet för lågt beskattade; men de borgare, som skatta efter minimi-afgiften, deremot vara för mycket betungade, icke blott jemförelsevis nied andra borgare, utan äfven med iandtmän.
Som nu fråga är om minimi-class, så ligger ett godt skäl till grund för BorgareSt:s inbjudning.
Men jag tror dock att man kan behöfva jemföra denna inbjudning med R. o.
Ad:s förut fattade beslut och närmare pröfva inbjudningen, innan man antager henne, hvarföre jag ånyo anhåller att R. o.
Ad. måtte uppskjuta hennes afgörande.
Då jag sist yttrade mig, var det blott för att fästa uppmärksamheten på att BorgareSt:s inbjudning äfven upptog siffrorna, och att man således icke borde, i händelse den bifölls, anse sig dermed hafva bundit händerna vid blifvande discussion öfver summorna.
Skulle likväl R. o. Ad., hvad grunden angår, bifalla förslaget, så skulle jag önska, att detta uppskof icke ägde rum, emedan sådant komine att fördröja arbetet inom Bevilln.Utsk., sorn nu är sysselsatt med samrnanjemkning af Ståndens olika beslut ang:de bevilln.författningen.
BorgareSt:s inbjudning lärer hufvudsakligen grunda sig derpå, att, till följe af en i BorgareSt. väckt fråga, en class redan blifvit tillagd 4:^e dassens städer,—en class med lägre afgifler, och hvilken grund för bevillningen äfven är af R. o. Ad. beslutad.
Genom detta beslut har således 4:de classens städer erhållit en class mera än de öfriga städerna, och för hvilken class beskattningen icke är jemförlig i den första högre classen.
Det beror visserligen på R. o. Ad. nu att bestämma siffran i de öfriga classernas lägsta beskallningselass, och att afhjelpa det oriktiga, som i förhållandet uppstått, hvilket jag tror skedde bättre genom att sätta en lägre siffra för lägsta classen, än att öka classernas antal, som synes förut stort nog.
Derföre vill jag afstyrka BorgareSt:s inbjudning.
Hr P r i n tzenskö 1 d, Carl:
Jag är långt ifrån att vilja stifta en bevilln.stadga, i hvars tillämpning den mindre bemedlade blefve högt beskattad i jemförelse till den sorn har större förmögenhet, och således bör skatta högre till det allmänna; men jag tycker, att ju större antal classer man införer i staderna, desto flera utvägar lemnäs äfven dem, sorn hafva förmögenhet, alt draga en högre beskattning, att kunna söka och äfven få sig nedflyttad till den minimi-class, hvarom nu är fråga.
Jag fruktar detta af skäl, att jag tror mig veta af erfarenheten, att de fleste borgare, t. ex. istockholm, som icke äro ansedde alt äga en mera betydlig rörel - Den 16 November e."m. 55 se, men likväl så, alt de kunna anses vara burgne, sällan blifva beskattade utöfver den lägsta classen, som finnes fastställd för Stockholm.
Det kan, på sätt Gr.
Hamilton anmärkt, vara en möjlighet att bereda rättelse i ett felaktigt förhållande i afseende på siffran i de nuvar. classerna, när II. o. Ad. tager dessa siffror i öfvervägahde; men jag får, lika med bemälte Hr Grefve, afstyrka classernas förökande, och således äfven hemställa, att BorgareSt:s inbjudning icke måtte antagas.
Jag anhåller att denna inbjudning måtte få hvila på bordet till nästa föredragning; och som den troligen inträffar nästa Onsdag, lärer något skadligt uppehåll för BeviIln.Utsk:s göromål ej derigenom uppkomma.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg den nu föredragna inbjudningen böra förblifva hvilande på bordet till nästa plenum.
Hamilton, Henning Hugo L u d v.:
På R. o. Ad:s bord livilar för närvar, ett mern. ifrån Bevilln.TJtsk., N:o 3 r, innehållande förslag till voler:s-propos:r i aniedn. af Ståndets olika beslut i fråga om Berednings- och Taxer:s-comite'er på landet. R. o. Ad. torde finna det vara högst svårt, om icke omöjligt för Utsk., att uppgöra jemkningsförslag i detta fall, innan man visste i hvilka beslut
Stånden slutligen skulle förena sig, antingen att både Borednts- och Taxer:scomiteerna skulle bibehållas för beständigt, eller, som PresteSt. beslutat, att Taxer:s-comite'erna blott skulle sammanträda första året, eller som Borgare- och BondeSt:n beslutat, helt och hållet försvinna.
Om man på förhand skolat uppgöra voter:s-propos:n, så hade man vid alla de särskilda §§:na inom 4;de art. fått framställa alternativa förslag.
I aniedn, häraf anhåller jag, att detta memor. måtte ställas främst på listan lill nästa plenum, på det att icke något hinder, genom väntan på afgörandet af detsamma, må äga rum för det öfriga arbetet; och torde BondeSt:s inbjudning följa dernäst, så att Bevilln.Utsk. mätte få på en gång del af R. o. Ad:s beslut i begge ämnena.
Uppå derefter framställd propos., biföll R. o. Ad., att BancoUtsk:s mern.
N:o 3i skulle få sättas främst på listan till nästa plenum.
Hr Frih. och Landtm, yttrade, att, sedan R. o. Ad. nyss beslutat, att BorgareStls inbjudning skulle hvila till nästa plenum, den komtne, sedan Bevilln.Ulskls mern.
N:o 3i 56 Den >6 November e, m. blifvit satt främst på listan, att blifva andra målet på densamma.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, atl från StatsUtsk. till bordläggning ipkommit elt memorial, hvilket, såsom rörande ett till statsregleringen hörande ämne, det vore angeläget att få snart pröfvadt.
Härefter upplästes StatsUtskts mern.
N:o 368, i anledn. af återremiss å mern.
Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att detta mål skulle blifva det tredje på föredragn.listan till nästa plenum.
Föredrogs ånyo BondeSt:s den 7 dennes på bordet lagda inbjudning, af den 17 sisth October, till MedStånden, att biträda Ståndets beslut om föreläggande af viss tid för Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk. att till
Stånden inkomma med utlåt. öfver väckta motioner om kolböter för bristande leverance af de s. k. hemmansränte- och qvarntulls-kolen.
Jag anhåller att få upplysa orsaken till del öfverklagade dröjsmålet.
Vid riksdagens böljan beslöts inom Ekon.Utsk. att först företaga de vigtigaste målen.
Det är sannt, att det dröjde 8 månader med besvarandet af återremissen af det mål, som här omtalas; men då det skulle företagas inom Ekon.Utsk., uppstod en af Utsk:s ledamöter utaf BondeSt., som var intresserad i frågan, med begäran alt det borde uppskjutas tilldess Ständerne yttrat sig öfver StatsUtskts utlåt.
Derefter blef samma mål ännu en gång inom Utsk:s afdelning bordlagdt, på begäran af samme ledamot.
När det slutligen skulle företagas, befanns, hvad ofta nog händer, att elt annat mål alldeles i enahanda syfte med detta blifvit skickadt till StatsUtsk., hvarpå Ekon.Utsk. beslöt att jemväl öfversända detta ifrågavar. mål till StatsUtsk., för att gemensamt med det dit förut öfverlemnade behandlas i sammanhang med de anmärkn:r, som ägt rum.
Sedan jag nu redogjort för orsakerna till dröjsmålet, hoppas jag R. o.
Ad. finner, att denna inbjudning ej kan tarfva annan åtgärd än att läggas lill handlingarna.
Jag anhåller att få erinra, att den utväg, som Ekon.Utsk. tagit i anledn. afde olika remisserna af 2:ne likartade mål, det ena till Stats- och det andra till Ekon.Utsk., att, säger jag, till förstnämnda Utsk. äfven öfverlemna det mål, som till Ekon.Utsk. remitterats, för att i sammanhang med återremissen af elt StatsUlskis utlåt.
N:o 235 besvaras, icke är enlig med grundlagen.
— Hade Ekon.Utsk. från sig velat lemna en till delta Utsk. rein i t - Deu 16 November e. m. mitterad motion, linde sådant boil ske inom 8 dagar efter densammas bekommande.
Då sådant icke skett, finner jag ej annat, än alt Ekon.Utsk. måste besvara motionen, äfvensom att intet hinder bör möta alt biträda BondeSt:s begäran att förelägga samma Utsk. viss tid , hvarinom det bör inkomma lill Ständerna med sitt betänk, öfver den väckta motionen, som icke torde behöfva mycken lid alt besvara.
Den siste värde talaren bar fullkomligt rätt, men anledn:n till bans yttrande är vållad af en underlåtenhet af mig, då jag nyss omtalade sakens gång, nemi. att då Ekon.Utsk. öfverlemnade den ifrågavar. motionen till StatsUtsk., skedde sådant under begäran, att behandlingen deraf skulle ske gemensamt med Ekon.Utsk., d. v. s. målet afgöras af sammansatt Stats- och Ekon.Utskott.
Utaf den redogörelse, som Frih.
Hamilton afgifvit om förhållandet med ifrågavar. ärende, faller det sig ganska klart för mig, att det är BondeSt-.s eget fel, alt detta ärendets handläggning kommit att fördröjas så liinge som nu skett, och alt, efter min öfvertygelse, det skulle varit en oformlighet, om, på sätt Frih.
Cederström yttrat, Ekon.Utsk. skulle handlägga detta ärende såsom identiskt med ett annat, sorn blifvit lill StatsUtsk. remitteradt.
När sig visat hvad resultat den till StatsUtsk. remitterade motionen erhåller, anser jag inbjudningen icke böra till någon åtgärd föranleda.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg den ifrågavar. inbjudningen erfordra annan åtgärd än att laggas till handlingarna.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att på föredraga.listan var uppfördt ett prot.utdr. från BondeSt. af den 4 dennes, innefattande Ståndets beslut rör:de Allm.
Besvärs-och Ekon.- Utsk:s utlåt.
N:o 110, och hemställde Hr Landtm., alt delta måtte lämpligast få föredragas i sammanhang med nämnda längre ned på listan upptagna utlåtande.
Ånyo föredrogs BondeSt:s den 7 dennes på bordety.lagda inbjudning, af den 4 dennes, till MedStånden, att förena sig i BondeS;ls beslut om anmodan till Exped.Utsk. att låta påskynda tryckningen af de betänk:n, utlåtm och memorialer, som till samma Utsk. äro eller framdeles blifva aflemnade.
Jag bekänner uppriktigt-, att jag ej kan fatta det Hederv.
Ståndets mening med den communication det gjort, då Ståndet ansett det vittna om 17 11. 8 58 Den 16 November e. m. mindre drift i riksd.ärendenas behandling, derföre att Exped.
Utsk. måhända fördröjt tryckningen af några memorialer.
Detta kunde på sin höjd vittna örn, att tryckeri-afdelningen inom Exped.Utsk. icke fullgör sin pligt, men ingalunda att de öfriga Utsk:n ej arbeta som de böra.
Man skulle lätt kunna bevisa, hvilket visst icke vore ur vägen, att, hvad StatsUtsk. beträffar, detsamma blifvit satt utom tillfälle att arbeta, derföre att BondeSt. sjelft icke nog hastigt afgjort sådana beslut, som kunnat afgöras, emedan nämnda Stånd icke haft plenum på samma gång som 11. o. Ad.
Jag tror mig särskildt kunna nämna, att anledntn till det emot Exped.Utsk. anmärkta förhållandet varit, att Exped.Utsk. icke haft något att trycka, emedan samma Utsk. för LagUtsk. tillkännagifvit sin önskan alt få något att trycka.
Således torde skäl ej vara för handen att fästa något afseende på BondeStrs hemställan.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga BondeStts ifrågavar. inbjudning.
, fann R. o. Ad. den enda åtgärd, som i anledn. deraf vore att vidtaga, vara att lägga den till handlingarna.
Vid förnyad föredragning af Const.Utsk:s den 7 dennes på bordet lagda mern.
N:0 49: i anledn. af PresteStrs återremiss på förslaget litt.
A. uti mern.
N:o 43 j blef den deruti föreslagna voterts-propos. af R. o. Ad. godkänd.
På begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g., och Frih. Hermelin, Aug.
Söderling, lades ånyo på bordet Const.-Ulslus d. 7 dennes första gången bordlagda memorialer: N:o 5o, ang:de und. skrifvelse lill K. M., med anhållan att K.
M. täcktes complettera Statsrådet; N:o 5i, ang:de återremiss af mern.
Ånyo föredrogs Const.Utsk:s den 7 dennes på bordet lagda mern.
N:o 5i, med föreslående af ett tillägg i 47 §:t) Reg.Fm.
Uppå derefter framställd propos. blef förslaget godkändt till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Då nu ånyo föredrogs Const.Utskrs den 7 dennes på bordet lagda mern.