Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det äfven såsom skäl till en prompt inlösen af Disconternes Assignationcr å Banquett uppgifna förhållandet, att dessa Assignationef varit allmänt gångbara lika med Banco- Och RiksgäldsSedlar, kan äfven så väl åberopas i anseende till Disconternes1 TreprocentsSedlar, hvilka till och med varit vida begärligare än Banco - och RiksgäldsSedlar, och när man så åstundat, med mycken lätthet dertill kunnat förvandlas; men då Disconternes utelöpande TreprocentsSedlar utgöra en högst betydlig
Summa och tillgångarne ej så hastigt kunna realiseras, rhåste man anse den föreslagna 5 åriga liqvidert, som ganska liberal å Statens sida, hvarföre jag medgifver att Disconternas Assiigiiationef å Banquen genast böra af den samma inlösas, och vågar således vördsamt föreslå, att, ehvad Betänkandet återremitteras eller ej, denne del deraf likväl måtte beviljas och derom hos Kongl. Maj:t i underdånighet skyndsamt anhållas.
För att än mer öka tillgångarne uti Götha Canal och Malmö Di sconter, håller jag före , Den 17 Martil, e. m. 213 att Rabatten vid Liq vider hos Disconterne för des-’ se DBconters
Obligationer bör snarare bestämmas till 6, än 5 procent om året, så mycket mer, som det är den lagliga Räntan, och dessutom t Procent mer eiler mindre ej lör Län-; tagare bör kunna blifva någon märkbar vinst eller förlust, men för dessa Disconfer, att som jag förut nämnt göra en mera jemn och rätt-i vis utdelning, än den föreslagne medelst någon Ränteersäbmng, som vid första eller sista utdel ningen kunde erhållas, dock hollst vid der» första, för att derigenom än mer accreditera Obligationerne.
Sluteligen får jag anmärka, att såsom inkomst af förra Directeurernes och några Lån-i tagares seqvestrerade
Egendomar endast är tillsammans beräknadt 70,000 R:dr, men som lik-: väl bör blifva v;da betydligare, om dessa personer med vederbörlig stränghet behandlas, hel 1st de säkert ej satt sig så tiflsägandes å bar backe, till den för deras nog tydligt framställde räfst, som en gång förr eller sednare bordt inträffa.
Herr Heykensköld) Detlof, anförde skrif* teligen :
Vid genomläsandet af det Högloflige Utskottets Betänkande, har jag ej kunnat undgå att anmärka det sätt , hvarpå det uppgjort och vill utreda Götha CanalDisconts affairer , hvarföre jag ödmjukast anhåller, att dervid få yttra mina tankar.
Den ! 7 Martu , e. m.
Efter den af det Högloflige Utskottet gjorda Calcul, skulle, när alla utelöpande AsSignationer, TreprocentsRs verser och Fordringar pä Afskriimngs-räkningarne upptagas såsom Skulder, men endast en obetydlig Cassal behållning, jemte de utestående DiscontLånert , upptagas såsom tillgång, uppkomma en brist at ej mindre än 526,6 8 R.'dr, eller jag vågar fråga :
Hvarföre har ej det Högloflige Uiskot*’ tet ibland CanalDiscontens tillgångar upptagit dess fordran af Canalens ArbetsCassa, sorn vid iSf7 års slut utgjorde 1,08.2,828 Rrdr, till hvars betalande ArbetsCassan åtminstone äger en tillgång uti sina, till omkring 875,0 .>0 R.drs värde belöpande Fastigheter och Inventarier?
Om denna tillsång vöre upptagen, skulle, istället för brist, blifva ett öfverskott af 526,228 R:dr.
Man svarar härtill, att detta är en tillgång som ej kan realiseras , men jag är öfvertygad att om Götha Canal-Bolag blir bibehållit vid de rättigheter och förmåner 1810 och 18 t 5 års Ständer det beviljat, eller också motsvarande det lemnäs i stället, skall Disconten få sin fordran betald och derigenom blifva i stånd, att till fullo liqvidera sinarCreditorer, utan att med dem behöfva accordera och betala med rabatt.
Jag tror ej att denna Discont behöfver något annat accord med sina Creditorer , än tid, att hvad man kallar reda sig.
Jag inser alltför väl, att sedan Götha GanalDiscont nu, genom Malmö Disconts Banqueröute, kommit i den förlägenhet, att den nödgats upphöra att betala, kan denna utredning ändå Den 17 Martti t t. w: icke verkställas utan genom ett tempOfairt biw träde af Banquen j men månne ej Banquen bör och kan lemna detta utan olägenhet, då så många Medborgares lycka eller olycka samt Landets allmänna Fenninge-ställning synes for obn^steotu oh sintej Jag vågar derföre , i afseende på Götha Canal Disconts Utredning , vördsammeligen föreslå: * if, 1:0 Att Banquen nu genast inlöser de u*J telöpande Assignauonerne, så snart de till inlösen presenteras. 2:0 Att Banquen garanterar Innehafvarne af Treprocents
Sed lar och Fordringsägare på AfskrifningsRäkningarne deras Fordringars utbekommande, på det sätt, att en femtedel betalas om året i 5 års tid med derå upplupen och till Inlösningsdagen löpande tre procents Ränta. 3:0 Att DiscontPapper, nemligen Assignationerne, TreprocentsSedlar och Afskrifningsbevis emottagas i afbetalning på DiscontSkulder till deras fulla belopp , hvilket dessutom icke ar mer än rätt, och ej utan allmänna Lagens upphäfvande och en ny Lags stiftande för tillfället, kan nekas. 4:0 Att Disconten tillätes med samma Direction fortfara i Götheborg, likväl under till-' syn af en eller flere Banquens Ombud, såsom Ledamöter i Directionen.
s 14 Den il Martti, e m.
Jag tror att om detta Utredningssäit antagen, skall denna Disconts atläirer småningom un 'er en klok Styrelse reda sig sj■ • 1F, och ingen Fo:dting‘äRare; b varken Barqueu eller PriV; ia, iörlora mer än den viss.rjigtn obetydliga skillnad, som kan blifva at att få ut sin ford- >n genast iller på 5 kr-, o,h hvaröfver £; dito: ine säkerligen icke skola be vära sig, 1 synnerhet om TreproceuisSedlär o-.h Afskrifna sb. v-is antigas såsom Hypothequer till beläning i BancoDiscontéti , hvilket torde var» pödvändigt, lör att förebomma ali agiotering nied dessa papper.
Det måtte ej heller vara så svårt, att för (denna Dtscon.s framtida förvaltning lemna en Jnstruetion , förenad med det ansvar för dess nfyerträdande, att något sådant icke ens blir på* tänkt, mycket mindre skur.
Då man besinnar, att Discqnfens skulder löpa tö de i med iiuen , och resieu med Treprocerns Ränta, men länen med 6, utom hvad sorn förtjen s genom Räntans afdrägande förut g>mt QfverRanter; skaij man lätt hnna sanningen af hvad jag anfört om denna Disconts ptrpdning.
Götha CanalDR-gonts
Octroy är dem af fprra Ständer till och nied 1835 års slut garant råd j deraf återstå ännu nära 1 7 år, och pm man beräknar
Biscontvinsten under denna jtid till 1 2r,oco R:dr otti året förde första 10 årgn, sarqt sedermera allt mindre och jnindrPj Bett 17 Marttis e. nc. till Octroyens slut, uppkommer likväl en Somina af minst 1,800,000 R;dr, hvilken, samman, lagd med de nuvarande tillgångar, äfven om man, såsom sådana, i likhet med hvad Utskottet gjort, endast beräknar de utestående
Discontbånen , lemnäs.ett högst betydligt öfverskott , sedan både Ban.quens och de Privatas fordringar blifvit betalia.
Det Högloflige Utskottet antager, att Bane qurn ej kan lemna det för Götha CanalDiscont nödvändiga temporaira biitäde och ansyara för dess Skulder, under annat vilkor, än att Discont-rättigheten öfverlepinas till Bauqnen, och Bolaget helt och hållet frånträder densamma ; men jag har ej kunnat förmärka, att det HögloflRe Utskottet vill derföre lemna någon ersättning.
Jag vet ej af hvad grund eller mpd hvad skäl man kan vilja fråntaga ett Bolag en rättighet, som det, efter min tanka, aldrig lagligen förverkat , hvilken rättighet lemqar det en behållen vinst af 120,000 R;dr om året, i synnerhet då denna vinst är bestämd att användas till CanalArbetet.
Jag vill ej tro, att Utskottets mening bärmed skall vara , att Banquen skall anse den vinst, som erhålles genom Discontens öfver, tagande , såsom en vedergällning , derföre att den nu biträder
Discpnten med sina Penningar och sin garanti: att öfvertaga Utredningen af en annans »ffairer, och verkställa den gå sam* 218 Den 17 Martil, t. «/. ma sätt, som endast Barquen kan göra det, nemligen betala Skulderna med Penningar, som ej kosta någon Ränta , ty Banquen behöfver ej låna penningar och deremot beräkna fi Procents Ränta på tordringarne , och ändå derutöfver omkring 1,800,000 R:dr sainminlagdt.
Om Banquen ville fortfara med Pisconten så länge dess Octroy räckte , då det fordras högst 7 år, innan hela Utredningen är verkställd, synes mig vara nog strängt och Curatois-arfvodet alldeles för högt beräknadt.
Dessutom, om det också skulle ske på detta sättet, hvar skola de 120,000 R.dr tagas till Canal Arbeset, som härigenom för detsamma förloras, om Pisconten öfvertages af Banquen utan motsvarande ersättning?
Antingen Staten eller Banquen skulle ju tillsläppa dem, om ej CanalArbetet skulle afstadna ; Staten kan ej lemna det, det veta vi; Banquen måste således göra det, och i den händelsen vöre det att taga in med den ena handen och gifva ut med den andra.
Jag förklarar för min del, att om det , i anseende till den blifvande Financeplanens verkställighet, anses oumgängeligennödigt, att Götha CanalDiscont måste indragas och öfverse mnas till Banquen, kan sådant,efter min tanka, ej ske utan den största orättvisa, om ej Bolaget tillerkännes ersättning för den Discontvinst de, i anledning af Ständers beslut, ägt -rättighet att påräkna.
Den 17 Martilf e. m. 219 Jag tager mig äfven friheten fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på den stora olägenhet, som skulle uppstå för de Vestra och en del af de Södra Orterna i Riket, om Pisconten skulle flyttas från Götheborg, och framtida omsättningar besörjas af Directeurer , som ej gjort utläningarne.
Deremot, om Utredningen får verkställas i Götheborg, uuder samma Direction som förr, likväl med den Controll af Ombud å Banquens vägnar, sorn förr är nämnd, skall den vida lättare gå för sig , och förlusten på Debitorer blifva den minsta möjliga, kanske alldeles ingen.
Det torde också förtjena anmärkas, att i den händelsen Disconträttigheten nu fråntogs Bolaget, utan all ersättning för Bolaget, skulle äfven kunna hända, att ActieÄgare i Cana* len upphörde med vidare inbetalning å sina Actier, och raisonerade så här:
Discont-rättigheten utan någon ersättning, kan man en annan gång taga alltsammans, och då är det bäst att genast förlora de redan insatta 6e procent; och jag frågar: huru skulle det i den händelsen se ut med CanalArbetets fortgång?
Discont, ani ser jag den fullkomligen hjelpt med ett Lån af Banquen på 150,000 R;dr på kort tid mot 220 Den 17 Martii, e. m. tre procents
Ränta samt förlängning af 2 och ett halft års tid till dess Utredning, hvilket jag således tillstyrker.
Malmö Discont, som är fullkomligen banqueroutte, har i mitt tycke njutit väl mycken faveur^af det Högloflige Utskottet; likväl förenar jag mig dermed till alla delar.
Sluteligen får jag , i allt hvad för öfrigt rörer Götha CanaiDiscont, alldeles förena mig med hvad Herr Hulphers, uti dess Betänkandet åtföljande serskdta yttrande, anfört, samt hos Högvälborne Herr Grefven och Lanc}tMarskalken , i grund af de AnmärKningar jag nu gjort, anhålla oni Betänkandets återremitterande.
Min pligt är att reppectera Högloflige Riddersk. pets och Adelns tålamod i ett ämne, der så mycket blifvit taladt ; men jag an-er angeläget vara, att med några ord skingra den förvillelse, som jag trott mig finna i en värd Talares mening.
Om jag ej alltför orätt förstått He r Mannerstams tankar, så vill han , att vi skola anse oss hafva , genom de preiiminaira beslut, sorn först vid denna Riksdag blifvit tagna, i frågan om FilialjDisconterne, bundit vår pröfning i hufvudSakliga skälet till en tendence, stridig mot hvad vår pluralitet af Talare i dag yttrat.
Det är visserligen möjligt , att jag origtigt uppfattat förståndet af hans yttrande 5 men ifall det varit sådant, så bör jag erinra, att hans Anmärk' Den 17 Martil e. tn.
22 t fting innefattar en fullkomlig förvillelse.
Jag tror mig känna alla de preiiminaira beslut, som blifvit tagna ; och förhållandet är, att samma beslut , långt ifrån att ligga i stridighet med den Liberalitet, för hvilken nästan alla Talare i dag, med Patriotismens varma, if* rat , bära stämpeln af fullkomlig öfverensstämmelse dermed; ägande gemensam tendence till försvar emot RestrictionsSystemets hårdheter.
I öfrigt vill jag alldeles medgifva, dét Herr Manni rstam möjligen har rätt i den upplysning han meddelat, i frägan om beloppet af TreprocemsSediarne , hvilka han förmäler ej uppgå till mera än omkring 3 Millioner 5 men bar han rält , så har Utskottet orätt, som icke , hvarken i Betänkandet, eller i de dervid bilogade Tabeller, lemnat tn tydlig uppgift i frägan derom.
Om. då jag bemödat mig att förstå Tab. berna , jag misstagit mig, ehuru jag trott mig följa dem , så ligger felet i Tabellernas otydlighet; och det är då detta fel, som nrissfört bade mig och alla de flere Talare, hvilka ansett beloppet uppgå till 4 Millioner eller derutöfver.
Herr Mannerstam i Herr Friherre Boye har verkligen orätt hört eller förstått m tt yttrande , och jag har icke sagt , att Ridderskapet och Adeln genom preiiminaira åtgärder bundit sin pröfning i hufvudsakliga beslutet, angående FilialDisconterne, till en tendence, strids mét den i dag allmänt yttrade tankad.
222 Dm 17 Martil, t. »ii Jag har endast i fråga om Concours för Dis^ couterne fästat Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att sjdan Riksens Ständers 1'ullmägtige vidtagit en åtgärd i afseende på dessa Disconter, hvilken lagt hinder i vägen för deras Lqvider, och Riksens Ständer, under 4 Månader efter deras Sammankomst, låtit den fortfara, torde det af detta och flera skäl, icke nu mera vara lämpligt eller billigt att öfver* lemna dem åt sitt öde och låta en Concours uppkomma, hvilken skulle göra oredan större än den nu är , och mä hända af alla utvägar vara den mäst stridande mot den Liberalitet , som Herr Fiiherren i detta afseende synes ön-i ska.
Förvillelsen lärer således vara å Herr Friherrens sida i detta fall, likasom den otvifvelagtigt är det angående beloppet af TreprocentsSedlarne, hvilkas ännu oinlösta belopp uti alla tre FilialDisconterne icke uppgår till 3 Millioner.
Till Herr Friherrens upplysning kan jag nämna, att dess irring torde härleda sig deraf, att han förmodligen inräknat de bokförda
Länen ibland TreprotentsSedlarne.
Herr Carpelan, Wilhelm Maximilian, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, sä lydande:
Det sammansatta Stats - och BancoUtskotJ tet har för Riksens Ständer framlagt en plan till reglerandet af Disconternas aftäirer.
Redan vid sjette raden begynner en lång «ch invecklad mening, hvaraf dock den fhtf* Dtn 17 Martn, t. tn. *23 sats kan dragas, att principerne till närvarande förslag skola framdeles utvecklas j de begära blott att Riksens Ständer skola godtroget underteckna, och när detta är gjordt, få de nöja 6ig med hvilka grunder de finna för godt att framställa.
Jag saknar i hela det framgifna Betänkandet i ..allman Åsigt ^ indelning af Ämnet, rigtig Calcul och Rättvisa, hvilket de serskilt reserverade meningarne nogsamt bee visa.
Detta vore nog för att yrka dess åter? remittering.
Utskotten hafva sjelfva medgifvit, att denna fråga borde gemensamt afhandlas med den öfver det allmänna Myntvärdets upprätthållanlande , men som åsigterne häri varit olika, det vill säga, ämnet ej fullkomHgen utredt, hafva Utskotten framlagt denna fråga , som på det nogaste har samband med det allmänna Myntvärdet och uppgjort ett Förslag, hvars gagne-i lighet eller skadelighet man icke vet.
Hvilka äro dessa, grunder? äro de af Riksens Ständer pröfvade och antagne?
Emedan det RörelseCapital, gom genom
Disfionterne en gång blifvit satt i omlopp och 224 Den 17 Martti , e. ni. som i synnerhet i deLcndikap, där dessa fmfnits, stigit till en betydlig delaf hela Landets, ej kan dragas ur allmänna Rörelsen utan att gora ett b-tydligt inflytande på . alia varuvärden och En ki 1 tas financiella ställning — således förorsaka en Revolution i ali enskilt Oeconomi?, sorn sluteligen fordrar en förändring äl ven i den allmänna j så måste operatio, nen vara skade lig.
Hvarje förändring,’ som ett Mynt feller MymRepresentanterne uncT. rgår, verkar alltid ondt på Nationen; jag menar med fot ändring af ett Mynt, alla de händelser, som hafva irrflytande på dess mer eller mindre ymnighet i allmänna Rörelsen , äfvensom de händelser, som bidraga att en del; af de i omlopp varande MyntRepresentapter hastigt förlora sitt vä de och med detsamma gå ur allmänna Rörelsen.
Detta har varit händelsen med de Capitaler, som genom DisconterOé ingått i allmänna Rörelsen och såsom Mynt eller Bytesmedel blib vit nyttjade i all inländsk handel.
Denna händelse har också förorsakat den mäst obehagliga ställning i Oconomiskt hänseende, som knappast har sin like
Diss längre fortfarande skulle otvifvelagtigt förstöra större delen af Landets industrieusa Innevånare, oberäknadt alla de, som härpå mer eller mindre lida förluster
Då, enligt den uppgift förenade Stats- och BancoUtskotten gifvit
Den 17 Martti, e m. 22 5 pl Disconternes i omlopp satte Capitnler gått tili nära 8 Millioner och således utgör närmare en fjerdedel af hela Rikets Röre!seCapital, blifver hvarje förandiing med Disconterne af sto^t inflytande, i synnerhet i de Landsorter, där de varit inrättade, och där deras löpande Sedlar ofta utgjort större M.ssa än Banqu.ms.
Det vore således högst skadeligt för dessa Landskap att förlora det Rote! eCapital . som under Riksens Ständers Garanti och uppsigt blifvit dem tillskyndadt.
Att missbruk blif-' vit begångna är icke deras fel, utan deras , som derpå uppsigt haft, och blir således de sednares skyldighet att godtgöra.
Det blir således Rik-’ sens Ständers skyldighet, tj allt-nast att garantera allt det i omlopp satta Myntets värde, utan äfven, att då Dhconrerne indragas, draga försorg att ej RördseCapitalet derigenom i någon Landsort kommer att minskas.
Om dessa Captaler indragas på i eller 5 år, ger detsamma resultat, fastän man i sednare fallet får vänta derpå i 5 år j ersättes
DiscontSedlarne med andra af samma Numeraire och Valeur, lider den enskilta och allmän, na Oeconomien ingen rubbning ; om detta sker på i eller 5 år, gör det hvarken minskning eller förökning af det allmänna RörelseCapitalet, emedan beslutet om deras inlösen återger dem den Credit de förlorat, så mycket mer, som derå betalas Ränta, som Utskotten föreslagit.
DA Disconternes Sedelmassa utgör så stor Ridd. 0, Ad, Prof. IV. B. II.
Afd, 29, 3© 2 26
Den 17 Martti, r. m. del af den allmänna MyntMassan, att hvarje förändring, som dermed göres, har ett b«-tydJ?gt inflytande på alla ^Varuvärden i allmänhet, som äfven på hvarje Iodividues financiella förhållande, bör denna fråga under en alUnannare synpunct och gemensamt med frågan om allmänna Myntvärdet och Penr ingeRörelsen afhandlas, hellst ingen redig allmän åsigt af ämnet kan fattas, utan att begge dessa ämnen på en gång under skärskådande ölvertagas.
Det är i följe häraf jag begär en Återremiss af dessa Utskotten* Betänkanden , samt löreslår att dessa ämnen väl vid omröstningen till sina detailler kunde serskilt föret3gas, men vid beredandet gemensamt discuteras.
DiscontSedlarne vunnit är allmän, och derföre högst nödig, att ju förr dess hellre afhjelpa, får jag med anledning af hvad förut är vidrördt föreslå , hvad långt för detta bort ske, att Disconternt-s alla Obligationer till sitt innehåll och fordna Valeur af Riksens Ständer garanteras , då framdeles med så mycket mognare betänkande kan afgöns, huru och på hvad sätt detta bäst kan ske.
Genom detta beslut ensamt skulle de genast vinna den Credit, som för Landets Oeconomie blir högst välgörande.
Friherre Falkenberg, Carl Gabriel, hade inlemnat ett så lydande Anförande: Hvad Högloflige Stats- och BancoUtskot. tens, till Riksens Ständer afgifna Betänkande Den t 7 Mart ', e. m. 227 angår, om allmänna PenningeRörehpn och MyntVärdets upprätthållande, sorn angar filialDtsconterne, så förenar jag m g m. d d-n serskilta mening , somen Ledamot friherre Jacob Cederström der äfgifvit; ty hvilken säkerhet gifves väl lör en Svensk Medborgare, Örn Lagar skulle stiftas, gällande blott för tillfället?
Ett sådant prejudicat vore af större fara, än om Staten på FilialDisconterne ännu förlorade några Millioner Papperssedlar* Mycket vådligt anser jag äfven om Discomernes RöreL seCapital pä 5 ar skulle indragas, utan motsvarande mynt i omlopp; villervallan blefve då förskräckligare, än den hittintills varit; de Gäldskyldige, som ännu hade någon behållning, skulle troligen förlora denna rest och Staten belastas med en mängd till sina Financ'jr förstörda människor, som då på annat sätt, vid en snart af behofvet påkallad Riksdag, måste understödjas.
Min tanka är Ock, som jag tror, öfverensstämmande med tnöjrdigheten, nemligen att alla indragningar af RörelseCapitalet ske småningom, på d t åigärderne icke måtte blifva alltför mycket tryckande eller förstörande, ty i annat tall förfelas ändamålet.
Vidare synes mig sammansatta Utskogen förfarit på ett sätt för mig obegripeligt, i så måtto, att de icke gittat uppge, eller sorn tillgång beräknat, Götha Can ilDisconts fordran hos CanalV rket; en fordran, som nu tillhör Discontens Fordringsägare, eller Staten, om den skall i deras rätt inträda, och kan föl jagteligen icke till CanalJSolaget bortskänkas , 228 Den 17 Martil, e. m. hvi’ket min likväl göt, då man tillgången ic* ke upptager.
Af dessa anledningar begär jag Återremiss till Utskotten, och hoppas att derifrån iå förvänta någon plan, som icke förvärrade vårt tillstånd, och besparade oss möd-tn, att åter samlas, om ii s to månader, till ny Riksdag.
Herr Svedenstjerna, Eric Thomas, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande:
Om man opartiskt befragtar den ställning, hvari samtelige Discontemes Penningevhsende sig befann vid den tid Högloflige Stats och BancoUtskotten fingo sig uppdraget att föreslå medel och utvägar till dess i ordning bringandej så lärer man billigt, hvarken kunnat för* dra en skyndsammare åtgärd dervid, eller begära att det Förslag, som Riksens Högloflige
Ständer nu är öfverlemnadt, skall vinna allJ mänt bifall.
Med någon uppmärksamhet på de nya och ovanliga förhållanden, som uppkommit sedan
Disconterne inställde sina betalningar, på de tillfälliga händelser, sorn, jemte allmänna Lagens föreskrifter, verkat på deras tillgångar, och återverkan af allt detta på det allmanna Penninge-väsendet, lärer man säkert få medgifva, att det Höglofl. sammansatta Utskottet , hvad medel det ock måtte föreslagit till
Discontaffairérnes reglerande, alltid råkatifara att fela mot någon principe och att träda för nära, ej allenast enskil.te, utan ock vissa ali; Den 17 Martil, e. m. 22f manna interessen.
Det är således icke för att klan Ira det Högloflige Utskottets åtgärder, utan med den rena öfvertygelse, att i ett ämne af så stor vigt och omfattning, som detta, afven de obetydligaste inkast emot förutfattade meningar skulle möjeligen kunna leda till nya forskningar, sorn jag,vågar utbedja mig H rr Grefven» och LanritMarskaikens samt Höglofl.
Ridderskapets och Adelns tillstånd att vid det Högloflige sammansatta Utskottets Betänkande få göra några Anmärkningar.
Utskottet säger i Ingressen till dess Be« tänkande, ”att regleringen af Rikets Penninge* ”väsende borde på ett uteslutande sätt blifva ”föremålet för dess öfverläggningar; att det, i ”följd häraf, stadgat den allmänna grund, hvarifrån Utskottet, i anseende till beräkningarne ”af PentiingeScdelstocken , borde utgå vid utarbetningen af dess Förslag till Myntvärdets ”upprätthållande, samt tillika fastställt, såsom ”en härifrån sig härledande principe, att några ”nya biträden ifrån Banquen icke borde komma ”i fråga, så framt härigenom rubbades den ”grundval, på hvilken nämnde Förslag skulle ”komma att byggas.”
Utskottet antagit dessa hufvudgrunder för dess financiella åtgärder i allmänhet och således äfven för Discont - aflairernas Reglering, så hade det visserligen varit att önska, det dessa grunder blifvit något mer utvecklade till Rikets Högloflige Ständers Plena framställda, hvarigenom de kunnat komma i tillfälle att från samma synpuncter, som det Högloflige Utskot* 330
Den 17 Marfil, e nu tet, betrakta det nu egenteligen ifrågavarande ämnet _ Höglofl.
Urskortet töiklaiar dock orsaken, hvarföre delta ej nu varit möj- ligl, dä, sorn det vidare heter i inledningen till Betänkandet, ”under öfverläggningarne tramställda ”skiljagtiga åsigter af sjelfva hufvudämnet, samt ”de medel och ut vä gir till Myntvärdets upprätt”hållande, hvilka hos Utskottet kommit i fråga, ”ännu icke vunnit den utveckling, att häraf ”kunnat bildas en sammanhängande plan .” — Af allt detta tycker jag mig kunna draga den slutsa ts, att Högloft.