Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Under handläggningen af förevarande fråga har hos Rikets Ständer blifvit anmärkt, hvad som också är allmänt kändt, att egarne af den jord, som för jernvägens behof skall alslås, icke sällan, på grund af nu gällande expropriationslag, erhålla en ganska högt beräknad ersättning, jemte det att samma jernväg, för hvars anläggande öfver deras mark de sålunda undfå en ansenlig betalning i penningar, tillskyndar dem 118 Expeditions-Ctshottels Förslag• till unden!.
Siri/velse J\’:o 64. betydliga fördelar och utan någon deras åtgärd eller kostnad förböjer värdet af deras egendom.
Det vill likväl synas Rikets Ständer att, då kostnaderne för jern vägsanläggningar i vårt vidsträckta land under alla förhållanden måste stiga till stort belopp, det vore billigt, om de närmast kringboende i så målto bidrogo till dessa kostnader, att vid värderingen af den mark, som borde för jernvägen upplåtas, skulle tagas i betraktande icke allenast den förlust, som tillskyndades desse jordegare genom upplåtande af mark från deras egendom, utan ock den ofta betydliga fördel, som den ifrågasatta jernvägsanläggningen kunde komma att för egendomen och dess innehafvare medföra; och Rikets Ständer anhålla fördenskull i underdånighet, det E. K. Maj:t i nåder täcktes låta utarbeta förslag till en sådan förändring af Kongl.
Förordningen den 20 November 1845 angående upplåtande af jord till allmänt behof, att i följd deraf, vid värdering af den mark som för jernvägsanläggningar erfordras, måtte tagas i betraktande icke blott den förlust, som derigenom tillskyndas jordegaren, utan äfven, å andra sidan, huruvida genom jernvägsanläggningen några fördelar uppkomma för den faslighet, från hvilken upplåtelsen sker. E. K. Maj:t har i dess nådiga Proposition till Rikets Ständers kännedom meddelat, alt Statens jernvägsbyggnader fortfarande slått under öfverste Ericsons ledning och administration, enligt det honom af E. K.
Maj:t den 31 Januari 1855 i nåder lemnade uppdrag, men att, i anseende till det tillvexande omfånget af dessa arbeten, Öfversten bos É. K. Maj:t anmält sin önskan att berörde uppdrag, i dess närvarande omfattning, måtte efter utgången af sistförflutne år upphöra.
Likväl hade E. K.
Maj:t, innan frågan om en särskild Styrelse för arbetena och trafiken å Statens jernvägar till nådig pröfning företogs, ansett sig böra afvakta Rikets Ständers beslut i anledning af det sedan sistförflutna riksdag hvilande förslaget om inrättande af ett nytt Stats-departement, under hvilket den omförmälde Styrelsen naturligen hörde.
Ehuru Rikets Ständer med visshet antaga, att, sedan, lill följd af innevarande riksdags beslut, förslaget om inrättande af omförmälde nya Stats-deparlement förfallit, frågan om en Styrelse för arbetena och trafiken på Statens jernvägar innan kort blifver föremål för E. K.
Maj:ts nådiga pröfning och afgörande, hafva likväl Rikets Ständer ansett sig ej böra lemna detta ärende utan uppmärksamhet.
Af de från Jernvägsbyrå n till Rikets Ständer aflemnade uppgifter, innefattande en öfversigt al det omfång, lill hvilket förvaltningen af Statens jernvägsrörelse hittills utvecklat sig, hafva Rikets Ständer inhemtat alt sammanlagda summan af bruttoinkomsten af Statens jernvägar under året från Oktober månad 1858 till Oktober 1859, utgjort 622,022 R:dr 16 öre och utgiflerne under samma lid ett belopp af 524,688 R:dr 90 öre, fördeladt under de särskilda titlarne: banans underhåll, tralik-afdelningen, maskiner och verkstäder samt konsumerade materialier; och att för banans underhåll åtgått 104,302 R:dr 13 öre, för tralik-afdelningen 194,759 R:dr 43 öre, för maskiner och verkstäder 114,594 R:dr 30 öre, samt lör konsumerade materialier 121,033 R:dr.
Af den ofvan angifne utgiftssumman utgingo 33,694 R:dr 56 öre till aflöning ät tjenstemän, hvilkas löneinkomster för närvarande bestämmas af Chefen för Statens jernvägsbyggnader, och 239,759
R:dr 88 öre till vaktmästare, banmästare, banvaktare, konduktörer, stationskarlar, lokomotivförare, eldare, maskinarbetare och extra biträden.
För rörelsen å Statens jernvägar voro anställde 64 tjenstemän samt i öfrigt 431 personer.
När nu, då de öppnade banorna endast utgöra 15J mil, utgiftssumman redan stiger lill mer än en half million och inkomslbeloppet öfver 600,000 R:dr, så inses lätt huru betydlig denna penningeförvaltning med dertill hörande redovisning och kontroll, äfvensom huru talrik den vid jernvägarna anställde tjenslemanna- och arbetspersonal måste blifva, sA snart en fyrdubbel sträcka, eller några och sextio mils väg hun - Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 64.
119 nit öppnas till trafik för Statens räkning, hvilket bör antagas skola inträffa när de arbeten för stambanornas fortsatta utförande blifvit fullbordade, för hvilka Rikets Ständer nu anslagit erforderlige medel.
Och då härtill komme, att förvaltningen af trafiken å Statens jernvägar med rätta är att anse lika med besörjandet af en industri i större skala, vid hvilken, för inköp och användande af materialier, för vidmagthållande af banbyggnad, stationshus, verkstäder, maskiner och rörelsemateriel, äfvensom för vinnande af kännedomen om ständigt fortgående förbättringar och uppfinningar i dit hörande ämnen, en mångfaldigt förgrenad verksamhet är erforderlig, så visar sig af allt detta angelägenheten, alt för trafiken å Statens jernvägar en från jernvägsbvggnadsförvaitningen afskiljd Styrelse varder organiserad och å stat uppförd.
Rikets Ständer tilltro sig likväl icke att bedöma tidpunkten när särskiljandet af de båda ifrågavarande förvaltningarne bör verkställas, och anhålla fördenskull i underdånighet hos E. K. Majit, alt, så snart sådant lämpligen kan ske, förslag till en Öfverstyrelse för trafiken å Statens jernvägar, jemte allöningsstat för de till Styrelsen hörande embets- och tjenstemän, mätte utarbetas och för Rikets Ständer framläggas.
1 anledning af del här förut anmälde åtagandet dels af Westra härads innevånare att kostnadsfritt upplåta jord för södra stambanan, dels af åtskilliga socknar inom Allbo härad i afseende ä enahanda upplåtelse m. m., få Rikets Ständer till E. K.
Majit härhos i underdånighet öfverlemna de handlingar, som innefatta dessa förpligtelser, med anhållan, det E. K.
Majit i nåder täcktes låta föranstalta, det de utfäsle bidragen behörigen komma jernvägsanläggningen till godo.
Slutligen och då del vid behandlingen och pröfningen af förekommande frågor om jernvägsanläggningar för Statens räkning måste vara af synnerligt gagn, äfvensom för öfrigt i flera hänseenden nyttigt och upplysande, om fullständiga berättelser, upptagande do förhållanden, som med rörelsen å Statens jernvägar och förvaltningen af trafiken på dem ega sammanhang funnes att tillgå, anhålla Rikets Ständer i underdånighet, att dylika berättelser måtte genom vederbörande
Styrelsers försorg årligen afgifvas och till trycket befordras, samt Rikets Ständer vid början af hvarje riksdag till kännedom meddelas.
Rikets Ständer framhärda ete.
Stockholm den 6 Juni 1860. 120 Expedilions-Utshotlels Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 65.
M:o &5.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Juni 1860.
Preste-Ståndet den G — — Borgare-Ståndet den 6 — — Bonde-Ståndet den 9 — •— Bihets Ständers underdåniga Skrifvelse, rörande postbevillningen och dermed sammanhängande ämnen.
(Bevilln.-Utskottets Betänkande N:is 18 och 25.) S. A. K.
I öfverensstämmelse med hvad General-Poststjrelsen i underdånighet hemställt, har E. K. Maj:t uti nådig Proposition till Rikets Ständer den 27 Oktober 1859 behagat föreslå, det Rikets Ständer måtte medgifva, att från och med år 1863, då den nja vigtberäkningen blifvit till allmänt begagnande anbefalld, den enkla brefviglen för inrikes bref må bestämmas till tre ort och portomoderation iakttagas för bref öfver 21 orts vigt, sålunda att bref, öfvei r 3 lill och med 6 ort du bbelt porto » 6 yy 9 yy 3 enkla yy yy 9 yy 12 yy 4 yy yy yy 12 yy 15 yy 5 yy yy fy 15 yy 18 yy 6 yy yy yy 18 yy 21 yy 7 yy yy yy 21 yy 25 yy 8 yy yy yy 25 yy 30 yy 9 yy yy yy 30 9 40 yy 10 ty yy yy 40 yy 50 yy 11 yy 9 yy 50 yy 60 yy 12 yy yy yy 60 yy 70 yy 13 yy yy yy 70 yy 80 yy 14 >y yy yy 80 yy 90 yy 15 yy yy yy 90 yy 1 a 16 yy yy yy 1 <ti. yy 11 yy 17 yy 9 yy 1A 1 4 » yy H yy 18 yy
V och att för vigt deröfver erlägges ett enkelt porto mer för hvarje 3 ort mer; att, Expeditions-Utskottets Förslag till anderd.
Skrifvelse N:o 66.
121 att, beträffande utrikes bref, den enkla brefvigten, der den nu är bestämd till J lod, nid förändras lill 1J ort och, der den hittills varit 1 lod, lill 3 ort; samt att högsta tillåtna vigten för lösbref, hvilka nu ej få öfverstiga 8 lod, må blifva 25 ort: och för lokalbref, som nu få uppgå till och med 4 lod, 12 ort.
Vid öfvervägande häraf hafva Rikets Ständer, enär den nådiga Propositionen har till föremål att följdriktigt tillämpa E. K. Mij-.ts nådiga Stadga den 31 Januari 1855, angående mått och vigt, funnit skäligt bifalla E. K.
Maj:ts ofvanberörde förslag, likväl med den förändring att bref, som i vigt ölversliger tre, men icke uppgår till fullt 4 ort, må befordras mot enkelt porto samt all bref, som ölversliger 6, men icke uppgår till fullt 7 ort, må befordras mot dubbelt porto, o. s. v., så att icke deu högre portosatsen tillämpas förr, än brefvet väger lulli 1 ort utöfver den i larifen för närmast underliggande portosals utsatta högsta vigt.
Hvilket till besvarande af den nådiga Propositionen, Rikets Ständer få hos E. K. Maj:l i underdånighet anmäla; framhärdande Rikets Ständer etc.
Stockholm den 9 Juni 1860. 66.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den J Juni 1860.
Prcste-Ståndet den 6 — — Borgare-Ståndet den 6 — — Bonde-Ståndcl den 9 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående skatt för hundar.
(Bevilln.-Utsk:ts Betänkande N:is 21 och 26.) S. A. K.
Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord derom, att för hvarje hundkreatur borde, såsom numera i flere andra länder är brukligt, bestämmas en viss årlig afgift för alt af hundens egare eller innehafvare gäldas; och Rikets Ständer hafva, med gillande af sjelfva förslaget om införande af en djlik beskattning äfven här i riket, Bih. till Ii.
Prot. 1859 & 1860. 10 Sami. 1 A/d. 16 122 Expeditions-U Iskottets Forsla// lill underd.
N:o 67. trott densamma lämpligast böra tilläggas kommunal egenskap, så att det må af kommunerna sjelfva få bero, icke blott huruvida de vilja ålägga kommunens innevånare, sorn hafva hundar, en årlig till kommunen ingående skall, utan äfven alt bestämma densammas belopp, dock all den icke lår öfverstiga 5 R:dr Rmit.
1 följd häraf hafva Rikets Ständer beslulit, alt icke blott hvarje särskild stad, ehvad den består af en eller flere församlingar, utan ock hvarje församling å landet må ega rätt bestämma, huru» vida, lill hvad belopp och för hvilka slag af hundar kommunen för längre eller kortare tid vill ålägga hvar och en inom kommunen boende person, som innehar hund, ehvad lian deraf är egare eller icke, en årlig, till kommunen ingående skatt, hvilken dock icke må öfverstiga Fem R:dr R:mt för hvarje sådan hund och hvilken skatt kommunen må ega använda för sina egna hehof.
Hvarom Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K.
Majit täcktes utfärda nådig Författning samt dervid i ämnet meddela de närmare föreskrifter, sorn kunna finnas vara af behofvet påkallade.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 17 Juli l*SO.
Presle-Ståndet den 80 — — Borgare-Ståndet den 81 — — Bonde-Ståndet den 81 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om befrielse för åtskilliga stapelstäder att hålla ståndigt upplag af salt.
(Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 25.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord, att den, enligt 3 § i nådiga Kungörelsen den 7 April 1841, städerna Carlshamn, Luleå, Piteå, Westervik, Wisby och Ystad åliggande skyldighet att hålla ständigt upplag af salt till visst belopp, hvilket, sammanlagdt för alla dessa städer, uppgår till 1,702 tunnor, måtte upphöra; och enär Rikets Ständer,jjvid öfvervägande häraf, funnit delta salt-upplag, utgöra en i för - Expeditions-Utskotlets Förslug till underd.
Skrifvelse N:o 68.
123 hållande till behofvet alltför obetydlig myckenhet, för att kunna betraktas såsom verksamt skydd mot befarad brist samt erfarenheten visat att dylikt upplag aldrig till följd af sådan brist behöft anlitas, så och i betraktande jemväl af den omständigheten, alt det mindre rättvisa i en lagstiftning, som ålägger vissa stapelstäder en skyldighet, hvarifrån andra äro befriade, utgör anledning till borttagande af ifrågavarande stadgande, fä Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t täcktes med bibehållande af öfrige föreskrifter uti högstberörde Kungörelse, befria ofvannämnda städer från skyldigheten att hälla ständigt upplag af salt.
(Se Skrifvelse-förslaget N:o 140). 124 Expeditions-Utshotlcts Förslag till widerd.
Skrifvelse lS:o 69.
Uppläst och godkändt hos Ridd. oell Adeln den 9 Juni 1860.
Presle-Ståndet den 16 — — Borgare-Ståndet den 16 — —- Bonde-Ståndet den 20 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående nya prediko text er m. m. (Lag- och Ekon.-U(sk:s Betänkande N:is 1 och 10). S. A. K.
Uti nådig Skrifvelse af den 21 Oktober sistlidet år har E. K. Maj:t behagat meddela Rikets Ständer, att sedan Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 18 Oktober 1848 anhållit, det E. K.
Majit täcktes, genom dertill utsedda tjenlige män, i nåder|Iåta ombesörja utväljande ur Nja Testamentets heliga Skrifter af 2:ne nja årgångar predikotexter samt utarbetande af dertill hörande kollek ter och böner, att vid den allmänna gudstjenslen begagnas jemte de nu påbjudna, hvilka jemväl skulle bibehållas, och E. K.
Majit med nådigt bifall till denna underdåniga begäran, under den 6 Juli 1849 förordnat en särskild Kommitté att förslag i omförmälda hänseende afgifva, så och efter det Kommitterade (tillgjordt della nådiga uppdrag och den 3 Augusti 1850 till E. K. Maj:t, inlemnat det anbefallda förslaget, behagade E. K.
Majit från Konsistorierna i rikets stift och i Slockholm infordra underdåniga utlåtanden i ämnet, och anbefallde slutligen, genom nådig Skrifvelse den 21 Mars 1851, det då församlade PresleStåndet att öfver nämnda förslag och jttranden afgifva underdånigt utlåtande, hvilken nådiga befallning af Preste-Slåndet den 11 Augusti samma år fullgjordes.
Då emellertid Presle-Ståndet vid den derefter följande riksdagen till pröfning företog irågan om ny kyrkohandbok och lill en sådan uppgjorde förslag, som af Ståndet, genom underdånig skrifvelse den 13 November 1854, lill E. K.
Majit öfverlemnades, förblef frågan om de nja predikotexlerna hvilande, för att i sammanhang med Expeditions-Utskottets Förslug till unden!.
Skrifvelse N:o 69.
125 den om handbokens förändring förekomma lill afgörande.
Genom nådig Remiss den 4 Januari 1855 infordrades öfver Presle-Slåndels berörde förslag underdånigt yttrande af Kommilterade för uppgörande af nv redaktion af kyrkohandboken, hvilka den 1 November samma är ytterligare afgåfvo ett nytt förslag i nära öfverensstämmelse med det af Preste-Slåndet uppgjorda, men med vissa afvikelse!-, för skälen lill hvilka redovisades i Kommilterades underdåniga Betänkande, och blelVo, sedan E. K. Maj:! öfver Kommitterades förslag inhemtat underdåniga utlåtanden af Rikets samtliga Konsistorier, alla dessa handlingar den 19 November 1856 öfverlemnade till det då församlade Preste-Stäudet, hvars underdåniga utlåtande i ämnet den 14 Oktober påföljande år afgafs.
Sedan de tvänne frågorna om nva predikotexter samt om förändringar i kyrkohandboken sålunda erhållit den förberedande behandling, som af föremålens höga vigt varit påkallad, har det täckts E. K.
Majit att uti högstberörde Skrifvelse af den 21 Oktober nästlidet år öfverlemna desamma till Rikets Ständers bepröfvande för alt, efter inhemlande af Rikets Ständers underdåniga yttrande i ämnet, företaga berörde frågor till afgörande; och hafva Rikets Ständer, som till följd häraf granskat de till detta ärende hörande handlingar, dervid funnit det första af de uti den nådiga Skrifvelsen omförmälda förslag vara så lydande: FÖRSLAG till tviiuue nya årgångar predikotexter.
Första Årgången, 1 Sond. i Advent.
Högmessa: Joh. 18: 36, 37, Jesus svarade och sade till Pilatus — —• — röst.
Aftonsång: Eph. 1: 3—u.
Välsignad pris. 2 Sond. i Advent.
Högm.:
Luc. 12: 33—4(1.
Jesus säde till sina lärjungar:
Låter — — — komma. A fto n s.:
Ebr. 10: 33—39.
Så kaster — — — själena. 5 Sond. i Advent.
Math. 11: ti —19.
Sannerliga — — — barnom.
Altons.: 2 Petr. 1: 19—21.
Vi hafvom — — — anda.
4 S ö n d. i Adre n t. Högm.: Joh. 3: 22—36.
Derefter kom — — — honom.
Aftons.: I Joh. 1: 1—7.
Del sorn — — — synder. 126 Expeditions- U/skottets Förslag till unclerd.
Juldagen.
Hö gm.: Joh. 1: i—14. 1 begynnelsen sanning. Afton».: Ebr. 1: 1—12.
Fordom ända.
Annandag Jul. Högm.:
Math. 10: 32—39.
Hvar och en — finna det. Afton».: 1 Petr. 4: 12—19.
Mine käresle — gerningar.
Söndagen efter Jul.
Luc. 12: 32.
Frukta dig icke — — — riket.
Aftons.: 1 Joh. 5: 19—21.
Vi vele — — — amen. / Nyårsdagen.
Ilögm.: Joh. 14: 13.
Jesus sade till sina lärjungar:
Allt — — — Sonenom.
Aftons.: Ebr. 13: 8—is.
Jesus Christus — — — bekänna.
Söndagen efter Nyår.
Hö gm.:
Joh. 1: 29—34.
Dagen derefter — Son. Aftons.: Col. 2: 9—18.
I Christo bor — — — sig sjelf.
Trettondedag Jul. Högni.: Joh. 8: 12.
Åter ljus. Aftons.: 2 Cor. 4: 3—6.
Är nu — — — ansigte. / Sond. e.
Trettond.
Högin.:
Joh. 7: 14—ic.
Då nu — honom.
Aftons.: Ebr. 3: i — o. Derföre J — — — hjertan. 2 S ö n d. c. Tr et tond.
Högm.: Joh. 4: 5—26.
Och när Jesus kom — — — med dig.
Aftons.: Epli. 2: io—16.
Vi äre Guds verk —- — — sjelf. 3 Sond. e. Tre Ilon d. H ö g m.: Joh. 4: 27—42.
Och i detsamma — — —- Frälsare.
Aftons.: Ebr. 11: l—22.
Men — — — ben. 4 S ö n d. e. Tre t tond.
Högm.
: Math. 21: 18—22.
Om morgonen när Jesus gick — — — få. Aftons.: Ebr. 11: 23 —12: 4.
Genom trona — — — syndene. Expeditions-Utskotlets Förslag lill anderd.
Skrifvelse 5 Sänd. e. Trettond.
Högm.: Math. 13: 34—43, Della allt — — — höre. Aftons.: 1 Cor. 1: 9—18.
Gud är — — — kraft.
Septuagesima.
Hö gm.
: Math. 19: 27—30.
Då svarade Petrus och sade till främste.
Aftons.: 1 Cor. 3: 7 — 23.
Så är nu — — — Guds. Sond.
Sexagesima.
Högm.: Joh. 12: 33—43.
Då sade Jesus till folket:
Än — — Aftons.: 1 Cor. 1: 20—23.
Hvar äro — — — menniskor.
Fastlags Söndag.
Högin.: Joh. 12: 23—33.
Jesus svarade — dö skulle. i Sund. i Fastan.
Math. 16: 2t—23.
Ifrå den — — — tillhörer.
% Sön d. i Fa stan.
Hög m.:
Luc. 7: 36—so.
En af de P/tariseer bad Jesum — — 3 Sond. i Fastan.
Högm.: Joh. 7: 19—31.
Jesus säde till Judarne: Gaf — — - Al i d fasto S ö n d a g.
Högm.: Joh. 6: »4—36.
När då — — — dock icke. 5 Sänd. i Fastan.
Högni.: Joh. 11: 47—87.
Då församlade — — — honom.
Palm Söndag.
Högm.: Joh. 12: 1—16.
Sex dagar — — — honom.
Påskdagen.
Joh. 20: 1 —10.
På den ena — — — igen.
Aftons.: 1 Cor. 15:
U—»l.
Är nu — — — uppståndelse.
Jesum: pris. frid. bäfver? 128 Expeditions-Ulskottels Förslag till underd.
Annandag Påsk. Högin.: Joh. 20: n — 18.
Men Maria — — — della. A I lons.: 2 Cor. 5: 11—21.
Om en är död — — — honom. 1 Sund. e. Påsk. Högm.: Joh. 21: l—14.
Derefter — — — de döda. A flons.: A. G. 3: 12—20.
Pelias sade lill folkel:
J män af Israel, Abrahams och Isaaks — — — Jesuin Christinn. 2 Sond. e. Påsk. Högm.:
Joh. 21: is—25.
Dä de nu — — — amen.
Aftons.: 1 Petr. 5: 1—4.
Preslerna — krona. 3 Sond. e.
Påsk. Högm.: Joh. 17: 1—8.
Della talade — — — häfver.
AI lons.:
Ebr. 4: S—16.
Derföre — — — behöfves. 4 Sond. e. Påsk. Högm.:
Joh. 17: 9 — 17.
Jag beder — — — sanning.
Aftons.: Ebr. 5: 1 — 10.
Förty — — — säll.
Bönesönda g. Högm.:
Joh. 17: 18—23.
Såsom du — — — älskade.
A fl tins.: Ebr. 7; 19—28.
Lagen kunde — —• — fullkomlig.
Christi Himmelsfärdsdag.
Ilo gm.:
Joh. 17: 24—26.
Fader — — — dem.
Aftons.: Ebr. 10: 12—18.
Jesus Christus, dä han — — — synder. 6 Sond. e. Påsk. Högm.: Joh. 15: 18—27.
Om — — — begynnelsen.
Afl o lis.: Col. 3: 1—10.
Om J — häfver.
Pin gs tdagen.
Högm.: Joh. 15: lo—17.
Om J — — — inbördes.
Aftons.: Eph. 2: 17—22.
Jesus är kommen — — — andan.
Ann andag Pingst.
Högm.: Joh. 6: 44 — 51.
Jesus sade:
Ingen — — — lif. Aftons.: 1 Cor. 12: 12—31.
Såsom — — — väg.
Tre - Expeditions- U/sko t tets Förslag till underd.
Trefaldighets Sällda g.
Högm.: Joli. 15: l — 9.
Jag är — — — Aftons.: 1 Joh. 3: 1 — 9.
Ser till — Gudi. / Sond. e.
Trin.
Luc. 12: 13—21.
Då sade en af folket till Jesum: Mästar — Aftons.: Rom. 1: l—17.
Paulus — tro. 2 Sänd. e. Trin.
: Luc. 14: 25—35.
Och gick mycket folk med Jesum — — — Aftons.: Rom. 1: is—32.
Ty Guds — — — göra. 3 Sund. e. Trin.
Luc. 15: 11—32.
Och han sade — — — igenfunnen. Aftons.: Rom. 2: l—16.
Derföre — Evangelium.
A Sond. e. Trin.
Högm.: Joh. 8: l —11.
Då gick — — — härefter.
Aftons.: Rom. 2: 17—29.
Si — Gudi. 5 Sond. e. Trin.
Högm.: Joh. 1: 35—st.
Dagen derefter — — — Son. Aftons.: Rom. 3: l—20.
Hvad — — — syndena. 6 Sond. e.
Matth. 5: 17—19.
Jesus sade till sina lärjungar: J skolén - melriket. Aftons.: Rom. 3: 21—si.
Men — — — lagen, 7 Sond. e. Trin.
Matth. 16: 5—12.
Och när Jesu lärjungar — — — lärdom.
Christi Forklaringsdag.
Högm.: Joh. 13: 31—32.
Jesus sade: Nu — — — honom. 8 Sond. e. Trin.
Matth. 7: 12—14.
Jesus sade lill sina lärjungar:
Allt — — - Aftons.: Rom. 4: l—8.
Hvad — — — tillräknar.
Prol. i859 <f- 1860. 10 Sami. i Jfd, 129 kärlek.
— Gudi. höre. — — him - honom. 17 130 Expeditions-U tskottels Förslag till underd.
Skri/ve/se ISr:o 69. 9 Sond. e.
Luc, 12: 42—is.
Då sade Herren — — — äskadt.
Aftons.: Rom. 4: $-—2».
Mån — — — uppväckt. 10 Sond. e. Trin.
Joh. 8: 21 — 30.
Då sade åter Jesus till Judarn$:
Jag — honom.
Aftons.: Rom. 5: t—it.
Medan — — — håfve. 11 Sund. e. Trin.
Högm.: Matth. 21: 28—-31.
Jesus sade lill de Öfverste Prcsferna och de Äldste } folkel:
Hvad — — — J. Aftons.: Rom. 5: 12—21.
Derföre — Cbristum. / v - ' • *’» * C» 12 Sond. e. Trin. Högni.:
Matth. 12: 33—37.
Jesus sade till de Phariseer: Görer fördömd. Aftons.: Rom. 6: i—23.
Hvad — Herra. 13 Sofid. e. Trin.
Matth. 5: 43—6: 4.
J håfven uppen barliga.
Aftons.: Rom. 7: i—6.
Yeten — — — bokstafven. 14 Sond. c. Trin.
Högm.: Joh. 5: i—14.
Derefter — — — värre.
Aftons.: Rom. 7: 7—23.
Hvad — — — lag. 15 Sond. e.
Luc. 10: 38—42.
Men det begaf sig, då de vandrade, gick Jesus — — — tagas. Aftons.: Rom. 8: 1—17.
Så — —• — herrligheten. 16 Sond. e. Trin.
Högm.: Joh. 11: i—4S.
Och låg en — — — gjorde.
Aftons.: Rom. 8: 18—39.
Ty — — — Herra. 17 Sond. e.
Marc. 2: 18—3: S.
Och Johannes lärjungar — — — andra.
Aftons.: Rom. 9: l—13.
Jag — — — jag.
Expedition*-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 69. 131 18 Sond. e. Trin.
Joh. 10: 83—38.
Oell Jesus — honom.
A flons.: Kom. 9: ii—33.
Hvad — — — skam. 19 Sund. e. Trin.
Hö gm.: Joh. 9: i—41.
Och gick Jesus — — — sjud. Aftons.: Rom. 10: i—13.
Bröder — salig. 20 Sond. e. Trin.
Matlh. 13: 44—46.
Jestis sade:
Åter — — — henne.
Aftons.: Rom. 10: 14—81.
Men — — — folket. 21 Sänd. e. Trin.
Malth. 16: i—4.
Då stego de Phariséer och Saducéer fram och frestade Jesuiii — väg.
Aftons.: Rom. 11: l—is.
Så fullhet? 22 Sond. e. Trin.
Matth. 18: is—88.
Jesus sade lill lärjungarna:
Men om — —• — resor.
Aftons.: Rom. 11: 13—84.
Eder oljolrä. 23 Sond. e. Trin.
Marc. 12: 41—44.
Och satte :— — — näring.
Aftons.: Rom. 11: 83—36.
Käre amen. 23 Söiid. e.
Högm.: Joh. 6: 37—40.
Allt — — — dagen.
Altons.: 1 Cor. 15: 35—58.
Måtte — Herranom. 25 Sond. e. Trin.
Högm.: Matth. 24: l—14.
Då — — — komma.
Al lons.: 2 Thess. 2: l—18.
Men — orättfärdigheten. 26 Sond. e. Trin.
Joh. 5: aa—29.
Icke dömer Fadren uppståndelse. Aftons.: I Cor. 15: aa—38.
Såsom alle — allom. 21 Sond. e. Trin. Högni.:
Luc. 13: 88—89.
Och Jesus gick rike.
Aftons.: Cppb. 21: 9—22: 5.
Och — evighet. 132 Expeditions-Utskottels Förslag lill underd.
Skrifvelse IS7:o 69.
Kyn de Is m ess o dag en.
Joli. 1: 16—18.
Af Jesu Christi fullhet kungjort.
Marite Bebådelsedag. Högin.:
Luc. 1: 39—15.
Uti de dagar — — — Hérrnnom.
Aftons.: 1 Tim. 2: 13—15.
Adam kyskhet.
Döp ar ens dag.
Högm.: Luc. 1: 5—25.
Uti menniskorna.
Aftons.: A. G. 17: 22—31.
Då döda.
Michaelis dag.
Högm .:
Marc. 10: 13—16.
Och de hade barn till Jesum, att — dem.
All HeIgona dag.
Högm.: Matth. 5: 13—16.
J åren himmelen.
Andra Årgången, 1 Sund. i Advent.
Högmessa:
Luc. 4: 16—22.
Jesus gick om Sabbatsdagen — — — hans mun.
Aftonsång: Ebr. 8*: 8—12.
Si de dagar ihågkomma. 2 Sond. i Advent.
Högm.: Luc. 17: 20—30.
Och då Jesus frågade — — — uppenbaras.
Aftons.: Jac. 5: 7—10.
Så varer — — — namn. 3 Sond. i Advent.
Luc. 3: l—is.
Uti — — — Christus.
Aftons.:
Gal. 3: 23—29.