Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot bör Regeringen å andra sidan tillse, att ingen angifver sig såsom Idkare af en handtering utan att han på vederbörligt sätt ådagalagt, att han icke genom bristande skicklighet uti densamma, utsätter medborgare, som lemna honom sitt förtroende, för obehagligheten att bedragas; ett försigtighetsmått, som i intet afseen* de inskränker den medborgerliga friheten, { men hörer till den ordning och säkerhet man har rätt att fordra i alla väl organiserade samhällen.
Antagandet af dessa 2:ne hufvudprinciper vid redigerandet af den blifvande nya SlöjdFörfattningen, skall troligen förena alla intressen Den 2i Mm lii. pcb till största delen undanrödja alla de olägenheter manat en allmän näringsfrihet befarar.
Köparens och förbrukarens intressen på ena sidan, och tillverkarens på den andra, böra af Lagstiftaren lika mycket vårdas.
Svårigheten af den Slöjdproducternes pröfning, hvilken jag anser böra tillhöra Regeringen, är en särskild sak, som ej angår frågans rättsgrund.
Vore en sådan pröfning endast verkställbar genom Ålderman och Bisittare, då skulle d<-n bibehålla de egenskaper, som gyripa misstankan om väld; men tanker man sig den aptörtrodd åt skickliga och rättsinta auctoriteter med controll af offentligheten, så är denna pröfning ej allenast möjlig utan också lätt att verkställa.
Det vanliga inkast, att köparens egen granskning måste vara den bästa Controll, är af alla det mäst falska.
Först förutsätter detta inkast en mängd undantag, som för a po* tbeksvaior, guld och silfver och i allmänhet sådana ting, som hvar man vet icke kunnå på stående fot till deras godhet bedömas.
Vid närmare eftersinnande skall man äfven^finna , att desse undantag äro talrikare än man förmodat; men hvar och en princip, som fordrar sådana, måste till dess natur vara falsk.
Kommer-nu härtill, att det endast är ett ganska inskränkt antal köpare, sorn äger någon förmåga att undersöka och bedöma godheten af äfven de vanligast förekommande vahror; så förlorar detta inkast hela sitt värde.
87« Ben 21 Marlei.
Om man ville genomgå hvarje slöjd särskilt och med verklig kännedom granska de grader och modificationer hvar och en produets- värde kan erhålla, skulle man förvånas deröfver, att män med verklig hpplysning, blott af nit att vara liberala, kunnat uppställa en så löjlig theorb Jag anhåller vördäamt, att detta memorial roå blifva remitteradt till vederbörligt Utskott.
Under den 18 sistlidne Februarii har Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, behagat till RiddarhuslJtskottets utlåtande remittera Herr Grefve De la Gardies, Jacob, den 10 i samma månad väckta motion, att Riddarhusutskott mätte anmodas upplysa, huruvida af de uti Riddarhusets archiv qvarvarande exemplar af Ridderskapets och Adelns Protocoller för de föregående Riksdagarne, funnes ett så tillräckligt antal, att de samma kundo bland Ståndets Ledamöter vid detta Riksmöte utdelas, I sam. manhang hvarmed Utskottet jemväl fått emottaga särskildte, i anledning af berörde motion afgifne yttranden, af Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf, innefattande framställning, att de vid sistförflutne Riksdag hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln hållna ProtocoU måtte till ealu i Den 21 Murlii.
Bokhandeln ånmälas, samt af Herr Reutersvärd, Pehr Adam, att han hyste den öfvertygelse, att ganska få exemplar af samma Protocoll kunde påräknas blifva i Bokhandel försålde- •
Utskottet får i anledning häraf vördsamt anmäla: att de af Ridderskapets och Adelns Protocoller för de föregående Riksdagarne, hvilka här å Riddarhuset förvaras, och på Ståndets enskildta bekostnad blifvit tryckta inskränka sig till Riksdagarne för åren 1789, 1809 och 1S10, samt 181 o och 18I2, i Örebro: att af dessa Protocoller äro i behåll: _ för 1789, 643 exemplar dels häftade dels i packor. — för 1809 och 1810, 26 exemplar, se dan de öfrige, enligt Ridderskapets och Adelns beslut vid sigta Riksdag; blifvit till maculatur försålda. — för 1810 i Örebro, 681 exemplar dels haltade och dels i packor. — för 1812, 462, Dito Dito Dito.
Och att Ridderskapet och Adeln vid sista Riksdag förordnadt, att sedan 1789, 1S10 och .1# 12 årens Protocoller intill nästa Riksdag varit för * köpare att tillgå emot betydligt nedsatte priser, desamme derefter borde till maculatur Deri 21 Mar lii. försäljas; och ehuru denbristande afsättning,och sorn sedermera ägt rum af berörde Protocoiler, tillfyllest visat, att (iden nu är inne att sätta Ridderskapets och Adelns berörde beslut! verkställighet j likväl och som den summa^ som för ifrågavarande Protocoller skulle kunna erhållas, i händelse desamma efter vigt till maculatur föryttrades, säkerligen uppgår tili ett så ringa belopp, att någon särdeles fprdel derigenom icke kan RiddarhusCassan tillskyndas, hvilken för sine till tryckningen lemnade förskott långt för detta undfått ersättning, genom den under flere år af Ridderskapet och Adelns Herrar Ledamöter erlagde Capitationsafgift, samt enär ett så beskaffädt användande af omförmälte Protocoller, som det Herr Grefve De la Gardie föreslagit, torde vara mera öfverensstämmande med Ståndets värdighet j än deras försäljande till maculatur; anser Riddarhusutskott sig böra med bifall till Herr Grefve De la Gardies motion vördsamt tillstyrka, att 1789 sarJTt 1810 och 1812 arens Protocoller må så långt tillgången medgifver bland Ridderskapets och Adelns vid denna Riksdag närvarande Herrar Ledamöter utdelas, dock att innan sådant sker, af samma Protocoller må förut undantagas 30 exemplar för1 hvarje år, för att tillika med de som äro i behåll för Riksdagen i Stockholm lHog och iSto här å Riddarhuset hållas de personer tillhanda, hvilka tilläfventyrs framdeles skola vilja af samma Protocoller inköpa exemplar; till hvilken senare hemställan Utskottet anser ben 2i Martii.
Sig äga sä mycket mera anledning som dessa protocoller innefatta Ridderskapets och Adelns öfverlaggningar under tidskiften, hvilka, i anseende till de händelsers vigt och allmänna inflytande, sorn derunder sig tilldragit, alltid skola i Sveriges häfder intaga ett utmärkt rurm
Hvad sedermera angår den väckta frågan öm utbjudandet till salu i Bokhandeln af Ridderkapets och Adelns Profocoller för 1817 öch 1818 årens Riksdag; så finner sig
Utskottet icke kunna deröfver meddela annat utlärande, än endast inför Ridderskapet och Adeln anmäla. att berörde protocoller äro tryckte på Statsverkets bekostnad, och att följakteligen, om någon fördel för Statsverket genom försäljningens befrämjande åsyftas, sådant synes vara éft ämne, som tillhör StatsUtskottets handläggning Stockholm den 8 Mars 1823.
På RiddarhusUtskottets vägnar C. F. Horm N.
Den 25 Marlit, Bilagor till PieniProtoeollet för den 25 Martil, förmiddagen.
N:0 Ii Grefve Gyllenborg, Johan Henning; Sedan Kongl. Majit aflåtit Nådig proposition till StatsUtskottet att föreslå medel, till förbättrande af BataillonsLäkareB löningsvilkor, som Kongl.
Maj:t bestämt till 50 procents löneförhöjning för dem, som i 8 år sådan tjenst berömligen förrättadt; och StatsUtskottet, i dess nu till pröfning, afgifne betänkande, med förklarande att något Statsanslag till detta behof icke kunde tillstyrkas, likväl tillika föreslagit att till svar på propositionen måtte hemställas, om icke Kongl. Maj:t skulle i nåder finna Särnpeligt att desse utgifter anvisas, att utgå af allmänna indragningssfaten; får jag emot detta StatsUtskottets tillstyrkande anmärka, att då BataillonsLäkare-lönerne äro upptagne på RiksStatens 3:dje hufvudtitel böra naturligtvis förhöjning i samma löner utgå å samma hufvudtitelj helst bestämda anslag, till samma föremål; icke böra å tvenne särskilte utgiftstitlar lämpeligen äga rum hvarjemte, och i synnerhet, jag Ahner anmärkningsvärd!, att Hög - Den 25 Marthi, Högiofi.
Stat/,Utskottet, genom förenämnde tillstyrkande öppnat ett ganska betänkligt inträde på allmänna Indragningsstaten, å hvilken, med afseende ätt, elter dess benämning, småningom försvinna $ Riksens Ständer sorg. fäiligt undvikit att anvisa utgifter och inskränkt dem för framtiden blott till löner för Sjuttioårige Embetsman® lifstid, hvari en utsträckning, till andra föremål, vöre ganska betänkelig, helst anledningar skulle derigenom väckas till mångfaldiga utgifter, som i annat fall, och i saknad af rum på de öfrige utgifts hufvudtittlarnej torde komma att uteblifva.
Jag hzr trodt att det förtjente Högloft.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet att allmänna Indragningsstaten icke öppnades för nya föremål till ökade utgifter, och tillstyrker jag vördsamligen, att genom återremiss af betänkandet StatsUtskottét måtte anmodas häraf hemta anledning, att uti ett förnyadt betänkande utesluta förslaget i detta afseende, och inskränka sig blott till det tillstyrkande, att till Kongl Maj:t i underdånighet hemställa om icke lämpligt vore att ifrågavarande utgifter utgingo ifrån den, eller 3:dje hufvudtittelns besparingar, der sjelfva lönerna äro I stat upp* förde, så vida icke Konungen skulle finna lämpligare, att i anseende till deras obestämda, tdlfälliga och af StatsUsskottet förmodade obetydliga belopp låta dem af extra utgiftstnedlen bestridas.
Pr. II Band. 56
Grefve Gyllenborg, Johan Henning % Då jag icke saknat anledning till den, förmodan, att Höglofl.
ConstirutionsUtskottet, vid erinran om Grundlagens föreskrift i 29 §.
Riksdagsordningen, i afseende på läsning af StatsRådets ProfocoUer, skulle ställa sig denna föreskrift till efterrättelse, kar det deremot förekommit mig oväntadt, att ConstitutionsUtskottet, i utlåtande öfver min motion, att läs: ning af StatsPvådets Protocoiier icke borde Constitutionsenligt, annorlunda än i Utskottets pleno, verkställas omsider förklarat, det denna läsning pä irenne divisioner, borde förrättas, och anhåller jag vördsammeligen att, till vederläggning af de, af Utskottet nyttjade skäl, få följande anföra.
Utskottet i denna läsning formerat sig på afdelningar, ligger i den Utskotten afGiundlagrn, tillerkände rätt, att, efter omständig heter ne, reglera sine inre oeconomica och deribland, arbetsmethoden; ett skäl, sorn jag sannerligen icke förmodade skulle blifva framställt, i ett sådant fall som det närvarande, samt att inskränkning i en granskning som icke kommer att bero af någon högre pröfning, skulle hänföras till oeconomica och arbetsmethode.
Annat är förhållandet i andra Utskott, utan att någon jämförelse derifrån, kan heintas för Constitution Utskottet: der kan med trygghet, för bevarande af nationens rätt, Den 25 Martti. 883 i behandlingssättet, göromålen förrättas, beredningsvis, på divisioner, dels derföre att ären-«' derna äro kände, genom motioner, och kunna ej förbigås, dels derföre, att de sedermera ej allenast förekomma till pröfning i Utskott plenum utan äfven öfverlemnas till Riksens Ständers egen pröfning och afgörande , men, i ConstitutionsUtskottet, är förhållandet deremot helt annorlunda; der äro icke ärenderne kände, hvaröfver omdöme kan, men icke oundvikeligen måste meddelas, hvaraf blifver en följd; att om någon, så kallad arbetsfördelning derstädes, icke kunde eller ville se, hvad anmärkningsvärdt vöre, blef blott efter denna di* visions godtfinnande, anmärkningsanledningar förbigångne, utan att de öfrige tvåtredjedelar af Utskottet derom ägde den minsta känne-j dom och Nationens representanter måste, vid Utskotts-afdelningens godtfinnliga åtgärder, låta bero.
Det har äfven förekommit mig anmärkningsvärdt, att Utskottet såsom skäl för för dess öfverklagade behandlingssätt, åberopat samma praxis vid föregående Riksdagar, hvaremot, jag tror mig med bättre skäl till ändringsvinnande kunna framställa Riksdagsordningens tydeliga föreskrifter, i 29 och 36 §■§■*, emot hvilka, denna praxis ej bör gälla, sorn tillämpad i detta hemlighetsfulla Utskott aldrig tillförene varit allmänt känd, mindre god^ känd.
ConstitutionsUtkottet, har, såsom det andra skälet för i frågastälte- behandlingssätt anfört vidlyftigheten af StatsRådets Protocoller, som förmodades ej medhinna uppläsas i Utskottets plenum3 hvarvid jag får anmärk» 884 Den 25 Martil, att, äfven jag, varit i tillfälle att erfara hvad arbetsfliten kan åstadkomma under en inskränktare tiderymd, men den oivifvelaktigt vidsträcktare läsning som ålegat Riksens Stan-: ders Revisorer under en, till bestämd tid föreskrifva, Revision, har likväl icke fått
Verkat till inskränkning i den allmännare granskningssrätten, under supposition, att den allmänna granskningen ej skulle medhinnna verkställas, då alla Konungabref och alia Éancooch RiksgäldsContoirets fullmägtiges Protocoller vid 1822 års revision i dess plenum upplästes* Jag hade trodt, att vid sig nu företeende omstäratPgheter, i förmodan att Hans Kongl.
Högket Kronprinsens höga förmälning inträffarunder påstående Riksdag, och då så många vigtiga ärender denna Riksdag förekomma att ConstitutionsUtskott icke saknat anledning beräkna en längre tid för Riksdagens tillvarelse, än den, sorn i af Utskottet åberopade 109 §. i Regeringsformen omförmäles och, vid den verkeligen oförmodeliga händelse, att StatsRådets
Det af ConstitutionsUtskottet nyttjade uttryck, hvaremot dess Ledamot Herr Cederschjöld rätteligen sig reserverat, till bevisning för nyttan a£ läsning för ett inskränktare antal, på Divisioner, af innehåll att nemligen den jämna Ingna Den 25 Martti, 885 uppmärksamheten säkra/l underhålles inom en icke alltför flor åhörande personal förekommer mig älven så märkbart, som denna principe, isin tillämpning, i förevarande fall, otvifvelaktig! skall medföra en ganska mehnlig inflytelse, på Nationens granskningsrätt, hälst med samma anledning, och samma rätt som nu, om tvärtemot Grundlagens föreskrift, man medgaf läsning af StatsRådets protocoller på frenne divisioner kunde en annan Lagtima Riksdag, då protocollen möjeligen ansågos vara vidlyftigare, läsningen komma att förrättas på sex divisioner af 4 Ledamöter, en af hvarje RiksStånd eller hälften mindre antal än nu, och ehuruväl, efter Utskottets principe, den jemna lugna uppmärksamheten, då vore säkrare underhållen, befarar jag likväl, att den kunde blifva förmycket lugn, till Nationens skada och den vigtiga granskningen blef då ytterligare betydeligen försvagad i en så inskränkt personal, sorn möjeligen icke meddelade de öfrige Utskotts Ledamöterne annat, eller mera än de sjelfve ville meddela, hvarigenom Grundlagens ändamål alldeles kunde komma att förfelas, serdeles om, i den aflägsna framtiden man äfven då icke saknade skickeligheten att så begå,att medgörliga ledamöter ibland den inskränktare personalen befunnos.
I öfrigt tror jag mig icke sakna anledning till det yttrande, att då man jemförer effecten af ConstitutionsUtskottets granskning under de förflutne Riksdagarne på divisioner af S personer, och deras derunder till Riksens Ständer framställte yt - Den 25 Martti. tranden och omdömen, med Riksens Ständers Revisorers granskning och omdömen af Revisionens fulla personal 24 personer, denna jemförelse skall tala emot Utskottets principe, till förmohn för ett större antal af granskare, som acke af det större antalet förspordt något hinder för den jemna lugna uppmärksamheten, hvarigenom Nationens rättigheter likväl tryggast bevakas dä den ursägt, för underlåten granskning, icke kan få förcbäras att man icke känt ämnet och icke suttit på den division, der det kunnat förekomma Under åberopande af hvad jag nu anfört, och med förbigående af de svagare 6käl, Utskottet emot dess förstärkande, anfort, anhåller jag vördsammeligen att få fästa Ridderskapefs och Adelns uppmärksamhet derpå „ att frågan som nu är föremål, för öfverläggning icke är så likgiltig, som vid hastig^åsigt den torde flere förekomma, utan deremot för framtiden af ganska stor vigt, helst densamma, i anseende till tillämpning af granskningssättet af Regeringsärender, närmare rörer hufvudgrunderna i vår Constitution, enär Constitutions— Utskottet genom dess uteslutande rättighet till bedömande och ansvars yrkande är den enda Constitutionelle motvigt emot administrativa åtgärder, hvarom den enskilt* Riksdagsmannen icke äger omdömesrättighet, utan måste lägga hand på munnen under trones lydnad; och bade väl vid Constitutionens antagande, Riksens Ständer aldrig medgifvit, att det, i 29 §.
Riksdagsordningen föreskrifne antal, af 24, till läsning af StafsRådets Protocoller skulle Dea Jg Martn.
887 få inskränkas lii! 8 för dea vigtigaste och mäst magtpåliggsnde af alla Riksens Ständers rättigheter, men som likväl, emot lagstiftarens vilja och kännedom hittills blifvit tiiiämpadt, då Utskottet öfverlemnat sin läsnings och derpå grundade anmärkningsrätt åt 8 personer, 2:ne Ledamöter af hvarje RiksStånd.
I hänseende härtill, är det af största vigt, att lagstiftarens afsigt, icke längre må hinderås,- och hoppas jag, det Ridderskapet Och Adeln upplyst finner det ConstitutionsUtskottets betänkande såsom Constuutionsvidrigt, icke må, till gillande kunna förekomma, utan Utskottet deremot åläggas den i RiksdagsOrdningens 29 §. iöreskrifne behandling, i afseende på läsningen af StatsRådets Protocoller.
Slutligen, och då jag yrkat en allmännare, och således noggrannare, pröfning i detta afseende, får jag härvid förklara att detta icke skedt i ändamål att öppna anledningar till ansvarspåståenden, utan hufvudsakligen att söka motverka denprincipe, att genom obestämda illuderade föreskrift ter, försvaga, om ej framdeles tillintetgöra ett af Hufvudelementerne af vår Nationatfrihet, nemligen Nationens gransknings och omdömes rättighet, genom dess ConstiiutionsUtskott, hvarjemte jag önskat och förmodat, att under en allmännare granskning
CoustisutionsUtskottets uppmärksamhet skulle säkrare fästas vid flere stadganden, hvilka förmodeligen så: om ansedde höra tili allmänna hushållningsmål, emaneradt och till en del, af Representanter i detta Riksstånd, under tvekar örn sådan beskaffenhet denna Riksdag blifvit omförinäidtey 0«® uuo Den 25 Martil, på det att ConstitutionsUtskottets omdömen derom, matte gifva en trygghet åt det enskifte omdömet och föranleda till rättelser för framtiden der de kunde anses böra äga rum , af så mycket stöt re angelägenhet, som, i annat fall tystnaden kunde understödja omdömet, att den innnefattade ett medgifvande, och skulle, med trygghet för omdömet om det förflutna, möjeligen gifva en framtida trygghet för utsträckning i tillämpningen af ärendernes behandling, der det kunde föfklaras, att be-- stämda föreskrifter saknades för behandlingssättet och gränsorne emellan Nationens och Regeringens rättigheter* N:o 3.
Herr af Sillén, Georg Ax ef.
Då hos Riksens Ständer fråga blifvit väckt om förändring af flyttningstiden för Tjenstehjon , utbeder jag mig att i ämnet få yttra mina tankar.
Om jig icke misstager mig har första frågan uppstådt, om flyttningstidens återföranda till Michaelidag
För min del finner jag den flyttningstid vi nu äga, vara bättre, än d«n förra, ur det skäl, att vid Micbaelitiden ofta händer att vårsäd då ännu är obergad och jordbrukaren således då behöfver utan afbrott af flyttning begagna sina arbetare.
Men der - Den S5 Marthi, 889 ©mot håller jag före att för tjenstfiyttning ändå mera lämpelig tid af året finnes }-sän slutet af October.
Det är den då Tjenstehjonet har intet om händer af den gröda husbonden bärgat för sina kreatur, då naturen liksom gi f vi t en lättnad i odlarens mödor, under det mellanstånd då han anförtrod: åt jorden växternes frö och då han skall upphämta sina skördar.
Ingen tid är för jordbrukaren mera lämpelig för ombyte af tjenare, än detta mellanrum, ingen tid mera lämpelig för husbonden och tjenaren att egna åt denna omsorg, än denna, från hvilken samma hand, som bergar kan hafva oafbruten vård om det bärgade och dess utdelande, Såningen och bergningen åro de för jordbrukaren mest magtpåliggande skiften af året.
Dessa tidpuncter böra tjenarens tankar så mycJ ket möjligt är vara fästade vid husbondens arbete.
Då nu efter i §■ 7 Art. 1805 års Legostadga uppsägning får ske när som hälst, dock att den sker före den i lag utsatte tiden, som är den 10 Aug.; så följer deraf att enär vanligen vid denna tid Hö- och Sädesbergning inträffar, tjenaren under bergningstiden måste vända sina tankar på sitt eget bestånd för nästa tjensteår, så vida han icke med sin husbonde är ense om tjenstens fortfarande.-
Det kan också icke väntas af en mindre bildad folk - 8go Den 25 Martil. class, att den fullgör sina åligganden af ren pligt.
Man måste således beräkna, att egennyttan ofta der är högsta driffjädern; det är då angeläget att författningarne derefter äro lä mpade och uppfylla så mycket möjligt är hvad genom brist af sundare grundsattser måste saknas.
Om således husbondens fördel ofta måste förlora något genom tjenarens omtanka att förskaffa sig annan tjenst och genom hans liknöjdhet sedan han tagit sig annan husbonde, är det nyttigt att Lagstiftaren i möjligaste måtto förekommer de menliga följderna deraf.
Detta anser jag ske om fiyftningstiden bl ifver t. ex. den i Julii, då med lika ledig het sorn nu tjensthjonet å landet är medgifven , det alltså skulle vara i tjensten trädt den 8 julii, före hvilken dag hösloftern icke begynner, åtminstone i de Hufvudstaden omgif• vande Länen.
Denna tid är dessutom den Jämpeligaste, icke allenast i redan omförmälte afseenden, utan äfven derföre, att vägarne då äio torra och goda^ Sjötransporten lättare och säkrare, än sent på hösten.
Men om denna flyttningstid antages, så blelve också nödigt, att prescriptionstiden för uppsägning ur tjenst flytta des fram till våren; och som före den nu gällande flyttningstidens antagande, sista uppsägning borde ske sju veckor före flyttningen, samt detta mellanrum synes vara tilltäckligt; så skulle sista uppsägningstiden mi kunna utsättas tili den 12 Maji.
Den 25 Martu. 891 Jemte det jag anser denna förändring af flyttningstid i allmänhet vara nödig, håller jag tilika före, att intet undantag i detta fall för Stockholm bör äga rum.
Jag inser icke den minsta nytta hvarken för husbonde eller tjenare kunna medföras mera i Stockholm än annorstädes af tvenne fiyttningstider om äret, men detta undantag, tillkommit genom ‘Kongl.
Brefvet den 6 Julii 1732 och i rak stridighet med 1734 års allmänna lag, (14 Cap. 2 §.
Deraf har uppkommit den sed på landet, åtminstone närmare Stockholm, att uppsäga tili flyttning om våren
Om nu en sådan uppsägning icke äger laga verkan, så äger den likväl ett moraliskt inflytande pä tjenst hjonets förhållande sedan det yttradt sin önskan att flytta och det finnér att det lättare och med mera beqvämlighet kan föda sig om Sommarn genom frihet att gä för beting och dagspenning hvar helst det lyster, än att uthålla året hos sin husbonde för lika vilkor om sommarn som om vintern.
Begreppet om tvenne fiyttningstider om året för tjenstehjon i Stockholm, har dessutom i sednare tider som jag tror allmänt varit gå-'* dant, att
Legostämraan derstädes icke vöre längre än ett halft år, hvilket likväl icke är enligt Författningarnes föreskrift, hvad Tjänstehjonets ratt, att uppsäga beträffar, men på hvilken tanka den dock lätteligen fallit, sorn kändt att Tjenstehjons-flyftningen i Stockholm höst och vår ägde rum, och som icke tillika V Den 25 Martn, studerat Författningarne, hvilka i denna del icke innefatta någon reciprocitét.
Jag anhåller vördsamt att detta yttrande mätte få till Allmänna Besvärs- och EconomieUtskottet remitteras samt de öfrige RiksStånden communiceras.
Friherre Björnstjerna, Magnar:
En värd Ledamot, Herr Lagerhjelm, har fästadt Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på ett ämne af största vigt, nemligen sättet att inrätta Rikets Försvarsstyrka så, att den under minjla möjliga anjlrängning af Nationalkrajt i fred, uttrycker den högjla möjliga Nationalkrajt i krig: den värda Ledamotens egna ord.
Ridderskapet och Adeln jag vördsamt anhålla att nu få yttra några tankar i ämnet. t» Det loyala sätt, på hvilket motionen är gjord , och den nytta som möjligen skulle kunna uppstå af den deri föreslagna undersökningen af Försvarsverkets hela omfattning, ålägga mig att, hvad sjelfva undersökningen beträffar, ej afstyrka motionen, ehuru jag fruktar att f j Deri 2.5
Martu* den derjemte uppgifne planen till organisering af Krigsmaglen till Lands och Sjös, icke kan Uppfylla det åsyftade ändamålet, utan tvertom med ökad kostnad skulle förringa medlen att upprätthålla Rikets sjelfbestånd.