Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
FuUmägtigen representerar icke Fullmagt-utgifvaren, han är Svenska Folkets Representant i samma stund han uttagit Polletten, Grefve von Schwerin, Fredric Bogidaus:
Jag har ej kunnat göra tydligen reda för mig, antingen Utskr .et vid affattandet af denna §., tänkt sig Ät' rnas, eller personernas, representation.
Men hvilkendera åsigt
Utskottet ägt * så leder den föreslagna åtgärden till en minskning i Riddarhusets Personal.
Alla de sorn tro att Riddarhuset vinner i nyttighet för det allmänna om dess personal förminskas, lära gilla förslaget.
De som tro det vara, en förmon för det allmänna att Riddarhuset kan vara talrikt, torde ogilla förslaget.
För dem som icke äro födde Capita, blir ofelbart härigenom inträdet i Riddarhuset försvåradt.
Jag vet att många anse Ridderskapet och Adeln vara för talrike.
Det är gaant, när Riksdagen börjas torde 5 till 600 församlas ; men när det gäller att bära dagens tyngd och att arbeta, sä reducerar detta antal sig till 120 elier 150.
Den 11 Junii e. rn. ser icke något skäl hvarföre man skulle neka Förmyndare, som sjelf ej ville eller ej får re* presentera den ätt för hvilken hans pupill är hufvudman, att utfärda fullmagt åt ®n annan, som annars icke kunde erhålla inträde på Riddarhuset.
Hvilken som helst som på Riddarhuset intager säte, känner hvad lagen ålägger, han lyder lagen, om han älskar att lyda samvete och äran , och vet ej utaf någon frändskap eller någon vänskap.
Af dessa skäl önskade jag att Utskottet, när Betänkandet återkommer, ville, såsom alternatif, uppställa det moment i nu gällande Riddarhusordning, som Utskottet uteslutit , att nemligen Förmyndare får utfärda fullmagt när ättemän ej finns.
Ridderskapet och Adeln torde sedan bestämma sitt beslut efter sorn Ridderskapet och Adeln prof, var vara nyttigt eller icke nyttigt att Riddarhuset är talrikt.
Herr Rosenblad; Jag tillhör visserligen dem som anse styrka hos Sveriges Ridderskap och Adeln hufvudsakligen ligga i dess talrikhet, och önskar att den nu ej måtte försvinna, men jag anser tillika, att om man skall representera Ridderskapet och Adeln, så skall representationen vara grundad på adelig värdighet.
Man har frågat , om
Utskottet vid representationsStadgans uppgörande afsett Atter eller personer.
Derpå må svaras, att Utskottet visserligen af_ sett Ätter, men Ätter bestående af personer , försedde med Ätternas rättigheter.
Det Constitutionella element uti samhällen, sorn sammanbinder tidahvarfven, som hindrar det enas ijen Ji Junti e. ml ögonblickliga opinioner att kullkasta de grundvalar, på hvilka det föregående byggt hela samhällets bestånd, detta bibehållande element som anser den närvarande tiden såsom frukten af de förflutna och beredande de kommande, detta Aristocratiska , Adeliga jag får så kalla det, eviga element i det Constitutionella lifvet, det fordrar för sin styrka att i sig innefatta alla förflutna tiders minnen, och att inom sig upptaga alla kommande.
Detta adeliga representationens element, tillhör Ätterne sjelfve, och derföre har man ansett att de rättigheter som deruppå grundas, ej kunna utöfvas af personer hvilka icke tillhöra dessa Ätter.
Annst ar frågan om nyt* tan, eller skadan af att Riddarhuset är talrikt; och helt annat än frågan om personens behörighet att representera.
Dessa frågor få vi alltså icke sammanblanda, utan böra påminna oss, att vi nu blott hafva att bestämma det sednare.
I min tanka har Utskottet mycket rätt deri, att Förmyndare ej bör få utfärda fullmagt för sin pupill, hvars representationsrätt aldrig bör kunna disponeras, så länge han är omyndig.
Det är den omyndiges person, och hans oeconomiska väl, som förmyndare tillkommer att vårda; men hans politiska rätt, att vårda Statens angelägenheter är af en natur, sorn , efter mitt omdöme, icke ingår i förmyndarens nödvändiga omsorg för Pupillen.
En förmyndare kan uppdraga någon viss befattning för Pupillen, D*n 11 Juni i e, ml men sjelfva förmynderskapet får han ej sjelf transportera på någon annan ; och om representationsrätten innebär det dyrbaraste af allt förmynderskap, så syoes denna rätt åtminstone icke böra af 3
Vidare får jag vid 7 §. göra den anmärkning, att då Utskottet, efter mia tanka, med mycket skäl antagit den grundiatts att en dubbel representationsrätt icke bör kunna »f någon person ägas; och alltså förklarat att Taleman eller röstägande i annat Stånd, ej må gifva fullmagt till representation inom Adeln, så synes mig att denna grundsatts också bordt följas i all sin tillämplighet; och jag begär alltså att näst efter orden röftägande Ledamot, , må tilläggas följande ord ”eller har han i val dertill deltagit.”
Äfven i detta afseende torde återremiss lemnäs.
Grefve von Schwerin; Allt hvad som i afseende på redactiooen af 6:te och 7:de § §. synes tvistigt, beror helt och hållit af opinionen och hvilketdera är bättre för det allmänna att Riddarhuset är mångtaligt eller fåtaligt.
De som tro det är nyttigt för det allmänna, att Riddarhuset är mångtaligt , emedan sannolikt Ståndet derpå vinner i sjelfständighet, lära förmodeligen anse tvisten om den så kallade rättsprincipen, för en bagatelle, sorn det icke lönar mödan, att i sakernas närvarande skick, göra afseende uppå.
Beträffande det påståendet, att 270 Den 11 juni i e. m.
Ridderskapet och Adeln borde förhålla sig mot de andra Stånden, såsom desse förhålla sig emot Adeln, så skulle jsg tro att det mera ägnar Ridderskapet ochAdeln att gifva efterdömen än att taga efterdömen.
Om BondeStåndet icke gerna bland sina medlemmar ser så kallade Ståndspersoner, så sker det icke af en afundskänsla, utan derföre att de veta att de i allmänhet i högre Statskunskap kunna vara de mera studerade underlägsne, och att desse således lätt 6kulle kunna erhålla ett inflytande, som de kanske icke alltid skulle veta att ädelt begagna.
Att Adelsmän skulle nu för tiden ännu finna obehagligt att ofrälse män gifva fullmagt åt Adelsman, förundrar mig högeligen.
Jag härunder 3:ne Riksdagar varit fuUmägtig för samma ätt.
En gång var fullmagten underskrifven af en ofrälse man, tvenne gånger af en qvinfia.
Jag anser mig likväl hafva fyllt min pligt emot Ridderskapet och Adeln, emot Fäderneslandet , lika väl sorn mången annan Caput.
Hvad ErkeBiskopens rätt beträffar, att befullmägtiga för sio ätt, så ser jag ej huru den kan bestridas, och hvarföre den skulle bestridas.
Den befullmägtigade handlar efter lag och öfvertygelse och ej efter instruction af den som uppdragit honom rättighet att representera Ätten.
Allt beror af den frågan om det är nyttigt att Riddarhuset är talrikt, och att Adelsmän med kunskaper , hederskänsla och talanger, kunna erhålla rättighet att deltaga i öfverläggningarne, utan afseende uppå antingen de äro hufvudmännens förstfödde eller sednare födde söner.
Den lr Juni i e. m. 271 Herr von Hohenhanfen:
Det tillägg Friher-»' re Boije yrkat, synes mig innefatta eo obillig hårdhet mot dem af Ridderskapet och Adeln, som tillhöra Preste- eller BorgareStånden , emedao man derigenom skulle förmena dem att deltaga i Riksdagsmannaval inom ett af dessa Ståod, i synnerhet som de icke kunna veta , om de icke sjelfva blifva^valde.
Inträffade nu ej detta, blelvo de utestängde från att deltaga i öfverläggningarne hos Ridderskapet och Adeln.
För m'n del kan jag ej häruti finna någon nytta eller billighet.
Då jag icke bör uppehålla Ridderskapet och Adeln med att athöra repetitioner af hvad flera redan i förevarande ämne anfort, får jag endast nämna, att min öfvertygelse om olämpligheten af Förmyndares rätt, att genom fulimagt förordna representant inom detta vördade Stånd, bland annat äfven styrkes deraf, att den händelse ofta kan inträffa, det en man innehafver flere förmynderskap.
Det har handt mig sjelf, att jag på en gång innehaft åtta förmynderskap och hade således, om Riksdag den tiden infallit, kunnat förordna åtta representanter hvilket synes mig vara orimligt.
Den upplysning Herr af Malmborg lemnac , har stärkt mig i den tanka., att förmyndare icke böra kunna utfärda fulimagt.
Det är naturligt, såsom flere här yttrat, att då representationen är indelad i flera särskilta
Stånd, hvilka representera 27* Vtn Ii Junti e, m. plikt intereasen och åsigter si böra ej dessa förblandas, om den jemvigt mellan samhällskrafterna, som hvarje Statsförfattning bör åsyfta, ej skulle gå förlorad.
Det är gifvit, att Embetsmannen ser sakerna ur en annan synpunkt, än Näringsidkaren , att Adel och Presterskap betrakta allmänna angelägenheter från en annan ståndpunkt, än Borgare och Bönder.
Finge nu Stånden bestämma representanter åt hvarannan, så är det naturligt att den bestämmande valde någon sådan , som mest inginge i hans åsigter, och må hända minst i det Stånds, hvartill han skulle höra, utan att derföre få eller behöfva någon instruction.
Så länge man för Rikets bästa anser nödigt , att representationen skall vara delad efter olika grundsattser, så bör man ej upphäfva delningen derigenom, att msn tillåter
Stånden utöfva ett deremot stridande inflytande på hvarandras sammansättning.
Ansåg* man sammanblandningen nyttig , så må man likväl icke åt en lag gifva den tolkning som man anser förmonligast, utan den som är öfverensstämmande med dess anda; emedan lagen eljest beror på godtycket.
Ehuru Ridderskapet och Adeln kan lyckönska sig till de val, som qvinnor och ofrälse förmyndare gjort, så finnes dock deruti intet skäl, att gå ifrån en rigtig regel.
Jag tillstyrker således godkännande af den fram ställning Riddarhusutskott^ gjort.
En värd Ledamot har gif vit mig anledning till en erindran, som jag gerna > loth Ii Junti c* m, S73 gerna gör.
Herr Grefve von Sehwerin har förmält, att hsn nat sin represenlationsfullmagt vid denna Riksdag af en ofrälse person.
Med glädje vitsorda vi alla att Herr Grefven, såsom representant, gjordt sig och Ståndet heder; men jag frågar, hade hans nit, hans goda förhållande icke varit likadant, om Fnlirnagten varit af en frälse person meddelad?
Och hvad . bevisas väl deraf för eller emot principen angående ofrälse persons behörigiaet att tillsätta adelig representant?
Må för öfrigt den ädis Grefven ej misstycka att jag icke kallar småsaker frågorne om lag och rätt ä utöfningen af representationsrätten.
Det kao visserligen vara likgiltigt om
Riddarhusets talrika personal äger en person mer eller mindre; mea det är ingalunda likgiltigt om principen för representationsrättens utöfvande är skälig, eller icke skälig.
Jag har dessutom icke visat större ömtålighet för vår representation, ätl som star i rigtig analogie med den, som de andra Stånden blifvit , genom existerande Författningtr förbehållen.
En Häradshöfding som är Adelsman, får icke ens förrätta ett Riksdagsmannaval för BondeStåndet, utan en ofrälse måste förordnas, att i hans ställe förrätta valet.
En Adelsman, som är Borgare, får ej deltaga i val till Stadens Riksdagsman; och jag frågar då, hvarföre skall ofrälseman tillsätta Adelig representant eller hvarföre skall en präst som är Adelsman äga dubbel representationsrätt?
Hvad hade han att klaga, om honom förelädes, att, Ridd, 0.
Ad, Prof, V. Band* 18 Den 11 Junii t. m. då han här ville taga inträde, han visade, att han icke till samma Riksdag först concurrerat till representation mom PresteStåndet, och Sedan detmisslyckats, gått hit, som till ett nödfallsställe.
Nej, mine Herrar! så glad jag är, att se Grefve von Schwerin ibland oss, och så litet jag kan rimmeligen misstänkas att hafva velat på minsta vis , träda någon hans ömtålighet för nära, så litet kan jag dock eftergifva något af principen, om hvars fullkomliga rigtighet, jag är inom mig öfvertygad.
Jag kan ej dela den tanka, att frågan om fullmagt af Förmyndare bör få utgifvas för pupillen, är den samma, sorn frågan, om Ståndet skall vara talrikt eller ej, och tror icke, att då ättemän får dels sitta tor ätten, dels utgifva fullmagt, någon betydlig minskning af Ridderskapets och Adelns personal, kan komma att äga rum
Jag anser det alldeles icke öfverensstämmande med principen för Adelns representation, att en ofrälse man skall kunna tillsätta en adelig representant.
Jag raedgifver att den hittills begagnade rättigheten icke varit skadelig, men den är stridande emot principen för adelig representation, ty på samma grund kunde man intaga ofrälse personer inom adeln , emedan många af dem skulle kunna vara ganska nyttige representanter.
Deremot insiämmer jag uti sednare delen af Grefve von Schwerins yttrande, att Talmännen skulle äga rätt lemna Fullmagter när de äro hufvudman eller innehafvare af hufvudmannarätt.
Jagser ej något hinder af 23 §.
Riks - Den n Junti e, m. dagsOrdningert, att ju en Adelsman katt blifva Talman för Borgare- elier BondeStånden, och då måtte hm, äfvensom den Adelsman som är Talman elier Ledamot af PresteStåndet, äga rättighet att för sin ätt, i alla fall lemna fullmagt.
Han kan ändå ej gilva några instructioner, utan den befullmägtigade är lika sjelfständig representant som hvarje annan.
Ett sådant stadgande vore fullkomligen enligt med principen för Ätternes representationsrätt.
nrmocon.
Lörsta Delen - Stockholm/ Tryckte hos V lof Grahn, i8rz. I 8 I 2.
Vaster af Hans Kongl. Maj:k, under den sz sisi» ledne Januarst, i Nädcr ucfärdadk öppet Bref och Påbud till samtelige Rikets Ständer angående en Vrtima Riksdag, alt börjas i Slockholm den 4 April, uti hwilket nådiga föranstaltande sedermera, genom Päbud af den 4 Mars, den förändring följt, ali Riksens S.ander borde till den ig April uti Sraden Arebro församlas, och dä Riksdagen ä sistberörde dag
Med manlina ceremonier blef urblast, behagade Konni,gen till Landt-Marffalk förordna Stars, Secreterare!,, Ofwer-Post-Directeuren och Commcndeuren af Kongl. Nordstjerne-Orden Herr Larl li-aZerbriNA, hwiiken. bifogad af de twänue äldste Grefwarne, En af Rikets Herrar, Riddaren och Commcndeuren af Kongl. Majus Orden Herr Grefwe Kla^nus kreärio Lrske, och Afwersien, Riddaren af Kongl. Swärds-Ordcn Herr Grefwe Lustaf Oevvenkaupt, genast begaf sig till Rtddarhus-Cantzliet och derstädes emottogs af Riddarhus-Direclionen, Riddarhus-Sekreteraren och öfrige lill Ridderskapet och Adelns Eanhli hörande personer.
Herr Landt-Marffalken ursatte derefter tiden för första »proper af R ddersikapet och Adelns första smekning till den nästföljande dagen Ven 14 April, Tisdag, klockan 10 förmiddagen: och sedan denna antekning, fortfart genom andra upropet Onsdagen tvid samma tid bliswil bchörigen till ända bragt, tillkännagaf Herr Landr-Marskalken a t andra anteknmgen, likaledes fördelt i 3:ne uprop, komme att, enligt den tZ Z.
Riddar hus Hörsta Del'
N-s t - 2 Den 18 April.
Hus-Ordningen, för sig gä dagen förr än Konungen i Näder kallade Ständerne pä Rikssalen.
Imedlertid sammanträdde Högloft.
Ridderskap pet och Adeln första gängen Lördagen den i8 April. in plena klockan ro förmiddagen.
Sedan Herr Landt Nar stallen med klubban astar ljud, öppnade han sammankomsten med följande ral: Högloft.
Ridderskap och Adell Der är icke utan oro som jag nn intager detta ställe, hrvilket af mange bland Ridderstapet och Adeln med mera skicklighet ställe beklädas- Jag känner wigtsn af de wärf, de skyldigheter, det answar, som med denna staf äro förknippade; jag känner ännu listigare de swarigheier som stola möta mig att dem upfylla, men jag wct derjemte, och det blifwer min tröst, att det är Ridderstapet och Adelns bewägenher, dest kraftiga bistånd, som endast kan lärra bördan och lindra bekymren.
Jag anhäller fördenskull derom pa det högsta.
Och om »vördnad för Rikets lagar, om kärlek till ordning, om tillgifvenhet för delta RikelS första Ständ och tillbörlig aktning för hivar och en af desi ledamöter, om alt delta förenadt med de renaste afsigter emot Konung och Fädernesland, utan inflytelse af någon enskild wänrad eller önstad fördel; kan wara tillräckligt, akt förwärfwa Ridderstapet och Adelns »vänskap och förtroende, dä wägar jag hoppas att erna bägge desin föremål af min högsta önskan.
Den 18 April - 5 Det är och med detta smickrande hopp, som jag nu får den äran öpnr Rrddersikapet och Adelns första Plenum under denna urtima Riksdag.
Jag anser öiwerflödigt, att wid della nlisälie erinra vm an. ela.,e- heren af lugna öswerläqaningar och Mogna bestut, ä tvrnsom att pakalla Ridderffaper och Adelns fest »lands kansta för ämnen, som mera »vid denna, a» naaon sörflut-n Riksdag torde komma i fräga alt bestämma
R-kers framlida öden och sjelfstandi het.
Ett ständ sä allman! up yst som detta behöswer inga uppmaningar.
Det förblifwer säkerligen hwad det alltid warit, ett kraftigt stöd »är Thronell, ett aftlkräckande wärn mot Rikets fiender, en killflygt för lagbnndna friheten och en vöfwerstiq-ltg mur emot sjelfsmaldet. Zerr Landt Marskalken yttrade derefter, att denna dagens plenum ej asyftade nägra öfwerläggningar om allmänna ärendcr, utan more Ridderskapet och Adelns enstkilta de enda som nu kunde komma i fråga.
Det första ämnet att nu påtänka »vöre beredandet af den stora Deputation, som, anförd af Herr Landt-Marffalken och gemensamt med de öfrige Riks - Standens Deputerade komme akt uowakta Deras Majcstäker Konungen och Drottningen, somt Deras Kongl. Höghetec Kron-Prinsen och Hertigen as Södermanland; i anseende hwarnll Herr Landt-Marskalken anmodade de af Riddersk^pet och Adelns ledamöter som aftundade i denna Deputation deltaga art lill ett anka! as 43 personer sig hoS Riddarhus - Frscalen KNtekna.
Anmälkes och emottogs en Deputation frän 4 Den ^ 8 April. det Hederwärda Bonde-Ständek, anförd af RiksLagsmannen ^nclers OLmelsson frän Elfsborgs Län, som framförde Ständers hälsning genom följande tal: Högmälborne Herr Landt-Marskalk sä ock Högloft» Ridderskap och Adel!
Icke endast af älagd skyldighet, utan ännu mera af hjertlig böjelse, får Bonde - Ståndet den äran att hos Högloft.
Ridderskaper och Adeln framföra dest första, med sann wördnad och tillgifwen hel förenade hälsning.
Bonde - Ståndet känner listigt och med tacksamhet de band, som ända frän forntiden fästat det tvid Högloft.
Ridderskapet och Adelns öden och den wälrvilja som Bonde-Ständer af Högloft.
Rld Lerskapet och Adeln städse erfarit.
Det känner samma förbindelse till Konung och Fosterland, till samdrägt och mannamod.
Och da Bonde-Stän det innerligen önskar att härwid ådagalägga dest rena nit och oswikeliga trohet, hoppas det pä Högloft.
Ridderskapet och Adelns ljusa erfarenhet och kraftiga efterdöme, utbedjande stg, att fä mara inneslutit i Högloft.
Ridderskapet och Adelns ynnest och förtroende.
Herr Landt-Marffalken bestvarade detta tal pä följande sätt:
Ridderskapet och Adeln har med särdeles nöje cmottagit det Hederwärda Bonde-Ständets genom
Depurerade nu aflagde besök och lyckönskan till början och fortsättning af detta Riksmöte.
Rid, derskapet och Adeln försäkrar Bonde- Ständer alt sa länge del fortfar i Fäders dygder, med enfald och Den i8 April» s och gamma! swensk ärlighet bemöter sine med-Slän, der samt willig! delkager uti allt hwad som kan be» främja Rikets anseende, förfwar och framtida sjelf, ständighek, skall ingen med mera roänskap och förtroende omfatta detsamma än Ridderfkapet och A deln, tänkesätt som frän längsta tider bör wara af Bonde-Standet kändt och försökt och som Ridderjlkapet och Adeln nu anmodar Deputerade att inför dest Ständ framföra.
Depularioncn afträdde beledsagad säsom wid ankomsten. äerr Landt Marfkalknn erindrade om an, kekning till en
Deputation af is personer i ändamål att, sedan äfwen Borgare- och Preste-Skän» dens
Depnterade fullbordat sine besök, till samtelige de öfrige Siänden framföra Ridderfkapet och Adelns äkerhälsning.
Under det Ledamörerne till bägge berörde
De» putationer anleknades, företogs läsning af den nu gällande Riddarhus-Ordningen af den iz Octobec 1810, hwilken fullföljdes till och med 34 dä En Deputation frän det Wällofl.
BorgareStandet ankom, hwars Ordförande, Lagmannen LsnäderA, Riksdags-Fullmagtig för Stockholm, höll till Ridderfkapet och Adeln följande Tal: Högwalborne Herr Landt-Marskalk.
ScatSSecreterare och Commendeur af Kongl.
Maj-rs Nordstjerne-Orden! sä ock Högloft.
Ridderskap och Adel! Innan Borgare-Sländet öpnar sine rådplägningar öfwer de ämnen som föranledt desi kallan, de 6 Den i8 April - de nll detta urtima Riksmöte, har det förut we« lat betyga dest wörd, ad, aktning och förtroende för sine reipcctive med-Ständer, samt begära veras ynnest, wälwiija och förtroende tillbaka.
I detta ändamäl har Borgare-Ständer updraqit ät ost, sine
Deputerade, att framröra dust första wördfamma hä's'ing till Herr Lamt - Marskalken lamt Höglofl. Ridderl?apcr och Adeln. Wärk Fädernesland har nyligen biifwit alltför »våldsamt skakadt, för att ännu hafwa kunnat a terwinna ett önlkadt lugn.
De stora hwälfnin garns i Europa . hafwa införr nya wälden i wärk granffap, och rubbninarn i wär fria sjöfart, en mindre ymnig ärswaxr samt flere ars mistning af en förut för Riket gancka sörmänlig näringsgren, hafwa, utom andra swärigh ter, medfört vreda uti Rikers penningewerk.
— Uti en fä bekymmersam tidepunkl af Konunaen Nädiqst kallade, att med Honom rädstä om Rikets angelägenheter, huru wigtiga blifwa icke för. malen for Riksens Slätt» ders öfwerlaggningar.
. Men Vesta mödor, dessa swärigheier, de böra icke drrfore nedsiä Srven sika folkets mod. -Historien wittnar att detta urgamla folk, ofta tillförene mäst kampa mot lika stora fwariqheter, men ock, att der genom mod» ståndaktighet och kärlek för Fäderneslandet wetat besegra dem; och bwilken ljus förhoppning dertill wisar sig icke »u mer än förr, dä wi se wär gode Konung, som för Nationens wäl upoffrat dek lugn Hans ålderdom fordrat, i fine landstaderlige bemödanden, understödd af en Furste, hwilken bäve som Hjelte och Statsman gjort sig mördad i Eu - Den i8 April- 7 Europa, och derjemte hos ost tillwunnit sig folkers oinskrä.ta kärlek och wälsignelser.
Med warmaste hjerta» för Konung och Fädernesland, med uprigtigaste föresats att rigtigt medwerka till allt, hwad som befordrar
Deras ära och sjelfständighet, och med innerligaste önskningar för lycka och framgång af Riksens Ständers gemensamma ösrverläggningar, skall Borgare» Ständer finna sina omsorger lättade genom lika tankesätt hos sina med-Ständee, och främst deribland genom förelysande efterdöme» af Högloft.
Ridderfkapet och Adeln, såsom Rikets första Srand, och som derföre nu emottager det första bewiset af tvär wörbnad och högaktning.
Borgarc-Standet ntöeder sig akt alltid sä wara inneftutit uri Herr Landi-Marjkalkens sami Högloft.
Ridderskap-! och Adelns ynnest och bewägenHet samt gnnstiga förtroende.
Till det Wällofl. Borgare-Standets
Deputerade yttrade sig Herr Landt-Marskalken salunda:
Ridderskapet och Adeln har intet annat föremal, ingen annan önskan än Fäderneslandets wäl, och dä likstämmighet i tänkesätt är den säkraste grundwal för inbördes enighet och förtroende, hac det Wällofl.
Borgare-Srändet genom dest
Deputerades nu aflagde besök och yttrade wärdiga afsigter styrkt Ridderskapet och Adelns hopp, att under detta Riksmöte sä se dest innerliga önskningar fullkomligen uppfyllde, Ridderskapet och Adeln anmoda?
Deputerade alt till deras Ständ anmäla dest wänliga hälsning, den Ridderskap--! och Adeln K
Den r8 April'
Adeln deftatom snart skall haswa den aran att genom egen Deputation lära framföra.
Sedan Dcputationen afträd!, tillkännagaf Zerv Landt Narstalken att de öfrige Rikö-SiändenS Taleman och L-bamörer i den stora Dcputakionen »väntades till Riddarhuset klockan j 12 och anmodade Ridderskaper och Adeln, art, efter hwad öfliqt »varit, sä ofra Ledamöter af sawkeliqe Ständen warit ä Riddarhuset församlade, lämna de z:ne andra Skänden den ena stdan af salen, kill höger om ingången, och sjelfwe samkelige intaga bänkarne ä den andra.
Fullföljdes och stukades läsningen af Riddarhusordningen.
UpropadeS namnen pä de 12 Ledamöter, som, inberäkna!
Ordföranden, Grefwe De Lareis, ^scob, stulle afga till de andra Ständen.
Efter börjad »plägning af Riddarhus-Directionens Rikodaqsberättelse, ankom En Deputation af det högwördige PresteStändet, anförd af Bistkoppen öfwer Strengnäs Stift och Commcndeuren af Kongl. Rordstjerne-Orden Herr Doctor Dmglia6ius, svin Uti följande
Tal alkade Ständets hälsning: Högwälborne Herr Landt-Marskalk; sä ock Högwälborne, Wälborne Herrar Grefwar, FriHerrar, Riddare och samtelige Ledamöter af bet Högloft.
R:dderftkapet och Adeln.
Inför Högwälborne Herr LgnddMarssalken samt Den 18 April- «- samt det Höglofl.
Ridderskapet och Adeln nedlägger Preste Sländet, igenom sina Deputerade, desi wördnadötnkla chälsninq och lyckönskan kill framila!, 'ien af närwarande R-^smole, som Kongl. Ma-:t af »ådig omsorg för Rikets wäl sammankallar.