Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då ConstitutionsUtskottet gjordt anmärkning emot StatsSecreteraren för Krigsärenderne i och för sin föredragning den 26 Junit 1821 af Förvaltningens af Sjöärenderne förfrågan rörande Contracts afsiutande med enskildt man , är det genom en saknad broders bortgång min skyldighet att upplysa, hvad handlingarne nogsamt bestyrka att genom detta ifrågavarande Contracts afsiutande Kongl. Maj:t och Kronan, långt ifrån att hafva lidit förlust blifvit tillskyndad en ganska betydlig vinst* Det kan visserligen på ena sidan vara möjeligt att några få sortamenter af den ifrågavarande lefverencen kunnat mot lägre pris erhållas, såsom enkla bräder och dylikt; men deremot var det vid sakens föredragning och Contractets afsiutande bestämdt upplyst att de hufvudsakligaste partierne såsom balkar, mastspiror, Bjelkar m. m. hvaraf Örlogsflottan är i årligt behof genom detta Contract komrao Kongl. Majit och Kronan tillhanda till nära en tredjedel bättre pris, än de under de då senast Bil. till Ridd. o. Ad.
Pr. VI.
Band. 16 242 Ben 10 Julii e, m* förflutne åren kunnat erhållas så väl å Auctioner som genom förseglade anbud och serskildte Contracter, då dertill kommer att Kongl. M»j:ts och Kronans bestämde årliga behof för Örlogsflottan af Furu- och Granvirke blef uppfyldt på såsätt, att Kongl. Majit och Kronan utan serskilt kostnad feck ett helt års förlag från en ort af erkändt bättre trädslag än vanligen kunnat erhållas då enligt Contractet, lefverencen skulle verkställas på Lefveranteurens bekostnad det ena året, och betalningen föret erhållas det påföljande, hvilket genom auctioner ingalunda kunnat vinnas utan erfarenheten bestyrkt att man ofta i behofvets stund fått emottaga hvilken vahra som helst.
Jag tror mig således hafva visat att Stats.'
Secreteraren vid detta tillfället iagttagit Statens sanna fördel, då han tillstyrkt antagandet af ett Contract, hvarigenom Kongl. Maj:t och Kronan fått sitt bestämda behof af virke till Örlogsflottan uppfyldt, af ett godt och bättre trädslag än vanligen kunnat erhållas, samt för ett pris som i det hela vida understeg hvad som derföre vanligen blifvit betalt å auctioner och enligt anbud ehuru det visserligen kunnat vara ett eller annat mindre betydeligt parti, som genom dylika åtgärder kunnat för lindrigare pris möjeligen erhållas.
Hvad Utskottets yttrande argår att följden af Contractets afslutande ledt dertill att lefven renteuren kunnat på annan man öfverlåta Con - Den 10 Julii\ e> m. g4S tractet i. vissa delar med sig sjelf betingad vinst af 18 procent å betainingssumman, hvarom Utskottet i officiel väg skolat erhållit underrättelse, så vågar jag nästan tro att det varit från mindre säker källa som dessa underrättelser blifvit hämtade, emedan jag åtminstone med säkerhet vet att Lefverenteuren de 2:ne redan förflutne åren sjelf verkstäldt nästan hela Lefverencen, och jag i dessa dagar erhållit officiela besigtningsdocumenter som styrka att Lefverenteuren för i år äfven redan hade
Lefverencen i ordning till nästan hela det belopp som Comtractet föreskrifver; och tror jag mig således kunna förklara, att om något öfverlåtande af Contractet på anoor man i vissa delar ägt rum, hvilket jag icke ännu haft tillfälle få fullkomlig kännedom om, så är det så obetydlig del att det icke ens bordt komma i beräkning, och jag tviflar högeligen på att den dervid ifrågavarande procenten kommit Lefverenteuren tillgodo , eller att
Utskottet i officiel väg deraf kunnat erhålla uppgift, ännu mindre haft i Grundlagen stadgad anledning att derom göra anmälan. a44 Ben il Julii /, ml Bilaga till PleniProtocollet för den 11 Julii, förmiddagen.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogidaus: Hos Högloflige Ridderskapet och Adeln får jag härmed vördsamt föreslå, att Riksens Ständer matte uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj
Att Kongl. Maj.t täcktes i Nåder tillsätta ordinarie StatsSecreterare och JustiiiaeCantzler, samt låta dem med Fullmagter förses; 2:0.
Att Kongl. Maj:ts Rådgifvare, enär omständigheterne påkalla, åtgärder emot utgifvare af Tidningar, i deras tillstyrkanden måtte vara toleranta; 310.
Att de, i deras tillstyrkanden, sorgfälligt måtte respectera gränsen som lagstiftningen uppdragit emellan Domaremagten och den administrativa; 4:0.
Att de i deras tillstyrkanden af utgifter till allmänna behof måtte iagttaga Den 11 Julii f. m, 245 den nogaste hushållning med Statens medel samt i afseende på dessas disposition och redovisning, hvad Grundlagen och Riksens Ständers beslut föreskrifva. jag anhåller att denna motion må till ConstitutionsUtskottet remitteras.
Bilaga till Pleni-Protocollet för elen 11 Julii, eftermiddagen.
Genom ProtocollsUtdrag af den 3 sistledne Junii har Höglofl.
Ridderskapet och Adela behagat till Riddarhus Utskottets utlåtande remittera den af Herr Grefve Mörner, Carl Stellan, gjorde hemställan , att Ridderskapet och Adeln måtte på sätt tillförene öfligt varit, anslå arfvoden åt RiddarhusKamereraren och Rid-i darhusFiscalen för deras besvär under nu påstående Riksdag. 2 46 Den j i Julii e. m.
I anledning häraf samt i betraktande af hvad vid flere Riksdagar i detta afseende blifvit af Ridderskapet och Adeln beviljadt, får Riddarhusutskott^ vördsamt föreslå, att dessa Tjenstemän må hvardera erhålla ett CanzdistTractamente, beräknadt för lika tid och till enahanda belopp, som för en Canzlist vid Riks. Stånden blifvit under innevarande Riksdag af Riksens Ständer faststäldt eller 3 Riksdaler Banco om dagen, hälst Utskottet för sin del icke funnit lämpeligt antaga den af RiddarhusUtskottet vid 1817 och 18»8 årens Riksdag, under tillstyrkande för den Riksdagen af enahanda beräkningsgrund för bemälte Tjenstemän* vedergällning sorn nu blifvit föreslagen, tillika yttrade mening, att RiddarhusKamereraren hädanefter endast borde erhålla ett arfvode vid Riksdagens slut, enär Utskottet, efter en noggrann undersökning af förhållandet, kommit i erfarenhet deraf, att RiddarhusKameraren, jemte den tillökning i besvär och bokföring aom han ostridigt får vidkännas, i afseende på den Economiska detaillen vid Riddarhuset under en Riksag, ehuru sådant ej kan af Ståndets Ledamöter alltid iagttagas, dessutom i flere år haft sig ålagdt, uppbörden och redogörelsen för den till Riddarhuset inflytande Capitationsafgiften, som ännu fortfar, utan att derföre uppbära någon serskild vedergällning, éhuru det ej kunnat undfalla både detta och sistledne Riksdags Riddarhusutskott den tid och moda han måste använda på en slik redogörelse för medel, som ofta i ganska obetydliga Den II Julii e. m. summor hvarje gang och på olika tider inkomma ifrån tjugufyra
Län , hvilkas CapitationsRäkningar skola granskas och sedermera i en Hufvudbok sammanföras, hvadan ock fråga under en förfluten Riksdag varit väckt om anslående af en serskild
Lön för en ContoirsSkrifvare till RiddarhusKamererarens biträde, men hvilket Ridderskapet och Adeln, i anseende till RiddarhusCassons inskränkta tillgångar icke sett sig i tillfälle att bevilja; och får RiddarhusUtskottet, som nyligen granskat Hufvudboken för de sista fem årens Capitationsafgifter, vid detta tillfälle med verkelig tillfredsställelse nämna, det
Utskottet funnit redovisningen derföre vara med utmärkt redighet och roggranhet af denna skicklige Tjensteman verkställd.
Hvilket dock allt till Ridderskapet och Adelns vidare ompröfvande vördsamt öfverlemnas.
Stockholm den 8 Julii 1833.
Få RiddarhusUtskottets vägnar Eric Sparre.
N- Snoilsky. *48 Den 12 Julli f. m.
Bilagor till PlertiPro t o collet för den 12 Juli i 5 förmiddagen.
Herr af Ehn flam, Israel', Då det är jag som från början framdragit det origtiga behandlingssätt, som vid lottade måls öfverlemnande till adjungerad ledamot för närvarande begagnas, så åligger äfven mig den obehagliga skyldighet, att göra Ridderskapet och Adeln uppmärksamme på LagUtskottets märkvärdiga handläggning vid målet.
Till en början får jag erinra huru Lagutskottet är det enda Utskott, der den rådande moraliska kraften nödvändigt skall, genom sin sammansättning vara så vida partisk, att de mest verkande
Ledamöterne vanligen hafva ett enskildt interesse vid alla sådane frågor, som röra granskning af Lagskipningens arbetsmethoder, och behofvet af återgång till Lagens sanna esprit, ifrån godtyckliga åtgärder hvilka vunnit insteg, endast derigenom, att de undgått allmän uppmärksamhet
Af sådan natur är det ifrågavarande ämnet.
Saken ville framställa sig så tydelig, att ej mera än tvenne alternativer syntes kunna komma i fråga; det ena att qväfva motionen genom ett förklädt
Den 12 Jul ti f. m. roagtspråk: det andra, att den bifalla.
Ett öppet afslag kunde ej stå tillsammans med Lagens ovilkoriiga föreskrift om lottning^ och ett bifall skulle deremot medföra en formalitet vid Ordinarie Ledamäters tillfälliga ersättande genom adjungerade; en formalitet, som, ehuru ringa, likväl var en slags ökad controll.
Under sådana förhållanden tar Utskottet det parti, att uti sitt första Betänkande, tala om en helt annan sak än motionairen.
Utskottet understöder lottningsprincipen på det kraftigaste, men rigtar dess användande åt ett helt annat håll, nemligen till byten af mål emellan varande Ledamöter men undanhåller det verkliga syftemålet, sorn angick när
Referent utbytes genom insättning af adjungerad Ledamot.
Jag frågar vördsamt Ridderskapet och Adeln: är det tänkbart, att Riksens Ständers Lagutskott ej skall förstå hvad hvarje annan Svensk man kan begripa?
Mina ord vid första remitterandet d. 5 sistl.
Mars, voro bland andra, desse:
Se Protocollet, berörde dag.
Jag hemställer hvad följden skulle blifva, om den praxis vinner burskap, att Utskotten, när de ej vilja yttra sig öfver saken, endast behöfva föregifva, att motionen angår fvart när den angår hvit t, och derigenom aldeles undanhålla Motionen för Riksens Ständer.
I BondeStåndet blef också verkan sådan som mm kunde vänta:
Detta Hedersvärda Stånd, som 6ag ett verkligt resultat, ledt från en riktig premiss, biföll Utskottets Betänkande, under naturlig förmodan, att
Utskottet talade 25o Den 12 Julii f.m. om samma sak, som motionairen; men för de andra 3:ne Stånden kunde förhållandet ej döljas: Biskop Wallenberg, Professor Fröberg, Prosten Wijkman, Herrar Nilson, Santeson och Bagge, uttryckte, inom Preste- och Borgarestånden, samma allvarliga och tydliga mening, som förut från detta Stånd kommit Utskottet tillhanda.
Man återvisade Utskottets Betänkande från alla tre Stånden, under om9tändeligt tillkännagifvande af sakens vigt, med antydan till Utskottet, att nödvändigt yttra sig i den sak, öfver hvilken dess yttran var begärd.
Nu blef sista villan värre än den första:
Nu kunde ej frågaa undgå att be svaras.
Då jag ej vill tillåta mig att nyttja ordefc Advocatur, så måste jag säga, att det är med en anflrärigad juridijk jhicklighet, sorn Utskottet uti detta sednare Betänkande frambär sina origtiga resultater.
Jag skall ej vara vidlyftig; men anser mig, för sakens vigt ännu behöfva anropa Ridderskapet och Adeln om några få ögonblicks uppmärksamhet.
Utskottet lägger till grund för sitt afstyrkande den slutsats, att då Kongl. Maj.t eller HofRätt tillsätter adjungerad Ledamot för tillfället, så kan ej Partens inflytelse dervid blifva verkande, utan att förutsätta uppenbar mannamobn hos endera af dessa auctoriteter.
Detta är alldeles falskt, ty Kongl. Maj:t hvarken kan, eller ens bör kunna, eller har någonsin visat, annat än att han äger förtroende till Den 12 Julii f. m. den person som HofRätten föreslår; och HofRätten deremot, åger dessutom ej heller mera än mensklig förmåga, att mota intriger, hvilka aldrig bedrifvas uppenbarligen.
Hvem kan hindra en part att veta när en lottad Referent begär permission, eller är i begrepp att emottaga ett förordnande till annan tjenstebefattning?
Hvem kan hindra en part att då, inför HofRätten, framställa sitt hemliga ombud såsom Competent till den ledig blifvande platsen, i egenskap af adjungerad Ledamot, utan att HofRätten ens någonsin skall kunna ana, att det är en tillställning af Parten?
Bör jag förmoda en Juridijk Taskspelare vara oskickligare än den, som ur en kortlek låter mig, huru ofta jag än vill, uttaga ett kort efter mitt behag, hvilket likväl alltid blifver ett och samma kort, och således endast heter att vara efter mitt behag, men i verkligheten är efter hans eget.
HolRätten kan således blifva bedragen, hvilket tydligen synes, att Lagstiftaren äfven förutsatt när lottning blifvit anbefalld; hvarigenom en sådan möjlighet skulle, om ej upphäfvas, åtminstone försvåras.
Dessutom frågas billigt, om lagligen föreskyifne Controllör skola, i somliga fall, icke få gälla derföre, att principen för Controil förutsätter obehagliga möjligheter, eller mannamohn, såsom Utskottet uttrycker sig?
På den grund borde alla Controller afskaffas.
IS*u säger Lagen bestämdt, att Referent icke kan handlägga mål, som ej genom lottning honom tillkommit; derföre utdelar man målen 252 Dm 12 Julii f. m. genom den scrupuleusaste lottning, emellan de sittande Ledamöterne; men sedan Lothringen är skedd, vill man anse målen tillhöra sjelfva Stolen på hvilken första Ledamoten suttit; så att man på denna 6tol anser sig, genast efter lottningen , och så ofta man behagar, kunna utan lottning, insätta hvarje främmande person, som kan komma i fråga såsom Adjungerad Ledamot.
År sådant rimligt?
I Lagen står likväl att man skall lotta emellan personer och ej emellan stolar: är det sundt förnuft uti, att uppbygga med ena handen och nedrifva med den andra?
Att först lotta noggrant om hvilken person, som skall emottaga ett mål, och sedan utbyta den efter behag?
Under sådana förhållanden bör jag göra mig skäligen säker, att Ridderskapet och Adeln ej låter förvilla sig af Utskottets Betänkande.
När nu det samma ej mera kan återremitteras, så anhåller jag om afslag derpå; samt att Herr Grefven och Landtmarskalken täcktes göra proposition på min, till Utskottet gjort da framställning, i likhet med hvad Biskop Wallenberg föreslagit, nemligen: att den Perfont forn på vanligt fatt anmälts till adjungerad Ledamot, mätte förut vara beflämd genom lottning etnellan %:ne, hvilka Prejidcnten äger, att i detta ändamål inför HofRätt uppgifva.
Förhållandet till Kongl. Majit bör förblifva orubbeligt detsamma som förut, hvarigenom ingen verkelig förändring uti formaliteter åstadkommas; enda skillnaden är att Hofrätten vid Förslagets uppi Den 12 Julii f. m. sättande begagnar Hazarden i stället för om-i dömett uti sann slutföljd af Lagens föreskrift.
N:0 21 Friherre af Nordin, Carl Johan:
Jag har yttrat genom min reservation, den öfvertygelse jag hyser om Höglofl.
StatsUtskottets nu ifrågavarande Betänkande; det till-a hör oss alla att kunna misstaga sig och mig snarare än mångå andra, det är således troligt att jag det gjort enär jag tillhör minoritetens tanka, men att de skäl Utskottet lagt till grund för sitt afstyrkande af Kongl. Msj:ts Nådiga proposition, icke kunnat verka hos mig någon förändrad öfvertygelse, dertill tror jag mig fulL komligen berättigad, emedan jag anser mig hafva i mitt serskilta yttrande vederlagt Utskottets uppgifne grunder, i följe hvaraf jag vördsamt anhåller det Utskottet måtte få sig återremitteradt dess Betänkande med anmodan att framlägga mera sanna grunder eller ock förändra resultatet af dess yttrande.
N:o 3» Grefve Mörner, Carl'.
Då jag till
Protocollet för den i s sistledne
Maj anhöll att Besvärs- och Economie Utskottets Betänkande rörande yrkad befrielse
Den ift Julii f. in. för Gottlands Hemmansägare att underhålla La?tagebryggör vid de på Ön varande Landtharnmar måtte blifva hvilande, skedde det af den anledning att jag trodde mig kunna anskaffa handlingar hvarpå Wisby Stads innevåtj nare grundade deras förmenta rättighet att för Statens enskilda behof uppbära och använda de medel, som erläggas af Fartyg hvilka besöka ifrågavarande Landthamnar, till bevisning hvarom jag nu får den äran upplysa, dels att 4i § i Kongl. Resolution på CommerceCollegii besvär af den 9 December 1766 bestämt innehåller, att Kongl. Maj.t på sådan grund afslagit den af Gottlands allmoge gjorde begårau att antingen befrias från Bryggornes vidmagthållande och byggande vid Hamnarne och Lastageplatsarne, eller ock sig till hjelp dervid undfå de Bropenningar sorn Wisby Stad äger uppbära; att rättigheten för nämnde Stad till Hamn och Bropenningars uppbärande så väl vid Staden som Landthamnarne samt Allmogens skyldighet att bygga och underhålla Hamnbryggorne vöre grundad i äldre och sednare Kongl.
Resolution och previlegier , dels ock att Rikets Ständer vid 1815 års Riksdag jemväl afslagit Gottlands Allmoges lika beskaffade anhållan på sätt Besvärs- och EconomiUtskottets då afgifne
Betänkande närmare innehåller } och sorn förmodeligen närvarande Ständers EconomiUtskott saknat kännedom om förenämnde Handlingars tillvaro, och på grund deraf frånkänt Wisby Stads innevånare en dem af ålder tillerkänd rättighet, anhåller jag att till vinnande af nödig rättelse härutinnan
Den 12 Julli f. nu Utskottets Betänkande må varda återremitteradt.
N:o 4* Grefve Hård, Carl GuftaJ:
I anledning af StatsUtskottets utlåtande , till jämkning af RiksStåndens meningar, rörande anslaget för Hans Kongl.
Kronprinsens förmälning och utrikes resa m. m., hvilket utlåtande af Högvördige Präste samt Vällofl.
BorgareStånden blifvit gilladt, yttrar sig Hedervärda BondeStåndet i dess den 6 nästledne Junii meddelade ProtocoUsUtdrag, sålunda: hvilket Förslag iså måtto godkändes, sorn Ståndet biföll, att Redactionen af Riksens Ständers Expedition må, i likhet med Präste- och BorgareStåndens beslut, innehålla: dels att 300,000 R:dr skola af SalpeterFonden utgå , icke såsom förskott, utan såsomen utgift, derföre ingen ersättning Fonden tillflyter; dels ock att den summa , Rikets Ständer erbjudit , 6kall utgifvas, med berörde 300,000 R:dr af SalpeterFonden och de öfrige 300,000 som blifvit anviste att förskottsvis erläggas af RiksgäldsContoiretg medel, till den del, sorn af redan varande tillgångar icke kan bestridas, tagas i beräkning vid den blifvande Bevillningsgummans bestämmande , utan att någon serskild Bröllopsgärd må äga rum; börande dock i Expeditionen sluteligen tilläggas, att som BondeStåndet vid dess ifrågavarande bifall fä - stat det vilkor, att förstnämnde 300,000 R-.dr borde vid Bevillniogens fördelning ersättnings vis Komma jordbruket och rStädernes jord till godo, genom reparation å andra Närungar eller artiklar, så skulle slutligen afgörandet af nämnde vilkor, betraktadt såsom en Bevillningsfråga, framdeles, sedan Bevillningsutskottet deröfver blifvit hördt, öfverlemnss till Riksens Högloft.
Ständer i sammanhang med öfrige Bevillningsgrunder.”
Häraf synes uppenbart, att BondeStåndet bifallit ärendets expedierande , i enlighet med Präste- och BorgareStåndens beslut, men förändrat den serskilda mening, som förut utgjort ett vilkor för dess bifall till SslpeterFondens användande, till en serskild fråga, gom , efter Bevillningsutskottets hörande, får af Riksens Ständer serskildt afgöras.
Den underdåniga skrifvelsen är alltså uppsatt på grund af tre Stånds sammanstämmande beslut; men den mening, som BondeStåndet ansett böra deruti slutligen inflyta, har ExpeditionsUtskottet ansett icke kunna intagas , då endast ett Stånd derom meddelat föreskrift.
Bilaga
Den 12 julii c, nu 2$7 Bilaga till PlciiiProtocollet för elen 12 Julii, eflerinidclagen.
Herr Gyllenholm, 2?n‘c Guftaf:
Äganderättens helgd är i ali väl ordnad
Lagstiftning sökt och vårdad, såsom en af den samma* förnämsta lifsprinciper.
Den utgör i Samhälls organisationen dess hufvudelsment, eller egenteliga palladium.
Endast i högsta nödfall, då det allmännas behof och välfärd sådant kräft, har man någon gång häri tillåtit sig smärre undantag, men sorgfälligt undvikit en större rubbning genom positiva och generella stadganden.
Hvad Höglofl-Sammansatte Utskotten deremot tillstyrkt och antagit, i deras nu upplästa Förslag om Vattenverks inlösen och utrifvandej synes innefatta ett vådeligt afsteg från den i anförde måtto förut gällande grundsats.
Början till ett dylikt ingrepp i enskilt» rätts förhållanden skulle i fortsättningen kunna leda till de mest farliga följder.
Bästa beviset derå företer sig af sj Ifva det uppgjorda Förslaget, då Utskotten, för att vara consequenta i deras åsigter nödgats äfven tillstyrka undanrödjandet af ordentligen Bil. till Ridd. o. Ad.
Pr. VI Band. 17 258 Den 12 Julli c. m.
Ingångna Contracter emellan Vattuverks- och Jordägare om skadestånd för det lidande de förre kunna tillfoga desse sednare.
Om nu i öfverensstämmelse med denna principe den ene grannen för hvarje förmodadt eller verkeligt mehn och oundvikelig servitut skulle kunna depossedera den andra, huru mångfaldiga anspråk i sådan väg skulle icke kunna uppstå, och hvar skulle gränsorna för dylike yrkanden i deras utsträckning rätteligen bestämmas?
Att allmänt väl i förevarande fråga så aldeles nödvändigt påkallar den föreslagne hårda tvångsmésuren, torde ock fastmera vid sakens riktiga betraktande förefalla tvifvelaktigt och problematiskt, som i vårt Isnd öfver allt finnes större tillgång på jord och odlingsmark, än på tjenlige strömfall och vattulägenheter.
Detta bekräftas ju nogsamt i den klagan man här inom detta rum förut hört, att jordbruket redan skall vara drifvit till omåttelighet och verkat öfverproduction.
Men vare härmed, huru det vill, skulle säkerligen det förra, utom hvad som åstadkommes genom dessa sed-t nare Naturens stora drifkrafter, till så mångfaldiga yrken och inrättningar för enskildte och för det allmänna lika oumbärliga, icke kunna äga bestånd, och än mindre vinna förkofran; ty menniskan lefver icke allena af bröd, och icke uppfyllas alla hennes behof af jordens oförädlade alster.
För öfrigt är man nu mera tämmcligen öfverens derom, dtds att Lagar som icke medföra en gitven och ostridig nytta , skada ge - Din 12 Julii e. m. 259 rom dem?
blotta tillvarelse, i det de försvåra tillfället för Samhällets medlemmar att sjelfva efter godtfinnande till deras inbördes förmon ordna och lörvalta sins angelägenheter; och dels 'att den ena Näringsn icke bör gynnas pa den andras bekostnad, utan att de bäst frodas, enär de få gå i bredd och hålla hvarandra hand i hand.
Om man i förra tider stundom häri handlat olika, harman dock nu tillräcko— ligen insett både oklokhetcn och obilligheten deraf, och må väl au icke komma i fråga att någon vedergällningsrätt skulle utöfvas till jordbrukets fördel för det högre och kan hända, mindre tillbörliga prérogatif eiler skydd Bruks- och Vattenverken, likasom en eller annan rörelsegren, tillförene erfarit.
Jemnförelsen som man till stöd för mera nämnde project velat hämta från de existerande tvångsbuden i Skiftes-och SfängselFörfattningarne-, äfvensom i börd och annan lösningsrätt håller icke eller vid närmare granskning profvet.
De förre afse icke annat än alla delägarnes gemensamma vinst och förmon i ägoväldet } icke deras totala skiljande derifrån; och de sednare rubba icke eller en af Lagen och alla formaliteter faststäld ägande- eller besittningsrätt, utan endast öfverlemna åt vissa personer en optionsrätt, hvilken, vid handeln köparen bekant , ej kan sägas directe kränkt hans företag och välfärd, eller mehnligt förnärmat hans med lagligt värn omgärdade rät-, tigheter. 2 6jt> Deri 12 Julli e. m.
På dessa skäl och de flere väl grundade, hvilka blifvit framstälde af dem, sorn yttrat sig emot dan omnämnde tvångslagen, anger jag för min del dess antagande betänkeligt , och tror att detta ämne, hvari meningarne äro så märkeligen delade, åtminstone icke ailt för fort må påskyndas, utan anstå till pröfning, i sammanhang med nya LagFörslaget till Jorda-och ByggningaBalkarne, samt hvad deri innefattas, rörande vattuafledningar och Sjöars uttappande eller sänkning m. m.
Men derest omständigheterne, emot ofvia anförda tanka, skulle finnas så starka och tvingande att nödvändigt lagförändring gensst mätte vidtagas , till afhjelpande af de stora hinder vattuverken förmenas tillfoga jordbruket, vågar jag vördsammast hemställa, huruvida icke, vid närmare öfvervägande af de väsendtlig* svårigheter, som i verkställigheten komma att möta omförmälte Förslag, deremot för ändamålet kunde anses tillräckligen verkande och mera rättsenligt om en Författning blef förslagen och utfärdad af ungefär följande uppställning och syftning: i ;o.