Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit, bland annat, erinrat och yttrat: att en till utbetalningar föranledande garanti af Staten måste betraktas såsom ränta å ett Stats-lån, hvilken komme att stadna inom landet, då jernvägs-anläggningarne verkställdes med inhemska kapitaler; men derest utländska bolag eller sådana inhemska, deruti utländingar finge insätta det hufvudsakligaste kapital-beloppet, erhölle denna garanti, komme den sålunda garanterade räntan att dragas ur landets inre rörelse; — att Statens inblandning såsom aktie-egare i enskilda jernvägs-bolag, enligt hvad erfarenheten visat, förorsakat många förvecklingar samt minskat jernvägarnes nytta för rörelsen; — att jernvägs-anläggningars utförande genom bolag, efter all sannolikhet, borde vara kostsammare, än då desamma verkställdes ensamt på Statens bekostnad; — att enär utbetalningen af ränte-garantiens årliga belopp berodde på den netto-behållning trafiken å Jernbanan under det nästföregångna året lemnat utöfver förvaltnings-, drift- och underlålls-kostöaderna, egde bolaget ett naturligt intresse att så högt som möjligt beräkna dessa utgifter, hvilkas noggranna bestämmande och nedsättning i många fall måste möta svårigheter och kunde föranleda invecklade tvister; — att genom bolagens eganderätt lill landets förnämsta jernvägar Staten vore förhindrad, att, utan dessa bolags medgifvande, vidtaga de tid efter annan af omständigheterna påkallade förfoganden till den allmänna trafikens befrämjande samt förskaffande af poster, trupper och krigsmateriel m. m.; — att genom de underhandlingar, deruti Staten, såväl i nyssberörde hänseenden, som i afseende på iakttagandet af nödvändiga försigtighetsmått vid transporterna, vore föranlåten med bolagen ingå, kunde framkallas hvarjehanda stridigheter, som vore svårare att undvika, i den mån samma bolag utgjordes af utländska medlemmar; — att det alltså, i betraktande af dessa med flera anförda förhållanden, otvifvelaktigt måste anses mera förenligt med det allmännas sanna fördel, att hufvudbanorna utfördes genom Statens försorg och på dess bekostnad, medelst antingen direkta Stats-anslag eller utfärdade Stats-obligationer, genom hvilka sednare landets rörelse-kapital till näringarnes förmån ökades, och till hvilka obligationers upplupna räntor samt successiva inlösen den behållna inkomsten af jernvägarne kiinde användas; — att om åter jernvägarne, till en början, icke lemnade någon netto-behållning, Staten dock, såsom deras egare, vore oförhindrad vidtaga de för trafikens behof mest lämpliga åtgärder; — att, oaktadt de jemförelsevis mindre rika tillgångar Svenska Staten egde, och oansedt den erforderliga kapital-summans betydenhet, samma Stats förmåga att öfvertaga anläggningen af de väsendtligaste jernvägs-stamlinierna inom detta land,
i den mån de ansågos för detsamma behöfliga, icke borde betviflas, helst berörde kostnader icke skulle vara så stora, som dem andra Europeiska, förut med Stats-skuld besvärade, länder af mindre omfång förmått utgöra för enahanda ändamål; samt att de medel, som för ifrågavarande företag erfordrades, borde inom Sverige, der, uti industrielt hänseende, flera källor till ökade inkomster ännu voro obegagnade, kunna utan betungande skatter åstad - 4 Stats-Vtskotlets Utlåtande, N:o 273. kommas genom ett inhemskt fond-systems bildande, hvilket på ett välgörande sätt skulle kunna ställas i förbindelse med de åtgärder, som landets kredit-väsende och myntförhållanden påkallade..
Vidare har Kongl. Maj:t, i fråga om de med jern vägs-anläggningar förenade kostnader, upplyst, att dessa, ej allenast af byggnadsplanen utan jemväl af lokalens beskaffenhet beroende, kostnader hafva för de större, på kontinenten anlagda, jernvägarne, dels med enkel och dels med dubbel bana, uppgått till omkring 700,000 R:dr Banko, och äfven vida derutöfver, för hvarje svensk mil ; men, med iakttagande af de förenklingar och förbättringar i byggnadssättet, som under de sednare åren begagnats, skulle, enligt sammanstämmande uppgifter af flere erfarne ingeniörer, och på grund af den redan till en del derom äfven härstädes vunna erfarenhet, anläggnings-kostnaden inom Sverige för en mil jernväg med enkel bana och 5 fots spårvidd, afsedd att begagnas med lokomoliver, kunna antagas under vanliga förhållanden komma att i medeltal utgöra endast 333,333 R:dr 16 sk., kostnaden för driftmaterielen häruti inberäknad.
Efter denna kostnadsberäkning, skulle den hufvudbana, hvarigenom Stockholm och Götheborg borde sammanbindas, efter afdrag af hvad för den redan under byggnad varande delen af samma bana erfordrades, komma att kosta R:dr 13,666,666: 32. — och den föreslagna jernbanan mellan Stockholm och Malmö » 21,333,333: 16. — samt banan från Köping-Hult-jernvägen till Norska gränsen, äfvensom jernvägen från Stockholm till Gefle, ....
» 12,333,333: 16. — Tillsammans R:dr 47,333,333: 16.
— I fall medel, efter som behofvet fordrade, för nu ifrågavarande stambanors successiva utförande anskaffades af Riksgälds-kontoret genom räntebärande obligationer, skulle således, med beräkning af procent å det ursprungliga kapitalel såsom ränta pcb amortissement, den årliga utgiften, under förutsättning, att jernvägarne icke lemnade någon till minskning deraf afsedd netto-afkastning, uppgå till 2,130,000 R:dr, deraf för banan mellan Stockholm och Götheborg, med afdrag af Köping-Hult-vägen, skulle belöpa 615,000
För verkställandet af noggranna, före större jernvägars utförande erforderliga, topografiska undersökningar samt upprättandet af derpå grundade fullständiga planer med kartor, profiler, detalj-ritningar och kostnadsförslag, skulle, enligt hittills vunnen erfarenhet, erfordras 666
R:dr 32 sk. för hvarje mil, och alltså åtgå: för hanan från Stockholm till Götheborg, ulan beräkning af Köping-Hult-vägen, samt den våglängd genom Skaraborgs län, derå undersökning, med understöd af allmänna medel, nyligen blifvit verkställd, ett, belopp af R:dr 16,333: 16. — för banan mellan Stockholm och Malmö » 42,666: 32. — samt för öfriga ofvannämnde stambanor » 24,666: 32. — Summa R:dr 83,666: 32.
— Med afseende å nu anförda förhållanden, och i öfverensstämmelse med de uti högstberörde Nådiga Proposition utvecklade åsigter, har Kongl. Majit, för den vid företagandet och utförandet af jernvägs-anläggningar inom Sverige, pä Rikets Stäpder ankommande pröfning och medverkan, i Nåder föreslagit: a) att såsom grundsats måtte antagas, att hädanefter icke några jernvägs-stamlinier i Sverige må anläggas och utföras annorlunda än medelst Statens omedelbara försorg och på dess bekostnad; b) att för utförande af sådana stamlinier, så vidt icke Statens direkta tillgångar dertill kunde af Rikets Ständer anvisas, medel mätte, i den mån det erfordrades, efter Rikets Ständers pröfning och bemyndigande, beredas af Fullmäktige i Riksgälds-konto - Stats-Utskoltets Uttalande, N:o 273. 5 ret medelst upplåning, mot obligationer, löpande med viss måttlig ränta samt underkastade amortering i en bestämd proportion, årligen eller i mån af tillgångarne för återinlösning; c) att likväl sådan upplåning- af medel icke måtte ega rum och följaktligen ej heller derpå beroende byggnad af statsbanor företagas, utan så vida och allt efter som Kongl. Maj:t och Rikets Ständer funne stats-inkomsterna kunna beräknas lemna sådant öfverskott, som för betäckande af byggnads-kapitalets ränta och amortering tills vidare årligen erfordrades; 11) att, för dylika stambanors framtida utförande i de delar och med den huf vudrigtning, hvarom Kongl. Maj:t och Rikets Ständer kunde komma alt besluta, nog granna topografiska undersökningar måtte, genom
Styrelsens för allmänna väg- och vattenbyggnader försorg, få verkställas, och fullständiga planer, med kartor, profiler, detalj-ritningar och kostnadsförslag, på grund deraf upprättas, samt, för utgifterna härvid, af Rikets Ständer till Kongl. Majrts disposition anvisas 20,000 R:dr årligen i tre år från och med nästkommande år 1855; e) att, derest Rikets Ständer, till följd af Kongl.
Maj:ts härom aflåtna särskilda Proposition, skulle besluta väsendtligen högre beskattning å tillverkningen af bränvin, Fullmäktige i Riksgälds-kontoret mätte af Rikets Ständer bemyndigas, att, så vida uppbörden af denna skatt under nasta eller derpå följande år visade sig, utöfver behofvet för derå möjligen skeende andra anvisningar, lemna ett netto-öfverskott af minst 615,000 R:dr, successivt, i mån af behof, genom upplåning på redan uppgifvet sätt, anskaffa och till Kongl. Maj:ts disposition utbetala det kapitalbelopp, som, enligt ofvan anförda beräkning, erfordrades för anläggningen af jernvägs-stamlinien från Stockholm till Götheborg, med afdrag af sträckningen mellan Köping och Hult, om hvilken anläggning
Väg- och vattenbyggnads-styrelsen då borde för Statens räkning genast gå i författning, i öfverensstämmelse med de planer och särskilda föreskrifter, som för sådant ändamål klefve af Kongl. Maj:t fastställda och meddelade; f) att, hvad som erfordrades till ränta för och amortering af de Stats-obligalioner, hvilka sålunda komme att af Riksgälds-kontoret utfärdas, måtte för åren 1856 och 1857 godtgöras af de å bränvins-skatten då influtna öfverskotts-mede!; hvarjemte det skulle bero af Rikets Ständer, att för hvarje ny statsreglerings-period besluta, huru berörde ränte- och amorterings-afgift borde bestridas; samt g) att, såsom hittills, på den enskilda industrien och företagsamheten i landet måtte få ankomma, att företaga och utföra de smärre jernbanor, hvilka för kommunikations-behof af mindre utsträckning erfordrades, dock att ingen sådan bana, som kunde hänföras under egenskapen af allmän väg, måtte kunna sättas i verket, innan Kong).
Maj:t, efter skedd anmälan om banans rigtning och beskaffenhet, dertill lemnat tillåtelse, och att, då dylika kortare jernvägar, såsom, bland redan ifrågaställa, exempelvis de bi-banor, hvilka vore ämnade att med Köping-Hult-stamlinien sammanbinda städerna Askersund och Christinehamn, syntes förtjenta att med Statens understöd ihågkommas, det, likasom förut, borde på särskild pröfning i hvarje fall bero, om och i hvilken mån dylika företag må af Slaten understödjas, vare sig genom direkt anslag eller med lån utaf allmänna medel.
Vid föredragningen inför Riks-Slånden och remitteringen till Stats-Utskottet af den Kongl. Proposition, hvars hufvudsakliga innehåll här ofvan är anlördt, hafva flera omständligt utvecklade anmärkningar' blifvit framställda emot de i samma Proposition uttalade och förordade grundsatser samt föreslagna beslut.
Utskottet har visserligen under detta ärendes behandling tagit kännedom om de vid sagde tillfälle afgifna yttranden; men Utskottet tror sig desto mindre behöfva eller böra närmare redogöra för hvad dervid uti ifrågavarande hänseende erinrats, som sådant skulle medföra en alltför 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 273. stor vidlyftighet och nödga Utskottet att, åtminstone till någon del, jemväl omförmäla de i anledning af dessa erinringar meddelade svar och upplysningar.
I sammanhang med de af förevarande Nådiga Proposition framkallade yttranden och anmärkningar, har inom Ridderskapet och Adeln Grefve von Rosen, Adolf Eugene, i väckt och till Stats-Utskottets behandling jemväl öfverlemnad motion, framställt ett annat förslag i afseende på sättet för jernvägars åstadkommande inom Sverige; hvilket förslag, utgående i de flesta fall från åsigter rakt stridande emot dem, hvarpå högstberörde Proposition sig grundar, motionären ansåg komma att leda till det afsedda ändamålets vinnande inom den kortaste lid och för det billigaste pris samt utan någon uppoffring från Statens sida, enär den härvid endast skulle behöfva biträda med sin kredit, hvilken blott till en mindre del komme att anlitas för beredandet af det vid arbetenas utförande erforderliga kapital.
Enligt hvad motionären uppgifvit, härledde sig det af honom framställda förslaget från de »verldsbekante jernvägs-entreprenörerne» Herrar Peto, Betts, Brassey och Geach, med hvilka öfverenskommelse af motionären träffats om vidsträckta och redan till en icke ringa del fullbordade undersökningar för 1'ernvägs-anläggningar inom detta land.
Nyssbemälte 4 Engelsmän hade nemligen förJarat sig villige att, med följande’ af motionären förordade och i motionen upptagna vilkor och åligganden, verkställa anläggandet af de jernvägs-linier inom Rikets mera odlade och befolkade delar, som Kongl. Maj:t kunde finna ändamålsenligt låta utföra.
Jernvägslinier få af dessa entrepenörer anläggas i de rigtningar, som Kongl. Majit, uppå deras förslag, i nåder godkänner.
De sålunda bestämda jernvägslinierna böra indelas i vissa, någorlunda lika, afdelningar, hvilka utföras i den ordning, som af Kongl. Majit, efter dertill af entreprenörerne jemväl uppgjordt förslag, varder fastställd.
Entreprenörerne anlägga och underhålla de särskilda jernvägarne, jemte alla dertill hörande arbeten, äfvensom alla nödiga inrättningar och beqvämligheter, samt anskaffa rörelse-materiel tillika med alla lösa inventarier.
Samtliga jernvägslinierna skola vara fullbordade och försedda med allt tillbehör, samt öppnade för allmän trafik inom ett visst antal år, som bestämmes före upprättandet af det kontrakt, hvarigenom entreprenörerne berättigas lill arbetets utförande.
För hvarje jernvägs-afdelning uppgöras af entreprenörerne fullständiga planer, profiler och ritningar, hvilka Kongl.
Nådiga pröfning och godkännande underställas, innan något arbete å samma afdelning får företagas.
Till säkerhet för kontraktets uppfyllande å entreprenörernes sida, deponeras af dem hos Stats-verket ett lämpligt belopp i reda penningar, aktier eller andra antagliga räntebärande papper; hvilket depositum antingen förblifver i Statens vård, intilldess samtliga jernvägs-linierna äro fullbordade, eller ock åtei-slälles delvis till entreprenörerne, i den mån de särskilda afdelningarne, efter vederbörlig afsyning, varda för allmänna trafiken öppnade; kommande derefter sjelfva jernvägen att utgöra säkerhet för uppfyllandet af entreprenörernes förbindelser.
Jernvägs-anläggningarne understödjas å Statens sida, genom dess utfärdade obligationer å en bestämd summa för hvarje af entreprenörerne utförd jernvägsmil; hvilka obligationer böra vara betalbara 25 år efter deras utfärdande och bära en ränta, tillräcklig att försäkra deras emottagande al pari å Londons Börs.
Sagde obligationer utgifvas för hvarje särskild afdelning af jernvägslinierna, så snart arbetet derå blifvit påbörjadt, samt öfverlemnas lill vissa af Svenska Regeringen och entreprenörerne, till lika antal, utsedde Gode män, af hvilka obligationerna förvandlas i penningar, som på nedannämnde sätt till entreprenörerne utbetalas. Stats-Utskotleis Utlåtande, jy:o 273. 7 Den Ingeniör, hvilken af Kongl. Maj:t förordnas att å Statens vägnar kontrollera arbetets utförande, meddelar vid vissa perioder, som icke öfverstiga 3:ne månader, entreprenörerne skriftligt intyg för betalnings erhållande från den genom berörde obligationer bildade fond; börande denna betalning ske i sådana poster, som af bemälde
Ingeniör finnas stå i billigt förhållande till arbetenas fortskridande samt hela det efter mi! beräknade belopp, hvilket af Staten medelst obligationerna förskjutits; hvarefter och sedan hvarje jernvägs-afdelning blifvit fullbordad och för trafiken öppnad, återstoden af den derför anslagna fond, uppå intyg af samme ingeniör, utgifves af Gode männen til! entreprenörerne.
Derest, vid något tillfälle, Ingeniören skulle vägra att meddela ett sådant af entreprenörerne begärdt intyg eller lemna detsamma för ett, enligt entreprenörernes tanke, allt för ringa belopp, öfverlemnas frågan härom till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, och ega entreprenörerne att, om de så för godt finna, inställa arbetet intilldess Kongl.
Majrts beslut i ämnet blifvit meddeladt.
Under byggnadstiden och ända till jernvägs-afdelningarnes öppnande för allmänna trafiken, erlägges räntan å det för samma afdelningar anslagna obligations-belopp utaf entreprenörerne; men sedermera bör inkomsten af samma jernvägar, efter afdrag af driftkostnaden och andra nödiga utgifter, i främsta rummet användas till betalande eller, om den utaf Svenska staten förskjutits, till godtgörande af räntan å de för samma jernvägar utställda obligationer; varande entreprenörerne sedermera, i afseende på sina inkomster, utgifter och omkostnader, underkastade den kontroll, Kongl. Maj:t kan finna nödigt att i Nåder föreskrifva.
Utom denna räntebetalning, bestrida eller godtgöra entreprenörerne jemväl alla med samma ränteliqvider förenade kostnader.
Entreprenörerne förbinda sig att lill kapitalet infria omförmälda stats-obligationer inom den tid, då de till betalning förfalla; skolande denna inlösen ske med minst sä stor andel för år, att samtliga obligationerna äro före eller vid förfallotiden dödade; dock äro entreprenörerne icke skyldige att sådan inlösen verkställa förr, än 7 år förflutit efter hvarje särskild jernvägs-afdelnings öppnande för allmän trafik.
Jemte de förmåner, som uti Kongl. Maj:ls för motionären, under den 27 November 1845, utfärdade Nådiga Resolution, angående jernvägars anläggande, finnas upptagna, ega entreprenörerne sig förbehållen en besinningstid af 99 år för de banor, hvilka af dem varda anlagda och ullörda; hvaremot det åligger entreprenörerne att, så länge de af samma banor äro i besittning, underhålla deni med allt hvad dertill hörer; deröfver Kongl. Maj:t, å Statens vägnar, eger utöfva den kontroll, hvars föreskrifvande kan finnas behölligt.
I fall entreprenörerne skulle underlåta anlägga och fullborda någon åt dem upplåten jernväg, eger Kongl. Maj:t återkalla den upplåtelse dem meddelats, så vidt denna afser samma jernväg, samt att, utan någon lösen, för det allmännas räkning taga då verkställda arbeten i besittning; varande entreprenörerne underkastade enahanda påföljd, i händelse den dem åliggande inlösen af Statens, för jernvägs-anläggningen utgifna, obligationer icke behörigen fullgöres.
Entreprenörerne äro berättigade att, om och när de så tjenligt finna, bilda bolag, ett eller flera, för anskaffande af det kapital, som för jernvägs-anläggningens utförande, rörelsens bedrifvande och obligationernas infriande erfordras.
Sådant bolag, hvars reglor Kongl. Maj:ts pröfning och fastställelse underkastas, oktrojeras efter Svensk lag, samt inträder i entreprenörernes rättigheter och skyldigheter, med hänseende till den jernvägslinie eller del deraf, för hvilken det blifvit bildadt. 8 Stats-Utskottels Utlåtande, N:o 373.
Slaten är obetaget inlösa jernvägen eller jernvägarne, efter förloppet af 20 år från den tid sista afdelningen deraf blifvit för allmän trafik öppnad; skolande inlösningspriset då bestämmas på det sätt, att det motsvarar 20 års netto-inkomst, beräknad efter medeltalet af de fem bästa utaf de sju år, som närmast föregått inlösningen; dock får inlösningssumman icke i något fall understiga det verkliga aktiekapitalet med tillägg af 15 procent derå.
Eller upplåtelse-tidens förlopp, tillfalla jernvägarne med alla byggnader och tillbehör, af hvad namn och slag som helst, Staten utan all lösen, och upphöra då alla för entreprenörerne eller de bildade bolagen medgifna rättigheter.
Bland de jernvägar, hvilkas utförande, på det sätt och under de vilkor motionären sålunda föreslagit, skulle kunna verkställas, har han uppgifvit nedannämnde jernvägslinier, nemligen: från Stockholm lill Köping, och från Svartå, eller någon annan af Kongl.
Maj:t bestämd punkt på Köping-Hult-Iinien, till Götheborg, genom Westergöthland och med sidobanor till Carlsborg och Hjo; från en punkt på samma hufvudlinie vid Falköping till Malmö, med utgreningar inom Småland, på den ena sidan till Halmstad och på den andra till Westervik, samt inom Skåne till Ystad och Helsingborg; från lämplig punkt på förstberörde hufvudlinie till Upsala, samt derifrån till Gefle; från Gefle eller Westerås till Fahlun; från Stockholm genom Södermanland och Östergöthland samt, i Sommens dalgång, genom Småland till en punkt söder om Jönköping, med utgrening till Wettern; från Westgötha-banan till Warberg; och från Köping-Hult-linien, på den ena sidan, till Askersund och, på den andra, till Linde och Christinehamn.
Uti en af Ridderskapet och Adeln till Stats-Utskoltel remitterad motion, om anläggningen af en jernbana från någon af de pä Skånska kusten belägna, Malmöhus län tillhörande, städer till Welterns södra strand, har Herr von Troil, Samuel Gustaf, ingått i en närmare utveckling af de frågor, som utgöra föremålet för detta utlåtande; hvarföre Utskottet, som i sitt nu afgifvande betänkande angående de under innevarande riksdag gjorda framställningar om särskilda jernvägs-anläggningar, kommer att jemväl yttra sig öfver den af bemälte motionär föreslagna jernbana, velat här upptaga hvad af honom hufvudsakligen blifvit anfördt och yttradt, i afseende på ej mindre vigten och angelägenheten för Sverige, att snart varda försedt med ändamålsenligt anlagda jernvägar, än de sätt, på hvilka dessa anläggningar skulle kunna utföras.
Delta lands stora segelbara insjöar och tydligt utmärkta dalgångar utvisade de naturliga vägarne för varutransporten inom landet.
De förra voro redan i alla rigtningar begagnade genom segel- och ångfartyg; de sednare underlättade ett ändamålsenligt jernvägs-system.
Jernvägar voro redan anlagda inom nästan alla Europas länder och icke blott i starkt befolkade, utan äfven i mera glest bebodda och bergiga trakter.
Öfver allt ansågos de såsom ett nödvändigt vilkor både för landets förkofran och för dess försvar.
Förr eller sednare mäste jernvägar, utan hvilka Sveriges exportartiklar omöjligen kunde på verldsmarknaden täfla med andra länders, äfven här anläggas.
Stora uppoffringar vore visserligen härmed förenade, men de ersattes genom ökad välmåga.
Dessa uppoffringar blefve ändå betydligare i samma mån, som Svenska folket dröjde att underkasta sig desamma ; och hvarje års uppskof med jernvägs-anläggningarnes företagande vore att anse för en nationalförlust.
Nya och förbättrade fortskaffoingsmedel hade i andra länder blifvit införda, och man hade allestädes sökt minska transportkostnaderna - Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 273. 9 kostnaderna för industriens alster.
Sverige kunde härvid icke fortfarande förblifva stillastående eller skilja sig från den öfriga civiliserade verlden, utan att äfventyra sina näringars bestånd samt möjligen ådraga sig så väl politisk som ekonomisk vanmakt.
Genom klimatets fortgående förmildring, hade den nordiska vintern, som ansetts förskalfa detta land dess bästa och naturligaste kommunikationssätt, inom flera provinser förvandlats till en ohjelpsam regntid, då genom vägarnes ofarbarhet all hufvudsaklig rörelse afstadnade.
Som önskningar om jernvägars erhållande från så många landsorter försports, men allt icke kunde göras på en gång, utan några anspråk i detta hänseende måste stå tillbaka, borde en brydsam urskiljning af det mera från det mindre nödvändiga anställas.
Härvid vore det af högsta vigt att afse, det jernvägsanläggningarne komme att ske efter ett för hela landet afpassadt system.
Intilldess ett sådant vore uppgjordt och gilladt, borde inga andra jernvägsanläggningar beslutas, än sådana, hvilkas inpassande i systemet tydligen kunde förutses och hvilka således komme att utgöra delar af detsamma.
Före ett dylikt systems uppgörande och bestämmande, borde vara klart ulredt, huruvida personal- eller varu-lransporten skulle i första rummet afses.
Riktades hufvudsakligen uppmärksamheten åt den förra, fordrades längre, fortlöpande jernvägshnier; afsåges äter den sednare företrädesvis, borde anläggningarne börja å de ställen, der behofvet af lättade kommunikationer i och för rörelsen tydligast uttalade sig.
Att genom jernvägslinier sammanbinda landets stora segelbara insjöar och på enahanda sätt, eller genom kanaler, förena dessa med hafvet, tycktes naturen sjelf hafva utstakat.
Derefter, och således först i 2:dra rummet, syntes jernvägarnes sammanbindning till ett öfver hela landet utsträckt jernvägsnät böra ifrågakomma.
Vigtiga militäriska skäl kunde dock föranleda afvikelse!- från denna regel.
Hufvudbanorna borde i möjligaste män genomskära landets inre delar.
De borde derföre endast undantagsvis afse underhållandet af kommunikationer mellan städer, som äro belägna vid samma kust, samt följaktligen ej ledas nära invid kusten, och erhålla en dermed öfverensstämmande riktning; hvilken regel, afven med hänsigt till andra sjökommunikationer, vore tillämplig.
Men deremot borde vid kusterna belägna vigtiga punkter genom bibanor förenas med hufvudbanan.