Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det låga värde, hvartill de sägas vara upptagna, torde dock icke vara så kalladt Bouppteckningsvärde, utan snarare det pris, hvartill de genom tillverkning i stort stå Bolaget sjelft, men hvilket de icke kunna äga vid en försäljning, då mängden är ansenlig, och andra köpare än CanalBolaget måste vara obetydliga.
Den förstärkning, lion skulle få af effecter och proviant, sorn borde köpas för förskottet, är ej att räkna på, serdeles i sednare afseendet, ty ingen är okunnig om beskaffenheten af den behållning, man får af mat, som ätes upp.
Men om man också skulle anse panten, med undantag af provianten, innebä - Den 26 Mars e. m. ra erforderligt värde för de 100,000 R:dr, så förekommer likväl det förhållande, Herr Stråle redan anmärkt, att den lösa panten finnes i låntagarens vård, och att följakteligen andra fordringsägare än Rikets Ständer kunna göra anspråk derå.
Varder Canalarbetet icke fortsatt, så är det mera än troligt, att många andra fordringsägare skola anmäla sig.
För en timma sedan kom jag från Fullmäktiges sammanträde, och får vördsamt upplysa Contoirets ställning för denna dag (ylen var föga bättre för 14 dagar sedan, då Utskotten fattade deras beslut).
RiksgäldsContoirets behållning i Banken på räkningen N:o 1 utgör 21,844: 26. 10. och på DepositionsRäknin gen . 29,791: — 10.
Summa 5i,635: 27. 8. u8 Den 26 Mars e. m. ’ Under Fullmäktiges sammankomst föredrogs StatsContoirets reqvisition på återstoden af 1828 års Slatsbristsumma, 43,866 R:dr 21 sk. 6 r:st.; återstår således i behållning 7,769 E:dr 6 sk. 2 r:st.
RiksgäldsContoirets skulder, att vid anfordran betala, utom Riksdagskostnaderne, som kunna i morgon reqvireras lill vida större beloppän liela behållningen, äro, i 3-procentsobligationer i3,ooo R:dr, hvartill endast finnas 7,867: 46. 4-> ocb, om StgtsConloiret skulle behaga uttaga 4 af 1829 års Statshristsumma för de 3 månader, som redan äro förlidna af 1829, så tillkomma 4oo,ooo R:dr.
Contoiret har dessutom 291,000 R:dr att erlägga i ersättning för uppbringningar, deraf dock endast 58,000 R:dr förfalla under detta år, om jag rätt minnes.
Man kan visserligen säga, att medel dagligen inflyta afBevillningen; men dessa inkomma icke till betydligare belopp ännu på någon tid.
StatsContoiret har således ingen annan källa att ösa ur, än RikggäldsCoptoirel, och Den iG Mars e. m. och detta ingen annan utväg att få penningar, än att draga på Banken utan behållning.
Huruvida det i närvarande ögonblick, då man öfverlägger om en mynlbestämning, som Konungen föreslog, förr än understödet åt Götha Canal begärdes, är skäl att gifva ut flera sedlar på den gamla fonden, och derigenom fortsätta den olyckliga sedelförsämringen, en åtgärd, hvars början är årsbarn med Götha Canal, det öfverlemna!’ jag till hvarje rättsinnig och oväldig mans bedömande.
De innehålla, så vidt jag vet, intet annat, än att flerfaldiga hellof förefinnas, utan åtskillnad af deras inbördes vigt.
Enär Kongl. Maj:t således icke 18 H. 9 13o Den 26 Mars e. m. gifvit Rikets Ständer någon efterrättelse, men det synes vara otvifvelaktigt, att tillgångarne icke räcka till alla de uppgifna behofven, måste Rikets Ständer sjelfva afgöra hvad som företrädesvis bör utgå, eller möjligen eftersättas; antingen det ärmera vigtigt, att Domare och Civile Embetsman varda så lönte, att 'fört jente män utan egen förmögenhet kunna söka eller emottaga Statens vigtigaste embeten, eller att Götha Canal genast fullbordas; antingen det för ögonblicket är mindre vigtigt att försvarsverket ligger ner, så att vi icke kunna vederbörligen mota ett fiendtligt anfall, eller att Canalarbetet uppskjutes; antingen det är af skadligare påföljd för framtiden, att Uppfostringsverket, än att Canalgräfningen försummas.
Vi hafva således erfarit, att detta skäl gäller, då det är fråga om 100,000 R:dr åt Läroverken; men icke då en lika summa skall gifvas blott i afräkning på en större åt Canalen.
Ville man nu på förband borttaga dem till Canalen, så skulle Den 26 Mars e. m. man sedan till de mera vigtiga antingen hafva intet öfver, eller nödgas tillgripa sedelförsämring, eller Statslån, Jag anser således Utskotten icke hafva handlat orätt, när de tillstyrkt, att frågan om förskottet åt Canalen hort uppskjutas, intill dess Statsregleringen vore gjord, och ämnet kunde i sin helhet behandlas.
Hittills har väl ordningen vanligen varit, att gifva åt Götha Canal först och Fäderneslandet sedan; men nu torde det vara tid, att hörja med en omvänd ordning, och att sätta Fäderneslandets behof i första rummet samt Canalens i det andra.
Under sådan åsigt är det, jag vördsamt yrkar bifall å Utskottens Utlåtande, på det man, sedan Statsregleringen är uppgjord, må kunna tillse, om något och huru mycket blifver öfver åt Canalen, samt derefter besluta, i hvad mon och på hvad sätt den må kunna fortsättas.
• Åtskillige yttrade härtill deras bifall.
Directionen och dess åtgärder; ty jag vet, att hvad som skedde före år 1818 blifvit af Konung och Ständer samt CanalBolaget gilladt.
Det är icke eller i egenskap af Actieägare; ty ingenting skall förmå min känsla att yttra sig för det enskilta interesset framför all 9° - Den 26 Mars e. tn. mänt väl.
Jag tror frågan hufvudsakligen är, icke om Bolagets rättigheter emot och förbindelser till Staten, icke om Statens lill Bolaget, (Jy om desse är så mycket discuteradt och så ofta disputeradt, att jag icke behöfver tillägga ett ord;) men enda frågan är den: är det nyttigt för landet, alt Götha Canal göres färdig, eller är det nyttigare, att den stannar så nära sin fullbordan; eller är det nyttigt, att arbetet uppskjutes, med ett offer afall den skicklighet, alla de kunskaper, som finnas hos de personer, hvilka dervid blifvit använde, och att den skall hvila, tills desse personer icke mera finnas, på det man dä åter må börja på samma punkt som 1810, det vill säga, att i främmande länder söka de upplysningar och kunskaper, som fäderneslandet då icke ägde, men nu härstädes blifvit naturaliserade.
Nå Väl, Rikets Ständer hafva ju förordnat Utskott, för att gifva dem denna ledning.
Ingår deri icke nå - Den 26 Mars e. m. 133 gon nytta för det allmänna?
Må bända torde detta tåla vid någon undersökning.
Jag skulle tro: att lättare communicationer äro nyttiga för det allmänna, så väl i Sverige sorn på andra ställen; jag skulle tro, att dessa communicationer bidraga till Åkerbrukets och Näringarnes uppkomst, så väl här som i andra länder af Europa, och andra verldsdelars hemispher.
Erfarenheten har visat, att jordbruket dragit nytta af de kalkarter, som ifrån Canalens grannskap kunnat erhållas, och någon vinst ligger väl också deruti, att allmogen icke förnöter sin lid på landsvägen och spiller foder i dikena, utan att det uppfodras vid deras hemman och att gödseln derstädes får qvarstadna, och dessa ändamål torde vinnas, omtransporterne ske på Götha Canal.
Om någon längre tid upptages för mitt yttrande, så ber jag eder om förlåtelse mine Herrar, det är icke milt fel utan deras som vilja hindra mig, men jag fortfar och låter icke hindra mig.
Om handel är nyttig för fäderneslandet, så måtte det äfven bidraga till landets förmån, om Götha Canal kan verka till dess förkofran, eller 134 Den 26 Mars e. m. åtminstone till lättnad af varu-lransporten, som annars betungar Allmänheten.
Om man uppskjuter Canalens fullbordande, skall den bli än dyrare, och detta är också en omständighet jag önskat, att Utskotten behagat undersöka, samt derefter bedöma, huruvida Götha Canal kan ingå i beräkning af Statens utgifter.
Om Utskotten då hade funnit detta anslag så underordnadt, bade jag önskat, att Utskotten gifvit det tillkänna, men icke kommit med ett sådant Utlåtande, som borttar tiden utan nytta.
Att Utskotten icke tillstyrkt något Lånebiträdefägnar mig, och jag gratulerar Bolaget och dess Direction, att Utskotten afslagit det; ty om Utskotten och Ständerna nu hade bifallit detta, och Ständerna sedan afslagit fortsättningen, hade det beredt deras undergång, som nu lemnat sina namn i ansvar, endast af nit för sakens framgång.
Och jag fägnar mig deråt så mycket mer, som jag ibland dem räknar mina närmaste vänner.
Om deremot Utskotten funnit Canalen nyttig för det Allmänna, hade de bordt pröfva, huruvida den närvarande
Skulle Utskotten åter funnit, att den närvarande Styrelsen icke gjort sig oförtjent af Nationens förtroende, men alt Na - Den 26 Mars e. m. 135 tionens tillgångar icke medgifva så stora anslag, som nu äro begärde, borde de eftertänkt, hvilka arbeten kunde hvila och borde uppskjutas, och anslagit medel, för att på möjligen kortaste tid få den egentliga Canalen så vida färdig, att farten kunde begynna.
Detta bade, efter min öfvertygelse, varit rätta vägen.
Utskotten måtte företaga saken i sin helhet samt yttra sig, om de anse Canalen böra fullbordas, hvilket skulle vara mig lika kärt med hvad Styrelse som helst, endast saken går fram.
Ingenting kan hindra mig att önska Canalens fullbordan; ty jag anser den nyttig för mitt fädernesland, och tror att den skall bära sig sjelf.
Jag behöfver icke för denna tanka åberopa, såsom stöd, någon Nationalstolthet; ty jag tror NationalEkonomien skall vara tillräcklig att försvara den.
Friherre Wrangel, Henning, anförde skrifteligen: i36
Vöre fråga om att anlägga Götha Canal, skulle äfven jag instämma uti flera af de betänkligheter, som emot ett sådant förslag blifvit anförda; men då vi nu öfverlägga om att med ett jemförelsevis ringa bidrag fullborda ett stort nationelt företag, bör man, enligt min tanka, förfara efter belt andra grunder.
Jag kallar Götha Canal ett nationelt företag, emedan det varit gilladt och understödt af både Nation och Regering, och emedan jag icke eller vet, hvarföre en så stor anläggning, hvars verkningar äro så vidsträckta, skulle mindre interessera Nationen, än de många små, som dageligen af benne befrämjas och understödjes.
Att öfverlemna allt åt sig sjelf, är en Theori, hemtad från folkrika länder, med öfverflödig» Capital-tillgångar, hvilken på ett folkfattigt, glest bebyggt land, med inskränkt rörelse och långsam omsättning, alldeles icke kan lämpas.
Nu är fråga endast om, i hvad förhållande nyttan af Götha Canal står till de utgifter, som för dess fullbordande ännu återstå att göra.
För att kunna bedöma detta, måste vi nödvändigt betrakta Canalen, icke sådan den nu befinnes, utan såsom fullt färdig.
Jag tror då, att den lättade communication, som Canalen bereder mellan de begge håfven och den ökade rö - Den 26 Mars e. m. reise, som nödvändigt, ehuru småningom, måste uppkomma i hela dess ofantliga område, skola allena betacka servicen och underhållskostnaden af dess många slussar, det enda, som i financielt afseende kan interesse™ Kikets Ständer, hvilka med Herrar Actieägares dividend icke hafva något att skaffa.
Jag är om denna väsendtliga afkastning af Canalen, som fordras till dess bestånd, så mycket mera förvissad, som jag tror, att man bedömmer densamma alltför ensidigt, då man betraktar den endast såsom ett commuuications-medel.
Den lätta utväg Canalen nu lemnar till ängsvattningar, eller, som är detsamma, att på en vidsträckt yta flerdubbla jordens bördighet i Rikets frugtbaraste delar, är, mine Herrar, af ett oberäkneligt värde i den persons ögon, som sjelf sett hvad de länder vunnit i välmåga, hvilka af denna välsignade konst vetat draga behörig nytta.
Ett annat, icke mindre betydande capital, skall småningom utveckla sig ur Canalen, uti den betydliga vattenkraft, hvilken med så mycken lätthet kan på de flesta orter till vägabringas, genom anläggandet af öfverfallshjul, det enklaste och minst kostsamma medel för drifvande af alla slags mechaniska verk och qvarnar, hvilkas tillvaro är det första vilkoret, för alt uppnå någon höjd uti industriväg. i38 Den 26 Mars e. m.
Ett helt annat, och af den frågan, huruvida Götha Canal-byggnad hör af samhället understödjas eller icke, alldeles oberoende ämne, är det mer eller mindre behagliga förhållande, hvaruti Staten står till de enskilta personer, hvilka, i egenskap af anläggare och entrepreneurer, med Canalen, såsom en privat speculation, haft närmaste befattning.
Hafva de så förvaltat de Statsbidrag, hvilka blifvit dem öfverlemnade, alt dem kunna anförtros nya?
Detta, mine Herrar, är icke min tanka.
Jag afser icke eller dess militaira fördelar, som, med Guds hjelp, aldrig skola behöfva anlitas; men jag fordrar ock garantier för nyttan af Statens åtgärder, och sådana finnér icke eller jag hos ett Bolag, som, genom ett, efter min tanka, både oklokt och olagligt användande af de allmänna bidragen fördröjt Canalens färdigbyggande och följaktligen äfven dess allmänna nytta, ehuru det måste medgifvas, att Rikets
Ständer sjelfva genom ett förhastadl beslut att indraga Discouten, både Den 26 Mars e. m. i3g bidragit att göra Canalen dyrare och försvårat dess fullbordande.
På dessa allmänna grunder för Canalens understödjande, anser jag, för mindel, det preliminaira understöd till arbetets fortgång, hvarom nu är fråga, böra utan betänkande beviljas; hvarföre jag anhåller om återremiss af Utskottens Utlåtande.
Herr af Uhrj, Gustaf:
— Grefven sade det finnas 2:ne sätt att gå till väga vid verkställighet af Canalbyggnader, så att kostnadsförslagen blifva till— räcklige.
Grefven antydde väl icke någon tillämpning häraf på Hjelmare Canal - Den 26 Mars e, m. byggnad, såsom ett märkvärdigt fenomen på tillräckligheten
;if uppgjorde kostnadsförslag; men jag befarar dock, att, emot Grefvens vilja och afsigt, Grefvens yttrande hos många, likasom hos mig, i fall jag ej känt rälta förhållandet, väckt farhåga, att Hjelmare
Derföre anser jag mig böra förklara, att jag, som vanligen a:ne gångor om året besökt denna anläggning, och som mången af Eder, mine Herrar, torde tillerkänna någon erfarenhet och kunskap om sådane arbeten, dervid funnit alla de arbetsmethoder vid Hjelmare-Canal använde, som med fördel blifvit vid Götha Canal begagnade.
Jag har trott mig skyldig upplysa detta förhållande, dels för alt lugna den farhåga i detta afseende, som genom Grefve von Plåtens yttrande möjligen kan hafva uppstått, dels för att göra rättvisa åt CanalStyrelsens förtjenster.
— Ender det Grefven talat om * nöd vändigheten och nyttan af Motala Verkstad, har Grefven såsom bevis derpå, bland annat, anfört omöjligheten att, utan en sådan, svarfva de jernringar af 8 alnar 1 diameter, hvilka ingå i Svängbroarnes construction.
Jag visste icke, att dessa jernringar voro svarfvane, och jag vet ej, hvarföre de skola va, ra det; man må nu anse detta såsom bevis på inskränkthet och blist på insigter bos mig.
Men om jag också antager, att desse ringar äro och böra vara svarfvade, Den 16 Mars e. m. så malte likväl beliofvet deraf längesedan hafva upphört, då man redan för flere år tillhaka beslutit att icke anlägga sådane Svängbroar öfver Canaler, emedan de äro mindre beqväma, än andra.
— Det var blott detta jag ville hafva äran anmärka.
Jag bade ämnat inskränka mig till det egentliga ämnet, förskotts-frågan, men då den är beroende af sjelfva hufvudsakens bedömande, och häri sä många yttrat sig emot allt anslag till Canalen, vill jag äfven anföra mina tankar.
— Beträffande första frågan, huruvida någon juridisk förbindelse hos Staten finnes att lemna det begärdta biträdet, så erkänner jag — med blicken på privilegiernes ordalydelse, att en sådan icke finnes.
Härvid bör först ihågkommas, att icke det enskilta Bolaget gaf Canalen sin uppkomst, utan att sedan Regering och Ständer insett nyttan för det allmänna af denna Canal, de framkallade det enskilta Bolaget.
(Se Rikets Ständers Skrifvelse till Kongl. Maj:t af d. 10 Oclober 180g, Kongl. Majrts i följd deraf gjorda Nådiga Proposition till Rikets Ständer om medel att verkställa den föreslagna Götha Canal-anläggningen, af d. 10 November 1809, och Rikets Ständers svar af d. 22 Februari 1810, alla förutgående och föranledande kungörelser opi upprättandet af det Den 26 Mars e. m. så kallade Götha CanalBolag).
— Huru visar oss erfarenheten i detta afseende, att man hos oss och i andra länder behandlat sådane Canal-företagj framkallade af Staten genom enskilta Bolag?
— Böljar jag med Frankrike, finner jag en mängd Canaler, dels började under Napoleon, dels först under närvarande Regering bragta å bane, till hvilka Regeringen och Hamrarne — i det på kapitaler mycket rikare Frankrike — genom stora fördelars beviljande framkallat enskilt biträde.
Jag har just för mig ett arbete, innehållande bestämda upplysningar i detta ämne.
Duc d’ Angouleme , Canal d'Aire a la Nassée, Canal d’Arles a JYoue, Canal des Ardennes, Canal du Bourgogne, Les Quatre Canaux &c., och har dessutom Regeringen iklädt sig ansvaret för Canalernes fullbordande med de anslagna medlen, så att, då brister visa sig, FinanceMinistern redan för - Den 26 Mars e. m. i43 lidet år förekommit Kamrarne, alt man för att belacka dessa brister måste föråri83o vara beredd på ett tillskott af 3o millioner Francs.
— Går jag till Tyskland, så finnér jag helt nyligen i detta land — der dock brist på större vattenmassor skulle snarare synas gifva företräde åt jernvägar —- anstalter fordrade för föreningen på detta sätt emellan Donau och Rhen, Weser och Rhen, oberäknadt att de stora floderne i östra delen af Preussiska Monarkien samtligen äro genom Canaler med hvarandra förbundna (från Elben till Nimen).
Äfven hos oss har man sett de mest nitiska bemödanden, att icke spara offren, när man genom enskilt biträde ville hafva en Canal af mera allmän nytta anlagd.
Genom Kongl. Kungörelsen af den 11 Maji 1748, jemte senare af den 11 Februari 1749» den 24 Maji och den a5 October samma år, försäkrades Entreprenörerne af Gamla Trollhätte Slussverk utom andra förmåner, om 12 procents ränta för sina insatta penningar i 100 år, hvilken ränta ännu af RiksgäldsContoret utbetalas; och då Götha CanalBolag grundades 1810, beviljades det en fördel, som man dä ansåg af största värde, en Discont - >44 Den 26 Mars e. m. octroj med viss creditifrätt i Banken, ehuru erfarenheten sedermera visat, att både Ständerne och Actieägare missräknat sig om detta medel att ersätta de senares förluster.
— Det torde således få anses afgjordt, att mångå exempel erbjuda, huru
Häri upplöser sig den stora hufvud frågan.
Yi känna för huru många olyckor under höststormarne vår handelsflotta är utsatt.
Och i krigstid blefve denna inre Förbindelse, emellan de begge håfven, af ovärderlig nytta.
Vi veta af erfarenheten, att en stor flotta, till och med en segrande flotta Den 26 Mars e. rti. i45 flotta ej förmår att helt oell hållit skydda handeln för förluster, då dess skepp måste passera förbi hela linien af ett fiendtligt land.
Då Erik XIV:s flotta efter fiendens förnyade nederlag ensam herrskade i Östersjön, kunde detta ej hindra krigstillståndet att verka en känbar brist på nödvändighetsvaran salt ilandet; under sista kriget emellan England och Danmark kunde Englands öfverlägsenhet till sjöss dock icke förekomma, att Danska Kapare tillfogade Engelska handeln stora förluster; under vårt krig med Ryssland 1788—1790 veta vi, alt oaktadt den ära och seger vår stora flotta vann, Rikets activa handel dock var nära tillintetgjord.
Huru stor skulle ej under ett sådant tillstånd fördelen vara, att kunna komma directe från Östgötha-skären till den Bohusländska ?
Sakkunnige män hafva tillräckligt upplyst, att man genom hopade faux-fraix, förlorad arbelsvana hos folket m. m. skulle med en summa, kanske motsvarande hela det nu fordrade anslaget, öka kostnaden.
Det vore således en dålig hushållning, att ådraga sig 100 procent större utgift för att i några år kunna uppskjuta utbetaluingen.
Detta är orsaken hvarföre det är så vigtigt, att bevilja det begärdta förskottet, för det att arbetet ej må afstadna i år, innan man hinner 18 H. 10 i46
Den a6 Mars e. ra. * bereda hufvudfrågan.
Men kanske ingen tillgång finnes utan att göra den rubbning i myntväsendet, som ej kan af en värd Talare högre ogillas, än af mig?
En värd Talare, min vän och sjelf Fullmägtig i PiiksgäldsContoret, har sökt upplysa, huru detta Verk skulle nu sakna all tillgång tili den ifrågasatta förstärkningen.
Jag ber härvid om tillåtelse att få upplysa tvenne omständigheter, den första att min värde vän lärer endast upptagit RiksgäldsContorets behållning på räkningen N:o i eller för dess vanliga utgifter, ej den på räkningen N:o 3 eller för de i8a3 beviljade anslagen till Canal- och andra byggnader.
Denna sistnämnde räkning emottog den 2 Januari i år i5o,ooo R:dr från Banken på förra årets inbetalning från StatsVerket, och emoltager i år hela 1828 års anslag å Banco-vinsten, utan alt äga nu mera, sedan alla de beviljade anslagen blifvit bestridda, andra utgifter än liqviden af mindre betydliga skulder till Banken och på 3-procents-räkningen.
Den andra omständigheten är, att just nu befinnes
RiksgäldsContoret äga de största förskotterne till StatsVerket å Statsbrist-summan, då från början af nästa månad Bevillningen, sorn. skall betacka dessa förskott, börjar att inflyta.
Härigenom stiger också Cassabehållningen å räkningen N:o 1 från sitt nu af Herr von Hartmansdorff uppgifna låga belopp.
Den 26 Mars c. m. «4 7 l onder somraarn, till 1 million R:dr oell derutöfver.
— På alla dessa skäl, och då vidare kommer, alt för det oförmodade fall, att vid hufvudfrågans slutliga pröfning Rikets Ständer skulle afslå ytterligare bidrag till Canalens fullbordande, Bolagets ägande efFecter erbjuda full säkerhet för den af Beredningen tillstyrkta förskotts-summa af 100,000 R:dr, kan jag ej annat än på det högsta tillstyrka detta förskott och får sålunda anhålla om återremiss.
Herr Hjerta, Gustaf: Jag hade ämnat, att söka besvara äfven de anmärkningar emot Götha Canal-företaget i allmänhet, som här blifvit gjorde, ehuru (jag tillstår det) med ledsnad, då jag måste skilja mig ifrån en person, med hvilken jag delar tänkesätt, så att säga, i alla allmänna frågor; och orsaken till denna min afsigt var känslan af min pligt, då jag, såsom Ståndets Fullmägtig i Banken, och af BancoSlyrelsen fyra särskilda gångor hedrad med förtroendet att, å dess vägnar, deltaga i Revisionen af Canal-arbetet, torde vara bland de få, sora äro i stånd, att, med kännedom om, jag vågar säga, alla local-omständigheter, bedomina detsamma.
Jag 10* 148 Den 26 Mars e. m. förbinder mig deremot, att genom trycket utgifva ett fullständigt intygande om mina tänkesätt i delta afseende, och söka visa, huru felaktigt man bedömmer följderna af detta Canal-företag.
Friherre Anckarswärd, sora utur offentliga handlingar sökt visa, att CanalBolaget ej förtjenar Statens biträde, och att
Directionen ej förtjenar Rikets Ständers förtroende, har äfven motsagt sjelfva arbetets nytta.
Jag har alltid ansett mig böra bedömma CanalSlyrelsens handlingssätt efter de omständigheter, hvari tid och förhållanden efter hand ställt den; och hela min inre känsla säger mig, att det är och blifver omöjligt, att ett Canal-företag, som öppnar en communication emellan i5o mils insjökuster och flodstränder, skulle kunna blifva af föga vigt för fäderneslandet.
Om jag blott räknar, att de, som bo sex mil på hvardera sidan af dessa stränder, hafva någon nytta af Canalfarten, så uppgår denna del likväl till en sträckning af utöfver 1000 qvadratmil, och då, utom sjelfva Canalfarten, äfven förträffliga tillfällen till anläggningar af vat - Den 26 Mars e. m. i4g tenverk erbjuda sig, samt ängsvattningar i Sveriges mest fruktbara delar derigenom kunna åstadkommas, skall jag alltid anse mig böra söka medverka till detta företags framgång; ty jag finnér det stå i ett oskiljaktigt sammanhang med möjligheten, att bereda lif och rörelse åt de inre delarne af Riket, och alt sålunda draga allmännare fördel af alla de lyckligare förhållanden, i hvilka, om ej på papperet, dock i verkligheten, hittills monopoliserade kustorter varit försatta.
Men jag går till målet för mitt yttrande, som nu endast skall blifva, att inför Ridderskapet och Adeln framlägga de förluster, sorn oåterkalleligen blifva en följd för landet, om icke CanalDirectionen skulle nog tidigt erhålla ett tillräckligt förskott, för att verkställa detta årets, redan till en del förberedda, arbete.
R:dr; ty då Bolaget alltsedan i8i5, till följd af Rikets Ständers beslut, blifvit stäldt i det förhållande till Staten, att Canalen, dess område, hemman och lägenheter tillhöra densamma såsom pant för gjorda låneförsträckningar, så finnes icke mera någon möjlighet för Directiouen att upplåna medel af enskilda.