Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men man älskar icke en obekant, och förtroendet bibehåller sig icke, utan att man vet hvarföre.
Den som afhöc Bil. till Rid, o.
Pr, i Afd, 3 34 Ben 27 januarii. en Nationalförsamlings öfverläggningar, finnée merendels någon representant af sina tänkesätt; och får med detsamma äfven höra, hvad som kan sägas deremot.
Antingen finner han sig öfvertygad deraf, går hem, med ökad upplysning och förnöjdt sinne, eller om beslutet utfallit mot hans öfvertygelse, åtminstone med den tillfredsställelsen, att äfven hans mening blifvit yttrad, och med hoppet, att hon i framtiden skall bära frugt.
Är en Nationalförsamling offentlig, så kan hon icke belackas.
Allmänheten
Vet huru representanterna uppfyllt deras kall, hvad som är deras fel, eller icke, och hon kan ej retas till att anfalla och förfölja sina ombud, just derföre, att de försvarat hennes rättigheter.
Jemte det att
Nationalförsamlingen är underkastad allmänhetens närmare granskning, är hon äfven ställd under hennes närmare skydd, och vinner på en gång både upplysning och stadga.
Liksom den okunnige är häftig och våldsam, och den in* sigtfulle sagtmodig och foglig: så öfvergå både allmänheten och Nationalförsamlingen i nion af offentlighetens verkan på dem bägge från de förra till de senare egenskaperna.
Detsamma måste äfven blifva händelsen med fegeringen, i den nion folkets upplysning och rättsinnighet göra motsvarande egenskaper oumbärliga hos hennes organer.
Till följe af dea pligt vi äga, att oför - Dbn 27 Januarii, skräckt undersöka hvarje förslag, ej blott till dess töregifna tördelar, utan äfven till dess olägenheter, och möjliga vådor, har jag, inom mig, öfvertänkt det törslag , sorn innefattas i Friherre Åkerhjsl.ms motion, och går att upp* gifva de skäl, på grund af hvilka, jag tillstyrker, att motionen må, såsom icke i laglig ordning framställd, varda icke upptagen. jag tror mig icke fela i det begrepp, att hvarje förslag, hvars påföljd fråntager ett bud i Grundlagen, sitt ändamål, och fråntager Riksdagsmannen ali nytta af en rättighet, honom i Grundlagen försäkrad, att hvarje sådant förslag också går ut på ändring i Grundlagen. 58 §. i RiksdagsOtdningen, som är Grundlag, tillsäger Riksdagsmannen den rättighet, att, vid justeringen, med visst vilkor, ändra sina uttryck, och dem från protocollet uttaga} ja, detta lagrum tillåter att hela deliberationer kunna uteslutas ; men huru fullkomligen vöre icke ändamålet för allt detta upphäfvit, ifrån den stund talarens uttryck och deliberationen, kunde, redan innan justeringen i Ståndet medhanns, af åhörarne, genom trycket, publiken meddelasP — Till den aktningsvärde Ledamot som gjort motionen, öfverlemnar jag gerna, att eftersinna, om denna granskning af motionens afvikelse ifrån Grundlagen ej kommit att undfalla honom; och till Ståndets preliminaira pröfning hemställer jag, om icke denna afvikelse är så uppenbar, att motionen bör, såsom Grundlagsfråga betragtas, och då också såsom sådan behandlas.
Men då ligger i 31 liten januari t. §.
Regeringsformen, samt 29 §. i Riksdagsordningen, eit uttryckligt förbud emot motionens upptagande; och något annat utlärande lärer alltså tor det närvarande icke iiga rum, än att den värda Ledamot, sorn motionen gjordt, är obetagit, att densamma till vårt blifvande Coustitutions Utskott ingifna, d<i han äfven torde vara betänkt, att der föreslå säd na tillägg i TryckfrihetsLagen, sorn af förslaget skulle påkallas.
Blir denna invändning emot upptagandet gillad, så är all vidare pröfning af motionen öfverflödig; men för det fäll, att invändnin. gen skulle ogillas, bör jag också 1 hutvud* sakligt utlåtande ingå.
Derförinnan utber jag mig likväl, att få särskilt bemöta den särskilta kraft, hvarifrån motionen har synis mig lörnämligast utgå- Jag menar allmänna sinnesstämningen, eller opinionen.
Kanhända borde, för detta ändamål, vara nog, att påminna om den sanning, att är förslaget godt, är det allmänt nyttigt, så äger det ocktä, med sig sjelf, tillräckligt skäl för sin framgång, och har då intet behof af opinionskraften, och skulle det åter sakna dessa egenskaper, så, hvad är väl sinnesstämningens fordran annat, än förvillelse?
Jug känner faran af hvarje försök, att öppet bestrida opinionen sin magt, men tankan på denna tara försvinner, då jag besinnat
Den 27 Januarii. *:7 att, inom detta upplysta Stånd, är all grund-! lig, all rakonhg undersökning på sitt ställe^ samt att, af undersökningar, torde i denna tidpunkt få gifvas, mera angelägne än den, sorn har för afsigt, alt hos Riksdagsmannen återställa det företräde åt förståndsprölningen, som den visserligen hör äga framför inflytandet af opinionsmagten.
Menniskokännedomen har, i alla tider, vittnat, huruledes den stora hopen, mägtig af ingen egen undersökning^ och derföre af ingen egen opinion, alltid stod fäidig a 11 antaga hvad hon trodde allmänna sinnesstämningen fordra; och den tid, som de fleste af oss öfverlefvat, har varit rik på faror och misstag, tillvägabragte derigenom, att Lagstiftande rnagten gifvit för mycket efter för samma fordran.
Exempel derpå tagne ut-! ur ett annat lands erfarenht t, skulle, tilläfventyrs, föga öfvertyga; och jag torde då få framställa några utur vår egen, vinnande tillika om den ombytlighet i beslut, hvartill man öfvergått, just då, när man, som trognast skattat till sinnesstämningen.
Man jemföre då S<ändemes beslut, när FdialDisconterne inrättades, med Ständernes beslut, när de upphäfdes; man jemiöre Ständernes frikostighet för Götha CanalBolag år 1,809, med strängheten af år 18(7 j man jemföre i frågan om Brännvinsbränningen, stadganderne af år 18^9, med de af 1812: och om vi måste erkänna, att i alla dessa, och mångfalldigt flera, icke lyckliga j-e fall, det varit allmänna sinnesstämningen, som egentligen utgjordt Ständernes ledare; *å frågar jag, är det icke ännu tid, att böjlighet
Den 27 Januarii, ten för denna särskilda krart upphör?
Matte dessa erinringar återlöra oss till pligten att icke godkänna annan sinnesstämning, än den, hvartill vi sjelfve, genom egen pröfning framkomme.
Ja, mätte vi behålla den sjelfständighet i tänkesätt, som Nationen väntar af oss! och må vi aldrig, genom för litet förtroende till vår egen förmåga, gifva tillfälle för ett demagogiskt sträfvande efter inflytelse på våra beslut.
Såsom Folkets Representanter äro vi berättigade, att också ihågkomma, dei vi 6jelfve äro laglige organer af Nationens uppJysni g, omdöme och vilja; samt att, i detta allmänna och fullmyndiga kall, tillhör oss, st-.' pröfva saketne, men icke, att lyda opi■n io nerne.
Jag beger mig nu till motionen.
Vare långt ifrån mig, att misskänna Nätenens rätt till skyndsam kunskap om våra öfverläggningar och vära beslut.
Det vore att, på en gång, förneka vår pligt och försaka vår egen fördel.
Visserligen skulle ingen högre än jag, önska att hela Nationen kunde bevista vära sammanträden; men då detta är omöjligt, och nationens fordran på kunskap om våra företag, icke kan anses uppfylld derigenom, att ett ringa antal personer, åt hvilka rum här kunde aflat as, blifva våra åhö. rare; så kan jrg ej anse denna anstalt annorledes, än blott såsom ett medel mera, men mindre verksamt, till ändamålet, som, efter min tanka, både säkrare och fullständigare Den 27 Januarii. 39 ernås derigenom, att våra Protocoller, med yttersta skyndsamhet, till trycket befordras.
Då representations frågan förekommer, skall jag visserligen med min röst 6Öka understödja den orepr- senterade classens billiga fordran atf deltaga i representationen; men jag inser emellertid icke, hvarföre icke denna dass af medborgare, lika så väl, sorn hela den öfriga delen af Nationen, skulle vara tillräckligt belåtne med den, visserligen tillförlitligare kunskap, som genom en snar läsning af våra justerade Protocoller vinnes. __ Deremot inser jag allt för väl anstaltens olägenheter.
I Sverige gifves ingen Auctoritet, räknad ifrån Socknestämman, ända upp til!
StatsRådet, der icke hvarje Ledamot äger rättigheten att justera sina anförander.
— I länder, der ynglingen särskilt bildas att blifva talare, och der denna egenskap räknas personen till någon förtjenst, är den också vanligen af Representanten till hög grad uppnådd.
Justeringsförmånen kan af honom lätt umbäras; men i Sverige är förhållandet ännu icke sådant: och cjelina förlust skulle otvifvelagtigt här medföra den påföljd, att mången Ledamot, med det redligaste nit, och god upplysning, skulle tveka att oberedd yttra sin mening.
Resultatet skulle då, för lång tid blifva, att vi uppoffrade den upplysning, som kan finnas inom oss sjelfva, för hoppet, att derigenom framkalla en främmande; men för min del, kan jag ingalunda finna detta skäligt, emedan jag icke förmår uppfatta någon grund för säkerheten, att vi alltid skalle vinna på bytet. 4o Den 2.7 Januarii, * I andra länder har Snabbskrifverikonsten hunnit förmågan att gifva en säkerhet emot äfventyret, lör talaren att missförstås, och för publiken att föras bakom ljuset, i frågan om hvad representanten sagt, I Sverige åter är berörde konst blott till namnet känd; och talarens lugn och publikens säkerhet skulle då ensamt bero af våra åhörares fattningsgåfva, eller personliga rättskaffenhet.
Tillåtelsen att få, inför publiktn, sedermera rätta en origtig framställning, har ingenting behagligt; och fruktansvärd! vore, att sjelfva möjligheten af detta behof, tillbakahöli Representanten att yttra sig.
Mångfaldigt vigtigare visar sig dock, i min föreställning, den allmänna våda, som möjligen kunde blifva en följd af denna anstalt; vådan, att vi, med bifallet åt motionen, också sjelfva öppnade tillfället för ett nytt inflytande, mägtigt att en dag, förfärligt hota det dyr* baraste vi ännu äga att bevara , sjelfva friheten af vås yttrande rätt.
Jag vill tro, att åhörarne skulle här iakttaga tystnaden; men obehindrade voro de, att vid nedgåendet härifrån, begagna tryckprässen, för att ej allenast direct inblanda sig i alla våra öfverläggningar, utan ock personligen anfalla hvarje Ledamot, som ej talat dem i lag.
Detta kan visserligen hända, i anledning af Protocollernes läsning; men om påföljden d§ är lika för personen, så är den dock icke densamma för saken, som då vanligen redan är afgjord; en omständighet, »om nu torde vara det, som fredar personen, Dan 27 Janiiarii, 4* emedan ett anfall på honom verkar leks nu på öfverläggningen af saken.
— Sinnesstyi kan att med liknöjdhet anse det ofientliga tadlet; och modet, att, till förmon för sin öfvertygelse, trotsa smädelsen, samt akta för ingen ting den injurie-process, hvari det vöre tillåtit att söka upprättelsen; äro egenskaper, lycklige att äga, och äro, då de utgå från en god känsla, dygder att värdera; men kunna de val al alla väntas? — eller kunna de väl alltid fordras?
Nej, visserligen icke. _ Hvem inser då icke, inom möjligheterne af anstaltens påföljd, det obehagligaste af alla inflytanden, till förtryck. på våta meningar.
Eljer, vill man att vi , för att icke inse detta, skola påen gång glömma, både den förebråelse man länge gjort vår Tryckfrihetslag, att hafva gifvit mera lättnad åt anfallet, ån åt försvaret; och äfven den bittra ofördragsamhet emot andras meningar, som dessa skriftställare för dagen så ofta ådalägga. jag hyser sjelf intet misstroende, och skulle icke vilja gifva anledning till något sådant hos andra, men man behöfver blott dröja en stund vid denna föreställning; och man skall också lätt upptäcka, huru långt, i en framtid mera än nu, den möjliga vådan kunde stiga.
Till alla dessa skäl ville jag annu lägga tvenne considerationer: den ena, att i.sekler har Svenska Ridderskapet och Adeln såsom Riksstånd, redligt uppfyllt sin pligt till Fäderneslandet, och varit Svenska frihetens egent-i ligaste försvarare, utaa att hafva ägt åhörare\ 42 Den 27 Januarii. och hvarföre skulle man då nu tvifla, att icke Ridderskapet och Adeln , äfven hädanefter uppfyller samma vårdnad, åhörare förutan:
Och den andra, otti ett bifall åt motionen nu skulle gifvas; men erfarenheten sedan visade, att oiägenheterne verkligen öfverstiga fördelen, hu>u skulle då en ändring göras, utan att Ridderskapet och Adeln blottställde sig för förebråelsen, antingen, att hafva handlat obe. tänksamt, då bifallet gafs, eller inconsequent, dä det återtogs.
Hos mig kan hufvuds.kliga pröfningen alltså icke verka till annat tillstyrkande, än afslag på motionen; men jag anser mig dervid böra förklara, att o;n och när den tid kommer, då de här framställde hinder, varda undanröjde, och Riksdagsmannen får den helgd för sitt kall, att, då hans mening anfalles, hans person lemnäs oantastad; så skall jag, om jag då lefver och är Riksdagsman, gerna lemna åt denna motion mitt bifall.
Jag har nu yttrat mig i ämnet, men an» håller att Höglofl.
Ridderskapet och Adeln ville tillåta mig, att äfven redovisa ej allenast den känsla, som följt mig, under det jag öfvertänkt förslaget, utan äfven ursprunget för den.
Jag var redan tänkande menniska på den tid,'då en stor Nations frihetsbehof volcaniskt tog sin rätt.
Det intryck af glädje, som förhoppningarne gåfvo, och det intryck af för - Den 27 Junuarii. 43 skräckelse, sorn följderna lemnade, qvarstå ännu lifligt i mitt minne.
Jag såg den vackra frihetslära Philosopheine lifvat, och som, om dea fått fortgå i sin ursprungliga renhet, måhända skolat göra menniskorna bä'tre och lyckligare, jag såg henne förderivas af Demagogerne, derföre, att hon ej var åtföljd af försigtigheten* tidiga varsamhet.
Demagogens sätt att framkomma till magt, var alltid att fylla hopens öron med ett lätsadt nit för dess val, och understödd af dess bifall — underlät han aldrig att tala i folkets namn, emedan detta namn alltid verkar starkt på hvar och en, som vill folkets väl.
Snart 6tä 1
Ide sig denna nya sjelfskapade folkmagt i bredd med den lagliga representationen-, och ifiån detta steg var det andra snart tagit.
D. magog- n förklarade sig för representantens prtnupal, med anspråk att sjelf tillse och pröfva huru represesentanten fullgjorde sin skyldighet, och den förra lade snart den sednare på schavotten.
En afgrund stod öppnad; och lagstiftande magfen insåg för sent, att hennes egen magt var försvunnen, med begreppen, som hon för litet vårdat.
En annan tid kom, som gal räddningen; men efter ,,0 års stormar, bllvägabragte af det politska nyhetsbegäret, hvad har väl verlden vunnit på alltsammans, om icke varningen att i tid värda dt begrepp, som mäste omgärda hvarje politijk magt.
Att iagttaga denna varning har jag trott vara min pligt.
1 Sverige höra Siändtrne till den politiska 44 Den 27 Januarii. magten; och tryckfriheten till folkets säkerhet; jnen om vi icke tidi:’,t bevara de begrepp, sorn gifva helgd åt båda, så skall också snart, det ena, eller andra, ia kanske båda, stå i äfventyr att talla för det nyhetsbegär och den fallenhet t’ 11 demagogie, som här redan visat s;g, och hvars Riedel redan är, att kalla hvarje motstånd obscurantbme.^ eller enskilte afsi(gter.
Föreställningen af denna fara har _ jag tillstår det gUvit trög en oroande känsla; och om denna kai sia till äfventyrs, tagit för mycket välde öfver min omdömesförmåga, så vittnar det blott om merniskans ofullkomlighet, äfven i sin välmening.
Herr Renter wärd, Per Adam:
En Ledamot af Ridder«kapet och Adeln, Herr Friherre Åkerhjelm, har till Ridderskapet och Adeln proponerat det dess öfverlägga ningar måtte allmänheten tillåtas att öfvervara, hvilken fråga, om mitt minne ej bedrager mig, under sista Riksdag väcktes af Herr Rothlieb, Carl Fredric hvarvid jag täger mig friheten att vördsamligen göra följande anmärkningar och invändningar.
Den satsen, att det är lättare till att göra förslager, än sättet till deras utförande torde härvid, mer än någonsin, besannas.
Om läktaren till exempel skulle upplåtas åt Allmän-* Den 27 Junnar ii• 45 heten, sorn tilläfventyrs vore det högsta, detta rum kunde medgifva, huru många personer kan den inrymma?
Ett ganska ringa antal, och då flere hundrade spectateurer, må hän* da önskade entré, hvilka af desse skulle äga preference?
Skulle bänkarne abonneras ät dem som först anmälte sig för hela Riksdagen?
Desse och flere dylika frågor torde ej så lätt kunna besvaras.
Åtskilige TidningsRedäCteurer klefve troligen de som framför andre infunno sig, för att sedan uti sina tidningar införa saker och uttryck, hvilka vid justeringar någon gäng förändras och till och med uteslutas.
Osäkert vore äfven om ej spectateurer stundom skulle missbruka en sådan tillåtelse vid frågors afgörande medelst
Ja och N*j samt förordsaka sorl och oredor.
Dessutom kan jag ej inse hvad nyttan och fördelen blefve vid denna så kallade liberalitet?
Ridderskapets och Adelns rådplägningar och beslut hällas ju icke hemliga , utan meddelas allmänheten i allt sin vidsträckthet, genom de tryckte protocollerne, och hvad hufvudsakligen kan interessrra, genom RiksdagsTidningar m. m.; men den påtagliga förlusten blefve: mindre afsättning med berörde protocoller, hvarsskyndesamma utsifvande på trycket, en värd Ledatro Herr Cederschöld föreslagit på ett sätts som af Ridderskapet och Adela redan vunnit bifall.
Hvad jaET nu hos HöglofHge Ridderskapet och Adeln vågat framställa, torde af de mera upplyste tagas i närmare öfvervägande 45 Btn 27 Januarii. samt föranleda till afslag utaf den väckte motionen.
N:0 7. Grefve Löwenhjelm, Carl
Då jag nu inför Högloflig.?
Ridderskapet och Adeln går att yttra mina tankar, rörande den af Friherre Åkerhjelm väckte propo_ sition om Allmänhetens inlåtande under Ståndets Sessioner, sker det icke utan en liflig känsla af den Underlägsenhet, sorn måste möta mig, då jag går att tala mot ett förslag, hylladt af en stor del af Ridderskapet och Adeln och framstäldt af en Riddersman, som under flera förutgående Riksmöten tillvunnit sig Ridderska pets och Adelns förtroende.
Van under en mångårig vänskap att dela alla hans tänkesätt, är det i dag för första gången jag nödgas afrika ifrån ett förhållande, vid hvilket min egenkärlek lika mycket som mitt hjerta funnit sin tillfredstä 1 lelse.
Åkerhjelms förslag är en ny gärd åt den publicitet, som lidens anda synts kräfva och som, jag bekänner det, är ett allmänt antagit grundelement uti de flesta Constitutionella Regeringssätt.
Den ädla känsla, som utgör dess grund, har öfverallt funnit anhängare, och det förundrar mig ej om så många i synne het yngre Ledamöter af Ridderskapet och Adeln med en varm enthousiasme omfatta ett förslag, så värdigt öppenheten af ädlingars tänkesätt.
Men åld<rn
Den 27 Januarii. 47 och erfarenheten har lika vanligt en mera betänkelig gång oftare ansedd för svaghet och öfverdrifven försigtighet någongång likväl rättfärdigad af utgången.
Må iag således, trogen min öfvertygelse, häldre beskyllas för denna öfverdrifna försigtighet, häldre blottställa mig för att anses sakna det ljus, sorn vägleder andra, än förråda mina egna tänkesätt vid ett tillfälle, som visserligen kräfver en alfvarsam skärskådning.
Frågan sönderdelar sig naturligast uti följande hufvudmomenter:
Är förslaget nyttigt?
Äger det inga betänkligheter?
I hvad laglig väg kunde det tillvägabringas ?
Register öfver Högh Riddersliapets P r o t o c o 11 V i tl Lagtima Riksdagen i Stockholm, år 1820.
S T O C K II O L M, Tryckt hos Johan Hörberg, 1827.
P. betyder Protocoll. B. — Bilagor. 2 A. — Andra Afdelningen.
A. A reisen, Salu-, angående den af Städerne utgående, och dess upphörande.
P. 99, 208, 333.
Aug. 2 A. P. 254.
Sept. P. 112, 2o5, 369, 38g, 444- Oct. P. 98, 111, 131.
Acharius, Professor, angående inköp af dess Ört- och Laf-samling. Julii. P. 108, 58o, 675.
Aclier och publike papper i allmänhet, angående deras beläning.
No v. 2 A. P. 402> 457, 463.
Adelig värdighet, angående mera sparsamt utdelande deraf.
P. 83. B. 267.
P. 584* Adeliga Jungfrustift; se Jungfrustift.
Adelsvärd, Friherre Reinhold, yttranden, Fehr. P. 4*3.
Juli i. P. 786.
Adjutants-arfvode, rörande Chefens för 3:dje CavallerieBrigaden Memorial, om utbekommande af innestående.
P. iGo,3o8, 424.
Sept. P. 4.92'
Adlerbeth, Friherre Jacob, yttranden.
P. 29. B. 122. P. 3o, 33, 318, 514.
April P. 296.
P. 351,35*9.
Jnn'i. P. i48, 151, 153. Aug. 2 A. P. 107, 114- Sept. 2 A. P. 235. Nov. 2 A. P. 355, 373, 385, 390, 412.
Dec. 2 A. P. i4°> i5i.
4 Adlercreuts, Gustaf, yttranden.
Febr. P. 696. B. 785.
Mars. P. i4g. B. 487. P. 153, 427.
Adlercreutz, Enkefru Grefvinnan, angående pension för. Julii. P. 1238.
P. 147» 199.
Sept. P. 3o4- Sept. 2 A. P. 43 > 52, 86.
Adress, till Hans Maj:t Konungen, för de välgörande omsorger Kongl. Maj:t i alla Styrelsens grenar haft osparde till folkets sällhet och fäderneslandets upprätthållande.
Jan. P. 124,132,148,198,209.
Febr. P. 246. B. 101. — till Hans Maj:t Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen öfver KronPrinsens förestående förmälning.
Fehr. P. 23i, 233, 236, 273, 3i8, 36i, 4o5, 517, 526, 570, 573, 576, 663, 729. — till Hans Maj:t Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen i anledning af upproriske bref i GeneralMajoren Holsts förfalskade namn.
Mars. P. 357. B. 655.
P. 36o, 364, 370, 3g6, 400, 427> 43i, 434. —• till Hennes Kongl.
Höghet Kronprinsessan vid dess ankomst. Maji. P. 668, 711, 713. Junii. P. 9, 3o, 428. •— till Hennes Maj:t
Drottningen vid dess ankomst tillHufvudstaden.
Junii. P. 168, 169, 3o4, 35g, 42i.
ÅdvocatFiscalen i Götha HofRätt, angående honom tillaggd ersättning för förlorade Sportler.
Maj. P. 335, 4^o, 562, 711. Junii. P. 121. B. 65. P. 164.
Sept. P. 25, 101.
5 Afdrag å lönen vid befordringar tiil Embeten och Tjenster, om upphörande deraf.
Mars. P. 23. B. 85. P. 221, 27g.
Maji. P. 160, 268.
Dec. P. 465, 478.
Afgärda By, angående dess rätt till skifte i skog och mark.
April. P. 61, 191, 229.
Afkortnings-Längder, angående deras afgifvande till HäradsRätterne.
Mars. P. 94. B. 44i. P. 366, 384.
Junii P. 4i, 49, 162.
Julii P. 206, 339, 345.
Aflöning för RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare, Cantzlier och Yaktbeljening.
Fehr. P. 219. B. 80. P. 259, 270.
April. P. 222, 502, 520.
Maji. P. 72,157, 166, 490.
Oct. P. 160, i65.
Oct. 2 A. P. 253, 457, 565.
P. i3, 181, 407.
Afskrifning, angående af tvenne i Bankens räkenskaper såsom fordringar balancerade poster.
Mars. P. 706.
April. P. 102, i3o. Afsägelser, att vara ledamöter i Utskott.
P. 2o3, 2o5, 206, 213, 216.
April. P. 343, 517.
P. 8i-, 270. Junii. P. 3i.
Julii. P. 298, 347.
Aug. P. 625, 940.
Afsättning, angående lättad för landlmannaprodueter.
P. 277. B. 146. P. 444» 477* Afvittringsbevis, angående, för efterlefvande Enka.
April. P. 223, 349» 372.
Akademien, Krigs-; se Krigs Akademien.
Akademie, Upsala, angående en Lärare i KrigsVellenskapen vid; se KrigsVettenskapen.
Akrell, Carl Fredrik, yfefcrande, Mars. P. 5oq.
6 Allmogen, angående medel till befordrande af sedlighet och upplysning hos den.
Mars. P. 5.
B'. 20. P. 226, 286.
Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottels Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, om antagande af ett ökadt antal Cantzlister.
Febr. P. 281, 423» 474* April. P. 63, 217, 233.
—- om utskrifvande af särskilte exemplar utaf remiss-acter i de mål, som till sammansatte Utskott remitteras.
Febi'. P. 801.
Mars. P. 168, 209. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Memorial om förökad Betjening.
April. P. 63, 217, 233. — rörande anläggande af en väg emellan ÖfverTorneå och Kengis, April. P. 63, ip3, 23o. -— om upphörande af den anstallt att i officiella Tidningar införa Kungörelser om lediga Kyrkovaktare-ljenster.
April P. 63, 192, 23o. Maji. P. 47* Julii. P. 54o. — angående tidens förlängande för de allmänna utskyldernes erläggande.
April. P. 63, 192, 23o. Maji P. 708.
P. 9’ — angående befrielse för en del af Lindes Bergslag från skyldigheten att uteslutande afyttra dess kohl lill Wedevågs Manufackturverk.
April. P. 64, 192, 280. — om FrälseBönders befrielse från skyldigheten att tourvis bestrida Fjerdingsmans - r 7 befattningen.
April. P. 64, 193, 231.
Junii P. 733.
Julii. P. 117, 210.
Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskollets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, om ändringar i nu gällande Författningar, rörande anläggande af Tull-Mjölqvarnar.
April. P. 64» ip3, 23i.
Sept. 2 A. P. 519.
P. 70, 104. — om upphäfvande af stadgandet att då Norrskt Lakegods utur andra hand styckevis försäljes, vigteu deraf bör i kärlet inbrännas.
April. P. 64, 193, 231. — angående Gästgifveriet anläggning och Gäslgifvares tillsättande.
April. P. 64, 193, 23l, —■ rörande präss ta iida till Bruken af Åboerne å de af Bruksidkare till skatte inlöste Hemman.
April. P. 64, 193, 23i. Maji. P. 48. 80, 174,263, 790.