Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har visserligen sagt att en garanti för den enskilde skulle ligga i den pröfning, som hos K. M. eger rum.
Enligt min uppfattning af lista §:n gäller denna pröfning dock endast, huruvida företaget är allmännyttigt eller icke, men ingalunda om det är lämpligt eller ej att fråntaga jordegaren hans jord, än mindre under hvad vilkor sådant skall ske.
Enligt Fransyska lagen skall äfven en dylik pröfning vara undangjord, innan saken får företagas till behandling.
Der skall jordegaren yttra sig och hans yttrande insändas till den auktoritets pröfning, som afgör om jernvägen får anläggas eller icke.
Enligt vår lag, går det minsann ej så till.
Jordegaren vet kanske knappast att en ingeniör gått öfver jorden och der utstakat bansträckningen, utan får understundom först veta att företaget skall ega rum, då vederbörande komma för att beröfva honom hans jord.
Jag tror således att Gr.
Sparre begagnat sig af ett oriktigt uttryck, då han här talat om prejeri, enär jordegaren blott tillsätter 3 personer af 9, d. v. s. en minoritet i den jury, som skall afgöra saken.
Jag ber slutligen att få fästa uppmärksamheten derpå, att, om det är för mycket att bestämma 50 proc. öfver värdet såsom ersättning, det å andra sidan torde blifva svårt att förekomma, det jordegaren ej får för litet, då endast dets. k. verkliga värdet skall gifvas i ersättning, enär någon tillförlitlig grund att utröna detta ej förefinnes, utan det sannerligen blott är en Den 17 Oktober. 57 fras att säga, det jorden skall lösas med sitt verkliga värde, hvilket knappast torde af 2:ne personer utsättas lika.
Jag fortfar mitt förra yrkande.
Jag har endast begärt ordet för att erinra Gr.
Mörner derom, att hvad han nu yttrat, gäller den 13:de §:n, ingalunda den ifrågav:de.
Sparre, såsom ett af skälen för antagandet af detta förslag, anfört de oerhörda prejerier, som egt rum enligt gamla lagen, så, jemte det jag instämmer med Gr.
Mörner, ber jag att få fästa uppmärksamheten på att dessa prejerier kunna i ännu högre grad ega rum, om denna § antages, ty nämnden måste då uppskatta icke allenast jorden, utan äfven olägenheter, fördelar, m. fl. omständigheter, beroende på hvars och ens tycke, och till följd deraf svåra att med säkerhet värdera.
Medan jag har ordet, vill jag af förekommen anledning upplysa att
Norrköping redan afgiltsfritt afstått jord för östra stambanan.
Jag får ännu en gång upprepa hvad jag nyss, i anledning af Gr.
Mörners yttrande, nämnde, att hvad Frih. af Ugglas nu vidrört, angår nästa §.
Jag vili dessutom erinra derom, att, utom dem som nyss blifvit uppräknade, det finnas mångå andra jernvägssträckor, som skola byggas.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till det förev:de monnt, dels återremiss deraf och dels afslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till moimt, hvartill svarades talrika och starka ja, blandade med många nej, sedermera propos. på återremiss deraf, som med nej besvarades, och vidare propos. på afslag å merberörde morn., då svaren utföllo med många nej, blandade med ja, hvarefter propos. på bifall till mom:t förnyades samt besvarades med starka ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Sedan såväl Frih. af Ugglas, som Frih. von Schulzenheim, begärt votering, yttrade Hr Gr. o. Landtm, att R. o. Ad. egde att afgöra, huruvida återremiss af monut eller afslag derå skulle 58 Den 17 Oktober. intagas i kontra-propos:n vid den blifvande voteringen, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, först hemställde att återremiss af mom:t skulle utgöra konlra-propos:n vid voteringen.
Sedermera föreslog Hr Gr. o. Landtm, att kontra-propos:n skulle innefatta afslag å mom:t, då svaren jemväl utföllo med blandade ja och nej; hvaruppå, och sedan såväl Gr.
Mörner, som ock Frih. von Schulzenheim, hvar efter annan, begärt ordet och förklarat att de afstodo från yrkandet på afslag å mom:t och förenade sig i den under öfverläggningen gjorda anhållan om återremiss deraf, propos. på antagande af återremiss till kontra-propos. vid voter:n förnyades samt besvarades med ja.
Uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den, som bifaller l:sta mom:t i lista §:n af Lag-lJtsk:ts i Betänkit N:o 71 afgifna förslag till förändrad lydelse af K.
Förordnin om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, återremitterar R. o. Ad. det ifrågavide momit.»
Nej — 21. Mom. 2.
Om äfven Lag-Utsk:t för sitt förslag i mom.
1 kunnat hafva stöd uti den väckta motionen, så frågas hvad berättigande Utsk:t kunnat af berörde motion hemta att föreslå stadganden jemväl då fråga är om utläggning af elektriska ledningstrådar.
Att detta icke står i något samband med den väckta motionen, anser jag uppenbart, och yrkar derföre att icke någon propos. måtte lemnäs å detta mom.
Motionen afser en förändring i expropriationslagen.
Då nu Utsk:t tillstyrkt en förändring i lista mom:t, hvarigenom stadgandet om ersättning till fulla värdet och hälften derutöfver förändrades sålunda, att ersättning skulle utgå endast till fulla värdet, blef deraf en nödvändig följd att äfven ändra 2:dra mom:t, enär den i lista mom:t uttalade princip eljest icke komme att tillämpas på det i 2:dra mom:t omnämnda
Den 17 Oktober. 59 fall, och således den gamla bestämmelsen om ersättning till fulla värdet och hälften derutöfver för detta fall qvarstode.
Jag ber att få erinra Gr.
Sparre om hvad han under förra diskussionen så ofta framdrog, nemi. att frågan om ersättningen först förekommer i 13:de §:n, och der kan man således insätta allt hvad man behagar.
Jag kan väl begripa att man, då det gäller principfrågor, kan kämpa för sin åsigt intill det yttersta; men deremot kan jag icke begripa att man vill vara så inkonseqvent, att man önskar, det i samma lag tvenne efter hvarandra följande mom:r skola uttrycka alldeles olika åsigter hos lagstiftaren.
Jag kan derföre icke tro annat, än att mom:t bifalles.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till det förev:de mom:t och dels afslag derå, framställde Hr Gr. o.
Landtm, forst propos. på bifall till mom:t, hvartill svarades många ja, jemte några nej, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med många nej, jemte några ja, hvarefter propos. på bifall till mom:t förnyades samt besvarades med många ja, jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den, som bifaller 2:dra mom:t i lista §:n af Lag-Utsk:ts i Betänk:t N:o 71 afgifna förslag till förändring af K.
Forordnm om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof, röstar Ja; den det ej vill, röstar
Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. det ifrågav:de mom:t.»
Nej — 6. Mom. 3.
Bifölls. § 13. Mom. 1.
Bifölls. 60 Den 17 Oktober. Morn. 2.
Jag har understödt Lag-Utsk:ts förslag, och gör det i allo, utom hvad denna punkt beträffar.
Den deri uttalade allmänna satsen är nemi. sådan, att den är ytterst svår att tillämpa, och kan näppeligen erhålla en lycklig lösning i praktiken.
Ofta är det äfven händelsen, då en jernväg anlägges, att de, genom hvilkas egor den löper, hafva stor olägenhet, då deremot grannarne uteslutande skörda vinsten, utan att dela obehagen.
Jag yrkar derföre afslag å detta mom.
Detta mom. utgör, så till sägandes, sjelfva kärnpunkten i förslaget, och, om det afslås, anser jag bifallet till l:sta mom:t hafva varit nästan ändamålslöst.
Gagnet af detta stadgande, som står i full öfverensstämmelse med Fransyska lagen, har såväl af mig, som flera andra talare, redan blifvit ådagalagdt, och jag tror icke att de, som, lika med mig, anse en förändring al expropriationslagen nödvändig, kunna motsätta sig dess antagande.
Utsk:t har noga öfvervägt de begagnade ordalagen, och jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, att det är endast der »synnerlig vinst» uppkommer genom anläggningen, som den skall tagas i beräkning vid ersättningens bestämmande.
Till följe af den liberalitet, hvarmed expropriationsnämnden plägar gå till väga, kan man också tryggt antaga att den, i öfverensstämmelse med förslaget, endast beräknar synnerligen betydande vinst, men icke mindre och tillfällig.
Om således den afstådda jor den ligger emellan tvenne jernvägsstationen och till följe deraf väl något, men icke särdeles stort, gagn kan förväntas för återstoden, kommer detta mom. säkerligen icke att tillämpas, hvaremot det synes helt naturligt att, om jorden ligger invid en station, detta bör åstadkomma en nedsättning i ersättningen, enär återstoden derigenom kan tillskyndas högst betydliga fördelar.
Jag anser förslaget både billigt och nyttigt, och anhåller derföre att det måtte bifallas.
Jag kan icke underlåta att instämma med den föreg:de värde talaren.
Mig synes nemi. alldeles uppenbart att detta mom. står i ett oeftergifligt samband med det första, och orri man, såsom der, medgifver att den enskilde är berättigad till ersättning för den skada, honom tillskyndas derigenom, att han nödgas afstå sin jord, må man å andra sidan äfven medgifva hvad i detta mom. yrkas, nemi. att den, som genom ett sådant afstående beredes en stor fördel, derför bör vidkännas en minskning i ersättningen.
För min del kan jag icke inse billigheten af det utaf de båda sista värde talarne prisade förslaget.
Cl Gr.
Sparre yttrade, att om jag pä mina egor får en jernvägsstation, vore mig derigenom beredd en fördel, som borde vålla nedsättning i den ersättning, som tillkomme mig för den afstådda jorden.
Jag hemställer, om det kan vara billigt att jag, som får afstå min jord, skall lida en sådan minskning, då min granne, som af anläggningen skördar lika mycken nytta, icke behöfver afstå något af sin jord.
Jag vill medgifva att det är billigt att jag för den afstådda jorden får endast dess värde, men icke att jag skall få mindre än den är värd.
Då jag från början hyllat den grundsats, att de, genom hvilkas egor jernvägen går fram, skulle vara skyldiga att utan ersättning afstå erforderlig jord, men denna åsigt icke gått igenom, måste jag betyga rriin glädje öfver ett förslag, sorn, i så hög grad som detta, omfattar billigheten.
Det förnämsta felet i den nu varande expropriationslagen, är det, att man ser saken blott från en synpunkt och blott betraktar den förlust, jordegaren lider derigenom att han får afstå sin jord, men icke den vinst, honom tillskyndas genom t. ex. en jernvägsstation på hans egor.
Väl påstod Gr.
Björnstjerna att det vore obilligt, om en jord egare, som finge afstå någon del af sin jord, derföre endast erhölle ersättning beräknad med afseende å det gagn, som honom bereddes, då deremot en annan jordegare möjligen hade lika mycket gagn af jernbanan, men icke behöfde afstå någon jord.
För min del kan jag icke inse att det är statens skyl dighet att tillse att ingen på en dylik anläggning vinner mera än den andra.
Vore det så, då kunde sannerligen inga stora företag verkställas af staten.
Ingen bör blifva lidande oell staten åligger endast att rundeligen betala alla för deras uppoffringar, men det kan icke hjelpas att ju den ene vinner mer än den andre.
För att nämna ett exempel huru det föreslagna stadgandet skulle tillämpas, vill jag åberopa förhållandet med den tilllämnade strandgatan här i hufvudstaden till Djurgården.
De tomter, som ligga utmed de qvarter nämnda gata komme att genomstryka, hafva för närv:de föga värde, men detta kommer säkerligen att stiga ofantligt just genom denna anläggning.
Vore det då, frågar jag, billigt, om egarne dessutom skulle bekomma ersättning för den jord, de afstå, utan att man beräknade det oerhördt stegrade värdet.
Sparre, anser jag särdeles vigtigt att denna punkt bifalles, hvarom jag anhåller att Hr Gr. o Landtm, behagade framställa propos.
Jag vill endast fästa Gr.
Björnstjernas uppmärksamhet derpå, att det heter att endast »synnerlig vinst» får beräknas, äfvensom att det kan vara ganska lyckligt 62 Den 17 Oktober. för en jordegare, om han bor så, att han, utan att afstå någon del af sin jord, kommer i åtnjutande af fördelarne af en jernväg, men att detta icke utgör något skäl hvarföre den, som nödgas afstå en del af sin jord, derför skall erhålla större ersättning än som svarar mot den minskning i värde, hans egendom lider.
Hufvudsaken vid expropriationen är, att värdet bestämmes rigtigt, och då R. o. Ad. redan vid föreg:de mom. antagit att det skall bestämmas rundt och icke arbiträrt, synes mig att den, som skall erhålla skadeståndet, icke bör få derifrån afdraget det förökade värde, hans återstående egendom möjligen kan erhålla genom anläggningen.
En sådan beräkning låter sig nemi. icke med noggrannhet bestämma, och den som vågar försöket, gifver sig ut på hal is.
Man måste äfven hågkomma att expropriationen är ett tvång, och man bör då icke för den, som lider delta tvång, öka obehaget genom sådana arbiträra beräkningar.
Mången som älskar ro, kan äfven mindre lästa sig vid gagnet af en jernväg än vid det åtföljande bullret; och då förefaller det hårdt, om han icke skulle få fulla värdet för den jord, han nödgas afstå.
Jag anser mig icke behöfva upprepa de redan anförda skälen för Utsk:ts förslag.
Jag tror nemi. icke att någon vill allvarligen bestrida rigtigheten af den utaf Utsk:t uttalade sats, alt den, från hvilken jord exproprieras, bör få fullt upp ersatt hvad den förlorar, men icke något mera.
Nu är klart, att om jag afstår en del af min egendom, men värdet af min återstående egendom i och med detsamma höjes, så skulle jag, om jag finge värdet af den afstådda egendomen, utan att derifrån droges det förhöjda värdet på återstoden, i ersättning erhålla mera än hvad jag förlorar; hvilket, jag vågar påstå, icke vore rättvist.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till det förev:de mom:t och dels afslag å detsamma, framställde Hr Gr. o.
Landtm, först propos. på bifall till mom:t, hvartill svarades många ja, blandade med nej, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med många nej jemte åtskilliga ja; hvarefter propos. på bifall till mom:t förnyades samt besvarades med många ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Den 17 Oktober. 63 »Den som bifaller det andra mom:t i § 13 af Lag-Utsk:ts förslag till förändring af K.
Förordnm om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. detta mom.»
Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja—23 Nej—12. Mom:n 3 och 4.
Biföllos. §§ 14 och 15, samt ingressen.
Föredrogs ånyo Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utsk:ts den 14 och 16 dennes på bordet lagde Betänk.
N:o 29, i ani. af väckt motion om upphäfvande eller förändrad reglering af klockares brefbäringsskyldighet.
Olämpligheten af fribrefsrätten har länge varit insedd och öfverklagad, förnämligast till följe af de underslef, som begås, och hvilka svårligen kunna helt och hållet förekommas.
Vid sådant förhållande synes mig att det snarare vore skäl att, om möjligt, upphäfva den, än att, såsom Utsk:t här tillstyrkt, gifva den en ytterligare utsträckning.
Någon särdeles lindring för den postföring, som här afses, nemi. klockareposten, torde icke heller vara att derigenom vinna, enär med denna post sändas bref och dylikt inom kontraktet från den ena kyrkoherden till den andra, hvilka svårligen kunna befordras nog hastigt genom postverket.
Ingen kan lifligare än jag inse, att det enda verksamma sätt att bereda ersättning för klockare-posten, vore om den öfvertoges af kronobrefbäringen.
Men då detta icke låter sig göra, är den enda utväg, hvarigenom denna tunga för klockarne kan lindras, att utsträcka fribrefsrätten äfven till postorsembetena för deras embetsskrifvelser.
Jag medgilver gerna att denna lindring blir ganska ringa, ty, såsom Gr.
Mörner nämnde, består klockare-posten hufvudsakligen i bref (rån den ene pastorn till den andra, hvilka icke lämpligen kunna genom posten befordras; men dessutom förekomma försändelser till statistiska och andra embetsverk, hvilka försändelser det hittills varit klockarnes skyldighet att bestrida, och från denna tunga fi4 Den 17 Oktober. skulle de genom en utsträckt fribrefsrätt för pastorsembetena kunna befrias.
Då vi nu så ofia hört omtalas de fördelar, de nya kommunalförfattningarne skola medföra, synes mig att man borde öfverlåta denna frågas afgörande åt kommunerna, hvilka torde hafva lättast att reglera den, vare sig så alt pastorn emot kontant ersättning åtager sig att genom sin dräng befordra brefven eller på annat sätt.
Hvarje försök att öfverflytta klockareposten på kronobrefbäringen skall jag, om det göres, söka att, i hvad på mig kan ankomma, kraftigt motsätta mig, likasom utsträckningen af fribrefsrätten, helst den här icke kan medföra åsyftadt gagn, utan endast gifva anledning till ytterligare underslef.
Jemte det jag får tillkännagifva, att jag icke är någon beundrare af kommunal-styrelsen, bekänner jag, att jag icke tror att någon kommun kommer att lindra tungan för sin klockare.
Då derföre framställning blifvit gjord hos R.
St:r och det gäller att befria en hel klass från ett tungt onus, får jag anhålla om bifall till Utsk:ts förslag.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till det ifrågav.de Betänlct och dels afslag derå; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till detsamma, hvarvid svarades flera ja jemte några nej, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utfollo med flere nej jemte några ja; hvarefter propos. på bifall till Betänlct förnyades samt besvardes med flere ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Föredrogos ånyo och biföllos sammansatta Lag-samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 14 och 16 dennes bordlagde Betänkm: N:o 31, i ani. af väckt motion om förändrad anordning af bönegudstjensterna i städerna; och N:o 32, i ani. af väckt motion om särskildt stadgande, att afhandling, hvarigenom jord blifvit från hemman för alltid afsöndrad, skall intecknas.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 16 dennes bordlagde Utlåtm och Mern.:
N:o 169, i ani. af väckt motion ang:de revision af nya Trollhätte-kanal-bolags räkenskaper samt statens bidrag till kanalbyggnaden, och utredande af statens andel i bolagets inkomster m. m.; N:o Den 17 Oktober. 65 N:o 180, med förslag till sammanjemkning och voter:s-propos:r i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande anslagen under riksstatens 9:de hufviidtitel; N:o 181, i ani. af väckt motion om anslag till förhöjning i häradsnämnders s. k. tingsgästningspenningar; N:o 182, i ani. af väckt motion om berättigande för vissa embets- och tjenstemäns sterbhus att erhålla s. k. begrafningshjelp.
Föredrogos, men begärdes af flera ledamöter ånyo på bordet, sammansätta Ranko- och Lag-Utsk:ts den 16 dennes bordlagde Utlåt:n: N:o 4, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande vissa delar af Utsk:ts Betänk.
N:o 1, med förslag till lag om enskilda banker med rätt att utgifva egna banksedlar; och N:0 5, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande vissa delar af Utsk:ts Betänk.
N:o 2, med förslag till lag om enskilda banker utan rätt att utgifva egna banksedlar.
Anmäldes och bordlädes nedannämnde från Utskm inkomna Utlåtm, Mem:r och Betänkm, nemi. från Stats-Utskottet: N:o 171, i ani. af Iv. M:s Nåd.
Skrifvelse i fråga om ersättning af statsverket till tre olFicers-enkor för innehållen aflöning för deras numera aflidne män under krigsfångenskap; N:0 172, i ani. af R.
Propos. ang:de inrättandet af en pensionsanslalt för befälhafvare, styrmän och annat sjöfolk å Svenska till utrikes fart använda segel- eller ångfartyg, äfvensom machinister och eldare å sistnämnda slags fartyg; N:o 173, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. om anvisande af anslag till betäckande af kostnaderne för Sveriges deltagande dels i 1862 års allmänna industri- och konstexposition i London, dels ock i den för landtbruksalster och redskap innev:de års sommar anordnade internationella utställning i Hamburg; N:o 174, ang:de pension för frami.
Bergmästaren, Ofverintendenten m. m. F. A. von Schéeles enka; N:o 175, ang:de ersättning för sådana af Kongl. Stats-kontoret förskottsvis bestridda utgifter, för hvilka statsanslag ej blifvit af lt.
St:r beviljade; N:o 176, i ard. af K. M:s Nåd.
Skrifvelse i fråga om nämndemäns och fjerdingsmäns rätt till ersättning för extra förrättningar ; N:o 177, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de reseersättning och dagtraktamente till ordföranden och ständige ledamöH.
VII. 5 66
Den 17 Oktober. ter uti de nämnder, åt hvilka reglering af presterskapets aflöning, i enlighet med Förordningen den 11 Juli 1862, anförtros, samt om anslag till skrifbiträde åt dessa nämnder; N:o 178, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de anvisande af medel till betäckande af kostnaden för iståndsättande af åtskilliga broar å den s. k. Carl Johans-vägen i Jemtland, m. m.; N:o 179, i ani. af vackt motion om anvisande af medel för upprättande af en fullständig plan till Norrbottens kolonisation; N:o 183, i ani. af väckt fråga om inköp af Medicinae Doktor N. P. Hambergs samlingar af natur- och konstprodukter; N:o 184, i ani. af väckt motion om anslag till ackordsersättning åt f. d. Kegements-läkaren Doktor B. F. Levin; N:o 185, i ani. af väckt motion om fortfarande anslag för Kamererare» Carl Sandberg; N:o 186, i ani. af väckt motion om landshöfdinge-residensets i Göteborgs och Bohus län förflyttning från Göteborg till Uddevalla, samt anvisande af medel till derför erforderliga byggnader; N:o 187, i ani. af väckt motion om anslag till inköp af de tomter och byggnader, sorn närmast omgifva S:t Lars och Drottens kyrkoruiner i Wisby; Banko-Utskottet:
N:o 71, med förslag till förändring af 4:de §:n i lagen för Rikets Sländers Bank; N:o 72, ang:de instruktion för R.
Stms Banko-Utsk:t vid nästa riksdag; Lag-Utskottet: N:o 72, i ani. af motion om ändring af 2:dra och 3:dje §§:na i 3:dje kap. Kyrkolagen; N:o 73, i ani. af motion ang:de giltigheten af K.
Brefven der 7 Juni 1733 och den 24 Januari 1740, i fråga om handräcknings meddelande för barns befordrande till dopet; Särskilda Utskottet: N:o 3, i ani. af de inom Riks-Slånden gjorda anmärkningar och fattade skiljaktiga beslut i afseende å Utsk:ts Betänk.
N:o 2, öfver K. M:s Nåd.
St:r med förslag till ny sjölag; Expeditions-Utskottet: N:o 13, till Hederv. Bonde-St., i ani. af återremiss å skrifVelse-förslaget N:o 121; samt N:o 14, ang:de anvisande af medel till arfvodesförhöjningar för tjenstemännen å Utsk:ts tryckeri-afdelning.
Den 20 Oktober. 67 Föredrogs ett från Vällofl. Borgare-St. ankommet prot:sutdrag N:o 451, innehållande inbjudning till öfriga Riks-Stånden att förena sig i Borgare-Sl:s beslut rörande § 3 i detafBankoUtsk:t uti Mern:t N:o 69 afgifna förslag till ansvarighetslag för R.
St:rs Fullm:ge i Banken.
Begärdes på bordet. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 4 e. m.
Justerades 4 prot.-utdrag för den 17 dennes.
Föredrogs Vällofl. Borgare-St:s den 17 dennes bordlagde prot.-utdrag N:o 451, innefattande inbjudning till de öfriga RiksStånden att biträda Borgare-St:s beslut rörande § 3 i BankoUtskrts uti Mem:t N:o 69 afgifna förslag till ansvarighetslag för R.
St:rs Fulhmge i Banken.
Jag anhåller att Riddarh.- Sekreteraren ville meddela upplysning om de öfriga Riks-Slåndens beslut i denna fråga.
I anledning häraf tillkännagaf undertecknad, att R. o. Ad. samt Preste-Ståndet sammanstämmande beslutat, att den ifråga v:de §:n skulle erhålla den af Ulsk:t föreslagna lydelsen, utan annan ändring, än att slutorden »till fästning på två till högst fern år, efter omständigheterne, dock utan arbete», utbyttes emot orden 68 Den 20 Oktober. »till fängelse på två till högst fem år, efter omständigheterna»; samt alt Bonde-St. i frågan fattat enahanda beslut som Borgare-St.
Det är visserligen icke troligt, att den förutsatta förbrytelsen skulle komma att begås, eller att R.
St:rs Fullmäktige i Banken skulle underlåta att ställa sig R.
St:rs beslut till efterrättelse, men då det är af vigt, att förbrytelsens svåra beskaffenhet angifves genom en hög stralfbeslämmelse, anser jag R. o. Ad. sakna skäl att frångå sitt redan fattade beslut, och anhåller derföre om afslag å den gjorda inbjudningen.
Gr. Sparre, Frik:
För antagande af Borgare-St:s inbjudning talar den omständighet, att, enligt det af R.