Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En sådan utredning hade Utsk. bort företaga, hvarigenom frågan fått ett annat utseende, men detta har Utsk. underlåtit, och i stället gjort uträkningar, som likväl icke leda till något egentligt resultat, då man vill veta, huru en fördelning af skjutsbördan på alla hemman inom länet utfaller.
Då jag hunnit verkställa den utredning jag omförmäit, anhåller jag att till E. o. Ad:s prot. få aflemna densamma.
A Betänk, yrkar jag afslag, emedan jag anser högst olämpligt att till K.
M. aflåta en skrifvelse, affattad i så många punkter söm den förov:de, och hvilka vid tillämpningen skola medföra ganska många, om icke oöfvervinneliga svårigheter.
Det enklaste hade väl varit att hänskjuta frågan till en kommité, och anhåller jag derföre, att den föreslagna skrifvelsen måtte upställas i enl. med Hr af Edholms reservation.
Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludv.:
Af alla till Ekon.- Utsk. hähskjutna frågor har den förev:de onekligen varit den svåraste att lösa, men också har svårligen någon vidunderligare lösning kunnat åstadkommas än den Utsk. beredt frågan.
Grundprincipen för donna lösning har visserligen varit att bereda de skjutsskyldiga lindring i skjutsbesväret, men något utjemnande af detta besvär har öfvergått Utslcs förmåga.
Utsk:s förslag i l:sta punkten skall skjutsbestyret så ordnas, att snart sagdt på hvarje gästgifvaregård skjutslegan blir olika.
Utsk. hade väl i stället bort tillse att i möjligaste måtto vinna något ändamål såsom t. ex. att detta onus drabbar alla hemman lika och att, så vidt möjligt är, skjutslegan blir enahanda öfver hela riket.
Allt detta har Utsk. förbigått och åtnöjt sig med att endast föreslå, det K.
Bfhde äger att nedsätta de skjutsskyldiges bidrag men deremot öka skjutslegan med 10, 20 å 30 ören.
Lika med den siste talaren anser jag det hafva varit svårt för Utsk. att reglera skjutsskyldigheten, och att detta bör öfverlemnas till en kommité.
Den 14 September.
243 Härom vill jag närmare yltra mig, då den punkt förekommer, hvari Utsk. föreslår nedsättandet af en kommité.
Såsom jag nämndt bör en hvar deltaga i skjutskvldigheten, och det måste väl medgifva?, att den skjutsskyldigo, hvars hemman är så beläget att det icke kan indelas till skjutsning, bör bidraga till skjutsens upprätthållande lika väl som den, hvars hemman blifvit anslaget till skjutsning, och hvilket är så mycket billigare som detta onus i sednare tider märkligt tilltagit.
Det är också gifvet, att de gästgifverier, som nu äro hardt betungade med skjutsning, åtnjuta en betydlig lindring i den mån jernvägarna komma till stånd, och att genom dessas anläggning de, som hafva ringa skjutsning, möjligen få vidkännas ett högre skjutsningsbesvär, och ser man på framtiden så, om man anser förslaget orättvist, blir denna orättvisa likväl jemkad.
St. icke böra besluta alt så skall tillgå, ty derförinnan måste större utredning i ämnet erhållas, än R.
St. kunna åstadkomma, och denna utredning bör verkställas af en kommilé, som efter inhämtade upplysningar afgifver sitt förslag.
Till en början måste en tillökning i skjutslegan äga rum endast af det skäl, att efter nuvar:de taxan skjutsen icke kan betalas med det nya myntet, ty man kan icke fördela 75 öre på jk eller | mil, utan man måste antaga en siffra, som kan fördelas med 4; I det afseendet skulle jag vilja sluta mig till det förslag Frih.
Åkerhjelm i 2:dra punkten af dess reservation föreslagit.
Deremot kan jag icke godkänna lista punkten af samma reservation, ty deri afses tillökning i skjutslegan äfven å de ställen, der entreprenad icke finnes.
Orsaken dertill, att entreprenader icke allestädes kunnat till vägabringas, kan vara tvåfaldig.
Den ena, att de skjutsande icke finna sig besvärade af skjutsningen.
Det andra skälet är, att entreprenörerne icke vilja öfvertaga skjutningsbestyret emot den förhöjda skjutslegan, utan fordra dessutom bidrag afo skjutslaget.
För att emedlertid kunna afhjelpa detta, har Frih.
Åkerhjelm i 2:ne punkter af sin reservation föreslagit, att, då å landet entreprenör for drar högre bidrag af de skjutsskyldige än 30
Rdr pr hemman och sådant blifvit med auktions-prot. styrkt, äger K.
Bfbde att vid en sådan skjutsstation bestämma skjutslegan till 1 Rdr milen för hvarje häst, antingen entreprenad kommer till stånd eller icke.
På grund af hvad jag nu anfört yrkar jag, att R. o. Ad. matte afslå Utslcs förslag, men deremot antaga Frih.
Akerhjelms reservation i 2:dra punkten, och att å de skjusstationer, hvarå entreprenad icke nu finnes och der de förhållanden icke förefin nas, som i samma punkt omförmälas, den nuvaride legan mätte bibehållas i det närmaste.
Någon jemkning i siffran måsfe, på sätt jag redan nämnt, göras, på det att legan må kunna betalas, då bråk i miltalet uppkommer, roen hvilken betalning är omöjlig med de nu föreslagna siffrorna.
Jag tillstyrker derföre, att denna siffra måtte bestämmas till 60 ören å landet och till 80 ören i släderne, och sedermera lill 1 Rdr på landet samt 1 Rdr 20 ören i stad, samt att, sedan med auktions-prot. styrkt blifvit att en - 244 Den 14 September.
Ireprenad icke kan erhållas med tillskott af 30 Rdr pr hemrqan, K.
Bfhde må bestämma legan.
Hr Arnell:
Då jag sist hade ordet, anhöll jag, att R.
M. aflåta en skrifvelse i enl. med Hr af Edholms förslag.
Jag afslår nu derifrån under förbehåll att få återkomma till denna fråga då nästa punkt föredrages.
I afseende på den nu föredragna punkten vill jag, enär frågan saknar all utredning, inskränka mitt yrkande dertill, att i skrifvelsen till K. M. R.
St. begära nedsättandet af en kommité för utredande af den förhöjning i skjutslegan, som kan vara billig och af Regeringen interimsvis fastställas, tills frågan blir definitivt afgjord.
Ibland de skäl Gr. af Ugglas anförde för afslag å betänk, nämnde han äfven billigheten af att ali skjuls fördelas lika på alla hemman.
Detta rönte inom Ulsk. mycket motslånd, och mari ansåg obilligt att ålägga de hemman skjutskyldighet, som under flera år varit derifrån befriade.
Jag hemställer likväl om, i händelse någon har en fordran hos en annan men under flera år icke uttagit denna fordran, det kan anses obilligt, att han vid behof utkräfver densamma.
Derföre, att man under en lid icke beböft att betala sin skuld, kan man väl icke rimligen begära att för alltid blifva derifrån befriad.
Så är äfven med de nu från skjuts befriade hemman.
Man säger, att om de skola åläggas skjutsskyldighet, så äro de förpligtade att utgöra den in natura, men icke att lösa sig derifrån med penningar.
Vilja de icke erlägga denna lösen, så anslå dem till reserv eller ålägg dem hållskjuts, och jag tror, alt de då skola vara ganska belåtna att slippa detta onus mot den föreslagna summan.
Jag är öfvertygad, att de i min motion uttalade principer, öran deraf tillkommer icke mig, utan Landsh:n Sandströmer, hvars motiver jag uptagit, äro de enda rigtiga, på hvilka man kan grunda en till fredsställande lösning af frågan, och får derföre yrka afslag på denna punkt och att en skrifvelse till K.
M. aflåtes i den rigtning jag nu föreslagit.
Då ingen af Utslcs leda möter utaf R. o. Ad. här upträdt till försvar för det föredragna betänk., och åtskillige af dem reserverat sig emot detsamma, lärer jag äga föga hopp att på detta rum kunna bereda bifall till betänk.
Emedlertid anser jag mig pligtig att hembära
Utslcs majoritet min tacksamhet för den möda den nedlagt på utarbetandet af detta betänk.
Uti en fråga så invecklad som denna är det mycket lätt att finna fel i det afgifna förslaget, men det är dere mot ganska svårt att hitta på något bättre.
Denna frågas behandling i dag har något öfverraskat mig.
Betänk, var nemi. upfördt näst efter Bevil!n.Utsk:s Utlåt.
N:o 23, hvarföre jag tog för gifvet, att det icke skulle förekomma i dag, och jag är nu icke försedd med de upplysningar jag eljest velat meddela.
Jag vill icke påstå, att, om det vore fråga att genast antaga den af Utsk. -tillstyrkta författning, jag skulle vilja godkänna alla detaljerne i densamma, men jag måste bekänna, att jag icke så noga hunnit Dan 14 Septemb er.
Öfverväga, om detaljerne mött så oöfverstigliga svårigheter man här velat förespegla.
Emedlertid, då fråga nu 8r att till K. M. aflåta underd. skrifvelse, och K.
M. han efter vederbörandes hörande pröfva detaljerne, tänker jag icke att i frågans nuvarrde skick bifalla betänk.
Jag tror nerol., att det torde vara svårt att hitta på något, som till sin tendens är bättre än Ulskts förlag, om än en eller annan detalj behöfver förändras.
De båda talare, som yttrat sig i ämnet, hafva utgått från åsigter motsatta Utsk:s nemi. att man skall jemka skjutsskvldigheten och alt man skall komma til! det resultat Hr Sandströmer åsyftat, eller att detta onus skall jemt fördelas på alla hemman Jag skall alltid motsätta mig en sådan reglering af skjutssningsbesväret.
Den innebär ett erkännande, att det finnes ett sådant onus på den Svenska jorden, en skuld, som, på sätt siste talaren yttrat, man ännu icke utkräft, men hvilken likväl kon Utkräfvas.
Enl. min åsigt har slrjutsningen ursprungligen icke varit något jorden åliggande onus, utan endast en upoffring, som man underkastat sig för att emot full ersättning hjelpa trafiken i brist på andra fortskaffningsmedel.
Fåfängt skall man i författningarne efterleta något stadgande, hvarigenom skjutsskyldigheten blifvit ålagd jorden som ett onus, utan den skall utgöras eller man har åtagit sig den emot full ersättning, ehuru denna ersättning nu icke är hvad den varit just i följd af förändringar i myntet' och varuvärdet.
Säkert är, att denna ersättning varit så bestämd, att den motsvarat mödan.
Destomindre kan skjutsbesväret anses såsom ett jorden åtföljande onus, som man öfve rlå t i t åt administrationen att befria ett hemman från denna skyldighet och pålägga densamma ett annat.
Denna åtgärd af de administrativa myndigheterna innebär ett ingrepp i Svenska folkets beskattningsrätt och tiden synes i sanning vara inne, då man bör söka att så fort som möjligt komma derifrån.
Åsyftar man endast en jemkning i skjutningsbesväret, så har man anledn. till missnöje med Utslcs förslag, men vill man lika med Utsk. lyfta skjutsbördan från jorden, så tror jag alt Utskrs förslag är ganska lämpligt.
Det blir kanske krångligt för resande att betala olika skjutspenningar på olika orter, men detta kan hjelpas dermed, att upgifter öfver skjutslegan inom riket meddelas genom från trycket utgifna taxor i brochur-format.
Detta är likväl ett gansk ringa besvär för de resande och som än vidare kan förminskas, derigenom att skjutslegan vid hvarje gästgifveri utsättes i dagböckerne.
Det är ganska lätt att stifta lagar, endast man icke bryr sig om, huruvida man med den stiftade lagen skär alla öfver en kam eller icke.
Kan det vara billigt, att, såsom Erih.
Åkerhjelm föreslagit, man bestämmer skjutslegan lika öfver hela landet, då man vet, att i Småland allmogen under vissa tider af året äro serdeles benägne att skjutsa, hvaremot uti bergslagerne ingen vill skjutsa en mils väg emot ett pär Rdr, då körslor i och för bergsbruket pågå.
Enl. min åsigt är skjutsningsbesväret långt mera tryckande för jordbrukaren 8n mödan kan vara för resande alt af dagböcker eller en liten handbok få reda på skjutslegan vid hvarje gästgifveri.
246 Den 14 September.
Utom en förtjenstfull berättelse om skjutsväsendets historia innehåller Utsk:s betänk.
. många goda frön till en organisation af skjutsbostyret, och jag tror derföre, att.det vore serdeles väl, att till K.
M. aflStes en skrifvelse, hvari mindre brister uti Ulsk:s förslag kunna undanrödjas, och föga värdigt skulle det vara R. o. Ad., som ändock är det Stånd, sorn mest begagnar sig af skjutsen, att helt och hållet afslå ett betär.k., hvarigenom lindring kan beredas dem, som äro plågade af skjutsen.
Ingen enda ledamot af BondeSt. har reserverat sig emot betänk., hvaraf jag drager den slutsats, att åtminstone det Ståndet bifaller betänk, samt inbjuder de öfriga Stånden att så äfven göra.
På dessa skäl anhåller jag om bifall till betänk.
Hr Årnéll:
Afven jag har läst Utsk:s historik öfver skjuts skyldigheten, men har kommit till olika resultat med den siste talaren.
Ilan har nemi. sagt, att den icke varit ett jorden åliggande onus.
Om våldgästning icke varit ett onus, så har jag orätt.
Af samma historik inhämtas äfven, att från de äldste tider tillbaka existerade våldgästning.
För att friköpa sig från detta onus åtog sig landet skjutsskyldighet emot lega.
Jag tror visserligen, att den tiden motsvarade legan värdet af skjutsen, roen många omständigheter hafva likväl sedermera gjort legan otillräcklig och den är det nu i ännu högre grad än förr.
Det är likväl icke så lätt att bestämma hvad som är den rälta ersättningen.
För närvarande äro manga belåtna att skjutsa emot den nu gällande taxan.
Jag vet att Backstugusittare finnas, som hafva en häst och skjutsa ganska gerna och med den inkomst, som skjutsningen lemnar, föda de sig sjelfva och sin familj.
Legan är således icke allestädes så otillräcklig som man påstår.
Det är emedlertid ganska svårt alt bestämma hvilken lega är den rätta, serdeles i ett land, så vidsträckt som Sverige, der förbållanderne äro så olika.
Man har äfven talat om obilligheten deraf, att K.
Bfhde äga pålägga ett hemman skatt och befria ett annat derifrån.
Enl. min åsigt är detta ett misstag, ty ett nu skjutsskyldigt hemman kan genom jernvägar eller ångbåtsförbindelser blifva helt och hållet befriadt och tvertom.
Det är således i följd af ändrade förhållanden och ej godtyckligt K.
Bfhde gör dessa ändringar.
Jag tror derföre att det ligger i do skjutsskyldiges eget interesse att åtaga sig en billig afgift, och att den bör fördelas lika på alla skjutsskyldige hemman inom Länet.
Jag vet ett hemman, sorn, då det inköptes, erlade i skjutsafgift 10 Rdr, men 0 år derefter måste betala 100 Rdr.
De, som ifra för, att skjutsskyldigheten' skall fortfarande utgöras af dermed nu betungade hemman, finna det icke vara obilligt att afgiften 10-dubb!as, men de finna det obilligt, om enl. mitt förslag en låg afgift bestämmes lika för hela Jandet.
Jag tror, att i framtiden skjutsskyldigbelen kan lyftas från jorden, ty bestämmer man att emot 10
Rdr ett hemman kan derifrån friköpas, så må man väl kunna hoppas, att staten kan komma i den lyckliga ställning att den åtager sig skjutsafgifterne, enär man då vet, hvartill denna skatt uppgår.
Något enklare
247 och lämpligare sätt att lösa frågan lärer man svårligen kunna utfinna.
Jag fortfar i mitt yrkande om aflåtande af en sådan skrifvelse jag föreslagit.
IIr Nordenfelt, Enar Wilh.:
Ehuru jag lika med Iir v. Koch erkänner förtjensten hos Utsk. att hafva så grundligt utredt frågan och framställt en historik öfver skjutsväsendet i vårt land, att man derpå kan grunda förslag till frågans lösning, kan jag likväl icke instämma med honom i den slutsats, hvartill han kommit.
Utsk:s största förtjenst synes mig ligga deruti, att det erkänt, att dess förslag icke bör betraktas annorlunda än som interimsreglering.
Orsaken, hvarföre jag icke kan bifalla Utsk:s förslag, är, att detsamma är för mycket inveckladt för att kunna tillämpas.
Det är svårt för den, som är inne i frågan, att känna alla dess detaljer och ännu mera svårt måste det vara för allmänheten, att begripa att den göres rättvisa genom Utslcs förslag.
Om t. ex. vid 2:ne gästgifvaregårdar, som ligga bredvid hvarandra, skjutslegan till följd af serskilda omständigheter vid en entreprenadauktion bestämmes olika, så att vid den ena legan blir flere proc. högre än vid den andra, kan allmogen icke inse billigheten deraf.
De föreslagne åtgärderne, hvilka skola af K.
Bfhde vidtagas, äro fotade på allt för osäker grund.
C. lyder sålunda: »det antal mil efter en bäst, till hvilket en från gästgifveriet utgjord skjuts under ett års tid belöper, hvaraf beräknas den tillökning i årlig inkomst, som för en entreprenör upkommer genom en förhöjning i skjutslegan af ett eller flere öre pr mil för en bäst.» Tillämpningen af denne punkt beror ju helt och hållet på dagböckernes tillförlitlighet, men enhvar, som något rest inom vårt land och har till åliggande att granska dessa dagböcker, kan icke vara okunnig om, att de icke äro så tillförlitlige, att man med ledning af dem kan bestämma det verkliga antal hästar, som från hvarje gästgifveri utgått.
Huru många gånger händer det icke, att man vid afresan under nätter från ett gästgifveri icke inskrifver sitt namn i dagboken?
Huru ofta inträffar det icke, att hållkarlar uti dagböckerne förändra ettor till fyror för att dymedelst gynna någon skjutsande?
Flere anmärkn:r mot tillförlitligheten af dessa dagböcker skulle jag kunna framställa, men jag vill dermed icke upptaga tiden.
Resultatet är, att denne punkt är olämplig, synnerligast såsom en interimsreglering.
Om emedlertid, på sätt Utsk. föreslagit, R.
M. begära nedsättandet af en kommité för frågans slutliga lösning, är det väl icke af så synnerlig vigt, om skjutslegan blir så noga på öret bestämd.
Det är af föga betydenhet, om de skjutsande under den korta mellantiden få ett oller några öre mindre än de böra hafva.
Utslcs förslag återkallar i mitt minne ett ordspråk, att då man i en fråga vill komma till det aldra bästa, händer ofta att man förbiser det goda, och jag tror, alt så äfven sker i dettanfa 11.
För min del önskar jag, att R. o. Ad. måtte bifalla Frih. Akerhjelms förslag.
Hr Arnells synes mig vara allt för obestämdt, enär han vill att åt K.
M. skall öfverlemnas att bestämma den skjutslega 248 Den 14 September. han kan finna lämplig.
Detta synes mig mindre välbetänkt, enär man derigenom älägger Regeringen en börda, som gör den till föremål för missnöje, som möjligen kan upstå i följd af skjutslegans bestämmande.
Ilr v. Koch har anmärkt, att olika förhållanden förefinnas på olika orter, och att således en skjutslegans lika bestämmande vore obillig.
Detta är sannt, såvida man ser saken abstract, men täger man saken sådan den är, försvinner denna obillighet.
Man vet, att en och annan landsort anser som en fördel att skjutsa, men hvarföre?
Jo! derföre att industrien är der så föga utvecklad, att allmogen med sina dragare der icke kan annorledes förtjena något.
Om denna fattiga ort kan få någon fördel, kan det väl icke skada.
För bruksrörelsen får frågan om den fulla ersättningen för skjutsningen icke tagas i betraktande, ty om en bruksägare måste till en entreprenör betala något mera eller mindre, är det fullkomligt likgiltigt.
Af dessa skäl tillstyrker jag, att skjutslegan må bestämmas lika för hela riket, och om R.
St. antaga hvad Frih.
Åkerhjelm i sin reservation för mellantiden föreslagit, och en kommité för frågans lösning blir nedsatt, lärer denne kommité taga alla detaljer i öfvervägande, hvarigenom enl. mitt omdöme skjutsfrågan blir på bästa sätt reglerad.
Jag yrkar således afslag å Utslos förslag och bifall till Frih.
Äkerbjelms reservation.
Frih. Sprengtporten, J a k. Wilh.:
Om något ytterligare skäl erfordrades emot den origtiga åsigten att betrakta skjutsskyldigheten som ett jorden vidhängande onus, kunde det hämtas från den omständigheten, att man såsom stöd för denna åsigt icke kunnat åberopa annat än den fordna våldgästningen.
Detta bevisar, att skjutsskyldigheten alldeles icke är ett real onus, och om så är, är det äfven obilligt att på alla skjutsskyldiga vilja fördela detta bestyr under form af en bestående skatt.
Jag måste mot denna åsigt nedlägga min reservation, hvilket jag äfven gjorde vid början af riksdagen, då frågan förevar.
Utsk:s förslag synes mig innehålla bestämmelser, hvilka, enl. mitt förmenande, böra vinna R.
St:s godkännande.
Det åsyftar alt bereda förhöjning i skjutslegan i allmänhet, och att, till åstadkommande af entreprenader, ännu en ytterligare förhöjning måtte åstadkommas.
Då emedlertid Frih.
Äkerbjelms förslag är enklare än Utsk:s och leder till samma ändamål samt möjligen har hopp att vinna R. och Ad:s bifall, förenar jag mig med den siste talaren i begäran om_ bifall till Frih.
Jag vill icke tvista med Hr v. Kock derom, huruvida skjutsskyldigheten är ett jorden vidlådande onus eller icke.
Jag vill medgifva, att det icke de jure bör så vara, men då han icke iärer förneka, att det de facto så är, får man väl icke utgå från en factisk ovigtig synpunkt för frågans bedömande.
Här är nu icke fråga om etablerandet af en sådan princip.
I nästa mom. förekommer formen för den und. skrifvelsen och således böra vi nu icke diskutera derom.
Hvad Hr v. Kock i öfrigt an - Den 4 September. 249 fört har Hr Nordenfelt redan besvarat, och jag förenar mig med honom, men icke i fråga om det slut, hvartill han kommit.^
Jag kan så mycket mindre göra det som ett bifall till Frih.
Akerbjelms reservation i dess helhet är enl. min åsigt obilligt, enär derigenom skjutslegan skall höjas äfven å de ställen, der entreprenad icke finnes, och hvaraf man med nuvar:de legan anser sig godtgjord för detta onus.
Jag yrkar således fortfarande bifall till min propos. och får fästa uppmärksamheten derpå, att det är mera lämpligt att K.
St. åtaga sig en del af det mindre angenäma intryck, som hos allmänheten förorsakas derigenom, att R.
St. lemna åt K.
M. bestämmandet af legan utan att de upgifva någon siffra.
Inom Utsk. synes man varit ense om siffran 1 Rdr och t
Rdr 20 öre, åtminstone utvisa reservationerne, att endast Frih.
Åkerhjelm samt Hrr Rehnberg och Bodel föreslagit nedsättning till 80 öre.
Skulle R. o. A. således antaga mitt förslag, så synes det hafva mera Chanser för sig att blifva ett R.
Med Utsk. och reservanterne instämmer jag i så måtto som jag anser skjutslegan böra förhöjas, så att den skjutsande verkligen får hvad skjutsen kostar honom; men att komma derhän lärer väl icke vara tänkbart, enär de resande äro de som i ämnet hufvudsakligen lagstifta.
En inlerimsreglering anser jag emedlertid nödvändig, och i det afseendot lemnar jag företräde åt Frih.
Äkerhjolms reservation.
Man talar om, alt diligenser icke bära sig i vårt land, derföre att skjutslegan är jemförelsevis ringa, men förhöjes denna lega, kunna diligenser åstadkommas.
Jag skall omnämna förhållandet med skjutsen i andra länder.
Under mina resor i England kom jag för sent till en diligensstation och måste derföre begagna extra skjuts, nemi. en häst med åkdon.
Legan betingades till 1 Sk.
Sterling per mil.
Under vägen ombyttes körsvennen, som skulle serskildt betalas och tillsammans erhöllo körsvennerne 5 Skil., och hela vägen, 26 Engelska mil, kostade 36 Skil. eller 9 Rdr per Svensk mil.
Orsaken till denna dryga skjutskostnad är, alt i England är skjutsningsbesväret icke såsom här i landet en skyldighet, utan ett godvilligt åtagande.
Emot Hr Sandströmer förslag att på alla hemman fördela skjutsskyldigheten hyser jag mina betänkligheter, och tillstyrker derföre antagande af Frih.
Äkerhjelms reservation.
Jag skall icke länge uptaga R. o. Ad:ns tid.
Frågan, huruvida skjutsen såsom ett onus bör fästas vid jorden eller icke, förekommer i nästa punkt, och bör sålunda här icke afhandlas.
I korthet vill jag besvara en anmärk, af Hr Nordenfelt.
Han säde nemi. att det icke skadade, om genom en olika skjutslega öfver hela landet, de sämre lottade provinserna kunde erhålla någon större fördel än de rikare.
Jag befarar likväl, att, om skjutslegan i vissa provinser förhöjes utöfver hvad allmogen anser skjutsen vara värd, man snart nog skall betrakta skjutningsbesväret söm ett privilegium, och derigenom skulle man slutligen kanske komma derhän, att afskaffandet af detta besvär medför 250 Den 14 September. samma svårigheter som afskaffandet af husbehofsbränningen.
Hr Björnstjerna, J o h.
Om jag än till en del måste instämma i de loford, man bär uttalat öfver det arbete
Utsk. nedlagt på utarbetandet af detta betänk, för att bringa frågan till ett lyckligt slut, hvilket dock ingalunda är så lätt, måste jag likväl bekänna, att jag anser Utsk. icke fullständigt hafva genomgått ämnet.
Utsk. har visserligen föreslagit en förhöjning i skjulslegan med åtskilliga modificationer, så att skjutsskyldige kunna dermed vara belåtne, men Utsk. har deremot förbigått många störande förhållanden, som dervid förekomma.
Det är nemi. bekant att en del embets- och tjenstemän äro skyldige alt göra embetsresor utan att derför erhålla ersättning.
Utskrs skyldighet har likväl varit att taga detta i öfvervägande och föreslå sättet, hvarpå dessa embets- och tjenstemän må kunna erhålla skjutsersättning i följd af den föreslagna förhöjda legan.
Det synes således nödigt att hänskjuta ärendet till en kommité för utredande af alla förhållanden, hvarigenom fullkomlig rättvisa kan vinnas.