Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottets alla skäl, torde mig höggunstigt kstiätaS, alt, säsom ytterligare skäl, för min tanka anföra nägre uppmärksamhet förtjenande olycklige och i flera afseende stadeliga sölcher derutaf, om i f-äga warande visitation» efter Lurendrägeri, Waror stulle komma att upphöra. i:mo UndanryckeS och borttages derigenom den, urat Kvrunga-Magtrn , gifne och lagde grund, Hwarpä Fadrikö.Jdkarne, salom ofwannämndt är, bygdk deras, med mycken kostnad utwtdgade rörelse.
Te warda >med drt lanikn^ nödgade minsta eller 844 Den r§ Ianuarit. eller alldeles uppbära med handtttingen, samt färkvra derä gjorde kostnader; och derigenom i,llstyrdas dem vftlbart ett oskyldigt lidande, hworfäre de, icke ut-u, någon flags anledning, torde af Skaten äska någon tillfredsställelse. s:o I den män Utländske Manufockur.Waror uttränga iinhemffe Waru-tillwerknmgrn, stuire :-cikcts reala Mont oförnekeftgen ulga, för samma Utländsta gods; och detta färhällande stall jemwäl snarligen medtaga oberäkneliga Summor, som gwarstannat uti Riket, om Swenffe tillwerkningarae färt vasbrut-l fortfara och fournera Nationens behof. z:o
En gansta stor mängd af Arbetare bliswoförnekettgen nu, lika som efter oftvananförde 177^ Zrs enehanda för fattning med den nu tillstyrkte, Arbetslöse och !ä mycket mera uti, nöd försatte, som största delen äro kill Nodre göromål och arbeten oskicklige.
Jag häpnar wid bekcagtelsin häraf!
Men:
Mine Herror!
Mätte icke Häglof!
Ridderstopet och Adrlns b-flut, 1 denna, l mitt sinne, wigtlga och ömma fräga, blifwa bidragande dertill, att Swensta FabrikS-Jdkar» och fast wera d<raS arbetare, förr elier sednare, stola suckande, rakna deras undergång och nöd, siän detra Riksmöte; och anledningen dertill. 4:0 Kommer genom visirativnenes »ipphafwande, Lagen eller förbudet, emot
Utl uste förbudne warors intörsel, uti sörckt, dä K p-nannea med Bod och Dist fvlöe af nytznämnde goos, kan med löje se sjettrva Fiscalen . w!d sin sida, oberättigad att derä görs beslag.
Jag medgisiver att föga äs Den 15 Jannarir. 845 är wunnit, med tilläteljen, af Visitationer ull Bodar och Magozieer, dä Kammarhandelen, med i fraga warande gods icke tär hämmas; men om icke bada delarne, esler hwad jag önstade, för det närvarande kan winnås: sa yrkae jag än en gäna ödmjukeligen och pä del högsta, att Högloft. Ridderskap?; och Adeln käckes lill befrämjande af allmänt och enskildt wäl, samt lill möjeliaaste förekommande af oswcmbsstrrfne estertänkliga följder, bifalla brbehällandet, as Visitariorer elter fördudit gods och Waror, ull öpna Bodar och Magozincr; hwarä jag jemwäl wägar ödmjukast anhälla om Högwaldorne Herr.Grefwens och LandtMarstaikens proposition.
Grefwe von I^nlinZshznUn: Wille för sill del gerna bifalla afstaffandct af Husvisitatlvner: men Utskottet hade sträckt sitt yttrande sä wida, att det äfwen tillstyrkt förbud emot visitationer i Salubodar och Magaziner- Att der försälja förbudet gods, uttryckte efter Herr Grefwens tanka söragt för Lagar och författningar, och af sadan grund trodde dan att visikanoner i Salmbodar borde bibehällaö- Awenledes wille Herr Grefwe» anmärka , att i Betänkandet endast stöde omtalas bewakninaen wid Sjö-Tullar, men att GränseTullar äfwen borde införas, sä wida man eljest wilie winna dtt äsyftade andamälet, och att af defta skäl torde kauste alerrrmift bliswa nödig.
Herr von kksulsrvolst, Lsrl Lustaf kembolc!:
Den första och wigtigaste antebning tili Samhällslefnad, eller hwarföre enstildte hushäll, hwilka hwar för sig befunnits för swage att förekomma och eniorRidd. och Ad.
Prok. 5 B. stä 73 846 Dm 15 Januaru. fia wald och list as mägtigare grannar- eller stamplingar ester deras lis och egendom as oroliga medmänniskor , trädt med hvarandra uti förbund som benämnes Samhälle, har ostridig! warit den, ott med wiste uppoffringar, samt under wiste Liwerenskomne och stadgade Samhällsordningar och Lagar åtminstone g-mensamt niuta frid, säkerhet och stydd ej mindre inom deras wolde Boningar, än ock utom deras hus pa wägar och stigar.
In mera denna skid, denna säkerhet och detta stydd är belästadt för hwarje Individ», desto bättre äx Samhället vrganiseradt, desto högre klokhet och »vishet hafwa dest stiftare adagalagt; och >u mindre anledning till klagan öfwer lidne oförrätter eller mäld hwarje SamhällsMedlem kon äga, desto mer beröm och högaktning för rättwila, vwäldughet och nit fört/enar te, hwilka hafwa sistr sig uppdragit tilllyn öfwer Lagarnrs efterlefnad och helgd samt deras skipande eller tolkning.
Men deremot är hwarje indiwidu, att beklaga, som tefwer uti ett samhälle, hwarcst ofwanberörde ändamäl förfelas; och ännu olyckligore om wäD och list befrämjas eller lugnet störes genom owife Lagar Jag förmodar, att ej nägon annan kan tillstyrka fädane obilliga Lagars bibrlMande eller antagande, än den, som pA dek
Allmännas bekostnad äwltar egen winning Och hwarje M>dl?m ai Rikets nu församlade Ständer, skulle läledes lika med mig rädna, om wi nu, dä den frihet och rättighet är ost öswerlemnav, att rådpläga i ämnen rörande allmän och enskild sällhet och tresnod, kunde tillstyrka längre waraktighet af Författningar, hwilka hittills tillåtit Hus-vlsitatioi er efter Lurendrägwr-waror eller till imöriel i Riket lörbudit gods.
De Mistbruk och rysliga uppträden, jag wägar säga wald - Deri 15 Januari!. 847 wafdsamma oförrätta detza stadeliga Författningar Ullstyndat wängen oskyldig och Lagjydtg Medborgare, äro för wäl kände i dek Allmänna, att jag derä dehöfwer anöra exempel; och det är as sädan orsak, som Allmänheten ö'wer åberopade Författningar länge yttrat billig förtrytsamhet och w.f, 5- je, helft utl wär allmänna Lag-frld, stydd och säkerhet blifwit lillofwad hwar och en Medborgare, som ej bryter emot de ftadganden och föreskrifter, hwilka uti samma Lag finnas-
Och dä nu detta löste ännu ytterligare blifwit bekräftodt u'i wär- antagne och beswurne Regsrings-Form, lärer ock allmännheten tillkomma det billiga anfpä?, att fä upphäfwen en författning stridande emot detta sä heliga löfte och hwarigenom hittills lilftä l? warit lämnadt för mängen, ftöra frid sa innom hus som pä wägar och stigar för ätstillige M'dborgare.
La, gen har msatrwid hwilka tillfallen Husvisltalioner mäge wara killäine, och de fvrsigtighekS-steg som derwid böra iakttagas; hwarom afhandias uti 19 CaPirlet MitzgrrningsBalken angäende förstning efter Volde Mchgerningsmän, och uti 52 Capitlet berörde Balk, om undersökning efter Tiufgods m. m.
För allmän ordning t Samhället, och lill befordran of Laglydnad äro sädane ransaknmgar högst nödige; och jag hade derföre gerna önstat att för mera lydllghct uti det af Utskottet ingisna Betänkande warit infört den mening, att alle andra Husvisirationer hädanefter förbjudas, än dem hwilka finnas förestrifne uti wär allmänga eller 1734 8rs Lagbok; men som det i alla fall warder en 0- twifwelaktig följd as Utskottets Betänkandes innehall, sä kan ett sädsnt tillägg umbäras.
Det en, da skäl hwarmed wederbörande söka föcswara Hus-isitationer m. m. nemligen utmärkt nytta för Fabri - 848 Den 15 Januarll. briker och Fabriker i Riket, fört/enar ester mitt bedömmonde icke dek ringaste afseende, stall det Allmännas wäl och hwarje enffild Medborgares lugn, frid och säkerhet incm Hus jamt ä mägar och stigar uopaffras, kill näara lä lndividuerS bätnad?
Nej mä en lädau tanke aldrig äga rum, och mäge aldrig wi, mine Herrar, kunna deltaga Uti ett deslut, som skulle gynna en sädan as, sigt.
Jag önlkar lika listigt som sjelfwa Fabnkörerne, Swensta Fabrikernes tillwäxt och sörkosran; och tror detta ändamål rvlnneö, om ä ena sir dan sträng bewakning och tillsyn häiles wid Siöoch Gcänst'Tullar, samt de Embcts- och Tjenste, ruan, hwilka antingen af egennytta eller sv lumlighet i dewakying befordra Lurendrägarcs för-tag, nmrda allwarsamt och »ian skonsmål bestraffade; och ä ben andre Fubrlkontenke kjelfwe derom beflita sig, att deras waror i godhet öfwmräffa Uciändmngens och säljes för bättre pris, emedan ejsnägon lärer handla en sämre och dyrare wara för det dm är utländst, enär tillgäng inom Riket finnes pä bättre fö- lindrigare pris Hus-prsitakioner lända dessutom sörnämligast kill winst, icke för F.ibrikörer, ritan merendels för Beflagare 06) Uppsyningsmän enskildt, hwbke ej sällan tilläta dem som offra pä veras Altare, akt vpäkalt handla med till införsel förbudit gods, och attackera endast dem som wäara en sKdan sportel godwiiligt medgifwa; alwen fom vet
Pä sädank sätt under beslag tagne gods, om det af tvedcrbörlig
Domstol warit sörbrurit förklarodk, sedermera pä Auction blifwit försäldt dels till qwarb!,fwande i Riker och stundom lill exportation, m d hwilken utförsel dock ej sällan sä triigätt, att genom missa widtogne mtrjguer
Ven svrdömde waran likwäl blifwit inom Riket qwar, stade Den 15 Ianuarik. 849 stadtiad.
Det undantag torde, oaktadt de talande stal jag hast äran anföra emot V stationer eller Lurendrägeri-gods inom hus och ä wägar, likwäl någon finna billigt, att sädane V:sit-ttionrr boche wara tillärne un Magaztner och öppna Handelsboden, emedan del fyres armars lvm de Handlande gynnades UN deras dj rihet, alt lili rrv ts emvl Författningar och päbud angäende till intörsel sörbudlt gods, hälla det ät Allmänheten till sUu.
Men, ulvm det min tanke är den, ett alltina borde wara nll införsel i Rrket tkkätit, dcck mor en län petigt dryg Tull 3 waror, hwilka kunna antingen anses rör öswerflöd, eller ock os wära Fabn'örer tillwerkas ätminstone lika försvarliga som Urla dnrngens, Loefwv om någon inssränkning uti förbud emot Husvisltalioner gjordes, mitzdruk af Bestagare likwäl nästan omöjliga an förekomma, och dest utom en gifwen följd, dels otk obehagliga Rättegäng-r städse skulle uppstä, emellan Bestaaarne och Godsägarne om hwad som borde anses för HandelrMagazin och Solubod, de^s ock att ben som idkade handel med lurendräga-? eller till inför el förbudit gods, dä fäsom klok och försigtig
Man, nyttjade dertill nägvt annat Förwartnasikälle, sä att hans afsigt kunde med säkerhet lyckas och försäljningens ändamäl ändock förfela.
Dest anförde allo stal till befästande af den allmänna och enssildta skid och säkerhet, som siifwit kraftigt tilloswad ej mindre uti wär gällande Lagbok, än ock utt tvär nya NegeringsFörm, äro jemwäl högt talande för alff staude of den hittills tillätne sä kallade Jagning efter Fustare uti hwarjehanda handtwerk, eller undersökning hwarest fada. lie finnas.
2ag lärer säledeö rörcnd; denna ' > ställ - 850 Dcn 15 Iattuarik. ständighet icke behöfwa tillägga mer än den wigtiga anmärkning, art i etk sä upplyst Samhälle jom det Swensta, hwarest den styrande Magien är fotad pä billiga grunder och annars icke, i näaor mätta utwldgad osmer den gräns menstligheten fordrar, större despotism och barbari icke kan uppkänkas, än akt nu, dä fattigdomen och behofwet med dyrhet pä alik hwad under liswets oumgängeliga förnödenheter mäste benämnas dogeligen tilltagit, lä att alla andra än förmögne i Riket hafwa fwärt pä utwägar till bärgning och erläggande af förstorade ulstylder, wista förneka och beröswa den mest wanloktade Elaff Medborgare till, fälle akt med deras Handaflöjder förtjena bröd ät sig sjelfwa och osta ät Hustrur och flera Barn, samt twmga deffe j uselhet stickande warelstr till det osalia wal emellan Dggarestaswen i en rrb dä fä, kunna understödja mängden af lidande likar, eller att genom
Tiufnads-brott söka undgä armodets smältande päsöljder.
En wärd Ledamot, Herr Commerce^Rädct krmtrikölci, har wal uti teff nyligen upplasta strifteliga Dictamen lnwändt, det Oeconomie, och Beswärö-Utstoktkt warit odefogodt, att med frägan angäende Hus-visirationer inblanda ben om Jcgning eser Fuskare z mcn som detza twenne frägor äga med hwarandra sä nära gemenstap, att hmad som gäller till wederlaggande af de stal hwilka kunna aniöras till försmår för visitarroner efter Lurendrägot gods, äswen är lämpeligt och talande för undanrödjandet af Författningar, hwilka tilläta visitation eller Zogning efter Fuskare; att bäda dttza stigs Husvisitativner störa den frid och säkerhet innom hus, som blifwik -ä det mest högtidliga sätt til - Den 15 Ianuanl. 8?r tillloswad Swea Inbyggare, vä) att
Utskottet således bordt vä en gang afhandla dem bagge sä wida det älvttade ändamål ffall winnås, att äterställa dea frid och det lugn lvm nägon tid want brulen genom förut urkomne hittills gällande olämvelige Författningar under en mera mild Regering.
AiM, finner jsg Utffvttrt hofwa i denna del alwen rättwisligt förfarit.
Tillstyrker säledes wordfammast, dct Utfkottets Betänkande säsom billigt och wäl grundad! mätte i hela dch widd fastställas endast med dct har ofwan, af Herr Grefwe lttaruinFslisulen äswen anmärkte tillägg om en nogare tillchn ej allenast wid Sjö Tullarne utan jemwäl wid Gränse Tullarne t Riket; och anhäller lika wördfamt, under förmodan att de fleste Ledamöter af Höglcfl. Ridderskap!! och Adela i detta ämne äro med mig af enahanda tanka det Herr Grcfwen och LandlMarskalken, utan afseende 3 de anmärkningar deremot, hwartill vfwanbemäldte Herr Commerce Räd enskildt onsedt stg befogad, räcktes derom proposition framställa!
Herr ^orclenlloipe, , conformerade sig med Herr von ^sulswolg.
Herr 8ilvs>-stol^s, 6ullsk ^bfakzm, Dä i ett föregående Plenum denna ftäga sörewar, syntes Nidderlkapel och Adelns tänkesätt deröfwer fa bestämdt, alt jag anlag öfwrrflvdigt ingä t nägvt utförligt brwis för min tanka, att Utskottets Betänkande till a«a delar borde bifallas.
Oförmodat hafwa nu anmärkningar bliswik gjorda deremot, hwarföre jag anhäller att fä andraga följande deduktion: wid en sraga af en sä Allmän wigk tom den förewarande, bör undersökas, först hwad som är rätt, för der andra hwad som är klokt.
852 Den 15 Januari!.
Men innan jag ingär i en närmare profning, torde det tillätas mig art fästa Högloft.
Ridderstapet och Adelns uppmärksamhet pä följande Allmänna satser.
Om en sak är enlig med reglorna för hwad som ar rätt, mäste all consideration för hwad som kan synas klokt, men deremot strider, förfalla.
Rätt är j och för sig sjelf rätt, och oberoende af omständigheter.
Omdömmet om det kloka, beror alltid as den synpunct hwarur en sak belragtas, och denna synpunct äga de omständigheter, som vmgifwa och ätlöija däoe saken och personen.
Alt strid mellan rätt och klokt är i sig sjelf alkid stenbär, och man kan taga för afgjordt , art om ma» alltid gör rätt, stall tiden ståtligen wisa, att man också alltid gjort klokt.
Nar detta förutsattes, tror jag att ingen Mekan mera bör äga rum, att l6 Z. i RegeringsFormen wid detta tillfälle har en oemot»ägeligen förbindande kraft.
En wärd Ledamot Herr ?ri.u2- tköl-l, har anmärkt att alla Regerings-Former i Swerige innehällit den föreskrift, att Konungen ej utan föreqängen ransakning och Dom kunde afhända nägon sikt gods, löst eller fast, men att icke dest mindre Författningar om visitatloner m. m. blifwit säsom med denna förestrilt förenljgr ansedd: men utom det att redan begägna mitzbruk ej böa anses bindande, lärer Herr knmslköiil ej haswa märkt de orden, mgens frid i hans hus störa eller stara lära, hwilka först i den of Riksens Ständer kiu faststälda Regering- Form influtit, och wid denna ftäga noga böra märkas.
Endast ett srdentelizen anbängit gjordt brott, hwarigenom Individuel, förwerkat Statens skydd, kan upphäswa detta fredande.
Al! undersökning endast i afsigt akt Den »5 Januarik.
85Z utt upptäcka ett suppvneradt brott, kan dermed icke sta tillsammans, utan är ett wald.
HusVisitailvner äro Medes stridande emot hwad som är rätt.
Lrka fä förhåller sig med vlsitationer hsS wägfarande pä Lankswägar.
Wägsrcd är en rättighet hwarom Staten bör försäkra hwarje medlem af Samhället.
Ulan den, ar all allman säkerhet rubbad, all csmmunicakion mellan Medborgare hämmad.
Skulle ifrän Lagarne till fredande of Medborgares ensknvta och Allmänna säkerhet i något fall undantag göras, har man alltid stäk akt befara flera.
Det owigtiga mäste wika föe det wigtiga: den lilla oecor.omnka förlusten, om Len wvre nägon, för Statens lugn» Visitationer i öppna Bodar synas mig förbudna genom de orden i t6 §. ingen afhända eller afhända lara »ägor gods, löst eller fast, utan laga ransakning och Dom, i den ordning Gwengcs Lag och Laga Gradgar förestrifwa.
En seqvester
Hom föregår anklagelsen synes derigenom förbuden.
Ä, andra sidan kan medgifwas att Bobvisirationer äro en naturlig följd af de annu gällande Författningar mot Lurendrägeri- Här uppkommer Medes en strid mellan förestnster, hwarwid jag st läitir l staga, att icke
Grundlagens mätte winna öfwer dem som blott äro O.conomissa Författningar.
Men, manne e> den tiden nu är kommen, dä man skulle kunna hoppas Lurendrägeri,Författningarnes upphäfwande, och dä Staten genom tillätelse af warors införsel mst lindrig Tull, beredde sig en inkomst.
Men detza vstltationer äro i alla fall utan nytta, och lända alls icke till ersättning af Statens redan gjorda förlust.
De förbuLna wa Ridd. och Ad.
Pror.
D. ror 7Z ^ 854 Den 15 Jarmar»'. torna aro pä ekt eller annat lätt inkomna, Tullförsnillningen är redan gjord ock) blir genom beslaget icke ersatt- Beslagare», Fistaien winner ensamt; den Handlande lider till egendom, och rygte för ett Brott, hwartill hans tntrctze, jag wille nästan saga h«ns profession, Oeconomiffa Stadgars felaktighet och A^mänhetens önskan att bliswa försedd med goda warvr sä wägkigt förleder -Om genom ett samtvcke till Utskottets sö-stag Statens intrche icke lider, om den Handlandes säkerhet derigenom ökas, och upptäkten cf brott, hworwid Allmänheten alltid med sin röst gillar den brottsliga, förekommes, lärer aldraminst innom detta Ständ detta samtvcke wägras.
Efter samma princip anser jag Jaglen ester sä kallade Bönhasar orättwis.
Om wära hus och hem böra fredas för visitationer ester Waror, är det wäl längt wigtigare att de äta heliga för personer och deras onwändande af stna krafter.
Jag kan derföre icke instämma i Borgare-Ständels tanka ait Utskottet ej haft anledning akt sträcka fin åtgärd till denna frage.
Dtt ena synes mig följa af det andra.
Frägan vm hwcd som är rätt lärer, efter hwad jag nu haft äran anföra, ej kunna anses twetydig.
Meniiigarne om klokheten af beha förfatrnmgars upphäswande kunna deremot lätt wara delade-
De lvm dem förlwara anföra:
Fabrikerne behöswa, för att kunna uppehälla sig, exclusiv förläljnings rätt- ^
De kunna e, bestä vm be undersäljas-
De böra understödjas pä det wi mätte till förbrukning äga egna Warvr, pä det wid Fadlikmie anwände atbetare mätle kunna underhill - T 5 6° Dett 15 Ianuttrli. 755 hällas, och fluteligrn för att hindra penningar att gä ur Landet. 2M betta wore sant, om det ar uödwändigt, att Statens Oeconomie stall wara byggd vä konstiga grunder.
Man har i alla Stater länge sött den sanna principen för Statö-hushällningen.
Man har gjort och upphälwit
Författningar, men efter fä mänga försök, har erfarenheten flakeligen ledt till del resultat, att den enda sanna, grundsatsen för Srgtöhushällningen är en Allban Närings frihet.
En näring som ej utan twängs-ag pä andra näringar kan bära sig, har man bttu mt onaturlig och stadeljg.
De Waror som hll mförj.t äro fördudna, kunna ej innom Landet tillwerkos, utan att sjelswa rudimaterie» förstrifwes.
Det synes wara likgillkigt, antingen penningen gär ur Landet för rudimaterie» eller lör den red:n nllwerkade Fabriks-waran: men för köparen är det ef likgiltigt, ty den Utlänsta waran kar kcstat mmdre j llllwerkning, och säljes deriöre sör bättre pris.
Om såsom osta blifwit pästält, dek skulle wara sank att wiha Fabriker sjelfwe förstrifwa Utländska waror och försälja dem säsom Swensta, lärer stä tt om pennmgarnes utgäende till en stor del förfalla.
Skalet om arbetarenas underhäll är äfwen söga wigtiqr.
Innan ett Lands hufwud-näring är drifwen lill sin höjd, kunna arbetar^ derwid anwändas.
Wärk Land behöiwer till Åkerbruket arbetande hander.
Hwilken nekar att Landets odling ännu gansta högt kan drtswas.
Innan följden af detz högsta odling ar ösweisiöd pä Arbetare, tillgäng pä Rudimaterie!, tillgäng vä lätt underhäll, hwilket werkar laga ardets-Iöner, kunna Fabrikerne, trvtis hwilka twängs-förbud som heidst, ej bära sig.
Och äkägger os; icke sjelswa menstligheten att önsta, atl de händer som nu anwändas wld en de!
Fabriker aker - 856
Den 15 Januari!- äterwänds till äkerbeuket?
Fabriks-Arbetarens 0- lvckliga belägenhet är af mänga länv.
Nägra Riksdalers stuid till Husbonden binder hofvin wid den Wälstol, hivarunder hans Barn födas vch uppfödas, iska som de fordna Sia,warne wld Jordkorfw.ni.
Näringar för att befordra en inrättning, som pä »vänga ställen warit vch ännu kanske är förbunden smed mäld pä arbetaren? men jag will ej längre uppehålla Ridderstam och Adelns tälamod, uran onhäller of Herr Grefwen vch LandtMarstalkcn vm proposition til! bifall as Uistottetö Betänkande. friherre Kisel von I-loMein:
Sä framt Högloft.
R-dderstspet och Adeln äro ölwertygade vm FabnksArrättniagarnes skadlighet för Swea Rike, fä bualler p g för min del gerna OeconomieAistotreks Betänkande.
M'n stola äter Fabrikerue bidrhällas, sä fordras bäde rättwisa och försigtighet, akt sädane Förkattningar äswen bibehällas, hwarigenom dlsilca Inrättningar endast kunna äga beständ.
Ridderstapet vch Adeln har förut följt denna grundsats Hos Ridderstapet och Adeln har fraga blifwit wäckt och afgjord vm Recogmtions-Skvgarnes disposition:
Staken har genom bifall kill deras bsrtlemnandc för er, ringa penning gjordt en »verklig uppoffring, blott i afseende pä Brukens widmakthallande, simes mig här böra iakttagas.
Fadrikerne existera redan: gansta mänga äro anlagda under förlitande pä helgben af Mane äfwen redan existerande Försattningar, stom ansetts befordra denna Näringsgrens drifwande: ffulle detza Författningar förlora sin kraft, sä förlorade äfwen Näringen sin säkerhet: en del Kabrsts-ZnrättmnM stulle upplösas: och hwar Dm 15 JanuarLi. 857 ssola deras Arbetare kaga wägen s
De kunna ej gä till Åkerbruket, äro r allmänhet ej wäne wid fädane arbiten, och bestä till en del af O.winnor och Barn.
Jag hemställer sälebrs allenast, om, t fall Hus Visitationer förbjudas, icke ,nägra andra utwägar äkminstone mätte päiänkas till försäkrande af Fabrikernes kostance. Hwad Visit^tionw i öppna Salubodar beträffar, synes mig drtzukom lörhällandet med dem wara synbart olika, emot Visikationer l enssildtas hus, och dr förra owstlkorligen böra tillätas: hwilket allt jag kikwa! underjtälier Rlddcrssapet ost) AdelnS widare ompröfmng.
Ropades om proposition pä Betänkandet.
Friherre k^Lmlion^ L^,I:
Herr ^iiv rstslps har fä wäl utkört alla de ssä! som kunna understödja O-coiivrme-wssoktets Betänkande otc jag anser öfwerfiödigt nägvr widare l afseende derpä anföra.
Jag ankaller allenast sä tillägga, i afseende pä Borgare
Stanberg gjorda erlndran,arrOecon!)m>--Utffat« tet icke warit befogadt, akt upptaga och ytira sig öfwer frägcm om Jagandet ester Fuskme, emedan l alla Författningar angäenke Hus-vlsiralioner detta Jagandet alltid finnes compsrakivr nämndt.
Sedan jag hört berättas, akt wid Betänkandets uppläsning man endast hört namna bewakmngen wid Slö- men icke wid Grän!e-TulI'-na, hwiiket hade mig undfallit, får jag den äran förklara, att sädanr icke annar kan wara än en urakNälenhet wid Renssrifningen, hwilken bör rättas, emedan Oeconomie-Utssoitkl tydeltgen och unanimt bestu^r att bewakmngen bör sä wid Sjö- som Gränse-Tullarne strängt widmaklhä'!:-?. Grefwe O- la6r>,6iL: Det Enlle wara smärt alt tillägga något i bella ämne ejler hwad Herrax b>i!> 858 Den 15 Ianuarli.
Silverstolpe och k^sul^voi!? deröfwer yttrat.
Jag fär allenast nämna, det min önskan wore, att allt wore till införsel tillätit, men emot erläggande af sä lindrig Tull som möjligt wore.
Jag kror alt deruti skulle största hindret för LnrendrägeriernaS ftomgäng ligga.
Hwad närwarande fräga delräffw, tillstyrker jag, för min del, att detsamma mätte till alla delar blmllas, och endast observeras att bewakningen mätte inskränkas mom den wtd Gränse - och Slö-Tullaene.
Alt Visicationer i enskildas
Hus äro stridande mot Allmänna säkerheten syneö mig förefalla alla klarligen t ögonen.
För öfrigt sedan Grefwe I^rnin^kLuleu l följe af den upplysning
Friherre kkamil-on nu lemna!