Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ståndet skall blifva det, att vid frågans närmare skärskådande det skall finnas, huru nära sammanhang den ager med förhållanden, ät hvilka det tillkommer hvarje upplyst samhälle alt skänka en noggrann uppmärksamhet och en örn omsorg.
Då det nemi. mäste ligga ett sådant samhälle nära om hjertat, alt se konster och vetenskaper uppblomstra såsom oundgängliga villkor för menniskoslägtets framskridande i andligt och materielt afseende, så låter det ej tänka sig, alt della samhälle skulle med liknöjdhet kunna åse, att de män, hvars kunskaper och skicklighet uteslutande egnals åt allmänt väl, skola se sina mödor ökade af striden mot ekonomiskt betryck, eller att de, då ålder och sjukdom matla de händer, som rastlöst arbetat 360 Den 24 Augusti f. m. för det allmännas gagn och heder, skola, mot slutet af sin verksamma lefnad, linna sig försatte i en ställning jemnlik deras, som tillbragt ett helt lif i lättja och okunnighet.
Det är på en gäng samhällets högsta pligt och största fördel ali förekomma ett dylikt förhållande, och det är af denna anledn., som jag icke ansett mig böra underlåta att genom denna min motion sätta R.
St. i tillfälle att göra rättvisa ät en mans förljenster, hvilka äro lika allmänt kända, som med sparsam hand belönade.
Denna man är nuvar.
Ofvermechauieus vid Götha canal, Hr Öfverste Gust.
Ett uppräknande af alla de olika befattningar och uppdrag, hvilka varit denne verksamme man anförtrodde, skulle blifva nog vidlyftigt; det kan icke eller synas erforderligt, dä man känner, att under loppet af sednast förflutna 30 år, hvilka varit så rika pä allmänna och enskilda förelag, i den väg, pä hvilken Öfverste Lagerheim förvärfvat sig lika stort ryckte för snillrikhet i plan, som skicklighet i utförandet, icke ett arbete af större omfattning blifvit utfördt, der icke antingen haus di~ recla ledning blifvit begagnad, eller hans djupa insigtcr och mogna erfarenhet blifvit påkallade.
Och icke har hans verksamhet varit inskränkt inom någon särskild del'af fäderneslandet: bevisen derpå sträcka sig från Norrbotten till Sundet, frän Kattegatt till Östersjön.
Bland dem alla skall dock ensamt den förtjensten all hafva, under största delen af Gölha-canalarbetet, deröfver ägt den högsta tekniska ledningen, vara tillräcklig att ställa Öfverste Lagerheims namn i Svenska historien vid sidan af de mäns, hvars snille, kunskaper och ihärdighet förvärfvat
Svenska folket ett så högt aktadt rum inom det bildade Europeiska statssamhället.
Att dessa Öfverste Lagerheims förtjensler äro lika allmänt kända och erkända, derom är jag fullt förvissad; men deremot är det mindre bekant, att denne af fäderneslandet så förljentc man belinncr sig i knappa omständigheter, samt att han, tärd af kropps- och själs-ansträngningar, nu är så till helsan försvagad, alt han funnit sig nödsakad att söka afsked från den befattning, han i Statens tjenst under loppet af 16 år innehaft.
För alt kunna erhålla den oafbruten läkarevård, som hans närvar, högst betänkliga sjukdomstillstånd erfordrar, har han i dessa dagar nödgats begifva sig till hufvudsladen och söka inträde på Seraphimerlazarellet, der han nu befinner sig.
Omöjligt är det icke eller, all, så vida sjukligheten fortfar eller förvärras, Öfverste Lagerheim finner sig föranlåten att äfven lemna det verk, för hvilket haa offrat 30 års trägen möda och omsorg, och hvars klena fiuanciella ställning icke medger någon förhoppning alt derifrån bekomma det understöd, hvilket, under andra förhållanden, Öfverste
Lagerheim af detsamma äger så rättvisa anspråk att påfordra.
Något tillfälle att genom egna tillskott bereda sig och sin hustru, om hon öfverlefver honom, pensiönsrätt, har icke för Öfverste Lagerheim yppats, emedan han tjenstgjorde vid det s. k, Hydrotekniska Kontoret, för hvilken corps tillträde l)en 24 Augusli f. m. lill någon pcnsionsinrättning icke var öppet.
Det är en hard känsla för en man, Ii vilken sä förljenslfullt och oegennyttigt, sorn Ofverste Lagerheim, gagnat det allmänna, att pä åldersoch sjukdoms-dagen hotas af armodets betryck, eller att emotse denna ställning för en cflerlefvande maka, sedan man slutat en lefnad full af omsorger för allmänt nyttiga förelag.
Men om denna känsla för den enskilde är hård, så är ett förbiseende å Statens sida af dess pligt att förekomma ett dylikt förhållande lika orättvist.
Det är ur denna synpunkt betraktadt, som jag härmed får föreslå, att R.
St. ville åt Öfverste Lagerheim anslå en årlig pension af 1000 r:dr b;co, att utgå från den tid han erhöll sitt afsked ur Statens tjenst, samt försäkra åt hans hustru, om hon öfvcrlefvcr honom, ett ärligt understöd af 333 r:dr l(i sk. b:co, sä länge hon i cnkostånd fortfar.
Jag anhåller att få instämma i den motion, som Gr. von Platen väckt, och att till densamma tillstyrka bifall.
Den, som utgör föremålet för ifrågavar. motion, framdrogs af den store man, som grundläde Götha canal, och vid dennes sida har han fullbordat | af detta verk samt för alltid vid sidan af hans fästat sitt namn i Sveriges lideböcker, så länge de förvara minnet af ett verk, sannolikt det största i sitt slag, sorn ännu i verlden blifvit fullbordadt.
I egenskap af medlem uti den direction, hvilken Öfverste Lagerheim såsom Öfvermechanieus tillhörde, har jag haft tillfälle a*lt lära känna hans nit och hans uppoffringar, hvaribland äfven den, alt i de knappa omständigheter, hvaruti han sig befann, afslå de lockande anbud, som hans förvärfvade anseende förskaffade honom af främmande makt, hvarigenom både hans och hans familjs framtida utkomst varit betryggad — och della endast af kärleksfullt nit för sitt fäderneslands och det verk han egnat sina dagar.
Det billiga anspråk pä erkänsla han äger, hoppas jag att man icke måtte glömma, då han bortgår, kallad härifrån, just till följd af de mödor och ansträngningar, han offrat fäderneslandet.
Det är med verklig tillfredsställelse, som jag erfar den nu väckta frågan.
Ilr Gustaf Lagerheim har gjort sig af det allmänna särdeles förtjent håde som vetenskapsman och tjensteman.
Hans vetenskapliga förljenster äro utan tvifvel af oss alla kända och obestridda.
Såsom tjensteman har han flere år varit underordnad min emhelsförvallning, och dä jag således torde anses behörig att derom meddela ett omdöme, vitsordar jag, alt han äfven såsom tjensteman gjort sig af det allmänna högt förtjent.
I det jag beklagar, att
Regeringen varit obemyndigad alt lemna honom den pension, hvarom nu är fråga, är det med glädje, likasom jag linner mig af pligt uppmanad, att instämma i den väckta motionen, såsom en rättvis gärd åt de egenskaper och den mångsidiga verksamhet, hvarmed Hr Lagerheim gagnat och hedrat sitt fädernesland. 36S Den 24 Augusti f. m.
[Ir von Hartmansdorff, Aug.:
Då äfven jag under någon tid innehaft fortroendet alt vara Directeur uti Götha canalbolag, anser jag mig jemväl af pligt uppmanad att understödja den motion, som Gr. von Platen väckt, och för hvars framgång Hrr Rosenblad och Fåhreeus talat.
Remitterades lill SlatsUtsk.
Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik, uppläste följande:
Under förhoppning om ett lyckligare resultat, vågar jag härmedelst vördsammast åtcrupplifva en af mig vid sistl. riksdag väckt motion, om understöd af 4°° r:dr b:co ärligen ut /’. d.
Consulat-secreteraren Hr L.
Thulstrup, boende h'dr i Stockholm. — — Motionen lydde som följer: ’'Föga finnes för närvar, något ämne, som med mera värma och välvilja af begge statsmakterna omfattas, än frågan om folkundervisningen; ty ej anses någon uppotfring vara för stor för befrämjandet deraf, genom bildandet och upprätthållandet af offentliga och enskilda uppfostrings- och bildningsanstalter.
Vi hafva uti detta ämne fått emottaga K. M:s nåd. propos., och flerfaldiga enskilda motioner äro väckta uti enahanda syftning.
Barnaundervisninsren, detta ansvarsfulla och mödosamma värf, sträfvandet att uppfostra och hilda nyttiga medborgare inom alla samhällselasser, förtjenar ock representationens synnerliga uppmärksamhet och behjertande; och de män, hvilka deråt egnat sitt lif samt deras odelade verksamhet, äga följaktligen det största anspråk på nationens erkänsla och tacksamhet.
Det är på grund häraf, samt med den fasta öfvertygelse, att hvarje anslag, som göres till sådana ändamål, skall bära de herrligaste frukter, och att Statens mellankomst att, då nöden står för dörren, åt den förtjenstfulle och nitiske, då mera orkeslöse barnauppfostraren lemna understöd, skall för dem, hvilka bestridl denna mödosamma baua, vara en ädel väckelse och uppmuntran, åstadkomma täflan och fördubbla ansträngningarna, samt derigenom den oberäkneligt stora räntevinst, sorn deraf uppkommer, snart amortera det sålunda använda capitalet; det är, säger jag, af dessa anledningar, som jag ej tvekar alt vördsammast föreslå, det en summa af 3 ä 400 r:dr b:co årligen må anslås till underhåll ut en genom mångårig handledning och bildande af det uppväxande sldgtct på det högsta förtjent man, hvilken vid 65 urs ålder och, af olyckor samt sjuklighet nedtyngd, befinner sig utur stund att kunna sig sjelf försörja, nemi. f. d. Danska Consulat-secreteraren Hr Ludvig Thulstrup.
Redan året efter det Hr Thulstrup öfverflyttade till Sverige i egenskap af Secreterare hos Danska consulu i Malmö, började han år 1805 att åtaga sig handledningen af ungdom, och, såsom det honom jemte hans maka år 1808 d. 30 Juli vederbörl. nicddelta naturalisalionsbevis innehåller, voro Hr Thulstrup och hans Den 24 Augusti f. m. 369 bans maka med ”barnaundervisning sysselsatte”, då dem, med anledn. af utaf åtskilliga bland borgerskapet i Malmö och Landskrona (hvaribland må nämnas Borgmästaren i Malmö, Commerccrådet Norling, samt Uandlanderne Faxe, Pettersson och Snell) under kriget emellan Sverige och Danmark hos Generalguverncuren, Excellensen m. in. Hr Gr. Toll, för Hr Thulstrup och hans maka särskildt och utun derus förevetande derom gjorda begäran, genom Hr Grefve Toll, utverkades K.
M:s nåd. tillstånd alt i Sverige fä qvarstanna, mot a flaggan de af tro- och huldhets-ed.
Genom denna borgerskapets bemedling, egentligen föranledd af den allmänna aktning Hr Thulstrup och hans maka redan då tillvunnit sig, så väl för deras öfriga förhållanden, som ock för deras ådagalagda förtjenstfulla verksamhet med barns undervisning, fastades Hr Thulstrup vid Sverige, hvarest han sedermera ständigt vistats, nästan oafbrutet intill sisllidne är egnande sig ät detta ädla yrke. 1817 öppnade Hr Thulstrup bär i Stockholm en till sin början inskränkt, sedermera allt mer och mer utvidgad uppfostringsanstalt för gossar.
Detta läroinstitut, som ifrån nämnde är, såsom ett mönster för dylika inrättningar, alltsedan fortfarit, mäste sistlidne är upplösas, dä Hr Thulstrup, för andra gängen beröfvad en värdig maka och en öm moder för det till deras handledning och vård ifrån rikets skilda trakter öfverleinnade större antal elever, så väl af denna, sorn af andra kännbara och deribland äfven pecuniära förluster nedtyngd, samt. vid tilltagande hög ålder såg sig oförmögen att sä, som lian alltid önskat, och, jag vågar påstå, äfven lyckats, uppfylla detta ansvarsfulla och mödosamma lärarekall.
Ifrån detta läroinstitut hafva omkring 200 ynglingar utgått, deraf flera directe till Upsala och Lunds universiteter samt till krigsacademien vid Carlberg, äfvensom ett stort antal sedermera egnat sig ät handel och näringar samt landthushållning, hvarigenom, dels omedelbarligen dels medelbarligen, alla samhällselasser skola njuta frukterna af det utsäde den ädle, förtjenslfulle och samvetsgranne läraren nedlagt; och är det med synnerlig förtröstan om framgång och bifall till det begärda understödet åt en älskad och vördad lärare, som jag öfverlemnar denna min motion lill rikets nu församlade Ständer, särdeles som inom representationen finnas llere, dels mine medlärjungar, dels fäder till barn, hvilka hafva den ifrägaställde åldrige läraren att tacka för deras uppfostran och bildning, och hvilka alla känna och erkänna de nu af mig omnämnda förhållanden.”
Tvenne ledamöter af delta Ständ förordade denna min vördsamma framställning, nemi.
Ilrr Lcfre'n och af Uhr, Gustaf, utan att likväl framgång röntes för densamma vid nämnde riksdag.
Den siståberopade värde ledamoten har för alltid lemnal delta rum; döden har bortryckt honom och med del samma bcröfvat Hr Thulstrup en varm vän och förespråkare.
Jag vädjar till de öfriga
Hrr ledamöter af II.
Ståndet, hvilka äro närvar, samt kunna intyga de af mig uppgifna förhållanden, alt benä1 II.
" 47 370 Den 24 Augusti f. m, get med deras vitsord vilja understödja mig, eller att åtminstone, genom instämmande i motionen, gifva densamma någon kraft vid dess afgång härifrån till vederbörligt Utskott.
Förutan alt en ännu mera framskriden ålder f. n. talar ytterligare, än för 5 är sedan, för den nära 71 är gamle, orkeslöse barnaundervisareti och handledaren, tillkommer nu äfven, alt Hr Thulstrup, genom förlusten af sin broder, Generalchirurgen och Commcndeuren m. m. M.
Thulstrup i Christiania, della är förlorat sitt hufvudsakligaste stöd till bergning.
Jag vet, att man, såsom ett inkast mot motionen, yttrat, att Hr Thulstrup aldrig varit i Statens tjenst, och att han är född Dansk.
Detta är sant; men, enligt min förmening, skulle dessa omständigheter tvertom kunna ännu mera tala för det begärda understödet.
Värd belöning eller uppmuntran uti en så framskriden ålder synes mig i sanning den man vara, hvilken, med det rika mätt af kunskaper, som en hvar, hvilken känner eller känt Hr Thulstrup, vet honom äga, i sina bästa år hit öfverflytta! och tillika med dess hustru upptagits till Svenska medborgare, enligt det Hr Thulstrup och bans Fru d. 30 Juli 1808 meddelade naturalisalionsbevis, samt derefter under en sä lång följd af är oafbrutet sysselsatt sig med det ansvarsfulla kalt att undervisa och handleda barn och ungdom, deribland några ynglingar, hvilka, efter att, genom föräldrarues medellöshet., hafva i Hr Thulstrups hus åtnjutit fri undervisning oell uppfostran, af honom sedermera bisprungils.
Af dessa sistnämnda må särskildt nämnas en, som äfven vid krigsacadcmien af Hr Thulstrup underhölls, intill dess han slutligen såsom fricadett intogs; ett vackert drag af oegennytta oell uppoffring, som är värdi belöning, dä, såsom nu är fallet, nöden står för dörren bos den för Sverige och ett stort antal dess yngre söner mera än sin halfva lefnad — närmare 40 är — uppoffrande naturaliserade främlingen.
Att Hr Thulstrup icke varit i Statens tjenst, säges vara svåraste hindret för honom att erhålla understöd af allmänna medel.
Han har likväl under så många är, utan lön af Staten, till hvilken han årligen crlagt betydliga contribulioner, fullgjort det mödosamma lärarekallet, hvilket, ehuru hos oss svagt lönadt, gemenligen leder till ett säkert bröd pä gamla dagar, antingen vid skolorna oell academierna, eller ock vid erhållande presllägenheler.
Det är icke förrän efter 40 års vistande i Sverige oell efter alt genast, året efter sitt hilflyItände, hafva börjat åtaga sig handledning af ungdom, sorn Hr Thulstrup vid fyllda 70 år nödgas anlita Statens understöd.
Prejudicatet, sorn man befarar lenina, derest det begärda understödet skulle bifallas, torde icke vara så farligt; och, ehuru väl kännande landels mindre betydliga tillgångar samt behofvet alt med dem varsamt umgås, tvekar jag likväl icke alt hos R.
St. vördsamt anhålla om ett årligt understöd af 4.00 r:dr b:c.o åt oftanårnnde Hr Thulstrup, och bos H. R. o. Ad. särskildt, atl, jemte motionens remitterande lill 11.
StalsUtsk., Den 24 Augusti f. m. 371 densamma må af de
Hrr ledamöter inom H. Ståndet, som känna de uppgifna förhållandena, af desse Hrr benäget understödjas.
. Bilaga.
Undertecknade, hvilka antingen sjelfva, tillika med; motionären, begagnat Hr Thulstrups handledning och ifrån bans pensionsinrätlning afgått till nni.versiteterne eller krigsacademien, samt i samma hus njutit föräidravård, eller ock hafva nära anhöriga, med hvilka förhållandet varit sådant, instämma till alla delar uti den af Hr Liljenstolpe väckta motion om ett anslag åt Hr Thulstrup af 400 r:dr luca årligen under hans. återstående lifstid.
Stockholm d. 24 Augusti 1844.
Sten Sture, August von Knorring.
Erik Posse.
Fullmäktig för N:o 1967.
Rosencrantz.
Då under sisth riksdag samme motionär framställde en lika motion som i dag, log jag mig friheten understödja densamma, pä grund af de skäl, som linnas i prot. anförde.
Jag anser som en pligt, att äfven denina gång vitsorda den ifrhgavar. mannens förtjcnster.
Såsom chef för K. krigsacademien har jag haft tillfälle att emottaga flere elever ifrån hans undervisningsanstalt, alla med beröm derifrån utgångna, och jag har iifven vitsordat det speciella factum om den vård han lemnat en obemedlad yngling till dess denne kunde vid academicn blifva antagen, der fadren länge tjent som lärare.
Jag tillstyrker bifall till hvad som blifvit föreslaget.
Ilr Hederstjerna, Carl Johan:
Äfvenledes instämmande i hvad motionären om och för Hr Thulstrup anfört, kan jag icke underlåta all understödja motionen; hvilket jag velat hafva äran lill prot. anmäla.
SlalsUssk.
Hr Rosenblad, Renihard, uppläste en så lydande motion:
En allmän grundsats är den, att tull vid utförsel endast bör åläggas sådane varor, hvilkas utförsel man af en eller annan orsak anser sig böra förekomma eller .försvåra.
I öfverensstämmelse med denna grundsats hafva också lid efter annan de dryga tullafgifterne ä vära utförselsvaror dels upphört deisi högst betydlig mån blifvit nedsatta.
Vid sista riksdag upphäfdes de alldeles å våra fleste trädvaror, och sedan utfärdandet af 1841 års tulltaxa, har K.
M. dels upphäft all exporttull å alun, beck, brunsten, kobolt, rödfärg, tjära, färgmossa och kalksten, äfvensom å flere sorter förarbetad koppar och jern, dels högst betydligt nedsatt tullen å garkoppar, stångjern, smältstycken och vissa sorter gjutet jeru; men i samma riktning torde man böra fortgå.
Flere artiklar finnas i vår tulltaxa belagde med en ringa 372 Den 24 Augusti f. m. afgift, ansedd såsom en slags recognition; men då utgörandet af denna afgift medför en oftast vida större af tolag, (från hvilken tullfria varor aro befriade), föranleder många besvärande formaliteter vid utskeppningen och gifver Kronan en högst obetydlig inkomst; torde den böra försvinna, hvilket också R. o. Ad. vid sista riksdag för dess del beslöt.
Jag får således vördsamt föreslå, att angelica, anis, antimonium crudum, bly oarbetadt, stilskrot, cicorierot, dun, fisk af alla slag, fjäder, hampa-, lin-, rof- och rapsatfrö, glasskärf, hampa, horn, humla, hår af alla slag, kalk släckt, kimrök, kli, knaper-, gällock ekollon, lunta, mais, mastix, mjöl af vegetabilier, tobaksblad och stjelkar, tran och späck , vismut och zink vid utförsel blifva tullfria.
Dä under närvar, förhållanden för vår bruksrörelse allt hvad som kan underlätta dess afsättning, utan att förnärma andras billiga anspråk, bör verkställas, och då en utförselstull å dess producter motsvarar ett premium för den utländska medtäflaren, sä torde denna afgift å dessa producter i den förädlade form, hvari de vanligen utföras, böra upphöra.
Detta anser jag äfven böra utsträckas till oarbetad messing, då åtminstone i denna form vår gamla messingsulförsel kunde återvinnas, hvilken de höga tuliafgifterne i främmande länder å arbetad messing nära tillintetgjort.
Jag får sålunda vördsamt föreslå, alt koppar gårad, messing oarbetad, latun och trådband inbegripne, pinschback, tomback och andra ej specificerade sammansatta metaller, jern gjutet, bomber, kulor champlunerade till visst mått och renfiiade, kanoner, stycken, uickhakar och mörsare samt finare och gröfre lavetter, samt smidt eller valsadl stångjern vid utförsel befrias från all tullafgift.
I 1841 års tulltaxa blef ulförselstullen å kreatursben förböjd från 1 till 3 sk. per IM, och om jag ej irrar mig, hade R.
St. föreslagit en ännu högre tull.
Följden har blifvit, att redan första äret 1842 utförseln af denna artikel nedgick mot förra året till f, en minskning, som sedermera ytterligare tilltagit.
Härigenom har en näringsgren för den aldra fattigaste delen af Sveriges invånare nära tillintetgjorts, utan all i någon mån gagna de få rationelle jordbrukare, för hvars skuld man lärer fordrat denna höga afgift, glömmande att granskapet af Sveriges små och t. o. m. af dess största städer icke i lika mån gör lönande, som i granskapet af London, att använda de dyrbaraste gödningsmedlen.
Jag får sålunda vördsamt föreslå, att utförselstullen å den i tulltaxan upptagna ariiklen ”ben andra slag, oarbelade,” måtte upphöra.
Dä beklagligtvis det icke är att vänta, att, inom de först härefter följande år, vår utförsel skall äter uppnå det värde, som den i medeltal under sistförflulna år utgjort, och härigenom på ett eller annat sätt värdet af importen mäste nedgå, hvaraf, med afgifter och öfrige förhållanden oförändrade, en betydlig minskning i tullinkomsterne mäste uppkomma, så befarar jag, att, utan någon förändring i afgiftsbeslämmelser, den i K, M:s Den 24 Augusti f. m. 373 nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof antagna beräkning kommer alt gifva brist.
En af våra betydligaste importarliklar är calfe.
Med oförändrad tullafgift liar införseln förökats från 3,248,311 ti år 1833 till 6,227,012 ti är 1842.
Tullen derå är väl bestämd till 3 sk. per ti-, men som det meslainföres fran Brasilien oell Ostindien, hvarvid åtnjutes en lindring af 25 h 33j proc., så utgår den i sjelfva verket till härefter nedsatt belopp.
Afven med förhöjning af 1 sk., skulle den verkligen erläggande afgiften knappast komma att uppgå till det i Norrska tulltaxan stadgade belopp af 3 sk.
Norrskt per ti, men lemna en ökad inkomst, troligen öfverstigande 100,000 r:dr.
Jag får sålunda föreslå, alt iuförselstullen å caffe förhöjes till 4 sk. ti.
I afseende på den i allmänhet beviljade tullindring vid direct införsel från vissa länder utom Europa, anser jag ingen annan förändring böra ske, än alt om Förenta Staterne skulle uppsäga den med Sverige och Norrige nu kraftägande haudelstrnctaten, och derigenom den deraf för vår flagga härflylande fördel upphöra, bör sådan lindring i afseende på iuförselu från detta land alldeles upphöra.
Derefter uppläste Hr Rosenblad, Bernhard:
Ehvad man må besluta om systemet för vår tullagstiftning, står den grundsats fast, att de gällande lagarne böra eflerlefvas och den redlige köpmannen skyddas emot intrång af lagbrytaren.
Visserligen försvåra våra vidsträckta kuster, med deras skärgårdar, en noggrann tullbevakning; men exempel både frän vårt eget land och våra grannar visa oss dock, att mycket i denna väg kan uträttas.
Sedan douanier-corpsen i Skåne inrättades, hafva inkomstcrne vid denna provins tullkamrar blifvit fördubblade och i en högst betydlig män lurendrejeriet från Seland aftagit.
Under mitt vistande på denna ö en längre lid 1841 och 1842 varin jag den öfvertygelse, att insmuglingen derifrån på Skåne var obetydlig, hvaremot den af bränvin från Jutland ät Götheborgska kusten blifvit så betydlig, att man i Danska statistiska beräkningar för denna slags rörelse på Sverige och Norrige påfunnit ett eget konstord af Alborgs handel.
Hvarföre icke utsträcka användandet af denna nyttiga corps?
För några år sedan infördes i Finland ett nytt system för tullbevakning, som haft den påföljd, att fördubbla tullinkomslerue och äfven för oss medförf den fördel, att det privilegium, vi efter ännu beståndande traclat äga, att införa vissa eljest förbuden varor, men som under många år endast stått på papperet, under de sista åren till ett betydande belopp och en vigtig lindring under vår handels kris, kunnat begagnas.
I Norrige har man antagit den kloka grundsatsen, att utmärkt väl aflöna tullpersonalen och alt till en betydande de! 374 Den 24 Augusti f. m. ställa denna aflöning på procent af tullinkomsten.
En tjensteman af 2:dra classen, en tullcasseur tjenar ofta för öfver 2000 Sp. eller 5333^- r:dr b:co.
Men äfven med afdrag för spaniuals- och exporttull, som hos oss hafva föga motsvarande, är Norriges behalhia tullinkomst relativt vida större än hos oss. Genom K. M:s nåd. stadga af d. 15
Maj 1843 om inrikes tullbevakning och förpassning, upphörde den förut gällande föreskrift, alt när vissa varor utöfver ett visst belopp fördes landvägen från en till annan inrikes ort, förpassning derå från närmaste tullkammare borde åtfölja.
Jag befarar, att härigenom en vådlig lättnad leinnats smuglaren, som endast han lyckats inpractisera sitt gods inom visst afstånd frän kusten, tryggt kan trotsa hvarje åtal.