Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag finner såväl i 5 § af Utsk:ns som 7 § af Gr.
Frölichs förslag, ehuru jag erkänner att den sednare är bättre, en stor ofullständighet, som rörer ett af de vigtigaste ämnen, nemi. privatbankernas löpande rörelse.
Begge dessa §§ innehålla, alt sedelbanker ej må utgifva andra tryckta eller graverade fordringsbevis än de, som derefter särskildt nämnas.
Jag tror icke, att dessa ord tryckta eller graverade fullständigt uttrycka, hvad som menas; ty äfven en Den 16 Mars c. m. 3i5 sedel, sorn hvarken är livad man vanligen kallad tryckt och ej heller graverad, bör kunna sättas i allmänt omlopp.
Den kan vara lithograpberad, hvilket ej är detsamma, sorn tryckt eller graverad.
Äfvenså ar, hvad man kallar stereotyperadt, hvarken tryckt eller graveradt, utan en composition af tryck och gravering, och vi känna icke hvilka andra sätt att lätta sedeltillverkningen kunna komma i fråga.
Jag får derföre hemställa, att orden tryckta eller graverade måtte uteslutas, och Gr.
Frölichs redaction i öfrigt antagas.
Jag anhåller alt fa reservera min rätt att framdeles föreslå ett tillagg i den §, hvarom lt. o.
Ad. nu torde komma att besluta.
I en annan del af lagförslaget hafva olika minimi-sedelvalörer för de 2:ne slags bankerna blifvit föreslagna.
Jag anser förhållandet böra vara enahanda, och om det blir R. o. Ad:s beslut, samt följaktligen stadgandet om miniinivalören, i stället för att vara speeielt, blifver geneielt, så tror jag detta stadgande lämpligast får sin plats i den nu förevar. §, der det kan införas såsom tillägg, allenast man på förhand reserverar sig rätt dertill.
Jag får först äran yttra mig i anledn. af Hr Rosenblads anmärkn.
Den torde vara ganska riktig, och iag skall för min dej, om de ledamöter, sorn för öfrigt gillat mitt föi'siag i 7 §’, sådant medgifva, icke hafva något emot, alt orden tryckta eller graverade utgå.
I afseende på Hr v. Troils förslag, att ett stadgande om sedlarnas minimivalör här skulle intagas, tror jag, att sådaut visserligen ej vore olämpligt i formen; men jag får först förklara, att jag anser berörde stadgande vara en sådan reglementarisk föreskrift, som ej bör i denna lag intagas, oell dernäst, att om man har för afsigt alt föreskrifva, det båda slags bankerna skola hafva rättighet att utgifva sedlar af lika låg valör, så har man helt och hållet missförstått den rörelse, som bör vara föremål för hvardera slaget af privatbanker.
Då detta involverar en stor principfråga, så tror jag man kunde uppskjuta discussion derom , lills vi komma till de särskilda capitlen, då anomalien i formen ej kau vara så stor, om för hvartdera slaget af banker en särskild § ora sedlarnas minimivalör införes, afven om denna valör, emot förmodan, blefve lika stor.
För att icke nu cn discussion må uppstå, som icke är nödvändig, ber jag alt få erinra derom, att Hr v. Troil blott reserverat sig ratt att framdeles yrka det tillägg, han omnämnt, Då lian det gör, ina vi då discutera derom, men slippa att göra det nu, och i stället utbedja oss Hr Gr. o.
Landtnäs propos. på Utsktns 5 $, hvarefter vi, i händelse den med nej besvaras, torde erhålla propos. på Gr.
Frölichs 6 och 7 §§, med den förändring, Hr Rosenblad yrkat. äiö
Den 16 Mars e. nt.
Då jag blifvit missförstådd af Gr.
Frölich, Sr det med tillfredsställelse jag bör, att jag varit begriplig för en annan ledamot, och jag får hänvisa till hans yttrande.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla 5 § i Utskms förslag.
Ad. behagade såsom 6 § i lagen antaga 7 § af Gr.
Jag anhåller om den propos., att orden och invisningar i min 7 § måtte utgå, och att näst före densamma 6 § må få införas.
Om jag rätt uppfattat discussionen, så hafva 4 ändringar uti Gr.
Frölichs 7 § blifvit ifrågasatta.
Den första, som blifvit begärd af Hr Rosenblad, afser uteslutandet af orden: tryckta och graverade; deri 2:dra, sorn Gr.
Frölich sjelf föreslagit, rörer uteslutandet af orden: och invisningar; den 3:dje, som af Hr Stråle blifvit yrkad, angår utbytet af orden: inom 14 dagar från, emot ordet före, och den 4;de ändringen, sorn jag ansett lämplig, afser uteslutandet af orden: i enlighet med derför gällande författningar.
Jag fäster dock så liten vigt på denna af mig ifrågasatta förändring, att jag ej begär propos. derom, utan endast om de andra ändringarna.
Jag har en ytterligare reservation att anmäla, nemi. att efter antagandet af den ifrågavar. § få föreslå en annan §, att intagas icke efter, utan näst före den, som nu är under pröfning, och jag anhåller derföre, alt Hr Gr. o. Landtm, icke må gifva oss propos. på den nummer, den förevar. § skall erhålla, utan endast på sjelfva stadgandets antagande.
Iir Lefren:
Då jag förra gången yttrade mig, gjorde jag samma anhållan, som Hr v. Troil nu framställt, nemi. alt Gr.
Frölichs 6 §, derest R. o. Ad. vill bifalla den, må intagas näst före den §, vi nu gå att antaga, och således blifva den 6 § i lagen.
Blir den ej antagen, så är det naturligt, att den nu under pröfning varande § får N:o 6; men på det man ej må vara bunden vid en nummerföljd, som kan finnas oriktig, bör man ej ännu bestämma förevar. §:s nummer.
Det är i anledn. af Hr Rosenblads anmärkn. vid 7 § i Gr.
Frölichs förslag, som jag begärt ordet.
Hr Rosenblad har yrkat, att de i denna § förekommande orden tryckta eller graverade borde utgå.
Jag tror dock, alt sådant möjligen kunde medföra någon ovisshet vid lagens tillämpning, enär en särskild författning finnes utfärdad, deruti är stadgadt, att tryckta eller graverade Den 16 Mars e. m. invisningar ej få utgifvas under ett visst belopp.
Det är af sådan orsak, som ej mindre Utsk:n än reservanterna nyttjat orden tryckta eller graverade.
Föröfrigt får jag förklara, att jag anser dessa ord tillräckligt antyda, hvad här menas; ty man må begagna stentryck, stereotypering eller hvilket annat sätt som helst vid sedlarnas tillverkning, måste orden tryckta och graverade vara tillämpliga.
Det synes mig således endast kunna rubriceras såsom advocatur, om man skulle vilja påstå, att kopparpress vid sedeltillverkningen ej (inge begagnas derföre, alt sådant icke vore i lagen uttryckligen tillåtet.
Jag uther mig alt få understödja Hr v. Troils begäran, d. v. s. hans reservation, att, sedan R. o. Ad. fattat sitt beslut om hvad som bör antagas i stället för stadgandet i Utsktns 5 §, det må vara honom öppet alt föreslå förändring i §§:s numerering.
Han kan hafva mycket rätt deruti; men det lägger icke hinder i vägen för den anhållan, jag gjort, att, sedan den propos. till antagande af Utsktns 5 §, som Hr Gr. o.
Landtm, gjort, blifvit med nej besvarad, vi måste erhålla propos. på Gr.
Frölichs 6 och 7 §§; Ur v. Troil alltid öppet lemnadt att efteråt begära förändring af §§:s nummer.
Den invändning, som Hr Stuart gjort, förfaller, om han erinrar sig, hvad det är, som 1817 års författning förbjuder alt hafva tryckt eller graveradt, nemi. assignationer eller invisningar, men icke cr.editsedlar, hvilka icke äro assignationer.
De enda invisningar, som här förekomma, nemi. invisningar på R.
St:s Bank, äro specielt i författningen undantagna.
Man blottställer sig, då man vill specificera, för den advocatur, att intet af de sätt för sedeltillverkning, som ej bestämdt kunde hänföras till hvad man kallar tryckt eller graveradt, kunde få begagnas, hvaremot man genom antagande af mitt förslag redan i denna § förebyggt illuderandet af de säkerhetsmått, som blifvit vidtagna genom bestämmelserna i afseende på de här nämnda sedlarna; och jag får erinra, att advocatoriska försök till ett sådant illuderande kunde komma i fråga, enär egentligen hela den grund, hvarpå utfärdandet af depositionsbevisen i nu existerande privatbanker hvilat och någorlunda legalitet* kunnat stödja sig, varit det förmenande, att de ej skulle vara inbegripna under förbudet emot de s. k. valutorna.
Jag anhåller således ännu en gång om bifall till hvad jag föreslagit, eller att §:s lydelse må blifva; ”Sedetbanker må cj utgifva andra fordringsbevis till innehafvaren &c."
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, sedan R. o, Ad. afslagit 5 § i Ulskms förslag, det nu vore endast Gr.
Frölichs förslag i hans 7 §, hvilket med eller utan förändringar kunde komma i fråga; hemställande H. Ex. till en 3iS Den 16 Mars e. 1X1. början, om II. o. Ad. behagade bestämma, att nutnereringen af de §§, hvilka af R. o. Ad. antagas, finge ske, sedan förslagets granskning blifvit fulländad, bifölls.
Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad., att §:ns lydelse skulle blifva följande:
Sedelbanker må ej utgifva andra fördringsbevis till iunehafvaren än 1:0 credilsedlar, att vid anfordran, meri utan ränta, inlösas i den bank, hvarifrån de blifvit utgifna; 2:0 invisningar å R.
St:s Bauk, i enlighet med derför gällande författningar; Skolande creditsedlar alltid vara försedda med handskrifna namn af tvenne direcCns ledamöter och bankens kamererare eller annan tjensteman.
Genom bankbolagets försorg skall, före bankinrättningens öppnande, uppgift å de personer, som komma att underskrifterna meddela, ej allena tillställas Konungens Bef:h:de i länet, utan äfven i allm. tidningarna kungöras; och åligger det bolaget alt på enahanda sätt tillkännagifva, då, genom ombyte af personer, någon förändring med underskrifvandet inträffar.
Det torde nu vara i sin ordning att öfvergå till den 6 § i reservantens förslag, och det är i afseende på den, som jag reserverat Ståndet rätt att besluta om en §, som, ehuru sednare afgjord, likväl i nummerföljd skulle förekomma framför den nyss beslutade §■
I fråga om denna 6 § är jag i samma förhållande till reservanten som i de flesta andra fall, nemi. att stå honom nära, men icke helt och hållet kunna instämma i hans förslag.
Jag skiljer mig från honom i afseende på den pröfningsrätt, han velat tillägga K. M:s Bef:h:de.
Jag kan icke af redactionen finna, hvad dermed menas.
Om dermed menas, att K.
M:s Bef;h:de skall specielt granska hvarje särskildt document, så blefve det en alltför vidlyftig och småaktig befattning för honom; och är åter meningen, att han skall bestämma, hvilka slag af säkerhetshandkr böra vara af beskaffenhet att kunna tili grundfond begagnas, så anser jag denna pröfning vara af sådan vigt, att allm. säkerheten fordrar, att den verkställes af en högre auctoritet än K.
M:s Bef:h:de.
Jag anser, att denna pröfning ej kan öfverlemnas åt någon annan, än K.
M. sjelf.
Af sådan anledn. får jag föreslå, att i stället för 6§ i reservationen må införas en så lydande: ”Såsom grundfond för sedelbank må begagnas ej allenast reda penningar samt controlleradt guld och silfver, utan äfven sådana fastighetsinteckningar, actier eller allm. verks och inrättningars räntebärande obligationer, som för sådant ändamål äro uti boiagsreglorna godkända.
Bankens egna och andra bankers nctiebref få aldrig såsom grundfond användas."
Derigenom Dc n 16 Mars e. ra. vöre det andamål vunnet, att uti de af K.
M. sanctionerade bolagsreglorna skulle finnas bestämdt, hvilka säkerhetshandhr finge användas.
Der skulle stadgas, att så och så beskaffade fastighetsinteckningar finge begagnas, alt den och den hypotheksföreningens obligationer, det och det verkets actier o. s. v. äro antagliga.
Hvar och en torde finna, att om något nytt sing af publika papper skulle uppstå, som bankbolaget funné fördelaktigt att såsom grundfond begagna, så funnes intet hinder att för sådant ändamål få ett tillägg till bolagsreglorna sanctioneradt af K. M., om han funne för godt alt dertill samtycka.
Jag tror för min del, att man svårligen i denna lag kan gifva så bestämda föreskrifter om beskaffenheten af de säkerhetshandhr, hvilka till grundfond skola få användas, att de kunna blifva tillräckliga för pröfningen af de handhr, som kunna komma att företes. K. M:s Bef:h:des pröfning skulle blifva oändligen svår.
Han handlar såsom statens embetsman, är således ansvarig för hvad han gör, hvarföre frågor kunde väckas emot honom för hans förfarande, och han kunde blifva tilltalad för att hafva godkänt documenter, som icke medfört full säkerhet.
Till förekommande deraf skulle han nödgas vara mycket sträng och således cassera documenter, som kunde antagas.
Öfver hans beslut kunde inga besvär anföras, och han blefve således den, som i första och sista instansen ägde att afgöra, huruvida bankens delägare hade inlemnat fullgoda documenter.
Vore landshöfdingen en person, som ansåg säkerheten böra vara mycket stor, så kunde han ensam tillintetgöra liela bankinrättningen derigenom, att han casserade docuinenterna, enär ingen i lagen stadgad utväg funnes att söka ändring i hans beslut.
Derjemte tror jag, att pröfningen af dessa documenter hör föregå K.
M:s bifall till bankens inrättande, emedan K.
M. bör på förhand kunna se, om grundfonden är sådan, att den Jeremar tillräcklig säkerhet; och jag hemställer derföre, om icke, i stället för den § Gr.
Frölich föreslagit, följande från Hr v.
Troils något skiljaktiga redaction kunde antagas: ”Derest actiecapitalet ej till hela dess belopp tilIskjutes uti reda penningar, utan detsamma kommer att bestå af säkerhetshandhr eller skuldförbindelser, böra dessa granskas af personer, som K.
M. dertill förordnar, och fullständig berättelse derom till K. M. afgifvas, innan tillståndsbref för bankens öppnande af K. M. utfärdas.”
Derigenom tror jag ändamålet säkrast kunde vinnas; ty då blottställde man sig icke för möjligheten, att dåliga documenter kunde antagas och goda documenter casseras, samt hade K.
M. en säker grund för att bedöma, huruvida bankerna kunna blifva solida eller icke.
Jag tager mig friheten fästa upp - Ben iö Mars c. m. märksamheten derpå, att den preliminära frågan, huruvida någon deposition i allmänt förvar äfven för solidarisk bank bör äga rum, först bör afgöras.
Skall en sådan deposition ske, så måste 6 § i Gr.
Frölichs förslag derefter rättas samt allt, som rörer grundfonden oell finnes intaget i Ulskms 19 §, bär inflyta.
Hvad den fråga angår, som nu blifvit föremål för discussionen, så delar jag Hr v. Troils tanke.
Troil synes hafva utgått från den förutsättning, att det Liefve alldeles för besvärligt för K. M:s Bef:h:de att af säkerhetshandltna pröfva mer än deras generiska egenskap, eller att ingå i undersökning om deras värde hvar för sig.
Jag ber att få förklara, det jag tror, att K. M:s Bef:h:de iden ort, der fråga kan blifva om en banks inrättande, ej ville, i anseende till sakens vigt, undandraga sig mödan att jemte bolagsmännen undersöka hypothekernas egenskap.
Jag ber att få nämna, att vid stiftandet af Wermländska provincialbanken satt en committé', vald af bolagets samtliga ledamöter, nära 3 dagar för att granska alla hypothekshandknä, och sedan denna granskning försiggått, företogs en ny granskning i bolagets plenum, om jag så får uttrycka mig.
Om man då hade haft en sådan föreskrift, som Hr v. Troils förslag åsyftar, så skulle man varit förhindrad att antaga flera slags papper derföre, att de ej varit nämnda i reglementet.
Om man ginge till väga, såsom Hr v. Troil föreslagit, så skulle man få stadganden i afseende på bankers stiftande, som i det närmaste komme att likna de reglementen, som finnas för Stockholms cassör; men deraf skulle härflyta samma olägenheter, som äga rum derigenom, att dessa cassors förvaltare, oaktadt de tydligen inse värdet af de documenter, hvilka erbjudas såsom hypothek, ej kunna belåna dem, emedan de ej äro omtalade i reglementet.
Jag har trott, att då det är delägarnes gemensamma interesse att tillse, det de handkr, som antagas, äro säkra, och då det dessutom är föreskrifvet, att K. M:s Bef:h:de såsom offentlig embetsman skall deltaga i granskningen, det icke behöfdes mer än att i förevar. § stadga den generiska egenskapen af de handkr, som kunna komma i fråga att antagas, för att kunna förlita sig på, att denna granskning blifver sådan, alt inga odugliga documenter emotlagas.
Också lärer det ej vara möjligt för bolaget att vid reglementets uppgörande veta, hvad slags documenter af bolagets särskilda ledamöter kunna komma att erbjudas såsom hypothek.
Hr Stråle trodde, att pröfningen af säkerhetshandltna borde föregå ansökningen om privilegium; men jag hemställer, hvad följden skulle blifva, om sådant stadgades.
Skulle man väl skaffa sig inteckningar, actier &c., innan man visste, huruvida privilegium kunde erhållas?
En sådan föreskrift kunde endast gå an, om det vore möjligt att, på sätt Hr Stråles för - Den iG Mari e. m. 3ai förslag innehåller, insätta hela actiesumriinn i contant.
Under en sådan förutsättning vore denna föreskrift riktig; men jag hemställer, hvilken bank kunde uppstå, om hela actiesmnrnan borde erläggas i contant och privilegium derefter skulle sökas.
Det lärer icke vara den värde ledamotens mening att stifta en lag, hvarigenom det blefve omöjligt för banker att uppstå; men jag kan ej förstå, huru de kunde göra det, om hans förslag blefve antaget.
Det är af dessa skäl jag vågar fasthålla
Vid den redaction, jag föreslagit; Och får jag tillika fästa uppmärksamheten på nödvändigheten af dess sista inom., som är så lydande: ”Ej må insatt grundfond genom utdelning minskas, så länge bankens rörelse fortfar, ” hvilket stadgande influtit i stället för Ordet in nes tåen de, som, då ämnet förra gången förevar, var så mycken tvist underkastadt.
Nu har den dermed åsyftade föreskriften fått sin rätta tydning och sitt rätta ställe.
Då jag begärde ordet, önskade jag egentligen endast att för min egen tillfredsställelses skull få antecknadt till prot., att jag till alla delar instämde med Hr v. Troil i ett förslag, som är af så ytterlig vigt för denna lagstiftning.
Jag trodde icke då, alt detta förslag skulle bestridas; men sedan jag hört Gr.
Frölich motsätta sig detsamma, anhåller jag att få upptaga hans artmärknir
Och anföra några skäl, hvarföre jag, oaktadt den obetydliga' skillnaden emellan Hr v. Troils och Hr Stråles förslag, ger det förra företräde.
Frölich har ansett, att man genom antagandet af Hr v. Troils redaction skulle förhindra godkännandet af sådana papper, som ej hafva cours på de stora börserna i Stockholm och Götheborg; men det dr just meningen, att sjelfva stiftarne af bankbolaget först må göra sig Underrättade, huru de skola få delägare och hvad slags documenter de kunna erhålla för att uppfylla de förbindelser, lagen fordrar, och då de äga rätt alt efter förändrade tidsförhållanden och förhållandet särskildt i den provins, der banken anlägges, uppgifva, hvad slags documenter de anse kunna förklaras vara antagliga, så är det dem öppet lemnadt att bos den högsta auetoriteten i samhället och den auetoritet, hvars rådgifvare hafva den största ansvarighet, få, utan afseende på förhållandet i andra orter, pröfvadt, hvad allmänna säkerheten och bankens enskilda trygghet må fordra^
Då kan pröfningen blifva tillförlitlig; hvaremot ett stadgande derom i lagen aldrig kan blifva fullständigt, huru vidlyftig man än må göra redactionen.
Hr Gr. har sagt, att nya slag af publika papper kunde komma i fråga; men om också sådana papper, som stiftarne icke tänkt på, skulle erbjudas eller nya slag af publika papper skulle uppkomma under den korta tidpunkten emellan inlemnandet af förslaget till reglemente och dess fastställande af K. M., eller i ao II. 4 * D t ii 16 Mars e. m. fall äfven derefter sådana papper kunde tillkomma, så finnes intet hinder för bolaget att hos K. RI. begära det tillagg i reglementet, att äfven sådana papper kunna antagas oell få utbytas emot andra.
Hr Gr. har äfven ansett delägarnes gemensamma interesse tillräckligen betrygga, att inga andra papper blefve antagna än de, som horde antagas; men jag ber Hr Gr. erinra sig, att delägarne hafva ett ganska stort olika interesse mot den stora allmänhetens interesse att vara tryggad mot missbruk.
Då nästan alla delägares fördel är beroende af det belopp, hvarmed insättningarna skola ske, så hafva de ett stort gemensamt interesse att underlätta dessa insättningar, oell detta interesse kan lätt öfverväga deras interesse att controllera hvarandras säkerhetshandltr.
Jag bekänner derföre, att med all den vördnad, jag är skyldig en så hög auetoritet som ett landshöfdinge-embete, jag icke till densamma äger nog tillförsigt, för ätt vilja låta denna pröfning bero på det individuella omdömet hos en landshöfding, som antingen genom en för sträng pröfning kan cassera handl.T, som borde antagas, eller också kunde antaga documenter, som borde casseras.
Tänköm oss under närvar, tider, att det, i fall den af Gr.
Frölich föreslagna § vöre gällande och en privatbank stiftades, kunde bero af en landshöfding att antaga Götha canals, Strömsholms m. fl. dylika actier; och jag hemställer, hvad säkerhet funnes för en sådan banks rörelse.
Jag tror således, att denna pröfning bör tillhöra den !högsla auetoriteten i landet; och då Hr v. Troils förslag derjemte har den stora förtjensten att föreskrifva, det bolagsreglorna skola stadga, huru manga slags papper äro antagliga, så instämmer jag till alla delar i hvad han föreslagit och anhåller om propos. derpå.
Jag begärde egentligen ordet för att i anledn. af Hr Stråles framställning nämna, hvad Gr.
Frölich redan erinrat, att det vore curiöst att redigera en allmän Jag på ett sätt, som kunde låta ana, det man såsom möjligt förutsatt, att en bank kunde sätta in hela sin fond i reda penningar.
Lagstiftaren skulle derigenom uttrycka, att han icke tänkt sig, huru banken skall få någon vinst.
Jag vet icke, hvarföre man skulle vilja insätta reda penningar till fulla beloppet och icke så gerna låna ut dessa penningar.
För öfrigt instämmer jag i Hr v. Troils förslag, ehuru jag nogsamt ser, alt Gr.
Frölich icke har så orätt i sitt påstående, att någon svårighet kunde uppstå för bankbolaget derigenom, att vissa papper, som kunde vara goda och kända i den landsort, der banken inrättas, ej vore kända af den högre auetoriteten.
Det kunde hända, att personer funnes, sora ägde millioner, men hvilkas soliditet ej vöre känd utom landsorten, och hvilkas förbindelser således borde, men icke kunde komma att antagas, oaktadt de ej skulle D c n 16 Mars c. m. medföra någon våda, helst det i en kommande § stadgas, att säkerhetshandhnas värde årligen skall granskas.
Men jag kan icke neka, att Hr v.
Troils förslag tyckes äga företräde, såsom mera öfverensstämmande med en allm. grundsats, och anhåller således om bifall till detsamma.
Till en värd ledamot, Ilr Nordenanckar, som yttrat den mening, att ig § i Ulsktns förslag stöde i det sammanhang med nu förevar. § i Gr.
Frölichs förslag, att den borde före den sednare pröfvas, får jag ställa den erinran, att, enligt det beslut 11. o. Ad. redan uppå Hr Gr. o. Landtmrs framställning lättat, del står R. o. Ad. öppet att framdeles numerera de §§, som antagas, och att således rättigheten att besluta, det 19 § skall få sin plats framför den 6, ej är R. o. Ad. beröfvad, utan kan efter 19 §:s pröfning göras gällande; hvarföre det också synes onödigt att uppehålla discussionen öfver det ämne, som nu är under öfverläggning, med hänvisningar lill 19 §.
Sedan jag fullgjort detta enskilda åliggande, får jag förklara, att jag i allo instämmer i den redaction, Hr v. Troil föreslagit; och jag tror jemväl de svårigheter, som af Gr.
Frölich blifvit framställda, vara på ett redigt och öfvertygande salt vedeilagda af Hr Rosenblad.
De ledamöter, som talat emot mitt förslag, hafva missförstått det deruti, att de trott mig hafva velat föreslå, att hela actiecapitalet skulle insättas i contant.
Något sådant har jag aldrig velat föreslå, utan mitt förslag innehåller, att derest icke hela actiecapitalet insattes i reda penningar, skola hypotheker inlemnas och underkastas granskning.
Jag vet ganska val, att en bank, som insatte fulla actiecapitalet i reda penningar, ej kunde på sin rörelse erhålla någon vinst, med mindre den finge utgifva creditsedlar till större belopp, än hvartill fonden uppgår.
Men den egentliga skillnaden emellan Hr v. Troils och mitt förslag är den, att jag uttryckt, det säkerhetshandltnas granskning hör föregå utfärdandet af K.
M:s tillståndsbref för bankens öppnande.
Man har deremot anmärkt, att man ej kunde få bolagsmännen att förete säkerhetshandltna, innan de visste, att bankinrättningen tilläts.
Mitt förslag innehåller, att säkerhetshandltna borde granskas af personer, som af K.
M. dertill skulle utses, och detta förutsätter, alt bankinrättningen blifvit anmäld hos K. M., att bolagsreglorna blifvit aflemnade, och att K. M., sedan dessa funnits antagliga, skulle utse de personer, som borde verkställa granskningen.