Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessutom, med samma skäl, som den siste värde talaren föreslagit den förändring, att man skulle tillåta boktryckaren att emot 5o r:drs böter underlåta att utsätta sitt namn, tryckningsorten och årtalet, skulle också stadgandet ang:de utgifvande af andras bref eller ministeriella handlingar m. m. böra undergå förändring; ty der bestämmes enahanda ansvar, som nu blifvit föreslaget, och det faller af sig sjelf, att det måste stå den fritt, som vill betala böterna, att öfverträda lagen.
Jag ser således intet hinder för antagande af det förslag, Utsk. framställt.
Afsigten med Tryckfr.förordn:s stadgande, att boktryckaren skall utsätta sitt namn, årtalet och tryckningsorten å hos honom tryckta skrifter, är naturligtvis, att man må veta, hvar åtal emot skriften skall 86
Den 9 April c. m. anställas, i fall så linnes nödigt.
Att det således är af slör angelägenhet för ordningen ronde tryckpressen, att såväl årtalet sorn tryckningsorten och boktryckarens namn å hvarje skrift utsattes, mätte vara ovedersägligt.
Nu ur, såsom det synes af discussionen, frågan den, huruvida man borde på ena sidan borttaga det fördubblade vitet af 600 r:dr och det i 3:dje rummet utsatta vitet af tryckeriets förlust, samt deremot ensamt utsätta ett vite af 3oo r:dr, eller om man borde godkänna, hvad Utsk. föreslagit, nemi. att böterna, derest skriften är obrottslig, bestämmas till 5o r:dr, men i annat fall blifva lika höga som förut.
För min del kan jag ej neka, att jag skulle vilja öfvergå till den opinion, att det vore lämpligare att bestämma 3oo r:drs böter för hvarje sådan förbrytelse, och del för hvarje gång den begås, samt att man således helt och hållet uteslöt stadgandet af 600 r:drs böter för atdra gången och af tryckeriets förlust för 3:dje gången skedd förbrytelse.
Det har af de talare, som försvarat Utskts förslag, blifvit yttradt, att ett boktryckeri kan vara värdt 20,000 r:dr; men om förslaget står qvar, skulle ju bötesbeloppet kunna blifva 20,000 r:dr äfven framdeles.
Om nu i stället det andra alternativet, som är framstäldt af Hr Hofcancelleren, skulle godkännas, så blefve bötesbeloppet endast 3oo rsdr i hvarje fall.
Man må icke säga, att det är en obetydlig sak, huruvida årtal, namn och tryckningsort utsättas.
I händelse sådant kan underlåtas mot lindriga böter, faller det af sig sjelf, att man först med oskyldiga skrifter vänjer allmänheten vid att se det uraktlåtet, och slutligen utkomma brottsliga skrifter på samma sätt.
Man har icke betänkt, huru svårt det är att upptäcka, hvar en skrift blifvit tryckt, då sådant ej är utsatt; dertill fordras nära nog inquisitoriska åtgärder eller spionunderrättelser fiån tryckeriets egen betjening till vederbörande fiscaler, hvilket jag ej tror böra åsyftas med en lagstiftning.
Det är på dessa skäl, jag instämmer i det af Hr Hofcancelleren gjorda förslag till ändring af ifrågavar. morn., och anser det bättre, än hvad Utsk. föreslagit.
Jag anhåller i anledn. af Gr. af Wetter-? stedts yttrande, att ytterligare få fästa Pi. o. Ad:s uppmärk-? samhet på denna fråga.
Det lärer vara gifvet, att för hvaf och en handling, som man företager sig, man åtminstone söker göra sig reda för den bevekelsegrund, sorn kati finnas för denna handling.
Jag vill nu söka bevekelsegrunden hos boktryckaren att icke utsätta sitt namn, årtalet och tryckningsorten.
Orsaken dertill kan vara antingen glömska eller också ett uppsåt att derigenom undvika dea skam, som i det allmänna träffar den boktryckare, som tryckt en scandalös eller brottslig skrift.
I sednare fallet skulle han, enligt Utsk:s förslag , äfventyra de högre böterna och i förra fallet blott de mindre; och då skriften är obrottslig, månne han förtjena;- Den g April c. m. 35 större böter?
Det är visserligen sannt, såsom den siste talaren yttrat, att del är af vigt, att årtalet, tryckningsorten och boktryckarens namn utsättas; men det är också, enligt hvad han i början af sitt yttrande anförde, endast af vigt i den händelse, att skriften skall åtalas.
I annan händelse är det af ingen eller obetydlig vigt; och då lagens stadgande i ali sin stränghet blifvit bibehållen för den händelse, att åtal bör äga rum, så kan jag ej se något ondt deri, att lagen mildras för den händelse, då det är likgiltigt, om uraktlåtenheten ägt rum eller ej.
För öfrigt får jag fästa uppmärksamheten på ett annat stadgande i Tryckfr.lagen, som kan jemnföras med det nu föreslagna, nemi. dä en boktryckare underlåter att aflemna ett exemplar till Hofcancellcren, hvilket är belagdt med endast 5o r:dr böter för hvarje gång.
Jag inser icke, hvarföre det skulle vara en större förseelse att underlåta utsättande af namn, tryckningsort och årtal, å en icke brottslig skrift, än att underlåta att till
Hofcancelleren aflemna ett exemplar äfven af en brottslig sådan.
Jag finner således ingen anledn. att frångå den tanke, jag förut yttrat och hvari jemväl
Hrr Cederschjöld och v. Troil instämt, att R. o. Ad. hör låta Utsk:s förslag hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Det är visserligen riktigt, hvad den siste talaren yttrade, att ansvaret i all sin stränghet uti Utsk:s förslag är bibehållet för den händelse, att åtal bör äga rum; men det finnes ett litet vilkor för möjligheten att anställa åtal, och det är, att man skall finna den, som skall anklagas, ty svårt blefve att tilltala och döma en person, som icke är känd.
Om således boktryckarens namn eller tryckeriet och årtalet ej äro kända, så uppstår det förhållande, jag nyss nämnde, att man måste begagna inquisitoriska spionunderrättelser, för att få veta, hyar skriften blifvit tryckt, eller genom connivence med boktryckeriets betjening skaffa sig rapporter om husbönderna.
Ått skriften aflemnas till llofcancelleren medför ingen säker controll; ty hvem kan veta, när en skrift blifvit utgifven, då årtalet ej är utsatt?
Den kan vara utgifven för 5o år sedan eller för några dagar sedan.
Det finnes således icke någon controll deröfver, att en sådan skrift blifvit till Hofcancelleren aflemnad, förrän Hofcancelleren eller dess ombud lemnäs underrättelse om, att en sådan skrift finnes i bokhandeln.
Då blir bokhandlaren tilltalad, men straffet träffar icke direct den, som i första rummet förbrutit sig emot lagen.
Jag tror för min del, att den af Hofcancelleren föreslagna förändring är nödig.
Ilr Dalman:
Cederströms eget omdöme, huruvida det ej fordras ett lika inquisitoriskt handlingssätt att upptäcka en boktryckare, hvilken, i händelse han upptäckes, skall böta 3oo r:dr, som om han endast komrae alt böta 5o r:dr, äfvensom huruvida det icke 88 Den 9 April c. m. snarare är anlcdn. att befara, det inquisitionsåtgärderna blefve strängare, i samma mån böterna vore större, emedan in teresse t att dolja brottet i samma mån vore större.
I öfrigt får jag fästa uppmärksamheten derpå, att om skriften icke är brottslig, kan det ej finnas något interesse för boktryckaren att underlåta utsättandet af sitt namn, tryckningsorten och årtalet, och således torde man svårligen finna någon boktryckare, som vilie gå in på hvad Hr Gr. af Wetterstedt föreslagit, eller att betala 5o r:dr för att slippa utsätta sitt namn, tryckningsorten och årtalet.
Det har blifvit yttradt af Frih.
Cederström, att om icke årtalet utsattes, kan del ej • controlleras, när skriften blifvit utgifven.
Lagen säger likväl, att i samma stund en skrift utgifves, skall ett exemplar deraf till Hofcancelleren eller dess ombud aflemnas, och titelbladet utmärker endast det år, då skriften blifvit tryckt, utan att uppgifva, om det skett i Jan. eller Dec. månad; hvaremot, i fall Frih.
Cederströms sats skulle consequent tillämpas, t. o. m. dagen borde utsättas.
Då det i öfrigt, såsom mig synes, på goda grunder blifvit föreslaget att i ett sednare mom. af Tryckfr.förordn. intaga, att de, som utsprida skriften, skulle stå författareansvar, om skriften är brottslig och författaren ej kan uppgifvas, så kan jag ej finna annat, än att alla garantier äro ställda, för att man utan några inquisitoriska åtgärder skall kunna komma under fund med författaren; och om man då icke kan upptäcka boktryckaren, så lärer det vara likgiltigt, emedan, så länge vi äga tryckfrihet, den tactik väl icke lärer kunna begagnas, att man söker qväfva denna frihet genom att göra den mechaniske boktryckaren ansvarig.
Jag vet väl, att sådant försökes i despotiska länder; men
,vi måtte väl icke i Sverige vilja komma derhän, och jag tror derföre, att om vi i detta afseende taga ett steg tillbaka från 1812 års Tryck fr.- lag, så hafva vi tagit ett steg framåt på de nyttiga reformernas bana.
Jag förnyar min anhållan, att Utskrs förslag måtte få hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Jag är väsendtligen förekommen af den siste värde talaren, nemi. i framställningen deraf, att de högre böterna icke lätta upptäckten af boktryckarnes förbrytelser, om icke på det sätt, att anklagaren eller efterforskaren skulle få hopp om större tillgångar att genom spioner anskaffa de underrättelser, han söker; men en sådan speculation skulle han knappast våga äfventyra, emedan han ej hade att påräkna mer än hälften af böterna, och han således, i fall förbrytelsen skedde första gången, ej kunde erhålla mer än i5o r:dr, samt, om också förbrytelsen skedde 3:dje gången, boktryckeriet kunde vara af så ringa värde, att speculationen lemnade förlust.
Jag finner således
Den 9 April e. m. ingen betänklighet vid att bifalla Utskts förslag.
Menja» kan vid detta tillfälle, då jag ser, huru strängt styl ande-magtens organer vilja hålla elter boktryckarne, icke underlåta att anföra, huruledes jag tycker mig från fordna tider vilja minnas, att en numera afliden Hofcanceller funnits, som i en rapport till Konungen uttryckte sin fägnad deröfver, att uti Stockholm funnits 12 boktryckare, dä han mottog sitt embete, men att han haft den tillfredsställelsen att under sin embetsförvaitning se detta antal nedsjunka till 7 eller 8.
Jag tror, att sådana exempel ej böra följas, utan endast tjena till varning, äfvensom jag tror, att
Representationen bör vårda sig om tryckfriheten och alla för densamma arbetande organer; och om man någon gång är missnöjd med det sätt, hvarpå den begagnas, så bör man hoppas på bättre tider, men icke förstöra saken derföre, att den stundom missbrukas. fl. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt:
Jag får blott, i afseende på hvad jag nyss hade äran nämna, upplysa om en irring, sorn synes mig hafva uppstått hos a:ne värda ledamöter, Hrr Dalman och Cederschjöld, likasom jag till utbyte emot Ulsk:s förslag velat föreslå den redaction, jag sade, att man kundö införa i stället.
Utsk:s förslag innehåller: ”Å hvarje skrift varde boktryckarens namn, tryckningsorten och årtalet utsatta; uraktlåter boktryckare sådant, bote, om skriften eljest är till sitt innehåll obrottslig, för hvarje gång 5o r:dr.” Jag gjorde dervid den anmärkn., att derigenom lemnades boktryckaren tillfälle att, om han så behagade och fann sin uträkning dervid, icke utsätta sitt namn, tryckningsorten och årtalet, hvarje gång han ville betala 5o r:dr.
Om detta varit Utsk:s mening, syntes det mig hafva varit bättre att stadga: ”Å hvarje skrift, som till sitt innehåll är obrottslig, må det vara boktryckaren tillåtet alt, emot erläggande af 5o r:dr, icke utsätta sitt namn, tryckningsorten och årtalet;” men min mening var icke att framställa detta såsom ett förslag, hvars godkännande jag tillstyrkte, ty jag är den förste att ogilla det.
Men jag säger, alt detta måste vara meningen af Utsk:s uttryck, och att, om meningen varit sådan, det varit bättre att uttrycka den såsom ett permissivt stadgande, än att i form af ett förbud lemnai boktryckaren en uppmuntran att begå ifrågavar. uraktlåtenhet.
Hvad jag egentligen har emot Utsk:s förslag är, att det troligen ej finnes någon boktryckare, som, då han trycker en skrift, i förväg kan säga eller tror, att den skall blifva åtalad eller befinnas brottslig; ty i sådant fall tror jag ej, att han tryckte den.
Derföre vet jag icke, hvarföre man skulle med mindre straff belägga en uraktlåtenhet vid tryckningen af en skrift, som sedermera befinnes obrottslig , än då skriften blir befunnen brottslig.
Boktryckaren 21 H. 12 Den 9 Ap r il e. m. ian icke, d& b«« har skriften i sin liand, vela, huruvida tryckfrihetens vaktare skall åtala skriften och huruvida juryn skall fälla.
Hans åliggande att utsätta sitt namn, tryckningsorten och årtalet är ett ordningsstadgande, sorn ingenting har att göra med skriftens innehåll.
Ifrågavär. uraktlåtenhet kan, såsom sagdt är, härröra af glömska, och må man derföre nedsätta eller höja böterna utan afseende på skriftens brottslighet eller obrottdighet, som icke har med böterna att göra, då man förutsätter, att endast glömska, *0111 kan vara förlåtlig, vållat förseelsen, hvilket är svårt att utreda; men att deremot, genom resultatet af ett åtal mot skriften, framställa för boktryckaren den möjlighet, att, då skriften icke åtalas eller befinnes obrottslig, lian skall kunna beständigt fortgå med att icke efterkomma, livad grundlagen föreskrifver såsom en nödig controll öfver alla tryckta skrifter, anser jag oriktigt och ej böra fortgå i oändlighet, såsom texten i 'Utskrs förslag lemnar öppet.
Någon gång bör väl också glömskan få ett högre straff, äfven om skriften är obrottslig, eller också bör man säga, att en sådan glömska är tillåtlig; och man må säga livad man vill, så, i afseende på möjligheten af åtal och de 6 månader, inom hvilka åtalet skall äga rum, gör det mycket till saken, om å en skrift är utsatt boktryckarens namn, tryckningsorten och årtalet, eller icke.
Hvad för öfrigt angår den citation, Hr Cederschjöld gjorde om en afliden Hofeaneeller, så vet jag icke egentligen, hvad den rörer detta ämne.
Jag tror icke, att den hade afseende på någon förhoppning om bättre eller sämre tider; men om det funnits någon Hofeaneeller, som i en rapport till en från oss aflagsnad Konung yttrat, att han haft den tillfredsställelsen att se boktryckarnes antal förminskadt, så tror jag icke, att vår närvar, elier någon blifvande
Hofeaneeller kan komma alt fägna sig öfver samma förhållande.
Hr Dalmah:
Just det förhållande, som den siste värde talaren framställt, eller att boktryckaren oftast ej är i tillfälle att bedöma, huruvida den skrift, han trycker, är brottslig eller icke, mäste uppmana honom att utsätta sitt namn, tryckningsorten och årtalet, emedan'det ligger i menniskans natur, att i saker, dem man icke förstår, fruktar man oftast det värsta.
Jag förmodar således, att ifrågavar. förseelser ej komma att äga rum, lika litet som de hittills, annorlunda än i följd af glömska, ägt runi, och icke för att dölja boktryckarens namn, hvaruti så mycket mindre ligger något interesse, som boktryckaren, enligt nu gällande Tryckfrtslag, ej har annat åliggande, än att inför rätten uppvisa behörig namnsedel.
Således qviitar det honom lika, 0111 skriften är brottslig eller ej; ty att förutsätta, det han skulle äfventyra 3oo eller 600 r:dr eller möjligen trye - Den 9 April e. m. 9' keriets förlust, blott för att undvika besväret att utsätta tryckningsort, årtal och namn, är orimligt, och jag tror icke, att vinsten af en sådan underlåtenhet, om den också ej upptäckes mer än hvar hundrade gång, kan vara vard mer än 5o r:dr.
I öfrigt tager jag mig friheten nämna, att jag ej så missförstått Gr. af Wetterstedts första yttrande, som skulle han haft för afsigt att i grundlagen införa ett sådant stadgande, som han uppgaf; men jag upptog det hypothetiskt, såsom Hr Gr. sjelf framställde detsamma, nemi. såsom jemnförligt med Utsk:s förslag.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanka förklara den af Frih. v. Schulzenheim gjorda anmärkn.,att io mom. i i §Tryckfr.- förordn. borde erhålla följande lydelse: ”k hvarje skrift varade boktryckarens namn, tryckningsorten och årtalet utsatta; uraktlåter boktryckare sådant, bote hvarje gång tre ”hundrade r:dr.
Åtalas skriften och befinries den brottslig, ”stånde boktryckaren derjemte författare-ansvar.
Utsätter m. m.” Ropades nej.
Då ingen annan anmärkn. vid Utsk:s förslag blifvit gjord, skulle det blifva hvilande till nästa riksdag.
Föredrogs ånyo Constit.Utsk:s d. 6 dennes på hordet lagda memor.
JN:o 112 med föreslående af ett tillägg vid 12 mom.
1 § Tryckfr.förordn.
Hittills har lagstiftaren alldeles förbisett sättet att upptäcka sådana boktryckare, som trycka skrifter med underlåtenhet att utsätta sina namn, tryckn:sorten och årtalet; men jag har genom motion inom Constit.Utsk. sökt afhjelpa denna brist, och jag föreslog, att den, som föryttrar sådana skrifter, skall för hvarje skrift pligta 5o r:dr samt, om den åtalas, derjemte stånda författare-ansvar, intilldess boktryckaren eller författaren kan upptäckas.
Det är är naturligt, att bokhandlaren måste veta, hvarifrån han fått exemplaren, och således lätt. ifrån sig kan leda ansvaret, om han så vill.
Jag hemstäl-, ler derföre, om icke
Ståndet täcktes förklara denna anmärk n. såsom sin gemensamma tanke.
Den siste talaren har rätteligen uppgifvit, alt i hans inom Constit.Utsk. väckta motion förekommer frågan, att bokhandlaren skulle stå författareansvar för en skrift, hvarå tryekn:sort, årtal och boktryckarens namn ej ärö utsatta; men Utsk. har underkänt detta förslag med hänvisning till grundlagens tydliga föieskrift, att när Utsk. underkänt en riksdagsmans förslag, lan det icke förekomma till pröfning i RiksSt:n.
Jag hemställer så - 9» Den 3 April c. m.
Judes, huruvida Hr Gr. o.
Landtm. lamt R. o. Ad.
Ian göra något afseende på Hr Cederschjölds framställning.
Jag anhåller, att Hr Cederschjölds förslag måtte blifva uppläst, innan propos. derpå framställes.
Hr Cederschjöld har, enligt 84 § Reg.F., rättighet att utbekomma Constit.Utsk:s yttrande i ör:de afslaget å hans förslag och den rättighet att detta yttrande genom trycket allmängöra; roen hvarken har han rättighet att fä detta afslagna förslag här framstäldt, eller har Hr Gr. o. Landtm, rättighet detsamma till Ståndets godkännande framställa, hvarpå jag ber att ännu en gång, innan förslaget uppläses, få fästa Hr Gr. o. Landtnäs uppmärksamhet.
Hr Cederschjölds förslag upplästes, så lydande:
"För"vttrar någon en tryckt skrift, hvarå boktryckarens namn, ”tryckningsorten eller årtalet icke finnas utsatta, bote för "hvarje gång 5ö r:dr, och stånde derjemte, i händelse skrif"ten åtalas, författare-ansvar, derest icke boktryckaren eiler "författaren kan upptäckas.”
Jag får göra den anmärkn. emot den upplästa redactionen af Hr Cederschjölds förslag, att jag tror det vore bättre att nyttja ordet uppgifves i stället för kan upptäckas; men jag medger dock, alt denna ändring ej är af vigt. H.
Ad. behagade såsom sin gemensamma tanke förklara den an märkn.
, att Etsk:s ifrågavar. förslag borde erhålla den nyss upplästa, af Hr Cederschjöld uppgifna, förändrade redaction.
I anledn. af de af R. o. Ad. härå afgifna svar, förklarade H. Ex., att nej öfverröstat ja.
Jag hade denna gång verkligen trott, att jag af tryckfrihetens väktare skolat få understöd just derföre, att mitt förslag skulle bereda en möjlighet att upptäcka den brottslige boktryckaren, då i annat fall det står i vida fältet, huruvida han någonsin kan upptäckas; men, på sätt jag uppgifvit, erhålles ett spår, som man kan följa till hans upptäckande.
Då H. Ex. Hr Gr. o. Landtm , i anledn. af sitt nyss afgifna förklarande rör:de svaret å den sist framställda propos:n, började yttra, det Constit.Utsk:s ifrågavar. förslag borde blifva hvilande till nästa riksdag, anmälde sig Hr Cederschjöld och anförde:
Jag nödgas begära votering, emedan förkastandet af mitt förslag endast skulle gifva den brottslige vapen i händerna.
Den 9 April e. m.
Äfven jag instämmer med Hr Cederschjöld, och jag gör det ur samma synpunkt, som H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt och Hr Hofeancelleren nyss framställt, att nemi. det är af vigt för tryckfrihetens vaktare att få reda på författarne, och att man således bör söka förebygga de missbruk, hvarigenom de kunna undgå åtal.
Jag kan ej se någon obillighet deri, att en bokhandlare, som mottager skriften af författaren eller boktryckaren, nödgas tillse, alt ti'yckn:sort., årtal och boktryckarens namn äro utsatta, och om han försummar detta, kan jag ej anse obil ligt, att han sjelf står författare-ansvar; hvaremot jag finner alla sådana controller, som ligga i höga böter, i afseende på tryckfr:smål vara af beskaffenhet att snarare skada an gagna, ty ju mindre böter blifva ålagda boktryckare och bokhandlare, samt ju större deras moraliska ansvarighet blir, ju säkrare förekommas missbruken.
Jag kan således ej annat än till alla delar instämma i Ilr Cedersebjölds förslag.
Då Hr Cederschjöld behagat vända sig direct till tryckfrihetens väktare, anser jag mig böra nämna, att sedan, på sätt Frih.
Cederström framställt, Ilr Cederschjöld i form af motion väckt samma fösslag, som han nu framställt i form af anmärkn., har jag ansett tvifvelaktigt, huruvida denna anmärkn. bär lagligen kunde upptagas.
1 anseende till detta tvifvelsmål har jag afhållit mig att yttra mig i saken, ehuru jag verkligen anser Hr Cederschjöids förslag bättre än Utskts.
Jag har endast velat yttra detta till svar på Hr Cederschjöids framställning.
Jag får vördsamt hemställa, om icke, enär det beslut, som R. o, Ad. af Hr Gr. o. Landtm, ansetts hafva fattat, icke blifvit med klubbslag belastad!, Hr Gr. o. Landtm täcktes till muntligt besvarande ännu en gång framställa den propos , jag begärt, helst flera yttranden numera till densammas fördel blifvit afgifna och Hr Hofeancelleren sjelf förklarat mitt förslag vara hattie än Utskts.
Jag instämmer i den åsigt af sjelfva saken, hvarifrån Hr Cederschjöld i sitt redactionsförslag utgått, och jag har begärt ordet, för att, sedan votering blifvit yrkad, och man således kan hoppas, att Hr Cederschjöids mening kan göra sig gällande, söka häfva det skäl, Frih.
Cederström framställt emot detsammas antagande.
Hr Frih. har sagt, att
Hr Cederschjöids anmärkn. innefattar en motion,' som blifvit förkastad inom Constit.Utsk.
Denna upplysning kan väl på sitt sätt vara interessant för R. o. Ad.; men den kan icke, enligt min öfvertygelse, leda oss till något annat, än att öfverväga frågan, utan afseende på, huruvida den förut varit väckt eller icke.
Detta Frih.
Ce - TJ c ii ij April c. m. derslröins skäl är visserligen enligt med livad sorn legat till grund för Constit.Ut»k:s handlingssätt vid denna riksdag; men It. o. Ad. tillhör nu, efter min tanke, endast att pröfva, huruvida anmärkn. kan anses såsom en ny motion elier icke, och att den mindre är en ny motion än de flesta andra, i anledn. af från Constit.Utsk. inkomna betänkm, har framställda frågor, som icke såsom sådana blifvit ansedda, lärer val för hvar och en vara tydligt, enär frågan endast angår en obetydlig redactionsförändring i det förslag, Utsk. framställt.
Jag har begärt ordet för att anhålla, det discussioneii måtte upphöra, sedan Hr Gr. o. Landtm, förklarat, huru den framställda proposm blifvit besvarad, på det vi måtte komma lili slut i denna fråga.
Då ingen anmärkn. i sak blifvit gjord emot Hr Cederschjölds förslag, och Frih.
Cederströms , anmärkn. blott åsyftar, att Hr. o. Landtm, matte vägra propos. derå, men jag förmodar, att Hr Gr. o. Landtm, icke meddelar en sadan vägran, emedan den skulle strida emot Ilr Gr. o. Landtnäs förut tillkännagifna öfvertygelse om grundlagens mening, så får jag vördsamt anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, nu täcktes förnya sin propos., huruvida Ståndet såsom sin gemensamma tanke förklarar Hr Cederschjölds anmärkning.
' Hr Hjärne:
Ehuru jag för min del visserligen skulle önska, att Ii. o. Ad:s mening i detta ämne kunde uttryckas utan votering, så finner jag sådant numera vara för sent.
Hrr Dalman och Cederschjöld hafva mot min förmodan trott det kunna tillgå annorlunda ; men jag bekänner, att sedan Hr Gr. o. Landtm, förklarat den framställda proposm vara med nej besvarad, och en ledamot begärt votering, anser jag votering ej kunna undvikas.
Jag har intet att tillägga vid hvad den siste talaren nu yttrat.
Upplästes till justering och godkändes följande voter:spropostn: