Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
SA har jag lättat saken, och då tror jag man kan taga för afgjordt, att tillståndet till bankens öppnande endast komme att bero på den omständigheten, huruvida fullgoda säkerhetshandltr allemnades eller icke.
Jag skall icke yrka propos. på mitt förslag, emedan jag finnér, att Hr v. Troils förslag lemnar K.
M. full rättighet att, i händelse han fin - 3 34 Den 16 Mars e. r,i. ner det nödigt, anbefalla en sådan granskning, som jag åsyfi, tat; och då Hr v. Troils förslag innehåller den ändring i Gr.
Frölichs att fråntaga K. M?s Bef:h:de den ifrågavar. pröfningen, hvilket jag hufvudsakligast afsett med mitt förslag, inskränker jag mig till att begära bifall å den redac-s tion , som Hr v. Troil uppgifvit.
Frölich upplästes
Hr von Troils förslag.
Jag finner, att den egentliga orsaken till den förändring, Hr v. Troil föreslagit i min 6 §, är den, att han ej vill, att K. M:s Bef:h:de skall pröfva säkerhets-, bandlrna.
Jag får likväl erinra derom, att man på ett annat ställe i denna lag yttrat, det man ansåg nyttigt, att ett Kronans ombud vore närvar, vid de årliga revisionerna, och det synes, som K. M:s Bef:h:de i länet vore närmast att blifva detta ombud.
Dermed står således i sammanhang, att han bör känna säkerhetshandlma förut, för att kunna tillse, huruvida de undergått någon förändring, i fall han utses till Kronans ombud.
I afseende på det förslag, som här blifvit gjordt om pröfningen af documenterna, har Hr Rosenblad redan blifvit besvarad af Hr Lefren, som förklarat sig anse nyttigt, att pröfningen skedde i landsorten, der banken inrättas.
Hr Stråle har trott, alt pröfningen borde verkställas af en commission.
Jag får förklara, att då det ej vore i lagen föreskrifvet, huru pröfningen skall ske, vore alltid de personer, som ämnade stifta ett bankbolag i största osäkerhet, huruvida de kunde inkomma i bolaget eller icke.
De kunde icke, såsom vid Wermländska bankens stiftande ägde rum, hafva sina conclayer för att fråga hvarandra:
Tror ni, att det eller det hypotheket kan antagas för så och så mångå procent.
De skulle alla famla i mörker om hvad den blifvande auctoriteten, som komme att verkställa pröfningen, kunde tro om deras säkerhetshandbr, som af denna auctoritet kanske föga eller intet kunde bedömas.
Följden kunde blifva, att, på samma sätt som då inteckningar här erbjudas till belåning, de bedömas ensamt efter taxeringsvärdet, utan att man underrättar sig, om taxeringsvärdet är 4 gånger lägre eller möjligen 4 gånger högre än rätta värdet.
Pröfningscornmitte'en skulle hålla sig endast vid en siffra eller en föreskrift i reglementet.
Detta är allt sådana omständigheter, sorn jag ganska noga betänkt, innan jag nedskref mitt förslag till redaction af ifrågavar. §.
Jag finner val, att vid detta tillfälle, då blott en ledamot af de Utsk., som handlagt denna fråga, är närvar., jag snarare blir öfvermannad, än öfvertygad ; men jag har velat angifva mina skäl emot den föreslagna förändringen af min redaction.
Jag vill endast i anledn. af Frih.
Boyes yttrande förena mig i hans anhållan oru propos. på Hr v. Troils förslag och reservera miu rätt att, i händelse Den 16 Mars c. m. 3*5 R. o. Ad., vid pröfningen af 19 § i TJtslrns eller 20 § i Gr.
Frölichs förslag, finner för godt att intaga innehållet deraf Liand allm. bestämmelserna, yrka, att der förekommande stadganden må sammanbindas med 6 §.
Jag vill endast fästa uppmärksamheten derpå, alt alne ganska olika saker under denna discussion blifvit sammanblandade: den ena är, att afgöra af hvad beskaffenhet de handfil' skola vara, hvilka såsom grundfond skola få användas, och denna pröfning anses tillhöra K. M.; peli den andra är, att undersöka, huruvida de inlemnade lian dilna verkligen äro sådana, som de i nåder fastställda bolagsreglorna föreskrifva.
Jag har ingenting emot, att denna pröfning af K.
M. uppdrages åt Dess Bef:h:de eller hvilken annan lian behagar dertill använda; men jag anser denna sak vara af den underordnade beskaffenhet, att den ej behöfver i lagen bestämmas, ty då K.
M. tillåter en enskild bank att uppstå, lärer lian äfven tillse, ätt den börjar så, som den enligt lagen skall börja.
Men jag får erinra derom, att hela säkerheten för allmänheten, enligt det system, som genomgår Gr.
Frölichs reservation, bvilar på grundfonden; och om den består af odugliga papper, så är säkerheten fullkomligt illusorisk.
Om man kunde länka sig, att bolaget bestode af vinglare, och det lyckades för dem att förmå K. M:s Bef:h:de att låta dem byta ut de goda papper, som böra vara insatta, emot odugliga papper, så vore med detsamma all säkerhet för allmänheten försvunTieu.
Hvad åter angår den anmärkn., att det understundom kan finnas andra säkra papper än de, som tillhöra den kategori, som i allmänhet anses säker, och att inteckningar, som uppgå till en större del af taxeringsvärdet, kunna vara säkrare än andra inteckningar, som uppgå tili en mindre del deraf, så får jag svara, att det ej är nog, att de i sig sjelfva äro säkra, utan äfven sådana, att allmänheten ej kan misstänka deras värde; ty allmänheten bör hafva ett orubbligt förtroende till bankens säkerhet, om sedlarna skola göra det gagn, hvartill de äro bestämda.
Jag ber om tillgift, om jag tröttar R. o. Ad. med för mycket ordande; men jag tror mig i denna fråga böra vara envis.
Man har sagt, att K. M. borde, innan banken tillätes, pröfva, hvad slags handlingar skola få begagnas såsom grundfond.
Det är just emot alt denna pröfning må komma i fråga, som jag tror mig hafva uppgifvit goda skäl, emedan det i sådant fall blefve omöjligt för en bank att uppstå, enär ingen, innan privilegium erhållits, lärer veta, hvad slags särkerhetshandfir han kommer att skaffa sig, om privilegium vinnes, d, v, s. att K. M, sanctionerar de projecterade bolagsreglorna, och en bank omöjligen kan uppstå, utan att en sådan insättning äger rum, soia bär förutsattes.
Jag vet också icke, hvarföre K. M. D e n iö Mars e. ni. borde profva, livad slags säkerhet skall fä antagas; ty jag betvifla!-, alt från det hållet någon bättre kännedom 0111, burn säkerhetshandhna böra vara beskaffade för att icke medföra någon våda, kan väntas än den, som kan finnas i den ort, der banken inrättas.
Dernäst hrar det blifvit sagdt, alt enligt mitt förslag hvilar hela sedelutgifningen på säkerheten af dessa dolcumenler.
Detta är ganska sanni; men jag ber att få erinra, att just i mitt förslag, som icke tillåter sedelutgifning till 5o proc. utöfver grundfonden, och der det således är mindre magtpåliggande, att man anser säkerheten vara fullt tillförlitlig, har jag gifvit tillkänna, att alla lånehandltr skola vara en odisponerad säkerhet.
Jag vill likväl icke åberopa detta såsom något försvar derför, att dessa grundfondshypotlieker kunde vara osäkra, nian endast erinra derom, då man förutsatt, alt documenterna ku.iule vara osäkra.
Men huru är det väl möjligt att göra en sådan förutsättning?
Man har sagt, att ledamöterna i en bank kunde öfvertala K.
M:s Bef:h:de att godkänna dåliga papper.
Jag får gifva tillkänna, att sådant kunde vara möjligt, om bolaget bestod af 5 å 6 ledamöter; men om bolaget består af flera, måste det blifva bolagsmännens stora interesse att så nagelfara med pröfningen af säkerhetshandltna, alt denna förutsättning ar en orimlighet.
Detta är åtminstone för mig, som sett, huru det tillgått med pröfningen af documenterna i Wermländska banken, så extant, att jag anser omöjligt, att ens någon minoritet skulle finnas, som ville gå så tillväga, emedan det ligger i hvar och en delägares interesse att tillse, det en annan delägare fullgjort sin skyldighet i afseende på bankens säkerhet.
När dessutom man har en offentlig embetsman, nemi. K. M:s Bef:h:de i orten, som måste vara både moraliskt och juridiskt ansvarig för pröfningens tillförlitlighet, så vet jag icke, att man kan gå längre.
I annat fall skulle man förutsätta, att alla, sorn ville stifta banker, vore bedragare.
Också har jag vid mångfaldiga debatter i detta ämne funnit, att man vid fråga om lagstiftning för banker utgått från den synpunkt, som skulle bankbolags stiftare utgöras endast af missdådare.
Jag tror icke, att en sådan förutsättning kan vara behöflig och minst i detta fall, enär det ligger i bolagets eget interesse att tillse, det documenterna blifva säkra.
Jag får hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om den propos., att, i händelse R. o. Ad. såsom ja-propos. antager Hr v.
Troils förslag, min redaction af 6 § må blifva nej-propos. vid den votering, jag i sådant fall nödgas begära.
Redan då Gr.
Frölich väckte sin motion om bildande af offentliga bolagsbanker, gjorde jag dervid anmärkntr, af hvilka den hufvudsakligaste var riktad emot hans i denna § förekommande förslag att åt K. M:s Bef:h:de öfverlemna pröfning af grundfonden och derigenom D e n 16 Mars c. m.
Jemna bolagen öppet att vid förefallande tillfällen öka eller minska grundfonden, allt efter sorn conjuncturerna oell omständigheterna kunna påfordra.
Jag får derföre förena mig med de talare, sorn yrkat ändring i Hr Gi :s förslog och Infall till Hr v. Troils redaction, för Ilvars antagande så grundliga skäl redan Jilifvit anförda, att jag ej liar något att dervid tillägga.
Frölichs uppmärksamhet derpå, att det ar mindre för den första pröfningens skull, än för att förekomma lättheten att utbyta säkerhetshandlrna, sorn det är angeläget att antaga Hr v. Troils förslag.
Derjemte får jag hemställa, huruvida icke sista mom. af Gr.
Frölichs förslag bör bibehållas.
Det innehåller: ”Ej må insatt grundfond genom utdelning minskas, så länge bankens rörelse fortfar.” Hr von Troil:
Jag skall ej förlänga discussionen med återupprepande af några motiver för mitt förslag.
Jag får blott anmärka, att jag anser mindre formenlig! alt anmäla, det man tänker begära votering, innan propos. blifvit framställd.
Kanske linnas några ledamöter, som önska undvika votering och, då de afgifva sin röst, hufvudsakligast afse detta ändamål.
I anseende dertill får jag, för att återställa den jemnvigt, som genom Gr.
Iillkännagifvande kan vara störd, anmäla, att 0111 den af honom begärda propos. blir med ja besvarad, kommer jag alt begära votering.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om il. o. Ad. behagade bifalla 6 § af Gr.
Frölichs förslag med det af Hr v. Troil yrkade amendement.
Gr. Frölich begärde votering.
Jag får hos Hr Gr. o. Landtm, vördsamt anhålla, att Hr v. Troils förslag måtte blifva uppläst, på det man må blifva säker, huruvida meningen är, att sista mom. i Gr.
Frölichs förslag skall bibehållas eller icke.
Hr v. Troils förslag upplästes, hvarefter Hr v. Troil förklarade, att det väl ej varit hans afsigt, alt sista inom. i 6 § af Gr.
Frölichs förslag skulle bibehållas, men att du åtskilliga ledamöter det yrkade, ville han ej sätta sig deremot.
Jag har ingenting emot, att sista mom. i Gr.
Frölichs redaction tillägges Hr v. Troils förslag; men jag fruktar, att det står i strid med 20 § i Hr Gr:s förslag, som innehåller, att vid bankens upplösning och utredning må delägare återlyfta hypotheken, i den nian de kunna ådagalägga, att depositionen öfverstiger beloppet af bankens utelöpande och gällande förbindelser.
Jag kan, för min del, icke finna någon stridighet emellan ifrågavar. mom. och det stadgande, Hr 3a8 Den iG Mars e. ra.
Nordenanckar åbpropat.
Detta moment innehåller nemi.!
"Ej må insatt grundfond genom utdelning minskas, så länge bankens rörelse fortfar.”
Står banken under utredning, så bar ju dess rörelse upphört; ty den kan icke fortfara längre, än banken får utgifva sedlar.
Jag anser nödvändigt att bibehålla detta morn., emedan man eljest ej kan med någon säkerhet veta, huru stor bankens grundfond verkligen är, hvilket dock för allmänheten synes vara nödigt att känna.
Hr Nordenanckar: jag skall gerna begifva mig till Hr Stuarts mening, emedan frågan synes mig temligen likgiltig; men jag kan icke på samma sätt sora han förstå uttrycket bankens rörelse, ty så länge banken har utelöpande sedlar, anser jag dess rörelse fortfara.
Hr Lefre',n!
Frölich täcktes ursägta mig för det jag, med anledning af här vanligt bruk, vågar till honom adressera en anhållan, att han matte afstå från en votering, sorn, att döma af det muntliga svaret på proposm, ej torde utfalla enligt hans önskan.
Jag tror* att Riddarhuset skulle hålla Hr Gr. räkning för ett sådant medgifvande.
Då jag förut från samma håll i förmiddags fått en uppmaning att icke vara för mycket tenace, som härflutit af vänskapsfullhet emot mig, anser jag mig böra gå Hr Lefre'ns önskan till mötes.
Jag får blott gifva tillkänna, att jag tror mina motståndare behandla denna salt alltför theoretiskt; de hade troligen förfarit mera practiskt, om de sett, huru det går till alt stifta en bank.
Jag ber jemväl att få nämna, alt ett af mina motiver, då jag begärde votering, var, att jag trodde, det R. o. Ad. skulle komma att åtskiljas i allon, sedan förevar. § blifvit afgjord,- helst den nästföljande § är den vigtigaste i bela lagen.
Då jag likväl nu höft, att detta ej lärer vara Hr Gr. o. Landtm:s afsigt, får jag, jemte det jag afstår från den votering, jag begärt, förklara, det jag tillika nödgas aflägsna mig derföre, att mina physiska krafter ej tillåta mig att längre deltaga i öfverläggningen.
Jag vågar till Hr Gr. o. Landtm, vördsammast öfverlemna, om icke Hr Gr. o. Landtm, skulle täckas, dels med afseende på vigten af nästföljande § och dels i anseende till Ståndets fåtalighet, tillåta, att R. o. Ad. nu finge skiljas åt och lemna profniegen af nästa 5 till morgon» »dagen.
Uppå derefter förnyad propos. biföll R. o. Ad. den af Hr v. Troil yrkade redaction, så lydande:
Såsom grundfond för sedelbank må begagnas ej allena reda penningar samt controlleradt guld och silfver, än äf, ven sådana fastighetsinteckningar, aetier eller allm. verks och Den 16 Mars e. m. 3ag och inrättningars räntebärande obligationer, som för sådant ändamål äro uti bolagsreglorna godkända.
Bankens egna och andra bankers actiebref få aldrig såsom grundfond användas.
Ej må insatt grundfond genom utdelning minskas, så länge bankens rörelse fortfar. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f till 10 på aftonen.
Tisdagen den 17 Mars 1835.
Fortsattes pröfningen af Banco- och LagUtsktns utlåt.
Nto 4 i anledn. af gjorda anmärkntr vid Utsk:ns betänk.
A:o 2 med förslag till Jag för offentliga bolagsbanker. 6 § afUtsk:ns förslag.
Frölichs förslag blef äfven 8 § uppläst.
Ehuru betänkligt det kan synas för mig att nu, då Ståndet är så fåtaligt samladt, yrka en annan redaction af den nu föredragna §, än Utsk:n föreslagit, kan jag dock icke underlåta det, enär förhållandet är, att denna punkt är en bland de vigtigasle i hela lagförslaget.
Ilär skall nemi. närmare bestämmas privatbankernas rätt att utgifva creditsedlar, och Utsk:n hafva härvid gått nog liberalt till väga, ehuru de derjemte stadgat sådana vilkor, som ej kunna leda till annat än så starka restrictioner, att inga privatbanker med dessa vilkor kunna bestå.
Orsaken är, att man sammanblandat tvenne olika saker: 1:0 huru långt privatbankernas sedelrörelse bör få sträckas, och 2:0 huru långt deras upplåningsrörelse.
Om denna sistnämnda hafva Utsk:n ej sagt annat, än att afdrag från tillgångarna skall ske för hvad särskildt blifvit upplånadt, hvilket skulle komma att leda lill högst besynnerliga resultater, såsom jag redan i min reservation ådagalagt efter en calcul, och nu anhåller att få visa jemväl efter en annan beräkning.
Ponera, att en privatbank uppstår, som ej ämnar drifva någon upplåningsrörelse, utan blott sedelrörelse.
Den får då, efter Utskrns förslag, utsläppa sedlar till 5o proc. utöfver grundfonden, hvaraf följden blir, att sedan detta skett, skall huru liten summa som helst, som presenteras till invexling, hafva den verkan, att banken måste med 5o proc. derutöfver reducera sin utlåningsrörelse; ty örn 100,000 r:dr 20 H. 42 33o Den ij Elars f. n;. invexlas i morgon, och revisionen inträffar i öfvermorgon, står banken med i5o,ooo r:dr större sedelstock, än lagen medgifver.
Med ett ord, lagen hade tillåtit sedelrörelsens utsträckning så långt, som aldrig någon bank kan våga utan högsta äfventyr, och detta är följden af sammanblandning emellan föreskrifterna för sedelrörelsen och upplåningsrörelsen.
Så vidt bestämda föreskrifter här kunna och böra lemnäs, har jag sökt rätta detta Utsktns misstag genom stadgandet i 8 $ af mitt förslag, att sedelrörelsen aldrig får öfverskrida beloppet af bankens cassa, i hypotheker och contanter tillsammantaget, hvarigenom den fördelen bland annat vinnes, att bankens ställning blir i enlighet med lagen icke blott först efter en månads slut, utan hela året om, så att hela sednare mom. i 6 § af Utsktns förslag blir öfverflödigt.
Deremot har jag sedermera i 9 § af mitt förslag satt en lämplig gräns för upplåningsrörelsen, hvarmed jag menar en sådan, då banken sjelf upptager lån mot lägre ränta och utlånar samma capital mot högre ränta, utan att på dessa medel fondera någon creditsedelrörelse, så att banken här blott blifver mäklare emellan långifvare och låntagare; och månne ej lagen bör gifva privatbankerna en vink att åtskilja dessa olika rörelser, desto hellre som en sammanblandning deraf lätt kan bedraga alla?
— På dessa grunder skulle jag tro, att R. o. Ad. ej kan bifalla 6 § i TJlsk:ns förslag, utan skall finna, att 8 och g §§ i mitt förslug äro bättre.
Jag får härvid tillika förklara, att då jag betraktar denna lag såsom ämnad, att skaffa säkerhet åt den allmänhet, som blir innehafvare af privatbankernas credit^- sedlar, icke åt dem, som låna sina penningar åt bankerna, enär de hafva tillfälle att sjelfva se sig före, har jag ansett dessa sednare böra ställas i en särskild kategori, så att de förra få förmånsrätt.
Derigenom kan man välsäga, att privatbankerna blifva mindre i tillfälle att göra upplåningar; men detta gäller blott, i händelse de utsträcka sin rörelse för långt, ty eljest är det ej förenadt med någon fara, att man vet, att den insatta fonden skall i första rummet användas för creditsedlarnas inlösen.
Att denna prioritet för creditsedlarna derjemte har sin stora fördel äfven för bankens långifvare, kan hvar och en inhemta vid 11 §, der fråga är om privatbankers utredning; ty mankan då afskilja ett emot de utelöpande Creditsedlarna svarande belopp af bankens tillgångar, för att innestå under den stadgade prescriptionstiden för creditsedlarnas inlösen, men att bankens öfriga fordringsägare genast få lyfta resten af tillgångarna.
Lika med den siste talaren beklagar jag, att Ståndet nu är så fåtaligt samiadt och att den brist vidlåder vår Riksd.Ordn., att den ej bestämmer ett visst antal ledamöters närvaro för fattande af beslut.
Ett correctiv synes dock hafva varit påtänkt i den magt, som Den i; Mars f. m. 33i tillkommer Landtm, att bestämma tiden, då vi skola skrida tilt afgörandet, och vi räkna ej förgäfves på vår Landtnäs grannlagenhet i detta hänseende.
Emedlertid, då det vanligen är en skyldighet hos hvarje talare att icke vara vidlyftigare, än som behöfves, inträffar nn motsatsen, för att lemna tillfälle åt flera ledamöter alt hitkomma, innan denna fråga afgöres.
Må detta tjena till ursägt för hvad jag nu ämnar anföra, i fall jag blir vidlyftig.
Jag medgifver Gr.
Frölich, alt 6 § i Utskrns förslag har mindre värde, än 8 § i hans, och jag instämmer således deri, att den nu föredragne 6 § må utbytas emot 8 § i Gr.
Frölichs| förslag; men deremot motsätter jag mig antagandet af Gr.
Frölichs 9 § och yrkar dess ogillande.
Då jag inträdde på representanlbanan, ålade jag mig den pligten, i hvars uppfyllande jag någon gång kan hafva misstagit mig, men hvilken jag alltid redligt sökt uppfylla, att icke bry mig om några corporationsinteressen, utan endast ifra för folkets interessen.
Jag önskar att kunna uppfylla denna pligt äfven här; men den ifrågavar. g § ligger mig dervid emot.
A folkets vägnar begär jag således dess ogillande.
Den stadgar en viss gräns för privatbankernas upplåningsrörelse.
Nu är dock klart, att de, som ingå i privatbanker, göra det för egen vinst, och det är billigt, att, då de egna sig åt företag, som till näringarnas lättnad hafva en utvidgning i allm. rörelsen till syftemål, de äfven skörda någon vinst deraf.
Men huru skulle icke hågen för dessa företag motarbetas, om man fann, att lagstiftningen sjelf lagt hinder för vinst, äfven då denna på intet sätt skadar det allmänna?
Jag begär att få uppläsa t mom. af g § i Gr.
Frölichs förslag; det lyder sålunda:
Upplåning, vare sig i form af försträckning, deposition eller creditiv, må ej heller af sedelbank ske tili ett belopp, som öfverst iger hälften af hvad å tecknad grundfond blifvit i banken insatt.
Nu måste väl skälen för en sats alltid stå tillsammans med den åberopade satsen?
Nå väl, hvad sammanhang finnes väl då här emellan dén tecknade grundfonden och en upplåningsrörelse?
Jo, som Guds fred, yxskaft.
Man har förmodligen beräknat, att ItiksSt:n icke skulle undersöka, om det verkligen finnes något sammanhang emellan en sedelemission, grundad på grundfonden, och en sedelemission, grundad på upplåning.
Den siste talaren har sjelf begärt, att skillnad skulle göras emellan dessa olika slag af rörelse; och om jag kunde fatta något enda skäl att säga: ni får upplåna här och utlåna der, men gränsen är denna, så skulle jag måhända kunna bifalla detta Gr.
Nu ser jag dock d<y-i blott ett hinder för privatbankers uppkomst, hvarom förslagets framsta!lare äfven i åtskilliga andra delar af sin reservation sökt draga försorg, så att ingenting skulle blifva utaf hela saken.
Jag skall framdeles visa detta, då vi komma till frågan om teck - 33» Den 17 Mars f. m. ningssummans belopp, som Gr.
Frölich tilltagit så stort, att det ej blir möjligt att bilda några privatbanker.
Mina Herrar! jag ger all aktning åt nitet; men ett nit, som i verkställigheten lägger ovilkorligt hinder för sakens framgång, kan jag icke godkänna.
Jag har dessutom ett annat skäl till ogillande af Gr.
Frölichs g:de §.
Det är ej obekant, att åtskilliga institutioner hos oss tillförne funnits, som fått rättighet att upplåna mot låg ränta för att åter utlåna emot en högre, äfvensom att liandelsdisconten ännu har denna rättighet; men nu frågar jag, om man väl någonsin der stadgat en gräns för upplåningen.
Jag begriper i sanning ej de farhågor, man i detta afseende hyser; ty icke ökas derigenom rörelsecapitalet, om det är detta man fruktar.
Det gifves, så vidt jag kan förstå, ingen annan plausibel grund för det föreslagna stadgandet, än syftemålet att mota hågen för sjelfva företagen och lägga hinder för benägenheten att ingå i privata bankbolag.
— Men, mina Hrr, jag är ledsen alt behöfva tala längre; jag är trött, och skall derföre be att ånyo få taga vid, då andra slutat, som jag under tiden hört anmäla sig att tala, i fall ändamålet ej finnes nog uppfyldt, det nemi., att flera ledamöter emedlertid må hinna uppkomma.
Om det ej lyckats Frih.
Boye att uppnå det mål, han föresatt sig, nemi. att upptaga tiden, till dess ett större antal ledamöter hunnit hilkomma, så tviflar jag ännu mer, att det lyckats honom att öfvertyga oss, som varit tillstädes och åhört haus anförande, om riktigheten af de satser, han uppställt; ty han synes hafva glömt, att här frågan är örn sedelbanker, under det hans satser endast kunna gälia om lånebanker.
Boyes sats skulle en bank af nu ifrågavar. slag kunna upplåna en million och derpå grunda utfärdandet af sedlar till lika belopp, som utlånas; men om dessa sedlar sedermera presenterades till inlösen, skulle ju banken qvarstå med en skuld af en million, då långifvarne uppsade sina lån, utan att hafva annan tillgång härtill, än bankens egna låntagares reverser, och jäg hemställer, om sådant kan anses riktigt.
Jag förmodar således, att det nu endast kan komma i fråga att välja emellan Utskms och Gr.
Frölichs förslag, dervid jag för min del anser Utsk:n uttrycka en riktigare princip.
Utsk:n hafva nemi. icke velat göra någon inskränkn. i sedelrörelsen, så länge full säkerhet för sedlarnas inlösen finnes, och Utsk:n hafva derföre bestämt, att sedlar få utgifvas till ett belopp, fullt svarande emot bankens säkra tillgångar; men då Utsk:u vid tillgångarnas beräkning ansett nödigt att åcke inberäkna de skuldförbindelser, banken fått emottaga af sina låntagare, hafva Utsk:n i stället medgifvit sedlars utgifvande till 5o proc. utöfver de öfriga tillgångarna, enär då i allt fall återstå 5o proc. af Den 17 Hars f. ro. 333 jåntagarnes förbindelser för betäckande af uppkommande förluster, hvilket synes vara ganska tillräckligt.
Jag tillstyrker derföre bifall till 6 § i Utskrns förslag.
Frih. Klingspor, Mauritz: