Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogos å nyo och gillade» följande fr&n StatsUtskottet inkomne, samt den 29 sistledne Julii och den 1 dennes eftermiddagarne på bordet lagde, Utlåtanden:
Af den 18 sistledne Julii: N:o 336.
I frigan om ersittning för börti S>o8 Ben 6 Augusti J. m, fcnistade ägor, genom Trollhätte Slussvetks uppdämning.
Af den 25 sistledne Julii: \ N:o 348, I anledning af väckt motion bni förlängning i arrendetiden af Strömmingsfisken* N:b 350.
Angående förrättad Revision af Postverkets räkenskaper.
JJjö 351.
Angående Verkställd granskning af ChartreSigillatsEfriadels redogörelsen.
Af den 26 6istledne julii:
I anledning åf Vaktbetjeningeni Vid RiksgäldsContoiret ansökning, ät't få tillgodonjuta så kallade skopénningar.
Föredrogs å nyo och bifölls Bevillningstltskottets den 26 sistledne Julii under N:o 26 afgifne, samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående den af Städefåé utgående Salu Accisen och dess upphörande.
Statsutskottets den 24 sistledne Julii under N:o 357 afgifne, samt dea 3 dennes eftermiddagen på bordet lagdej Ut - 0 Augusti f. m.
Utlåtande, i anledning af verkställd granskning af redogörelaen för de, till venerisk» smittans hämmande, anslagne medel.
Hani Excellence Herr Grefve De la Gardi», jacob, anförde skriftligen!
(•Se Bilagan N:o i.) Hans Excellence anhöll; att dess anförande måtta med de öfrigé RikåStåadéri cömrtmni ‘cétäs.
Herr Cederfchjöld, Pehr Gujlaf:
Olikheten i kostnaden tor veneriska sjukdoméns botande vid serskilt» Kurhus kan lill en del härröra ifrån den ölika kiirmethöd sorn nyttjas.
Ty bin man på riågöt ställe;, skulle envisas att Vilja enda/l använda den så kallade sVältkuren; åå måste kostnaden derstädes blifva mycket drygare, än på de ställen, hvirest qvicksilfvermedel mera allmänt användas.
Men jag utbeder mig att få fästa uppmärksamheten på en omständighet, hvarigenom kostnaden för Kurliusinrättningar i allmänhet skulle betydligt kunna ininskas; riem ligen, genom
Kurlmfns förening med tjenliga arbetsinrättningar.
Jag anser åtminstone för min del högst olämpligt; att under flera månaders lid i sysslolöshet innestänga stärka och fullkomligt arbetsföra meriniskor, blött derföre att Ridd o. Al Prot. VII.
919 f)en 6 sfugtuti f, m. de aro med en obetydlig venerisk åkomma behäftade; och tror, att de allt för väl kunda med något passande lindrigt arbete sysselsättas, för att minska Statens kostnad för kuren.
Detta skulle icke blott medföra en oecooomisk nytta för Staten, utan äfven en moralisk för patienterne sjelfva, samt till och med i medicinskt afseende stundom kunna vara utaf vigt.
Ingen ting är nemligen mera hinderligt för kurerandet af gamla syndares veneriska åkommor, än just deras otyglade lasciva fantasi.
Och för en sådan fantasi är sysslolösheten en olycklig näring ; men deremot bör den, genom passande arbete, bäst kunna tyglas och dämpas.
I händelse af återremiss, anhåller jag att dessa anmärkningar måtte blifva Utskottet meddelade.
I anledning af hvad Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie anfört, anhåller jag få nämna några ord.
Treskillingsafgiften, som vid i 8 18 års Riksdag beslöts, och hvaraf verkan visat sig så välgörande, har äfven blifvit föreslagen, att vidare ut. gå; men jag kan vid detta tillfälle ej dölja, att
Bevillningsutskottet icke utan största svårighet kunnat förmå sina Ledamöter af Hedervärda BondeStåndef, att dertill samtycka.
Orsaken till denna gensträfvighet är, att det löfte om understöd från SeraphimerOrdensGillet, som i detta hänseende vid förra Riksdagen gafs, sedermera ej blifvit uppfylldt. fag vill ej inlåta mig i en undersökning om an - Den 6 Augusti f, m, ledning dertill; men anser mig skyldig att lästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på nödvändigheten att, synnerligast hvad denna medborgareklass angår, icke ändra eller fråga hvad man en gång löfval den.
Om man icke vid sista Riksdagen gifvit ett så beskaf-, fädt löfte, hade troligen ingen svårighet mott, att öfvertala allmogen, att åter ikläda sig den-i na afgift.
Nu har detta med största möda kunnat ske i Utskottet, och jag lemnar derhän, om det lyckas i BondeStåndet.
Jag önskar mera än jag vågar hoppas derpå.
Om SeraphimerOrdensGillet kan lemna det tillskott, som blifvit lofvadt, tillstyrker jag således, att det efter löftets ordalydelse måtte utgå, eller £ annat fall, att man icke må utfästa sig till något, som man ej förmår verkställa.
Jag anhåller att dessa anmärkningar må få till Utskottet åtfölja den återremiss, som Ridderskap pet och Adeln torde besluta.
Hans Ex c ellene e Herr Grefve De ta Gardie:
Ingen kan uprigtigare än jag dela den tanken, som den siste värde talaren yttrat.
Det har flera gånger utgjort ett ämne för SeraphimerOrdensGillets öfverJäggningar, huru man skul# le kunna hjelpa denna sak.
Jag hänvisar till Gillets Protocoller , huru jag der yrkat att Treskillingsafgiften måtte blifva innom hvarje Län använd, der den utgått.
Men då brist uppstod i somliga
Län och öfverskott yppades i andra och det icke var bestämdt stadgadt, att afgiften icke skulle dragas utom de Län, der den varit utgjord, kunde man icke på annat 312 Den 5 Augusti f. in. sätt förfara , än som skedt.
Jig tror till och med att Herr Tham sjelf inser, att SeraphimerOrdeDsGillet ej annorlunda kunnat förhålla sig.
Helt annat blifvei* resultatet . om, på sätt Herr Tham föreslagit, det beslutas, att
Treskillings-afgiften blott får användas inom hvarje Län.
Deri kan då icke derifrån förryckas, och det blifver sedermera SeraphimerOrdeosGillets sak , att med sina egna fonder betäcka den brist, som kan på ett eller annat ställe uppkomma, i den mohn deras med hvarje dag förminskade tillgångar det medgifva.
Friherre Bjertai Lars: Herr Cederschjöld har uti sitt nyss aigifne yttrande aofört, att Curhusanstalter borde med arbetsinrättningar förenäs* jag får, i anledning deraf, uplysa * att en sådan författning redan är vidtagen , i följd af ett Circulaire från SeraphimerOrdensa Gillet, hvarigenom CtlihusDireetionerrte anmodas tillse , att arbetsinrättningar varda med alla Curhus-anstalter förenade.
Innom jönköpings
Län är en dylik inrättning etablerad fötf ett halft år sedan ; Och man har der sökt gifva patienterne én lämpelig sysslösättning i förening med billig ersättning för deras arbetsmöda.
I detta afseende lära således vidare föreskrifter icke Vara af höden, Till hvad Hans Exceilence Herr Grefve De la Gardie anfört angående öfVerflyttrting af öfVerskotten från vissa Län till andra , anhåller jag få lägga några ord.
Ett Kongl. Bref utkom lör 3 ellw 4 år sedan , som anbefallde CurhusDirectiotittne, Dm 6 /fugwäti f. m. att ho* Kongl. M«j:t uppgifva de summor; som utgiorde öfverskott, sedan årets utgifter vid Curhusen voro bestridde.
I Jönköpinga Län gjordes denne upgift med all möjlig noggranhet, likväl under anmälan , att man arnat använda öfverskotta, till uppbyggande af ett nytt LänsLszarett, emedan dess närvarande tillstånd för ingen del är svarande emot ända* målet.
Jag åberopar härom Herr Grefve De la Gardies egen sakkännedom, att öfverskottet är för detta behof nödigt.
Korrt tid derefter ankom föreskrift som innehöll, att af Jönköpings Läns, till Lazarettet anslagne årliga medel 900 R:dr Banco : (hvilken summa utbetalts af Kongl.
SeraphimerOrdensGillet) 500 R^dr skulle anslås till utvidgandet af Götheborgs och Röhus samt Gottlands Läns Curhus-anstalter.
Denna för Jönköpings
Län kännbara förlust af nämnde 500 R:dr årligen, ansåg LazarettsDirectionen sig äga anledning att hos Kongl. Maj t anmäla , samt underdånigst anhålla , dst täcktes Kongl. Maju
Nådigst behjerta den brydsamma belägenhet, hvaruti Directionen sig befann; ty ehuruväl ett öfverskott då kunde påräknas af Treskillingsafgiften , så var det alldeles otillräckligt, enär en ny Laairettsbyggnad var af yttersta behof, och hvarföre
Directionen idet säkra hopp, att utan minskning få behålla den anslagne summan 900 R;dr, genast vidtog sådane förberedelse anstalter, hvilka inom oågra års förlopp skulle föranleda till den nya Lazaret-tsbyggnadens fulländande. £■$ Herr Ehrenborg, Cacper: Friherre Hjerta *14 Den 6 Augusti f m. har redan upplyst , att hvad som blifvit anmärkt emot redovisningen icke har afseende derpå, att Tregkillings
Huruvida ett sådant förfarande är rigtigt, lärer bero deraf, om det är enligt med Riksens Ständers beslut, hvilket blifvit till Kongl.
Maj t öfverlemnadt och af Honom kungjordt samt följaktligen äfven godLändt.
Då nu vilkoren , med hvilka ifrågavarande afgift beslöts, innehålla bland annat, att de från Kongl.
SeraphimerOrdensGiilet ditintills utgångne bidrag till Läns-Lazaretten ytterligare skulle fortfara, beräknade efter de sjukas antal inom hvarje Län; men det är gifvet, att andra grunder vid öfverskottens fördelning blifvit följde, är det och lika gifvet, att ersättning, på sätt StatsUtskottet tillstyrkt, bör tillgodokomma de Län, sorn ej varit i åtnjutande af det understöd, hvartill de, i kraft af Riksens Ständers ofvannämnde beslut, varit berättigade.
Jag upprepar det ännu en gång, frågan har endast varit om verkställighet af detta beslut; och jag tror, lika med Herr Tham, att Länens innevånare blifva mindre hugade att för framtiden lemna Statsbidrag, ä samma mon, som de vilkor icke noggrant iagttagas, hvarunder bidragen blifvit beviljade; äfvensom, att någon svårighet ej bordt kunni möta vid en, efter föregående årets Ven 6 Augusti f. m, sjuknummer , lämpad fördelning af hvarje löpande års anslagssumma.
För min del tillstyr-, ker jag således bifall å Betänkandet.
Herr af Schmidt, Georg Lars :
I anledning af den framställning, Herr Cederskjöld nyligen gjort om behotvet af arbetsanstalters inrättande vid Curhusen , får jag, i likhet med hvad Friherre Hjerta anfort, upplysa, att en sådan anstalt redan ett år varit vidtagen uti Umea Län.
Patienteme hafva derigenom vunnit en nyttig sysselsättning, lämpad efter Läkarens ordination.
Fruntimren sysselsättas der, med att väfva, spinna, karda ull och dylikt samt karlarne med skoarbeten med mera.
Herr Grefvin och Landt Marskalken hemställde , om Ridderskapet och Adeln ansåg Statsutskottets Utlåtande böra , i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Hvarjemte Ridderskapet och Adeln fann för godt tillåta , att Hans Excellence Herr Grefve De la Gardies afgifne anförande finge med de öfrige RiksStänden communiceras.
Föredrogs å nyo Riddarhus Utskottets den 9 sistl julii aflåtne 3 samt den 19 derpå följde at« Den 6 Jngusti J. m, eftermiddagen pS bordet lagde, Memorial * \ anledning af Friherre VVrangtls, Henning, Motion, att introductioner å Riddarhuset hädane(- ler icke må emellan Riksdagarne , af RiddathusDirectionen meddelas utan ankomma p$ det baaiut, Ridderskapet och Adeln under Riksdag io pleno derom fattar.
Ceder ifröni% Jacobi Riddirhus-Utakottet har tillstyrkt bifall &
Friherre Wrangels Motion, hufvudsakeligen af tvenne skäl.
Det första, att 1775 ars Kongl. Förordning och Kongl. Brefvet af år 1800, skola bestämma, att alia Adelska^et åtföljande fri- och rättigheter skulle tillfalla den nyadlade, så snart han anmält sig till intro,duction och fullgjort de i sådant afseende föreskrifne prestanda.
Utskottet har emedlertid ej behagat styrka denna upgift, ej eller; lärer kunna styrkas, att praestanda blifvit fullgjo,rd^ förr, fin den Auktoritet sorn deröfver äger tillsynen , meddelat sitt yttrande , och detta är egentliga vilkoret för introduction.
Det andra skälet består deruti, att Ridderskapet och Adeln skall lära känna de personer, sorn med Ståndet in för 1 i f— vas, innan sådant sker.
Detta är i sanning ett höget besynnerligt skäl , emedan ingen kan få inträde här förr, än han blifvit introducerad, och förmågan att lära känna en person , nödvändigt måste vara .lika stor emellan, som under Riksdagarna.
Jag skulle förmod* , att då Grundlagen berättigar Kongl. Maj:t att upphöja i Adeligt Stånd, några indra hinder harrid icke kunna äga runi, enär deföreskiif - Den 6 Augusti J. m.
S17 pa afgifterne blifva erlagde- Så snart sådant , måste introduction följa.
Om nu , på sätt Utskottet anfort, introductionen kunde ppskjutss 1 meli den nyadlade likväl komma i åtnjutande af alla andra rättigheter , utom representationsrätten , skulle den händelse kunna inträffa, att en så qvalificerad
Adel uppkom och blef perpetyerad , derest icke Rid - derskapet och Adeln beyiljade Introduction.
För min del har jag redan yttrat, att jsg ej anser Ridderskapet och Adeln äga rättighet att
Vägra introductionj ty den kari ej stå tilfo inmans med våra, närvarande former.
De historiska upplysningar
Utskottet lernnat pm våra äldre RiddarhusOrdningar beviss, att Adeln #d<h[i$ ägt ep sådant rättighet.
I 1626 års RiddairhpspTdning finnes icke det vilkor, att Ridderskapet och Adeln skulle till introductionen ledina äitt bi Joll Qra Kongl. Maj:t emellan Riksdagarne upphöjer ep person i Adeligt
Stånd, och denna hos Riddar husDirectionen presentsrar bevis öfver fullgjorde praesto, da , sa kan denna person ju insättas på frälsesidan i Konungens Högsta Domstol.
Om sedermera introduction blef honom af Ridderskapet och Adeln förvägrad, satt han, sådant oagtadt, likväl qvar uti Högsta Domstolen.
Detta blef således ett tredje slsgs Adelsmän.
Förslaget är derföre helt och hållet oformligt , och jag yrkar, på de af mig nu anförde skäl, afslag å RiddarhusUtskottets ifrågavarande Memorial.
Anckanvärd, Carl Hindric: Jag aiS Den 6 Augusti/, m. tror att man ej är rigtigt hemma i ämnet, eller att man misstager sig om syftningen af RiddarhusUtskottets Memorial, då man anser fråga nu vara om Ridderskapets och Adelns rättighet att bevilja eller vägra introduction.
Cederström har fästat uppmärksamheten på de händelser som kunde inträffa, derest introduction blef afslagen.
Jag tror, att ett sådant afslag aldrig kan komma ifråga, emot Grundlagens tydliga föreskrift, som berättigar Konungen att upphöja i Adeligt Stånd och värde.
Män, som genom trohet, tapperhet och dygd, lärdom och nitiske tjenster , gjort sig af Konungen och Riket synnerligen förtjente.
Vid detta tillfälle synes frågan blott vara om, att till Riddarhus-Directionen öfverlemna att granska vilkoren, som äro vid introductionen fästade, samt huruvida Ridderskapet och Adeln skulle vilja bibehålla rättigheten, att genom sitt Riddarhusutskott pröfva, om de erforderlige prestanda blifvit fullgjorde , och jag kan icke finna, att derigenom något intrång beredes, hvarken i Konungens rättighet att upphöja i Adeligt Stånd , eller i den Adlades rätt att komma i åtnjutande af alla dit hörande prerogativer.
Det skäl Utskottet anfört, att Ridderskapet och Adeln bör känna de personer, sorn mea Ståndet införlifvas , synes mig vara väl grundadt.
Det är ju ganska naturligt, att till exempel , då RiddarhusDirectionen väljer Revisorer, detta val ej bör falla på personer, sorn äro Ridderskapet ooh Adeln helt och hållit obekante, och hvilkas politiska tänkesätt, omdömesförmåga med mera, äro Ståndet fuli - Sen 6 Augusti /, nu komligen okände.
Sådane personer böra ej kunna äga anspråk på ett dylikt förtroenda förr, än de inom Riddarhuset visat sig vara skicklige dertill.
RiddarhusDirectionen lärer i detta fall ej vara annat än depositairer afRidderskapets och Adelns rättighet, och jag anser icke de skäl, Friherre
Cederström åberopat för
Directionens bibehållande vid utöfningen af denna rättighet, böra verka derhän.
Vöre frågan nu, att Ridderskapet och Adeln skulle vilja tillvälla sig rättigheten att afslå introduction, då skulle jag så mycket mindre med min röst biträda ett sådant lörsök, som jag är ölvertygad, att det är stridande mot Grundlagens bokstafliga innehåll
Men när frågan endast går derpå ut, att Ridderskapet och Adeln sjelf mätte granska egenskapen af prestanda, kan jag icke annat, än på det högsta yrka bifall til!
Utskottets förslag.
Jag inser deraf inga vådor uppkomma, intet intrång göras på andras rättigheter, utan blott, att en större ordning deraf blifver en följd.
I sammanhang härmed önskade jag äfven, att man måtte förändra den vid introduction hitintills nyttjade formel, att Herr LandtMarskalken till Ståndet framställer frågan , om Ridderskapet och Adeln bifaller introduction.
Detta anser jag innebära en möjlighet, att den sålunda framställde propositionen skulle kunna afslås, hvilket åter , på sätt jag redan anmärkt , är en villfarelse.
Jag tror, att sedan RiddarhusUtskottet pröfvat och godkänt prestanda, ett tillkännagifvande derom vore tillräckligt och enda vilkoret för inträdes erhållande här.
Så 3*0 Pen 6 Augusti /. ni. har jag åtminstone fattat meningen af Utskottets Memorial , hvarå jag, i detta afseende , tillstyrker att Ridderskapet och Adeln måtta lemna sitt bifall.
Herr Cederschjöld, lJehr Gustaf:
En vård Ledamot har satt ifråga , huruvida Ridderskapet och Adeln ens någonsin ägt rättighet att vägra introduciion.
Till bevis för tillvarelsen af denna rättighet, skulle historien kunna åberopas, som vittnar , gtt denna rättighet blifvit mer än en gång af $tåndet begagnad-
Men ej nog dermed* aft denna rättighet har uti praxis funnits i der>. bjff till och med uti 177a års
Regeringsform högtidligen erkand af den Konung, sjelf dicterade samma Regeringsform.
Uti S>:te §. förbehöll nemligen Konungen sig att Ridderskapet och Adeln ej skulle vägra introduciion åt 150 nya After.
Följakteligen erkände Konungen , att Ståndet agde rättighet att neka introduction ; sunt underkastade sig äfventyret , att se de af honom sjelf adlade utestängas iftåu Riddarhuset, i händelse det betingade aatalaä* öfverstegs
För öfrigt äro orden klara i 51 §• af nu varande Riddarhusordning , hvarest det stadgas, att under Riksdagarne introduktion ej må beviljas , förr än Ståndet io Pieno dertill tillstånd gifvit.
Äonu ett skäl till styrka för nämnde rättighst synes kunna hämtas ifrån 39 §. af RiddarhusQrdningen , enligt hvilken Ridderskapet och Adeln har en rättighet , som intet af de andre Stånden äger, nemligen att kunna utvotera och från Säte och Stämma för den Rik-dagen skilja dm Ledamot, som med något föro - Den 6 Augusti f, ni, *51 lämpande uttryck sig förgått.
Med sammi skäl,' som Ståndet sålunda kan ifrån sig bortvisa den, som anses hafva med sitt tal innom dessa murar ådragit sig Ståndets missnöje; med samma skäl, säger jag, synes Ståndet mera berättigadt att neka biträde åt den, söm förut och utom detta hus, genom sitt tal, aller på annat sätt misshagat Ståndet.
Man har, såsom skäl emot Ståndets rått att möjligen kunna vägra introductioh, anfort, att en sådan rättighets begagnande skulle föranleda tillden förmenta orimlighet, att det komme att finnas 2 slags adliga ätter, nemligen nied och man representatiomrättt.
Jag tår derföre blott påminna, att en sådan möjlighet är redan förutsedd af i §.
RiddarhUsÖrdningen, hvarest stadgas, huru hvar och eri introducerad adlig
Ätt äger Säte och Stämma på Riddarhuset.
Det är således just derutinnan tnedgifvet, att det kan finnas adliga ätter, soia icke äro introducerade och sorn följaktligen ic-* ke äga Säte och Stämma på Riddarhuset; Sluteiigen vill jag blott upptsgå annu ed invändning söm skulle kunria göras, nemligen att Konungens nådebevisning b lejde af Ståndet genom vägrandet af intrödtiction j till intet gjord.
Jag torde derför# få erhiodra* att riådebevianingen qvarätode i alla öfriga afsaehden i med undantag blott af representationsrätt.
Den ad» lade vunne således utom den rättigheten att kunra t. ex. blifva Adlig Justitia-Råd. och få ombyta namn, äfven den att få ka liss Walbo ren , och följaktligen i alla fall m?r. än den hufvudman för Adlig Äit, som blifvcr till
Fri - 7 223 Ben 6 Augusti J. m: herrlig eller Grefvelig värdighet upphöjd, hälst denne endast vinner en annan titel, med rättighet att kållås Högvälboren.
Jag har förut i frågan om sparsamhet med Adeliga värdigheters utdelande , tagit mig friheten att medelst Historiska urkunder upplysa, det Ridderskapet och Adeln långt före detta utöfvat sin rättighet att vägra introduetion.
Herr Cederskjöld har hänvist till en af de handlingar ■om bevisa det, nemligen 1772 års Regeringsform , som ännu är i friskt minne.
Andra talare hafva åberopat andra fall.
Men om man blott med uppmärksamhet genomläser 51 §. af nu gällande Riddarhusordning, så får man en tillräcklig ledning för sitt omdöme i detta afseende.
Där heter det nemligen: ’’Under ”Riksdagarne må likväl ej introduetion beviljas förr, än RiddarhusDirectionen hos Riddar”husUtskottet tillkännagifva, och Riddarhus”Utskottet hos Ridderskapet och Adeln anmält, ”det vederbörlige prestanda blifvit fullgjorde, "samt Ridderskapet och Adeln derefter till introdn”dion in Pleno tillstånd gifvitFordras det Ridderskapets och Adelns tillstånd för att kunna få introduetion, så är det ock en naturlig följd, att Ståndet jemnväl kan vägra detta tillstånd.
I »nnat fall vore ordet af ingen betydelse; och man lärer förmodeligen ej vilja anse Riddarhuset vara i samma författning, som vissa andra folkförsamlingar , hvilka blott åro berättigade att tillkännagifva deras bifall, men icke deras ogillande^ Konungens rätt i Dm G Augusti /, m, ss5 afseenda på utdelandet af Adellga värdigheter, består uti initiativet, eller att kunna börja åtgärden, väcka frågan derom; Ridderskapets och Adelns rättighet är att gifva fulländning deråt.
Likasom när Kongl. Maj:t framställer Lagförslag, desse endast blifva till efterlefnad gällande , då de af Riksens Ständer bifallas , så kommer, på samma sätt, den uti adelig värdighet upphöjde personen först i åtnjutande deraf, då Ståndet dertill lemnat sitt samtycke.
I afseende på de serskilda anmärkningar som blifvit gjorde emot Utskottets Memorial, får jag, i enlighet med hvad Friherre Anckarsvärd nyss anfört, instämma deruti, att det är nyttigt , att Ridderskapet och Adeln känner de personer, som bland dem introduceras.
Detta öfverensstämmer med rättigheten att känna de författningar , som af Kongl. Majit utfärdas.
Ett nytt
Adelsdiplome är icke annat än en ny författning, eller ett tillägg till de förutvarande, genom hvilket vissa allmänna rättigheter åt vissa personer på Riddarhuset beviljas.
Det synes vara skäl, att man får göra bekantskap så väl med personen, hvarom författningen handlar, som med den sednare.
Detta gäller äfven om de Adeliga Ledamöterna i Högsta Domstolen.
Anser man det ännu vara nödigt, att skillnad bibehålies mellan frälse och ofrälse ledamöter af denna Rätt, så är det väl också skäl, att de som utöfva domrättigheten i egenskap af Adelsmän , äro såsom sådane af Ridderskapet och Adeln erkände.
Ty, så vida denna regel bör gälla om en Stats - S24 Ben 6 Augusti f. m.
Revisor af Adeln, så bör den äfven gälla ord ett Adeligt JustitiseRåd.
Då Friherr» Anckarsvärd bestrider det sednare, synes han mig hafva motsagt ftig sjelf.
Siuteligen får jag anhålla, att Herr Riddarhus-Seciréteraren vill» upplysa, om icke fjerrar LindtMarskälkar altid plägat framställa frågan om introduction; éj i form af eli anmälan att prestanda blifvit fullgjorda , utan såsom eh fråga oni Ridderskajjet öch Adeln bifaller introduction?
Om, såsom jag trör mig Veta, denna sednare ordställning
, Vid sådane tillfällen varit nyttjad , lärer hvar och »n iose, att Ridderskapet öch Adeln lika väl kunnat besvara frågan med Nej, sorn med Ja.
För min del tillstyrker jag bifall å Utskottets Memorial, emedan RiddarhusDireciioneri blott utöfvar Riddefskapets och Adelns rätt, öch eniedan Ståndet naturligtvis äger bestämma , om det vill förbehålla sig sjelft d»nM utöfning* eller d»rjemt» ytterligare uppidräga den åt Directionen.
Friherre Wrangel* Henning:
Då jsg väckte den Motion* hvarom Riddarhus-Utskotteti ifrågavarande
Memorial handlar, hade jag ingalunda för afsigt att göra något intrång i Kongl. Majus rättighet* att upphöja i Adeligt Stånd.
Men jag trodde äfven det å andra sidan vara tillbörligt, att ifra för bibehållandet af en rätt, som förr varit Ridderskapet och Adeln tillerkänd.
Till stöd för denna mening., behofver jsg blott anföra en händelse från Ko - nung r .
,,, Den 6 Auguttl f, m. *25 ftiitig Carl XII:s tid i då Sverige atyrdes under en enväldig Regeringsform.
En person blef af Honom nied namnet Löwenberg upphöjd 1 Adeligt Stånd , men denne* anhållan om introduction blef af Ridderskäpet och Ådeln *ifslagéri.
Någfä år derefter vid inträffad
Riksdag förnyar han denna sin anhållan, utan att likväl vinna ett för honora lyckligare resultat; och dermed fortfors tid efter annan; dels af honom sjelf, så länge han lefde, dels efter hans död åf halis efterkommande intill 1809; då den sökta introductionen först blef Famillen Löwenberg,beviljad.