Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Måhända vore rättast, all återremittera det, på det att Utsk. må blifva i tillfälle alt till dess tillstyrkande utarbeta andra premisser.
Jag befarar dock, att när man skall försvara en sak efter Utsk:s method, blifva pre misserne eli och slutsatsen ett annat, Hr Bergenstråle, Claes:
Jag har reserverat mig emot Utsk:s Betänk, icke för att förena mig med öfrige reservandter ulan derför, att jag anser någon utvidgning af Judarnes rättigheter icke behöflig.
Jag vill vid delta tillfälle fästa R. o. Ad:s upmärksamhet på det olämpliga deri, alt Frih.
Raab tillåtit sig att uttala en förkastelsedom icke blott öfver delta Betänk, utan äfven flere af de föreg:de.
Jag inser alltför väl, alt Frilnn lika väl som hvarje annan äger rätt, att ogilla, förkasta och klandra ett Betänk,, som föredrages, 310 Den 23 Februari. men jag kan deremot icke inse, alt Frih:n eller någon annan enl. parlamentariska former eger någon rätt att uphäfva sig till domare öfver ett R.
Sl:s Utsk:s handlingar i andra eller generella afseen den.
Jag tror, alt detta klander är så mycket mindre behöfligt eller passande, som förevar:de Betänk, är det 37:de, sora inom detta Stånd blifvit föredraget, och om mitt minne icke bedrager mig, af de föregide 36 hafva 34 blifvit af R. o. Ad. gillade.
Det ligger en fullkomlig demanli och orättvisa i den beskyllning och domsrätt Frilen sig tillegnat.
Detta mitt yttrande kan visserligen anses öfverflödigt, emedan det för Utskis samtlige ledamöter kan vara fullkomligt likgiltigt hvad Frih.
Raab om dem tänker eller talar, men såsom ordf. i Utsk. skulle det möjligen kunna tydas som en underlåtenhet af mig, om jag tillåtit Frihins förfarande oan märkt passera.
Hr von Knorring, Oscar Erik:
Det torde vara svårt att upträda i fråga der en talare sagt att hans motståndare ledas af inconseqvens och intriger m. m.
Jag är likväl öfvertygad, att då hvar och en uttalar sin opinion har man lugnt samvete, och det är af denna orsak jag begärt ordet för att bemöta några origtiga upgifter.
Jag tror att de talare i allmänhet som här upträdt med anspråk på att vara fdanlroper och befrämjare af de Mosaiske trosbekännarnes fördelar icke göra Judarne någon tjenst.
I ifvern att söka skäl för och försvara en åsigt, kommer man stundom till resultater, som icke blifva bevisande och fördelaktiga för hvad man vill genomdrifva: somliga hafva gått för långt och somliga hafva gjort nog stora misstag.
Ibland de förra är en talare, som i sin ifver att försvara saken åberopat
Frälsarens språk alt
Han glädjer sig mera öfver en syndare som sig omvänder etc.
Denna talare har således lill och med velat göra proselyter bland Judarne.
En talare har sagt, att den Jude borde förklaras galen, som erkänner, att han tror, att en Messias skall komma.
Det var en hård dom öfver Judarne.
Finnas affällingar ibland dem, bör man väl icke skära alla öfver en kam:
Jag anser dem mera fasta i sin religion, och att de icke förtjena den gjorda beskyllningen.
Utsk. har yttrat något, för hvilket jag icke upträder såsom försvarare; men då man vill klandra, bör klandret inskränkas till det som är origtigt.
Raab har nemi. icke förstått Utsk:s mening med följande uttryck: ”Häraf är klart, att Juden måste förneka och förkasta såväl andra som tredje artiklarne af vår troslära, hvilka dock utgöra hufvudsumman och kärnan af kristendomen och genom hvilkas förkastande äfven den första förlorar sin kristliga sanning.”
Den värde talaren har förmodligen förbisett de sista orden: ”förlorar sin kristliga sanning.”
Judarne erkänna icke den medlare, Kristus, hvilken Gud gifvit oss för att komma till honom igen.
Då de således icke erkänna medlet (medlaren Kristus) att nalkas Gud, så har ju icke den första artikeln, hvilken handlar om den Gud, till hvilken Kristus beredt oss tillträde och hos hvilken Kristus är vår försvarare (medlare), för dem någon kristlig betydelse!
Så har jag upfatlat betydelsen af första artikeln och den qvarstår Den 23 F ebruari. 311 ännu oaktadt Frih. Raabs yttrande.
Vidare får jag nämna, att det synes mig orätt, att man i fråga om utvidgade rättigheter för Judarne alltid åberopar de materiella fördelarne.
Vi hafva exempel på inom Stockholm, att en af våra skickligaste läkare var nära att icke blifva använd just derföre att han var Jude.
Jag hemställer till dem, som ifra för utvidgade rättigheter åt Judarne, om det icke vore vida menskligare och för samhället nyttigare, om man i främsta rummet sökte mildra intolleransen, så att inom den Medicinska och Filosofiska Faculteterne
Judar kunde få inträde likasåväl som kristna.
En talare har redan påpekat detta.
Försummar man att åsladkomma detta, bortrycker man från vetenskapen och fäderneslandet många goda hufvuden, hvilka Judarne i allmänhet blifvit beskärde.
Detta synes mig vida naturligare än att, som hittils alltid skett, alltid framkomma med den krassa materien.
Jag hade helst yrkat äterremiss, emedan jag anser U(sk:s tillstyrkande om bosättning i städer med 4,000 iunev. sväfvande; men att återremitlera Betänk, för alt få den utsträckning deri, som åtskillige talare önskat tror jag icke vara rätt.
Jag skall ganska kort söka visa några af de vådor, som skola upkomma, om Judarne tillerkännas alt hvar helst de önska bosätta sig inom landet.
Om t. ex. en Jude blir ägare af en landtegendom, med hvilken åtföljer Jus Patronatus, hvem skall då återbesätta lediga prestbeställningen ?
Skall Juden göra det?
Om, vidare, en Jude i egenskap i possessionat måste aflägga ed, hvilket såsom vi känna skall ske i Synagoga, som åter finnes endast i vissa städer, men en sådan stad, der Synagoga är att tillgå, är belägen på längre afstånd från Judens egendom, skall han då i hvarje fall företaga resor i detta ändamål?
Man har här mycket ordat om, huru förhållandet är med Judarne i de länder, der de falt medborgerliga rättigheter; men oaktadt allt detta tror jag, att de inom vårt land skola blifva hatade, om de här erhålla fullkomliga rättigheter.
De äro här mindre hatade än på andra ställen.
Jag har mot Frih.
Raab en motsatt erfarenhet om förhållandet inom Danmark och lill och med inora Frankrike, inom hvilka länder Judarne sägas vara jordbrukare.
Jag tror icke, att det är en sanning, åtminstone lägga de icke sjelfve handen dervid i allmänhet.
Några sysselsätta sig med jordbruk på det sätt att de hafva de villor utom städerne, der de bo.
I London äro Judarne inskränkte till ett serskildt qvarter; i Amsterdam bo de vid en serskild gata, som på ett visst klockslag stänges.
I Prag och Frankfurt bo de vid serskilda gator och det oaktadt att sjelfve Rotschild är bosatt i sistnämnde stad.
Häraf visar sig, att de äro lika isole1 rade, fastän de de jure hafva medborgerliga rättigheter.
Af dessa skäl, och emedan jag tror, att intet vinnes med en äterremiss, förenar jag mig med dem, sora yrka afslag på Betänk. o Återigen ropades pa propos.
De förnyade ropen på propos. göra det till en pligt för mig att fatta mig kort, och jag kan så mycket heldre vara det, som det bedröfligt intoleranta och jag vågar säga osammanhängande moliverne i Utsk:s Betänk, redan blifvit så 312 Den 23 Februari. strängt gisslade af föregtde talare, att jag anser öfverflödigt att i detta hänseende något tillägga.
Jag har egentligen begärt ordet i anledn. af en talares yttrande på andra sidan, hvilken skarpast upträdt emot Utsk:s Betänk, och yrkat afslag derpå.
Hans skäl haffa af andra redan blifvit vederlagde och Frih. af Ugglas har ådagalagt, alt en del af dessa skäl voro skrämsagor; andra äter grundade på misstag.
Jag vågar tillägga, att en och annan motsägelse jemväl insmugit sig deri, t. ex. då den värde talaren yttrade, att han ville motsätta sig hvarje utvidgning af Judarnes rättigheter och hvarje främmande trosförvandts inträde i Sverige, emedan de voro störande för samhället och gjorde proselyter, oaktadt samme talare likväl sedermera visat, att ingen kan blifva Jude med mindre än han är född i denna tro.
Föreg:de talare hafva redan ådagalagt, att Judarne icke göra proselyter, och en hvar känner, att just detta är ett utmärkande drag hos denna folkstam.
Jag vill nu icke uptaga till närmare granskning Utsk:s Betänk., men vill fästa upmärksamheten derpå, att den här visade stora rädsla för antågande antingen af Utsk:s förslag eller det af Hr Silfverstolpe framstälde, med hvilken jag förenar mig icke synes vara serdeles grundad.
' Man föreställer sig nemi., att här är fråga om ingenting mer eller mindre än att vi skola öpna våra portar för hela verldens Judar, men jag hoppas, kunna bevisa, att så ingalunda är meningen, hvarigenom äfven den deraf upstående våda som den värde talaren för oss framhållit, skall bortfalla.
Hvad har nu Hr Silfverstolpe föreslagit?
Jo! att R.
St. böra genom underd. skrifvelse hos K.
M. anhålla att åt de i landet födde Judar matte beredas rättighet att utan K.
M:s serskilda tillstånd få bosätta sig i alla Rikets städer.
Denna rättighet skulle således tillkomma endast, märken det, Mine
Hrr, i landet födde Judar, hvilkas antal Utsk. för närvartde upgifvit till 1,100.
Fråga kan följaktligen icke vara om dem, sorn i sednare tider inflyttat eller hädanefter inkomma, emedan för dem gäller nuvande stadgandet att de få bo och vistas i städerne Slockholm, Norrköping, Götheborg och Carlskrona.
Allt hvad man begär är således endast att i Sverige födde Judar måtte, i händelse de sådant önska, få bosätta sig i alla Rikets städer.
Under denna discussion har jag med glädje erfarit, att ingen förnekat den idoghet och moralitet, som äro utmärkande drag hos Judarne, och jag har sjelf erfarenhet af detta förhållande, serdeles linder år 1834, då farsoten Cholera Morbus härjade här i hufvudstaden.
. Jag tillhörde då en Sundhetsnämnd, och det erkändes allmänt att ingen vinlade sig så mycket om ordning, snygghet och efterlefnad af polisförfattningar som de Judar, hvilka bodde i den trakt, hvilken Sundhetsnämndens verksamhet omfattade.
Frih. af Ugglas har redan uplyst att de auctoriteter, hvilka i fråga om Judarnes emancipation blifvit hörde, enstämmigt intygat, att Judarne iakttagit ett serdeles hedrande upförande, och jag frågar då, är det väl för mycket begärt, alt de bland detta folk, som äro födde inom landet, erhålla rättighet att bosätta sig i alla Rikets städer.
Hr von Hartmansdorff har hemställt, huruvida det beslut vi gå att fatta Den 23 Februari. 313 är till förmån för Svenska folket.
Jag förenar mig med Gr. Lewenhaupt i den åsigt, att det vore en fördel för landet, om Judarne med deras omtanke, deras sparsamhet och deras fallenhet för alla industriella företag erhålla tillåtelse alt bosätta sig i städerne.
Om man hitlils icke haft något att anmärka emot de i landet födde Judarne, vet jag icke, hvarföre man nu skall förespegla oss så stora vådor i händelse deras rättigheter utvidgas i öfverensstämmelse med Hr Silfverstolpes reservation.
Jag tager mig friheten alltså hemställa, att R. o. Ad. ville med ogillande af Utsk. motiver antaga Hr Silfverstolpes förslag, sådant det blifvit af honom ändradt och af mig upläst, men skulle detta möta någon svårighet, anhåller jag om bifall å endast Hr Silfverstolpes förslag.
Jag hör Mine
Hrr, att J önsken slut på denna debatt.
Jag skulle icke hafva begagnat min rättighet att ånyo yttra mig, om jag icke dertill haft serskilda skäl, ty i sak är tillräckligt disculeradt.
Det har händt mig den surprisen, att jag af en ledamot här blifvit bemött med ett anförande, som jag ingalunda väntat mig på delta rum.
Han har nemi. sagt, alt det är Ekon.Utsk. likgiltigt hvad Frih.
Raab tänker.
Ingenting är lättare än all gifva och återgifva mindre grannlaga uttryck, och jag tror, att om jag ville spänna min upmärksamhet eller tankekraft, skulle jag med ränta återgälda kapitalet i fråga om hvad som emot mig blifvit af den värde talaren yltradt, hvilket jag ansett vara bannlyst ur en församling sådan som denna.
Jag anhåller, att Riddarh.Sekret, eller någon af Kansliet ville uplysa hvad jag sagt och som gaf Hr Bergenstråle anledn. till sitt anförande.
Jag ber Hrr:ne icke med otålighet uptaga, att jag söker utreda anledn. till det invectiv, som emot mig blifvit yltradt.
Jag ser, att detta icke kan nu utredas.
Mina ord föllo så, alt vi något hvar funno det intressant alt af Hr Silfverstolpe fä erfara tillkomsten af ifrågavande Betänk., hvilket i besynnerlighet för alt icke säga något mera öfvergär alla sina äldre syskon.
Om Hr Bergenstråle denne gång såsom förut hört orätt, må det ursägtas hans höga ålder, men har han hört rätt förvånar mig hans yttrande, och jag hoppas, att R. o. Ad. lika så visst ogillar det som Ekon.Utsk., jag är derom öfverlygad, reserverar sig epiol det af Hr Bergenstråle, sjelf reservant, sjelftagna målsmansskap.
Jag inskränker mitt yttrande så mycket heldre som jag är förekommen af flere talare, hvilka uttryckt sitt ogillande af delta Betänk. 1 anledn. af en talares yttrande får jag förklara, att jag beklagligen är en vän af Statskyrkan.
Jag säger beklagligen derför, att min känsla står i strid med hvad jag anser nyttigt och för landet båtande, men jag vädjar till denne talare, om lign anser att af den religionssekt, hvarom här är fråga, och som i afseende på rättigheter står på en vida lägre ståndpunkt än någon annan religionssekt här i landet; Svenska Statskyrkan kan hafva något att befara.
Jag vädjar til) Svenska 314 Den 23 Februari.
Riddarhuset, till Svenska allmänheten.
Låtom oss försätta dem i likhet med andra religionsförvandter.
Låtom oss icke skörda fördelar af deras arbete och sedan förneka dem rättigheter, de hafva att fordra tillbaka.
Här har blifvit yrkadt dels afslag, dels bifall och dels återremiss.
Jag hemställer till dem, som ogilla Betänk, om de icke vilja förena sig om antagande af Hr Silfverstolpes reservation och derigenom göra slut på saken.
Jag är förekommen af Frih. af Ugglas och Hr Silfverstolpe, och som jag endast har några mindre väsendtliga anmärkmr att göra, afslår jag och förenar mig med Hr Silfverstolpe.
Här är icke stället att upträda mot hvad en annan talare yttrat.
Raab har förklarat, att hans ord fallit så, och så.
Jag deremot får förklara Hr Baron, att de icke fallit så, utan Frih. har uttalat sin förkastelsedom icke blott öfver nu föredragna Betänk, utan äfven öfver flere af de föreg:de, och jag förnyar hvad jag redan sagt, att här icke är stället att discutera om andras ord.
Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framstälde, att under densamma blifvit yrkadt dels afslag å Utsk:s Betänk., dels återremiss och dels bifall lill Hr Silfverstolpes förslag, sådant det nu blifvit af honom framstäldt och hvilket var af följande lydelse: ”att R.
St. böra genom underd. ”skrifvelse hos K.
M. anhålla att åt de i landet födde Judar mätte ”beredas rättighet alt, utan K.
M:s särskildta tillstånd, få bosätta ”sig i alla Rikets städer.”
Jag hemställer till de Hrr, som i huf vudsaken synas vara af samma tanke med mig, om de icke vilja afstå från yrkandet af återremiss och i stället förena sig om bifall till mitt förslag.
Jag afstår från min begäran om återremiss och förenar mig med Hr Silfverstolpe.
Afven jag förenar mig med Hr Silfverstolpe och afstår från mitt yrkande af återremiss.
Jag får hemställa om icke den contrapropos. , som enl.
Hr Silfverstolpes förslag kommer att framställas borde utom ”de i Riket födde
Judar” omfatta äfven de här nu bosatte och naturaliserade.
Detta yttrande blef af Hr Gr. o. Landtm, afbrutet med erinran, att discussionen var fulländad och förslaget blifvit npläst, sådant det af Hr Silfverstolpe var framstäldt.
Jag afstår från begäran om återremiss och förenar mig med Hr Silfverstolpe.
Landtm, yttrade, att sedan nu alla de ledamöter, som begärt återremiss, hade afstålt derifrån, såsom föremål för propos. endast återstode bifall och afslag å Utsk:s Betänk, samt bifall Den 23 Februari. 315 lill Hr Silfverstolpes reservation, med den deri gjorde förändring, lydande såsom förslaget nyss blifvit upläst, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, först framslälde propos. lill bifall å Utsk:s förevar:de Betänk, Denna propos. besvarades med Nej, och efter sedermera först till afslag å Ulsk:s Betänk, och derefter lill bifall å Hr Silfverstolpes ifrågavande förslag framslälde, med Ja och Nej besvarade propos:r, tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm, alt han ej kunnat urskilja huruvida Ja eller Nej varit öfvervägande och derföre nödgades ånyo framställa propos.
Dä man kan taga för gifvet, att votering kommer att begäras, huru än Gr. o. Landtm, kommer att upfatta R. o.
Ad:s svar på hans blifvande propos. begär jag votering.
I anledn. häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm., att votering svårligen kunde begäras, innan någon propos. förklarats vara bifallen, emedan den som begärde voteringen egde rätt att upglfva contraproposm och derförinnan
Ja proposm borde vara bestämd.
Propos. till afslag å Ulsk:s Betänk! blef härefter ånyo framstäld och åter besvarad med Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han trott sig finna att Ja nu varit öfvervägande.
Många ledamöter hördes begära votering, hvarjemte Hr Silfverstolpe anmälde sig och yttrade: ^ Jag vågar anhålla, att i contrapropos:n måtte uptagas mitt förslag.
Uplästes lill justering och godkändes följande förslag till voter:s-propos.
Den, som afslår Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s Balänk. 37, röstar
Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. R.
St. böra genom underd. skrifvelse - hos K. M. anhålla, alt åt de i landet födde Judar måtte beredas rättighet att, utan K.
M:s särskildta tillstånd, få bosätta sig i alla Rikets släder.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer : Ja — 58.
Hr af Georgii, Carl Evert:
Mot det beslut, som R. o. Ad. nu fattat, får jag äran härmedelst nedlägga min reservation.
Jag tror, att sedan principen nu åter blifvit bruten, ingen damm mera kan sättas för conseqvenserne på denna bana, och att slutligen, med kännedom om Judarnes medfödda företagsamhet i en viss 31G Den 25 Februari f. m. rigtning, i motsats mot vår allmoges, Svenska nationens individualitet skulle kunna så utplånas, att möjligen, i en framlid, den gamle Svensken skall förete sig till Jude utpräglad.
Anmäldes och lades på hordet Särskildta Utsk:s Utlåt.
JU 7, i anledu. af väckt motion om belöning för upfinning af ett instrument, som visar mängden och gradtalet af tillverkadt bränvin.
Slutligen justerades ett prot.utdr. ronde R. o. Ad:s i delta plenum fattade beslut i fråga om K. M:s Nåd, Propos. om beviljande af ett särskildt kreditiv; hvarefter R. o. Ad. åtskiljdes kl. 12 på natten.
Lördagen den 25 Februari 1854.
Justerades 1 prot.utdr. för d. 23 dennes, samt pleni-prot. för den 4 dennes e. m.
Uplästes nedannämnde från Exped.Utsk. inkomne förslag, nemi.:
JVs 14, Förslag till underd. skrifvelse till K. M., ang:de beviljande af ett särskildt kreditiv; J\s 15, Förslag till Förordnande för Häradshöfd., KammarRådet m. m. S. L.
Theorell att vara R.
St:rs Just.-Ombudsman; 16, Förslag till Förordnande för Häradshöfd., RevisionsSekret. L. T.
Almqvist att vara R.
St:rs Just.-Ombudsmans Suppleant; samt Jtf 17, Förslag lill uuderd. skrifvelse till K. M., ang:de val af Just.-Ombudsman och dess Suppleant.
Hrr Elektorers listor vid val af Ulsk:s ledamöter, och befunnos dertill utsedde i Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottet: efter M 2,309.
Hr af Dalström, Guslaf Jakob; M 140.
Leuhusen, Carl Herman.
Den 25 Februari f. m - 317 Särskildta Utskottet: att inträda under den ordinarie Ledamoten JY° 494 Hr Croneborg, Fullm.
Stjernstedt, Johan Willielm, beviljade Irenne veckors tjenstledighet, räknad från och med d. 22 dennes. 102.
Hr Oxehufvud, Olof Philip.
Hrr Elektorers listor vid val af Suppleanter i Utsk., och hade dertill blifvit utsedde i Banko-Utskottet: efter J\° 1,959.
Hr von Kraemer, Anders Robert; •As 1,033.
Hr Hammarhjelm, Carl.
Besvärs- o. Ekon.-Utskottel: efter JVs 17.
Hr Hård af Segerstad, Adara; JV* 1,233.
Hr von Strokirch, Jean Paul Fredrik Otto.
Företog H. R. o. Ad. val af de Elektorer, hvilka enl. 108 § Reg.F. och 65 § Riksd.Ordn., skola ega att jemte Elektorer af de öfriga RiksSt.-n utse komiterade för tryckfrihetens vård; och befunnos efter valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde lill Elektorer: JVI 117.
Gr. von Stedingk, Ernst Ludvig med 62 röster; J\i 26.
Frih. Leijonhufvud, AxeL Gabriel med 70 röster; JV? 393.
Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg, med 61 röster; M 102.
Hr Oxehufvud, Olof Philip, med 62 röster; M 2,017.
Hr Björnstjerna, Oscar Magnus, med 71 röster; JVs 2,195.
Hr Edelstam, Fabian, med 63 röster.
•As 70.
Hr Kafle, Fullm.
Hr Uggla, Carl Gustaf, med 61 röster; JV2 49.
Gr. Frölich, Gustaf Erik, med 60 röster; efter det genom lottning blifvit bestämdt, hvilkendera af de Hrr, som erhållit 61 röster, borde blifva ordinarie Elektor.
Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 15 och 16 dennes på bordet lagda Betänk.
JVs 38, i anledn. af väckt motion om kontroll till förekommande af missbruk utaf allmogens rättighet att försälja sina tillverkningar.
Jag tager mig friheten hos R. o. Ad. anhålla om afslag å förevar:de Betänk., och tror mig dervid icke behöfva vara särdeles mångordig.
Det torde vara tyd - 318 Den 25 Februari f. ra. ligt för livar och en, att detta förslag innehåller en inskränkning i den fria handelsrätt med Svenska produkter, som bör finnas inom Riket.
Jag vill såsom ett bevis för sanningen af detta påstående anföra, att om t. ex. en person af Dal-allmogen, såsom ofta inträffar, reser ned till de sydliga delarne af landet för alt försälja klockor, ämbar, såar, såll och dylika alster, som vore uptagna pä den förteckning hvilken här är i fråga, och han säljer dem i Södermanland samt der i stället npköper några jernprodukler, såsom strykjern, grytor m. m., så skulle han icke pä återresan få afyttra dessa varor.
I allmänhet tror jag alt det är illa alt icke lemna så mycket frihet som möjligt alt å den ena orten sälja varor från den andra; och jag tror hvarken att sådant bör hindras eller genom så beskaffade kontroller, som här äro föreslagne, inskränkas.
Jag tror mig för öfrigt veta alt BorgareSt. redan afslagit detta lielänk., och jag anhåller derföre att R. o. Ad. äfven måtte fatta enahanda beslut.
Under förmodan, alt R. o. Ad. skulle bifalla förevar:de Betänk., hade jag icke ämnat yttra mig deröfver; men sedan en ledamot af Ekon.Utsk., hvilken äfven befinner sig bland reservantcrnes antal, yrkat afslag, finner jag mig föranlåten att begära ordet för att deremot på det högsta protestera.
Det är visserligen möjligt, att inom
Dalarne och de norra orterna landthandel bedrifves på ett sätt, sora synes vara ändamålsenligt, men jag ber få nplysa, att inom vissa orter och särdeles inom den, der jag är Landshöfd., finnes en trakt, som lider stor brist på personer af den tjenande klassen, hvilka stryka omkring i Riket och visserligen till någon obetydlig del äro försedda med ortens produkter, men som icke väl lemnat länet, förr än de förse sig med alla slags kramvaror, med hvilka de sedermera„idkå handel, och först efter flere år återvända till hemorten.
Återkomne dit, äro de demoraliserade och vilja icke arbeta, till följd hvaraf de blifva helt och hållet gagnlösa, oduglige till arbete och falla fattigvården till last.
Denna olägenhet har i mer än 10 eller 12 år blifvit öfverklagad.
Jag har icke ansett mig kunna göra någon rättelse deruti, emedan författningarne till en del lägga hinder i vägen derför.
Men, sedan menigheterna i orten hos mig hemställt, det jag måtte fästa K. M:s Nåd. upmärksamhet på detta förhållande och i underd:het anhålla om stadgande af vissa inskränkningar uti dessa skadliga utvandringar, så har jag år 1850 underdånigst anhållit, det några kontroller i afseende på ifrågavande personers kringvandring -måtte i Nåder stadgas, bland hvilka äfven de i förevande Betänk, föreslagne finnas i mitt Mein., hvilket jag här har i min hand, uptagne.
Jag vill icke besvära R. o. Ad. med åhörande af detta Mern., men anser mig dock böra förklara, att det af K.
M. ännu icke blifvit pröfvadt.
Det vore således på det högsta oriktigt af mig, att icke understödja en motion från samma ort, der man just begärt, att hvad jag hemställt måtte sättas i verket.
Jag vet visserligen att motionen är afslagen inom BorgareSt.
Detta kan hafva sina skäl, Den 25 Februari f. m. 319 ty det ligger i Stads-handlandes intresse att till omförmälte kringvandrare afyttra sitt kram; men jag vet äfven att motionen blifvit återremitterad af BondeSt. som egentligen med fästadt afseende vid de särskilda förhållanden, som inom Kronobergs län ega ram, och af denna ani. bifallit återremissen, och äfven jag hemställer, om icke K. o.