Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har äfven blifvit anfördt sorn bevis på KrigsAcademiens öfverflödighet, att då’ särskildta Läroverk Annas för Artilleriet och IngenieurCo-rpserne, behöfver man blott inrätta en dylik för FJottorne, då allt behof af Militair-undervisning i högre väg vore uppfyldt.
Hvad först beträffar ett särskildt Läroverk för Flottorne, så erkänner jag fullkomligt att ett sådant erfordras, äfvensom att Carlberg icke är ett tjenligt ställe för SjöCadetter, och detta medgifvande grundar sig på det skäl, att täkling, skeppsbyggeri och navigation, icke lika väl kunna studeras in« uti landet, som vid varfvet, modellkammaren och hamnen.
Men för LandtArinéen gör det icke tillfyllest, att det finnes högre undervisningsanstalter för de Scientifica corpserne, ty, äfven med förening af dessa Läroverk, skulle de icke utan olägenhet för de sujetter i och för hvilka de äro inrättade, kunna mottaga ett betydligt antal främmande.
Vidare, äro de ämnen som der undervisas, i all sin utveckling, till stor del af egenskap, att endast i och för dessa Corpsers behof erfordras; tyman kan lätteligen finna, att hvarken Arméens Officerare i allmänhet, eller ens dess Generaler hafva behof eller nytta af en fullständig kunskap i Fästningsbyggnadens alla detailler, eller uti höjde- och triangelinätningarnes noggranhet, icke ens i utförlig kännedom af Kanongjuteriets detailler, fördonens och lavetagets construction, fyrverkskroppars förfärdigande m. m.
, Hvardera bran - Ven 25 Augusti e. m. 351 elien fordrar ett odeladt studium, om någon höjd deri skall uppnås, hvilket skulle borttaga, utan nytta, allt för mycken tid, kanske stundom till skada för FältOfficerares duglighet.
Deremot har hvarje Officerare behof af en allmän kunskap i dessa Örne vägar, äfven om för honom i filt icke skulle uppstå andra tillfälligheter än dem TjenstgöringsReglementet förutsätter, och i och för hvilka det ålägger kunskapers inhämtande deruti.
Men jag har redan anfört, att dessa kunskaper säkrast inhämtas vid KrigsAcademien, och tror i stöd deraf, i likhet med Utskottet, det är högst angeläget att icke kull, kasta den.
Ehuru högst ogerna, nödgas jag upptaga ett anförande emot KrigsAcadeinien, emedan det synes försigtigt att kunna förbigas.
Klagan har blifvit förd af män, hvilka sjelfve vid KrigsAcademien blifvit bildade, och lemnat den med de mäst hedrande vittnesbörd om deras insigter:
Att de anse sin der skedda uppfostran för felad, och att de utkommit i verlden ,• saknande en mängd nödiga kunskaper, dem de med be-, svär vid äldre år måst inhämta.
Jag vågar hemställa , är detta verkligen KrigsAcademiens fel ?
Man får väl lof erkänna den icke annat är, än en Skola, och att ynglingar i allmänhet, som vid 16 o- h 17 års ålder lemna studierna, icke i allmänhet kunnat mera inhämta, än de första grunderna i vetenskaperne; att det således varit ett fel hos tidslynnet och de politiska inrättningarne, att dessa första grunder ansetts tillräckliga.
Hvad allmänt tillfälle finnes ännu i 352 Ben 25 Augusti e, m, tlag på läsning i större tactiska oell strategiska afhandjingar, hvaruti efter de sednare krigen, så förträffliga verk utkommit i Frankrike och Tyskland; och det här i Stockholm, der vi aga en KrigsVetenskapsAcademie, som väl äger ett godt förråd gamla milifairböcker, men icke medel att ens underhålla rummen att uppställa dem uti.
Alla större militairverk äro naturligtvis otjenliga att begagna vid Carlberg, der egentligen endast Skolböcker fordras; men med den der lagda grund, och det småningom mer mognande förståndet, kan den vettgirige sjelf inhämta vidsträcktare rnilitaira kunskaper om honom lemnäs tillgång på goda verk; och numera lärer sådana kunskaper icke anses farliga hos det lägre befälet.
Undergifvenhet och lydnad för förmän, skola alltid såsom fordom i Rom och Grekland underhållasgenom ensträng ochoblidkeligdiscipline, men när den förslappas, vare sig af veklighet, eller ett hos folket missförstådt nit, för de lydandes sanna fördel, kan den af intet ersättas, utan någon gång af fanatismen.
Det Höglofl ige Utskottet, som ganska utförligt behjndlat detta ämne, slutar sitt Betänkande med att tillstyrka Riksens Ständer ingå till Kongl. Maj;t med en underdånig anhållan, att Militair y erket i hela dejf vidd och om fattning, måtte af sakkånnare undersökas, hvarefter de ock ägde yttra sig om beskaffenheten af den till militairers egentliga yrke förberedande undervisningen och till densammas fulländande, nödige militair-läroanstalter, samt att Kongl. M*j:t
Hen 25 Augusti e. m. 353 Majit till nästa Riksdag täcktes meddela Riksens Ständer detta arbete, och inhämta deras tanka deröfver.
Jug hade förmodat att en undersökning af MilitairLäroverket skulle göra tillfyllest; en sådan undersökning år ock verkligen sednare förrättad, ån den med Civile Läroverken. utan att man funnit behofvet af en föregående granskning, hvarken af Civilverket i hela dess vidd och omfattning, eller af det militaira, sorn nu af Utskottet blifvit föreslagiti Båda delarne måtte åtminstone vara så bekanta att utan en förutgången vidtomfattande forsk-i ning, det står att bedömma, hvilken uppfostran och hvilka kunskaper äro gemensamt behöfliga för militaire och civila personer, äfvensom hvaruti skiljaktigheter kunna fordras.
Likväl om man önskar oell hvaruti jag med glädje instäm-: mer, att bringa Statens Läroverk till ett gemensamt helt, lärer val klarligen falla af sig sjelft, att undersökningen måste anställas samfält af militaire och civile sakkånnare.
Långt ifrån att det vore ett hinder deremot, att SkolOrdningen föreskrifver att en Revision med ElementarLåroverkea snart skall taga sin början, synes dét vål vara det måst tjenliga tillfälle, att då verkställa en gemensam undersökning; äfven i det fall man vill undvika granskningen af de högre civile Läroverken, hvartill jag dock icke inser något skål.
Jag kan icke neka, det förundrar mig som resultat af Betänkandet, finna tillstyrkt, blott en revision af Militaira Läroverken, då det föregående bedömandet af ämnet klandrat Bil. lill Ridd. o. Ad Pr. VII Band. a3 354 Ven 25 Augusti e, m, militaira uppfostrans ensidighet och allt igenom varit till den grad verldsallmånneligt i åsigter, att det någon gång för min fattning deruti synts ensidigt.
Riket synes kunna uppstå af en gemensam undersökning utaf de civila och militaira Läroverken, såsom Friherre Björnstjerna löreslagit, hvarföre jag anser mig pligtig yrka, att detta förjlag måtte blifva föremålet för den underdåniga skrifvelsen och nödgas på den grund anhålla om återt remiss af Betänkandet.
N:q 3.
Genom ProtocollsUtdrag af den 12 sistlidne Julii, har Högloffige Ridderskapet och Adelq behagat till RiddarhusUtskottets Utlåtande remittera en af Herr von Hohenhausen, Michael, väckt motion, att Ridderskapet och Adeln måtte bestämma ett premium för den Adelsman, sorn till nästa Riksdag förskaffade sig kunskap och färdighet i snabbskrifning, på det han då kunde anställas såsom Extraordinarie Canzlist vid Ridderskapets och Adelns Canzli; varande såsom ekål fÖr denna motion anfördt, att genom berörde anstalt, en möjlighet skulle kunna beredas, att få Ridderskapets och Adelns Protocoller färdiga till justering från ett Plenum till det näst påföljande, samt den fördel vinnas, att det hittills brukliga sått, att före justeringen kring - Van 25 Augusti c, «?, 335 skicka till påseende hos de Ledamöter, hvilka muntligen utlåtit sig deras yttranden, då mera icke skulle behöfvas, utan finge det ankomma på talarne sjelfve, om de ville å Riddarhuset genomläsa de för dem uppsatte anföranden, hålst Protocollet i allt fall skulle stå under RiddarhusSecreterarens tillsyn och ansvar, I sammanhang med hvilken motion Utskottet tillika fått emottaga särskildta af Herr Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus, och pierr af Eken* stam, Israel, rörande detta ämne afgifne yttranden, dervid denne sednare hemställt, att äfven ofrälse personer måtte äga rätt att täfla oa) ifrågaståjlde belöning Utskottet, som lika med Herr yoq Hohen^ hausen nogsamt inser den fördel, som genom snåljskrjfvares begagnande yid Protocollsförim* gen hos Ridderskapet och Adeln skulle kunna vinnas, så väl i afseende på Protocollernes fia-- stigare uppsättande, justering och lifgifvande af trycket, sorn ock i afseende på den noggranhet, hvarmed den talandes anförande till ord och mening skulle blifva uppfattadt, får, på grund deraf, yttra den öfvertygelse, att Utskottet snser snållskrifvares begagnande yid berörde Protocojlers författande vara af verklig nytta, äfvensom utsättande af praemium för snällskrifvares tilldanande utgöra på sätt föresLgif blifvit, det lämpligaste, örn icke det enda sättet att be-r fordra det åsyftade ändamålet; hvarjemte Utskottet, i afseende på frågan om de åtgärder, sorn till en närmare utveckling och bringande verkställighet af berörde förslag, borde vid - Btn Ig jiugiuti «< m. tagas, tror, att det belopp, hvilket utsätter såsom praemium, borde vara så rundeligen tilltaget,
att detsamma icke allenast godfgjorde kostnaderne för införskaffande från England, der snållskrifveriet varit länge öfvadt och bragt till fullkomlighet, af nödige Läroböcker i denna konst, utan äfven lemnade ett öfverskott såsom belöning för nedlagd flit och möda; att sedan en snällskrifvare blifvit tilldanad och befunnen skicklig, inan hör söka att fästa honom för längre tid i Ridderskapets och Adelns tjenst, genom förhoppning att i en framtid varda antagen till Ordinarie Tjensteman vid Riddarhuset, och att han emellertid alltid skulle vara säker att erhålla plats såsom Extraordinarie RiddarhusCanzlist vid Riksdagar; samt att slutligen någon utsträckning af rättigheten att täfla om nämnde belöning i afseende på ofrälse personer, icke bör föreslås, enär RiddarhusDirectionens Instruction innehåller, att andre personer ån de af Adelig börd icke må till Tjenstemän vid Riddarhuset antagas, och delta stadgande synts
Utskottet så mycket hellre böra bibehållas, som ostridigt år, att genom det tillfälle en Tjensteman vid Riddarhuset åger att öfvervara RiksdagsÄrendernes behandling, och sjelf till någon del lägga hand vid deras utarbetande, hans bildning till en framdeles blifvan. de upplyst och gagnelig Riksdagsman, i märklig mon befordras.
Och det är i öfverensstämmelse med dessa åsigter Utskottet alltså nu får hemställa, att icke allenast ett premium af 5oo R;dr Banco mätte utsättas för den person af Adelig börd, sora vid nästa Riksdag visar sig Pett Sg Augusti t. wt äga fullkomlig färdighet i snällskrifning, utan ock en sådan person undfå försäkran, att vid inträffande Riksdag varda antagen tili Extraordinarie Canzlist vid Ridderskapets och Adelns Canzlie, hvarförutan det hopp borde honom lemnäs, att derest han under Riksdagen visade utmärkt flit och skicklighet, samt i öfrigt kunde förete erforderliga Academiska betyg, han framdeles vid yppad ledighet skulle blifva såsom Ordinarie Tjensteman vid Riddarhuset anställd; om hvilket allt kungörelse skulls genom RiddarliusDirectionens försorg i Allmänna Tidnin— garne införas, med anmaning till elen eiler de Frälsemän, som vilja täfla om ifrågavarande belöning, att i sådant afseende hos Directionen sig anmäla; att RiddarhusDirectionen derefter, enär Riksdagskallelsen vore utfärdad, borde sammankalla de täöande, för att låta dem inför sig aflägga prof på deras färdighet, hvarpå Directionen. skulle yttra sig öfver deras skicklighet, samt antaga den person, sorn visade den fullkomligaste färdighet till Extra RiddarhusCanzlist för den instundande Riksdagen, hvarom anmälan hos Ridderskapet och Adeln borde göras; att derest sedermera Ridderskapet och Adeln skulle finna snällskrifvarens skicklighet svara mot Ståndets väntan , det utsatte premium måtte till honom utbetalas en månad efter Riksdagens början; samt att Ridderskapets och Vdelns Protocoller, efter de af honom förde anteckningar måtte, under RiddarhusSecreterarens tillsyn och på dess ansvar uppsättas.
Hvilket allt till Ridderskapets sch Adelns godtfinnande 3jS D*n 25 Augusti e, m. vördsamt öfverlemnas.
Stockholm den lB Augusti 1823.
På RiddarhusUtskottets vagnar, C, G. Spens. N, Snoilsky.
Bilagor till PleniProtocollet för deri 27 Augusti, förmiddagen N:o 1.
Herr Montgommerie, Gaftaf: Vid Herr von Hohenhausens anförande i Bista Plenum förbehöll jag mig att göra några anmärkningar; men som återremissens ändamål inskränkte sig blott till ändrandet af ett ord Uti de Högloft.
Utskottens Utlåtande, äfvensom till Önskan om revijion icke endast af militaire LåfoVerken, utan ock om en lika beskaffad revision, i sammanhang dermed, af alla Rikets Lä2 toVerk, ej mindre de civila ån de militaira, och Den 2» Augusti f. fri - då denna vidsträcktare undersökning af mig icke blifvit vägrad, eller år stridande, utan tvärtom öfverensstämmande, med mina yrkanden, grundsattser och önskningar, på det all enfidighet så vål i undersökningen af LåroVerkens brister som deras förbättrande, må blifva så allmänt sammanhängande, det hela omfattande som möjligt; tror jag mig sålunda icke böra upptaga Höglofl Ridderskapets och Adelns tid med någon vidlvf'ig vederläggning, ehuru lått det vore, af Herr von Hohenhausens anförande till försvar af Krigs Academi* ris nytta och nödvändighet, hvaremot både af andre och af mig redan så mycket år anfördt, utan af ett enda verkligt skål hafva blifvit af KrigsAcademiens ifrige och nitiske förfäktare vederlagdt.
Ändå yrkar Herr von Hohenhausen: att ynglingar forn bevijiat Academierne i XJpfala eller Lund, vid 16 å 17 ars ålder icke dgt kurt/kaper, forn kunnat berättiga dem till antagande i den lägjta clasfen vid Carlberg.
Herr von Hartmansdorff har redan vederlagt bevisen deraf, och jag kan icke annat ån tillägga som ett motstycke, att en utexaminerad Cadette näppeligen skulle admit— teras som Student vid en Academie, ehuru han genomgått de högsta Lärdomsprof ven vid Carlberg, hvaremot en Philofophie-Magijier, hvarpå många exempel kunna endragas, med utmärkt heder kan ingå såsom Officerare, äfven uti Arméens Vettenjkapliga Corpfer.
Detta bevisar nog. samt den underordnade lärdomsbanan på Carlberg, mot Acadamierna i Upfala och Lund-, och ådagalägger tillika öfverflödighet af det förra, i synnerhet som Armécns flesta antal Officerare 36» Wen 27 Augusti f. m, åro utgångno och alltid skola utgå från andra LäroVerk än det milifaira, utan att nian kan förebrå dem äga mindre kunskap eller mindre användbarhet i livad theoretiskt eller practiskt afseende, som hålst.
Sålunda blir ju äfven Herr von Hohenhaufens påstående sjelfmant vederlagde: om tneihpden för undervisningen, att theorien och pråctiken ej kunna förenas vid Univerjiteten; hvaHöre skulle! alessa då icke kunna förenäs, kan med billig förundran åter frågas ?
Att till/alle faknas för fackheten i terrainen, till rgcognofceringar utom Carlberg: redan vederlagt af Grefve Cronhjelm.
Att vid Carlberg göras Infanteris maneuvrar, Jh j ut niaga r och häftning med Art 1 Ileriepjecer; att Fortification deremot ej nog practiceras, men Ja mycket mer i Falt mat tu agen ; att KrigsArtiklar och TjenjhgöringsReglemente låj'as:
Ordres och li apport er fri j veit, För fager och Reverfaler författa*, hvarigenom allt Cadetteri blir genaft användbar Souba/tern O giver.
Hvem finner icke att allt detta lika lått kan läsas, läras och utöfvas vid Universiteterne, om vid dem anställas Militair-Lärare?
Detta bevisar således intet för nödvändigheten af en KrigtAcademi, Vidare yrkar Herr von Hohenhausen: Att Militair-theoriens hufvudort är Stockholm der controll år lättare och att man vid Univerfleterne faknar umgänge med vettenfcipliga mari i militair-yrket Visserligen borde man hoppas att Militair-theoriens hufvudort är i Stockholm, men om Militair-Projeförer anställas vid Acndemiernä och Militäir-Lectorer vid Gymnefernaf så fördelar sig
Militair-theoriens Ven *7 Augusti f. m, 361 likasom practikens hufvudort, såsom sig bör, till den öfriga lärdomens hufvudorter, och då saknar man icke eller umgänge med vettenjkapsmån, ej ens i militair-yrfeet vid våra Universiteter, ulan alla vettenskaper få då gemensamma samlingsplatser och verkningspnnkter, hvarigenom all ensidighet i uppfostran säkrast förekommes.
Herr von Hohenhaufen medgifver äfven , att ynglingar Jörn vid 16 ä 17 årsålder lemna K r ig s A cad e m i e n, icke kunna vara grundligt lärda.
Detta medgifvande motsäger hans eget yrkande i början, där det påstås att ynglingar vid samma ålder, sorn komma från Universiteterna, icke agt så mycken kunskap , att de kunnat intagas i lägsta Classen på Carlberg; häraf skulle tyckas, att KrigsAcademien enkannerligen danade grundligt larda, men det är en af erfarenheten nogsamt bestyrkt bedröflig sanning, alt någon grundlig lärdom där icke står att erhålla, om man ock studerade där till 4o års ålder.
D en härdade uppfofran som Carlberg, enligt Herr von Hohenhaufens tanka , meddelar, jemte förakt f ör veklighet och qvinlig granlåt, hvaremot granna kläder skulle nyttjas vid Universiteterna åberopas såsom ett nytt skäl.
Jag har redan förut ådagalagt, huru som Hufvudstadens granskap är otjenligt för Cadetternas uppfostran, förledande i moraliskt, förvekligande 1 physiskt och förstörande i oeconomiskt afseende. 362 Den *7 Augusti f, m.
Detta är ju således i rak strid mot Herr von Hohenhausens yrkande ocdi jag öfverlemnar till hvarje opartisk att döma, hvem af oss har rätt; så äfven med hans påstående om de granna kläder som Studenter skola nyttja, ehuru erfarenheten nogsamt bevisar motsatsen, nemligen att deras kläder äro ganska borgerliga, ja ofta att jemföra med Diogenis; hvaremot Cadetterne äro verkeligen granna, på sednare tider prydde med epauletter och mycket skimrande saker.
Studenterne hafva väl också en uniform, men ytterst anspråkslös och utan allt slags qvinlig granlåt.
Herr von Hohenhaufens yrkande om Studenterne på Cadetterne, som verkeligen äro för grannt klädde, att ieke få smak för yppighet och med detsamma veklighet.
Slutligen hvad angår Herr von Hohenhaufens yrkande om flora fördelen af att gijva en nära och vidjträckt bekantjkap i Jitt eget Stånd; tror jag med Historiens och i synnerhet vår samtids vitnesbörd, icke så:
Jag skulle deremot vaga tro, att denna enfamma, nära och ån mera vidfiräckta bekantjkap i Jitt eget Ständ, just är skadligast af allt, för en högre militaire, skadligare än sjelfva halfheten i kunskaper, emedan genom denna instöpning uti en viss form, alla ens åsigter bringas, ja tvingas till enjidig' het och deraf härrörande omöjlighet att kunna omfatta något utom sitt yrke och icke ens detta uti en längre och mångfalldigare utsträckning > med säkert och klart omdöme.
Genom denna ensidiga uppfostran, stridan*; Den 27 Augustii f, m. 363 de mot den stigande tids-andans och upplysningens kraf, har håndt att ali partiel öfverlägsenhet i individuelt afseende måst gifva vika förden allmänna bildningens högre förmåga; och det år just derföre den medborgerliga, fria, jag skulle kunna såga den constitutionella uppfostran år så mycket öfver hvarje ensidig och skråmåssig: och det är också derföre man icke nu mera kan vara en god Officer, ån mindre en ypperlig General, utan att hos sig förena, jemte sitt Stånds kunskaper, en medborgerlig, allt omfattande, fri- och fördomsfri bildning, och med denna förutsättning kan icke nyttan af en KrigsAcademie vara förenlig.
Hård, Carl Guftaf: Högh StatsUtskottet har i dess första Utlåtande, angående regleringen af StatsVerkets andra Hufvud-titel, förklarat sig icke kunna tillstyrka anslag för 4 HofRåttsRåd i Götha HofRått, af skillnaden emellan HofRättsRåds och Assessors lön; och såsom skål anfört, dels att ali möjlig besparing med Statens medel vore af omståndigheterne påkallad, dels att en högre fullmagt icke skulle berättiga till annan lön, ån den, som för inmehafvande tjenst bestås, hvartill StatsUtskottet, i anledning af anmårkningarne i denna punkt, nu fogat det skål, att den nu öfverklagade olikheten uti lönerne inom Svea och Götha HofRått, inträffar på flera andra ställen, Dtn 27 Augusti f. m, och icke synes böra afhjelpas annorlunda, åa på en gång genom en allrnån ny reglering.
Det första skålet har Högloflig^ Utskottet sjelf upphåfvit, då det i ett annat Utlåtande tillstyrkt 5o® Riksdalers tillökning i lönerne för de 4 StatsSecreferarne, utan att det blifvit visadt, hvarken att den hittills beMådde lönen varit för utkomsten otilh åckelig, eller att dessa Embeten blifvit af brist på tillräcklig lön mindre vål förvaltade, hvaraf synes, att StatsUtskottet icke anser besparing böra iakttagas, der det finnér en utgift låmpelig.
Det andra skälet år mera grundadt, men motsHges af den billiga fordran, att Embetsmin af lika värdighet och tjenste-befattning må erhålla lika löner, hvilket icke inträffar, då 4 HofRåttsRad i Götha 11 ofRått tjena för Assessors löner, men dt re,not alla HofRåitsRåderne i Svea och Skånska HofRåtterne hafva HofRåttsRåds löner.
Om StatsUfskottet velat handla eenst quent efter den framställda principen, att högre fullrnagt icke skulle berättiga till högre lön, hade Utskotte t, sorn, enligt 5o §.
Riksdagsordningen, åger iakttaga nödiga indragningar oell besparingar, bordt föreslå, att skillnaden emellan HofRåttsRåds och Assessors lön för 5 HofRåttsRåd i Svea och 1 i Skånska HolRåtten, blefve uppförd på IndrvgningsStaten.
Hvad slutligen angår den omständigheten, att den öfverklagade olikheten åger rum på flera ställen, så år det icke något skål för fortfarandet af ett obilligt förhållande; och beträffande uppskofvet med rättelser till en allmän reg - ne» 57 Augustt /. m. 36$ Tering, får jag anmärka, att, i afseende på HofRåtternes lönings-stater, den nu begärde förhöjningen lärer vara den enda omständighet, der ny reglering kan såttas i fråga.
Om sålunda de omständigheter Högloflige StatsUtskottet åberopat såsom skål till afslag af den sökte löne-tillökningen för 4 HofRåttsRåd, vid noga skärskådande finnas icke uppfylla ändamålet, återstår deremot, såsom anledning till bifall deraf, rättvisans fordran af ett lika förhållande i löne-vilkor för Embetsmån af lika värdighet och tjenste-befattning, understödd af den omständighet, att Ledamöterne i Götha HofRått, sorn på hvarje Division åro blott femj nödvändigt måste hafva trägnare sysselsättning, ån Ledamöterne i de öfrige HofRåtterne, emedan i den förra föredragningen af lottade mål år delad emellan blott 4, men i Svea HofRått emellan 6, och Skånska HofRåtten mellan 5.
Högh Utskottet har icke upplyst huru stor skillnaden år emellan HofRåttsRåds och Assessors lön, men den kan säkert antagas icke uppgå till mera ån 000 Riksdaler, och j«g hemställer till Ridderskapets och Adelns behjertande, om en sådan utgift må anses nog betydelig, för att besparingen deraf kan blifva skål för vågradt bifall till en billig fordran.
I följd häraf anser jag Utskottets Utlåtande i denna del böra förkastas och den gjorde ansökningen deremot bifallas. 366
Den 27 Augusti f. m, N;0 5.
Herr Flach, Carl: Vid Stats- och BancoUtskottens förevarande Betänkande, anhåller jag få göra några anmärkningar, i afseende på hvad sorn år föreslagit rörande Borås Stad. 1:0 Utskotten föreslå att Borås skall erhålla ett Lånebitråde af 100,000 B:dr Banco, att successive utgå under loppet af åren i8a4 och 1825.
Efter den förödelse, som öfvergå» denna Stad, der 224 hus åro afbrånde, och endast 60 återstå för att rymma en folkmängd af öfver 2000 personer, år lått att inse det ifrågavarande låne-bitråde icke utgör behofvets totala belopp, utan endast en del deraf, åmnad att underlätta det betryckta tillstånd, hvaruti Stadens innevånare åro försatte.
AU tidsutdrägt dermed, ökar den förlägenhet som derigenom skall afhjelpas, och då detta anslag icke år en förlorad summa för Staten, utan ett lån sorn lemnäs mot full säkerhet och successive skall återbetalas, så föreslår jag vördsamt, att dessa 100,000 R.dr B:co måtte blifva för de låntagande tillgångelige, i den mohn de prestera den sällhet, som utgör villkoret för lånets erhällan, Den 57 Augusti J. m. de.
Under loppet af en förfluten éommar, åro många hus och byggnader uppförde i hopp att erhålla hjelp genom ifrågavarande lån, och en villervalla skulle uppkomma, om dermed fördröjes, som dels skulle förlänga, dels nästan förnya ölyckan. 2:0