Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj t täcktes , genom utfärdande af en Kungörelse, sådant i Nåder förordna.
Grefve vern Schwerin, Fredric Bogislaus , anhöll om Ridderskapets och Adelns tillåtelse , att få i ett sammanhang till trycket befordra ålit hvad uti frågan angående en förändrad NationalRepresentation, hade vid denna Riksdag hos Ridderskapet och Adeln blifvit yttradt; hvilken anhållan, uppå af Herr Grefven och Ordföranden gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls.
Den 19 Martil. 309 Justerades följande : Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 19 Martii 1S i 8.
S* D. Beslöt Högloflige Ridderskapet och Adeln anmoda ConstitutionsUtskottet, att , så lort sig göra låter, till RiksStånden inkomma med Utlåtanden öfver de flera, från samtelige RiksStånden till Utskottet remitterade Anmärka ningsMål.
In fid.m ProtocollI O. J. Lagerheim.
Tisdagen den 24 Martii.
Öppnades Herrar Electorers Lista tili Val af eu Ledamoj i Lagutskottet efter 310 Den 24 Martii, / m. N:o 814 Herr Gyllenhaal, Lars Herman, Assessor , och befanns dertill hafva blifvit utsedd N.o 2246 Herr von Stahl , Samuel, Lagman.
Justerades Pleni-Protocollet för den 7. dennes tor och eftermiddagen Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig, anhöll ett iå till iryvket befordra sitt den 7- dennes eftermiddagen ingifna Memorial, angående rätta förståndet af 90 §. i Rfgerings Formen, hvilken anhådan, uppå af Hen Grefven och LandtMarkalken gjord Proposition , af Ridderskapet och Adeln bitalis. » Herr von Greiff, Johan Ludvig, hade ini_ lemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande:
I anledning af Allmänna Besvärs - och OeconomimUiskottets Betänkande,rörande Riksdagsmännen Wessings och Pehr Bengtsons Förslag till ändring uti 3.
Art. i Förordningen af den 13. April I8c8, angående Jagt och Djurfång , nödgas jag-å nyo upprepa de tankar, sorn af mig förra Riksdagar , i samma ämne blifvit yttrade, och tillägga, att hvad jag i öfrigt kan hafva att erinra, stödjer sig på den erfarenhet jag, genom ett mångårigt bemödan* Den 2 4 Martu, f. m. 311 de, förskaffat mig om Odjurens vanor och in-i stinct, för att deraf bedömma de säkraste methoder att fånga och förminska Odjurens antal, och som jag funnit den föreslagna förändringen rakt stridande emot ändamålets vinnande, så torde benäget tillåtas mig få göra eo jemförelse emellan de vanliga |agtplatserna eller Vinterskallen, och de i dessas ställe föreslagna Sockne- och Sommarskallen och öfrige anstalter till Odjurens ut ödande, som orden uti Ut- ' skottets Betänkande lyda.
Till Vinterskall fordras Jagt-tyg, hvilka Utskottet tror medföra en betydande kostnad, men då det är gifvet och med sanning enligt, att ett Jagt-tyg kan förfärdigas med högst 2 R:drs utgift af Hemmanet i Länet, och kan begagnas minst i 50 år, så är ju denna kost,; nåd ganska obetydlig , äfvensom Bodar till Jagttygens förvarande, emedan de merendels förvaras i allmänna Byggnader, och i de fle-j sta Län uti öfverflödiga rum och vindar uti LandshöfdingeResidencen.
Ibland kostnader upptager
Utskottet isynnerhet
Dagsverken , som sägas onyttigt utgå och betunga Allmänheten.
De Dagsverken, som till Skallgångar användas, kunna ju ej annorlunda beräknas, än sådana , som urgöras för allmän nytta och i afsigt att förekomma oförutsedda skador, och öfverstiga dessa sällan 2 eller 3 om året af Hemmanet.
Jag ponerar, att uti ett Län , som består af 10 Härader, endast 6 Vargar om året på detta sätt dödas, Den 24 Martil, f. m. trenne par Vargar äro da undanröjda, som el» jest ynglat och upp*ostrat 5 å 6 ungar hvardera, och hvardera kullen öfver Sommaren minst förstört 30 större och mindre Kreatur* harman då bättre kunnat använda 3 Vinterdagsverken, än då man bidragit till en behållning af minst räknadt 90 Kreatur i den kretsen, der Odjuren uppehållit sig öfver Sommaren , om de fått vara vid lif ?
I öfrigt får jag nämna , att en Jagtplats är försedd med uppränsade lipier och rättelser, innom hvilka Odjuren genom betning dragas tillsammans} sporrsnön tjenar Jägarne till rättesnöre, då Vargarne med säkerhet kunna in. stängas med Jagttyget, och då afjagningen förrättas, anlöres Folket, under tillsyn af Jägerioch Kronobetjening, med noggrannaste ordning, och sällan aflöper ett sådant Skall, att icke några Odjur tillsätta lifvet.
Sockne- eller Sommarskall deremot, kun: na ej anställas annorlunda än på måfå eller efter anledning, då Odjur redan gjort skada; i sjöar och vrftudrag hindrar Skall Folket hålla behörig ordning vid afjagningen , som häfver den följd , att Odjuren undkomma hvart som bellst.
Säd och gräs nedtrampas, ovarsamhet med Bössor och flera oordentligheter kunna svårligen förekommas, då hvarken jägeri- eller KronoBerjeping behöfver vara närvarande, och manne det icke vöre vådeiigt och emot Lag stridande , att tillåta Folksamlingar utom Landshöfdmgens vettskap?
Qhta kan ett Sora - Den 24 Martil, /. m. mardsgsverke vara svarande emot 3 Vinterdagsverken, och hellst då ett Sommarskall ej tjenar till annan nytta, än, då det lyckas väl, man kunnat drifva Vargarne till sina grannar för att äfven beskatta dem, i stället för att utödas och utrotas, få behålla lifvet, och till ett annat år mångdubbelt förökas, Sedan jag igenom denna jemförelse tror mig tydeligen bevist orimligheten af den föreslagne förändringen, återstår för mig alt anmärka något om de lämplige anstalter, Utskottet iror sig känna , jemte Sockneskall , vara tjenlige tili Odjurens utödande och utrotande.
Jag tror att hvar och en anstalt i sin mohn medverkar till Odjurens förminskande , men sorn jag intet kan upptäcka något enda, som på giundade skäl och anledningar kan anses svarande emot Vinterskall och Jagt-platser; så tror jag det vara en ofelbar skyldighet att så i detta, som annat, iakttaga att ej föreslå förändring i Lagar och Författningar förr än man kan uppte något bättre att sätta i stället.
Slutelig! n får jag nämna att jag gjort försök med alla kända anstallter till Odjurens förminskande, men intet lunpit något närmare till Vinter-' skall bidraga, än Varggårdar; men förklarar , att om sådana icke allmänt anläggas, så göra de icke eller i det hela önskad verkan.
Att utaf da och utrota Odjuren, sorn Utskottet säger , tror jag vara alldeles omöjeligt, så vida de årligen nedkomma från fjällen och de större Skogome, yngla och kringsprida sig åt Slättbygden.
Ofta hör man sägas, som skäl till Odjurens 314 Den 2 4 Martti, /. m. förökande, att JägeriBetjeningen ej fullgör sina skyldigheter.
Dertill fordras ju nödige anstalter och att de blifva försedde med nödige föreskrifter; då en Öfverjägmästare skall antagas, heter det, han skall examineras ; men hvarefter skall den examen göras, då ingen föieskrift eller Reglemente för hans yrke är att tillgå?
Om Riksens Ständer 1809 gjort mer afseende på hvad jag då ptoponerade, nemligen:
Att sätta Jägeristaten på militarrisk fot och gifva dem ett Reglemente. så för Sk ogsskötseln , som i Jägerivägen ; så hade Konungen nu hafvitt2 å 1500 goda Skyttar och vägvisare “att tillgå i krigstider, som deremellan ej kostat Kronan det ringaste, och Staten haft kunniga och nyttjga Tjenstemän.
Att detta Memorial får åtfölja Remissen af Utskottets Betänkande, anhåller jag öd- - mjukast.
Öppnades Herrar Bänkmäns Lista till val af en Elector efter bbo 324 Friherre af Wetterstedt, Eric, President; och befanns dertill hafva blifvit utsedd
Den 24 Martil, /. m. 315 N:o 322 Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric, Öfverste.
Föredrogos å nyo och gillades följande Allmänna Besvärs- och OeconomireUtskottets afgifne, samt den i 9 dennes på bordet lagde Betänkanden; 1:0
Af den 25. sistledne Februarii i anledning af väckt fråga om en Fristads inrättande för sådana personer, hvilka mindre af verkelig ondska och elakhet, än af andra ti lifällige orsaker förlorat medmänniskors agtning. 2:0
Af den 20 sistledne Februarii, i anledning af väckt -fråga om förändring i mätningssättet af Säd och Halm. 3:0
Af den 25 sistledne Februarii, angående väckt fråga onv grunderne för en föresiagen jämkning 1 BåtsmansRoteringen i Halland 40
Af sistnämnde dag, rörande väckt fråga att med undantag af Säterier, Boställen och PostHemman , alla andra Hemman böra deltaga uti KronoSkjutsning, Brefbärings- och Krono Fjerdingsmans-besväret eller andra dylika Qnera, som Jord i allmänhet åtfölja.
Föredrogs å nyo Allmänna Besvärs- och OeconomiaeUtskottets den 25 sistledne Februa - \ 316
Den 2 4 Martil, f. m. rii afgifna samt den 19. dennes på bordet lagda Betänkande, i anledning af väckt fråga om nödvändigheten af förklaring i vissa delar af Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 3.
April 18 t 6, om öfverenskommelse!' rörande Presterättigheter.
Herr von Hauswolff, Carl 'Gustaf Reinhold: Om Högloflige Ridderskapet och Ådern samt de öfrige Respective RiksStånden skulle finna skäligt bifalla Utskottets nu upplästa Betänkande , hvarigenom tilIstytkes fastställelse af de äldre Contracter, hvilka emellan Herrar Pastorer och vederbörande Tiondegifvare om en bestämd Tiondesättning blifvit träffade } får jag dock äran .anmärka det förbehåll, hvartill ser* skilda omständigheter föranleda, att Gottland i denna del må ftån Rikets öfrige Provmcer undantagas, emedan å sistberörde
Land ifrån äldre tider tillbaka emellan Tionde-tagare och Tionde-gifvare varit stridigheter, hvilka sluteligen under Drottning Christinas tid genom Regeringens bemedling blifvit pä sitt sätt bilagde eller rättare sagdt tills vidare döfvade, medelst en upprättad afhandling dier så kallad ConventionsStadga, sorn dock icke vunnit sanction för evärdejiga tider, utan sedan Kongl. Maj:ts och Kronans andel i Tionden jemväl blifvit till Gottlands Presterskap öfverlåten , har presterskapet vid hvarje Regementsförändring sökt oell vunnit ytterligare prolongation af förberörde ConventionsStadga och Donation.
Men vid Högstsalig Hans Maj:t Konung CARL XlII:s , Glorvördigst i åminnelse , upphöjelse på Svenska Throneri är en sådan prolongation
Den 24 Martil, /. mi 31?
Presterskapet icke förunnad, af orsak, att på Gottland, såsom å flera ställen i Rikers öfrige Prövincer, fråga uppstått om en bestämd, mera lämpelig Tiondesättning, och i anseende tili åtskilliga obehagliga stridigheter derom, så väl Högvördige PresteStåndet, som öfrige Respective RiksStånden vid sednare Riksmöten, i underdånighet begäft Konungens Nådiga bemedling } äfvensom angående ofvanberörde ConventionsStadgas kraft och verkan uppstått tvist , hvilken, j mte serskildt förslag till en lämpelig och billig utväg att Presterskapet på Gottland må hädanefter åtnjuta cn tillräcklig utkomst, utan att
Tionde-gifvare allt för mycket emot deras likar å Svenska sidan varda betungade, b lil vit i underdånighet till Konungens Nådiga skärskådande och afgörande, efter derom hällne Socknestämmor, ölveriemnadt.
En närmare Historisk teckning om ^allt , hvad lill beredande a!
Tiondesättning på Gottland, tid efter annan 'förelöpa, hörer icke egenteiigen till förevarande fråga j hvarföre jag deri samma med allt skäl nu förbigår.
Och får endast väcka Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på den vigtiga omständighet, att i händelse Utskottets Betänkande utan un-; dantag för Gottland bifalles, skulle genom advocatorbk tolkning den slutsats kunna framdeles uppgöras, att omförmälte så kallade ConventionsStadga jemväl derigenom vunnit den san.' elion, att alla öfverläggningar cm Tiondesättning på Gottland, och Konungens nådiga pröfning’ af de frågor i detta ämne, hvilka till Kongl - 318 Den 2 4 Martu , f. m. Maj:ts Nådiga afgörande blifvit hemställde, måste förfalla.
Jag förmodar således, a!c Högloflige Ridderskapet och Adeln upplyst inser nödvändigheten att det af mig projccterade un* dantag tor Gottland tillstyrka, och får derjemte utbedja mig, att, i anseende till sakens vigt4 denna anmärkning må med de öfrige Respective RiksStånden communiceras, på det, vid deras öfverläggning om Utskottets Betänkande, det försigtighets-steg, som jag hemställt, må i alla RiksStånden varda iagttagit.
Friherre Cederström, Jacob : Örn Utskottets Betänkande första gången nu är under pröfning, lärer det af Herr von Hauswolff fö» reslagne tillägg , hvaruti jag i öfrigt för min del fullkomligen instämmer, icke kunna af Ridderskapet och Adeln antagas, utan föregången Återremiss; af hvilken anledning jag får anhålla , att Betänkandet måtte till Utskottet återremitteras.
Herr Grefven och Län dt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid OeconomiaeUtskottets Betänkande gjorda Anmärkningar hindra detsammas antagande, samt på sådan grund behagade Betänkande, jemte Anmäikningarne, till Utskottet återremittera 3 hvilket bdölls.
Företogs till pröfning StafsUtskottets den 4. dennes afgifna, samt den 14. och 19. i sam*.
Den 24 Martil, /. m. 319 ma månad på bordet lagda Utlåtande, i anledning af Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition om Medels anslående till kostnaderne vid en förbättrad Fångforsiing och bevakning.
Då jag den 19. dennes begärde att ifrågavarande Betänkande måtte, ytterligare få hvila på bordet , hade jag ännu icke haft tillfälle deraf taga kännedom.
Grefve Gyllenborg, Johan Henning, bade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande:
Då Lagutskottet vid 1815 års Riksdag föreslog antagande af flere Gevaldiger i hvarje Län, att vid Fångars transporterande åtfölja till bevakning, yttrade jag den 5 Martii 1815 till Högloflige Ridderskapets och Adelns Protocoll, den tanka, att de föreslagne kostnaderne dervid blifva för Staten känbara, samt att ändamålet kunde, likasom hittills, ernås med andra anstalter; och ifrån de skäl jag då anförde och nu får åberopa, hämtar jag äfven nu betänklighet, att StatsUtskottets Betänkande bifalla.
Att, för Sextio G valdiger, tillstyrka ett Stats anslag af 250 Tunnor Spannmål årligen, samt dessutom 3a Skilling Banco Dag - 320 Den 2 4 Martti, /. in. Tractaraente för KronoBetjente under resan med Fångar, som de nu äro skyldige af tjenstepligt utan betalning medfölja, blifver , vid nuvaran4 de förhållanden, en för Staten icke obetydlig utgift, som, till dess uppgående rätta belopp, icke en gång kan beräknas 3 och då jag medgifver, att den ringare KronoBetjeningen vid nu tiliökte göromål svårligen medhinna att uppfylla den dem i Författningar föreskrifne skyldighet, att Fångar till bevakning åt-öija, skulle jag hellre önska, att i sådana och andra ändamål, flere KronoBetjente i Länen antagas, som äfven vid andra förefallande behof kunde biträda, än att TjenstemannaStaten så betydligen skulle ökas, utan att i någon annan väg hittills befordra allmänt gagn
Det med* gifves att allmänna säkerheten iotdrar en noggrannare tillsyn, till förekommande af Arre8tanters rymmande ifrån Fångförare, men jag gör mig förvissad , att ändan alet lika säkert vinnes, om Länsmännen eller Fjerdingsmännen tillhållas att beväpnade, genom deras District följa Arrestanter, som äro häktade för grölre brott, och dem, vid Listrictets slut, till närmaste Kronobetjent aflemna, ifan behof af dea nu föreslagnc kostnaden i Dagtractamenten och skjutsningskostnader, och hvilka Arrestanters antal torde blifva nog inskränkt, om denna föreskrift blott lämpades till gröfre förbrytare, såsom Mördare, Röfvare, JnbrottsTjufvar, samt Fångar, hvilka antingen rymt ifrån Fästningar eller Fängelser, eller i följd af Domar der komma att insättas, men deremot att vanliga Fångförare?
- Den 2 4 Martti, f. m. 321 förareOrdningen, i öfrigt i anseende till andra Förbrytare härefter, som hittills, biet iakttaged, Märkeligt förekommer det, att sedan Utskottet bestämt den stora GevaldigerSkaran, Utskottet likväl frikänner dem Uran skyid'ghet att medfölja Fångar, ej mindre, då Arrestant ter innom hvarje Län föras till ransakning, till Krono hdckten eller till Straffs undergående, än då någon Missgerningsman gnpes innom Länet, eiler lös person ertappas UtskotJ tets mening är då, att denna kostsamma
Ia.’ rättning blott har till föremål att säkraretransJ portera Arrestanter ifrån det ena Länet till det andra, hvilken löibindelse allena synes blifva alltför inskränkt och alldeles intet motsvarande de kostnader derföre fordras, då vården af Arrestanter i de flere föreskrifne fall, härefter som nu, skulle KronoBetjente åligga, i hvilka lall likväl vården af grofva Brottslingar är för allmänna säkerheten af lika stor angelägenhet, sorn vid Arrestanters transport terande
Länen emellan, men hvilken tillsyn dock icke lämpeligen kan Gevaldigerne uppdragas, då de på ett längre afstånd endast vid LandshöfdingeResidencerne äro att tillgå, och upplyser detta förhållande ytterligare, att de af Utskottet åsyftade ändamål icke fullständigt ernäs, så framt icke de beväpnade Fångfötv.rne alltid äro i Otterne, icke i LänsResidencer-’ ne boende.
Vidare, och då jag vid en flygtig genomläsning så fattat Utskottets Betänkande i fjerde Momentet, som skulle Fångskjutsande Ridd. 0.
Ad, Prof, IV. B, II.
Afd. 41, 42. 323 Den 24 Martil, /. m. härefter befrias ifrån allt ansvar för vårdett af Fångar; tnen de föreslagne Gevaldigerne blott vid Residencerne, icke i Landsorterne, blifva att träffa, med förbindelse blott att Arrestanter genom Länet tran portera; så synes mig d?rat uppsta den följd, att vid tillfälle af den obetydligaste Fångskjutsning af Tiggare, oförpassade Lösdrifvare eller dem , som böra undergå Bysittning eller Fängelse vid Vatten och Bröd , mäste vid alla tillfällen KronoBe; tjenten Arrestanten å1 följa» och dess besvär skall derigenom blifva större, än om han ålägges, att beväpnad uppfylla hvad honom ridan åligger, att nemligen utan serskild betalning vara vid gröfre Brottslingars transporterande följagtig.
Då således, 1 grund af hvad jag anfört, jag ansett mig äga skäl att i Utskottets Betänkande icke instämma, hämtar jag tillika anledningar dertill ifrån andra förhållandea, jag , till rättelse af Utskouet, torde få framställa.
Utskottet synes anse Fångskjutsningen vara en allmän skyldighet, utan erinran att Frälsejorden icke är dertill förpligtad . och då den samma nu kan lika af alla Medborgare ägas, är det icke att förnärma någon personlig rätt, att yrka det FrälseHemman behållas vid deras rätt, att ifrån sådan skjutsning vara frie, och att Utskottet, i ett förändradt Betänkande, uttryckligen förbehåller denna rättighet, i den händelse, att, hvad nu är föreslagit, icke skulle vinna fullbordan, eller någon framtida förändring deri skulle inträffa.
Den 24 Martn, /. nt. 323 vid Utskottets tillstyrkande, att nemligDn Fång.
Skjutsen borde af de Skjutsskyldige vid GästgitvareGårdarne bestridas, göra den Anmärkning, att både de R sande och Skjutsande blifva med detta stadgande mindre väl bcdåene; de förre, genom derigenom uppkommande inskränkning i Skjuts-tillgång, att förbigå det obehagliga af åsynen af längsiade fångar, und r flere timmars väntan vid Gästgifvare, gårdarne, och de sednare eller de Skjuts- kyldige, genom derigenom uppkommande otillräcklighet i behöfligt Skjutshäst antal, och större b. tungande för de till ReservSkjuts skyldige, då äfven Fångskjutsen måste ifrån Gästgilvaregårdarne utgöras, sannolikt på ett för de Skjutsande mera besvärande sätt, under anförande af FångGevaldiger , än nu, då Skjuis-J ningen af Fångtöraren sjelf bestrides. jag tillstyrker för min del, att vid nuvarande Inrättning för Fångföring må förblifva, utan annan förändring, än den, att en noggrannare tillsyn vid Fångars förskaffande mä iagttagas, i anseende t il sådana Fångars transporterande, hvilkas frihet är för den allmänna säkerheten vädel g, samt att, ehuru Författningame, såsom tj'n; tetörbindelse, å‘ägga Länsmän och Fjerdingsman att gröfre brottslingar åtfölja , något biträde dem kunde meddelas, äfven på allmän bekostnad, till vinnande af det ändamål, att af en beväpnad ansvarsskyldig
Fångförare de gröf. re biottslingar alltid säkert måtte bevakas Att Ut-kotiets Betänkande måtte till Utskottet återremitteras, anhåller jag vördsammeligen, samt 524 Den 24 Martil, /. jm. att dessa Anmärkningar måtte detsamma få åtfölja Grefve Spens, Jacob Melker:
Vid alla omdö nen rötande det ämne, hvarom Kongl. Majit.1- nu uppläste Nådiga Proposition och StatsUtskottets deröfver afgifna Utlåtande handla , tior jag att framför allt ej bör lemnäs ur sigte den märkehga skillnad, sorn är emellan Fångars forsling och Fångars bevakande under forslingen.
Sä länge forslandet från ett ställe till ett annat, af det, som för allmän räkning behöfver transporteras, åligger Innehafvare af Jord, såsom ett direct Onus ; så länge detta till äivintyrs i vårt land ej kan vara an-: norlund ; så länge finnes ock intet skäl, hvarföre jordägaren skulle kunna undslippa att fiån ett till annat ställe transportera Fångar, hvilka verkdigen i detta afseende, huru besynnerligt det än i alla andra hänseenden må lata, lämpeligen kunna anses jemförliga med andra Kronans Effecter.
Af sådan anledning skulle, efj ter min tanka, den enda förändring, som, uti livad Utskottet tillstyrkt kunna föreslås, vara, att Fångforslingen borde bestridas med Kronoskjuts, i städet för Gästgifvarskjuts, hvilken Inrättning, så länge intet lämpeligare sätt för Inrikes communicationen kan uppfinnas och sättas i verket, åtminstone bör oförryckt till sitt ändamål b behållas.
Fångars bevakning kan deremot aldrig med skäl åläggas någon, som ieke åtager sig detsamma såsom egenttlig sysla.
Hittills har likväl dtnna angelägna befattning varit lemuad i händer, sorn endast slumpen
Den 24 Martil, /. m. 325 utsett.
Det har väl varit stadgadt, att vid forsling af Fångar, sorn för svärrre förbrytelser varit lagförde eller dömde, eller för ett våldsamt och listigt uppförande kända, en Kronobetjent alltid skolat vara följagtig , 111. n vid den vanliga KronoBetjemngens, så mycket i senare tider förökade göromål, hor detta Stadgande blifvit på flera sätt gjordt utan verkan, dels genom serkdda, för hvarje täll gifta förklaringar öfver hvad som gjort en sådan Fångens nogare bevakande undtr forslingen nödvändig , dels genom den tydningen , att Fångiöraren, ehuru dertill utsedd, blott genom tillfälligheten att han innehade eller brukade ett till Fångtöring anslaget Hemman, likväl i sjelfva sin egenskap af Fångförare vore en slags Kronobetjent, hvilken egenskap af Kronobetjent, som han sjelf så oskyldigt erhållit, han icke heller dragit i betänkande att öfverlåta på sin Son eller Dräng, någon gäng till och med på sin Hustru eller Piga.
Många förnyade brott hafva af de Rymmare , sorn genom denna bristfälliga bevakning fått tillfälle undkomma , blifvit föröfvade * mångfalldiga Rättegångar rörande förvållande till Fångars flygt uppstått, hvaraf följden blifvit, att den, som aldrig bestämdt åtagit sig vissa skyldigheter, och aldrig fått eller kunnat få någon underrättelse pm, hvaruti de egenteligen bestodo , ibland blifvit straffad för ett välment oförstånd, ibland fått njuta okunnigheten lill godo såsom ursägt för ett verkligt straffbart förhållande.
Då en noggrann bevakning af de Personer, hvilka den allmänna säkerheten 326
Den 24 Martil, f. m. fordi ar att beröfva friheten, är för Statens bestånd och ändamål, sjelfva skyddand t afd nna allmänna säkerhet, af sa mycken vigt, då denna bevakning är föienad rrted ojemiö bgt flira svårigheter, under det Fångar transporteras frän den ena aflägsna orten till den andia, än under d t de sitta innom fyra väggar inneslutna, kan jag icke annat än anse det högst nödvändigt, att vården om och ansvaret .för dt m ö!verl mnas åt serskilte , endast dertill utsedd Personer , af hvilka en säker vård kan förväntas, och att ett strängt ansvar för deras försummelser, enligt rättvisans och bdlighetens sammanstämmande fordringar , u kräfves D. n större kostnaden för Statsverket, dr tta kunde medföra , tror jag ej bör komma i fråga, då man dels gör afseende derå, att Landet befrias fran en förhatlig tunga, dels erinrar sig att
Statsinrättningens vidmagthållande och allmänna säktrhetms bevarande är ändamålet ; Statsinkomster och Stat-Uti ifter endast med I härtill, sami att ^en, som vill ändamålet, alltid också måse vilja medlen.
Gre(ve Mörner, Adolph Goran:
Vid alla Riksdagar sedan 1S00. har iörevarande ämne utgjort föremål för Riksens Ständers pröfning, dels i afseende på omöjligheten under nuvarande Fång*örslings - sätt att skaffa saker bevakning, dels i anseende till olämpligheten af de bestraffningar, för hvilka Sveiigrs Allmoge , hvars skyldighet det < gi nteligen icke borde vara att bevaka Fångar, ofta blottställee - Den 24 Marti*} f m. 327