Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna controll hämtas säkrare genom Revisioneme vid Riksdagarne, och dessemellan af Riksens Ständers valde Revisorer.
Man har sagt, att publicitet len skulle stärka Bankens credit, och öfverty. 604 Den 29 Majt. ga, att dess ställning vore fördelaktigare, än som förmodas Jag vill ock lör min del med ge det, och Utskottet har äfven m dgivitdet; men man bär icke se på den nät varande 'iden allena, utan äfven fästa afseende på verkan af ett sådant steg, i tillämpning tili framtida för* hållanden.
Man bör ihågkomma, att sjelfva idéen om en Banks inrättning mäste vara den, att på en credit-rörelse utsträcka sig, mer eiler mindre, utöfver den inneliggande metallfonden; ty eljesl vore den en inrättning, utan ändamål och ett lönlöst besvär.
Med denna första grund står ej tillsammans en publicitet af förhållandet, Jag måste jemföra en sådan Bank med den enskilta Banquierens eller Köpmannens.
Solidité, noggrannhet och ordning är allt hvad man begär; och crediten växer med hvar dag, då sådant iakttages; rnen skulle denna Banqtier eller Köpman handla och redogöra med öppen bok, så motverkades hans arbete af alla dem, som hade ett interesse deruti, och hans credit kunde ej bibehålla samma styrka, derest han icke redan samlat en öfverlägsen rikedom; och resultatet blefve möjiigtvis förlust i stål-* let för vinst.
På samma sätt skulle förhållandet bli med Banken; en jemförelse skulle ständigt före-^ komma mellan dess sedlar och reela fond, sorn, så snart några! extraordinaira omständigheter tillstötte, hvilka gålvo anledning till Den 29 Maji. 605 misstroende, genast kunde 6kaka hela byggs naden.
Jag vill blott exempelvis föra i Riddsrskapets och Adelns minne händelsen förlidet år, då på en gång hastigt uppkom en farhåga för brist på koppar skiljemynt.
Det försvann ur rörelsen j alla gömde pi deras behållningar deraf, och Banken ålitades strängt till utväxling.
Genom kloka anstalter häfdes denna terreur, och brist på skiljemynt har sedermera icke existerat.
Men om man i den stunden haft kännedom om Bankens ringa återstående behållning af myntade slantar, skulle ändamålet icke blifvit vunnit.
Alla hade nytta, meri ingen skada af denna hemlighet.
Vill man, att Banken icke skall någongång återställas i sina functioner, såsom VäxeiBank, då må den såsom en Banquier, den der upphör att betala, framlägga sin Stat, och derigenom trsrquilisera sina Borgenärer; men i motsatt fall kan jag aldrig medgifva annat än hvad erfarenheten ock bestyrkt, att nemligen en Banks bestånd icke medgifver fullkomlig pu. blicitet, och att ingen Bank i något iand periodiskt kungör sitt bokslut, det vågar jag tryggt påstå.
Engelska Banken allmangör ingalunda på bestämda terminer hela sitt tillstånd.
Den annoncerar blott en gång om året, dividenden af revenuen; sorn kan till Actieägarne utdelas.
6o6 Den 29 Maji.
Men deremot, så snart Parlamentet fordrat nia gon special uppgift, lår den ej vägras.
Nu har BancoUtskottet, på samma sätt , väl ansett sig icke kunna tillstyrka en periodisk publicitet; men tillika anfört, att, örn, för finaiice-regleringens skull, det lunnes nödigt, som vill säga med andra ord, derest misstroende till Utskottets på Bankens ställning grundade uppgifter skulle påkalla det, vöre Utskottet beredt att för Riksens Ständer framlägga förhållandet; då deremot ett periodiskt kungörande mellan Riksdagame måste anses skadligt, eller åtmindstone ändatnålslöst, enär i alla fall ingen annan auctoritet än Riksens Ständer kunde något om Bancoverket löfs ordna.
Till hvad jag redan haft äran y;tra, utbeder jag mig att la tillägga några ord.
En värd Ledamot har behagat säga, att Banken genom sin hemlighet varit i tillfälle att bispringa Staten med stora summor Jag vill blott nämna, att hemligheten alldeles icke dertill varit grunden; mendet är naturligt, att ett Penningevc-rk, som drar ansen* liga ränteinkom-ter af sina capitaler, utan an. nan utgift än lönandet af dess per onal, hvilken jag dock funnit vara långt större än jag väntat, kan vara i tillstånd, art med betydliga bidrag understöda StatsVerket. jag vet ej hvad man menar med temporaira uppgifter.
Det kan ej kallas temporairt, som beständigt är kändt, och sådant kleive förhållandet, om Den 29 Maji.
Bankens Bokslut vid hvarje års utgång för Allmänheten kungjordes.
Det skulle utgöra en fortsatt kedja af beständig räkenskap olver Bankens ställning.
Jag tror, att öppenhet £ ett sådant fall verkar mera förtroende, än alf annan åtgärd, likasom att hemlighet föranleder tili misstroende.
Då jag är tvungen att betala min skatt med Verkets mynt, måste jag naturligtvis skaffa mig det.
Men vöre det tillåtet, att liquidera med andra myntsorter, skulle Bancosedeln föri lora allt förtroende, i händelse hemlighats-i principen bibehölls, och de förra ensamt nyttjas.
Bankens ställning är mycket god} ingen Bancosedel utgifven, utan godkänt hypothek.
Man har yttrat, att den långa tid, hvarunder hemligheten ägt rum, gifvit den samma helgd, och visat, att man dermed varit belåten.
Jag förklarar än en gång, att jag för min del icke tror på nyttan af denna hemlighet, fullkomligen öfvertygad, att publiciteten långt mera gagnar; men frågan derom är ibland dem, som ej hastigt kunna afgöras, den har länge varit omtvistad — länge af fördomen bestridd.
Det är må hända möjligt, att man äfven nu lyckas, att qvarhålla det täckelse, som hindrar ljusets inträngande, — men d<*i stund skall komma, då man med den kraftägande viljan fordrar den rättigheten, att veta hvad lappen i fickan gäller, och täckelse! mäste då falla. friherre Boije:
Dea sista värd» Talaren 6o8 Den 29 Maji. har lemnat föga öfrigt, att säga, för den sak han försvarat.
Jag skall dock utbedja mig, att få den äran tacka Friherre Wirsén för dess yttrande, att Bankens credit kan behöfvas fötf Statens bäs'a; ett yttrande, som styrker mitt tro, att Banken är till för Nationens skull, och således bör handhafvas till Nationens fördel.
Må det tillåtas mig, att ännu framställa ett skäl för publiciteten.
Den stora del af Ali» mänheten, sorn tror, att pennirtgeindragning är skadlig, torde möjligen kunna öfvergå till en viss misstanka, att, oaktadt alla försäkringar, det Sedelstocken alltid förblifver densamma, ett hemligt indragningssystem dock fortfar att vet ka-, och ingenting betryggar mera deremot än Sedelstockens publicitet.
I anledning af den förmoden, som en författare hade frarns ställt, att en indragning hade sedan 1812 ägt rum, försäkrades oss, vid 1S15 åts Riksdag, från de der Bänkarne, af Ledamöter, hvilkas ämbeten gaf dem trovärdighet, att ingen sådan hade existerat j och nu underlättas vi likväl af Konungens proposition derom, att 3 millioner värkligen voroindragne emellan 1812 och 1815 årens Riksdagar.
En bestämd och säker kännedom om htfad som sker, eller icke sker, synes alltså icke vara bland Allmänhetens 0,1 billiga fordringar
I edla tider har misstänkligheten ansetts vidlåda hvar och en, som fordrar blind tro, utan att vilja gifva någon ting åt öfvertygelsen Vill man vid denna Riksdag öfvertyga of.s, och vill man att vi, efter Riksdagen skola tro på ingen hemlig indragning, så gifves Den 29 Maji.
609 gifves till detta ändamål säkerligen icke mera än*ett medel j och det är att sedelstocken får blifva af Allmänheten till beloppet känd.
Jag talar ogerna emot en så upplyst Ledamot, sorn Herr Presidenten Friherre Wirsén, hvilken ej mindra äger min, än med skäl hela publikens hö^uktning; men han skulle ej sjelf kunna tänka så redigt, eller hafva förmått uppgifva förslaget till det nu lämnade FinanceBetänkande, förutan vunnen kännedom af BancoVerket.
De som icke ägt samma tillfälle, önska åtmindstone få veta hela rörelse-capitalets belopp.
På den invändningen, att det skulle discreditera Banken, att blott få veta dess skuld, svaras, att tillika beloppet af dess fordringar kunde uppgifvas, då sådant nogsamt skulle bestyrka dess soliditet, oberäknad ännu dess högst betydliga redbara fond, sorn öfverträff a andra Banker, hvilka nära utgöra $Discont-Contoir, förutan hypotheker.
Engelska Banken, sorn egentligen är en privat association, och endast under vissa vilkor med Staten förenad, uppgifver sina utelöpande Bank-nots vid hvarje Parlaments session, och vi sago nyligen beloppet deraf i våra PostTidningar.
Statsverket liquidsrar ock hvarje Söknedag året igenom, förhållandet sig emellan med Banken för interesse-betalningen, för den så funderade som ofunderade Rikets gäld3 den redbara fondens förhållande undersökes ock ofta af Deputerade Ridd. 0, Ad, Prot, VI. B. II.
Afd. 77, 78.
6io Den 2 9 Maji. ifrån the House af Communs.
I'öfrigt finnes hvarken i Svenska BancoOrdningen, eller senare Författningar, någorstädes förbudet, att uppgifva sedelstockens belopp, utan blott befallt, att ej yppa något, sorn kunde skada Banken och Riket.
Jag har mycket tält och skrifvit om Bankens tillstånd, men som allt tjent till detta älskade Verks nytta, försvar och heder.
Detsamma bade aldrig så öfver höfvan blifvit tillitadt, om dess verkliga tillstånd icke blifvit så doldt hållet, och om man vid 1809 års Riksdag löljt swndare gune rådj men som nu blifva dyrköpte och vanskelige.
Jag tillstyrker således förkastandet af BancoUtskottets Betänkande.
Herr Manner st am:
I anledning af Grefve De la Gardies yttrande, får jag först anmärka, att hvarken den, som väckt frågan om publiciteten , eli;r fde , hvilka i Utskottet understöd denna motion, torde med något skäl kunna anses hafva i frat för densamma af nyhetsbegär.
Vi känna dessutom redan fullkomligen Bankens ställning Friherre Cederström har i öfrigt förekommit mig i det jag ämnade svara samma Talare , att nemligen Bankens credit icke alltid under den sedan dess Inrättning lörflutne tid af hemligheten varit upprätthållen: att dess förmåga, att biträda Staien alldeles icke varit en följd af hemligheten, och att dessa biträden, dä de blifvit utsträckte utöfver Bankens förmåga, förstört dess credit, oaktadt dess tillstånd varit okändt för Allmänheten, Den mynt-operation, sorn
Den 29 Maji. 611 år 1776 verkställdes, var en verklig Banqueroute, dervid Banken endast betalade 50 procent, hvilket bevisar, att Bankens credit icke varit på sätt samma värde Talare lärer trott, ostörd.
Om beskaffenheten af denna credit och det skydd den hämtar, genom döijandet af dess tillstånd, vittnar dessutom närvarande förhållande med cours och med Bancosediarnes värde.
Bankens credit kan icke fullkomligt återetällas, utan genom Fullgörande af dess förbindelser, eller genom silfverutväxling efter ett bestämdt förhållande, men den kan förbättras, genom publicitet af dess tillstånd.
Man har liknat Banken vid en enskilt, och denna liknelse, om den fullföljes, bevisar den tanka jag yttrat, att, så länge både Banken och den enskilte fullgör sina förbindelser, kan kännedom af deras tillgångar och skulder hvarken med skäl fordras eller vara nödvändig; men den, sorn upphört att betala, kan omöjligen återvinna credit annorlunda, än genom sina borgenärers förnöjande, eller genom uppgift af tillgångar, som visa, att de äga säkerhet för sina fordringar.
Den enskilta är också i sådane fall genom lagarne förbunden till uppgift af dess ställning.
Jag förnyar min anhållan, att Bankens u. telöpande sedelstock under åren från och tmd 1790 eller 1800 till och med 1817 måtte af 6i2 Den 29 Maji.
BancoUtskottet genast uppgifvas, samt hemstäD ler tillika, om icke uppgift af Bankens fordringar derjemte måtte meddelas, och lika beskaffade uppgifter vid hvarje Revision Jernnäs. * Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf:
Den vördnadsvärde man, sorn vid denna Riksdag, äfvensom vid den sistlidne, väckt motion om Bankens publicitet, har genom sitt snille, sina forskningar, sina af mer än 50-årig erfarenhet beledsagade insigter, sitt outtröttliga nit, sina grundliga arbeten och välgörande
Riksdagsinanna-åtgärder rörande ovanligt utmärkt sig; och det har för öfrigt så ofta inträffat, att, om jag än i första ögonblicket tyckt mig finna en och annan af hans yttrade meningar stridande mot min egen, jag likväl efter mognare öfvervägande alltid slutat med att inse min irring; att det är med mer än vanligt misstroende till mitt eget omdöme, som jag nu går, att yttra betänkligheter och tvekan, att samtycka till upptäckandet af Bankens tillstånd.
Banco sedelstockens belopp är ej längre någon hemlighet: det är af Kongl. Maj:t uppgifvit, och riktigheten af denna uppgift har af Eanco-Utskottet blifvit bekräftad.
Silfverfond har ingen begärt att få veta.
Det är således egentligen endast dess öfriga hypo: theker, och beskaffenheten af dess tillgångar som man vill hafva allmänt bekantgjorda.
Man kan förmoda, eller till och med på förhand Den 2 9 Maji. 613 veta, att Bankens tillgångar bestå, utom Silf-! verfonden, dels i inteckningar i fastigheter, och dels i, kan hända ännu betydligare, for-l dringar på blotta namn.
Jag öfverlemnar åt hvar och en att dömma, hvad värde dylika tillgångar äga för en YVäxelbank: tillgångar, sorn ej äro rörliga, och sorn antingen aldrig tillfullo, eller åtmindstone oändliger» långsamt skulle kunna realiseras, och göras för Banken i sjelfva verket brukbara.
Örn jag vågade hoppas, att hvar och en lika med mig vore öfvertygad derom, att Bancosedelns värde endast beror på Sedelmassans förhållande till productionen och varumängden i landet, skulle jag ej tveka, att för min del bifalla tillkännagifvandet af Bankens ställning.
Men då jag fruktar, att den mening, hvilken några värde Ledamöter yttrat, nemligen: 55att Bancosedlarnes värde beror blott på mängdens förhållande till Bankens rörliga Hypothek, Massa eller Silf v er fond" är alltför allmän 5 så befarar jag, att tillkännagifvandet af Bankens verkliga ställning skulle möjligtvis kunna föranleda till betydliga oredor.
Man skulle nemligen tilläfventyrs försöka, att aj rithmetice uträkna sedlarnes verkliga värde; och utslaget af denna calcul skulle lätt kunna åstadkomma en olycklig skakning i myntvärdet, intilldess sanningen omsider hunnit segra öfver förvillelserna, och hehofvet ändtligen återgifva myntet det värde, som det bör äga, i anseende till myntstockens förhållande till landets produetion och varumängd.
För öfrigt ser jag ingen verklig fördel 6 r 4 Den 29 Maji. att vinna, genom upptäckandet af Bankens tillstånd} men deremot är det åtraindstone osäkert, om ej stora och kanhända oförmodade olägenheter detaf skulle kunna åstadkommas.
Då man derföre, genom upphäfvande af ett så uråldrigt stadgande, tj skulle hafva någon verklig fördel att hoppas, men väl olägenheter att befara; så anser jag för min del bäst, att låta det förblifva såsom det är.
Som jag befarar, att jag af Ridderskapet och Adeln icke blifvit rätt förstådd, då tvenne Ledamöter, så upplyste som Friherre Cederström och Herr Mannerstam, hvilka vanligen med hela ungdomens liflighet och lätthet fatta och yttra sig, kunnat derom misstaga sig, anhåller jag, att med några ord ytterligare fä upplysa om min mening.
Först utbeder jag mig få svara Friherre Cederström, hvilken behagat förklara, att jag skall sagt, det Banken genom sin hemlighet varit i tillfälle att bispringa Staten med stora summor.
Härvid får jag erinra, att jag alldeles icke anfört Bankens förmåga, att lemna bidrag till Staten, såsom en följd af hemligheten; jag har endast nämnt, att sädane bidrag från Banken utgått under den förflutoe tiden, och då de hittills 5 Banken gällande författningar följts.
Då Herr Mannerstam fästat sig vid mitt yttrande om nyhetsbegär, får jag förklara, det jag med detta uttryck ej menat den som älskar, att höra och läsa nytt, utan den Dun 29 Maji. 615 som vill hafva allt nytt, sorn vill förändra , omskapa allt, som vill omstörta alla gamla former, endast deriöre att de äro gamla, som i desse af seklers erfarenhet godkände och hel-^ gade bruk biot^ser åldrige, förderflige, missbruk, men äter i alla nya öfverspända nyhetsidéer högsta fullkomlighet.
Sådan var min mening, och jag anhåller, att denna förklaring må i Protocollet få inflyta.
Grefve Mörner, Carl Stellan; Jag har förut under denna Riksdag yttrat mig emot publiciteten, och jag hyser ännu samma öfvertygelse.
Jag tillstyrker derföre bifall af Betänkandet, och tror, att Ridderskapet och Adeln ej skall misstaga sig, om Ståndet lemnar detta bifall, då Ståndet i 140 år varit utan en sådan publicitet, och Banken likväl tilltagit i styrka och soliditet.
Det är väl sannt, att, då denna fråga förevar under öfverläggning vid 1815 års Riksdag, flere af Ridderskapets och Adelns medle minar yttrade sig för sedelstockens upptäckande, men jag tror, att en sådan mening ej bör nu lägga något band pä oss, att icke äga en annan öfvertygelse.
Grefve Spenn, Carl Gustaf:
Man har tält om bifall till Utskottets Betänkande, jemte anmodan till Utskottet, att till nu instundande finance-reglering underrätta Riksens Ständer om Bankens sedelstock enligt si ta årets bokslut; andra hafva yrkat bifall på Presidenten Schultzenheims motion, som ock egentligen ensamt rörde sedelstockens^ publicerande, 6\6
Den 29 Maji. huru med tillägg af periodiska til!l\ännagif.? vanden.
Två Stånd hafva antagit Utskottets Betänkande, och det säges oss, att således ingenting mer står att vinna.
Det är då öfverflödigt att härom yttra sig. jyien denna dagens debatt föranleder mig till en^ärskild motion, i stöd af det, som i dag blifvit oss bekant.
E11 iör detta Banco-Fullmäkfig och BancoIJtskotts Ledamot har nemligen underrättat oss. ätt i Banken ligger förvarad en af framlidne BancoCommissarien
Silfverstolpe författad full* ständig historia otn Bankens alla öden, som genom det samband, hvilket alltid varit emellan Bankens och Rikets financiella affairer, måste vara en fullständig financiel Statistik öfver vårt Fädernesland under olika perioder.
Då, efter min åsigt den hufvudsakligaste orsaken, att yrka Bankens publicitet, är behofvet för Sveriges Representanter, att äga stafitiska och historiska kunskaper, orade rätt skola bedomina c!e allmänna afläirerna, samt behofvet för Sveriges allmänhet, att äga samma kunskaper ibland sig utspridda, om de någonsin skola lätt bedomina sina representanters åtgärder, utber jag mig. att, ehvad slut den nuvarande debatten om BancoUtskottets Betänkande må taga, fa, i stöd af R.egeringsFormen, i anledning af dagens d batte, väcka en ny motion om tryckning på Bankens bekostnad af BancoCommissarien Silfverstolpes Historia om Bankens öden Om ock ett ringa antal exemplar skulle bli försålda, skall utspridandet af statistiska uppgifter om landet betala denna kostnad mer än tillräckligt.
Då för öfrigt denna Den 2 g Maji. 617 Historia förmodligen stannar flere år före närvarande tid, kan någon fara för Bankens credit icke derutaf befaras; för öfrigt kan man, om det så befiunes nödigt,’ utesluta allt hvad som kan röja den närvarande Silfverfondens belopp.
Jag anhåller ödmjukast, att denna min motion må med de öfrige Stånden communiceras, och till Banco-Utskotlet remitteras.
Hane Excellence Herr Grefven och LondtMar skalken yttrade, det någon underrättelse ännu icke ankommit om BorgareStåndets beslut, i afseende å detta mål; men då de tvenne öfrige RiksStånden redan bifallit BancoUtskottets Betänkande, ansåg Hans Excellence sig böra hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln äfven behagade samma Betänkande gilla, med anmodan till BancoUtskottet, att, i afseende på den för handen varande Fiuance-regleringen, skyndsammeligen till RiksStånden uppgifva Bancosedelstockens närvarande belopp, samt med förbehåll, att vid Allmänna Finance-regleringens afgörande äga öppet, att, der så nödigt skulle synas, å nyo företaga frågan om Bankens årliga publicitet till pröfning.
Herr Manner stam anhöll, att Banco-sedelStockens belopp äfven måtte för den förflutDe tiden af Utskottet uppgifvas.
Hans Excellence Hen Grefven ock Landt - 6(8 Den 29 Maji, Marskalken hemställde, om icke upplysning rörande Bancosedel stockens storlek vid slutet af sistlidne åt vore tillräcklig.
Ehuru detta mål blifvit afgjordt, på det sätt jag önskat, får jag likväl förnya min anhållan om Hans Excellence Herr Grefvens och LandtVlarskalkens proposition till bifall af min begäran om tryckning af Hr Silfverstolpeg historiska arbete angående Bankens öden, samt att samma motion måtte blifva med de öfrige Riks-Stånden communicerad.
Vid den sist af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde proposition, att BancoUtskottet skulle för Riksens Ständer uppgifva Bancosedelstockens storlek vid 1817 års slut, täger jag mig friheten erinra, att jag tror, det Utskottet icke blott genom ett Stånds beslut kan förbindas, attén sådan uppgift meddela, utan fordras, för att gifva ett så beskaffadt beslut bindande kraft till efterlefnad, de öfrige RiksStåndens instämmande deri Jag hemställer derföre, om ej de öfrige Stånden må af detta Ridderskapets och Adelns beslut undfå del, på det att de må kunna detsamma bifalla, i fall de så skulle finna för godt.
Friherre Wirsén:
Då jag ännu nödgas anhålla om tillåtelse, att fa tillägga några ord
619 till hvad jag förut i detta ämne yttrat, skall jag bjuda till att i min framställning vara så kort som möjligt.
Jag tror, att den nytta som Bankens credit kan, genom den periodiska pu. bliciteten tillflyta, är ganska problematisk, och anser derföre det beslut Ridderskapet och Adeln nu fattat ganska skadligt, ej sä mycket för det inflytande detsamma lör närvarande kan medföra på Bankens credit, som fast mera för praejudicatets skull i framtiden Jag får derföre emot detta beslut på det högsta mig reservera.
Jag har ej tilltrott mig kunna gifva mina skäl mera vigt, än de skäl Utskottet anfört; men sedan de ej verkat på Högloflige Ridderskapet9 och Adelns beslut, är jag visserligen för öfrigt för min person, såsom Ledamot af Utskottet, ganska nöjd att förhållandet kommer i dagen, emedan jag finner, att en uppgift på sedelstocken lärer blifva det en da sättet, att slita den, i anledning af sammansatta Stats- och BancoUtskottens Betänkan} de, angående finance-planen, inom detta Stånd så lifligt debatterande frågan, om rätta beloppet af vårt rörelsecapital, ehuru man kanske kunnat äga någon anledning att förmoda, det den uppgift derom, som af dessa Utskott, hvilka tillsammans bestå af 72 personer, de der gemensamt af aila krafter riktat sine bemödanden till befrämjande af Statens och Bankens bästa, lemnats, bort vinna någon trovärdighet
Men då en uppgift af sedelstocken endast för ultimo
December 1817 icke i något afseende kan vara tillräcklig, enär man ej kanner, huru summan af Rörelse-capitalet för 620
Den 29 Maji, det året förhåller sig till de föregående, och sålanda ej får veta om sedelstocken blifvit" ökad eller minskadj så förenar jag mig med Herr Mannerstam i den hemställan, att, derest någon publicitet skoll äga rum, uppgiften må sträcka sig från och med 1800 till och med år 1817.
Grefve De la Gardie instämde uti Friherre Wirséns reservation.
Jag instämmer i så måtto uti hvad Friherre Wirsén och Herr Mannerstam anfört, att jag anser sedelstockens storlek böra uppgifvas ifrån den tid , då Fi* nance-Betänkandet börjar sina beräkningar af rörelse-capitalet, och således ej från iSco, ui tan från den sista December 1814 till den sista December 1817.
J*g tror detta vara allt hvad som behöfves till ledning för Riksens Ständers omdöme i detta afseende.
Friherre Wirsén i I anledning af Friherre Cederströms yttrande, får jag anmärka, att Friherre Wrangel har sträckt sina comparationer af sedelstockens förminskning från år 1810$ och jag har derföre ansett det vara så godt att göra begynnelsen med uppgiften från år 1800.
Hans Excellence Herr Grejvtn och LandtMarskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln, under förblifvande vid dess nyss fattade beslut, ville anmoda BancoUtskottet att Den 29 Maji. 6 21 uppgifva Bancosedelstockens belopp från den i Jan. 1800 till den 31 Dec, 1817» samt att de öfrige RiksStånden måtte inbjudas att uti det; ta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena.
Grefve Spens förnyade sin proposition till bifall af dess motion om tryckning af Herr Silfverstolpes Historia om Banken, samt om eommunication deraf med de öfrige RiksStånden; men Hans Excellence Herr Grefven och Landt« Marskalken förklarade att berörde motion borde enligt 49 §. i Riksdagsordningen ligga på bor-, det till nästa Plenum.