Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånd ej genast godkännes, skall det till Utsk., med de inom Ståndet gjorda anmärknir, återförvisas.
Det förslag, Utsk. till svar derpå framlägger, kunna Stånden endast förkasta, eller, utan förändringar, godkänna.
Om tvenne
Stånd förkasta förslaget, skall det förfalla.
Godkännes det af minst Irenne Ständ, förblifve det hvilaude till nästa riksmöte.
Vid förslagets slutliga behandling under sistnämnde riksdag, kan det af RiksSl:n endast ogillas eller oförändradt antagas.
I sednare fallet öfverlemnas det, genom Talmännen, till Konungen, som, i händelse
Han det gillar, Sitt samtycke R.
” Och sist skulle komma Utsk:s förslag pag. 7. ”Vill Konungen hos R.
St. föreslå någon ändring i grundlagarna, öfverlemnar Han, efter Statsrådets hörande., Sin propos., jemte Statsrådets tankar deröfver, lill R.
St., som genast, utan att om denna propos. förut öfverlägga, uppdraga åt Const.Utsk. att utlåtande derom lill R.
Tillstyrker Utsk., hvad Konungen föreslagit, hvile frågan till nästa riksdag, då R.
Konungens propos. dä må R.
St. genast kunna antingen denna propos. afslå, eller ock af - Den 17 Maj. 545 afgöra, alt do vilja öfver densamma a nästföljande riksdag besluta; gällande i detta fall tre Stånds mening och, om två Stånd stanna emot två, deras, som beslutet uppskjutit.
Men icke må, under någon förevändning, R.
St. förr än ä nästa riksdag propositionen till slutligt bifall upplaga.
Samtycka då alla RiksSt:n till Konungens förslag, hegare de dag att på Rikssalen få R.
St:s bifall derfill afgifva.
Derest Konungens propos. icke i salunda stadgad ordning af R.
St. antages, aflemne de sitt afslag, med skälen der/or skriftligen till Konungen genom deras Talmän.
Om å riksdag, då grundlagsfrågor lagligen kunna afgöras, ytterligare uppskof föreslås, må det ej äga rum, utan Konungens och alla fyra RiksSltns sammanstämmande beslut.”
Det öfriga lika med Disk.
Jag anser det vara alldeles öfverflödigt att upptaga tiden med något försvar för Gtsk.; för min del har jag biträdt detta sednare förslag och dervid ingått pä den jemkning, som Utsk. föreslagit, för alt vid detta riksmöte åstadkomma en nödig samman jemkning mellan 81 och 56 §§ RegF.
Jag har anledn. att förmoda, att, på siitt detta förslag är uppgjordt, kommer det att godkännas af de 3:ue öfrige Stånden, och skulle derföre äfven önska, att R. o. Ad. ville ingå pä detta jemkniugslorslag.
Jag ville ock att discussionen härom upphörde och skall ej borttaga tiden med något förlängande af densamma, medgifvande gerna, utan någon vidare strid, att Ståndet, om det så för godt finner, vidblifver sitt förra beslut i de delar, sorn IIr von Hartmansdorff föreslagit.
På detta sätt kommer nemi. frågan till förstärkt.
Const.Ulsk. och derefter anställes omröstning mellan R. o. Ad:s beslut och della l]tsk:s jemkningsförslag, hvilket, som sagdt är, jag tror kommer alt af de öfrige Stånden antagas, hvarigenom ärendet i min tanka kommer alt blifva hastigare afgjordt och liden att för andra ärenders behandling besparas.
Jag vill salunda icke bestrida Itr von Hartmansdorff» förslag.
Frih. Cederström, Jacob: Svårligen lärer vid denna riksdag något så utarbetadt förslag i denna fråga komma alt blifva hvilande, ali detsamma, med hopp om framgång, kan bli till nästa riksdag hvilande.
I det af Utsk. nu afgifna jemkningsförslag finnes en uppenbar strid mellan 81 § 1, 2 och 3 mom. och det 5. 1 de forsta mom. har Utsk. rätteligen upp fattat del nu befintliga grundlagsstagandet, ätt frågor om ändringar i grundlagen ej fä i Ståndens plena väckas, och att enskilde riksdagsmäns förslag till grundlagsförändrigar, dem Const.- Utsk. förkastat, förfalla; men det 5 mom. åter innehåller, att det förslag, som Const.Ulsk. i sådant hänseende lid besvarande af en ålerremiss framlägger, kunna Stånden antingen förkasta, eller med eller utan förändringar godkänna.
Delta stadgande 10 II. 69 546 Den 17 Maj. om förändringar medför just precist samma misstydning och tolkning af grundlagens tillämpning, som vi sett den 56 §:s 2 mom. medföra, nemi. att man på grund af gemensamma tankar väcker splitter nya grundlagsförändringsförslag och upptager dem till omröstning i förstärkt Const.Ulsk.; kullkastande sålunda hvad man i början af lagen har förklarat, eller att ett af Utsk. underkändt förslag har förfallit.
Det upptages sålunda om igen.
Det kan således ej nekas, att detta mom. bör vara för sig, så att det må kunna förkastas' vid nästa riksdag, eljest kommer det att medföra förkastelsedomen öfver det hela.
Just det skäl, som Gr.
Gyldenstolpe anfört för sin eftergifvenhet för Hr von Hartmansdorffs mening, nemi. att förslaget i allt fall komme att blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, föranleder mig alt yrka, det R. o. Ad. måtte bifalla detta utlät.
Jag ser ej något skäl uti, dä man i allt fall antager ett hvilande af förslaget, alt man derföre skall skilja sig ifrån de öfrige
Stånden genom uttalande af en mening, sorn strider emot deras.
Här är förhållandet, hvad mig sjelf beträffar, det, att jag mycket gerna ingär pä det ifrågavarande förslaget; de talare, sorn yttrat sig nu, och sorn talade då frågan förra gången förevar, hafva erkänt, att anomalier förefinnas mellan 56 och 81 §§, att behof är för bauden att dem förtydliga, att sätta dem i sammanhang med hvarandra.
Nåväl! jag vet icke hvarföre man dä skall underlåta att begagna det tillfälle, som erbjudes att kanna åstadkomma en förbättring i våra grundlagar.
Jag delar ej med Gr.
Frölich den lankan, att hvad här skulle heslutas, icke hade något att betyda; man har sett saker af mera invecklad beskaffenhet omsider kunna lösas till allmän belåtenhet.
Hvad man här egentligen klandrar är, att dä 3:ne Ständ afslagit en fråga, skulle det bero af det 4:de Ståndets bifall, eller tvertom, då 3 Ständ gillat och det 4:de ogillat ett förslag, det sistnämnde skulle kunna tvinga de öfrige alt underkasta en fråga votering i förstärkt Utsk.
Men detta dr ju en olägenhet, hvaraf vi nu lida, och såvida man måste erkänna, att denua olägenhet icke kan afhjelpas på annat sätt än genom en förändring i grundlagen, men alt en sådan synes omöjlig alt få, så ser jag ej hvarföre man skall fästa sig vid denna omständighet.
Vidare har man anmärkt, att detta förslaget vore sämre än det förra.
Jag vill ej uppehålla mig vid besvarandet deraf, utan blott erinra, alt man understundom får taga en sednare gäng mindre än hvad man en föregående försmår att antaga.
Jag är öfvertygad, att del financeförslag, som vunnit Sländernes bifall, kommer säkerligen att framkalla detta förhållande hos många affärsmän, som, vid en uppkommande kris i penuingeväseudet, få taga vida mindre än hvad dem varit erbjudet.
Jag tror det vara bättre alt uu antaga delta förslag, än att underkasta v.jr mening förstärkta Const.Utsk:s pröfning, der densamma säkerligen ändå blir underlägsen.
Den 17 Maj. 547 Hr von Hartmansdorff:
Jag skall börja med uppta gande af sista skälet, som Frih.
Raab anförde, nemi. att man får hålla tillgodo ett sämre förslag när man förkastat eli bättre.
Min tanka är, att om man af andra tvingas att taga emot elt dåligt förslag, eller hvad helst som är dåligt, sä är man ursäktad; men om man sjelf väljer hvad dåligt ar, sä har man felat.
Jag förmodar, alt R. o. Ad. med all aktning för sine Medständers mening, likväl måtte hafva lika sa mycken, om ej mera aktning för sitt eget handlingssätt.
Således om Ståndet förut välbetänkt lättat elt beslut, sä är det väl enligare med följdriktigheten i Ståndets handlingssätt, att vidhålla hvad det en gäng godkänt, än att alldeles afvika derifrån, och inträda på en alldeles ny hana.
Så skulle man göra, om man anloge det förslag, sorn Frih.
Raab förordat.
Att han så gör, är visserligen följdriktigt af honom, emedan han uttalade samma mening sista gången saken här förevar, och mäste sålunda hålla ut dermed.
Meri om Ståndet lika bestämdt vidblifver siri mening, hvilket jag tillstyrker, så ogillas haris.
Frihrn har sagt, att, om della förslag är dåligt, så är det en olägenhet, sorn vi redan vidkännas.
Detta är ett yttrande af en sig så kallande reformvän, hvilket jag förr aldrig hört, ty gamla olägenheter, som finnas, äro just de, med hvilka man aldrig vill hafva tålamod.
Det tagnar mig att Frih.
Raab omsider kommit derhän, att han finner det vara bättre att hålla sig vid de olägenheter, som man känner, äu att kasta sig i nya, med hvilka man ej äger någon bekantskap.
Nu har R. o. Ad. emedlertid vidtagit ett beslut för att fä rättelse, och jag hoppas, att Ståndet icke frångår sin mening, annorlunda än på sätt Frih.
Raab: Det. är visst och sant, alt Hr von Hartmansdorff äger ända till fullkomlighet den fyndighet, hvarföre han, vid ett tillfälle för några dagar sedan på detta rum, behagade pä spe beskylla mig, dä han förmått att drilla mitt yttrande ända derhän, som skulle jag hafva erkänt, att detta förslag vore dåligt.
Jag tror knappast att jag ens begagnat ordet dålig och upprepar mitt tillstyrkande att antaga förslaget.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, yttrade H. Ex.
Hr Gr o. Landtm., det han, för att icke behöfva framställa en alltför lång och således svårfattlig propos. först finge i R. o. Ad:s minne återkalla hvad Frih.
Palmstjerna och Hr von Hartmansdorff föreslagit, nemi. att R. o. Ad. måtte till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag godkänna det af Utsk. nu afgifna förändrade förslag i hvad angick 5f» § samt I, 2, 3, 7, 8 och 9 mom. af 81 § Reg.F., äfvensom 29, 49 och 73 §§ Riksd.Ordn., men deremot icke godkänna de föreslagna 4, 5 och 6 mom. af 81 § Reg.F., utan i stället vidblifva den del af Ståndets förut fattade beslut, sora uti förevarande utlåt, blifvit upptagen ä pag. 1 samt började med orden: ”Om förslaget af något Stånd icke genast godkännes”, och slutade med orden: ”Sitt samtycke R.
St. meddelar”. II.
Ex. hemställde sedermera, om R. o. Ad. till grundlags - 548 »en 17 Maj. enlig behandling vid nästa riksdag behagade godkänna Utsk:s uti utlåt.
N:o 43 framställda förändrade förslag till ändring af 56 och 81 §§ Reg.F. saint 29, 49 och 73 §§ Riksd.Ordn.
Ropades starka ja blandade med många nej, hvarpå H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, tillkäunagaf, det han trott sig finna, altja härvid varit öfvervägande.
Palmstjerna hegärde votering.
Sedan härefter R. o. Ad., uppå framställning af II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, bifallit, alt förslaget i contra propus, finge ut märkas endast genom namnen å de ledamöter, sorn framställt detsamma, upplästes till justering och godkändes följande voter. propos.:
Den som till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag godkänner Coust.Utskrs i utlåt. l\:o 43 framställda förändrade förslag lill ändring af 56 och 81 §§ Reg.F. samt 29, 49 och 73 §§ Riksd.Ordn., voterar ja; Den det ej vill, voterar nej ; Vinner nej, antager R. o. Ad. det af Frih. Palmstjerna, Nils Fredr., och Hr von Hartmansdorff framställda förslag lill beslut i detta ämne.
Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 13 och 14 dennes pä bordet lagda utlåt.
N:o 109, i anleda, af gjorde anmärknrr vid Utsk:s betänk.
N:o 82, öfver väckte motioner om förändring af lagens stadgande rörande testametsfriheten och gäfva med varm hand.
Jag anhåller om upp läsning af Gr.
Mörners reservation, under begäran alt derefter få ordet.
Sedan denna uppläsning försiggått yttrade Hr von Hartmansdorff:
Mörner anfört och i hvilka Hr Gunther m. II. instämt, hemställer jag vördsamt, att R. o. Ad. ville afslå detta betänk.
Uppå härefter framställd propos. afslog R. o. Ad. LagUtsk:s utlåt.
Föredrogs ånyo och bifölls LagUtsk:s d. 13 och 14 dennes på bordet lagda ytterligare betänk.
M:s nåd. propos:r, ang:de antagande af dels ny strafflag, dels ock lag om verkställighet af fängelsestraff.
Den 17 Maj. 549 Föredrogos Const.Utsk:s nedamiäninde d. 14 dennes f. m. på bordet lagde utlät:n. N:o 44, i anledn. af 2:ne Stånds återremisser å mern.
N:o 38; och N:o 46, i anledn. af 2:ne Stånds återremisser å mern.
De i dessa utlåt, föreslagne voter.propos:r blefvo af R. o. Ad. godkände.
Vid föredragning af StatsUlskts d. 14 dennes f. m. på bordet lagda meni.
N:o 312, med öfverlemnande af 53 §§ utaf förslaget till det nya reglementet för Riksg.cont., yttrade sig Hr von Hartmansdorff, Äng.:
Jag hemställer, om ej föredragningssättet i afseende på detta reglemente kunde blifva detsamma som förut iakttagits i hänseende till bancoreglem., nemi. alt endast nummer» ä hvarje § uppläses, och att, då ingen anmärkning vid den uppropade § göres, så fortgår man med §§:ne i nummerföljd.
Till denna hemställan lemnade R. o. Ad., uppå derom af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, gjord framställning, sitt bifall, hvarefter, då §§ uppnämdes, icke någon discussion uppstod, samt R. o. Ad. lade StalsUlsk:s mern.
N:o 312, jemte Utsk:s yttranden ang:de 5 och 7 §§ af ifrägavar. förslag, lill handlingarue och godkände de öfrige §§.
Föredrogos och biföllos Banco- och LagUtsk:ns d. 15 dennes på bordet lagde betänk:n: N:o 4, i anledn. af väckt fråga om beredande af utländsk vexel-credit för R.
St:s Bank; och N:o 5, i anledn. af väckt motion om förändring och tillägg uti banklagen d. 1 Mars 1830.
Vid föredragning af Banco- och LagUtsk:ns d. 15 dennes på bordet lagda mern.
N:o 6, med hemställan, attén ny ansvarighetslag för R.
St:s Fullmäktige i Banken mätte utfärdas, yttrade Hr von Hartmansdorff, Aug.:
Jag hemställer, om ej lämpligast vore, att göra propos. på de redan upplästa §§, emedan några anmärkningar förekomma vid de följande.
I anledn. häraf företogs della mern. §:vis till afgörande. § 1.
Bilolls. § 2.
Här förekommer en, visserligen ringa omständighet, men hvilken jag ej kan lemna oanmärkt.
Utsk. har icke inskränkt sig blott lill uteslutande af A 550 Den 17 Maj. den §, som var otjenlig, utan äfven företagit sig ali rälta ordalydelsen i den gamla eller nu gällande ansvarighetslagen.
Sådant anser jag hafva varit mindre nödigt, synnerligast som Utsk. dervid frångått det vanliga förfaltningsspråket.
Så väl i grundlagen som i allmänna lagen säger man ieke Kongl. Maj:t, utan Konungen.
Konungen äger, Konungens dom, säger man.
Detta ord har Utsk. äfven bibehållit i den 1 §, som R. o.
Ad. antagit; men i den nu föredragna heter det: ”Kongl.
Maj:ts och Rikets Svea Hofrätt”, i stället för Konungens och Rikets; detsamma förekommer ock i några påföljande §§.
Jag har ansett mig böra göra denna erinran, emedan jag tror det vara rättast att bibehålla det gällande förfaltningsspråket.
Den förändring i redactionen, som ägt rum mellan den nu föreslagna § och den i nu gällande lag, har troligen tillkommit af brådska vid uppsättningen af densamma, och jag har för min del ingenting emot den förändring, som Hr von Hartmansdorff påyrkat.
Jag instämmer med Hr von Hart mansdorff deruti, att man i allmänhet i lagspråk bör nyttja ordet ”Konungen” och ej ”Kongl.
Maj:t”; men här är det likväl icke fråga om Konungen, utan om Svea Hofrätt, och då bör väl denna domstol fä behålla sin gamla titel, hvilken är och har alltid varit ”Kongl.
Majlis och Rikets Svea Hofrätt.”
Någon förändring härutinnan kan jag ingalunda linna nödig och kan ej eller inse nyttan deraf.
Vi håfve, Gud ske lof! öppet fält till större reformer, utan att behöfva nedlåta oss till så små sora den ifrågavarande.
I denna 2 § är frå ga om Svea Hofrätt, och dä bör den väl ock få behålla den uråldriga benämningen.
Stylisalionen i afseende härå finner jag fullkomligt riktig, och inser ej någon inconséqveus deruti, att i efterföljande §§ ordet Konungen begagnas, dä fråga är om Konungamakten.
Det är icke jag, utan de sammansatta Utskotten, som i detta hänseende beträdt reformernas bana; ty om mina Herrar motståndare behaga läsa den 3 § i nu gällande ansvarighetslag, i öfverensstämmelse med hvilken den nu förevarande skall utfärdas, så står der ganska tydeligen - - - ”att detsamma skyndsamt hos Konungens och Rikets Svea Hofrätt åklaga.
Ofverläggningen Oförklarades nu vara fulländad, hvarefter R. o. Ad. biföll 2 §. § 3.
I denna § förekommer ett tryckfel.
Det heter nemi.: ”Beträdes en eller flere af Fullmäktige att ehvad.”-, det bör väl vara i hvad?
Detta är ett uppenbart tryck fel, som nu torde bli rättadt.
K Den 17 Maj. 551 R. o.
Ad. biföll 3 § med rättelse af det anmärkte tryckfelet ”ehvad”, hvaremot borde införas orden ”i hvad.” § 4.
Bifölls. § fril r von Hartmansdorff:
I denna § förekommer: ”embets methodeu”, men skall naturligtvis vara ”arie^s-methodeu.”
Del anmärkta tryckfelet torde också vara uppenbart, och någon annan upplysning i ämnet synes icke erfordras. R. o. Ad. biföll 5 § med den rättelse, att i stället för ”embetsmethoden” skulle införas ”arbelsmethoden.” § 6. ...
Afven i denna § har ett skrif fel insmugit sig.
Genom borttagande efter orden ”hos Ordföranden” af orden, han elter Ordföranden, skulle stadgandet endast referera sig till Ordföranden, men ej till de andra Fullmäktige; men sådan har meningen alldeles icke varit och skulle leda lill förvillelse, hvarföre jag föreslår, att § aulages på sätt 7 § i nuvarande ausv.lag innehåller.
Jag är hufvudsakligen före kommen af Hr von Hohenhausen, men om ledamöter af Ståndet icke hafva nu gällande ansvarighetslag till hands, sä skall jag uppläsa den 7 § deraf, sä lydande: ”Reser Fullmäktig bort, utan behörigen skedd anmälan hos Ordföranden, eller lian eller Ordföranden” etc.
När nu rättelse bör vidtagas, så hemställer jag, om ej det kunde fä heta: ”Reser Fullmäktig bort utan behörigen skedd anmälan hos Ordföranden, eller den förre eller Ordföranden” etc.
Jag vill visserligen icke bestrida, att det förslag, som Hr von Hartmansdorff nu gjort, är till svenskan bättre redigeradt, än den gamla §; men jag hemställer, om ej ett antagande deraf skulle föranleda till tidsutdrägt, innan alla Stånden kommo lill ett beslut, ty troligen göres ej hos Medstånden samma förslag, som det Hr von Hartmansdorff framställt, hvarföre jag hemställer, att de gamla ordalagen mätte bibehållas.
Jag har visserligen ingenting emot Hr von Hohenhausens framställning.
Men jag har vändt mig till en ledamot i PresteSt., för att genom honom vinna rättelse derstädes i de ordalag, som jag här uppgifvit.
Hvilketdera som beslutas, så blifver det rätt.
Efter nu en gång redactionen af denna § ifrågakommit, anhåller jag, att ordet ”behörig” måtte förvandlas till adverbium och ej qvarstå som adjectivum; ty ehuru här (förmodligen) icke afses ett specimen stili inför Svenska Academien, likväl, och dä fråga är om upp - 552 Den 17
Maj. ställande afen författning* skulle jag önska, att den Liefve hållen inom Svenska språkets vanliga reglor.
Ilr von Hartmansdorff.
På grund af den upplysning, som Hr von Hartmansdorff lemnat om sin communication med en ledamot af ett annat Stånd, rörande denna sak, så afstår jag ifrån mitt yrkande, att deri gamla ordalydelsen af § bör ordagrannt bibehållas.
Land tm. hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla 6 §, med den förändring, att ordet ”behörig” på första raden förändrades till ”behörigen” och ordet ”denne” på andra raden förändrades till ”den förre eller Ordföranden.”
Ilopades ja och nej.
Propos. å bifall till 6 § utan förändring blef härefter framställd samt äfvenledes med ja och nej besvarad.
Jag hoppas, att Ståndet icke derföre, att det kanske tröttnar vid små anmärkn:r, vill införa i ansvarighetslagen för Fullmäktige en förändring, hvilken skulle leda derhän, att det endast vore ordföranden, men ingen annan ledamot, som angående sin frånvaro behöfde rådgöra med sina ståndsledamöter; ty det vore att förändra hvad hittills gällande varit; hvilket ej kan vara meningen.
Ex. nu förnyade sin nyss gjorde propos. till bifall å 6§ med förenämnde förändring, svarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade, att härvid ja hade öfverröstat nej. §§ 7 och 8.
Riföllos. § 9.
Jag skulle önska att orden: ”stadgadt är” förändrades till ”stadgas”, emedan de hafva afseende på substantivet ”ordning”, och att lydelsen sålunda blefve: ”i den ordning, som i allmänhet för brottmål stadgas.” II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle 9 § med den af Frih.
Palmstjerna föreslagna redaction.
Uppå sedermera framställd propos. blef 9 § utan förändring af R. o. Ad. antagen.
Föredrogos och biföllos LagUtsk:s d. 15 dennes på bordet lagde betänk:n: N:o 119, i anleda, af väckt motion, ang:de bestämmande . af påföljd för fästehjons underlåtenhet att efter slutad lysning till äktenskap låta sig sammanvigas; och N:o Den 17 Maj. 553 N:o 121, i anledn. af väckt molion om sältet för behandlingen af förslaget till ny criminal-lag.
Tersmedens, Wilh. Fredr., d. 15 dennes på bordet lagda förslag, alt R. o. Ad. måtte förelägga Const.- Ulsk. att täll nästa Onsdag d. 21 dennes inkomma med svar på en af Hr Akerman, Fredr., väckt molion, ang:de anhållan hos K. M., om nedsättande af en comité för att utarbeta ett förslag till national-representationens ombildning.
I förra plenum tog jag mig friheten begära denna motion på bordet, och gjorde det egentligen för att efterse ordalagen i Hr Åkermans molion, för att derefter kunna rälta det yttrande, jag öfver den nu åter föredragna borde afgifva.
Denna min, som jag tyckte, temligen oskyldiga åtgärd har likväl föranledt alarm i de destructivas läger inom detta Hus.
Så lyder jag det åtminstone, då deras härförare, de fordom s. k. stora och lilla Bubu, framkommit med sina vanliga phras-palruller i detta ärende.
De hafva till härskri för representations-reformen tagit bristande förtroende för Regeringen.
Då jag icke önskar, alt R. o. Ad. under nuvarande förhållanden skall göra sig skyldig till en åtgärd, som skulle vittna om ett bristande förtroende för vår nuvarande liberala och upplysta Regering, så har jag för min del ingenting emot att Coust.Utsk. oförskyldt cmoltager den indirecta skrapa, som Frih.
Tersmeden yrkat mot detsamma.
Jag torde likväl få upplysa, i afseende på Const.Utsk:s förhandlingar, att hvad IIr Åkermans molion beträffar, så är den helt och hållet villkorlig; den utgår nemi. ifrån den förutsättning, att Coust.Utsk. icke skulle medhinna alt besvara återremisscn på betänk.
N:o 26. och att, för sådant fall, Utsk. skulle föreslå en skrifvelse till K. M., om nedsättande af en comité, som skulle behandla representationsfrågan.
Men nu har Const.Utsk. icke allenast besvarat denna återremiss, utan derjemte fått emottaga ifrån R. o. Ad. sent omsider en ytterligare återremiss på denna fråga, hvarå svaret, i dag på morgonen justeradf, troligen under detta plenum inkommer.
Med anledn. deraf finner jag visserligen intet skäl för den tillrättavisning, som nu är i fråga; men för alt aflägsna all förmodan, att det skulle kunna vara en önskan att åstadkomma en misstanka om bristande förtroende för Regeringen, så har jag ingenting emot att R. o. Ad. bifaller remiss af motionen lill Coust.Utsk. Frih.
När jag i förra plenum väckte den nu föredragna motionen, så gaf jag tillkänna, att min mening med densamma var, icke att rikta uågon förebråelse mot Const.- Utsk.; men som jag ej kunde veta, huru Utsk. uppfattat sitt åliggande i afseende på behandlingen af Hr Åkermans molion, just derföre att den var villkorlig på sätt och vis, just derföre, säger jag, ansåg jag det vara af vigt, att, i följd af repre10 II. 70 55 4 Den 17 Maj. sentationsfrågans behandling inom Slånden, Consl.Ulsk. ålades att inkomma med svar å motionen.
Gyldenstolpe begärde frågan på bordet, skedde det troligen i akt och mening, att en hvar af R. o. Ad:s ledamöter skulle få taga kännedom af förslaget, och att det verkligen skulle finnas på bordet.
Så väl i går, som i dag före pleni början, har jag efterfrågat denna Frih.
Tersmedens motion, för att få se och läsa den, men ej funnit densamma ibland de på bordet hvilande handlingar, icke eller var densamma vid pleni början å föredr.listan uppförd.
Jag anmärker detta förhållande såsom något ovanligt, icke som skulle jag ej utan att hafva läst motionen kunna finna, huruvida den vöre af omständigheterne påkallad eller icke ; ty jag är öfvertygad, att Consl.Ulsk. i alla fall, Frih.
Tersmedens framställning förutan, skulle hafva besvarat
Hr Åkermans motion, och att således Frih:us berörde motion är öfverflödig.
I anledn. af denna framställning yttrade Fl. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att Frih.
Tersmedens ifrågavar. förslag icke varit vid pleni början å föredragningslistan upplagen derföre, att detsamma icke derförinnan blifvit skriftligen aflemnadt, men att, jemlikt det i 49 § Riksd.Ordn, intagne stadgande: ”Om en genom muntligt anförande gjord framställning lägges på bordet, bör anförandet till prut. dicteras och afskrift deraf sednast i nästa plenum till bordet afleninas”, Frih.