Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mörner blifvit förordadt, har jag den anmärkningen, att der står »hvarje kommuns medlemmar.»
Detta är väl icke meningen, utan det skall val beta »hvarje medlem i kommunen».
Jag gör icke denna anmärkning för anmärkningens skull, utan för att visa vådan af att på stående fot uppsätta redaktioner, hvarföre jag ock tror att en återremiss vore bäst. 606
Den 21 Februari.
Hvad Hr von Ehrenheims sista yttrande angår, så ber jag få nämna, att jag häromdagen talade vid en representant från Norrland, som ifrigt yttrade sig emot att sätta fyrktalet till grund, ty i hans hemort funnes en mängd sågverksarbetare, som ofta förtjenade 2 å 3 rdr om dagen, men då man icke rätt kunde bestämma deras inkomst, så skulle de blifva fritagne.
Jag vidblifver således mitt yrkande.
Då flere förslag blifvit framställda och det torde vara nödigt att en närmare utredning af frågan inom Utsk:t sker, så afstår jag från yrkandet om propos, å det af mig framställda förslag och förenar mig med dem, som yrkat återremiss.
Mörner: Sedan Frih.
Leuhusen afstått från yrkande om bifall till sitt förslag, så afstår jag äfven ifrån detta yrkande och förenar mig med dem, som begärt återremiss.
Frih. Cederström, Rudolf: Då Frih.
Leuhusen från yrkandet om omedelbart bifall å det af honom framställda förslag afståft, anser jag mig ej heller böra till omedelbart godkännande upptaga och påyrka detta hans förslag, men får deremot, med anledning af begärd återremiss, tillkännagifva min åsigt om de bestämda företräden, besagda redaktion synes mig ega framför så väl Utsk:ts hemställan, som de af öfrige ledamöter framställda amendementer, hvadan jag önskar på dessa företräden få fästa Utsk:ts benägna uppmärksamhet.
Det ansluter sig visserligen ganska nära till Hr von Ehrenheims förslag, hvars motivering är gemensam för begge dessa alternativer, och, såsom mig synes, fullt giltig i sina invändningar emot antagande af Utsk:ts berörde hemställan.
Leuhusens förslag synes mig innefatta en lycklig medelväg emellan ett qvarstadnande vid nu gällande, men, såsom mindre billigt afvägda, öfverklagade rättsförhållanden å ena sidan, och det af Utsk:t förordade, men af reservanterna afstyrkta sätt att dem förändra, å den andra sidan.
Hvad angår skiljaktigheten emellan Hr von Ehrenheims och Frih. Leuhusens förslag, befinnes det sistnämnda bibehålla skyldigheten för jordtorpare m. fl. i enahanda ställning, att i kyrkobyggnad m. m. taga del.
Jag tror ej heller, att de böra befrias, och jag har dertill ett särskildt, här icke förut under öfverläggningen framdraget skäl.
Måhända kan det förefalla besynnerligt för en och annan, men det är min mening, att det, ur en kristlig synpunkt betraktadt, verkligen kan vara en tillfredsställelse för dem, som ej hafva annat än sin arbetskraft, att, i förening med dem som hafva både arbetskraft och förmögenhet, bidraga med den förstnämnda till det gemensamma gudstjensthusets uppbyggande, den gemensamma tempelbyggnadens underhåll; den blifver, derigenom att man sjelf i sin mån dertill bidragit, för alla och en hvar, rik och fattig, högt eller lågt ställd i samhället, kärare och dyrbarare.
Enahanda bevekelsegrunder kun - Den 21 Februari.
607 na måhända äfven i sin män verka i fråga om rättvisans säten och de byggnader, der den för alla skall skipas.
Jag tror visserligen, att önskligt varit, om R. o. Ad,, genom ett nu fattadt beslut, och helst medelst bifall till Frih.
Leuhusens hemställan, gifvit frågans behandling en fastare hållning,— ty hvad Hr von Köchs förslag angår, förmodar jag det ej erfordra vidare vederläggning, än som redan är af flere talare dels antydd, dels utvecklad; — men då sammansatta Utsk:ts ordförande ansett en återremiss, för ärendets återstående handläggning, vara den fördelaktigaste åtgärden för närvide, så vill jag foga mig derefter, enär jag dervid hoppas, att det af Frih.
Leuhusen afgifna, af mig vördsamt förordade förslag blifver af Utsk:t benäget uppmärksammadt.
Sedan alla förenat sig om återremiss, så ber jag endast få tillägga: att, som något förslag icke förut var framstäldt, åt hvilket jag kunde skänka mitt bifall, så ansåg jag mig böra framlägga det bästa jag i hast kunde uppgöra; att jag dermed åsyftat få en jemn och icke tillfälligtvis orimligt hög afgift å sådane personer, som icke hade fastighet inom församling och af dess allmänna byggnader således endast under vistandet der hade gagn; att hvad kyrkobyggnads-kassorna åter beträffar, så vet jag att man på många ställen samlat sådana, och att dessa kommit ganska väl till pass vid reparationer och byggnader af kyrkor m. m.; men att man dock numera kanske allmännast, i stället för samlande af kassor, samlar amorteringslån åt efterkommande, hvad helst man skall bygga.
Hr von Gegerfelt:
Då jag sist hade ordet, instämde jag i den af Hr von Ehrenheim afgifna reservation, men då sedermera så väl han, som flera andra begärt återremiss, får äfven jag förena mig i denna begäran.
Hr von Geijer, Bror Bengt Gustaf:
Jag finner af diskussionen att B. o. Ad. förmodligen kommer att remittera frågan till förnyad behandling af Utsk:t.
En återremiss vill icke heller jag motsätta mig, men jag tror att vi dervid, närmare än som skett, borde angifva några allmänna grunder för en billig fördelning af skyldigheten att biträda vid kyrkobyggnad.
Den hnfvudsakligaste delen af kostnaden för byggande och underhåll af kyrka med hvad dertill hörer, anser jag böra utgöras efter fyrktalet, på ett sådant sätt att fyrken ingår med olika pondus för de särskildta beskattningsföremålen, jordbruksfastighet, annan fastighet och inkomst af kapital eller arbete; Mindre välbetänkt tror jag det vore, om, på sätt Utsk:ts förslag innehåller, de personer, hvilka icke erlägga några kommunal - 608 Den 31 Februari. utskylder, men ändock nu äro pligtige biträda vid kyrkobyggnad, blefve derifrån helt och hållet befriade.
Utsk:t anför i afseende härpå att »det med skäl kan ifrågasättas, huruvida, då rättigheter och skyldigheter böra stå i ett någorlunda jemnt förhållande, det ens kan anses med rättvisa förenligt, att den skall biträda vid kyrkobyggnad, som icke eger i öfverläggning och beslut derom deltaga.» Härvid tillåter jag mig vördsamt erinra, att i följd af stadgandet uti 9:de §:n af Kongl.
Förordningen om kommunalstyrelse å landet, äro vissa af kommunens medlemmar skyldige lemna bidrag till kommunens gemensamma utgifter, utan alt med denna skyldighet är fören3d rättighet att i beslut om samma utgifter deltaga.
Och kan jag, vid sådant förhållande, icke inse, hvarföre skyldigheten att biträda vid kyrkobyggnad skall göras ovilkorligt beroende af rättigheten att öfver kyrkobyggnadslrågor besluta.
Efter mitt förmenande finge den förev:de frågan sin lyckligaste lösning, om R.
St:r, jemte framställande af de allmänna grunder för skyldighet att biträda vid kyrkobyggnad, som R.
St:r för sin del funne lämplige, anhöllo hos K. M:t, det K.
M:t täcktes låta utarbeta och till nästkommande riksdag framställa Propos. om förändrade bestämmelser för deltagande i byggnad och underhåll af kyrka, med hvad dertill hörer, äfvensom af sockenstuga och fattigstuga.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, omförmält, att alla de ledamöter, som yttrat sig i ämnet, förenat sig i yrkandet om återremiss af Utsk:ts förev:de hemställan, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos, på bifall till densamma, hvarvid svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, som med ja besvarades.
Utsk:ts hemställanden å sid. 6 och 7.
Fördrogos Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 17 dennes bordlagde Mern.
N:o 46, med förslag till sammanjemkning af RiksStåndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ts Betänk.
N:o 12, ang:de väckt förslag om upphörande af de s. k. prebendepastoraten.
Cederström, Rudolf: Ekon.-(Jtsk:ts Betänk.
N:o 12, som utgör anledningen till detta Mern., blef af R. o. Ad. behandladt med den grundlighet och utförlighet, som ämnets vigt kräfde. R. o. Ad. biföll icke Utsk:ts hemställan om prebendepastoraternas upphörande, utan beslöt, med afslag å Utsk:ts hemställan, i dess ställe, att R.
St:r ville hos K. M:t i underdånighet anhålla, det K.
M:t behagade taga i öfvervägande, om icke en vidsträcktare indragning af prebende-pastoraten än den, som redan Den 21 Februari. 009 redan egt runi eller i sammanhang med regleringen af biskopslönerna blifvit anbefalld, lämpligen kunde ske.
Preste-St. åter alslog Betänk:t, hvaremot Borgare- och Bonde-St:n biföllo detsamma.
Utsk:t har i sitt Betänk.
N:o 12 erkänt, att borttagandet af prebende-pastoraten vore ett ingrepp i Preste-St:s previlegier, hvilka dock icke kunna ändras utan alla fyra Riks-Ståndens samtycke.
Nu har, som jag nyss nämnde, Preste-St., just det Riks-Stånd, hvars rätt beröres, alslagit frågan; men ändock anser Utsk:t rätt och tillbörligt, att endast i den ringa mån ändra sin förra hemställan dertill, att det nu föreslår, »att K.
M:t skulle taga i öfvervägande, om icke prebende-pastoraten, i mån af innehafvarnes afgång, kunde indragas», etc.
Som jag, under sådana förhållanden, icke ser något skäl, hvarföre R. o. Ad. skulle frångå sin, efter mogen pröfning, stadgade mening- i detta ämne. så får jag anhålla, att R. o.
Ad., med alslag å Utslcts nu föredragna Meni., ville vidblifva besagda sitt i ämnet på förehämnda sätt fattade beslut.
Jag ber att med några ord få påminna om frågans förra behandling.
Utsk:ts första Utlåt, förkastades af R. o. Ad. efter en liflig diskussion, men med endast två rösters öfvervigt; Borgare- och Bonde-St:n biföllo Belänkd, hvilket deremot af Preste-St. afslogs; Utslct måste då söka sammanjemka meningarne.
Dermed kan väl icke förstås att Utsk:t helt simpelt bordt afstå från sin af 2 Stånd godkända åsigt, och antaga R. o.
Att Utsk:t likväl, så vidt möjligt varit, fästat Afseende på detta Stånds beslut, är tydligt.
I det förra Betänk:t yrkades alla prebendens ovilkorliga indragning.
Ilar deremot anhålles blott, det K.
M:t ville taga saken i öfvervägande, huruvida icke dessa pastorater kunde indragas, samt att K.
M:t i sådant fall ville till nästa riksdag aflåta Nådig Propos. i ämnet.
Genom detta förslag har Utsk:t icke blott närmat sig R. o. Ad:ns önskan, ulan äfven sökt aflägsna alla farhågor för möjliga kränkningar af Preste-St:ts privilegier.
Alt en sammanjemkning således verkligen skett, torde vara obestridligt.
Då 2 Stånds bifall väl icke kunde alldeles lemnäs utan afseende, anser jag det resultat, hvartill Utsk:t kommit, vara det enda rätta, hvarföre jag vördsamt anhåller att R. o.
Ad. ville detsamma bifalla.
Utskits nu föreliggande förslag och R. o. Ad:ns beslut skilja sig deri, att Utsk:t fortfarande ifrågaställt en allmän indragning af prebende-pastoraten, under det R. o. Ad. deremot endast hemställt om en vidsträcktare indragning än redan egt rum.
Då bifall till Utsk:ts förslag sålunda skulle innebära ett afvikande i sak från hvad R. o. Ad. förut beslutat, hemställer jag om afslag å förslaget och att R. o. Ad. måtte vidhålla sitt beslut. H. II 39 610 Den 21 Februari.
Jag har begärt ordet endast för att tillkännagifva att jag inom Utsk:t varit af olika mening angående sammanjemkningen.
I afseende å Utsk:ts förra hemställan, vill jag erinra att densamma väl blef bifallen af 2 Stånd, men afslagen af ett; och R. o. Ad. fattade ett olika beslut mot Ulsk:t.
Under sådana omständigheter anser jag att Utsk:t med behörigt afseende å de skiljaktiga besluten borde sagt att »K.
M:t täcktes taga i öfvervägande, om icke samtliga eller åtminstone några prebende-pastorat, mot lämplig ersättning till innehalvaren, borde indragas.»
Jag har endast i korthet velat tillkännagifva denna min åsigt.
Det har redan blifvit erinradt att Preste-St. genom sitt afslag gjort frågan till privilegii-fråga.
Jag tror således att det vore rätt, om R. o Ad. vidbhfver sitt en gång lättade beslut, hvarom jag ock får anhålla om propos.
Jas har begärt ordet för att få instämma med Gr.
Utsk:t har icke kunnat komma til! något annat resultat, då 2 Stånd bifallit Ekon.-Ulsk:ts Betänk.
N:o 12, ty då någon jemkning skulle ske, var det naturligt att den svagare måste gifva vika för majoriteten.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels att R. o. Ad., med frånträdande af sitt förut i frågan lättade beslut, skulle bifalla Utsk:ts lörev:de Meni., och dels att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt beslut och afslå Mem:t, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på det förra beslutets frånträdande och bifall till meranämnde Meni., hvartill svarades många nej, blandade med ja, och sedermera propos. på vidblifvande af det förut fattade beslutet och afslag å Mem:t, då svaren utföllo med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Uppsattes och justerades följ:de voteringspropos.: »Den som vill, att R. o. Ad., med frånträdande af förut fattadt beslut, skall bifalla Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Mern.
N:o 46, med förslag till sammanjemkning af Riks-Sl:ns skiljaktiga beslut vid förehafvande af Betänk:t N:o 12, ang:de väckt förslag om upphörande af de s. k. prebende-pastoraten, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Den 21 Februari. Gil Vinner nej, afslår R. o.
Ad. detta Mern. och vidblifver sitt förut i frågan fattade beslut.» Sedermera företogs voteringen, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda:
Ekon.-Utsk:ts den 17 dennes bordlagde Betanien: N:o 47, i ani. af väckt motion om utfärdande af en ordningsstadga för städerna i riket; samt N:o 48, i ani. af väckt motion om befrielse för skeppare å Svenskt, från inrikes ort kommande fartyg att vid insegling förbi någotdera af inloppen Furusund, Sandhamn eller Dalarö anlägga för undergående af visitation.
Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 17 dennes på bordet lagde Betänkm: N:o 49, i ani. af väckt motion om Smålands Hussar-regementes afsittande; N:o 50, i ani. af väckt motion, ang:de minskning af de för beväringens räkning befintliga förråder af mindre munderingspersedlar, såsom skjortor, strumpor och skor; samt N:o 51, i ani. af väckt motion om befrielse för rusthållare från skyldighet att till möte forsla munderingspersedlar m. m.
Anmäldes och bordlädes från nedannämnde Utsk. inkomna Utlåtin och Betänkm, nemi. från Stats-Utskottet: N:o 51, ang:de regleringen af utgifterna under Riks-Slatens Fjerde Hufvudtitel; N:o 52, ang:de regleringen af utgifterna under Riks-Statens Femte Hufvudtitel; Lag-Utskottet: N:o 15, i ani. af väckta motioner om ändringar i domstolsinrättningen å landet; N:0 16, i ani. af väckt motion om upphörande af frälsemans särskilda forum; N:o 17, i ani. af väckt motion ang:de sättet för stämnings delgifvande åt byalag eller annan samfällighet; 612 Den 21 Februari.
N:o 18, i ani. af R.
St:rs Jiist.-Omburlsmans motion i afseende på kärande parts skyldighet att gifva vederparten del af uppskofsbeslut; N:o 19, i ani. af väckt motion om rättighet att i brottmål svara genom fullmäktig; N:o 20, i ani. af väckt motion om förändrad lydelse af ' vittneseden; N:o 21, i ani. af väckt motion om förändrad bestämmelse i afseende på qvittning af rättegångskostnad; N:o 22, i ani. af framställda förslag ang:de förändradt sätt för doms eller utslags lifgifvande i Rådstufvurätt och hos Ofverstälhållare-embetets kansli; N:o 23, i ani. af väckt motion om förändrade föreskrifter i afseende på sättet för kommunikation al besvär, som blifvit till Hofrätt ingifna; Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottet: N:o 52, i ani.
.af väckta motioner i fråga om ersättning åt boställshafvare lör bekostande af grunddikning eller af större odlingar å boställsjorden; N:o 53, i ani. af väckta motioner om befrielse för lärjungar vid Rikets högre Elementarläroverk äfvensom lör elever i folkskolelärare-seminarier från deltagande i beväringsmöte; N:o 54, i aid. af väckt motion i fråga om fördelningen emellan socknar inom samma pastorat af återvunnen helgonskyld; samt N:o 55, i ani. af väckt motion om upphörande af penningeinsamlingar vid bröllop och barndop. R. o, Ad. åtskiljdes kl. £ 1 e. m.
Den 24 Februari. 61$ lördagen den 24 Februari 1866.
Plenum kl. 1 e. ni.
Justerades 3 prot:s-utdrag för d. 21 dennes samt prot:t för den 31 sistl.
Peyron, Gustaf Oscar, inlemnadt mern. af följande lydelse:
Som jag blifvit utsedd till Revisor uti Malmö Låne-kontor, och jag derföre måste infinna mig derstädes den 1 näst k.
Mars, så får jag härmed vördsammast, med bibehållande af min Riksdagsmannarätt, afsäga mig förtroendet att vara Ränkman samt Ledamot af Ranko-Utsk:t.
Sedan R. o. Ad., uppå gjord propos., till denna begäran lemnat sitt bifall, anmodade Hr Gr. o Landtm.
Hrr Elektorer att utse en Ledamot i Banko-Utsk:t efter Frih. Peyron.
Upplästes och godkändes Exped.-Utsk:ts skrifvelseförslag: N:o 26, i ani. af K.
Propos. i fråga om införsel lör skatterättsfordran i Kronosäteriet Olstorp i Skaraborgs län; N:o 27, i ani. af K.
Propos. ang:de restitution af ett utaf Häradsskrifvaren J. A. Lindgren till Statsverket inbetaldt ersättningsbelopp; N:o 28, ang:de nedsättning af räntan för Trysunda fiske eller detsammas afträdande till Kronan; N:o 29, i fråga om upplåtelse af mark till staden Landskrona från det Landskrona lastning tillhörande område; samt N:o 30, i ani. af K. Mits Nåd.
Propos. ang:de eftergift af 1863 års arrende för kungsladugården Åhs Kloster i Hallands län.
Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Resv.- o.
Ekon.-Utsk:ts den 17 och 21 dennes på bordet lagde Betänk.
N:0 47, i ani. af väckt motion om utlärdande af en Ordningsstadga för städerna i riket.
N:o 48, i ani. af väckt motion om befrielse för skeppare å Svenskt, från inrikes ort kommande fartyg att vid insegling förbi någotdera af inloppen Furusund, Sandhamn eller Dalarö anlägga för undergående af visitation. 614 Den. 24 Februari.
Uti nu gällande Tullstadga förefinnas en del bestämmelser, hvilka i många hänseenden äro ganska menliga för vår sjöfart, synnerligast den inrikes, utan att dessa bestämmelser dock utgöra något verksamt medel mot smuggling.
Jag har ansett detta förhållande vara af tillräckligt framstående vigt för att af R.
St:r beaktas, och jag har reserverat mig mot Utsk:ts beslut i nu förevar:de fråga, i den förhoppning, att R. och Ad., som vid föregående tillfällen erkänt behofvet deraf, att sjöfarten blifver underlättad, äfven nu måtte deråt egna uppmärksamhet.
I 75:te §:n af nu gällande Tullstadga föreskrifves, att skeppare, som förer fartyg inrikes orter emellan, åligger vid ankomsten till hamn eller tullplats att anlägga såväl vid inlopps- som bestämmelseorten för undergående al visitation, vid plikt af 15 r:dr, om han seglar tullen, utan anläggning, förbi.
Vidare bestämmer samma stadgas 15:de §, att vid 30 r:drs bot är fartyg förbjudet att vid ankomst till inloppsort eller till lossningshamn lägga till vid land eller brygga, utom när full dager är.
Häraf följer således, att om ett lärtyg anländer till inloppsorten i skymningen, måste det afbida påföljande morgon, innan det får lägga till för att undergå den föreskrifna visitationen.
Hvar och en inser lätt, huru menligt dessa förhållanden kunna inverka på sjöfarten, ty oberäknadt det uppehåll, som är en följd af visitationen, kan det lätt hända, att derunder uppstår en ogynnsam vindförändring, som möjligen för en lång tid kan fördröja fartygets ankomst till lossningsorten; och af ett sådant fördröjande kan ofta uppkomma en betydlig pekuniär förlust, ty utom de direkta kostnader, hvarmed det är förenadt, kan det lätt inträffa, att fartygets last, derigenom att den anländer för sent till lossningsorten, ej kan realiseras med den fördel, som annars skulle varit händelsen, Hvad beträffar sjelfva visitationen vid inloppsorten, så synes den mig vara endast en formell åtgärd, som löga motsvarar det dermed afsedda ändamålet att förekomma smuggling.
Om nemligen ett större, däckadt fartyg halas intill lastningsbryggan, och tullbetjeningen kommer ombord, så lärer denna svårligen kunna undersöka alla delar af lastrummet och upptäcka, huruvida något smuggelgods finnes, då någon lossning af lasten der ej får ske.
Jemföra vi förhållandet med de fartyg, som anlända från utrikes ort, så finna vi, att den behandling, dessa vid inloppsstationen undergå, är för trafiken vida mindre menlig.
Då tillgår nemi. så, att när fartyget ankrat vid tullstationen, kommer tullbetjeningen ombord och förseglar luckorna lill lastrummet, och sedermera följer antingen en tulltjensteman med till lossningsstationen, eller ock förblifva luckorna i alla händelser förseglade.
Hvar och en finner, att dessa åtgärder äro af föga men för sjöfarten och vida kraftigare medel att förekomma smuggling, än de, som vidtagas med fartyg, som segla inrikes orter mellan.
Den ,24 Februari. 615 Utsk:t anför i sitt Betänk., att om den ifrågavar:de kontrollen, med afseende å inrikes orter emellan gående fartyg, uppliäfdes, skulle det missbruk lätt kunna ega rum, att smärre fartyg, som uppgåfves gå emellan inrikes platser, afhemtade varorna för att sedermera aflasta dem i skärgården.
Detta skäl kan jag dock icke gilla, ty jag anser, att föreskriften om anläggning för visitations undergående vid inloppsstationen bör bibehållas med afseende å mindre fartyg, och det så mycket snarare, som det är vida lättare för tullbetjeningen att upptäcka, om det finnes något smuggelgods å dem, än förhållandet är med större fartyg. — Utsk:t anför äfven, att Kongl. General-Tullstyrelsen anser kontrollen fortfarande böra bibehållas.
Att så är förhållandet, kan väl vara möjligt, men då vi nu redan länge fortgått på den bana att så mycket som möjligt utvidga tullfriheten, tror jag, att äfven General-Tullstyrelsen skall vara benägen att borttaga sådane bestämmelser i vår tullstadga, som utöfva ett menligt inflytande på sjöfarten.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, hoppas jag, att R. o. Ad. behjertar det påpekade förhållandet; och anhåller jag således om propos. på bifall till den i slutet af min reservation gjorda hemställan.
Då jag har den äran att vara ledamot af det Utsk., hvars Betänk, nu är föremål för öfverläggning, anhåller jag att lå för R. o. Ad. andraga några skäl, hvilka kunna leda till bifall till detsamma.
Motionären har valt till utgångspunkt, att, sedan friare åsigter i tull-lagstiftningen numera gjort sig gällande, vore ifrågavarande skyldighet till hufvudsaklig del öfverflödig, hvadan den borde upphäfvas, helst den föreskrifna visitationen, på det sätt den merändels tillginge, icke motsvarade sitt ändamål, samt fartygen dessutom, vid ankomsten till lossningsorten, vore underkastade en noggrannare visitation.
Mig vill det synas, i motsats härtill, att ehvad man föredrager högre eller lägre tullsatser å varor, måste man dock instämma i den önskan, att de åsätta tullsatserna verkligen utgöras, så att
Staten icke kommer i mistning af sin påräknade inkomst, och oloflig varuinlörsel så mycket som möjligt förekommes.
Att ifrågavarande kontroll kan på ett fullständigt sätt utestänga smugleriet, lärer väl ej kunna påstås, men det torde dock i sin mån motverka det, och så länge man ej med en ökad rörlig tullbevakning, hvilken otvifvelaktig! blefve dyr att underhålla, vill ersätta annan, kontroll, kan denna ej anses öfverflödig.
Att den, på sätt Gr.
Posse anfört, må vara förenad med olägenheter för vår sjöfart, nekar jag visserligen icke, men i delta, likasom i många andra fall, måste man underkasta sig åtskilliga inskränkningar, när det allmänna bästa det kräfver.
Motionären har så tillvida begränsat sitt förslag, att han icke utsträckt detsamma till mer än tre anläggningspunkter, nemi. 616
Deu 24 Februari.
Furusund, Sandhamn och Dalarö.
Skulle motionen i denna form bifallas, skulle man göra sig skyldig till en stor inkonseqvens, ty på våra kuster finnas flere andra punkter, vid hvilka anläggning för visitations undergående är föreskrifven.
Denna inkonseqvens har Gr.
Posse i sitt förslag sökt undvika, i det han i allmänhet hemställt, huruvida icke någon lindring i ifrågavarande skyldighet för inrikes sjöfarande kunde medgifvas.
Jag får dock i detta hänseende nämna, hvad jag nyss af trovärdig person fått höra, nemi. att Borgare-St., hvilket väl i denna fråga bör hafva ett ej ringa vitsord, bifallit Utsk:ts Betänk.; och när nämnda Stånds ledamöter, hvilka närmast representera handels- och näringsintresset, icke ansett en förändring erforderlig, vill det synas mig, att den åtminstone för närvarande icke är af behofvet påkallad.