Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Der är ej nu fräga at omgöra grunden hwarefker Bewillningen bör utgä.
Der är redan afgjordt at sädant bör ffe, antingen efter behällen inkomst eller efter minimi-afgift för det skydd man af Staten njuter.
Wid detta kilfälle kan säledes ingen annan pröfning äga rum, än af normén för Bewillningens utgörande första äret.
För min del kan jag ej finna at nägon annan norin kan följas, än den som Utssokrer förestagit.
Ar beräkna behällen inkomst efter egendoms-warde blir altid en osäker grund.
At för det innewarande äret uptaga en supponera^ inkomst, wore utan regel, och skulle bero alt för myer ker af godtycko.
Det är dä allenast en utwäg öfrig, at Hxm-mZen förrattas efter der förflutna ärers förtjenst, hwilken äcminstone hwar och en eftertänksam
Hnshällare i det närmaste kan beräkna.
Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde pro^osicion til bifall ä Utskottets förstag.
Herr Den 9 Mars. e. m. 479 Herr Malmerfelt upläste til krotocollet följande: Sedan Riksens Högloflige
Ständer förut fastställt Bewillnings-8nmman som bör utgå, sa har Bewillnings-Utstottet inkommit med sitt Betänkande, bade om tiden och pa hwad sätt Linnman borde fördelas emellan Rikets stattstyldige undersåtare.
Ju högre en Bewillnings-Lumma ålägges, desto swärareblifwer fördelningen, i den man som Rikets Inbyggare befinnes fattigare.
Af den grund har Bewillnings Utstortec nödgats uptänka et nytt sätt ar bestalla detta Land, som aldrig förr i detta Rike blifwit nyttjat.
Bewillningen kommer således denna gang, ar utgöras efter 2:ne sammanstrefne 4'abeller, den ena kallas Skydds-Iabell, den andra Maximi-ladeli.
Genom denna stora och förträffeliga inrättning kan således detta lilla Nike, i likhet med dec stora och mägtiga England, bestartas, fast åtskilnad i grader.
Manne således desse labeller icke bordt långt förut tryckas och pudlicstA8, at Allmänheten lärde känna Vem, som för manga ej torde blifwa sa begripeliga och lätta för Allmogen at första.
Jag fäster min upmärksamher hermid, at Bewillnings-Utstottet, rwärtemot Riksens Ständers beflut, ändrat tiden, hwarifrän Bewillningen bör ucga, nemligen ifrån den 1 Januarii 1810; men Utstottet förestår ej wiss lid, uran nämner blott om förra årets gröda; men omnämner ej om Bewillningen stall utgå ifrån den i Januarii 1809 eller ifrån den 14 Mars 1809.
Flere af Ridderstapet och Adeln torde påminna sig, at Friherre lVlanneitiLim, af nit för Riket, gjorde den motion pa Riddarhuset, at denna Bevillning borde beräknas ifrån den 1 Januari! 1810, i anseende lii Rikets trängande behofwer.
Jag, som ännu ej kände 48c» Den 9 Mars. e. m. kände Regeringsformen til hela sin widd, sä wäl som Baron l^lkmnerlieim, trodde, at den Bewillnings-8umma, som nu wid Riksdagen 1812 ffuile bestammas, ej borde utgöras förrän aret efter, eller iFn.
Detta war enligt med 6i §. uti 1809 ärs Regeringsform.
Jag aberopade 87 §. äfwen; men som jag trodde någon annan §. fancs i 1309 ars Regeringsform, som Friherre ,vianEbsim bättre kände än jag: sa afstod jag ifrån mitt påstående utan votering, at Bewillningen ffulle fa
Ul ra ifrån den i Januarii 1812, hwilket äfwen blef Ridderstapets och Adelns beflur.
Nu wagar jag mera enwist bestrida Bewillnings-Urstvtlet at utsträcka sin omtanka til 1823 och 1309 ars grödor, som är rent at förandra hwad Riksens Ständer enhälligt afgjort och bestulit; sedan jag sett huru det blifwit handladt med Herr (HllLnsvLLn, som klandrade Riksens Ständers -estut, sä wet jag ar sädant ej aflöper sa lätt.
Hr.u sadant förhaller sig med et Utstött, känner jag icke ännu.
Jag pastar säledes, at tiden är bestämdas Riksens Stander, ar Bewillnings-riden ej kan andras, utan bör utgå ifrån den 1 Januarii 1312.
Jag äberopar Ridderstapets och Adelns ^rowcoller derwid hällne.
Jag äberopar 61 §. i Regeringsformen, med mera wisthet sedan jag tact känna, ar ingen mer §. ges i 1829 Ärs Regeringsform som hit kan lampas, mer än 81 som afwen med tydelig och ren Swensta bestrifwer huru i dylika saker det bör förfaras.
Mine Herrar! wi ha alla befwurit denna Regeringsform- ja, lofwar med lif och blod förswara densamma.
Huru will wi dä ändra nägor annorlunda än 81 §. före strifwer!
- Den 9 Mars» e. m. 48 r strifwer! min lott har ej blifwit at med wärjan i handen förfwara denna Regeringsformen.
Jag, har walt pennan til mitt förswar.
Af den grund mäste jag nyttja den.
Skulle jag nu icke tala emot den rid Urffottet föresiagit, kunde handa at min Socken-Prast wid hemkomsten gas mig en sadan hälsning: god dag, min Herr menedare.
Den comxlimenmn ckangtar jag ej efter at fä höra.
Sank och säkert ar/at beskattningar i alla tider blifwit all Land älagda.
Wi läsa at uti Kej ar Augusti tid utgeck et påbud at hela Landet stulle bestattas; men de flesta rwifla, ar den utgeck til någon stor Summa pä hwar och en, eller at den blef widlyftig, men af orden kunna wi första, at den war förut allmänt kun nord.
Således karer ingen neka lara beskatta sig pä de grunder Nikstns Stander utstakar och fastställer; men at förändra riden emot hwad 61 tz. stavaar, kan jag äberopa mig hwad som i et ?lk-num med sa starka roster utropas, nemligen: saken ar redan afgjord och fär ej mera talas däri.
Jag och de fleste har erlagr wara urstylder och bewillningar för 1809 ars gröva.
Ar göra 2:ne ärs Bewillnin ar af en inbärgad gröda, faller hwarje Landtman för drygt.
Dagen stall ju bestämmas, hwarifrän räkningarne böra börjas ar räkna inkomster och utgifter, den mäste btifwa den 1 Januarii rgiQ, som afgjordt är.
Grefwe la 6arclie:
Dek stullewara mig ransta vkärt, om Herr Malmerfelt wid sm hemkomst möttes af sin Sockne-Präst med obehageliga hälsningar, men det hade warit mig ännu tuera ökärr, om Bewillnings-Utstortet i silk förstag hade S,.ric Bandet.
N:o Zi. 4?r
Den 9 Mars. e. m. hade gatt emot Riksens Ständers beslut.
Herr ^Llmertcät behagade påminna sig, at wi ej kunnat anse möjligt, at nägon annu skulle kanna sin inkomst för i8io.
Om der, säsom af flere blifwit yrkat, ar swart ar kanna 1809 ars behållning, lärer det ej kunna nekas, at det är ännu fwarare at känna den tilkommande för är 18 ro. Zlf alla Detza skäl får jag ytterligare tilstyrka bifall til Utskottets förslag.
Friherre 8rsel von blolstein, Lorfits I.UllviA.
Wi begynna nu at infe swärigheterne och bristerne i den antagne BewiliningS-priucipeu, at erlägga afgiften i xio^sivt förhållande til be» hällen inkomst.
Jag fär hemställa huru orimligt det wore, om denna behällning stulie beräknas efter et förflutit ar.
Förledit är gälde Spannemälen ro ä 12 R:d., i är 4 ä 5, och kanske derunder.
I fjol hade Bruks-Parronerne ingen rsvenue, i är, om Handeln och Skeppningen lyckas, kanske en gansta betydlig, huru detta orimmeliga förhällande stall hjelpas inser ej jag.
Min afsigt war allenast at nämna, at ruan nu kan inse olägenhererne af den anragne Bewillnings-principen.
Grefwe lvlöruer, ^6olk 6öran.
Jag tror det är nödigt at ej förblanda frägorna.
Ät nu pröfwa rigtigheten af de antagne grunderne, är icke ämnet för wär närwarande öfwerläggning, frägan är nu allenast om et rättesnöre för beräkningen af behällen inkomst.
För den behällning jag haft 1809, betalar jag ju med rätta, och bör ej kunna betala efter annan grund.
Blir min behållning för innewarande är mindre, förminstas äfwenminBewillning för den nästkommande.
Gref - Den 9 Mars. e. m. 48Z Grefwe De la 63r6lL.
Ul hwad Grefwe hörnel- anförr, wil jag allenast tillägga, ar om Bewillnings-grunderne gälde allenast för er är, skulle Friherre Stael hafwa aldeles ratt, men de ars nu stadfästade för alla arén kil nasta Riksdag, och La ersätter der ena äret der andra.
Friherre 8 raelv on wolstein.
Om jag an har orätt i annar, sä har jag ätminstone ej oratt deri, at man det första äret blir lidande, om förlidet ärs priser warit högre än det innewaranve ärets. Grefwe Ds la Oarclie inwände, at säsom han förur anmärkt, förlusten pä der ena äret, ju ersattes genom winsten pa det andra.
Herr iVlaimerkelt trodde sig i alla fall kunna anmärka, at efter denna princip en dubbel Bewilining komme at erläggas, när man efter 1809 ars behällning skulle upgöra "kgxcrin-;en, och man sedermera är 1310 betalade skatten, syntes honom at afgiften blefwe dubbel Grefwe k/l örner, ^6olk 6 öran. §)et matte wara er missförstånd, nar den i fräga warande föreskriften förklaras sä, som skulle en dubbel Bewillning derigenom äläggas; frägan är allenast om ec ärs afaift, men dess storlek skall bestämmas efter der föregäende ärets behällning.
Herr ökglmerUlt.
Sa snart de räknas frän ärets början til des; stur, sä kan den dubbla Bewiliningens erläggande icke förekommas.
Ingen klok 484 Den 9 Mars. e. m. klok hushällare afyttrar sin Spannemai, da priset pa densamma är lag, och salunda kunde r 808 ärs gröda annu 1809 wara i förlag, och behöfwa uprågås bland der löpande arers tilgängar.
Friherre tvlannnerbelm.
Det ar en 0- bestridelig sanning, at sädanr kan och bör handa, men derföre upkoinmer icke en dubbel Bewillning.
Allenast en wist tid utsattes, hwarifrän aret bör räknas, är hwarr ärs behällna inkomst, ehwad hus> hällnings-sarr ägaren hälst nyttjar, altid möjlig at bestämt uträkna.
Om man nu räknar detta är fran början af 1809 til början af 18 io, kan wäl Bewillning komma ar betalas för 1808 ärs gröda, men ej för 1808 ars behällna inkomst.
Jalla fall/ ehuru nu 1809 ärs behällna inkomst blifwer Regeln för 1810 ärs Bewillning, är det likwäl just för innewarande är och ej för nägot föregående som Bewillningen erlägges.
Herr Gälfwen och Landtmarskalken gjorde x-oposiuon cil bifall pä Utssotrets förstag i afseende pä denna xmE.
Ropades Ja» Wid z ^rt. 1 §. 2 ?ckom. anmärkte Herr g
Imer keitz det altid warit brukligt at Häradsssrifwarne warit tilstades w»d för ar hjelpa och meddela uplysningar.
Jag kan för min Vel icke första, huru Allmoaen skulle kunna taga sig ut, hälst med der nya I^xerii^ssättet, vm icke denna inrättning bibehölls.
Gref - Den 9 Mars. e. m. 485 Grefwe vc la (lIräie Utbad sig, at til uplysning fa namna, at Herr Hosi.JnnkarenivlUwertelt ej matte hafwa gjort skilnad emellan Berednings- och taxerings-Lommittcerne.
Jag wik
Deflutom hemställa, huru en Häradsskrifware uti et stort Härad, sammansatt af flere taxerings-vistriLler, hwaraf hwart och et kan bestå af flera Socknar, skulle pa en dag kunna infinna sig pä flere ja kanske tjugu ställen.
Mig synes deflucom, sorm kunde laxerings.
Mannen med tilhjelp af de handlingar, hwilka enligt förordningen böra finnas dem tilhanda, ratt sa wäl kunna uplysa i twetydiga frågor, som en Häradsskrifware, hwilken ock icke utan en ökad kostnad kunde äläggas en sadan ökad möda.
Grefwe von kosen, ^.xel kontus, anmodade Herr Grefwen och Landtmarskalken at såsom Landshöfding bestyrka omöjligheten af denna förestagna inrättning. f Herr Grefwen och Landtmarskalken förklarade, at han för sin del ansag en sadan föreskrift aldeles omöjlig ar rätt åtlyda.
Det enda kunde wara at lata Häradsskrifware» successivt uppehålla sig pa hwart ställe, men da ginge äfwen laxöringen gansta långsamt.
— Herr Landtmarskalken gjorde derefter proposition til bifall a Utskottets förslag, hwilken med ja beswarades.
Wid samma Moment och fragan om walet af Ledamöter af de stora ^xsrinZs.^omniitteerne pä Landet, erindrade Herr 486 Den 9 Mars. e. m.
Herr Ib LM, ?ebr:
M han ej infagnägon grund, hwarföre man dertil walde twenne Adelsmän, twenne Präster och twenne Ståndspersoner, De öfrige tre Ledamöterne ffulle wara Bönder.
Han ryckte för sin del wara obilligt, at Borgare ifrån detza Lommitteer ffulle uteslutas, och ansäg bast at igxLi-inzs-Män waldes til et lika antal af alla Standen.
Grefwe ve la 6arclie.
Det wore wltzerligen ingen ting ondt deri, om Borgare waldes til laxermos - Män pä Landet, men man bör akta sig at derom göra en föreskrift som kunde medföra manga olägenheter.
I hela Kronobergs
Län fins til ex-mpe! bara en enda Stad, skulle dä Borgarne Derifrån wäljas och taga hela ?rovincen omkring pa ck-ixLrin^r, detzujom synes mig denna anmärkning sa mycket snarare kunna förfalla, som Borgare med egendom pä Landet der altid komma under namnet af Ständspersoner, sä wal i Berednings- som IrrxerinAS-Lommitteerne.
Herr ibam inwände, at det werkeligen sä sörhäilit sig wid upffattningen.
I hans ort hade Borgarne frän Skara fatt resa pä flera stallen.
Friherre Stiernstedt, Larl 6utsk, ansäg rigtigt, at det ffulle wara lika mänga Ledamöter af hwardera af de fyra Ständen, och at det allenast behöfdes en Ständsperson för at utgöra den 9:de.
Grefwe körner, ^äoIkQöran.
Jag ser ej nägot ändamäl dermed at til taxerings-Man pä Landet Den 9 Mars. e. m. 487 Landet utwälja Borgare.
Regeln synes mig wara, at de böra wäljas til kaxermZ^Män, som bäst kanna en ?rovmce.
I sadant afseende finner jag
Utskottets förslag bade klokt och billigt, och dä deri föreffrifwes, at emot rwenne af hwar och en annan 0388, Bönderne skulle hafwa z Depmergcle, lärer derwtd et billigt afseende blifwir gjordt pa deras större talrikhet, och det lärer ej kunna undfalla någon, ar om Bönderne i Vefla Lommicteer äro flere til antalet, lära troligen de öfrige Ledamöterne kunna tilägna sig mera wigtiga företräden.
Friherre 8tjern8teät erindrade, at det funnes Socknar, der allenast en?o88e88ion3t bodde, och at,i anseende dertil, det alrid ffulle blifwa swart vm dec föreffrifwes, at i laxennZg-committöLims 2:ne Ledamöter ur denna ei»88 borde utwäljas.
Grefwe körner förklarade sig ej känna sä sina Socknar.
Grefwe De Ig. 6 gräls.
Det ar pä detta ställe icke fraga om Socken-LommittLsr, uran om 1gxerir>A8-kommittéer i Härader och DistriUer, bestående af större eller flera Socknar.
— Det lärer ej wara obilligt, at i vefla Lommitteer insätta z Bönder, när ofta ^ och mera af jorden äro i Böndernes händer.
De öfrige Ledamöterne i Lommitteen äro detzutom sä manga, at de ej behöfwa frukta at öfwerröstas af Bonde-Standecs committergäs.
Borgare kunna wäl ej komma i fraga pä Landet, utan sä wida de äga Landtegendom, och i sadant 488 Den 9 Mars. e. m. sall komma de, enligt hwad jag förut nämnt, i Lommttteerne under namn af ^ossessionMer.
Grefwe von l.2ntinA8bsu86n önjkade, at redeligen matte bestämmas, at de Bönder som rväljas til laxeiin^s-Lowmitteen böra wara jordägande.
Herr I'kain, ?ebr, föreflog, ak man ssul!e satta Borgare eller Ståndspersoner.
Friherre 6ecler8tröm, ^acod, ansag det wara origtigt at för hwart Stand bestämma antaler af Ledamöter.
Det finnes Härader, der förhållandet emellan Ledamöter af olika Stand wore gansta olika, och således det bestämda antalet ej pa aila ställen lika swarande emot principalernes mängd.
Grefwe ve la vsrclie Utbad sig at fa läsa widare, hvarigenom han tillika uplyste, ac lltstouet hade förutsett alla de nu gjorda inkast, och som han hoppades afhulpit alla nu frzsktade twekyyigheter.
Härefter gjordes proportion pa deha xmiLer rörande antalet af Ledamöter i Inxerinzs-Lommitreen, hwilken bifölls.
Grefwe ve la 6-i.rclie.
I anledning af de nu meddelade uplysningar, får jag hemställa til Högloft.
Ridderstapet och Adeln, om icke förhållandet med Härads-Lommittee^ marce fa blifwa detsamma som wid Sockne - Lommitteer) i fall inom vi8tEet et tilräckligt antal Ledamöter af hwarje Srand ej ssulle finnas, Fri« Den 9 Mars. e. m. 489 Fr iherre L 6 ä 61- 8tröm, a c ol), erindrade/ arder funnes Härader i de norra proviocerne, hwarest inga Adelsman bodde, hwilket fall han önstade äfwen marce wara förutsett.
Grefwe ve la 6a räls swgrade, 6t Utskottet i Verra fal! föreslagit, ar deras rum med Leda» möter af nägon annan ^88 Niarre fyllas.
F r i b e r r e v i 11 j e c r g. n t 2, f o b -i n w i I b e! m , yttrade, at det funnes til och med Län, der ingen Adelsman bodde.
Der wille han gerna medgchwa detta förordnande, men när fraga ar om Härader, trodde han, ar om af någon Oia^ Ledamöter brista, kunde denna brist salunda ersättas, ar Landshöfdingen singe sig updragir, ar förordna Ledamöter ifrän er annar Härad; eljest winnes ej ändamäler, at icke en Orrss kunde prepommera öfwer de andra.
Friherre (^ösrström, sacod.
Den Oa88 som i sädanr fall ssulle komma at predominera, wore Bönderne, och jag har för deras taxermZ er fullt förtroende, emedan de bäst kanna egendomarne i den trakten der de bo.
Om främmande solk
Utom vaxelir>A8-vi8triclet skulle inkallas, ktMde de sällan eller aldrig äga en fullständig kännedom af de personers omständigheter, hwilka de skulle taxera.
För min del prote8terar jag således emot er sadant förslag, ar vaxerin^s-
Män ifrän et annat vistriÄ skulle fä tilkallas, Herr vbam utbad sig, at i anl dning af Friherre vilhecrantr'8 anmärkning fä errndra, at der 49v
Den 9 Mars. e. m. der ingen Adelsman funnes at taxera, funnes icke eller någon ar taxeras.
Friherre vill^ecrantr Lnwände, at ehuru det kunde handa, at en ort funnes der ingen Adels-- man bodde, kunde likwal en Adelsman der hafwa egendom.
Efter en kort ytterligare öfwerlaggning beflöts, at i ofwannamnde fall skulle med laxeri^gs-Lomrnitteen komma lika at förhällas, som rörande Berednings-Lommitteerne ar förordnad!.
I samma §. wid fragan om vistriÄernes storlek yttrade Herr la km sin önskan, at taxerinZarne hädanefter som hittils, matte Häradswis förrättas.
Grefwe ve Ig 6ar6ie uplyste, at Utskottet xrojeÄsrat, at hwart vistrim ffulle bestå af 6 til 7 Socknar, men at om defla Socknar wore alt för smä, kunde lil och med 8 ö 9 deri förenas.
Herr lakm önskade at man satte kastora! i stallet för Socknar.
Legerström, äilcob, gillade Utskottets förslag rörande
DistriÄernes fördelning.
Det wore lätt at ^verkställa i det södra Swerige och anda up til Gefle, men der ofwanföre mötte swarigheter.
Derföre skulle antingen i Förordningen insättas -er bet stg §Zra later, eller ock borde det Den 9 Mars. e. m. 49* ät Landshöfdingarne updragas, ar med Lander om fördelningen öfverenskomma.
Friherre lVl»nnerbeim.
Da Utskottet sy» nes haft ril ögnamärke, ar ej göra för stora l-ixslinZ8-6i<itriäkt. >l', föijer at i de norra otterne,olika metliocj matte iagttagas emot i de södra.
Andamalet med de fma Di«tricken ar, at Landet och irrxerinZs-Man ej med för manga resor matte ber swäras.
Jag wil derföre föresiä, ar i detta Moment rillades: Åliggande dock Landshöfdingen at sa indela DiLtriÄsrne, at wederbörandc ej med för langa resor blifwa beswarade.
Detta Friherre ^lannerbeims tillagg blef uppå derom gjord proposition gilladt och antagit.
I anledning af Stadgandet rörande "Hxerings-<7ommitteerne8 sammansättning i Städerne, gjordes en och annan anmärkning, hvaribland Herr Zengerlein yrkade, at det wore en olikhet i stadgandet för Adelsmän och Präster mot för Borgare, da det för de förra wore föreffrifwit at de borde wara befutne, men för de sednare icke. Grefwe
De la 6aräie uplyste, at man här» wid gjorde afseende pa den näring, hwar och en Borgare inom Staden utöfwar; hvarefter sedan det uplystes, at i Utskottets förslag ordet bofaste wore nyttjat, detta förflag i denna puns bifölls. I samma §:s z:dje ^lowent anmärkte Grefwe
Ds la Lsräis, at genom mitzskrifr ning 492 Den 9 Mars. e. m. ning ordet votering-rätt blifwit satt i stället för röst-rätt.
Wid 4:de Momentet af denna tz. upkastade E Friherre Stjsrnsteät den frägan, huru forhallas ffulle, i fall flere af de walde laxLrwZsMannen sig ej infunne?
Friherre lVlannerlisim föreflog, at i sadan! fall det matte lillatas Landshöfdingen at tilförordna andra laxerinZ8-Män, för at fylla antalet.
Grefwe ve la L-rräie ansag et fadantmedel swart at antaga, men trodde det afwen wara vfwerflödigt. ^xerinZs-Mannen waldes af Berednings ^ommjttLerne inom deras egna Ledamöter.
Desse wörö narwarande och förrättade walet nyh förrän Isxei-Een begyntes, af Fyratio
Nio skulle Nio utwäljas, och det syntes Herr Grefwen ej wara at befara, at icke detze 9 skulle finnas pä stället, i synnerhet da Nidderffapet och Adeln beflutit, at om Ledamöter af en ciass ffulle saknas, deras rum genom Ledamöter af en annan 0Ä388 finge upfyllas.
Wid det 5:te lVtnmckMet föredrogs följande af Herr Lalin tst Borgare-Ståndet ingifna och med de andra Standen communlLeraäe Ivlemorisl: 1810 den 24 Februaril upläst l Wällofl.
Borgare-Ständer, och Författaren tillåtit - Den 9 Mars. e. m. 49Z latit at detta Memorial med kesxeckiVe Med-Standen commttnicsra. betygar O. Valerius.
Bewillnings-Utstottet har i sitt nu afgifne Betänkande och nya Förslag til BewillNinqs-Förordning, i anseende kil de ifrän Wällofl. Borgare-Ståndet anförde erindringar, behagat ifran Koppar-Werken borttaga den dem förut i 2Ma ^nicclu (psA. 2g) lika med någre owanligt winsta gifwande rörelser älagde särstildta afgift, och istället för denna näring, lika som för alla andra, bestämma en witz minimi-afgift.
Men denna minimi-afgift har särdeles för nagra Koppar-werk, blifwit utsatt sä hög, at den flera gängcr öfwerstiger hwad för denna Rörelse någonsin öfwer hufwud kan komma at betalas i maximi-afgift.
Detta kan ej hafwa händr, utan igenom en saknad kännedom af Koppar-werkens i Riker närwarande tilstänv.
Det är olyckligt för denna Näring, at den är inskränkt til sä fa orter af Riket, och at derigenom sa fä Ledamöter af Riksens Högloft.
Ständer kunna hafwa någon kunstap om detz rätta beskaffenhet. Z synnerhet har jag ar beklaga detta i anseende ril Fahlu Bergslag, hwilken tillika särffildra sammansättning och Hushälls-författning, jag förMvdeligen utan ahörarenS tröttande, stall hafwa swart at sa förklara som der ofra kunde fordras.
Jag 494 Den 9 Mars. e. m.
Jag nödgas dock bade för deras stuld, hwilkas egendonr det galler, och för den rättwisa forn Riksens
Ständer söka at lagga til grund för alla sina handlingar, ödmjukast utbedja mig det Högtarade Ståndets ralamod.
Af sjelfwa grund-principen för det nya Bewillnings-Förstaget och af maximi- och minimi-afgifccrnes natur, anser jag det wara en nödwändig följd, at minimi- eller stgd-smfgiften, hwilken drabbar den mindre förmögne eller den olycklige, icke bör för en egendom eller en rörelse fattas fullt ut sa hög, som mLximi-afgiften stulle blifwa, dä samma egendom eller rörelse gifwer en wänlig och full afkastning, och ännu mindre göras högre an en sadan maximi-afgift.
Detta hoppas lag äfwen i allmänhet wara iagttagit i den förestagne Minimi-1-rriffen, eller Åtminstone, at Högloft.
Utskottets afsigt och föresats warit, at sa widt som uplysningar och underrättelser kunnat erballas och samlas för alla särstildre egendomar och rörelser, altid iagttaga dec.
Naturliqtwis stola dock ännu manga säkra uplysningar saknas, och derigenom ännu nagra ojämnheter upstä, som bliswa för en rilkommande erfarenhet och framtiden at rätta.
Men jag gör mig försäkrad, at af ingen annan grund, än saknad uplysning, stola hädanefter ommnheter i Bestarmingen kunna tilkomma—Det är ej förnekbarr, ar Riksens Stander stulle uran tilräckeliga stäl och grunder, obekymradt eller orättwist wilja berunga den ena Medborgaren framför den andra.
Huru stulle sädant, om det exismraclo, kunna förklaras?
Och hwad Den 9 Mars. e. m. 495 hwad skulle Allmänheten dömma, som i hwar Landsort känner det rätta/ och gör jemnförelser?
Jag rager således för afgjordt / ar Minimi - afgiften för Koppar-Werken icke heller bör per Skeppund sättas högre, än hwad som kan smara emot en rätt och ärlig
Maximi - afgift för denna rörelfe.
Kopparwerk kunna efter Grufwornes och Malmarnes olika art, m. m. wara af en ganska skiljaktig förmånlighet, och borde således rätteligen derefter olika taxera, pä lika färt fom Handlande och Borgare taxera olika i olika Städer m. m.; men nu för tiden finnes ej i Swerige, mig werterligen, något enda Kopparwerk som kan sägas njuta en rikligare afkomst.
Fahlu-Werkst har länge arbetat med sin ålderdom samt manga och stora swarigheter:.
I anledningar af flere undersökningar och Lvmmjssions- förrättningar, fank Kongl. Maj:t skäl at ar 1805 förmedla afgifcen lil Kronan fran 8:de til lo-.de Skepp, af tillverkningen. Atwidaberg, som en lid war af mycken rikedom, lärer nu drifwas med knapp utkomst: Afwensä nya Kopparberget och Riddarhyttan.
Garpenberg lärer med öpna räkenskaper hafwa adagalagt, at der drifwes med förlust: och bättre lärer ej eller förhållandet wara med Gustafs och Carlsberg i Jämtland.
För säkrare omdömen om Fahlu-Werkst i förewarande ämne, har jag tagit mig frihet bifoga en sammandragen Lonspeckus (H. .4.) af deh inrättning i anseende til Grufwe-brytning och Koppartillverkning» ^7'7 7 7 - ' Af 496 Den 9 Mars. e. m.
Af de 2:ne eluser delägare, hwaraf detta bo-s lag består 1:0)
De som endast aro Fjerdepartsägare, och 2:0)
De som tillika aro brukande Bergsmän, är de förras eller fjerdepart-agarenas arliga inkomst bestämd geiron: publicus Räkeiissaper, och allmänt kand: