Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln hade bcslrttit, alt allt hwad ej mindre pä Allmänna Indragnings - Staten, sedan först redan derpå an ' orh - A-dö »ch Ld. prot.
S:tr Band. 2'dra Afd.
P7;s gS. 662 Den 16 April. ordnade eller framdeles till bifallande anslag blifwit bes sörjde, m. m- skulle anwändas till formerande af den y:de Hufwud-titeln- Det Wallof Borgare - Ståndet önstade att de sedan detta beslut fattades bifallne anslag till Lö, ne-förbättringar och till Läkare-wärden, mätte i Expeditionen specificeras.
Herr Grefwen insäg ej hwartill denna specification more nödig, enar Ridderskapets och Adelns Leflut uttryckte fullkomligen samma mening, och funné säledes icke nägot stäk att instämma i Borgare - StändetS anmärkning, utan tillstyrkte, att ordalagen i Expeditionen mätte förblifwa sädane, som de blifwit af ExpeditionsUtstottet föreflagne.
Friherre Leöerrtröm, I3cod, instämde med Grefwe Märner, men tillstyrkte bifall till den af Borgare - Ständer gjrde anmärkning rörande införande af orden 6 äro betalningstid i den punct, som angeck de reducerade Corps sers Officerare.
Häruti förenade sig Grefwe Märner.
Herr Grefwen och!
Ordföranden gjorde proposition i enlighet med Grefwe Mörner., yttrande, angäende 9:de Hufwrrd - titeln, samt föröfrigt till godkännande as Borgare - Ständets anmärkningar.
Friherre kleming, (lige-, upläste till Protokollet föls jande - E-dmjukt Memorial! » Riddcrffapet och Adeln har nyligen enhälligt och pä ett sätt som häfderna stola med ära omtala beflutit, att förswara och uprätthälla sitt Fädernesland.
Jag säger en häls - Den 16 April. 66Z hälligt, ty ingen Ledamot af detta Riks - Ständ har funnits, som icke instämdt ! hufwudsaken, och om tankarne warit delade i afseende pä medlen dertill, sä hafwa'dessa tankesätt, chunr stiljaftige de warit frän dem sorn grundal min öfwertygelse, likwäl blifwit yttrade af Ledamöter, hwilka lika redligt och ömt som jag jftat för det MmännaS wäl.
Det tillhör mig icke, att införmitt Ständ utgjuta mitt rörda hjertås känslor öfwer det ädla i desi förhållande.
Den wise som studerar mennistan för att alsta henne, och för att i sina egna ätgärder begagna hen. nes dygder, eller mildra följderna af hennes brist r, stall twifwelsutan i de minneswärda händelser, som nyligen förelupit pä detta rum, och i sjelfum häftigheten af det anlag som wisades att ätaga sig Fosterlandets sak, finna ett skönt uttryck af en stor Medborgerlig anda, och äfwen hög, akta denna ifwer, som icke medger granskningens lugn, under känslan af det enda behofwct att upnä ett stort och ädelt ändamäl.
Det ar i stödas dessa sanningar, som jag r dag wägar yttra min mening, att Ridderstapet och Adeln, wid sitt redan gifna samtycke till Economie-Utstottcts Betänkande, mätte i bestämda ordalag tillägga och förklara. 1:0
Att de i afseende pä den ätagne Noterings, skyldigheten i underdänighet updraga ät Kongl. Maj:t, att besörja en i möjligaste matto jemn fördelning af denna förswars-styldighet i förhällande till dc större eller mindre fördelar som päkalla detta försvar, och efter de serskilda fall inom olika Landsorter kunna sig förete, Zag talar ej af egennytta, ty jag ar ägare af ett bland de störste Man, t«l i den Landsort där min ägendom är belägen- Aag skulle göra mig sjelf den största fcrbräelse örn jag i flundén af en allmän nöd skulle finna mig mindre betungad än mänga af mina likar, hwilka genom en högre
Mantals» beräkning af deras ägendom icke ägde af densamma, inkomster till hälften swarande emot dem jag Åtnjuter. r 0 564 Den 16 April.
S:o önskade jag att Nidderstapet och Adeln likaledes updroge ät Kongl. Majlt, att när förstärknings Arinäen icke öfwerstrider de bestämda LO,Q0O mast, Kongl.
Majit dä täcktes i afseende pä detaljerna och werkställigheten obehindrad widtaga alla de medel, som förena de minsta allmänna tyngder med ändamälet, alr winna en kraftfull och stridbar Annee.
Sä rväl besia nu yttrade önskningar fow min en» skilda ifwer, akt befordra förcwarande wigtiga ärende, grundar sig pä Min öfwertygclse, att i sakernas närwarande ställning kan ett krig, aldrig företagas ritan Lrn ptterliga nödwändighet, som päkallar Statens förswar eller uplbsning.
Mätte den^ewiga godheten aflägsna denna stund!
Mätte wära söners, wära Bröders, wära wänners omsorger odelade ägnas ät de fredliga yrken, som i förbindcle med tiden stola ater stänka ^>?tta urgamla Nike desi fordna rum bland Euro, pas Stater.
Mätte framgäng och wälsignelse följa ett folk, 'hwars lagbundna frihet gjör desi ära, hwars dyg, der, i sammanhang med desi uplysning och deri indivuduella rigtningcn till sanning och mennisto-wäl, säkerligen stola nedkalla den Allmägtigcs bcstydd.
Utan egenkärlek och utarr förtroende till mitra swaga synkrafler i detta ämne, öswerkemnar jag ödmjukeligen till Herr Grefwcn och Ordföranden och Högloft.
Nedersta, pet och Adeln, huruwida något afseende kan göras pä detta mitt yttrande, hwilket i annor händelse, utan ansvräk och utan följder, torde fä förwaras. i Ständets Protocoller.
Skulle det en dag blifwa Swcriges olycksaliga lott, att bära ett främmande ok, mätte dä Försynen unna mig den lyckan, att dessförinnan fä njuta den länga roliga hwila, som ej störes af de stormar hwilka rasa kring skifterna, och icke medger en wanrnäglig klagan öfwer mitt Fäderneslands förtryck; och om i «n sä bedröflig händelse annu lemnäs nägon up märk» - Den 16 Äpril.
868 märksamhet ät de vfullkomliga åtgärder, jag under dct« ta Riksmöte lenmat, eller ät min föga märkwärdiga lefnad, mätte dä mitt StändS minnesböcker wittna, att jag med redlig walwilja sökt befordra hwad jag trodt wars rätt och nyttigt för Swcrigcs ära och sjclfbeständ.
Herr Grefwen och,Ordföranden gjorde proposition till bifall ä Friherre ifflsminZs motion.
Gansta mänga ropade härtill Ja, men Grefwe 6Msr>borZ, llolian HsnninZ, ropade Nej, emedan han ansag Friherre HerninA» önstan möjcligen kunna föranleda till rubbning i Nidderstapeks och Adelns beslut.
Herr Grefwen och Ordföranden frägade om Grefwe O^IIendorZ ej stulle wilja frän sitt nekande afsiä.
Grefwe iblörner, ^.clolplr Obron, yttrade sig fullkomligen instämma i afsiglcn och ändamälet med Friherre Illemings molion; men hemställde om, dä andra Riks-Ständ gjort tillägzningar eller önstningar wid sina beslut, hwilka hos Nidderstapet och 8kdcln torde komma under öfwerwägande, det icke wore enligt formalikcterne rikligast, att i sammanhairg med deste pröfwa Friherre IllemInZg nu gjorda sorflag.
Herr Grefwen och Ordföranden förmalte stg hafwa tyckt sig höra propositionen med ett nästan allmänt Ja veswaras.
Grefwe Hamilton, ^.xsl, yttrade sig fullkomlig gen tycka om och instämma i Friherre Illemtn§s yttrade tankar, men tillika icke inse hwarföre de stulle äga företrädes rätt att framkomma till Kongl. Majtt; utan bsrdc, efter Herr Grcfwens tanka, alla hos Ri8- 563 Dsrr r6 April. dcrffapet och Adeln wid Occonomie-Utffottets
Betänkans de giordc anmärkningar med lika stal njuta denna förmän.
Herr sk ^liutsdsrg, ^Vilhelm, önffade att Friherre ^leminZs sä wäl uttryckta anförande mätte befordras kill trycket.
^ Friherre iblewinZ förklarade, att f§ snart hans yts trandc siulle sörosaka dcn ringaste stridighet bland Nidderffapet och Udeln, more han fukomligeu nöjd, att dets samma, ytan att blilwa föremäl för en öfmerlsggning, blott uptoges i Protokollet till förwarande af hans enffilla tänkesätt.
Friherre' (leckerLtrcim» Iscvd, trodde, att l den form Friherre Iffewing giswit ät sina tankar, nemligen af underdåniga önskningar till Kongl. Maja, ef af willor för Betänkandets antagande, borde wisierlis gen bäde desin och alla andras tankar kunna till Kongl.
Majck framföras, i fall Riddcrflapct och Adeln förklarade dem för sina gemensamma önskningar, hwarefter det altid berodde pä Konungen om han derä behagade göra Nädigt afseende. ^ Grefwe Llörnsr hemstälde ä nyo om ef lämpligast more, att salen hwilade till desi de andre Ständens tankar kommo under difcusion.
Skulle äter
Rid» dcrffapet och Adeln icke denna hemställan gilla, utan ' wilja genast fatta beslut öfwer Friherre Hsrnings anförande, dä förklarade han sig sä fullkomligen med honom instämma, att han öuffade det Friherre lklsmings
Diktamen mätte tjena till grund för Ridderffapeis och Adelns strffilta underdåniga ffrifwelse. Grefwe OMenbarZ, ffoirsn.
HsnninZ, begärhs saken pä bordet ; hwarefter.
Herr Dell 16 April. 667 Herr Grefwe» och Ordföranden- förklarade densamma hwilande.
Företogs till afgörande Allmänna Veswars - och Occonomie - Utskottets dcn 1-4 denneS pä bordet lagde Betänkande, om medel till Färafwelns och UllhandteklNgenö nphjelpandc.
Herr iUrintLsclrölä, ikaul, yttrade sig striftcligen som folker: Wid Högloft.
Allmänna Bekwärs- och Oeconomie-Utstottets nu äter föredragne Betänkande, rörande af mig gjorde förflagcr, till minnande af en förökad tillgäng pä Inhemsk Ull för Rikets Fabriker, samt deraf följande mindre behof af denna rudimaterias sökande Utrikes ifrän, kan jag icke underläta, att göra nägra anmärkningar.
I afseende pä mitt sörsta förslag, att genom up» kiswandet af de sednast bestädde 12 procents
Ullpremier upmuntra Landels Inwänarc, rill förökande, icke blott af den finare, utan äfwen den gröfre Färafwcln, har Högloft.
Utskottet wid granskningen och bedömandet af detta förslag behagat anföra: att, under Ullpremic-tiden, den, pä Stockholms Ull-Magaziner, införde
Ull längre tid stall derstädes blifwit liggande oförsäld: att premierne likaledes längre tider blifwit obetalts:
Att Ullen, under nysinämnde ligge-tid, genom intorkning och minstad wigt förlorat utöfwcr premierncs belopp: och alt, sedan Fabriker pä andra ställen i Riket blifwit anlagda, hwilkas tillwerkningar, efter Högloft.
Utskottets yttrande, warit wida bättre än Stockholms Fabrikes wahror, Ullsäljarne sökt och sätt tillfälle till afsättning för deras Ull, wid de nya Fabrikerne; För - 668 Den 16 April. klarandes Utskottet siutcligen sig icke finna tillräcklig anledning, att för desi del bifalla förberörde mitt förslag; Men Utskottet tillstyrker derjemte, att hos Konn», gen mätte i underdänighet hemställas , sä iväl om icke såsom upmuntran och dcsiulom, de, som, genom en updrifwet, och widsträckt Farafwel, gordt sig af det allmänna mål förtjent?, mätte, med någon belöning blifwa upmuntradc, såsom ock om ej anstalt kunde warda widingen till införstrifning af Engelska eller Tysta Eumsar och Tackor.
Häremot får jag erindra: iw Har i Stockholm alldrig warit mer an ett UlUMagazin för Io.heinst Ull.
Llo Deremot hofwa jcmwäl Ullägarne haft tillfälle inlemna deras premie-gilda Ull pä Norrköpings Ull - Magazin. 3:o
Har det icke warit Ull - Magazins inrättningens wällande, att den derstädes inlemnade Ullen längre tid legat oförsakd, utan säljarens egit, dels genom Ullens orena beskaffenhet, dels genom derä satt för högt pris, dels ock genom desi uturagtlätandc, att sjelf eller genom pålitligt ombud omhugfa sig köpare. .<4:» Att Ullen mer eller mindre intorkat och förlorat uti wigten, mäste ocksä föras pä ägarens rakning, i ty att den antingen inkommit däfwen pä Magazinet, eller säsom nyst berört är, genom ägarens förwällande för länge legat oförsäld. 5w Att Ullägaren länge mäst wänta pä premis rrne blir hwarken Magazins - Inrättningens fel, eller ffäl emot nya premiers anslående, utan har samnnr dröjsmäl, säsom allmänt kändt är, härrört, af uleblif WLl! - Den 16 Aprrk. 569 wen dertill anslagen Fond frän Stats-Werket.
Jalla fall hafwa premierne Warit wälkomne, dä de utfallit, och, säfom Högloft.
Utskottet förmäler, äfwen bidragit till ersättning af den förlust, som någon gäng intraffat gennm Ullens intorkning.
Den af wig uti mitt Memorial omkbrmälte minskning uti Ulltillförseln wid StvcHolms Magazin, efter Ullpremiernas indragning, bewisar säkrast Ullägarens upmuntran af sagde premier, samt följden af deras uphvrande.
Hwad angär Högloft.
Utffvttets yttrande, angående de i Orterne anlagde Fabrikers tillwcrkningars wida bättre beskaffenhet, än Stockholms Fabriker:
Sa ehuru denna omständighet icke warit i fräga, eller synes hafwa nägon inflytelse pä frägan, om ytterligare Ullpremier, hwadan ock, blott pä den rakningen, berörde omdöme warit vwäntadt, kan jag dock icke underlåta, att, med den närmare och tillförlitligare kännedom, four jag haft tillfälle härutinnan erhälla, och som jag magar. tro mig äga, härom afgifva mitt yttrande: att nemligen der ingalunda bcstrides, att ibland den myckenhet Fabriks-Idkare, som här i Staden finnas, fle, res tillwerkningar äro, i mer och mindre mattoaf sämre beskaffenhet, hwilkct hufwudsakeligen bör tillskrifwas, att, med äberopande af äldre ManufaclurPrivilegierneö owillkorliga päbud, utan all granskning af sökandecncs kunskap i siögden , eller af deras förmäga lill Fabrikers drifwandc, tillständdcrä utfärdas i och hwarom denna Stadens Hill-Natt icke undcrlätrt, att hos Kongl.
Commerec-ColUgium gjöra föreställning gar; men att deremot ä sidan jag mägar pästä och för, säkra, hwad som jemwäl genom sjclfwa t-llwerkningatrre kan styrkas, akt här i Skaren gifwas flere FabriksJdkare, som fullkomligen täfla med hwiiken FabriksIdkare som hälst uti Rikct.
Utstoltct beha zade - 570 Den r.6
April. gade allt derföre icke misstycka, att jag nödgas, för min del anse Utskottets, utan allt undantag, fällde oförmånliga omdöme öfwer härwarande Fabrikers tillwerkningar innefatta ett märkeligt misstag, som förmodcligen härrörer af underrättelser, antingen af okunnige personer, eller frän sädane, som hysa mindre benägenhet för härwarande Fabriker.
Det wörö fördenskull gans sta nyttigt, om, wid nast infallande Riksdag, Högloft.
Leconomie - Mstoltct icke allenast hade, att förwänta frän Kongl.
Commerce--Collegium en Mförlitelig och uplysande berättelse om Rikets Fabrikers tillständ, hwitken berättelse likwäl, i afseende pä nu inträffade förändringar, bcklagrligen torde blifwa mindre tillfredsställande, utan ock behagade, pä fordna tiders sätt, med eget besök wid Fabriker här i Staden taga kunskap om werkeliga förhållandet.
Widkommande Högloft.
Utskottets förmodan, att, genom upmuntrande belöningar och distinctioner, Färafwelns updrifwande stall kunna minnas; sä har erfarenheten länge wisat, huru litet förbindelser till Schefferiers underhållande, fastän med bctydelige fördelar, blifwit iagttagns.
Kostnaderne derä hafwa warit kanbare för Staten, men till större delen frugtlöse.
Skulle kunnige och owäldige personer (om jag sä mä tala) hälla en restransakning r denna wäg, Hwilka stora brister skulle dä icke blifwa updagadeDe försstagne premierne stola säkerligen blifwa mindre kostsamme, men mera till ändamälet bidragande.
De blifwa spridde pä hela menigheten, samr kunna följakteligen säkrast märka en allmän upmuntran.
Högloft. UtjkottetS Förslag, att ifrän England läts insörflrifwa Gumftr och Tackor, frugtar jag blifwa owerkställbart, af det stora stät, att' utförsel af Fär frän bemälte Rike warit och ännu stall wara förbuden - Den 16 April. ' 87i den wid lifsstraff; och hwad angär Utstottets Förftaz till insörstaffande of Tyst Farafwel, sä tror jag en slik anstalt wara och blifwa öfiverflösig, emedan icke allenast detta Färslag allaredan pä flere ställen i Riket sinnes, utan jcmwäh, hwad mera är, flere större och mindre Spansta Schefferier undcrhällas, samt följoktcligcn ben eller de, som äro hugade för förenämnde Färafwels underhällandc, säkerligen kunna deraf med amvänd omtanka och kostnad, erha-la nödige Stammkrcatnr.
— Nu sttcrstär, att jag förklarar min tillfredsställelse dermed, att mitt tillstyrkande af Lagens uphäfwaride angäende Landthandel blifwit, i afseende pä upköp af Ull, utaf Högloft.
Utstortct gilladt, uns ber förmodan att detsamma jcmrväl winner Högloft.
Ridderstapets och Adelns bifall: Jag will wal ocksä hoppas, att ändamälet af min motion stall i betyde, lig mätto derigenom lyckas; Men, pä de grunder, som, uti min första framställning äro anförde, hade än nu mera genom de föreflagne premierne ivunnits.
För öfrigt och ehuru jag tror, att, pä grund af ofwanansörde anmärkningar, tillräckelig anledning more för ärendets äterförwisande till Högloft.
Utskottet, dock som, i dylikt fall, troligen hända kunde, att Utskottets förnyade utlätande icke medhunne till Ständen inkomma under den äterstäende förmodeligen korta Riks, dagstiden, och följden deraf blefwe,, att äfwen den de, len af min motion, som wunnik Utstottets bifall, blefwe hwilande oafgjord; sä yrkar jag icke för min del nägon ätcrrcmist, utan öfwerlemnar sarén kill Högloft.
Ridderstapets och Adelns afgörande, i desi nuwarande skick, nögd dermed, att mine nu yttrade tankar blifwa i Protocollet förwarade.
Grefwe körner, tilnronr Okst jag blott rädfrägade min egen fördel sä stulle jag alldeles in ^ stäm - 572 Den 16 April. skämma med Herm Commerce-Nädet ikrlnteiselrolär
Nir anförde yttrande om premie utdelningens fortfarande till npmuntran för Fär-asweln, ty jag inser allt för Ival att der är fördelaktigare att wid försäljningen af sin Ull derutom erhälla premier, än att blifwa dem förutan; men jag tror ej det öfwerensstämmer med de ratta Stats-hnsdäll! lags grundsatser, att Staten alltid för en wist na-M.gvgrcn skulle betala premier, eller att , Hagon födan mera an andra bör pä allman bekostnad pä längre tid upmuntras.
Hwad Staten bör eller kan ined fördel göra, är att wid början af en sädan Näringsgrens undrande genom prämier underhjelpa försöket och lemna ersättning för de kostnader som första inrättningen erfordrar.
När denna en gang ar gjord och sa mycken lid framflutit, att man riktigt kan erfara hurnwida den -iya Näringsgren ger nödig utkomst för dest idkare, bör ben lemnäs ät den enflilta omtankans wärd för att jemkas efter Landets behof och den öfriga waru prsductivns förhallanden.
Herr jUrinle-seflölfl anfört att mindre
Ull sedan premiernes uphörande inkommit uti Ull-Maga, zinet bewisar ej derföre att Ullproduktionen aftagit, emedan jag af erfarenhet tvet att det gär lika wäl an att sälja den i privat mans hus, utan att föra den xä nägot Magazin.
Jag kan således för min del icke finna nägou betänklighet wid att bifalla Utstottets Betänkande.
Herr Nsutei^kölcl, (larl (Gustak.
Betänkandet ar förefl.igit, att hos Kongl. Majit skulle! underdänighet anhällas om införffrifning af Fär ifrän England och Tyskland; men jag finner ej deruti nägot wara nämndt om den priswarda anstalt, som för några är sedan ar wiotagen till Isländske Färsfwelns anflaffands uti Riket.
Den 11 September e. m, 297 Hr Printzensköld:
Jag vågar föreslå bifall till denna punkt, dock så att orden: ”intilldess resultaterne af det föreslagna förenklade beskattningsväsendet sig visat”, varda skiljde från punkten oell lagde till handlingarne.
Flr von Hartmansdorff:
När man later de gamla författningarne bestå, derigenom att man afslår förslaget till förändring, sä behöfves icke någon förklaring att de gamla författningarne förblifva gällande.
Jag tror således alt bela punkten bör läggas till handlingarne.
Uppå härefter framställd propos. lades denna punkt till handlingarne.
4ti-.te punkten.
Afven denna punkt ansågs icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
47:de punkten.
Det förekommer i 47:de punkten den besynnerligheten, att man föreslagit att ”bågskatten ä Herjeådalen mätte för framtiden upphöra” (det är naturligtvis för atl fä bort en kronans inkomsttitel)” emot del atl mantalspenningarne af allmogen derstädes erläggas med (i sk. b:co af hvarje person” qvinnorna inberäknade som förut erlagdt denna skatt med 4 sk.
Jag ber alt fä fästa Hrr:nes uppmärksamhet pä det våldsamma utaf, alt borttaga denna bågskatt från mäunerne och lägga hälften deraf pä qviunorna.
Kan det vara grundlagsenlig!
Är det R.
St:s rättighet enl. 73 § lieg.F., atl pä det viset gå till väga, att taga en grundskatt från den ene medborgaren och lägga den på den andie, eller pä qvinnorna?
Jag begär afslag å punkten.
Det passar icke att vilja beskatta qvinnorna och det, för att undvika en titel i Statens räkenskaper.
Ad. bifölle denna punkt, ropades ja och nej, hvarpå Hr Landtm, framställde propos. till afslag å densamma, samt sedan svaren härvid utfallit med starka ja, blandade med nej, förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande.
48:de punkten.
Då detta Stånd beslutit, att indelningsverket skall oförändradt bibehållas och följaktligen att reg:lsskrifvarne skola fortfara med deras arbete; atl akademierna få behålla sina anslag och de till dem donerade hemman förblifva under deras egen disposition; samt då, hvad bergsfogdarne beträffar, det visserligen är möjligt, att en förändring med dem lämpligen kan vidtagas, men vederbör:de deröfver ännu ej blifvit hörde, och man sålunda ej fått se hvad de derom yttrat, så anser jag mig böra tillstyrka, att denna punkt afslås.
Jag vill ej bestrida atl punkten afslås, men bör upplysa alt i fråga om bergsfogdetjensternes indragning, veder - 298 Dun II September e. m. bönde blifvit hörde, derom II.
St. vid sistliden riksdag gjorde hemställan.
Jag bör tro hvad den siste värde talaren yttrat derom, alt vederböride blifvit hörde ang:de bergsfogdarnes indragning, ehuru jag ieke känner förhållandet; men i sådant fall hade man väl bordt kunna förvänta del StatsUtsk:s betänk, skolat innehålla en detaljerad uppgift på sättet huru indragningen skall ske, på hvilka tjenstemän bergsfogdarnes befattning skall öfverflyttas, om de tjenstemän, som fä delta bestyr sig ålagdt, böra åtaga sig det utan ersättning m. m.; hvaröfver allt R.
St. ega så mycket mera rätt att fordra en fullständig utredning, som, hvad ersättningen beträffar, denna skulle blifva en utgift för statsverket.
Dä om allt detta likväl icke finnes ett ord hvarken i StatsUlsk:s eller komiterades betänk., så hämtar jag deraf skäl, att begära afslag å punkten.
Uppå härefter framställd propos. blef denna punkt af R. o. Ad. afslagen. 49:de punkten.
Bifölls. 50:de punkten.
Hr Sandströmer: Då R. o. Ad. redan afslagit alla de förändringar, hvilka föranledi komilerades hemställan, och någon förändring uti ifrågavande författning således ej kan ifrågakomma; torde R. o. Ad. finna, att denna punkt ej föranleder lill någon annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. i anseende lill dess förut i afseende pä SlatsUtsk:s förevaride utlät, fattade beslut, ansåge denna punkt ej erfordra annan åtgärd än alt läggas till handlingarne.
Ropades ja. 51 '.sta och 52:dra punkterne.
Lades till handlingarne. 53:dje punkten.
Hr Sandströmer: R. o. Ad. torde finna, att denna fråga innefattar ett ämne af den administrativa beskaffenhet, att del beror pä K.
M. allena att detsamma pröfva.
Någonting derom förekommer icke heller i den nåd. proposm; hvarföre jag anhåller att R. o. Ad. måtte besluta, att denna punkt ej föranleder lill någon annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Jag finner visserligen att denna punkt ej kommer alt medföra någon verkan till förändring af nu bestående förhållanden, men mig synes alt äfven framställningen måste beslutas.
Förslaget är att frågan skall förfalla, och då bör väl R. o. Ad. gifva sill samtycke dertill.
Det är så mycket mera skäl att R. o. Den 11 September f. m. 299 Ad. beslutar häröfver, som, om tvänne uppbördsstämmor koramo att hällas pä landet och bevillningsafgiflerna dä erläggas, sä skulle detta komma att medföra en helt oväntad tyngd för samtlige embetsmännen i landet, emedan de dä skulle vid första uppbördssiämman komma att betala bevillningen pä den lön, sorn de dä ännu ej fält.
Jag instämmer derföre med Hr von Hartmansdorff deruti, att II. o. Ad. mätte besluta deröfver men pä sä sätt, att
Ståndet förklarar sig icke ogilla framställningen, men lägga den till handlingarne.
Den siste värde talaren synes hafva misstagit sig om hvilken punkt, som för närvar:de utgör öfverläggningens föremål.
Han har talat dm den 54:de, men här är fråga 0111 den 53:dje.
Enligt den utredning af frågan, som jag förra gången gjorde, torde R. o.
Ad. finna att 53:dje punkten bör bifallas; och jag anhåller derföre om Hr Gr. o.
Landtm» propos. derå.
Uppå härefter framställd propos. blef 53:dje punkten af R. o. Ad. bifallen.
54:de yunklen.
Då delta förslag af komiterade framställdes och af StatsUtsk. tillstyrktes, var det med afsigt att hela uppbörden skulle kunna verkställas annorlunda än för närvande; men när R. o. Ad. afslagit de förändringar som i detta sednare hänseendet blifvit tillstyrkta, så måste följden deraf blifva, att äfven sednare delen af förslaget förfaller, emedan det icke blifver verkställbar!.