Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Företogs till afgörande målet angående de nya constitutionelia förhållanden, som till följe af föreningen mellan Sverige och Norrige uppkommit; och blefvo, i sådant ändamål, ä nyo uppläste Kongl.
Maj ts häröfver afgifna nådiga Proposition af den iq April, samt ConstitutionsUtskottets öfver denna Kongl. Proposition lemnade Betänkande, jemte dess Bilagor, Härefter anmäl tes och emottogs en Deputation från det Hedervärda BondeStåndet, anförd af vice Talmannen Hyckert, som, å Ståndets vägnar, tillkännagaf dess, uti medfördt ProtocollsUtdrag innefattade, Beslut öfver nu förevarande öfverläggningsämnen samt 41 §.
RegeringsFormen; Beslut, hvilka voro enstämmiga med dem, som Ridderskapet och Adeln sedermera, under detta Plenum, fattade.
Deputationen afträdde.'
Sedan Hans Lxctllence Herr Grefven och Landt Marskalken härefter föreställt, huruledes, genom uppläsningen af det sistnämnda Betänkandet från GocstitutionsUtskottet, vore »9° Den 8 Maj. utrönt, att de af Kongl. Maj:t vid 1312 årä Riksdag föreslagna och af ConstitutionsUt* skottet då tillstyrkta tilläggningar i 41 $. af Svenska RegeringsFormen skulle, Om de antogos, utgöra det enda constitutionella hinder för godkännande af 39, 40, 41, 42 och 43 §. $. af Norriges Grundlag, föreslog Herr LandtMarskalken, att,till undanrödjande häraf, eller åtmindstone till bestämmande af ett klart sakernas skick, frågan oin berörde 41 §. nu måtte till afgörande företagas, och lät Herr LandtMarskalken, i sådant afseende, uppläsa: l:o den 41 §. af RegeringsFormen den 6 Juni 1809; 2:0 det ifrån 1812 års
Riksdag hvilande förslaget till omarbetning derutaf; 5:o den delen af Consti* tutionsUtskottets, på bordet liggande, Be. tänkande öfver de hvilande Grundlagsfrågorna, som angick samma och 4:o Kongl. Maj:ts, den 6"
Maj ankomne och på bordet lagde Nådiga Skrifvelse af den 3:dje nästföregående, innefattande hufvudsakligen den förklaring, att, då Kongl. Maj:t förnämligast haft för afsigt att vinna ett nytt Stadgande för Konungs myndighetsålder, ville Kongl. Maj:t ej yrk.a antagandet af de öfriga stadganden i 41 $. af ConstitutionsUtskottets
Betänkande af den i4 Aug. 1812.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde derefter särskildt följande 2:ne Propositioner, nemligen: Bifaller Ridderskapet och Adeln, att Konungs myndighetsålder utsättes tili 18 år? och Den 8 Maj. 191 Bifaller Ridderskapet och Adeln, att 41 f.
RegeringsFormen i allt öfrigt förbiifver orubbad ?
Hvilka bägge blefvo med Ja besvarade.
Herr LandtMarskalken återtog härup, på föredragningen af ConstitutionsUtskottets Betänkande, rörande föreningspunkterna mel. lan Sverige och Norrige, och gjorde, till en början, Proposition å 2.‘ne preliminairefrågor, hvilka Utskottet mot slutet af Betänkandet Riksens Ständers godkännande underställt, och hvilka Herr LandtMarskalken i följande ordalag framställde, nemligen:
Ilo Anser icke Ridderskapet och Adeln, att frågorna om de nya Constitutionella förhållanden mellan Sverige och Norrige äro af beskaffenhet att ej behöfva till annan Riksdag hvila, utan kunna afgöras genast? och 2:o Anser icke Ridderskapet och A* deln, att, efter deras afgörande, dessa föreningsstadganden böra uti en särskildt, från Svenska och Norrska Constitutionerna af. skild, RiksAct upptagas?
Å hvilka frågor Herr LandtMarskalken, genom särskildt Proposition öfver hvardera, inhämtade Ridderskapets och Adelns bifall.
Dernäst gjordes Proposition till bifall i Den 8 Maj. hela dess vidd å hvad ConstitutionsUtskot» tet öfver samtliga hufvudfrågorna tillstyrkt» Hvilken likaledes med Ja besvarades.
I anledning deraf, att Utskottet vid för.' slaget i S §. af Norriges Grundlag alternatift hemställt, om en Comité af 12 personer för hvardera Riket, till bestämmande af Konungs myndighetsålder, i händelse Norrska StorTinget ej skulle derom med Svenska Ständerna åsämjas, borde i förhand utses, eller först i den stund, då behofvet deraf kunde inträffa, framställde Herr Gref. ven och LandtMarskalken följande .PropoJ sition.
Bifaller Ridderskapet och Adeln, att den föreslagna Comitéen, af 12 personer, utses under denna Riksdag, för att kunna vaFa i beredskap, i fall af inträffande behof?
Hvilken med Ja besvarades.
Beträffande slutligen de uti 47 §• af Norrska Grundlagen upptagna stadgandea om omyndig Konungs uppfostran, gjorde Herr Grefven och LandtMarskalken, med anledning af den härvid i ConstitutionsUt skottets Betänkande gjorda erinran, en 'fiå lydande Proposition; Bifaller Ridderskapet och Adeln för öfrigt ile i denna 47 §. upptagna stad» gandenf lif.
Den 8 Maji ganden, undantagandes blott att Ridderskapet och Adeln anser ett stadgande af den aflidne Konungen, rörande den omyndiga Konungens uppfostran, icke i Sverige äga någon kraft.
Och blef äfven denna proposition af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Hans Excellence Herr Grefven och Landtm Marskalken hemställde, om icke redactioneri af de nu lättade beslut borde öfverlemnas till ConstitutionsUtskottet, som skulle äga att den samma till justering hos Riksens Ständer skyndsamt inlemna.
Under det ProtccollsUtdrag häröfver författades, för att, genom en Deputation, till de öfriga Respectiva Stånden öfverlemnas, ankom en Deputation från det Vallöf!. Borj gareStåndet, anförd af Borgmästaren Herr Lagmannen Nenzén, hvilken förmälte, att
Ståndet öfver frågorna rörande Sveriges och Norriges förening, samt 41 §.
RegeringsFormen, stadnat i beslut enahanda med deni Ridderskapet och Adeln nyss hade fattat» Deputationen afträdde.
Upplästes och godkändes följande Ridd. och Ad.
N.'0 25. 26. 194 Den g
Utdrag af Protocollet, hållet i Hög. lofliga Ridderskapets och Adelns Plenum den 8 Maj 1 gl5. S, D. Efter förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets
Betänkande i anled» ning af Konungens Nådiga Proposition rörande de constitutionella förhållanden, som genom föreningen melian Sverige och Norrige uppkommit, jemte alla dermed i gemenskap stående Akter, beslöt Höglod.
Ridderskapet och Adeln : 1:0
Att, i afseende på den 4l J.
Regeringsformen, Konungs Myndighets-ålder till fyllda lg år skulle bestämmas, men att för öfrigt samma 41 skulle förblifva alidedes orubbad, 2:o
Att frågorna om de nya constitutio. nella förhållanden mellan-Svecige och Norrige ej behöfva till annan Riksdag hvila, utan genast kunna afgöras, hvarjemte Ridderskapet och Adeln ansett, att de förenings-stadganden, som i afseende derpå göras, böra uti en särskild, från Svenska och Norrska Constitutionerna afskild Riksakt upptagas. ~:o Att ConstitutionsUtskottets
Betänkande till alla öfriga delar gilla och bifalla. 4:o
Att den i anledning af 8 §.
Norr-' ska Grundlagen föreslagna Comité, af 12 p rsoner fran hvardera Riket, innan denna Den 8 Maji Riksdags utgång skall utväljas, för att vara i beredskap i fall af inträffande behof. 5:o Att Ridderskapet och Adeln ville förklara, det något skriftligt stadgande af den aflidne Konungen, rörande den omyndig gä Konungens uppfostran, icke i Sverige kan anses äga någon kraft. 6:0
Att åt
ConstitutionsUtskoftet skullé uppdragas redactionen af dessa sålunda fat* tade beslut, under anmodan att dermed ofördröjligen till Riksens Ständers Plena im komma} hvilket allt de Respectiva MedStånden härmedelst vänligen skulle meddelas.
Med detta PrOtöcollsUtdrag afgick till de öfriga Stånden en Deputation under an; förande af Friherre Cederström, Rudolphi Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottets, den 5 dennes på Bordet lagda, Betänkande i anledning af de utaf Herr Öfversten C.
Ehren-; granat väckta frågor om LandtbruksSkolors inrättande, samt
Om utvägar till understöd för odlingars företagande.
Föredrogs till Remiss Herr Silverstolpes, Gustaf Abraham, sistlidne Plenidag på Bordet lagda, Dictamen rörande inrät - Den 8 Maji tande af Folk-Skolor i sammanhang med Fattig-försörjningen.
Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus, yttrade : Det Memorial af Herr Lector Silverstolpe, hvilket jag vid sista Plenum Jade på bordel, borde kanske alltid der blifva liggande.
Efter mitt sätt att se, kan intet Memorial blifva föremål för någon motion, som icke innehåller en önskan eiler ett förslag, sorn kan afslås eller bifallas.
Riksén; .
Ständer äro sammankallade för att besluta, icke för att afhöra allmänna reflexioner, .^hvilka snarare höra till en bok eller ett dagblad, än i ett RiksStånds Plenum.
Men Herr 'Lector Silverstolpes Memorial innehåller blott sådana allmänna reflexioner, utan -något förslag, utan någon sådan anmärkning om behöflig rättelse af äldre anstalter, öfver hvilken Riksens
Ständer kunna utöfva sin beslutande eller önskande rätt.
Dock, det är sannt, talaren föreslår dels att Ständerne hos Hans Kongl.
Majit skola aflägga sin underdåniga tacksägelse för hvad han redan gjort tii,! beredande af en förbättring af allmänna UndervisningsVerket, dels att de lika underdånigt skola anhålla, det Hans Kongl.
.Majit täcktes låta utarbeta planer till Industri- och Fattig-skolor.
Genom en kort berättelse öfver hvad redan i ämnet blifvit vidtaget, hoppas jag att kunna öfvertyga i^öglof], Rid der skåpet och Adeln derom, Den 8 Maj.
197 att äfven dessa förslag äro af den natur, att öfver dem intet beslut är att fatta.
År l8lO, den 3 April, öfverlemnade Ständ< rne till Kongl. Maj:t ett af dåvarande Herr Rector G. A.
Ständerna meddeladt förslag, till vinnande af nödiga förbättringar i Pikets Uppfostrings-Verk, och anhöllo i underdånighet, det täcktes Kongl. Maj:t, genom kunnige och erfarne
Män, låta undersöka LäroVerkens närvarande tillstånd, på det desse inrättningar måtte erhålla ett efter tidens upplysning mera Jämpadt skick.
Är l8l2, elen 29 Januari, tillförordnade Kongl. Majit en Comité, som hade att besörja det nu uppgifna målet, enligt Ständernas önskan.
• År igi2, den 29 Joli, aliade Ständerne hos Hans Majit sin underdåniga tacksägelse för dess Nådiga åtgärd, och anhöllo det täcktes Hans Majit i Nåder anbefalla, att Comitéens instruetion, jemte Comitéens protocoli, i den mon de författades, måtte till Trycket befördras.
Samma år, den 5 Augusti, behagade Hans Majit i så måtto bifalla Riksens Ständers nyssberörde önskan, att, då, enligt TryckfrihetsFörordningen, det är hvar och en tillåtet att låta trycka allt hvad i UppfostringsCo nitéen förefaller, har Kongl. Majtt i Nåder ansett ingen annan åtgärd, i anledning af Riksens Ständers underdåniga Den 8 Maj. anhållan, kunna äga rum, än att Comitéen äger, så ofta den anser ett protocoll eller en handling böra af Trycket utgifvas, sådant hos kongl.
Maj;t i underdånighet anmäla.
År lgl3, den 25 April, emottog Caanitéen en Skrifvelse från Hans Kongl! Höghet KronPrinsr-n, i hvilken Hans Kongl, Höghet tillkäonagaf sin åstundan, att de Skrifvelsen åtföljande och på Hans Kongl, Höghets befallning författade Utlåtanden om| egenskapen af de nu varande Uppfostrings» anstalter i Sverige, mått.e, jemte det de af U|ipfostringsComitéen, i sammanhang med andra till dess befattning hörande ämnen, bliiva till öfverläggning upptagna, med det snaraste genom Trycket underkastas Allmänhetens granskning.
Till Trycknings^ kostnadens bestridande lemnade Hans Kongl.
Höghet en summa af 200 R:dr B:co, och lofvade att, i händelse af behof, tillag, ga en lika summa.
År l8l3, den 4 Maj, beslöt Comitéen tryckningen af sin Berättelse, hvarefter dea genast gick i författning om publicerandet så väl af de till Hans Kongl. Höghet öfverJ lemnade och från honom till Comitéen remitterade Handlingar, som af Comitéens.
Berättelse, utgörande alltsammans tyänne små Octav-häften, tryckta i Kongl.
Boktryckeriet år 1813} och detta är allt hvad af Comitéens treåriga verksamhet hittills blifvit lagdt inför Allmänhetens ögon.
Den 8 Maj, *99 Af det anförda täcktes Höglofl.
Ridderskapet och Adeln inhämta, att Hans Kongl. Maj:t nedsatt en Comité tiil reglerande af Undervisningsverket i Riket.
Denna Comité måtte det då tillkomma att utarbeta planer för de Skol-inrättningar som anses nödige, och kan det då vara för Riksens Ständer behörigt, att, som Talaren föreslagit, hos Hans Majit Konungen anhålla om, det Han nådigt täcktes anbefalla Skolplanens utarbetande?
Skulle ej Riksens Ständer, genom en sådan anhållan, rättvisligen utsätta sig för det svaret: ”På Ständernas begäran ”är en Comité för allmänna Uppfostringen ”nedsatt} önska Ständerne nu åter en ny ”Comité, för att utföra den äldre Comitéens ”arbeten?”
Äfven har Höglofl.
Ridderskapet och Adeln äf det föregående inhämtat, att Riksens Ständer den 29 Juli 1812, i underdånighet aflade sin tacksägelse för hvad Konungen, genom UppfostringsComitéens nedsättande, för allmänna Undervisningen tillgjort.
Sedermera har Hans Majit ju ingen författning i detta ämne vidtagit, <?ller kunnat vidtaga, emedan Comitéen ingen ting väsendtligt, åtmindstone så vidt det till Allmänhetens kunskap kommit, utfört till det stora ändamåls vinnande, för hvilket Comitéen blifvit organiserad?
Ständer hade således nu blott att tacka för hvad de redan en gång tackat för, och är detta öfverensstämmande med den vördnad Riksens Den 8 Maj, Ständer äro skyldige Konungen, och den aktning de äro skyldige sig sjelfva?
Dock, jag erinrar mig, att något mera af Regeringen, sedan år 1812, är för SkolVerket till, gjordt.
Talaren säger i sitt Memorial: ”Ett ”stort steg är taget till det höga mål, hvar, ”på han (Herr Silverstolpe) år 1809 gjorde ”Ständerna uppmärksamma:
Till följe af ”Konungens Nådiga proposition äro penningar till SkolStatens lönförbättring, år igi5, ”bevilljade.’*
För denna Konungens Nådiga Proposition vöre det således, sorn Riksens Ständer i underdånighet skulle tacka! jag vördar, lika upprigtigt som Talaren, det landsfaderliga i denna proposition, men jag är öfvertygad om att, i fall Riksens Ständer företogo sig att tacka vår milda Regering för alla landsfaderliga propositioner, skulle det af höga vederbörande, och skäligt, med misshag anses, liksom man trodde, det Ko* nungen, för hvarje mått och steg till sina undersåiares bästa, derföre fordrade deras underdåniga complimenter.
Och skulle en sådan tacksägelse-adress icke blifva en tom compliment, lika mycket under Hans Maj:ts värdighet att emottaga, som under Riksens Ständers värdighet att afgifva, så måste den hafva något bestämdt ändamål.
Hvad skulle då detta ändamål kunna vara?
Månne att derigenom att vi tacke för hvad sorn redan gjordt är, vi, enligt Talarens icke otydligt tillkännagifna önskan, skulle locka Régerin* gen att göra ännu mera, under det att Upp* lostringsComitéen gjort och gör intet?
Elier
Den § Maj. ‘iox manne afsigten är att på detta sätt och x denna form erhålla af Riksens Ständer ett sanctionnerande bifall till det, som Comitéen utfört.
Hvad har den då inför Nationens ögon utfört?
Enligt Talarens ord 1 hans Memorial, skulle man sluta att den till v agabragt Jätteverk, ty han yttrar sig: ”Hä* ”danefter (efter UppfostriugsComitéens stiftelse) står det i Styrelsens magt, att gif* ”va våra allmänna Skolor den inrättning, ”sorn för Nationens höjande till en sann ”vetenskapsbildning kan vara af nöden.” —-
Så vidt jag känner mitt Fäderneslands Grundlagar, kan jag icke begripa, huru en af Styrelsen tillsatt Comité kan gifva Styreisenen sådan magt; och så vidt jag känner mitt Fäderneslands Historia, vet jag ingen tidpunkt, då Styrelsen varit en sådan magt förutan.
Hvilken Comité hade gifvit Styrelsen magt, då den grundläde Upsala Universitet, denna vetenskaplighetens källa och grundlighetens snart sagdt enda fristad inom Skandiens landamären?
Hvilken, då Styrelsen stiftade våra Gymnasier och Trivialskolor ?
Eller hvarigenom har Comitéen gifvit Styrelsen denna magt?
Manne dermed, att den besörjt correcturen under tryckningen af vissa till Hans Kongl. Höghet Kronprinsen ingifna och af Honom Comitéen meddelade Handlingar?
Månne dermed, att Comitéen uppsatt och publicerat en embetsberättelse?
Manne dermed, att Comitéen från alia Consistorier infordrat underrrattelser om alla inom hvarje Stift befintliga Undervisnings - S0« Den H Maj' anstalter, och alla Pedagogers anmärkning gar vid 1807 års Skol-ordning?
Manne genom Comitéens framställning af elen offentliga Magtens ådagalagda omsorg om
Under* visningsverket under de senare förflutna århundraden?
Om det ”största vedermäle ’af denna den offentliga Magtens omsorg, 'sorn kan företes, då, vid upprättandet af ”ett nytt samhällsskick, Riksens Ständer i ”sjelfva Grundlagen stadgat, det vården om ”allmänna Uppfostran, jemte den om Religionen, skulle vara anförtrodd åt en sär. ”skild föredragande inför Regenten,’ Se Uppf. Corn.
Berättelse, sid, 4.
Hvad Sten Sture, hvad Gustaf Wasa, hvad Carl IX, hvad dess store Son, hvad ilere andra af Sveriges stora Konungar gjort för Nationalbildningen och för vetenskapernas förkofran i Sverige, vore icke jemförligt med detta vedermäle af den offentliga Magtens omsorg •— ”då denna vård, sålunda skild ifrån ”sm fordna, icke naturliga gemenskap med ”den 0111 Rikets Drätsel, Hushållnings- och ”Kamnaar-ärender, för första gången i en ”Svensk
Grundlag blifvit ansedd, ej såsom ”ett Rihangs föremål för en välsinnad
Em”betsmans handläggning ■—■ så vidt hans tid ”och hans upplysning skulle kunna medgifva —-- utan såsom ett af de allrafrämsta, ”för en person, icke af mångfalldigare ären. ”der öfverhopad, naturligtvis utsedd på ”grund af de särskildta kunskaper, som den» ”na dyrbara befattning äskar, och hvilken ”person skulle af sådana skäl icke blott lå.
Den 8 Maj, *03 ”ta sig af sin rättskaffenhet dragas, att ge. ”nom botande af en och annan brist i de* ”larna, jemnt mota förfallet af det hela, utan ”med ali den värma och verksamhet, som ”åtfölja ett eget yrke och mera omfattande ”öfversigter, äfven öfverlåta sig åt den vig. ”tigare omtankan att förbättra, att utvidga, ”att föra närmare till den fullkomlighet, hvar”je tidhvarf särskildt anvisar och krafvel.
— ”Efter ett sådant stadgande *— heter det — ”af en upplyst Konung godkändt, då Han ”med Rikets styrelse mottog den fastställda ”Grundlagen, och i denna Lag så försäkradt, ”att det icke ens emot ett enda RiksStånds , ”röst för dess bibehållande kan undergå ”rubbning, blef det uppmuntrande och för”hoppningsfullt, att vända omtankan på det ”uppväxande och de kommande slägtens odeling, genom de utvägar allmänna Uppfösa ”ringen skulle kunna bibringa.” —- Således först år I8O9 el ter Christi börd, åtta Sekler efter Christendomens allmänna utbredande i Sverige, trentie Sekler efter den af Gustaf Wasa verkställda Reformation, blef det uppmuntrande och förhoppningsfullt att förnimma Christendomens kraf, och vända omtankan på uppväxande ocb kommande sfägtens^odling?
Jag fruktar, Mine Herrar! att dylika offentliga yttranden, med de reflexioner som de framkalla, mera verka till mehn för nationalcaracteren, än en hel le. gion af Piedagoger förmår godtgöra.
Eller är meningen, att utbedja sig denna Den 8 Maj, sanction för Comitéens framtida arbeten?
Då mäste jag tor min dei kraftigt afstyrka dess beviljande.
Jag är nämligen öfvertygad, att hvarje företag, som börjas utan att de företagande utgå ifrån en klar princip, skall blifva ofullkomligt, skall blifva skadligt och förkastligt.
Kongl UppfostringsComitéen synes sjelf vidgå, att ”principen för systemet af de Allmänna Läroverken” ännu icke af Kongl.
UppfostringsComitéen är funnen.
Sid. 5q.
Dea af Comitéen fogade anstalt, att särskildt utarbetade förslag till ny Skolordning skulle Comitéen föreläggas, Sid. vittnar derom.
Men kan hända skall Herr Lector Silverstolpes nu i frågavarande Memorial blifva detta så nödvändiga supplement?
Det torde då vara nödigt att något närmare granska detta Memorial, för hvilket ändamål jag ännu för några ögonblick vågar utbedja inig Höglofl.
Herr Lector Silverstolpe börjar med den satsen; Ofelbart är nationalbildning resultatet af vetenskaplig bildning.
Jag har deremot trott, att r.ationalbildningen är blott och bart en product af nationalcaracteren, af nationens mått af frihet, af deras historia och offentliga stora handlingar, och att den således, såsom det nationella lifvets högsta blomma, gifver den vetenskapliga bildningen sin färg och sitt lynne, Ali litterär historia har också hittills talat för denna min tro.
Så, t. ex. var det ifrån Greker - Den S Maj. 205 nas nationalbildning som Grekernas vetenskaplighet och konst hämtade den caracter, som vi i den sednare beundre.
Så, t. ex. förklarar sig den olikhet i Fransyska Litteraturen, som rådde under Troubadourerrias . tid och under Ludvig XIV.s, endast och allenast af den olikhet i nationens egentliga och inre bildning, som var rådande under det l3:de seklet, mot det sorn rådde under det lyrde.
Och så betyga Lärdomens häfder, att der hvarest vetenskapligheten är en främmande växt, hvarest den icke ar sprungen ur skötet af det nationella lifvet och den nationella bildningen, der har den äfven saknat all kraft att i nationen ingripa, och der har vetenskapliga odlingens välgörande följder uteblifva, eller understundom förbytt sig till skadliga.
Det är således falskt, att nationalbildningen är ett resultat, af den vetenskapliga.
Dock, Talaren mäste söka ett sådant yttre hjelpmedel för denna nationalbildning, som han vill bereda, emedan han sätter den närvarande generationens caracter i sedeförderf och allmän slapphet.
Är denna observation sann, bör det synas besynnerligt, huru den generation, sorn sjelf ar oduglig, skall kunna bilda en kommande generation till duglighet; ty huru skall den kunna bereda sedeförbättring, som sjelf är lorderfvad, och huru skall den kunna gifva kraft åt en annan, som sjelf är slapp?
Eller tror Talaren, att det blott är Rikets Allmoge, som kan anklagas för sedeförderf och för slapphet?
Ar denna observation Den 8 Maji sann, torde det vant nödigare att undersöka, om ej detta sedeförderf^ och denna slapphet just har sin orsak af de okloka försöken, att efter en främmande och ensidig theorié vilja forma den nationella bildningen och omstöpa de ursprungliga, efter nationens öriginella åsigter danade odlings.anstalter, efter främmande mönster, än att bemöda sig om kunskaps väckande af ärbets-drift genom meddelad ”arbets förmåga” — Som Herr Silverstolpes grundlighet prydligen yttrar sig.
Men Talaren, utan att bekymra sig om orsakerna till det onda, vill genast anbringa botemedlet, och utropar:
Led ungdomen till ett klan förstånd/ Och i sanning vore ett klart förstånd att tillönska icke blott de unga, utan äfven de gamla barnen.
Men till förstånd , till förmågan att klokt styra sin vandring genom lifvet, kan ingen pedagogi leda.
Undervisningen kan gifva kurtskaper och färdigheter, men förståndet kati endast gifvas af naturen och af erfarenhöten utvecklas; aila försök att genom konstiga anstalter brådmogna denna mensklighetens allmänna egenskap, hvilken derföre också funnits under alia tidskiften, äro just de säkraste medel att förvirra 'förståndet och beröfva det sin naturliga frihet och liflighet.
Det oaktadt uppmanar Talaren mied ifver Riksens Ständer att fullborda sitt verk för ungdomens ledning till klart förstånd, dermed att inrätta folk-skolor i förening
Den 8 Maj. 207 med arbets-skolor.
Det är icke första gången som man sökt att imponera med dessa prunkande namn, utan att man för dem kunnat uppgifva något verkligt tillfredsställande innehåll.
Och derföre hyser jag det sakta hopp , att den klara Svenska förståndighfeten, till hvilken ingen främmande ledning behöfves, äfven nu skall gifva sin tillvarelse tillkänna, derigenom att den icke af klingande namn låter sig förbluffas, utan bestämdt från sig afvisar alla principlösa anstalter.
Och länge sedan är det, äfven på Svenska, bevisadt, att dessa Folk- och Arbets skolon äro dylika anstalter, oaktadt att Talaren anser dem vara af sådan vigt, att han yrkar, det, endast sedan Folk.skolar och Arbets-skolor finnas, kunna vetenskapliga skol-inrättningar föranstaltas.
Hans rarsonnement går således i en fullkomlig cirkel, i det att det slutar sig med att motsäga den sats, från hvilken han utgeck.
Han yrkar nämligen i den, att national-bildning ofelbart är resultatet af vetenskaplig bildning , men här åter, att på vetenskaplig bildning hänsyftande inrättningar icke kunna vidtagas förr , än national.bildningen beredande Folk- och Arbets-skolor blifvit föranstaltade.
Jag har således visat, att Riksens Ständer icke hos Konungen kunna anhålla, det Han å nyo skall göra hvd
Han redan gjort, och att Riksens Ständer icke å nyo kunna tacka för det sorn redan en gång varit föremål lör Ständernas underdåniga tacksägelse.
2o8 Dm 8 Maj.
Vidare har jag visat,, att de grundsatser, sorn ifrågavarande Memorial innehåller, äro helt lösa och sig sjelfva motsägande.
Jag för.' modar således, att Höglofl.