Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi håfve redan gjort en lycklig början jned att följa vår Constitutions anda , och måtto Vi, i likhet med den aktningsvärda Engelska Nationen, aldrig upphöra, att med den mest oinskränkta undersåtliga vördnad och tillgifvenhet hylla Regenten , men tillika hafva ett vaksamt öga på de Honom omgifvande, för os? och Nationen ansvariga Embetsman, Men låtom oss ej blott ådagalägga en hog att strängt granska, utan en icke mindre, att med vår högaktning utmärka dem af dessa Etnbetsmän, SOm med sitt nit och sjn tillgifvenhet för Regentens höga Person förena samma tänkesätt för Natiqnens frihet och ära, och som förstå, ?tt den Regering vinner de annars mest olilia tänkande Medborgares tillgifvenhet, sorn Pen 13 April, Jlter dem, ytan sjelfsvåld, till godo njuta sina fri- och rättigheter.
Låtom oss ock skilja pmbetsmannen från Person n, och med all högaktning för den sednares caracter och talanger, ej derföre anse den förra i allt fullkomlig och ännu mindre inviobible- Måtte äfven Embetsmännen sjelf ve förstå oss och sentera denna anda, samt likasom de ej böra uttyda ett omdöme om dem vara detsamma som ett om Regenten, icke eller tro, att en erinran vid dera? embetsmanna-befattning, eller vid deras rådslag pch mening i ett ämne, ej kan vara förenad med den upprigtigaste högaktning och äfven tillgifvenhet för deras person.
I angelägenheter, hvaraf ey hel Nations väl beror, böra alla personliga considerationer sättas å sido, och hellre den personliga vördnaden, ja vänskapen och ^tacksamheten tystna, än öfvertygelsen om hvad 50m är eller man tror vara Rikets bästa.
Kastom en blick på Europas öfriga Riken, och skattom oss lyckliga , att vi mer än något af dem få njuta ej blott fredens, utan ock en liberal Constitutions och en ej mindre li: beral Regerings lycksalighet.
Som ett bevis härpå, må det tillåtas mig nämna , att HofCanzleren sjelf här uppträdde pch , lifvad af vår Constitutions sanna anda , försvarade Nationens Representanters rätt, att om Rikets högre Embetsmäns åtgärder få enligt föreskrifven form fritt yttra sig , och äfven vid ett annat tillfälle, med vältalighetens bela styrka, tog i försvar den sista rest, sora 298 Den 13 April. vi ännu håfve i behäll af Tryckfriheten, Och ännu ett prof härpå äge vi deri, att sjelfva StatsSecreteraren för Handeln och Financerna framträder blott sorn enskildt man med sina tankar i dessa ärenden, utan att pretendera eller ens vänta mera bifall för dess Embetes skull, oell utan att den iarhågan väl faller någon in, att för ett med StatsSecreteraren stridande tänkesätt blifva ansedd vara af op* position mot Regeringen, eller för en i äldre tider så kallad antiroyalisf.
Jemförom detta förhållande med det innan år 1809 och det t. ex. vid Norrköpings Riksdag , då opposition mot en at Regeringen bifallen Financeplan uttyddes nära som ett statsbrott, oaktadt denna Financeplan ej blott var oklok, utan, som utgången visade, nästan overkställbar, så att Nationen al den orsak förmåddes tacka för det Konungen egenmägtigt ändrade den och dermed tillintetgjorde Nationens rättigheter.
Görom denna jemförelse, och nu må tvifJaren tramträda och påstå, att vi i sjelfva verket ej håfve större Consiitutionel frihet, än förr, eller att vi blott ombytt våra bojor, men icke vår belägenhet.
Det tyckes som mången ansåge Lagstiftande Corpsens frihet derföre vara chimerique, att en Regering ibland betydligen influerar på den.
Men det vore nästan en lika så stor olycka, om en vis och kraftfull Regering icke skulle hafva en betydlig och äfven ibland en afgörande inflytelse pä Lagstiftningen, som om en oklok och svag, men ändå despotiskt sinnad Regering skulle hafva en sådan.
299 Jag har tagit mig friheten göra denna digression , innan jag går att framställa några erinringar vid StatsSecreteraren Herr Gretve Mörners Memorial, här uppläst den 31 sistlidne Mars.
Om jag tvekar, att i ettämne, sorn rörer den svåraste del af ett
Rikes administration , framträda med dessa anmärkningar, så gör jag det icke, för det Memorialet är StatsSecreterarens för Handeln och Financerna, utan för det att det är Herr Grefve Mörners , allmänt-känd och högaktad för sina djupa insigter i dessa ärenden.
Till vedergällning för dessa tänkesätt, som jag enskildt hyser för Hr Grefvens person, väntar jag tillbaka, att blifva upplyst och rättad i de misstag jag kan begå, förlåtliga i ett ämne, som ligger så långt utom mitt yrke , ehuru ej alldeles så långt utom mina studier, och ännu mindre utom min egen eftertanka, men alldeles icke utom min Riksdagsmanna- åtgärd.
Jag förutsätter som bekant, att det gifves hufvudsakligen 3:ne särskildta Financesystem; nemligen Oeconomisternas eller Jordbruks-systemet, utarbetadt i Frankrike af de, både för sina talanger oell hederliga caracter berömda Män Qjiesnay, Turgot, och den äldre Mirabeau! det mercantila elier commerciella systemet , sorn är det herrskande i England , och med hvars ensidiga användande Ministern Colbert i Frankrike nära ruinerade Landtmannen; samt det abso uta Näringsfrihéts-systemet, för hvilket i synnerhet
Sunth , och efter honom Sap , Sodtn m. fl. skrifvit förträffligt, och hvilket i 3°o r
Den 15 April, Jiela forntiden öfverallt herrskade jemte sundt förstånd , som då rådde äfven i en del andra saker mer3, än sophismer och spetsfundigheter.
Det förstnämnda, eiler Jordbruks-systeniet, antager, att productionen af jorden är den enda, eller den förnämsta källan till hvart lands välmåga, att det derpå använda arbete skaffar ett öfverskott och en behållen inkomst, som Kan öka det redan för handen varande förlaget eller capitalet; men att det på handtverk, manufacturer, fabriker och handel använda arbete blott, så till sägandes, fortsätter exfftencen af sitt eget förlags värde, utan att framskaffa något nytt värde, och således utan att verkligen öka värdet af landets producter i det hela, eller totala summan af nationala rikedomen, men endast återbetalar den utgift, som blifvit använd på sjelfva arbetet.
Deremot antager det mercantila systemet, att ett lands hufvudsakliga välmåga består i en behållning af jnaterielt guld och silfver, och således ett Rikes välstånd i den så kallade öfvervigten i handel-
Detta system uppmuntrar i allmänhet städers industri , mer än landets , och af städernes, i synnerhet Manufacturistens och Fabrikantens, då deremot i Jordbruks-systemet städernes industri aktades för litet.
Det uppoffrar således consumentens intérét för producentens, och det tyckes anse production, och icke consumtion , för yttersta ändamålet af ali industri.
Det fria Närings-systemet deremot bjuder att taga bort alla så väl hinder, som uppmuntringar för vissa Näringar, då det enkla systemet af naturlig frihet etablerar sig sjelf, Den 13 April, Och hvar använder sin industri åt det håll , der han linner sig vinna mest.
Consumtion anser det lör enda ändamålet af all production, och att producentens intérSt bör befordras blott så vida, som det kan vara nödvändigt, för att befordra consumentens.
Det nekar ej, att Jordbruket är modernäringen, inen visar tillika, att Köpmän, genom att skaffa Åkerbrukaren för bättre köp, än han sjelf skulle kunna, utländska producter, äfvensom att Fabrikanter och Manufacturister, genom att förarbeta Åkerbrukarens egna producter, sätta honom i stånd att helt och hållet använda siri tid och hog på Jordbruket, och att de Således medelbarligen öka jo dens pröductef, samt äfven skaffa Jordbrukaren en ökad afsättning af dem.
Plogen går derföre ofta lättare och bättre, säga detta systems försvarare, genom en Mans arbete, som är mest aflägsen ifrån den Jag har vågat upptaga Ridderskapets och Adelns dyrbara tid med att förutskicka dessa allmänna anmärkningar, för att kunna bli bättre förstådd i de följande.
Herr Grefve Mörner hat* tämligen tydligt i sitt Memorial gifvit tillkänna, att han ej gynnar Jordbruks systemet.
Jag kan icke tro, att Herr Grefven är mera för det mercantila, då Sveriges geographiska läge och andra locala omständigheter göra det för Sverige ännu mindre passande, än för de flesta andra länder, i Synnerhet England, hvars läge gjort detta land .till en trafiquerande Stat.
Således bör jag för - 302 Den 13 April» moda, att Herr Grefven är mera benägen för Näringsfrihets-systcmet, Om jag härom är i tvehågsenhet, härleder det sig deraf, att Herr Grefven ofta i nog obestämda uttryck framställt sina tankar i detta ämne ; elier rättare deraf, att jag ej tilltror mig kunna reconciliera dem med något af dessa system.
Herr Grefve Mörner torde dock till en början medgifva mig, att om det så berömda ceconomisternas, eller, om man så vill kalla det, Jordbruks-sysfemet, är ensidigt, så måste dock, äfven enligt Näringsfrihetssystemet, den sats icke kunna bestridas, att Jordbruket bör i hvad Land som helst, ja icke en gång England undantaget, njuta samma uppmuntringar , friheter och förmåner, som handel, Fabriker, Manufacturer och Handtverk.
Således, om desse Näringsidkare få fritt inlöra Spannmål utifrån så bör ock för Jordbrukarens behof få utifrån fritt införas nödiga Fabriks- och Manufacturvavor, ej blott emot en i proportion så lindrig Tull, sorn hittills på Spannmål , utan ock tullfritt sådana nödvänd ghetsvaror, hvarpå här är verklig brist, kortligen, då man kan säga, att här är verklig missväxt på sådana varor.
Och tvärtom, då genom förbud mot utländska till och med nödvändighetsvarors införsel, eller genom hög Tull på dem, samt genom Skråordningar, Jordbrukaren tvingas att taga sina behof af andra Näringsidkare inom Landet, merändels mot ett högre pris, än hos utländningen, och ej en gång alltid får inom landet' köpa eller Den 13 April. 3°3 låta förfärdiga varan af den, hos hvilken han får den bäst gjord och för bästa köp; sä böra ock, enligt sammet princip, rigtig eller origtig, andra Näringsidkare taga sina behof af jordens produeter hos den inländska Jordbrukaren, och dertill förmås, antingen genom förbud på införsel, när öfverflödig årsväxt inom Landet varit, eller ännu hellre, i synnerhet då vår Tullbetje ing blir bättre lönt, genom hög Tull, det vill säga, högre Tull än hittills, på utländsk Spannmål, som upptar så mycket rum, att den lättare än andra varor kan, ela man vill, vid förtullningen coutroliexas.
Och ändåblef fördelen på dessa Näringsidkares sida; ty de erhöllo lika god Spannmål af den inländska Jordbrukaren, men denne fick i allmänhet ej så goda varor hos dem, som hos utländningen, så framt de ej uppgåfvo utifrån insmygna varor vara inomlands beredda.
Men huru har härmed i sednare åren ända hittills tillgått, och huru vill man, att härmed hädanefter skall tillgå?
Åkerbrukaren har varit nödsakad att af inländska Fabrikanter, Manufacturister och Handtverkare, mot ett högre pris, köpa en sämre vara, än han kunnat få af utländningen, men de hafva fått utifrån köpa Spannmål, när de kunnat få något bättre köp, ehuru vår Spannmål ej varit sämre, utan lika så god, ja ibland bättre än utländnmgens-
Man har således, liksom Ministern Ci,Ibert i Frankrike, ej blott uppmuntrat städers industri mer än landets, utan, för att understödja den, nedtryckt landets.
Och ändå torde det för Sverige va* 504 Den 13 April. ra säkrare, att göra Jordbruk , än Fabrikef ocfi Manufacturer, till den mest gynnade näringen* om någon särskildt skall gynnas; ty vi kunne täfla med utländningeH om lika god Spann* måls production, men icke så lätt om lika goda varors, hvaraf vi utomdess sakne rudi* materier till ett del.
Men äfven om vi Vore i stånd att i dessa Varors beredande cönciirréra med utländningen , är det derföre ej af* gjordt, att dessa näringar böra gynnäs fram* för åkerbruk-
I sjelfva England har jag hört flera för sin klokhet berömda StatsOeconomer anse åkerbrukets och ladugårds skötselns tillväxt der vara en hitfvudsakligare grund till Rikets bestånd Och Välmåga* än Handeln, Fabrikerne och Manufacturerrte, ja, somlige önska snarare en viss inskränkning af Handeln* som hopat omätliga rikedomar i några individuers händer , och medelbarligen utarmat millioner menniskor.
Dem, som endast sett England på afstånd, fäller blott detta Lands Stora handel samt vidsträckta ManufactUr och Fabriksinrättningar i ögonen; de hafva ej sett ett större armod råda bland de lägsta classerna der* än kanske hos oss. jag kantier ganska väi, att om genom eti Regerings Författningar* som påbjuda tvång på ett näringsfång, och en exclusiv frihet för ett annat, en viss gren af industrien forceras till ett högre flor, än den skulle hunnit till* i fall industrien (sorn i sin princip torde vara det bästa) blefve öfverlemnad åt sin egen na* turliga ■x II.
Den 13 April. turliga otvungna gång, så blir blott följden den, att en del al landets rörelse-capital och arbetsförmåga dragés till den på sådant sätt mer gynnade näringen från en annan.
Om således jordbruket mer gynnas af författningar, än andra näringar, drifves rörelse ca•pi;alet och arbetsförmågan från dessa dit.
Men det måste också förhålla sig tvärtom, och då författningar gynna mera andra näringar än åkerbruket, måste capital
Och arbetsförmåga draga sig tiil dem från detta, hvarpå vårt Rikes nuvarande belägenhet fränker ett bedröfligt exempel.
Man har i sednare tider nedtryckt jordbruket på två sätt, det ena direct, det andra indirect, nemligen minskat dess producters verkliga värde, och ökat andra näringars.
Och hvar menniska skall då slutligen söka att vända sitt capital och sin industri från åkerbruket i: andra företag.
Men örn någon näring framför andra skall gynnas, så tala flera vigtiga considerationer för åkerbruket.
Vår sjelfständighet beror mera af fri tillgång inom oss på de första lifsförnod.enheter, än pä fabriks- och manuläcturvaror.
I händelse af ett krig med en betydlig s ömagt, ja mer och mindre under sjelfva fredstillståndet, försättas vi i beroende af den för vårt lifsuppehälle, om ej vårt eget jordbruk
Kan fournera oss med tillräckliga produeter dertill.
Man kan då lättare en tid undvara tillförsel af Fa* briks- och Manufacturvaror utifrån, och lättare i en hast producera de nödigaste hemma, äfven hafva af utländska varor, som vi för Ridd. 0. Ad.
Fröt, N;o jp. 40. 3°6
Den 13 April. närvarande till en hel verkligen skole hafva, stora förråd för flera år.
Fabriker och Manufacturer sysslosätta och bilda mera svaga, sjukliga, mindre moraliskt goda menniskor, jordbruket tvärtom.
Den physiska kraften, renare moralitet, enklare seder, varmare fosterlandskärlek, större färdighet att gripa till vapen för Fäderneslandets försvar och frihet, finne vi derföre på åkerbrukarens sida.
Jordbruket bildar utomdess, i synnerhet om Bönders arbetsskyldighet utan bestämdt contract öfverallt afskafiäs, en mera jemnt fördelt välmåga, det mercantila en mängd fattiga bredvid några öfverdrifvet rika.
En del Fabriker och Manufacturer hämta dessutom sina rudimaterier just från jordbruket.
Jag borde ej drista mig decidera emellan Näringsfrihets-systemet och tvångs systemen.
Isin princip är, enligt min öfvertygelse, visserligen det förra det rätta, men frågan är, om ej ett tvångs-system kan tvärtemot princip blifva nödigt, då det i andra länder, tvärtemot princip, blifvit infördt.
Om utländningen, kan man säga, ej vili låta våra produeter fritt inkomma i dess land, hvarföre skole vi tillåta hans fri införsel i vårt land?
Man skall ock, ät-, minditone vid järsta påseendet, svårligen tro, att
England med sin uppnådda högd i tillverkning af Fabriks- och Manufactur-varor, och med sitt envälde öfver alla haf, med sina rikedomar, skulle anse sig behöfva de strängaste lagar och deras lika såstiänga handhafvande mot införsel af utländska varor, om fullkomlig frihet i handel vore rådlig för något land.
En - D*n 13 April. 307 gelsmännen frukta så mycket denna fria införsel, att i stället för att tillåta utländska Varors uppläggande på nederlag, de ålägga dem alla att förtullas, mot det att vid reexporten eri del af tullafgiften, ehuru ej för aila varor, återlemnas.
Men jag tror mig kunna med säkerhet påstå, att hvad system eoin följes, bör detta ske i hela dess vidt' äckta Sammanhang.
Således, Om fri införsel på Spannmål tillåtés, så äfven fri införsel af nödiga utländska varor} om fri införsel af dessa förbjudes, så äfven af Spannmål.
Herr Grefve Mörner har yrkat på Spannmålens fria införsel, förmodligen för att upphj* lpa Fabriker, Manufacturer och andra näringsyrken : trien jag har än ej hört Herr Grefven föreslå fri införsel af nödiga Fabriks- och Manufacturvaror, för att upphjelpa åkerbruket
Hittills har man användt en del af näringsfrihets-systemet för att skaffa Handlanden , Fabrikanten och Manufacturisten Spannmål för bättre köp, men tillika en del af det inskränkande tnercantila systemet, för att tvinga åkerbrukaren taga sina nödiga varor för dyrare pris oeti merändels sämre tillverkade inom Landet.
En billigare utväg hade varit, att Spannmål fritt, men mot en efter priset inom Landet afpas säd mycket högre tull än hittills, linge infö fas vid en mindre gynnande årsväxt, otn ej föregående årets öfverflöd blifvit i tillräcklig mängd förvaradt i allmänna eller enskildta
Ma gazinj men att då äfven nödiga, hos oss bristande, Fabriks- och Manufacturvaror mot eri i proportion ej högre tull finge införas.
Hittills har 308 Den 13 April. ven under gynnande årsväxt för låg tull varit lagd på Spannmål , men för hög tull på en del nödiga utländska varor, ehuru tullen på dessa, som inerändels ej mycket rum upptaga, och således lättare insmygas, borde äfven derföre vara mycket låg.
Genom för hög tull på främmande nödvändighetsvaror mindskas medelbarligen verkliga värdet afjordens producter, ty dess mera får jordbrukaren använda af sina producters öfverskott till betalning för sådana varor.
Den husliga Manufaciur-industrien borde, om någon bör det, i Sverige mest uppmuntras, ty jordbruket i de flesta provincer lemnar hela halfva äret nästan ledigt lör arbete.
— Äfven om i längre tid exclusiva törmånsrättigheter varittillegnade åkerbruket, vore det skadligt, att hastigt och på en gång upphäfva dem, ty massan af Nationen hade på dem grundat stora och kostsamma odlings- och industri-företagj likasom all hastig förändring i penningeväsendet af lika orsak är skadlig.
För öfrigt erkänner jag mig mycket för^ bunden för de historiska upplysningar Herr Grefve Mörner meddelat.
Herr Grefven medger äfven sjelf, att hvad Burke skrif vit för England, må hända icke är till alla delar lämpligt till Sverige.
Detta kan Herr Grefven så mycket säkrare medgifva, som man ej en gång i England funnit allt hvad Burke i detta ämne skrifvit. lämpligt till det landet.
Jag hade önskat, att Herr Grefven äfven så mycket användt detta medgifvande på sjelfva saken.
Den 13 April, 309 Sorn i sina uttryck.
Det må alltså tillåtas mig göra ännu några erinringar.
Det är ganska sannt, att införsel af Spannmål merändels, i synnerhet under kriget, af nöd varit i England tillåten, men nu, sedan denna nöd hade upphört, har Parlamentet sjelft förbudit Spannmåls fria införsel.
Pöbelns upplopp emot Parlamentsbillen bevisar ej så mycket, som skälen anförda för den i Parlamentet, utan blott, att den önskar, som enhvar, bättre köp.
Den större folkmängd på en inskränktare yta, och jag vågar tillägga, ofta mera fattigdom, skulle göra der SädesMagazinen mer utsatta för folkyran, än hos oss.
Då Parlamentet ansett England hafva tillräck, liga skäl till förbud mot Spannmåls fria in_ försel, vill jag visa, att England, äfven en_ ligt mercantila systemet, har dem långt min# dre än Sverige.
Om England tillåter fri införsel af Spannmål, tar det sina penningar rikligen tillbaka genom den mångfalldigt drygare exporten, som då genom mindre dyr production af Fabriksoch Manufactur-varor blir betydligare.
Men fåfängt läte vi betydligen öka våra exporter eller minska våra importer af utländska varor derigenom , att utländsk Spannmål fritt införes.
Sverige kan, sorn sagdt, concurrera med utländningen om Spannmål, men svårligen om Fabriks- och Manufactui varors production.
Huru litet för öfrigt äfven de bästa Skribenters theorur i detta ämne alltid godkännas af
Den 13 April. erfarenheten, i synnerhet i andra länder, än der de sjejfve skrifvit, eller sorn de närmare känt, intygar den berömde Smiths påstående, att genom fri Spannmåls införsel förlorar icke åkerbrukaren sjelf} han får väl något mindre penningar för sin Spannmål, men iår ock mera af andra varor för dessa penningar, emedan genom lägre Spannmålspris, säger han, blifva andra varor, som åkerbrukaren behöfver, mindre dyra, då arbetsfolket vid deras förarbetande kostar mindre-
Men jag hemställer till en hvar, om erfarenheten i Sverige bekräftar detta påstående.
Denna sats kan endast användas på de Jander, der afskaffandef af Skråordningar och tillika en stor concurrence af inländska varor försäkrar åkerbrukaren om bättre varupris genom lägre spannmålspris} då vi nu se i vårt land Fabrikanter, Manufacturister och Handtverkare hålla lika, om ej dyrare pris på sina varor, än de åren Spannmålen var som dyrast.
Och härr till kommer, att vi behöfve och erhålle en Stor del nödvändighetsvaror från utländningen, sorn på dessa ej nedsätter priset, för det spannmålspriset i vårt land genom dess fria införjsel mdsättes.
Utomdess om genom fri eller mot för ringa tull tillåten utländsk Spannmåls införsel vårt åkerbruk aftynar, hvilket det ändå böljat göra dels derigenom, dels gerom penningebrist, så lida äfven i längden våra Fabrikanter och Manufacturister af brist på afsättning inne i landet, likaså väl som åkerbrukaren lider genom dessas undergång.
De kunna ej heller så snart genom en förunnad ex - Den 13 April. elusiv rättighet, att få hämta sina förnödenheter utifrån, hinna till den fullkomlighet, att de utomlands äro i stånd concurrera med andra länders Fabriker och Manufacturer, och, om de kunde, så kanske tillät England dem det icke.
Prisets fallande på varor kunde snarare af ett lägre spannmåls pris väntas, om Näringsidkarna genom en klok Magazinslnrättning voro försäkrade, att ett modereradfc pris skulle fortfara längre än för året.
Under missväxt-år, eller genom mindre gynnande årsväxt hos utländningen sjelf, under en långsam och sträng vinter, eller under afbrytandet af communicationen med andra länder under ett krig , t. ex. med England, blifve vi alltför beroende af Sjömagterna, om vi ej håfve genom åkerbrukets gynnande beredt tillräckliga förråd af Spannmål inom landet.
I nödfall är det lättare undvara Fabriks* och Manufacturvaror, än jordens produeter Utomdess är det lättare hafva stora förråd då att tillgå af varor, än af Spannmål, i synnerhet om, för det Burke så funnit i England, inga förråd af Spannmål borde gonom allmänna Styrelsens åtgärd samlas i Sverige, och betjeningen ej kunde tillhållas behörigen vårda Säden samt låta bli försnilla af den.
Besynnerligt nog, att i sednare tider hafva stora förråd af utländska öfverflödsvaror ansetts för vårt land nyttigare, än af Spannmål.
Hvad dessa nu så mycket omtvistade Spannmåls-Magazin angår, så kan Sveriges Den 13 April, behof af dem ej bedömmas efter Englands.
England har så vidsträckt och af dess (alrika flottor skyddad och obehindrad skeppsfart, att detta land aldrig borde kunna sakna tillgång utifrån.
Hamnarne äro ej tillfrusne.
Då Spannmålen kommit dit, transporteras den lätt och hastigt genom canaler eller på förträffliga vägar i ett icke vidsträckt land.
Dess climat och jordmån göra, att der sällan inträffar missväxt
Allt förhåller sig tvärtom hos ossOch likväl har England (hvilket det kanske ej behöft, om det haft förråd af Spannn ål i goda år samlade) flera gånger i sednare tider fått förbjuda brännvinsbränning a!
Spannmål och utsatt premier för Spannmåls-införsel.
Det sednare vore en utväg, som i Sverige ej kunde ersätta Magazinerne, och skulle blifva mycket dyrare, ty Magazinerne borde fyllas de goda åren.
I-å man önskat jemnhet i pris genom Magazinslnrättningar, har ej menats annat, än förekommandet af ett alltför högt eller alltför lågt pris.
Om Kronan koper in
Säd till Magazincr någorlunda efter Markegångspriset, så blir allmänna priset ej bestämdt af Kronan och olika efter olika årsväxt och i ofika orter.
Utomdess anser jag icke Magazinernes hufvudändamål vara prisets fixerande, utan tillgångs säkra anskaffande af de goda och fredliga årens öfverflöd till fyllande af vid andra år inträffande behof, i synnerhet lör dem af landets invånare, som hafva många mil till Sjöstäderna, och bo närmast sådana, hvars hamnar äro en stor del af året tillfrusna.
Den 13 April. 313 Ingen lärer heller hafva fordrat, att Staten ensam skulle fylla en möjlig inträffad brist af öfver en million tunnor säd.