Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I händelse fråga är att tillvägabringa, att två Stånd måtte stanna mot två, på det målet sålunda må varda genom Nämnd afgjordt; så skulle jag våga hem-, ställa, om icke i stället för det att Ridderskapet och Adeln förenade sig med BondcStåndet hvars beslut är ganska obestämdt, lämpligare vore att BondeStåndet instämde uti Ridderskapet och Adelns beslut, hvilket ater år fullkomligen bestämdt.
Herr von Heijne; jag medgifver visserligen att både jag och flere andre af StatsUtskottets, Ledamöter någon gång gifvit tillkänna, det StatsUtskottet hade svårt att utfinna medel för alla de anslag sorn fordrades, men Utskottet Dea 6 Junti f. m. har dervid ej calculerat på den inkomstkälla sorn skulle vara att tillgå i händelse de öfverskottsmedel, som tillhöra RiksgäldsContoiret få användas.
Det är väl möjeligt att RiksgäldsCoruoirets enskilda fonder skulle kunna tåla den utgift af 30^,000 R;dr, sorn till ifrågavarande ändamål blifvit förskottvis utbetald, utan att Contoiret derföre njöte någon ersättning i be vill— rings-väg, likväl har StatsUtskottet trott att Norrige icke skulle undandraga sig att i an^ slaget deltaga, och att således derigenom en ersättning för Svenska Statsverket kunde uppstå.
Friherre Ccder/tröm, Jacob:
Som jag förmodar, att de värde Ledamöter, hvilka föreslagit, att Ridderskapet och Adeln mätte förena sig i BondeStåndets beslut, ansett sådant nödigt, för att fä frågan afgjord genom Nämnd, så ber jag få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derå, att denna åtgärd är alldeles öfverflödig; ty om Ridderskapet och Adeln endast behagar förblifva vid dess beslut, att ej medgifva anslagets utbetalande af Salpeter-fonden, men deremot icke instämmer i BondeStåndets beslut , hvilket tillkommit i origtig ordning, emedan Ståndet första gången Betänkandet förevar, detsamma med förändringar an - tagit, så ehuru BondeStåndet eger obestridlig rätt att förena sig med Ridderskapet och Adela eller att förblifva vid sitt beslut, må/le frågan i alla fall afgöras genom Nämd.
Antingen två eller tre Stånds beslut äro olika så blifver alltid difmitiva beslutet i sådane mål som detta beroende af Nämd, utan afseende på alterna-; io6 Ben 6 Junti f. m. tivens mängd.
Jag afstyrker derföre allt instämmande i BondeStåndets beslut emedan det icke ens är verksiällbart.
Väl kan man vid Bevillnings - Förordningens uppgörande lägga pi hvilken artikel sorn helst den ersättnings-skyldighet, hvarom BondeStåndet väckt fråga, men det torde ej gå an att på förhand bestämma om den ena skall taxeras mer än den andra , eller att fastställa fördelningen pä denna eller andra tiieln.
Herr af Uhr, Guflaf:
Jag får endast upplysningsvis nämna, att Ledamöterne af BondeStåndet uti StatsUtskottet yttrade, det de icke kunde gilla den tydning, Herr Hjerta gifvit åt BondeStåndets beslut uti förevarande fråga, med tydligt förklarande, att Ståndets ovillkorliga mening V3rit, att icke för ändamålet utgöra någon gärd, ehuru det dermed förenat en serskild önskan i' afseende på Bevillningens fördelning.
Jag får hemställa till hvars och ens bedömande, huruvida StatsUtskottet sökt sätta två Stånd mot två i förevarande fråga, när BondeStåndets egne Ledamöter inför Uiskotttt gifvit tilkäona, att
Ståndets tanka varit att icke instämma i Ridderskapets och Adelns beslut, i afseende på anslagets utgörande genom gärd.
Det måste då vara klart, att första beslutet om
Salpeter-fondens användande för ändamålet skulle stå fast, och Utskottet kan alif»å. icke i detta fall sägas ha gjort något försök, att sätta två Stånd mot två, hel 1st det icke lärer tillkommit
Utskottet att förklara Den 6 Junii e. m,t 107 BondeStåndets mening annorlunda än dess Ledamöter sjefve förklarat den, sådan den i Protoc dlsUtdiaget var uttryckt.
Hvad angår dispositionen af RiksgäldsContoirets-medel, så torde jag få vördsamt erindra, att det tillförene handt att anslag derifrån utgått, utan att sedermera genom bevillning ersättas.
Så utbetaldes år 18 18 Riksdagskostnaderne, begrafnings utgifterne m. m
Om öfverskott å bevillnings-summan siler tittlarne som då voro att tillgå äfven för det följande kunna erhålla?, så måtte detta bidrag kunna godtgöras utan tillökning i Bevillningen.
Friherre Cederjtröni\
Det är egentligen det missförstånd, som i StatsUtskottet egt rum, i afseende på BondeStåndets beslut i en Iråga, hvaröfver tre Stånd icke kunde besluta, hvilket är orsak till den form discussionen nu fått.
Om Utskottet hade upptagit frågan sådan den borde behandlas j och icke fästat sig vid ett i origtig ordning tillkommit tillägg till BondeStåndets beslut , så hade svaret blifvit ganska enkelt.
Utan tvifvel eger BondeStåndet numera full rättighet, att med lagliga förändringar antaga StatsUtskottets förslå g j men jäg förmodar att, om BondeStåndet nu formeligin beslutar, hvad det yttrat sig önska, Ridderskapet och Adeln skall besinna huruvida Ståndet deruti kan in-r stämmaoch i hvilket fall sora helst försvinner all tvist i ämnet om Ridderskapet och Adeln iörblifver vid sitt beslut. io8 D?n 6 Junii f. m.
Om vi skola anse BondeStåndets åberopade beslut icke vara i behörig ordning tillkommit och sålunda mojeligen kunna undergå förändring; så hemställer jag till Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, huruvida icke frågan finge hvila till nästa Plenum, då man dessförinnan kunde inhemta det beslut, BondeStåndet i sakens närvarande skick fattar.
Friherre of Nordin, Carl Johan: och Herr Coijet, Carl Fredric, förenade sig med Grefve von Schwerin.
Herr Grejven och Landt-Marskalken förklarade att då flere Ledamöter anhållit att Statsutskottets ifrågavarande Utlåtande måtte hvila på bordet till nästa Plenum , detsamma ock enligt 49 § Riksdagsordningen, komme att derstädes förblifva hvilande.
'Föredrogs å nyo Bevillningsutskottets den 16 sistledne
Maj under N o 9 afgifne samt den 3 dennes på bordet lagde Utlåtande i anledning af väckt fråga om ett föräodradt Uppbörds och Controllsätt å de Staten från PostVerket tillflytande inkomster.
Herr Treffenberg, Cura] Gabriel:
Jag anhåller att Bevillningsutskottets ifrågavarande
Utlåtande måtte ytterligare tå hvila på bordet, intill dess Utskottets Betänkande rörande Post - Den 6 Junii f. tn, 109 bévillningen i allmänhet inkommer, då båda dessa frågor lämpligen synas böra i ett sammanhang afgöras Herr Ankarfparre, Ingemar Augujl, föranade 6ig med Herr Treffenberg.
Uppå derefter af Herr Grefven och LandiMar [kalken gjord proposition , fann Ridderskapet och Adeln för godt, tillåta, det Bevillningsutskottets ofvannämnde Utlåtande finge tills vidare ytterligare hvila på bordet.
Mars under
N^o 62 afgifne samt den 30 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckte Motioner i afseende på ny Lagstiftning, angående Stängselskyldigheten.
Grefve De La Gardie, Jacob’.
Sent uppkommen i sista Plenum, då detta Betänkande med dess Bilagor upplästes, fannjsg deruti åtskilliga yttranden, helt och hållit stridande mot min rättskänsla och mot min erfarenhet.
Af dessa anledningar begäide jag att betänkandet måtte få hvila på bordet.
Då jag sedermera genomläst Handlingarna har jag funnit, att de stridigheter som fästat min uppmärksamhet, ej ligga i Utskottets utlåtande utan endast i de dervid fogade serskilda meningar.
Jag styrktes i förstnämnde tanka, så 4 Ilo Den 6 Juni i j. m. mycket mer som slutet af det bilagde ProtocollsUtdraget innehåller, att Grefve Poffe, forn an/ett Lag- och OeconomieUtJkotten icke hafva bordt tillfiyrka någon förändring i nu gällande
St än gfelfor fatt ning ar 9 referverat fig emot det Betänkande, forn Utfkottens öfrige Ledamöter hi folio.
Då jag af dessa ordalag icke kunde rimligen sluta tili annat, än att Utskotten föreslagit förändring af Stängsellörfattningarne, anhöll jag om uppskof med frågans afgörande; men denna begäran återtager jag nu mera gerna, sedan jag öfvertygat mig, att Betänkandet innefattar motsatsen af hvad nyss anförde slutmening ger tillkänna, hvadan jag skulle högeligen tillstyrka bifall till samma Betänkande.
Grefve Hård, Carl Guflaf-. hade inlemnat ett så lydande Memorial:
Efter mitt rättsbegrepp är den gamla Lagen bättre , än den förbättring LagComittén föreslagit.
Gamla Lagens bud, att den stänge mer, 60m för mera ligger, har sin grund i den rättvisa princip, att i den mon stängningen gifver fördel, bör stängningens tynga också vidkännas.
Vore ändamålet ingen ting annat, än blott att söka lättnad och beqvämlighet i delningen, så vore förändringen den bästa; ty ingenting är lättare än att med ett famnmått verkställa delningen, då alltid Grannar stängde hälften hvardera; men är fråga om rättvisa, så kan väl ej den Den 6 Junti f. m. lil mätas annorledes än efter fördelen, sorn hvardera grannen drager af stängningen.
Jag tillstyrker alltså att stängselskyldigheten' må hädanefter, som hitintills, bestämmas af Heramantalet.
Grefve De la Gardie-.
Fullkomligt instämmande uti hvad Friherre Boije nu yttrat, anhåller jag att blott få tillägga några ord. ifrån en landsort, der genom enskiftesförfattningarne odlingar fortgått till en betydlighet, som annorstädes icke äger sin like, och der dessa författningar sålunda medfört den största fördel, torde jag få hämta ett exempeh
Om enskifte begärts i en by, som gränsar till en annan af oändeligt större ägorymd , så är det vanligt, att det enskiftade Hemmanet utlägges till gränsen emellan de båda bylagen.
Vore det då billigt, att jag med ett halft Hem* man skulle stänga lika mycket sorn hela den stora byn, om den ock utgjordes af tjugo Hemman?
I min tanka vore sådant lika orättvist som olagligt och skulle i högsta måtto skada enskiftesverket.
Jag yrkar derföre att Lagoch OeconomieUtskottens Betänkande måtte varda bifallet.
Friherre Toll, Gu/laf Philip; förenade sig med Grefve De La Gardie.
Heil Danckvardt, Carl:
Jag hade föreställt mig, det Herr Grefve De La Gardie haft en 112 Den 6 Junii /. m. sådan idée1 om innehållet af LagCommittérts förslag i afseende på SiängseHöriattningarnej eftersom Herr Grefven tillstyrkt bifall till Utskottens förevarande Betänkande.
Men LagCommitéens mening är ingalunda sådan , soul Herr Grefven fattat den.
I händelse nemligen att
Hemman skiftas och utbrytes ifrån ett bylag intill annan bys rågång bekommer detta enskifte icke mera anpart af yttra stängseln än öfrige Hemmanen, hvilka gemensamt taga hälften mot nästa by i hvaremot det stånger til? hälften mot angränsande ägor inom samfälligheten
Och när nästa Hemmansdel utlägges till det enskiftade, fortfar skyldigheten att deltaga i stängseln, för de hemman som ännu ligga i byiaget; och så fortgår Stängseldelningen inom hel-a byn.
Händelser kunna väl här inträffa , då stängsel beloppen genom delning till hälften blir ojämt fördeldt på Hemmanslotterne och det kan icke på något sätt förekommas, ty landet kan icke i liksidiga qvadrat? skiften indelas; men efter det förslag LagCommittéen uppgjort; men efter det förslag LagCommitéen uppgjort, skola alltid dessa olikheter förekomma® snarare än genom det nu gällande delningssättet.
Hvad beträffar Friherre BoijeS anförande om billigheten af Lagens stadgande, att den lör för tuera flänga, forn fur mera ligger; så lärer Friherren förgäta, att det icke är efter jordrymden, som skogsdelningsskyldigheten beräknas, ty stängsel-förordningen, hvilken är en lag som nu efterlefves, bjuder, att man skall stänga elter hemmantalet i skog och utmark, B 'n (■> Junii J. m. mark, men uti inegor efter deras delnings-grund.'
Stängselskyldigheten beror således egenteligen icke af ego-beloppet; och derföre har ock den nu gällande lagen icke någon ovillkorlig billighet för sig.
Hvad åter angar den beqvämlighet, som LagComitéen, enligt Friherre Boijes yttrande, ensamt synts afse, så skulle jag vern keligen ej trott, att denna anmärkning kunnat framställas emot Comitéens förslag, så vida Friherren gjort sig den mödan att genomläsa moti verna för detta förslag.
Det är icke endast be-, svärligheten att verkställa stängsel-fördelningen efter nu gällande författningar, som föranlett Comitéens förslag till ändring deraf, men det är ett icke obetydligt skäl, som Comitéen anfört i förening med de många öfriga, hvilka på ett öfvertygande sätt finnas upptagne i motiverne till det ifrågavarande lagförslaget, och. det kan icke vara annat än högst fördelaktigt för samfälligheter och grannar, att utan behof af kostnader kunna göra stängseldelningar och undandraga dem Embetsmanna åtgärd, förenad både med besvär för dem och delägare.
Jag har anfört serskilda tankar vid frågans behandling inom Utskotten, och jag tror mig hafva rättig, het, att i detta fall åberopa min öfvertygelse, emedan den grundar 6ig på den erfarenhet, jag - förvärfvat under den serskilda befattning, sorn några år varit mig anförtrodd, att i underd. föredrag» sådane mål, gom angå enskiften.
När jag nu tillika varit förvissad, att allmänheten Ridd. o. Ad, Prot. V. Band. 8 l
Den 6 Junii f, m. förr eller senare skall finna att den nu i fråga ställda grunden för stängseldelning icke allenast vöre den billigaste och lämpeligaste, utan tillika den enda öfverallt användbara, och de grunder, som nu finnas stadgade, äro underkastade 'olika tydningar och tillämpningar; hvarförutan då hägnad emellan Stad och Landet, samt emellan Kronans och enskildes egor skall upprättas , de nu varande författningarne, ickegiiva några klara föreskrifter, så hade jag trott det vara af vigt, att innan enskiftena allmänt vidtog03 , få den grund bestämd, enligt hvilken 6tängeelskyldigheten lämpligast; må fördelas; ty om man dröjer dermed och låter hemmansdel. niDgarne föregå, skola ovillkorligen en massa af tvister besvär och olägenheter af flerahanda slag uppkomma, serdeles genom de nya gärdesgårds-liqvider, som genom förändrade delningar skulle föranledas.
Jag vidkännes icke att hafva förgätit något; men deremot tyckes
Herr »Dankvardt hafva förgätit den vigtiga omständighet, att ett större hemmantal i allmänhet 'också åtföljes af en större ägorymd.
Må man eftersinna förhållandet i det exempel jag går att framställa, som icke är för tillfället imagineradt, utan är så sannt, att jag lätteligen kunde uppgifva både fastigheternas namn, och deras ägares.
Båda grannsrne hafva gemensamt en mark, bestående af kärr och mossa, der likväl en dålig höslotter ägt rum, men den ena grannens lott i marken utgör nära 40 tunneland , då den andra, oändeligen mindre till hemman - Den 6 Jun ii f, m. tal, åge: i samma mark ej mera än 8, högst 10 tunneland.
Nu bjuder lagen, att den eger vitsord, som skifta vill, och, den större egaren tvingar således den andra, att, mot sin vilja, ingå i stängselskyldigheten.
Den större ega' ren, som vill odla sin mark, har fyra gånger mera fördel af stängseln, än den andra: och jag frågar då, är det rättvist, har det en smula billighet med sig, att den mindre egaren, hvars lilla andel icke är af natur att låfva någon fördel i odling, skall dock känna lika kostnad med den större egaren ?
Friherre CederJlrÖm, Jacob', Jag skulle tro, att afgörandet af förevarande fråga, som är af ganska alfvarlig vigt, kunde utan skada uppskjutas, till dess den nya Byggninga-Balken med dess motiver blifvit pröfvad, och hvilken i detta afseende icke af mig kan gillas.
Mig synes det klarligen ganska betänkeligt, att nu genast ingå på LagComitéens förslag, ty om till exempel §:s mantal är omgifvit af två hela hemman, så komma dessa, efter förslaget, att bestrida blott en fjerdedel hvardera af stängseln, och det mindre hemmanet således återstoden eller hälften.
Att antaga en sådan förändring, synes ganska förstörande för mindre hemmansdelar, och således högst betänkligt.
Å andra sidan lärer man icke kunna neka giltigheten af hvad Herr
Dankvardt anfört, att närvarande stängsel-författningar medföra en mängd af tvister, hvilka visserligen skulle genom den föteslagna förändringen undvikas, ty det bör icke gerna uppkomma tvist och rättegång, när Den 6 Junii f, m. fråga blott är, att med famnstaken mäta och afdela en sträcka i två lika delar; men ehuru jag således erkänner de olägenheter , som åtfölja den nu gällande stängsel-författningen, anser jag dock betänkeligt, att antaga den, nu föreslagna förändringen, hvilken äfven innefattas i LagComitéens förslag, då den hårdt drabbar de mindre hemmansdelarne till förmån för de större.
Herr Dankvardt-.
Det är endast för att besvara Friherre Boije, i afseende på hans utråka ning af stängselskyldighetens fördelning emellan flere hemman, af hvilka det ena hade två och de andra fyratio tunneland af en mosse , som jag vill erindra, att då, efter Friherre Boijes egit förklarande, jordrymden vanligast svarade emot hemmantalet och delägarne efter denna grundsatts torde böra anses innehafva lika stora lotter i mossen; så kunde det icke anses obilligt, att den, som yrkade frånstänga de 2:ne tunnelanden, komme att hägna till hälften mot de återstående fyratio, enär fördelning af de senare, efter lika grunder mellan öfrige delägare, vore möjeligen att förvänta, så snart hägnads upprättande af desse öfrige delägare ifråga ställdes.
Herr Grefven och Landt- Marskalken frågade om Ridderskapet och Adeln ansåg Lag- och Oeconomie-ötskottens ifrågavarande Utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras.
Ropades Ja och Nej. i / , Den 6 Junii /, m. 117 Herr Dankvardt:
Jag bör göra Ridderskapet och Adeln uppmärksamt på den omständigheten, att Grefve Hård, som deltagit i de anmärkningar jag vid Lag- och OeconomieUtskottens Betänkande framställt, tillika gjort eu serskild erindran i afseende på delningsgrundcn för stängsel inom bylag, jag öfverlemnar till Högloft.
Ståndets eget bedömande, om icke detta förtjenar en serskild granskning* oeh som en sådan icke i detta fall förut ägt rum inom Utskotten, torde Grefve Hårds anmärkning nu böra komma Utskotten tillhanda, och dess anmärkning utgöra ett ytterligare skäl för bifall af återremiss.
Herr Grefven och Landt-Marskalken förnyade den af honom nyss framställde Proposition om återremiss, Ropades åter Ja och Nej.
I anledning hvaraf Hr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af Lag- och OeconomieUtskottens Utlåtande.
Ja, jemte några
Nej: Herr
Dankvardt:
Om jag hade någon kan; nedom, huru frågan blifvit eller kan blifva afgjord i dt öfrige RiksStånden, skulle jag visserligen ej envisas om återremiss af förevarande Betänkande.
Men då så ofta, långt mindre vigtiga mål blifvit till vederbörande Utskott återremitterade, så synes detta icke eller böra 118 Den 6 Juni i /, m. undgå att blifva det, då det samma onekeligen är af ganska mycket intresse för det allmänna.
Herr Grejven och Landt MarJkatken förklarade att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat
Nej, den af Herr LandtMarskal ken sist gjorde proposition således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen.
I sådant fall får jag begära votering.
, - Herr von Hartmansdorff, Angijl:
Mig sysynes den fråga, Herr Dankvardt väckt, i följd af ett till Ridderskapet och Adeln inkommit It. tänkande, vara af natur, att kunna för sig sjHf remitteras lill behörigt Utskott; och om ch tra kan ske, torde Herr
Dankvardts anhål1 n om votering få förfalla, emedan den del af Betänkandet, som angår hans förslag, kunde serskildt behandlas.
I afseende på den anmärkning Herr von Hartmansdorff behagat gö'a, ber jag att få upplysa, att det icke är jag, utan Grefve Hård, som väckt den omförmäIda frågan.
Jag tror emedlertid , att det stolle blifva ett onödigt besvär lör Utskotten, att serskildt behandla densamma, derest icke Bstänkandet i afseende på hufvudfrågan blifver återremitteradt, och skulle derföre Ridderskapet och Adeln ej finna skäl att genom dt nna åtgärd bereda sig tillfälle att afbida det beslut sorn fattas af BondeStåndet, hvilket na* Den 6 Junii f, m. lig turligtvis är mest iatresseradt af denna sa,ks utgång, så afstyrker jag den af Kerr von Hartmansdorff föreslagne remiss.
Om för öfrigt ingen al Ridderskapet och Adeln, jetme mig, önskar votering, afstår jag ifrån min begäran derom, och förbi ifver vid hvad Ridderskapet, och Adein täckes besluta.
Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade,, att sedan Herr
Dankvardt nu mera afstått från dess anhållan om votering, komme det vid Ridderskapets och Adelns i målet redan fattade beslut att förblifva.
Upplästes till Justering och godkändes.följande från ExpeditionsUtskottet inkomne förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj;t: i N:o 55.
N;o 56.
Majtts Nådiga Remiss uppå GeneralLieutnanten L. A. von Rosenheims underdåniga ansökning om utbekommande af innestående lön.
Nto 57.
Angående Magistratspersoner och Borgerskap tillagd rättighet, att vid publike förrättningar, utom Städernes område, åtnjuta ISO Den 6 Junii f. m\ skjuts och tractamente, efter Rese-Reglementet.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af Krono-Fogden Assessoren Hellbergs underdåniga ansökning om ersättning för liden förlust å en contraherad lefverans af Artilleri-hästar.
N:0 59.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af Capitaine Schougs underdåniga ansökning om eftergift af Kronan tilldömd immissions-rätt i hans extra lön.
N;o 60.
Om stadgande af lika ansvar för utprångling af falska Sedlar, antingen de äro stälde på Banken eller Riksgälds-Contoiret.
Nio 6ii
Om upphäfvande af de författningar, som afse att förekomma kostsamma be,' grafningar.
Angående förklaring af *2 Cap. 2 §.
Nio 63.
Angående öfverklagade olägenheter vid Kronoskjutsningar.
N;o 64.
Angående tillökte Frimarknader i Skenninge och Grenna Städer.
Rörande väckt fråga, om närmare bestämmande af Fjerdings-mäns skyldigheter.
Den S Junii f, m, 121 N.o 66.
Angående transporter af undsättnings spannemål.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan en qvart till tre eftermiddagen.
I In fidem Protocolli, O. J.
Lagerheim, Fredagen den 6 Junii.
Herr Stjernflam, Ludvig, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes så lydande:
Jag understödjer så mycket häldre detta Memorial, som jag tror, att Regeringen sällan ger en mera rättvis ersättning, än den, som blifvit Lagman Hedenstjerna tillagd.
Det är icke billigt, att, genom in - 122 Den 6 Junii e. m. rättningarnes förändring , de dervid anställde Embetsmäns underhållsvilkor förminskas.
I 23 år har Herr Hedenstjerna innehaft Embetet, och är, nied en talrik {amilie, i mera behof nu, än förr.
Han har icke blott tjent oklanderligt, utan med förtjenst af allmän agtning.
Och då jag ej kan betvifla, att ju Hofrätten varit hörd, innan ersättningen gafs honomj och beloppet af den förlust han gjordt, blifvit af HofRätten vitsordad; så antar jag också, att beloppet ej är större, än det bör vara.
Herr Riben, Carl Wilhelm-, Så vidt jag kan erindra mig syftningen af den discussion, sorn hos Ridderskapet och Adeln föreföll, i anledning af Stats-Utskottets Betänkande, om Skånska HofRätten , har icke frågan varit att beröfva Lagman Hedenstjerna en skälig ersättning för den förlust han i påräknade inkomster lidit, genom Skånes och Blekinges skiljande från Götha HofRätts jijrisdiction:
Frågan var blott om bestämmande af den grund, hvarefter denna ersättning skäligen borde beräknas; och jag skulle tro, att Rikets Ständer icke kunna finna någon mera billig, mera svarande emot Lagmannens rättmätiga anspråk , än hans egen uppgift till T-ixeringsCommittéerna, hvars godkännande jag derföre för min del tillstyrker.
Friherre Boije: Att Lagman Hedenstjerna felat, då han uppgifvit sin inkomst mindre än den varit, är alldeles obestrideligt; och derföre må han piigta, på sätt Bevillningsförordningen bjuder; men icke derutöfver, eller på Den 6 Junii e, rn, 123 annat satt än Lag bjuder, emedan godtycko ägnar ingen Auctoritet.
Annan är frågao derom, och åter hel annan är hans ersättningsfråga, som har med hans begångna fel intet skäligt sammanhang.
Utskottet lärer ej underlåta denna urskiljning; och, för min del, tror jag ej att ersättninggsumman är öfverdrifven.
Det är visserligen icke möj ligt för mig, att uppgifva hvad Lagman Hedenstjerna haft eller icke haft i Böter och bok* bindningspenningar från de Domsagor, som nu lyda under Skånska HofRätten; men jag måtte bekänna, att om dessa extra inkomster endast från Skåne och Blekinge kunnat uppgå till 500 R:dr, så vill det synas mig, som hans sportlar från hela Götha HofRätts jurisdiction, innan den nya HofRättens inrättning, skulla hafva varit bland de ansenligaste, som någonsin tillfallit en Svensk Embetsman, och Lagman Hedenstjerna, som länge innehaft
Ad vocatFiscalsEmbetet i Götha HofRätt, bör då redan vara en ganska förmögen man.