Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag delar ej den värde Talarens mening om skadligheten af den nya Tull-tariffen ; ty när tullen å Finsk säd är 2 R:dr då priset är 8 R:dr tunnan, och man beräknar kostnaderlie för frakt och assurance, så är den Svenske Jordbrukaren skyddad för skadlig medtäflan i handeln under goda år, och försäkrad mot hungersnöd under missväxt, emedan införsel af säd då kan påräknas. —r Jag afstyrker alla förändringar i Utskottets Betänkanden, och anhåller om proposition till bifall derå, så att vi må förena oss i de andra tre Ståndens beslut.
Om ej detta annorledes bifalles, begär jag på förhand votering, och Önskar att den snart måtte Den i5 Mars f. rn. företagas,på det tiden ej niå vidare förspillas genom onödiga, discussioner.
Med erkännande af det tillförlitliga och sakrika i Grefve Björnsljernas framställning och af nyttan af Creditivets användande till spannemåls uppköp under goda år, i fall det skulle behöfvas, tror jag likväl, att sedan Kongl.
Maj:t nu utfärdat en på erfarenhet i Sverige och andra Länder grundad Författning, som bestämmer tullafgiflerne å spnnnemål under olika conjuncturer, och Kongl. Maj:t afsagt sig Statens inblandande i spannemålshandeln, som i stället blifvit till den enskilta speculalionen öfverlåten, är det nu ifrågasatte correclivet, att
Kronan skulle köpa upp den öfverflödiga spannemålen, obehöfligt, och i följd deraf äfven sjelfva Credilivet.
Jag anser ändamålet vara sålunda vunnit, och tillstyrker derföre bifall lill Utskottets Betänkande.
Om man beräknar import och export af spannemål under sednaste decennium, så visar sig, att spannemåls-productionen i Sverige är i stigande, ehuru öfver-prodticlion icke ännu synes vara betydlig.
Begagnar man härjemte de kloka förvaringsmedel, Grefve Björnstjerna uppgifvit, så tror jag hungersnöd i framtiden ej vara inom Sverige alt befara.
Jag hemställer om proposition på bifall till Utskottets Betänkande.
Den 15 Mars f. m.
Friherre Cederström, Jacob: Herr Munck af Rosenschöld har yrkat bifall å Utskottets första Betänkande i detta ämne, men med ett tillägg, som upphäfver samma Betänkande.
Jag instämmer i hans begäran om proposition på bifall till Betänkandet, men utan tillägget, hvilket rnå blifva föremål för en serskild discussion; ty ej kunna afslag och bifall innefattas i en och samma proposition.
Dessutom får jag erinra, alt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i ämnet är af ExpeditionsUlskollet redan uppsatt enligt tre Stånds beslut och länge hvilat på Ridderskapets och Adelns bord till justering.
Om 1111 Herr Munck af Rosenschölds förslag antages, så kan Ridderskapet och Adeln ej justera denna Expedition, hvilket dock åligger Ståndet.
Jag anhåller att Herr Grefven och LandtMarskalken täckes framställa proposition om bifall till Betänkandet, serskildt från det föreslagna tillägget.
I anledning af den utaf Herr Tham mig gjorde tillvitelse, att .jag i mine calculer ej upptagit mera än resultatet af sednaste quinquennium, får jag upplysa, att jag beräknat dem efter sista decennium, att jäg ej gått längre tillbaka, emedan förut import af spannemål alltid ägt rum, att för ena quinquennium visat sig större import och för decennium mera export, och att behållningen af spannemål io8 Den io Mars f. m. ej öfverskrida behofvet lill nästa skörd.
Tham har yttrat fruktan för en ny Magazinslnrättning.
Någon sådan är likväl ej föreslagen af mig, eller af Friherre Fock, eller Herr Munck af Rosenschöld.
Jag har blott föreslagit, att En million skulle utdelas till Municipallnrättningar för att i goda år uppköpa säd till behof i missväxtår, likasom nu vissa Städer äro ålagde att hafva saltförråd.
Men jag ser, att i denna sak nu intet kan åtgöras mot Tre Stånds redan fattade beslut, och att ej annat återstår för Ridderskapet och Adeln, än att antingen lägga Utskottets Betänkanden till handlingarne, eller förena sig med de andra Stånden.
Herr Munck af Rosenschöld: Herr
Tham bar beskyllt mig för att förgylla den sak, jag nu förfäktar eller jordbruks-intresset.
Jag åter bar lyckt mig finna Herr Tham förgylla jernbruks-intresset.
För min del anser jag verkligen minskning i onödig import vara lika vigtig alt eftersträfva, som att jernexporten befrämjas.
För delta sednare ändamål har man nyligen an vändt lilla Creditivet, och jag har dertill yttrat milt .bifall.
Men hvad har man väl gjort för att uppmuntra exporten af Jordbrukarens producter, då det med sådan fördel kunde ske år 1828, emedan importtullen var nära upphäfven i England och Holland med flere Länder?
Visserligen rnedgaf
Regeringen fri export af spannemål redan i Augusti Den iå Mars f. m. månad nämnde år; men våre Handlande, om de ock tidigt nog kännt conjuncturen, kunde föga begagna sig deraf, i brist på capitaler.
Derföre sålde till exempel Handlanderne i Skåne sin spannemål i Köpenhamn, der priset var lägst, näst Kiel, bland alla Östersjöhamnarne, men der de fingo penningarne genast till nytt uppköp dagen efter.
Då bade det kunnat vara lämpligt, att af lilla Creditivet beviljats lån till sädesexport.
Herr Tham har ansett det blifva en lycklig följd af sednaste Tullförordningarne, att Svenska Jordbrukaren kan deltaga i verldslnandeln med spannemål.
Jag tror det åter i dem förbjudet att exportera säd, när exporten skulle mest löna sig, nemligen då priserna äro höga.
Vidare bar Herr Tham sagt, att Regeringens berörde Förordningar, föranledde af Ständernes önskningar, försäkra enskilte speculanter att ej förtryckas i spannemålshandel.
Deremot hemställer jag, om icke ett sådant förtryck snarare skall äga ruin genom Creditivets användande tili uppköp under missväxtår, än i goda år, ty under de förra, då genast försäljning kan ske, kunna våra penningefattige speculanter mest röra sig.
Jag vili ej bestrida rigtiglieten af Herr Thams uppgift, att jag misstagit mig då jag bland varor, som från Finland oss påföras, nämnt hampa, ehuru Ryska varor, såsom mjöl i mattor, hvilka Finnarne aldrig dertill nyttja, ofta blifvit införda under namn af Finska; men om jag I [O Den o Mars f. ra. ändå skulle hafva misstagit mig, torde jag få qvitta detta misstag mot dem Herr Tham sjelf hegick, då han påstod, vid ett annat tillfälle, att Dannemora-jernet vore belagd t med högre bevillning, än annat jern, och att dess företräde blott bestod i beredningssättet.
Jag beklagar, att Grefve
Björnstjerna begifvit sig till att ej vidare motsätta sig den oriktiga tydningen af tre Stånds beslut i saken, och att ulan strid låta Betänkandet läggas till handlingarne.
Men om Grefven ville närmare påse Betänkandet, skulle Grefven linna, att der ej står bestämt, att Creditivet skall användas till uppköp blott i missväxtår, utan i allmänhet ”för ”nödställde orter”.
Sålunda kan Creditivet begagnas då på en gång är sädesbrist i någon provins, och öfverflöd på spannemål i en annan.
Vi hafva exempel på, att i Norrland varit brist, under det Skåne m.fl. Provincer haft säd att aflåta; men likväl har å Statens sida ingen åtgärd vidtagits för att å de senare ställen inköpa spannemål till undsättning å det förra.
Detta var likväl en följd af förra Riksdagens stadgade vilkor för Creditivets användande; men i de nu föreslagne slår, att ’ afhandlingar om ”spannemåls-lefvereringar må för nödställde orter uppgöras”, och således är härigenom Konungen medgifvit att i dylika fall begagna Creditivet.
Mitt förslag afser blott ett förtydligande af denna föreskrift, som i an - t
Den i5 Mari f. m. i t i nät fall kunde misstydas derhän, att Fuliinägtige vid sådane händelser vägrade Creditivels lyftning.
Följaktligen kan jag ej afstå från att få den proposition i ämnet framstäld, som jag redan uppgifvit.
Jag vill ej inlåta mig i striden mellan de olika åsigterne-om nyttan af Statens deltagande i spannemålshandeln; men jag önskar fästa uppmärksamheten derpå, att Herr Munck af Rosenschölds förslag är i rak strid äfven mot ett förut fattadt beslut af Rikets Ständer.
Enligt Herr Munck al tiosenschölds project, skulle det på Kongl.
Majrt ankomma, att begagna Credilivet till spannemåls uppköp i goda år.
Men Ridderskapet och Adeln samt öfrige Stånden hafva bifallit Stals-, Banko- och EkonomiUtskoltens Betänkande N:o i 14> der Utskotten tillstyrka Rikets Ständer: ”att fortsatt bibehålla det ”vid i8a3 års
Riksdag grundlagda system i ”afseende på spannemålshandeln, och sådant "med sorgfälligt undvikande ej mindre af ”konstlade utvägar till spannemålsprisens ”stadgande, än af sådane uppoffringar å Stadens sida, som, förr eller sednare, måste ”blifva en oundviklig följd af de anstalter ”och inrättningar, Motionairerne föreslagit;” Dessas förslag var just detsamma, som Herr Munck af Rosenschöld nu vill göra gällande.
Dessutom hafva Utskotten framställt och Stånden gillat den princip, att spannemåls - I 1 9.
Den i5 Mars f. ra. handel ej vidare skall för Statens räkning bedrifvas, utan öfverlemnas åt den enskilta speculationen.
Detta kan ej ske, om Herr Munck-af Rosenschölds projeot antages; och då det sålunda skulle upprifva redan fattade beslut, tror jag proposition derå ej kunna framställas.
Jag skall ej upptaga tiden med något yttrande i hufvudsaken, helst jag redan förut förklarat mig i enlighet med Utskottens äsigter och i strid med Grefve Björnstjernas och Herr Munck af Rosenschölds.
Men i afseende på den af Herr Munck af Rosenschöld befarade förlägenhet för Fullmägtige i fråga om Creditivets lyftning, får jag erinra, att Ridderskäpet och Adeln redan godkänt 6i §:n i Instructionen för Fullmägtige, och att den är enlig med detta af tre Stånd redan gillade Betänkande.
Jag önskade, att RiddarliusSekreteraren ville uppläsa denna § af Instructionen.
I det Reglemente som StatsUtskottet uti Memorialet N:o 4°8 föreslagit för RiksgäldsContoret, lyder 6i §:n sålunda: ”Rikets ”Ständer hafva beslutat, att, på sådane grun”der och med de förbehåll, sorn till Kongl. ”Maj:t blifvit i underdånighet uppgifne, på ”RiksgäldsContoret anvisa ett Creditiv af
En ”million Den i5 Mars f, m, 1i3 ”million R:dr lill Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, för att, genom detta anslag, be”reda utvägar till anskaffande af säd för ”nödlidandes understöd, i den olyckliga händelse, att en strängare missväxt skulle inträffa, och enskildta bemödanden blifva ”otillräckliga att fylla behofven.
Berörde ”Creditiv får utgå, så snart Kongl. Maj:t fin”ner för godt, att detsamma, i enlighet med ”Rikets Ständers beslut, till större eller min”dre del disponera.
— I den mån Creditiv”medlen återbetalas, skola de, till Capital ”och derå möjligen inflytande ränta, till ”RiksgäldsContoret, genom StatsContoret, af”lefvereras. ” Grefve Adelsvärd, Eric Reinhold:
För att ej onödigtvis upptaga tiden med upprepande af hvad flere Talare redan yttrat i delta ämne, anhåller jag att för min del få instämma i Herr Thams och Friherre Åkerhjelms anföranden.
Jag kan ej finna annat, än att Grefve Björnstjernas motion nödvändigt måste föranleda till en ny Magazinsinrättning, åtminstone i mindre skala.
Rikets Ständer hafva förut tillräckligt erfarit hvad genom sådane kan uträttas; det har förr ej varit något nyttigt, och kan ännu mindre blifva det framdeles.
Förslaget står för öfrigt i rak strid mot grundsatserne i den af Kongl.
Maj:t nyss utfärdade Författning i afseende på Spannemålsbandeln.
Jag 66 H. 8 Den i5 Mars f. m. afstyrker det derföre på det högsta, och anhåller om proposition till bifall å Utskottens Betänkande.
Om vi vilja söka stöd för våra meningar af erfarenheten, så skall den intyga, att Creditiv af i million Riksdaler blifvit användt till inköp af circa 100,000
Tunnor Säd, som användts till undsättning åt behöfvande, hvilka, i följd deraf, blifvit till större delen, antingen genom utmätning för Sädens betalning ruinerade, eller genom afskrifning behandlade som allmosehjon.
Deremot visar erfarenheten, att den Magazinsinrättning aldrig lidit förluster och gått under, som uppköpt Spannemål i goda år och utsålt den vid. missväxter.
Den förra MagazinsDirectionen hos oss gjorde tvertom.
— Grefve Gyldenstolpe har åberopat Rikets Ständers beslut vid denna Riksdag i anledning af Stats- Banko- och EkonomiUtskottens Utlåtande N:o 114 om Spannemålshandeln, och har ansett mitt förslag vara stridande emot samma beslut, som stadgar att Staten ej har att med sådan handel sig befatta.
Men jag hemställer, om ej då, på samma grund, häremot strider allt anslående af Creditiv till inköp af undsättningsspannemål, äfven i missväxtår, om Rikets Ständer afskaflat all Spannemålshandel för Kronans räkning.
— Herr von Hartmansdorff åter har citerat en § i Reglementet för Fullmägtige i RiksgäldsCon - Den i5 Mars f. m. toret och ansett den vara ett hinder för antagandet af mitt förslag.
Denna § innehåller likväl endast, att ifrågavarande Betänkande, så vidt det af Rikets Ständer godkännes, skall tjena till efterrättelse.
Jag har för öfrigt redan hevist, att i detsamma ej finnes något hinder för Creditivets användande till Spannemålsinköp så väl i goda år, som under missväxtår.
Men då det likväl tyckes innehålla någon tvetydighet i berörde fall, och möjligt är att
Fullmägtige skulle vilja begagna densamma till hinder för Creditivets användande till Spannemålsinköp i bördiga år; så måste jag väl ej sakna skäl till yrkandet, att åt Kongl. Majrt måtte öfverlåtas att bestämma sättet och tiden för Creditivets begagnande till Spannemåls anskaffande.
— Man bar här sagt, att uppoffringar och förluster å Statens sida skola blifva en följd af mitt förslags antagande.
Jag tror förhållandet blifva tvertom.
Just genom Spannernålens uppköpande och utborgande för höga priser är det, sorn Staten blifvit tvungen att göra uppoffringar och afskrifva fordringar bos undsättningstagare, såsom vid denna Riksdag skett.
Dessa afskrifningar skulle deremot sällan behöfts, om säden varit köpt i goda år och således kunnat säljas för vida bättre pris.
— Man åberopar äfven, att enskilde tillgångar finnas till sådane Spannemålsuppköp och upplag; men det är just desse som saknas och 06 H. 8* Den [5 Mars f. m. långt härefter skola brista, nemligen så väl Capitaler som Spannemålsupplag, när missväxt påkommer.
Desto angelägnare är det, att Statens tillgångar på undsättningsSpannemål ökas genom uppköp under bördiga år, helst då Spannemål finnes i ymnighet i en del provincer, men brister i andra.
Det är sådant jag åsyftar med mitt förslag; och jag kan ej afstå från min anhållan, att derå få proposition framstäld.
I anledning al Grefve
Adelsvärds yttrande nödsakas jag än en gång besvära Ridderskapet och Adeln med några ord.
Grefven tror, att jag gjort en ny motion i ämnet.
Jag hemställer deremot till Ridderskapet och Adeln, om jag icke tvertom sagt, det jag finner saken nu ej kunna hjelpas, sedan tre Stånd redan fattat sitt beslut.
Jag har blott gjort ett försök att leda Ridderskapet och Adeln till sundare principer i ämnet.
Jag har begärt ordet endast för att förekomma en misstydning, som Herr Munck af Rosenschöld sökt gifva de tre andre Ståndens beslut i denna sak.
Han har sagt, att, enligt detsamma, skulle Staten komma att uppköpa Spannemål under missväxtår; men så är det ej.
Förhållandet med Creditivets användande bör blifva sådant, som efter 1826 års missväxt i Wermland, der Landshöfdingen lemnade pennin - Den i5 Mars f. m.
U7 garne mot borgen åt enskilte, som förbundo sig att derföre uppköpa och hålla allmänheten tillhanda Spannemål.
Jag vill härigenom ingalunda klandra förfarandet i andre
Län med undsättnings lemnande åt de behöfvande; men jag anser den åtgärd, som i Wermland sålunda vidtogs, vara den bästa; och i enlighet dermed är Ständernes nu fattade beslut.
Herr af Robsahm, Carl Reinhold:
Jemte det jag ödmjukast anhåller att till alla delar få förena mig uti Herr Grefve Björnstjernas och Herr Munck af Rosenschölds åsigt, skall jag be att få fästa uppmärksamheten derpå, att uppköpet af Spannemål till lindring af de förstörande verkningar, som missväxtår medföra, genom de 3:ne respective MedStåndens bifall å Stats- Banko- samt EkonomiUtskottens Betänkande N:o 113 är heslutadt, och alt det sålunda måste ske, och denna En million R:dr Banko alltså mäste utgå, men att detta Betänkande, efter livad mig synes, saknar i ett afseende nödvändig fullständighet.
Det innefattar nemligen ej bestämning om tiden eller tillfället för de beslutade uppköpen; och då meningarna härom äro delade i så måtto, att några anse uppköpen böra ske först då missväxt inträffat eller är att befara, i hvilken händelse Utländsk Spannemål nästan alltid måste påräknas, men andra deremot hålla före, att dessa beslutna uppköp böra verkställas i go - Den i5 Mars f. m. da år af inhämsk Spannemål, och vid tillfällen af missväxter hållas till handa, hvilket äfven, utan upplifvande af några Magazinslnrättningar på gamla foten, kan verkställas, så skall följden häraf blifva den naturliga, att Styrelsen, hvilkendera meningen än följes, vid lyftningen af Creditivet alltid ådrager sig missnöje af den andra meningens förfäktare, och den förebråelsen, att icke hafva iakttagit Rikets sanskyldiga nytta.
Jag anhåller alltså om bifall å Betänkandet med det af Herr Munck af Rosenschöld föreslagna tillägg, att af Kongl. Maj:t må bero när ifrågavarande uppköp böra göras.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken framställde proposition på bifall till Stats- Banko- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottens ofvanberörde Betänkande N:o 113.
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att som, enligt hvad Hans Excellence funnit, Ja öfverröstat Nej, berörde Betänkande blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Herr Munch af Rosenschöld; Som jag tyckt mig höra några
Nej bland Ja till svar å Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till bifall å Betänkandet, anhåller jag att nu få framställd proposition å mitt Den i5 Mars f. m. »'9 förslag, och begär votering i händelse den ej skulle med Ja besvaras.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att Herr Munck af Rosenschöld väl föreslagit ett tillägg till Utskottens Betänkande, men då detta tillägg syntes innefatta en förändring af första punkten i Betänkandet, hemställde Hans Excellence om icke, i stället för tillägg, ordet: förändring, såsom rättare och lämpligare borde, i afseende å Herr Munck af Rosenschölds förslag, i contrapropositionen begagnas.
Jag finner det visserligen vara ett fåfängt bemödande att göra en annan åsigt gällande, än den Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat sig dela; men jag nödsakas likväl protestera deremot, att det af mig föreslagna tillägg till Betänkandet anses vara en ändring deri.
Det är endast ett förtydligande af Betänkandets i:sta moment, der det är medgifvet, att för Creditivet anskaffa Spannemål, då derå är brist i en del orter, och öfverflöd i andra.
Jag hemställer derföre, om ej Herr Grefven och LandtMarskalken ville framställa proposition till bifall å Betänkandet, med det förtydligande^, att Kongl. Majit äger föranstalta om anskaffande af Spannemål äfven då grödan i en del provincer är bördig, men i andra otillräcklig.
Della är ingalunda annat än ett förtydligande af 120
Betänkandet; ty på intet ställe derstädes är förbjudet, att för Creditivet köpa Spannemål vid dylika tillfällen.
Jag är öfvertygad, att sådant är Konungens rätt enligt Betänkandet; men jag fruktar en misstydning i detta fall af Herrar Fullmägtige i RiksgäldsGontoret, i synnerhet sedan jag hört den ene af dem Herr von Hartmansdorff yttra sig i ämnet.
Jag anhåller derföre, att den af mig nu yrkade proposition må framställas.
Hans Excellence Herr Grefven och Lan dt Mar skalken föreslog härefter följande voteringsproposition:
Den som bifaller Stats- Banko- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens rinder N:o 113 afgifna Betänkande örn anvisande af erforderlige medel till anskaffande af Spannemål vid inträffande missväxtår, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej anses berörde Betänkande hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit, likväl med det förtydligande af i Momentet, att det föreslagna SpannemålsCreditivet af i million R:dr Banko öfverleinnas till Kongl.
Maj:t, för att användas till anskaffande af Spannemål å de tider och på det sätt Kongl.
Maj:t dertill kan finna lämplige.
I händelse Herr Den i5 Mars f. ni. 121 Munck af Rosenscliölds förslag, soin nu utgör contraproposition, skall endast vara ett förtydligande af Betänkandet, så anhåller jag, att i propositionen mätte tilläggas desse ord: ”dock med iakttagande af de vilkor, som för Creditivets användande i Betänkandet stadgas.
Jag hemställer, om väl ett sådant tillägg, som Frilierren föreslagit, är hehöfligt.
Det är egenteligen ej annat, än hvad jag begärt.
Contrapropositionen torde derföre få blifva sådan, som jag föreslagit.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde å nyo ofvanstående voteringsproposition, hvilken af Ridderskapetoch Adeln godkändes, samt anslogs.
Voteringen börjades klockan half till r middagstiden; och befnnnos vid voteringens slut, klockan en qvart till 2 eftermiddagen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad samt de öfrige voteringssedlarne blifvit öppnade, rösterna hafva utfallit som följer:
Ja — p5.
I följd hvaraf och sedan det öfver voteringen serskildt förda Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade,att Stats- Bankosaint Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Ut - 122 Den i5 Mars f. m. skottens cmförmälde Betänkande N:o ii3 blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit.
ConslitutionsUtskottets den io dennes, under N:o 74, af" gifna och den i3 derpå följde på bordet lagda Memorial, angående en från Ridderskapet och Adeln remitterad anmärkningsanledning emot Föredraganden för ColonialÄrendernes Departement, blef detta Memorial, på begäran af Herr von Schulzenheim, David, och Friherre Cederström, Jacob, enligt 4.9 § Riksdagsordningen, ytterligare lagdt på bordet.
Föredrogos å nyo och remitterades till RiddarhusUtskottet: i :o Herr Bråkenhjelms, Pehr Reinhold, den 12 dennes eftermiddagen på bordet lagde motion, att de vid kommande Riksdagar i RiddarhusCanzliet anställde Extra Tjenstemän icke måtte äga att vid samma Riksdagar utöfva deras Representationsrätt. 2:0 Herr von Hartmansdorffs, August, den i3 dennes eftermiddagen på bordet lagde motion, att intet maximum för utlåning mot Namnsäkerhet måtte bestämmas.
Upplästes följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: D eii 15 Mai-s f. in. 12J Frän StatsUtskotlet:
Af den ii dennes: N:o 431* Angående väckt fråga om anslag för utskrifning af manuscript till tryckningen af RiksStåndens Protocoll samt för correcturläsning.
Af den 14 dennes: N:o 44°.
Öfver väckt motion om anslag för upprättande och tryckning af Register öfver Ridderskapets och Adelns Protocoll vid 1817 och 1818 årens
Riksdag samt för författandet af Register öfver samma Stånds Protocoll vid sistlidne Riksdag.
N:o 44I#
I följd af skiljaktiga beslut inom RiksStånden, i anledning af Utskottets hemställan i Memorial N:o 4*ö, angående de 70,000 R:dr, som äro anvisade för KrigsCollegii Departementers Materiella behof och Krut-tillverknings-kostnaderne, nemligen att denna summa måtte årligen utaf Öfverskotlen på StatsVerkets ordinarie och extraordinarie Inkomster för åren från och med i83o från RiksgäldsContoret utbetalas, så vidt de dertill lemna tillgång; men alt någon ersättning, för hvad sorn. för ett år brister i berörde 70,000 R:dr, icke får tagas af Öfverskotten för ett annat år.
Af den i5 dennes:
Med tillägg lill Rikets Ständers Regie - 124 Den i5 Mars f. m. mente för RiksgäldsContoret, innefattande de serskilda Hufvudgrunder Rikets Ständer faststält lill iakttagande vid verkställigheten af den Upp- och Utlåning, som, till beredande af Låne-understöd för jordägare, blifvit beslutad, att af RiksgäldsContoret besörjas.
Från ExpeditionsUtskottet: N:o 46i.
Med hemställan om förändring i redactionen af en redan justerad § af RiksdagsBeslutet.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 eftermiddagen. lii fidem Protocolli O. J.
Tisdagen den 16 Mars i83o.
Upplästes till justering och godkändes 3 ProlocollsUtdrag, innefattande Ridderskapcts och Adelns den i5 dennes fattade beslut.
Den iG Mars f. m.