Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Min långt framskridna ålder och dermed förenad minskning i krafter oell arbetsförmåga; ett sexårigt aflägsnande från allt deltagande i de allmänna angelägenheter, som under riksdagarne behandlas; bristande insigter och erfarenhet i frågan om utöfningen af den vigliga befattning, som var mig ämnad; allt detta, i förening med mångfaldiga hinder af mera underordnad beskaffenhet, hade bordt förmå mig, att, med vördnadsfull tacksamhet för H. M. Konungens nådiga ynnest och välvilja, i underdånighet undanbedja mig det höga förtroendet.
Men häremot förekommo, å andra sidan, sådana förhållanden, som oeftergitligen manade mig, att undertryeka alla betänkligheter.
Minnet af den ed jag svurit:
''Alt. vara tninom Konung huld och trogen ;n pH g
Ian att lyda Konungens bud; mitt hjertås upriktiga önskan, att kunna ådagalägga min djupa vördnad, min orubbliga tillgifvenhet för Konungen och hela Hans hus; hoppet att kunna gagna mitt Fädernesland och det Riksstånd, hvilket jag har den äran och glädjen att tillhöra; dessa voro de bevekelsegrund»’, som förmådde mig, att emottaga det ärofulla kall, hvilket jag nu går att tillträda.
Under utöfningen deraf blir jag städse i behof af H. R. o. Ad:s skonsamma bedömmande och välvilliga öfverseende.
Det är derom jag nu vördsamt anhåller, under helig försäkran, å min sida, att oafbrutet söka göra mig deraf förtjent, genom ett redligt uppsåt och det allvarligaste bemödande, att samvetsgrann! uppfylla de dyra pligter, mig åligga.
Upsåtliga misstag skola aldrig kunna föras mig till last; ofrivilliga kai! jag ej hoppas, att helt och hållet undvika.
Men då sådana inträffa, skall jag med skyldig tacksamhet och tillfredsställelse uptaga tle anmärkningar och uplysningar, som af II. R. o. Ad. välvilligt mig meddelas.
Så vidt i min förmåga står, och efter min bästa öfvertygelse, skall jag troget vaka öfver grundlagarnes och Ridd.Ord:s helgd, de bestående formernas noggranna iagttagande, II. R. o. Ad:s sanna bästa och hvarje enskild ledamots lagliga rätt, samt visa lika aktning och upmärksamhet för allas meningar.
Om jag härigenom lyckas, att tillvinna mig, hvad jag så lifligt önskar och eftersträfvar: H. R. o. Ad:s bifall och förtroende; om, efter fulländadt värf, den glädjen vore mig förunnad, att, till antalet af de gamla vänner, jag nu vet mig äga bland R. o. Ad:s Hrr Ledamöter, få räkna flera nya, under riksdagens lopp förvärfvade; då skulle jag derutinnan njuta den rikaste belöningen
För mina mödor och försakelser.
Jemte det jag nu har äran tillkännagifva, att H. R. o. Ad:s sammanträden äro började, anhåller jag tillika vördsammast, att uti II. R. o. Ad:s välvilja och bevågenhet få vara innesluten.
Uplästes Stadgan till ordnings vinnande vid H. R. o. Ad:s sammankomster m. m. af d. IG Nov. 1823, samt det d. 4 Dec. 1834 dertill beslutade tillägg.
Den 20 November. 5 Frih.
Jag får äran anmäla, att Ridd.-Direkt., vid den i går skedda anteckningen, icke ansåg sig kunna meddela iuträdespolelt å Riddarhuset åt innehafvaren af en fullmakt, för adliga ätten Insensljerna N:o 1421, emedan fullmakten var utfärdad af Elof Insensljerna och genealogien såsom ättens hufvudman uptager dennes äldre broder »Frik Ulrik, hvilken år 1815 rest utrikes, och sedan dess ej låtit sig afhöra.
Vid sådant förhållande och då desse bröder äro ifrågavar. ätts enda medlemmar liar innehafvaren af berörde fullmakt begärt, att få frågan öfverlemnad till R. o. Ad:s bedömande och får jag derföre hemställa huruvida R. o. Ad. behagade samtycka, att pollett må åt fullmaktsinnehafvaren meddelas.
Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla, att inträdespollet linge utfärdas för innehafvaren af den utaf Hr Elof Insensljerna utfärdade fullmakt.
Ropades ja jemte ett eller annat nej, hvarpå H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade det han funnit ja öfvervägande.
Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde, att det, enl 39 § Ridd.Ordn. berodde på R. o. Ad:s beslut, huruvida fremmande åhörare må få bevista det H.
Ståndets öfverläggningar, samt hemställde fördenskull om R. o. Ad. behagade tillåta, att läktaren äfven vid denna riksdag blcfve uplåten för fremmande åhörare samt att med biljett-utdelningen linge förhållas såsom hittills varit vanligt.
Denna propos. besvarades med starka ja jemte ett eller annat nej, hvarefter II.
Ex. förklarade, att han funnit ja öfvervägande.
Med tillkännagifvande, att efter sannolikhet de öfriga RiksSt:n skulle blifva så tidigt constitnerade, alt helsningsplena kunde ega rum d. 22 i denna månad, anmodade II.
Hr Frih. o. Landtm, de ledamöter, som i den till Medstånden afgående helsningsdeputationen ville deltaga, att dertill anteckna sig hos Ridd.Fiskalen, som äfven egde anteckna de ledamöter, hvilka önskade deltaga i R. o. Ad:s uppvaktningsdeputation lill H. M. Konungen och de öfrige Kongl. Personerne.
Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagifvit, alt på sätt vid föregående riksdagar egt rum, äfven nu en klubb för R. o. Ad. blifvit i Operahuset provisoriskt inrättad, och att dess bibehållande berodde af R. o. Ad:s beslut, behagade R. o. Ad., uppå derom framställd propos., besluta alt denna klubb skulle fortfara, intill dess annorlunda kunde beslutas.
H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, erinrade, att R. o. Ad., likmätigt 47 § Riksd.Ordn., egde utse 2:ne ledamöter, för att deltaga i de s. k.
Talmansconferencerne, samt hemställde fördenskull 6 Den 20 November. om icke R. o. Ad. behagade utsätta dag för anställande af detta val samt huruvida icke detsamma iinge ske samma dag dä Bänkmännens lista å utsedde Elektorer blefve öppnad.
Jag tager mig friheten hemställa till del H.
Ståndet, om vid detta tillfälle, likasom vid åtskilliga andra riksdagar, vi ej må till Hr Frih. o.
Landtm, öfverlemna vår rätt i detta hänseende, på det alt han måtte sjelf utse dem af Ståndet, hvilka han önskar sig till biträde i Talmans-öfverläggningarne.
Häruti hördes flera ledamöter instämma. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade, pä sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, åt H. Ex. öfverlemna, att utse de ledamöter af Ståndet, hvilka böra i Talmans-conferencerne deltaga.
I anledn. häraf betygade H. Ex. Hr Frih. o.
Landtm. R. o. Ad. sin tacksamhet för detta honom lemnade utmärkta prof af vänskap och förtroende, hvarefter II.
Ex. lillkännagaf det han anmodade Frih. Palmstjerna, Carl Otto, och Hr Lagerhjelm, Pehr, att i Talmans-conferencerne deltaga. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. | till 12 f. m.
Fredagen den ‘22 November 1850.
Justerades 2:ne prot.utdr., innefattande af R. o. Ad. d. 20 dennes fattade beslut. H.
Ex. Hr Gr. De Geer, Carl:
För ätten Lilljebjelke har fullmakt i dag inför Ridd.-Direkt. presenterats, hvilken fullmakt i allt öfrigt befunnits riklig, utom det att vid numera: 273, namnet Lilljebjelke icke befanns vara utsatt.
Då ett sådant formfel förefunnits, ansåg Ridd.-Direkt. sig icke kunna utlemna pollet, innan R. o. Ad. dertill lemnat tillstånd; hvarom jag får anhålla om Hr Frih. o. Landtm:s propos.
I anledn. häraf hemställde H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade tillåta, att ifrågavar. fullmakt, utan afseen - de på det omnämnde formfelet, finge godkännas och att således pollet (ill innehafvaren deraf må utdelas.
Anmältes och emottogs på vanligt sätt en Deputation från Hederv. BondeSt., anförd af Riksdagsmannen från Orebro län, f d.
Talemannen Anders Eriksson, som helsade det II.
Ståndet med följande tal:
N BondeSt. frambär genom oss, dess Deputerade, till H. R. o. Ad. sin vördsamma välkomsthelsning.
Vid hvarje börjande riksmöte öpnar sig för folkombuden ett vidsträckt fält till verksamhet.
Mångfaldiga och olikartade äro de ämnen, som påkalla begrundande och beslut.
Det är derföre af så mycket större vigt, att icke åsigter och intressen splittras, utan fast mer allas tankar och önskningar samdrägteligen rigtas åt samma stora mål: fäderneslandets båtnad och välgång.
Då BondeSt. hyser den förhoppning, alt H. R. o.
Ad. med dess insigter och inflytelse likväl delar samma tankar om det högsta målet för vår gemensamma verksamhet och sättet att säkrast upnå detsamma, har del derigenom en borgen för ett fortfarande godt förhållande med rikets första Stånd.
BondeSt. anhåller, att fortfarande i R. o.
Ad:s förtroende och välvilja få vara inneslutet.
Ex. Hr Frih. o. Landtm, svarade: R. o. Ad. emottager med upprigtig erkänsla det Hederv.
BondeSt:s första helsning vid detta nyligen började riksmöte och uttrycken af dess välvilliga tänkesätt. R. o. Ad. samt Hederv.
BondeSt:s sanna fördelar äro så nära förenade, att dc icke kunna åtskiljas.
Dem åligger gemensamt ilen ärofulla pliglen, att försvara Fäderneslandet; dem tillkommer ock hufvudsakligast omsorgen, att odla dess jord.
Under sådana förhållanden är det för R. o. Ad. synnerligen tillfredsställande, att uti sina allvarliga bemödanden, att främja och befästa Fäderneslandets ära, trygghet och anseende, kunna med full tillförsigt påräkna det Hederv.
BondeSt:s kraftiga medverkan.
Å R. o. Ad:s vägnar får jag anhålla, att det Hederv. BondeSt: s
Deputerade ville till detta RiksStånd återbringa försäkringen om R. o. Ad:s uppriktiga vänskap och välvilja.
Deputationen blef härefter med vanlig ceremoni utbeledsagad.
Gyldenstolpe, Nils:
Anmodad att i dag anföra II. R. o.
Äd:s Deputation till de öfrige RiksStin, har jag anhållit att de öfliga helsningstalen måtte blifva uppsatte i Ridd.Cancelliet och till mig öfverlemnade, och jag olber mig nu att, innan Deputationen kommer att afgå, få för R. o.
Ad. upläsa de mig tillställde helsningstalen.
Efter härtill af R. o. Ad., uppå H. Ex. Hr Frih. o. Den 22 November f. m. Landtm :s propos., lemnadt bifall, uppläste Gr.
Gyldenstolpe de ifrågavar. talen, hvilka voro af följande innehåll.
Till Högv. Préste-Ståndet.
I egenskap af Deputerade från II. o Ad. fä vi till Högv.
PresteSt. framföra uttrycken af en varm och liflig välkomsthelsning i utbyte mot de hjertliga välgångsönskningar, R. o. Ad. nyss fått från Högv.
PresteSt. genom dess Hrr Deputerade emottaga.
Då Fäderneslandets representanter sammankomma till rådplägning om de för fosterjordens väl vigtiga samhällsfrågor, under en tid, rik på oro, söndring och hotande skakningar i flera af den civilicerade verldens länder, är det ett hugnande förebud att på den plats, hvarest de olika meningarna genom ordets makt skola göra sig gällande, finna det Gudomliga ordets förkunnare, fridens sändebud, och själsbildningens närmaste sakförare, de der veta att åt samfundsfrågorna egna all den noggranna pröfning som så maktpåliggande värf höfves och vetenskapernas idkare anstår, samt att vid de allmänna göromålens behandling medbringa den anda af försonande lugn, framför allt egen för de män, hvilka, huru ock de jordiska töcknarna må gestalta sig, ofvan dem skåda och hänvisa till del högre lifvets stilla, ovanskliga klarhet.
Stödd på dessa glada förhoppningar ber R. o. Ad. det Högv.
PresteSt. vara förvissadt om R. o. Ad:s oförändrade högaktning och oförminskade tillgifvenhet.
Till Vallöf!. Borgare-Ståndet.
Till fullgörande af det kärkomna uppdrag R. o. Ad. åt oss, dess Deputerade, öfverlemnat, få vi till Vällofl. BorgareSt. frambära R. o. Ad:s hjertliga lyckönskningar samt derjemte tolka de vänskapliga tänkesätt, hvaraf R o. Ad. nu och städse' kännt. sig för Vällofl.
BorgareSt. lifvadt och såsom prof pä genmäle hvartill R. o. Ad. nyss fått emottaga Vällofl. BorgareSt:s välkomna lielsningar.
Vid R.
St:rs sammanträdande till öfverläggning om ett älskadt
Fäderneslands vigtiga angelägenheter är det för R. o. Ad. en glad anblick att vid sin sida återhelsa det Stånd, för hvilket allmän och enskild välmågas och förkofrans beredande är af sä öfvervägande betydelse, — som falt sig anförtrodt det sköna värf, att till alla lemmar af statskroppen sprida lugnets och den deraf beroende industriens värderika frugter och med vidgad blick jemväl för slägtets cultur främja utvexlingen af de idéer folkslagen emellan, som bidraga till civilisationens sanna framåtskridande.
Väl vetande att den dertill erforderliga vidsträckta erfarenhet och insigt äfven skall utöfva ett stort inflytande pä de frågor, hvilka till 11.
St:rs afgö rande förekomma, hyser R. o. Ad. en hoppfull förtröstan till skarpsinnigheten i granskningen och mogenheten i de blifvande besluten inom det Vällofl. BorgareSt., med hvars fortfarande förtroende och vänskap R. o. Ad. anhåller få vara omfattadt.
BondeStåndet.
I anledning af den vänskapsfulla helsning R. o. Ad. från He - Den Ti November f. m. 9 derv. BondeSt. nyss emottagit, har R. o. Ad. åt oss, dess Deputerade, uppdragit, att lill Hederv.
BondeSt. återbringa såsom gensvar en lika vänskaplig och hjertlig helsning och väl gångsönskan.
Det är med oförminskad glädje och sann tillfredsställelse som R. o. Ad. vid detta riksmötes ingång återser Svenska folkombudens uräldsta beståndsdel, grenarne af den gamla kärnfriska stammen, hvars rötter sträcka sig ned i djupet af den dunklaste forntid, och som står upprätt och obetvingad i trötts af de många stormar, hvarmed den brottats.
Hos afkomlingarna af dem, som först bröto bygd och gjorde sig lag i Sverige, ser R. o. Ad. med deltagande och fägnad ännu de ursprungliga, osminkade dragen, lugn besinning, klart omdöme, redbarhet i tänkesätten, samlad kraft och fasthet i beslut.
Fullt öfvertygadt att vid nu vidtagande gemensamma arbeten återfinna samma sköna odalmannadygder, på hvilkas bevarande Fosterlandets välfärd så väsendlligen hvilar, tillförsäkrar R. o.
Ad. det Hederv. BondeSt. om R. o. Adis oförändrade aktning och varma tillgifvenhet.
H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att enl. honom meddelad underrättelse 2:ne K. M:s Ofverste-Kammanjunkare i dag kl. 12 skulle till Riddarhuset ankomma, för att inbjuda R. o. Ad., alt i morgon bevista Gudstjensten i Storkyrkan och derifrån begifva sig till del Kgl. Slottet, för att åtfölja K. M. till Rikssalen; hvarjämte H.
Ex. gaf R. o. Ad. tillkänna, att H. M.
Konungen och den öfriga Kongl. Familjen ville i afton kl. )t 7, emottaga lliksStms uppvaktnings-Deputationer, och derföre R. o. Adis plenum komme att fortsättas kl. J till G e. m. samt H. Ex. finge anmoda R. o.
Adis ledamöter, alt, vid delta tillfälle, lemna venstra sidan af Riddarhussalen tom, för att bereda plats för de öfrige Ståndens
Deputalioner, hvilka önskade härifrån åtfölja R. o. Adis Deputation.
Vidare tillkännagaf H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., att ej allenast till honom blifvit lemnade 50 biljetter till inträde i Storkyrkan och lika många biljetter till inträde ä Rikssalen, för bevistande af morgondagens högtidligheter, samt att dessa biljetter komme att af Ridd.Fiskalen utdelas lill de ledamöter, som till erhållande deraf ville sig anmäla, utan ock K.
M. behagat inbjuda 50 ledamöter af R. o. Ad. jemte Ridd.Sekret. att i morgon, efter slutad ceremoni pä Rikssalen, intaga middag ä Kongl. Slottet; hvarjemte H. Ex. anmodade de ledamöter, som åstundade begagna denna nådiga bjudning, att dertill anteckna sig hos Ridd.Fiskalen, af hvilken besked kunde erhållas om det rum, der Ii. o. Adis taffel vore inrättad.
Föredrogos och communicerades med de öfrige RiksStin samt remitterades till det blifvande Stats-Utsk. i ] :o Rikets II.
Stirs Revisorers berättelse om den år 1849 verkställda granskning af Statsverkets samt andra utaf allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, jemte de i an - 10 Den 22 November f. ni. ledning af denna berättelse infordrade samt till K.
M. afgifna anderd. utlåt: n; 2:o Samme Revisorers berättelse. ang:de den sagde ar förrättade granskning af de under K. M. och Rikets Comm.Colhm ställde fonder och medel, jemte bemäldte Collegii deröfver till K.
M. afgifna underd. utlät.; och 3:o Samme
Revisorers berättelse om den sagde år verkställda granskning af Riksg:sKout:s tillstånd och förvaltning, tillika med Fullmäktiges i Riksg:sKont. i anledn. deraf afgifna utlåt, till R.
Ankom och emotlogs en Deputation från Vällofl. Borgare-St., anförd af Rådmannen i Stockholm, Johan Fredrik Gråå, sorn yttrade :
Vid innevarande riksmötes början frambär till II. R. o. Ad.
, genom oss, dess Deputerade, Ståndets vördsamma helsning och lyckönskan.
Med denna helsning förenas uttrycken af BorgareSt:s utmärkta högaktning för rikets första Stånd, om hvars fosterlandskärlek och beredvillighet lill uppoffringar för allmänt väl BorgareSt. är öfvertygadt.
Fäderneslandet högst vigtiga angelägenheter blifva föremål för Folkets Ombuds förestående öfverläggningar; och BorgareSt. hyser den förhoppning, att dessa, genom R.
St:rs förenade allvarliga bemödanden, skola lända till en af alla önskad utgång:
Fäderneslandets sällhet.
Med dessa tänkesätt anhåller BorgareSt. att få vara inneslutet i H. R. o.
Ad:s fortfarande bevågenhet och vänskap.
Härtill svarade H.
Ex. Hr Frih. o. Landtm. R. o. Ad. emottager med sann erkänsla Vällofl. BorgareSt:s första helsning vid detta riksmöte. R. ö.
Ad. hyser den säkra öfvertygelsen, att de uplyste, erfarne och rättsinnige män, hvilka ärö inom BorgareSt. förenade, skola, lika kraftfullt och verksamt, som R. o. Ad., oarbeta för det gemensamma målet, Fäderneslandets gagn och ära.
A R. o. Ad:s vägnar får jag anmoda Hrr Deputerade, att till Vällofl.
BorgareSt. återföra uttrycken af dessa R. o. Ad:s tänkesätt, jemte försäkringen om R. o. Ad:s uprigtiga aktning och tillgifvenhet.
Depulationen på vanligt sätt utbeledsagades. Anmäldes och emottogos 2:ne K. M:ts Öfverste-Kammarjimkare Gr:ne Ludvig Ernst von Stedingk och Erik August Lewenhaupt, hvilka å K.
M:ts höga vägnar kallade och bjödo R. o. Ad. att i morgon bevista Gudstjensten i Storkyrkan och derifrån begifva sig till K. M:s rum å det Kongl.
Slottet för att beledsaga H. M. till Rikssalen.
H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Ofverste-Kammarjunkare att lill K. M. framföra R. o. Ad:s underd. vördnad jemte försäkran att R. o. Ad. skulle efterkomma K.
M:s nådiga befallning: hvarefter Hrr Ofverste-Kammarjunkare utbeledsagades.
Ankom och emottogs en Deputation från Högv.
PresteSt. an - Den 22 November f. m. 11 förd af Biskopen i Hernösands Slift, Magister Israel Bergman, som helsade B. o. Ad. med följande tal:
Genom oss Deputerade har PresteSt. den äran, att till H. R.
Ad. framföra sin vördsamma välkomsthelsning vid nu öpnade riksmöte jemte uttrycken af sin högaktning och tillgifvenhet.
Icke utan bekymmer och spänning emellan hopp och fruktan, enligt hvars och ens olika öfvertygelse om det sanna och rätta, motser ulan tvifvel hvarje fosterlandsvän resultaterne af detta riksmöte, då dervid, bland andra samhällsvigtiga angelägenheter, till afgörande förekommer den vigligaste af alia, frågan om en förändring af sjelfva Samhällets under århundraden orubbade grundvalar.
Med billig bäfvan lägger säkert hvar och en Representant, som djupare begrundadt sakens vigt, handen vid detta ärende, då det gäller Fäderneslandets väl eller ve för en obegränsad framtid, och det vore af den menskliga kortsyntheten förmätet att tilltro sig förutse de yttersta följderna af sitt handlingssätt, antingen man bifaller, eller afslår.
Så mycket dyrbarare skattar PresteSt. den förmånen att uti R. o. Ad:s uplysta och fosterländska nit ega en borgen för en ädel samverkan till befrämjande af allt hvad som för Fäderneslandet i detta och andra afseenden kan vara af en sann och varaktig båtnad. R. o. Ad:s Ledamöter ega ock härtill en särskild upmaning och stark driffjeder framför öfrige medborgare uti de namn, som de ärft af odödliga ättefader, namn, som i Sveriges häfder glänsa med en oförgänglig ära, hvilken sammanfaller med Fäderneslandets egen.
Det hörer till vår tidsandas lyten att icke behörigt upskalta denna framtida ära, så vidt den sträcker sina lefvande minnen in i den närvarande tiden.
Hvad vore likväl sjelfva samfundsandan, om den icke egde sin rot i det förflutnas minnen och derifrån liemtade sitt lif och sin näring.
Tag bort dessa minnen jemte de heliga band medborgare emellan, hvilka i dem hafva sin grund, och Samhället skulle uplösas, för att, såsom frän sin första barndom, börja sin bana ånyo.
Dessa minnen af forntida ära mäste dock hos ättlingarne af dem, som förvärfvat den, vara företrädesvis lefvande och verksamt upmanande att träda i fadrens fotspår.
Men all ära, om den skall vara sann och varaktig, måste hafva sin yttersta grund i en varm och allvarlig Gudsfruktan" och derigenom sträfva till ett heligt mål.
Derföre öfverglänsér ock vår Store Gustaf Adolfs tidehvarf hvarje annat, som för öfrigt kan täfla med det i bragdernas mängd och storhet.
PresteSt., hvars heliga kall det är att, såsom tolkar af Evangelii lära, i menniskors hjertan inplanta den christliga fromhetens anda och bidraga dertill, att den genomtränger alla samhällsförhållanden, hvarförutan de aldrig kunna ega varaktighet och välsignelse, gör sig förvissadt att R. o. Ad. delar dessa PresteSt:s äsigter, samt anser denna likstämmighet utgöra det starkaste sambandet
Stånden emellan under deras nu stundande medborgerliga verksamhet; och det är under förklarande af dessa tänkesätt, som PresteSt nu utbeder sig att uti E. Ex.
Högvälb.
Hr Frih:s o. Landtnus samt II. R. o. Ad:s fortfarande ynnest och välvilja få vara inneslulet. 12 Den 22 November f. m.
Detta tal blef af H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, på följande sätt besvaradt:
Den helsning från det Högv.
PresteSt., som Hr Biskopen och Hrr Deputerade till R. o. Ad. framfört, emottager R. o. Ad. med upprigtig tacksamhet och tillfredsställelse.
Vördnad och tillgifvenhet för Konungen, kärlek till Fäderneslandet, aktning för det sanna och rätta hafva, i förening med bildning och kunskaper, alltid utmärkt det Högv.
Deruti finner R. o. Ad. en osviklig borgen, att det Högv.
PresteSt. skall, under fortsättningen af del nu började riksmötet, med kraft och värma understödja R. o. Ad:s allvarliga bemödanden för Fäderneslandets ära, anseende och förkofran.
A R. o. Ad:s vägnar får jag äran anmoda Hr Biskopen och Hrr Deputerade, all lill det Högv.
PresteSt. återföra uttrycken af dessa R. o. Ad:s tänkesätt, jemte försäkringen om R. o. Ad:s upprigliga högaktning, tillgifvenhet och förtroende.
Depulationen a fl rädt och blifvit ut beledsagad, blef Gr.
Gyldenstolpe af H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, anmodad att afgå med R. o. Ad:s Helsnings-Depulalion till de öfriga RiksSl:n. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. j till 1 e. m
Fredagen den 22 November 1850.
Plenum kl. till 6 e. ra.
Justerades ett prot.-utdrag för förmiddagen.
Sedan de 2:ne härolder, som borde gå framför R. o. Ad:s Deputation, samt Högv. PresteSt:s och Hederv.
Bonde St:s Deputalioner ankommit, anmäldes alt Vällofl. BorgareSt:s Deputation utanför Riddarhuset afvaktade Med-Ståndens Deputationer och afgick den stora Deputationen kl. ,j till 7 till K.
Slottet, för att, i anledn. af riksdagens början, inför H. M. Konungen nedlägga Ståndens vördnad och lyckönskan samt jemväl uppvakta II.
M. Drottningen och de öfriga Kongl. Personerne.
Jemlikt af R. o. Ad., före Med-Ståndens Deputationers ankomst, fattadt beslut, åtskiljdes R. o. Ad. vid DeputationeriS afgång samt R. o. Ad:s
Deputerade, efter det de underd. uppvaktningarne blifvit aflagde kl. \ 8 e. m.
Den 2'6 November f. m. 13 Lördagen den 23 November 1850.
Plenum kl. 10 f. m. H. Ex.
IIr Frih. o. Landtm, tillkännagaf att H. R. o. Ad:s Bänkmans-fördelning blifvit upgjord oell att tryckta exemplar deraf voro lemnade till utdelning i Ridd.-Cancelliet.
Sedan de 2:ne härolder, hvilka borde gä framför R. o Ad., hade inställt sig, afgiek H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, med R. o. Ad. kl. nära | 11 lill Storkyrkan, hvarest riksdagspredikan biel' hällen af Biskopen i Westerås Stift L. af K. N. 0. Doct.
Christian Erik Fahlcrantz.
Derefter begaf sig R. o. Ad. till K.
Slottet och åtföljde K. M. till Rikssalen, hvarest H.
M. med ett
Tal i nåder helsade R.
St:r samt Chefen för Civil-Departementet, Hr Siats-Rådet o. C. af K. N. 0. Johan Fredrik Fåhraeus upläste K.
M:s nåd. berättelse af denne dag om hvad i riket och dess styrelse sedan sista riksdag sig tilldragit.
Efter det sedermera II.
Ex. Hr Frih. o. Landt m, samt Talmännen medelst underd.
Tal tolkat RiksStms underd. vördnad, åtföljde R. o. Ad. K. M. från Rikssalen till Dess rum i Kongl. Slottet samt åtskiljdes, enligt före afgången från Riddarhuset fattadt beslut, vid nedgåendet från Slottet kl. 3 e. m.
Måndagen den 25 November 1850.
Plenum kl. 10 f. m. Gr.
Gyldenstolpe, Nils: Då R. o. Ad:s Deputerade förliden Fredag återkomino från sitt fullgjorda npdrag, att till de öfriga RiksSt:n framföra R. o. Ad:s välkomsthelsning och lyckönskan, att hafva anländt till detta riksmöte för utöfning af vära gemensamma vigliga värf, var delta