Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Frih:n har äfven sagt, att 3 Stånd äro ense om att anslå 7,610,000 Rdr, emedan BorgareSt. har beviljat detta belopp och R. o. Ad. samt PresteSt. 13,000,000 Rdr, allt för en jernbana emellan Götheborg och Örebro.
Det synes väl klart, att 3 Stånd äro ense om ett anslag af 7,610,000 Rdr, emedan denna summa innefattas i den af R. o. Ad. samt PresteSt. beviljade; men betraktar man frågan närmare, så finner man att så icke är förhållandet, äfven med antagande att sistnämnde 2:ne Stånds beslut äro lika.
I olikhet med Gr.
Frölich vågar jag påstå, att det finnes någon skillnad emellan R. o.
Ad:r.s samt PresteSt:s beslut, emedan Riksmyntberäkningen införes först med nästa år, och vi måste således under år 1857 dragas med de nuv:de olika myntsorterne.
Men jag lemnar detta åsido.
När man voterar om penningar, måste man göra sig reda för det ändamål hvartill de skola användas.
Man kan säga: att R o. Ad. samt PresteSt. voterat 13 millioner, med vilkor att vägen skall gå ifrån Götheborg till Örebro; att BorgareSt. voterat 7,610,000 Rdr till en jernväg ifrån Götheborg öfver Hallsberg till Stockholm, och att BondeSt. för samma väg voterat 5,210,000 Rdr.
Då man nu tager i betraktande, att åt K.
M. skall öfverlämnäs att bestämma vägens rigtning och en förändring i Regeringens personal kan inträffa, hvarigenom olika åsigter mot de nuv:de kunna inom Rådskammaren göra sig gällande, så är det möjligt att vägen ifrån Götheborg dragés öfver Svartå till Örebro och från Svartå till Götha Kanal, så att de anslag BorgareSt. beviljat användas till en helt annan jernväg än den detta Stånd afsett.
Således, när man granskar dessa förhållanden, är det påtagligt, att denna fråga icke är jemförlig med den Hr Cederschiöld exempelvis framställt om votering om anslag till inrättande af ett nytt Embetsverk, ty om BorgareSt. voterat 7,000,000 Rdr samt R. o. Ad. och PresteSt. voterat 13,000,000 Rdr utan afseende på vägens sträckning, så skulle man kunna säga, att det af BorgareSt. beviljade anslag inbegripes i det af de 2:ne andra beslutade; men här är detta icke händelsen, emedan olika vägar och olika sträckningar af vägarne äro vilkor för de beviljade anslagen.
Att BorgareSt:s beslut skall 12 Den 1 Angnst! ffm. ingå i voter:spropos:n är säkert, och det är BondeSt:s rätt att få sitt beslut äfven till föremål för Förstärkt Utsk:s votering, och denna BondeSt:s rättighet kan, enl. min åsigt, icke förtryckas.
Och att tvinga BorgareSt. att bevilja medel för en jernväg som de aldrig afsett, anser jag grundlagsvidrigt.
På grund af dessa skäl anser jag af vigt att, innan man känner syftet med Frih.
Tersmedens förslag, man icke tillåter någon förändring i föredragningssättet.
Landtm, yttrade nu:
Då särskilda propos:r äfven i afseende på föredragningssättet blifvit begärde, torde jag få återkalla i R. o. Ad:ns minne, att jag vid öfverläggningens början hemställde samt att R. o. Ad. biföll att de voter:spropos:r i Mern.
N:o 97, hvilka hafva afseende på samma punkt i Utlåt.
N:o 62, skulle få samtidigt för K. o.
Ad föredragas, Ståndet likväl obetaget, om någon ledamot det önskade, att vid beslutets fattande få propos:ne om de särskilda voter:spropos:ne delade.
Hvad särskildt beträffar Frih.
Tersmedens förslag, att R. o. Ad. nu skulle gifva den förklaring af dess förra beslut, eller i detsamma göra det tillägg, hvarigenom beslutet blefve ordagannt öfverensstämmande med PresteSt:s beslut, så ansåg jag detta vara en fråga, som oberoende af frågan om voter:spropos:nes beskaffenhet, kunde särskildt afgöras, emedan R. o. Ad. i alla fall, sedan beslut derom blifvit fattadt, måste besluta öfver voter:spropos:ne; men deremot torde den af Hr Cederschiöld gjorda begäran att erhålla propos. å afslag på första voter:spropos:n icke kunna under öfverläggningen skiljas från frågan om de öfriga voter:spropos:ne, sedan R. o. Ad. redan beslutat gemensam öfverläggning derom.
Jag anser mig likväl på förhand och för att åt discussionen kunna gifva den riktning, att den kan ställas emot min enskilda tanke, böra tillkännagifva, att jag anser mig af Grundlagen förhindrad att framställa någon sådan propos., hvarigenom votering öfver den i första voterispropos:n framställda fråga skulle kunna af R. o. Ad. afslås eller förqväfvas, och jag grundar detta mitt yttrande derpå, att 69 §:n Reg:sF:n uttryckligen föreskrifver huru skiljaktigheter i RiksStms beslut rörande statsregleringen, då 2 Stånd stannat mot 2, böra slitas, nemi. genom votering i Förstärkt StatsUtsk.
Vid ett sådant tillfälle som detta, tror jag att man är pligtig att tillse grunden för Ståndens beslut och icke blott den ena eller andra formen, som af Utsk. åt dess upställning af frågan blifvit gifven eller de yrkanden, som vid behandlingen deraf inom något Stånd kunnat göras.
Om den af Hr Cederschiöld antagna tolkning af Grundlagen vore riktig, skulle det alltid kunna bero på 2 Stånd att hindra de andra Stånden att i frågor om nya anslag få deras mening pröfvad genom votering i Förstärkt StatsUtsk.
Det behöfdes nemi. blott att propos:n begärdes särskilt å den sak som utgjorde föremålet för anslaget och särskilt å sjelfva anslagssumman.
Om i följd af sådan delning af propos:n 2:ne
Stånd afslagit sjelfva det sakförhållande, hvilket anslaget rörde, och sedermera förklarades, att sedan sjelfva sakförhållandet, som icke vidrörde siffran, hade Den 1 Augusti f. m. förfallit, något beslut om anslaget ej vidare kunde komma i fråga, skulle derigenom bero på enskilde ledamöter inom Stånden att genom begäran om proposms delning så, att beslut fattades särskilt öfver saken och särskilt öfver anslaget, alltid förqväfva den rätt, som Reg:sF:n tillerkänner 2:ne Slånd, att då de i en anslagsfråga beslutat bifall, få frågan afgjord genom votering i Förstärkt StatsUtsk., utan afseende på det sätt hvarpå de andra Stånden fattat sina skiljaktiga beslut.
Ur denna synpunkt anser jag en propos., som skulle kunna förqväfva all votering om ett anslag som 2:ne
Stånd beslutat, icke kunna framställas.
Jag bar under discussionens lopp velat afgifva denna förklaring, på det att R. o. Ad. må veta hvad jag slutligen kommer att framställa, och således de ledamöter, som möjligen ogilla min tolkning af Grundlagen, må sättas i tillfälle att genom sina yttranden framkalla Ståndets beslut emot densamma, om det anses beböfligt.
Jag begärde ordet då Hr Cederschiöld för andra gången dref sin sats, och jag hade ämnat visa honom konseqvensen deraf, men jag är i det afseendet förekommen af Ilr Gr. o. Landtm., som, långt bättre än jag kunnat göra det, visat orimligheten af talarens yrkande.
Dock vill jag meddela en uplysning i ämnet, och för sådant ändamål i Hr Cederschiölds minne återkalla discussionen om Utsk:s Retänk.
N:o 62. R. o. Ad. beslöt att först företaga lista punkten i samma Betänk, och derefter den 6:te.
Hr Cederschiöld torde erinra sig, att det var i 3:dje punkten, en af de förbigångna punkterne, det beslut sedermera fattades, hvarifrån han nu bemtat sin argumentation, och innan detta beslut var fattadt hade B,, o. Ad. afgjort sjelfva anslagsfrågan, hvilken afslogs.
Ett af de
Stånd som beviljat det i samma punkt tillstyrkta anslag gillade emellertid det af R. o. Ad. antagna föredragningssätt.
Om nu Ilr Cederschiöld haft rätt, skulle detta beslut förfalla, men det måste bero af den ordställning, hvari beslutet affatlades, huruvida den ekonomiska eller statsregleringsfrågan har öfvervigten.
När nu statsregleringsfrågan var afgjord förr än den ekonomiska pröfvades, vid hvilken sednare Hr Cederschiöld fästat sig och på hvilken han stöd t sin argumentation, så är klart, att anslagsfrågan icke kunnat pröfvas genom beslutet i den ekonomiska.
Detta tillägg har jag velat göra, ochanser Hr Gr. o. Landtmis anförda skäl för vägran af propos. så fullkomligt rigtiga, att jag har intet att vidare anföra i det afseendet.
Tersmedens förslag, anser jag det vara af ringa praktisk nytta, ty sedan Hr Gr. o. Landtm, förklarat sig icke kunna medgifva ändring i voter:spropos:n, är det klart, att R. o.
Ad. äger att rätta sitt beslut och, om man så vill, instämma i PresteStis, ehuru Utsk:s förslag icke dertill gifver anledn.
Slutliga utgången af frågan beror helt och hållet på hvilken sida majoriteten i förstärkta Utsk. befinnes, hvarföre det är mig likgiltigt huru voter:spropos:ne upställas.
Jag önskar, att de i möjligaste måtto förenklas och är mycket benägen att antaga Frih. Tersmedens för - 14 Deli 1 Augusti f. m. slag, ty om R. o. Åd. finner sig böra instämma i PresteStrs beslut, undviker man så många voteringar i förstärkta Utsk.
Denna fråga bör likväl afgöras särskildt, emedan, om R. o. Ad. skulle instämma i PresteStrs beslut och således borttaga en voterrspropos., mäste de andra voter:spropos:ne äfven ändras.
Jag uprepar ännu en gång, att jag anser Frih.
Tersmedens förslag vara af så ringa praktisk vigt, att jag anser den icke förtjena något envist vidhållande.
I anledn. af Hr Bildts till mig framställda fråga får jag förklara, att, då jag sist hade ordet, jag yttrade mig öfver en af dessa voter:spropos:r, nemi. den som rörde votering om kontrapropos.
Jag anser den frågan närmast röra detta Stånd.
Enär det, enl. min åsigt, är riktigt, att
Ståndet frångår sitt beslut, ansåg jag den frågan kunna först afgöras.
Derföre framställde jag den åsigten, hvilken Hr Gr. o. Landtm, synes dela, och jag hemställer, om det verkar på de öfriga frågorna eller voter:spropos:ne annat än att man undviker bvad jag vill kalla en löjlighet, ty det kan väl icke nekas att så är förhållandet; och som det ensamt beror af R. o. Ad. att antaga denna voter:spropos., ansåg jag lämpligast att den frågan först afgjordes, oeh hemställer, om icke den åtgärden är den enklaste.
Hvad de öfriga voter:spropos:ne angår, så vill jag icke ingå i någon discussion derom.
Hr Bildt har sagt, att om mitt förslag antages skulle intet vara att sedan votera om, och således komme icke heller i fråga att votera emellan R. o. Ad:ns oah PresteSt:s beslut.
Jag tillåter mig likväl att fästa Hrr:nes upmärksamhet derpå, att det är en väsendtlig skillnad emellan Borgare- och BondeSt:ns beslut, som innefatta bifall till Utsk:s förslag, och R. o. Ad:ns samt PresteSt:s beslut, som lyder så: »att för fortsättande till Örebro af den i öfverensstämmelse med R.
St:rs vid sednaste Riksdag fattade beslut, påbörjade stambana, som, utgående från Götheborg, skulle i riktning genom Westergöthland och Nerike, fullbordad, förena nämnde stad med bufvudstaden, anvisa 13,000,000 Rdr med öfverlemnande till K.
JM. att bestämma de punkter öfver hvilka banan bör dragas.» R. o. Ad. samt PresteSt. som afslagit 3:dje punkten i Utlåt.
N:o 62, hafva således förklarat, att banan från Götheborg, hvilken är påbörjad, skall fortsättas, och dertill voro de oförhindrade af sitt beslut öfver punkten 3.
Men när nu Hr Gr. o.
Landtm., emot hvad hittills varit vanligt, uttalat sina åsigter i ämnet och sålunda sjelf ingått i discussionen, inser jag ganska väl omöjligheten för mig att kunna bereda framgång åt mitt förslag, helst Hr Hjärne förklarat, att Hr Gr. o. Landtm, på ett öfvertygande sätt visat att jag haft orätt.
Det återstår då endast för mig att å min sida tillkännagifva, att jag alldeles icke .finner mig öfvertygad af Hr Gr. o.
Landtm.-s anförda skäl, att min åsigt är origtig.
Han har nemi. sagt, att om min åsigt skulle göra sig gällande kunde 2:ne
Stånd alltid tillintetgöra anslagsfrågor.
Då fråga är om inrättande Dei» 1 Augusti f. m. 15 af ett nytt Embetsverk eller om flyttning af Akademien frän Upsala till Stockholm, äga 2:ne
Stånd att tillintetgöra ett sådant förslag, om 8n 2:no Stånd beviljat anslag för det ändamålet, Detta bar jag framställt, och detta exempel är fullkomligt jemförligt med frågan om jernvägens dragning från Stockholm söder ut. K. M. har föreslagit, att såsom stambana skulle antagas en från Stockholm söderut gående, hvilket StatsUtsk. i Betänk.
N:o 62 äfven tillstyrkt i en särskildt punkt, och då genom R. o. Ad:ns samt PresteSt:s emot de öfriga 2:ne Stånden stridande beslut denna punkt förfallit, så måste, enl. min åsigt, det vara klart, att man icke kan bevilja anslag till en bana som icke kommer att anläggas.
Jag lemnar enhvar rättighet att hysa olika åsigter med mig.
Min afsigt är endast att framhålla mina skäl och söka göra dem gällande.
Hvad Hr Hjärne angår, så bekänner jag, att jag icke förstod hans mening; men jag tyckte mig likväl finna, att han i slutet af sitt anförande sökte såsom hinder för antagande af mitt förslag framhålla den omständigheten, att R. o. Ad. vid behandlingen af StatsUtsk:s Utlåt.
N:o 62 företagit till pröfning först 6:te punkten, rörande anslagen, och derefter punkten 3, ang:de stambanorna.
Skall nu denna omständighet vara ett hinder för framgång åt mitt förslag, så måste jag beklaga, att man icke antog mitt då framställda förslag, att börja med punkterne 2 och 3 i samma Betänk, eller pröfva alla punkterne i den ordning de af Utsk. blifvit upställda; men man var då så ifrig att få börja med punkten 6, och man ansåg denna ordning för föredragningen vara den riktigaste, måhända derföre att, som man här sagt, sedan man beslutat öfver anslagsfrågan skulle verkställighetsbeslutet bero deraf.
I fråga om de 3 voter:spropos:ne får jag förklara, att jag anser det klart att om ett Stånd beviljat 7,000,000 Rdr, 2 Stånd 13,000,000
Rdr och 4:de Ståndet 5,000,000 Rdr, måste det vara påtagligt att 7,000,000 Rdr blifvit beviljade.
Det förefaller mig nödigt att återremittera Betänk., på det att man måtte få veta hvad som är R.
St:rs beslut, emedan man icke kan votera om summorna förr än man vet hvartill de skola användas.
Om således det är förhållandet hvad Hr Bildt upgifvit, att Bonde- och BorgareStm beviljat medel för en väg och de andra Stånden tilt en annan, måste antingen Hr Bildt upgifva hvilka vägar som äro i fråga, eller också Betänk, återremitteras på det att vi må kunna få detta utredt.
Hr Gr, o. Landtm, yttrade: I anledn. af Hr Cederscbiölds anmärkn. derom, att jag under discussionens lopp yttrat min mening om den propos. han begärt, får jag blott erinra, att jag under de 3:ne Riksdagar jag varit ordfrde hos R. o. Ad. alltid iakttagit den grannlagenhet, att icke hemställa huruvida öfverläggningen vore fulländad innan jag förut tillkännagifvit om jag ansett någon af de under densamma begärde propos;r ej kunna grundlagsenlig! framställas.
Jag har icke afvaktat öfverläggningens slut, utan alltid förut framställt min åsigt, af det enkla skäl, att, sedan öfverlägg - 16
Den 1 Augusti f. m. ningen varit fulländad, skulle den person, mot hvars förslag framställningen varit riktad, saknat tillfälle att vederlägga mig eller anföra skäl för att förmå Ståndet att fatta beslut emot min mening.
Det kan också. möjligen hända, att en ledamot af förbiseende begär en mot Grundlagen stridande propos., hvilken han efter erhållen uplysning härom är benägen att ändra, för att under en annan form göra sin åsigt gällande.
Tillfälle härtill är honom likväl betaget om Talmannen upskjuter sin förklaring till dess öfverläggningen är fulländad och någon ny propos. ej vidare kan begäras.
Granskar man 55 §:n Riksd:sOrdn:n synes denna i orden: »äge han att förklara öfverläggningen hvilande», antyda, att
Talmannen bör afgifva sin förklaring så tidigt att öfverläggningen i sak kan fortsättas sedan formfrågan blifvit afgjord.
Jag har således ansett såsom en skyldighet att innan discussionen varit afslutad tillkännagifva min mening, och icke viddetta tillfälle funnit skäl att frångå hvad jag af grannlagenhet och pligt alltid ansett mig höra iakttaga.
Sparre: Af Hr
Bildts långa anförande har jag förgäfves sökt att få något det aldraminsta skäl för hans sammanställning af Frih.
Tersmedens förslag, ang:de R. o. Ad:ns förklarande att dess beslut öfverensstämmer med PresteSt:s i fråga om sammanbindning af denna fråga med de öfriga voter:spropos:ne, och jag måste förklara, att om än ett lika långt anförande ytterligare afgifves, tror jag knappast att någon som opartiskt vill se saken, skall kunna finna sig deraf öfvertygad.
Om, för undvikande af vidlyftigare discussion om voter:spropos:ne, och om antagande af en annan, eller om votering i Förstärkt StatsUtsk. om kontrapropos., Frih.
Tersmeden gör ånyo ett sådant förslag som det han redan framställt, att R. o. Ad. skall förklara att StatsUtsk. saknat skäl att finna någon olikhet emellan R. o. Ad:ns samt PresteSt:s beslut, en omständighet som jag också tror skall för enhvar som upmärksamt genomläser dessa beslut blifva temligen klar, så synes det mig att ett sådant Frib:ns förslag är så enkelt, att med antagande af detsamma voter:spropos:n i öfrigt kan bibehållas, och att någon rimlig orsak icke finnes till begäran om förklaring af hvad han egentligen åsyftar i afseende på de öfriga voter:spropos:ne, hvilka icke hafva med denna fråga att göra.
— Beträffande
Hr Cederschiölds yrkande, så, vid nu inträffade förhållande, inser jag icke skäl att derom mycket orda.
Jag kan icke neka, att det ligger mycken sanning i Hr Cederschiölds framställning, men på andra sidan kan icke heller nekas, att praxis icke öfverensstämmer med den åsigt Hr Cederschiöld sökt göra gällande, och under sådana förhållanden kan det vara betänkligt att frångå denna praxis.
Hvad som är sannt och oemotsägligt i Hr Cederschiölds framställning är, att orden: vestra stambanan, oegentligt inkommit i första voter:spropos:n.
Det är en sanning, att StatsUtsk. i Betänk.
N:o 62 föreslagit en vestra stambana, som från Stockholm skulle genom Södermanland gå till Götheborg, och det är naturligt, att Borgare - Den 1 Augnsti f. m. 17 BondeStin, hvilka godkänt benämningen af vestra stambanan i denna riktning, skulle vid tillämpningen af sitt beslut eller vid beviljandet af medlen äfven begagna den term som de i dopet bade gifvit banan, och följaktligen kallade den den vestra; men bade StatsUtsk. varit upmärksamt, skulle det hafva sagt, att frågan om vestra stambanans dragning genom Södermanland hade förfallit.
Sedan frågan om vestra stambanans inlagande i systemet förfallit, och det icke återstod annat än Borgare- och BondeStms beslut om anslag lill en stambana från Stockholm öfver Söderteje till Katrineholm, hade, enl. min åsigt, StatsUtsk. förfarit riktigast, cm det upställt voter:spropos:n sålunda:
Den som lika med Borgareoch BondeStin bifaller StalsUtskis hemställan i 6:te punkten af Utlåt.
N:o 62, att R.
St:r för påbörjande och fortsättning af arbetena å vestra stambanan från Stockholm öfver Södertelje till Götheborg, måtte etc.
Om R. o. Ad. fäster något afseende på denna min framställning, förmodar jag att Hr Cederscbiölds anmärknir blifva gällande, och att Ur Gr. o. Landtm, icke finner hinder möta för framställande af propos. derpå.
Jag hemställer således om icke orden: vestra stambanan, böra uteslutas, emedan en sådan bana icke finnes sedan systemet blifvit förkastadt.
Jag anhåller att voter:spropos:n målte upställas i enlighet med mitt förslag.
IIr Bildt:
Jag anhåller om Ursäkt att jag ännu en gång begärt ordet, men som ledamot af StatsUtsk. måste jag besvara de emot detsamma gjorda anmärknir.
Sparres långa anförande om StatsUtskis skyldigheter kan jag ingalunda gilla.
Grin har sagt att Utsk. bordt utesluta ordet vestra uti benämningen vestra stambanan i voter:spropos:n N:o 1.
Om likväl StatsUtsk. ägt rätt att möstra R.
St:rs beslut, skulle Utsk. vara R.
St.:rs principal, då likväl RiksStin äro Utslcs principaler.
Att gifva åt besluten, som Stånden fattat, en sådan ordalydelse Gr:n önskat, tillkommer icke Utsk.
Utsk. äger endast att upfatta besluten så som Stånden dem fattat, men alldeles icke att gifva dem någon tydning.
Det är klart, att den som lika med Gr:n röstat emot hufvudfrågan, skall vara intresserad af att få voterisproposin så upställd som Gr:n föreslagit; men jag måste erinra, att Utskis åliggande är, att vid frågors behandling, sedan Stånden fattat sina beslut, söka sammanjemka dem derest sådant låter sig göra och att upstalia voter:spropos:r, men Utsk. äger ingalunda någon rätt att ändra ordalydelsen i något Slånds beslut.
Föröfrigt har man ansett besynnerligt, att Frih.
Tersmedens förslag nu icke kan afgöras.
Jag har redan uplyst, att då man på Afdelningen hade upgjort ett lika förslag som det af Frih.
Tersmeden framställda, så ogillades detta i Utsk:s plenum af dem, hvilka hysa lika åsigter med Grin, hvilka påstodo att BondeStis beslut icke borde inkomma i voterisproposm och att frågan om de 7,000,000 Rdr vore afgjord genom 3 Stånds beslut.
Man finner vid nogare betraktande andemeningen med Frih.
Tersmedens förslag, hvilket VIII H. 2 1* Den 1 Augusti f. m. jag icke vill motsätta mig.
Jag skall icke heller strängt motsätta mig ett Ståndets beslut att frångå det vanliga föredragningssättet och öfvergå till 3:dje punkten, emedan, om Ståndet delar Frih:ns åsigter, göra de sig nog gällande vid voteringen i förstärkta Utsk.
Men jag har volat visa, att genom ett sådant förfarande man förqväfver BondeSt:s rätt alt få sitt beslut in i voter:spropos:n.
Vi böra icke glömma, att 69 §:n Reg:sF:n numera har blifvit förändrad, hvarigenom Utsk. är ännu mera begränsad! än förr. §:n lyder nu sålunda: »Då StatsUtsk:s förslag rörande antingen Statens reglerande eller bevillningens derefter lämpade hela belopp, eller hvad till Riksg:sKont:s utgifter och inkomster hörer, eller grunderne för Riksg:sKont:s styrelse och förvaltning till pröfning hos R.
Skr förehafves, gälle hvad ang:de behandlingen af Utsk;s afgifna förslag uti Riksd:sOrdn:n stadgas; och skall saken afgöras efter 3 Stånds beslut.
Förena sig icke minst 3 Stånd uti sammanstämmande beslut, då skall StatsUtsk. förökas med så många ledamöter af R.
St:r, i vanlig ordning valde, alt de blifva 30 af hvarje Stånd.
Detta särskilda Utslcs ledamöter röste sedermera samfäldt med slutna sedlar till ovilkorligt antagande eller förkastande af hvad StatsUtsk. tillstyrkt, blott i de frågor hvarom R.
St:r varit af skiljaktiga tankar; kommando de fleste sålunda röstandes mening att gälla som R.
Till undvikande af paria vota skall vid omröstningen förr än sedlarne upräknas en ibland dem uttagas och förseglad afläggas.
Befinnas vid de öfrigas upsummerande rösterna lika delade, må denna sedel öpnas och gifva utslaget; är pluraliteten redan vunnen bör den aflagda sedeln oupbruten genast förstöras.»
Då nu 3 Stånd icke förenat sig om ett och samma beslut, är det gifvet att Utsk. skall föreslå voter:spropos:r om de olika meningarne, men det ligger ingen vigt derpå om Frih.
Tersmedens förslag antages på förhand, ifall Ståndet icke skulle vilja förqväfva BondeSt:s beslut.
Hvad angår Hr Cederschiölds önskan att få veta Ståndens beslut om vägsträckningen, måste jag bekänna, att det förefaller mig något besynnerligt att det kan vara honom obekant alt Borgare- och BondeSt:n beslutat en väg öfver Hallsberg till Katrineholm, och PresteSt. samt R. o. Ad. att den vid förra Riksdagen bestämda jernvägen från Götheborg skall ledas genom Westergöthland till Örebro, hvilken slutpunkt Borgare- och BondeSt:n deremot icke antagit.
Sparres framställning rörande en förändring i l:sta voter:spropos:n. Enl. min åsigt måste det af 69 §:n R,eg:sF:n, ang:de voter:spropos:r i och för afgörande af hvilket beslut skall blifva R.
Stms, då Stånden stanna i olika meningar, vara tydligt, att Ståndens beslut måste i voter:spropos:ne ordagrannt intagas, och att ett Stand icke får besluta förändringar i de andra Ståndens beslut som blifvit intagne i voter:spropos:ne.
Genom en sådan rättighet skulle de mest orimliga förhållanden upkomma.
Vi känna alla, att voter:spropos:ners godkännande är beroende af 3 Stånds Deni Augusti f. m. 1» beslut.
Om nu R. o. Ad. fatta ett beslut olika de Öfriga Ståndens, men hvilket skulle ingå i voter:spropos:n, och det vore tillåtet ett annat Stånd att göra förändringar i R. o.
Ad:ns beslut, så skulle det kunna hända, att t. ex. PresteSt. uti den voter:spropos. sorn innehåller R. o. Ad:ns beslut, beslutar en förändring som strider mot hvad R. o. Ad. åsyftar, och att Borgare- samt BondeSlrn godkänna denna af PresteSt. gjorda förändring, hvarigenom R. o. Ad. påtvingades en mening som Ståndet icke haft.
Det är således nödvändigt att, på det att rättvisan må kunna skipas inom Stånden, deras beslut oförändrade införas och bibehållas i voter:spropos:ne.
Jag måste således protestera emot att R. o. Ad. gör en förändring i ett annat
Stånds uti voter:spropos:n intagna beslut.