Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 124. 29 stalterna, likväl, med fästadt afseende a StatsVerkets för närvarande saknade tillgångar att pä ett verksamt och tillfyllestgörande sätt härföre bidraga, trott sig af en bjudande nödvändighet föranlätne afstyrka den af Kongl. Maj:t till Ull - Discontfondens förstärkning föreslagna summa, hafva likväl, vid detta ärendes ä uyo företagande till pröfning, samt med lemnad uppmärksamhet ät de sakrika oell upplysande anmärkningar, sorn inom de respective Kiks-Stånden blifvit framställda, ansett sig, med frångående af en hittills yttrad betänklighet emot begagnande af den enda utväg till behofvets fyllande sig företer, eller den erforderliga summans upptagande i låneväg, genom RiksgäldsContoirets försorg, nu böra en slik upplåning, i mon af behof och till billigaste ränta som erhällas kan, till Rikets Högloflige Ständers bifall hemställa.
Vidkommande beloppet af det ökade låneunderstöd, hvilket, uppå sådant sätt, skulle åt ifrågavarande vigtiga industri- och handelsgren komma att meddelas, har Kongl. Majit, med anledning af Commerce-Collegii, efter samtlige Läns-Styrelsernes hörande, i underdånighet gjorda tillstyrkan, föreslagit en summa af 200,000 Rdr, hvilket belopp jemväl blifvit af åtskillige Ledamöter inom de respective Riks-Stånden till bifall understödt; och da Utskotten, jemväl för deras del, anse sistberörde belopp vara för ifrägavarande ändamål närmast afpassadt; 3o Stais- Be v.- samt Occ, Utsft. Uti, N:o 124. tillstyrka Utskotten vördsamt, att en surnina af högst 200,000 Rdr Banco matte intill nästa Riksdag varda af Rikets Högloflige Ständer beviljad till Ull-Discoutfondens förstärkning, i raon af sig företeende och af CommerceCollegiurn pröfvade behof.
Såsom vilkor för detta Creditivs anvisande till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, hafva Utskotten vördsamt skolat tillstyrka Rikets Högloflige Ständer att hos Kongl. Majit i underdånighet begära, det Ull-Discontfonden ansvarar Riksgälds-Contoiret både för Capitalet och för den ränta derå, sorn sistnämnde Contoir får för penningarnes upplåning betala, allt sådant räknadt från den dag penningarne blifva till Ull-Discontfondens förstärkning af Riksgälds-Cmtoiret på Discontens räkning insatte, och intill dess betalning följer.
I den till Kongl. Majit härom afgående Skrifvelse, behagade Rikets Högloflige
Ständer derjemte i underdånighet tillkännagifva, att kostnaderne för de blifvande UllCoritoirens inrättande, genom tjenliga rums upptagande emot hyra på de ställen, der Kronans egna eller Städerne tillhörige byggnader ej derföre kunna använda*, inköpet af den till Staet- Bev,-tamt Oec^-Utth.
Nio ia4* 3t Ullsortering nödiga redskap, samtTjenstemännens aflöning rn. tn., bör utgå af den redan varande UII-Discontfondens räntevinst och Nionde Hufvud* Titelns tillgångar, samt, i de fall desamma ej befinnas tillräcklige, fyllnaden af förstnämnde Fonds egande Capital; samt att Rikets Ständer till Kongl. Maj;t 1 Underdånighet öfverlemna, att bestämma de förändrade reglementarisk» föreskrifter för UH-DiscontenS förvaltning samt de blifvande Ullsorteiings* och Belånings-ContoirenS inrättande, som nödige pröfvaS, under det enda förbehåll, å Rikets Ständers sida, att sistnämnde Contoir icke må i handel med Ull för Stats-VerketS eller UllUiscontfondehs räkning sig inlåta.
Slutligen hafva de förenade Utskotten vördsamt skolät å nyo tillstyrka Rikets Högloflige Ständers bifall för de af Utskottert i öfriga hithörande omständigheter, pag. 2 1, 22 oell 23, af Betänkandet N:o tog, gjorda hemställanden* Flere Ledamöters serskildt yttiäde tanka Varder härhos öfverlemnad.
Stockholm den 5 Februarii 1830. 32 Bil. t. Stats-Bäv.- *.
Oec.-TJtsJs. Z7t/.
Reservation af Riksdngs-Fulhirågtigen Nilr Strindlund från Vesternorrlands
Da erfarenheten tillräckligen ådagalagt, att Statens inblandande i sådana företag, hvilka helst böra åt deli enskilda omtankan öfve rletnnas, icke blott varit förlustgifvande, utan ock understundom motverkat de sökta ändamålen, anser jag rriig så mycket mera förbunden att reservera mig emot det af de förenade Stats- och Oecpnomie-Utskotten, för UU-Discontfondens förstärkning samt UilsorteringS- och BelåningsContoirs inrättande i flere af Rikets Städer, tillstyrkta Creditiv af 200,000 Rdr, sorn denna Summa ej annorledes kan anskaffas, ärt genom räntebärande låns upptagande af Riksgälds-Co'ntoiret, en utväg, den jag anser blott för utomordentliga och högst vigtiga behof böra anlitas.
Jag tillstyrker, uppå sådana skäl, vördsamt, att Rikets Högloflige Ständer behagade bifalla de förenade Utskottens i detta ämne först afgifna Betänkande, N:o iog, hvarigenom ifrågavarande Creditiv blifvit afstyrkt.
I denna Reservation instämde RiksdagsFullmägtige Pehr Pehrsson från Orebro Län och Olof Nilsson från Vermlands Län. STOCKHOLM, hos Cari.
A b. Pihi, i83o. fStats- o. B ev'.
Utskottets Utlåtande N:o 195. l! N:o 125.
Ankom till Exped, Utskottet den 7 Februarii »830,’ Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 87» om Curhus-afgiften, m. m.
Då ofvanhämnde Betänkande ho» respecti^ ye Riks-Stånden förevarit, har detsamma bilf-; jvit bifallet af Högvördige Preste-Ståndet samt Hedervärda Bonde-Ståndet; men , till följd a£ åtskilliga Ledamöters anmärkningar, återremitteradt från Höglofl.
Ridderskapet och As deln samt Vällofl. Borgare-Ståndet, Så väl de hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln af Herrar Nordenankar, von HartmansJ dorff och af Billbergh, som de hos Vällofl.’ Borgare-Ståndet af Herrar Löfvenius, Ålund och Rydström, emot Utskottens i Betänkandet framställda Förslag gjorda anmärkningar hafva deruti öfverensstämt, att de, under åbe-; ropande af hvad Herr af Billbergh, uti sin Reservation, anfört, klandrat, det Utskotten, genom de i a:dra punkten föreslagna bestämmande» , icke tillstyrkt »Vilkorligt bifall Bih, till Jtiks-Se, Fröt. rgiS—lS3°, 4 Saml,2 A{4, l, aldra B\t 3 Slats- o. B«v. TJtsboltets Vihltande N:o 125?' lill den, uti Kongl. Majrts härom afgifna Nådiga Proposition , gjorda framställning : att Curhus-af giften matte, intill nästa Riksdag, får Curhusen och Lazar etten gemensamt användas, i den mott behof vet fördrar; och har härvid hufvudsakligen blifvit anfördf: att, om Utskottens Förslag antages , de för allmänna helsovården så magtpåliggande Lazarettet bestånd skulle, sedan nu mera understöden från Hospitals-Fonderna upphört, komina att bero på till äfventyrs blifvande öfverskott af Curhus-medlen och dessa öfverskotta tillräcklighet, utan att, efter de fastställde grtinderne, Lazarettens behof finge behörigen åfses vid afgifternes bestämmande; att skillda Räkenskaper för Curhusen och Lazaretlen skulle medföra mycken svårighet då dessa Inrättningar oftast finnas under ett tak med samma förvaltning, Läkarevård o. s v.; samt att Rikets Ständer icke borde gifva så bestämda föreskrifter om ifråga varande medels användande och redovisning, att sådant skulle lägga hinder i vägen för Länens invånare , som medlen sammanskjuta, att, om de finna det fördelaktigare , förena Curhusen och Lasaretten; hvarförutan dels Herr Munck af Rosenschöld fästat uppmärksam beten å vigten deraf, att smittosamma sjukdomar och farsoter i tid förekommas, och på sådan grumt ansett de i a:a punkten , i fråga om öfverskotten» disposition , förekommande orden: Stais- o.
Bev. Utskottets Utlåtande Nio 125, 3 ''serdeles vid uppkommande farsoter’’ vara mindre lämplige, och i stället föreslagit uttrycket: serdeles till förekommande af farsoter, samt dels Herr Alund serskildt erinrat, att den i 3:dje punkten , pag. 35, förekommande föreskriften derom, att Fullmägtige från både Stads- och Landsförsamlingarna skulle utvälja Deputerade från hvarje Härad inför Häradsrätten, vöre mindre rigtig, då meningen ej kunde vara, att Städernas
Deputerade skulle utväljas inför en , ofta på flere mils afstånd från Staden belägen Häradsrätt.
Hvad först angår de emot 2:dra punkten förekomne allmänna anmärkningar, så anse sig Utskotten, till de uti Betänkandet
Njo 87. pag. 28 och a9, andragna och härmed vördsamt åberopade grunder emot förslaget, att för Lazaretten och Curhusen gemensamt använda Curhus-medlen, endast behöfva tillägga: att en sådan disposition icke synes förenlig med det egentliga ändamålet och vilkoret för Curhus-medlens sammanskott; att Lazaretten, så vidt Utskotten kunnat utröna, så mycket mindre synas i allmänhet bo-i höfva ett sådant understöd, som många hafva egna fonder, och betalning ofta erlägges för de sjuka ; att Räkenskaperoes serskilda förande både är en nödvändighet, för att kunna bedöma Curhus - inedlens användande till 4 Stats- 6.
Btv. Utskottets Utlåtande N:ö läSt deras hufvudsakliga föremål, och sjukdomens af- eller tilltagande m. m., och Icke bör medföra någon serdeles svårighet, då det ligger i sakens natur, att de under den på Curhusen öfliga behandling varande patienter skola hållas afskiljda från öfriga på Lazaretten intagna sjuke, samt således reda och räkning öfver kostnaderna vid deras sjukvård och underhåll alltid torde vära att tillgå eller kunna tillvägabringas, samt att, då öfverskottet a£ Curhus-medlen får användas till allmänna helsovården i Länet, hvarvid Lazaretten i första rummet böra afses, det synes på Länets invånare bero, att, då Läns-Styrelser«i na deruppå fästa deras uppmärksamhet i de Län, der verkligt behof må förefinnas, upp^ draga åt sina Fullmägtige och Deputerade, att, yid afgiftens bestämmande, fästa afseende på Lazarettens lämpliga understödjande, på sätt äfven i åtskilliga
Län förut tillgått, ehuru Utskotten , då detta bör vara frivilligt och lämpadt efter serskilda förhållanden, icke trott sig tillständigt att härom tillstyrka någon ovilkorlig föreskrift; när härtill kommer, att Utskotten icke kunna annat inse, än att det af Herr Munck eif Rosenschöld klandrade uttrycket, ''serdeles vid uppkommande farsoter alitförväl kan stå tillsammans med medlens användande till förekommande af farsoter, helst dessa icke kunna hämmas, utan att hafva uppkommit, och verkställigheten, när den Stats- o• Stv.
Utskottets Utlåtande N.o 125. 5 allmänna grunden för medlens hithörande disposition är gifven, mäste bero af vederbörandes omdöme och vaksamhet, samt Utskotten derföre icke eller i denna del tro någon ändring vara behöflig, kunna Utskotten alltså , på dessa och de i Betänkandet N:o 87 anförda grunder, destomindre frångå hvad Utskotten uti ifrås gavarande a:dra punkt föreslagit j som det samma vunnit stneafBiksStåndens bifall; utan få detta förr slag å nyo till Höglofl.
Ridderskapets och Adelns samt Vällofl. Borgare-Ståndets pröfning och antagan-; de vördsamt framställa.
Deremot få Utskotten, med hemtad anr ledul ng af Herr Alunds ofvannämnde anmärkning om olämpligheten deraf, att Fullmägtige från Städerne skola infinna sig vid Häradsrätt, föreslå följande, äfven i andra delar, något förändrade redactinn af den 3:dje punkten, nemligen:
Inom V.ne 7/ianadcr, efter Riksdags-Beslutets kungörande, hor, genom utsedde Socken-Jullin ägti ge, hvilka sammankallas af Kronofogden, inom hvarje Tingslag väljas en Deputerad, samt af Borgerskapets inför Magistraten, likaledes en, hvilka Deputerade sammanträda pd den tid och det 6 Stats- o: Bev. Utskottets Utlåtande N:o 12*5? ställe, Konungens Befallningshafvande utsätter får att etc. (se redactionen i Betänkandet N:o 87 , pag- 33-)
En häremot afgifven reservation bifogas vördsamt.
Stockholm den 5 Februarii t83o.
Reservation af Herr af Billbergh, J.
P.‘. ”Då Utskotten vidhållit sitt beslut uti Betänkandet N:o 87, föraniåtes jag förnya min samma Betänkande bifogade reservation, hvaruti jag sökt ådaS»> agga olämpligheten utaf, att Rikets Ständer skulle antaga Utskottens mening uti aidra punkten, di följden deraf skulle blifva, att de Eäns-Xiazarett, derigenom komma att beredas dergång och upplösning, hvilka icke hafva en emot behofvet svarande egen inkomst, samt alt vilkoret af serskild redovisning för Curhus- och Lazaretts-medlen skulle föranleda till ändamålslös kostnad och vidlyftighet i det fall, då båda Inrättningarn* hafva en gemensam Oeconotnisk förvaltning, Bit. t'.
Stais- o. Be v. Urs*.
U tl. N.'o ia5.
Då jag derjemte tror det vara lika rättvist, som billigt, att de Deputerade inom ett Län, hvilka bestämma Curhus-afgiftens belopp, som för hvarje år bör utgå , sjelfve må ega att afgöra , ej mindre huruvida något elter intet deraf må användas till Läns-Lazarettet, som jemväl af Läns-invånarne bör underhållas, än om redovisningen bör vara serskild för hvarje Curhus-Inrättning , oansedt att någon är sammanslagen med Läns-Lazarettet; så, och i den händelse respective RiksStänden skulle behaga fästa afseende på denna min reservation, får jag vördsamast föreslå följande förändrade redaction af 2:a punkten:
Denna afgift skall utgå , användas och redovisas, inom hvarje Län serskildt, så att den blifver alldeles skiljd ifrån Hospitalens Fonder, samt Räkenskaperna deröfver, på det sätt, att medlen förnämligast begagnas till Curhus-an8talterne, efter behof och öfverenskommelse, inrättade på ett eller flera ställen inom Länet ; beroende det dock på hvarje Läns invånare, att, efter till dom i sådant ändamål af Konungens Befallningshafvande gjord framställning, genom deras valde Co* miterade , afgöra ej mindre om det behof af tillskott, som för Länets Lazarett kan vara af nöden, än äfven i anledning deraf bestämma så val beloppet af Curhus-afgiften emellan 1 och 5 sk. för hvarje Mantalsskriv 8 Bil, t, Stais- o- B tv.
Ihsk.
N.*o ljjJ ven person, som ock huruvida något deraf får, med Curhusanstaltemes rigtiga vårdande, användas för Lazaretten eller allmänna helsovården inom Länet, saint om redovisningen skall vara serskild eller icke för Curhusoch Läns-Lazaretts-Oeconomien.’!
Härmed förenade sig Herrar Grefve v. Rosen, Nordenankar, GWirgin, C., af Wingård J,, Oxehufvud, Alund oth Rydi strom.
STOCK HOLM, hlméns och Granbergs Tryckerij 1830:
Stats- Bev.-tag- s. Oec.-Utsh Uti.
N:ö 126; i N:o 126.
Ankom till Éxp. Utsk. d. 15 Febr. 183Ö; Utlåtande, i anledning af ei hållen återretniss å Utskottens Betänkande, N:o 'jcj, förande vackt motion om förändrad grund för Piacslationerä utgörande af Hemman.
Nämnde Betänkande har af Hedervärda BondeStåndet blifvit, på grund af gjorda anmärkningar, till Utskotten aterVeriiitterädt; men, sorn detsamma af Högloflige Riddeiskapet och Adeln* Högvördige Presté-Ståndet oth Välloflige Borgare-Ståndet, enligt ankomne Protocolls-Utdrag, blifvit bifallet, samt, i öfverensstämmelse med * 69 §. Regerings-Formen, jemförd till 49 §. 3 Inom. och 7$ §.
Riksdags - Ordningen > trehné Riks-Stånds sammanstämmande beslut 1 ärenden, af sådan beskaffenhet, Söm det ifrågavarande* ej kunna betagas deras kraft och verkan genom den serskilda mening* sorn inom det fjerde Ståndet blifvit gällande, hafva de förenade Utskotten alltså endast skolat detta förhållande hos det Hedervärda Ståndet vördsamt tillkännagifva.
Stockholm déri io Februarii 1S30.
Bih. till Rihs-St.
Prat. i8A-i83o, 4 Sam!. 7 Ufch 1 Band. utstå Haft. a 2 Stals-fiev.- B:co-Lag- s.Oec.-Utsh Uti.
Ankom till Exp, Utsk. d. 15 Febr, 1830» Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande, N:o 89, angående väckt förslag till grunder för ett förändradt Statshushållnings- och Beskattningssyslem.
Hedervärda Bonde-Ståndet har behagat till Utskotten återremittera nämnde Betänkande, med dervid gjorda anmärkningar; men, sorn detsamma, enligt ankomne Protocolls-Utdrag, blifvit af Högloflige Ridderskapet och Adeln, Högvördige Preste-Ståndet och Välloflige Borgare-Ståndet bifallet, samt, i öfverensstämmelse med 69 §.
Regerings-Formen samt 49 §. 3 mom. oell 75 §.
Riksdags-Ordningen, trenne Riks-Stånds sammanstämmande beslut i ärenden af sådan beskaffenhet, som det ifrågavarande, ej kunna betagas deras kraft och verkan genom den enskilda mening, som inom det fjerde Ståndet blifvit gällande; hafva de förenade
Utskotten alltså endast skolat detta förhållande hos det Hedervärda Ståndet vördsamt tillkännagifva.
Stockholm den 10 Februarii 1830.
Stais- Dcv.r- samt Oec.-Utsk. Uti■ N:® 128. 3 N:o 128.
Ånkom till Exp. Utsk. d. 23 Febr. i8joi Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o g o, angående förändring i sältet för Grundräntornes eller Kiono-Tiondens utgörande.
Emot nyssnämnde af Ridderskapet och Adela samt Högvördige Preste-Standet återremitterade, men af Välloflige Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet bifallna Betänkande, har hos Ridderskapet och Adeln serskildt blifvit erjnradt, att Utskotten bordt närmare behjerta Friherre Palmstjerna! förslag, att priset för Räntespannmålen skulle bestämmas till en femtedel af de sistförfiutna fern årens sammanlagda inarkegångspris, hvilket förslag, om det antoges, skulle bereda en öfvergång från det felaktiga beskattningssvstem, hvarigenom Räntegifvare under missväxtår blifva hårdare betungade, än under de goda åren, och deremot .Löntagare under goda år icke hafva hvad de behöfva; hvadan ock de af Utskotten för deras afstyrkande andragne skäl ansetts vara otillräcklige, och tillkännagifva, att
Utskotten icke gjort sig reda för förslaget.
Vidare hafva de af Utskotten föreslagna förändringar i föreskrifterne rörande räntors utgörande, så väl inom Ridderskapet och Adelli ^ Stais- Bev.- samt Oec.-U(sJt.
N:o 128, sorn Preste-Ståndet, blifvit klandrade, hufvudsakligen på de skäl: att
Räntetngarnes rättigheter pä ett ensidigt och den inbördes jemlikheten störande sätt blifvit uppoffrade genom den R: tVegifvarne uti första punkten af ifrågavarande förslag tillagda optionsrätt till Thomasdag, emedan den, uti 2:dra punkten, Räntetagarne medgifna optionsrätt till den 2 5:te Januarii endast vore en synvilla, som, långt ifrän att kunna kallas likhet i rättigheter, vöre eft i bakhåll lemnadt tillfälle att begagna Räntegifvarens enfaldighet eller försummelse, om den någon gång inträffade, till chican och äfven till förlust, i händelse spannmålsprisen i Januarii månad af någon tillfällighet stegras; att om, på sätt Utskotten yttrat, all förän-, dring uti Skattefrälse - spannmålens utgörande och liqviderande rubbar eganderättens helgd, sådant äfven gäller om den öfriga tionde- och afradsspannmålen, enär de hemman och lägenheter, hvarifrån spannmålen bör in natura utgöras, icke under andra vilkor af deras egare eller brukare innehafvas och besittas; att de klagomål, som af Räntegifvare höjaS; Öfver Räntetagares egennyttiga försök, icke för-, tjena afseende, då Fprfattningarne till deras fö-, rekotnmande innehålla inedal och föreskrifter, sorn kunna ytterligare bestämmas och skärpas, öm si behöfves; I Statt- Bevja/nr Oec.-Utsh. Uti.
N:o 128. 5 att, sä länge ett löningssätt fortfar, sorn nödgar löntagaren att vara "hökare" och underkasta sig allt deraf följande besvär och osäkerhet, så fordrade billigheten, att honom förunnades hökarens rättighet att disponera sin egen yara det éna året såsom det andra; att Utskotten alldeles förbisett de fall, då Räntegifvare och Räntetagare sins emellan upprättat på vinst och förlust ständiga confract, hvilka borde anses lika orubbliga som frälseräntorne.
Härförutan hafva jemväl de emot Betänkandet afgifna reservationer blifvit åberopade, och de öfriga punkterne af Utskottens hemställan ansedde såsom dels onyttiga, dels öfverflödiga.
I afseende på det klander, som sålunda blifvit anfördt emot det af Utskotten gjorda förslag, få Utskotten förklara, att, hvad först angår det uti Herr Professoren GravanderS reservation yttrade påstående, att granskning eller förändring af sättet för utgörande af den Kronotionde, som är tillagd Ecclesiastika personer eller inrättningar, icke ens kynde företagas , såsom stridande emot irp §.
Regerings-Formen, äro Utskotten af den öfvertygelse, att nämnde §. så mycket mindre kan lägga hinder i vägen för upptagande och afgörande al hvad Utskotten i denna fråga anse förenligt med allmänt och enskildt val, sorn Presterskapets på pri vi-.
C Stats,.- B ev.- sami: Oec.-Ulsk.
No 128. legiér grumlade rätt, att oförkränkt få tillgodonjuta sina löuerättigheter, icke lärer kunna tydas derhän, att den utestänger möjligheten till förekommande af missbruk vid uppbörösättet.
Att de af Räntegifvarne anförda klagomål öfver sådana missbruk vid uppbörden af Embetsmäns löneräntor icke förtjena afseende, strider emot Utskottens omdöme om den åtskillnad, som eger rum emellan llän tetagarens förmåga i allmänhet att bevaka och utsträcka sina rättigheter emot pluraliteten af Räntegifvare, hvilka, spridda och hvar för sig skyldige att erlägga oftast mindre ränteposter, hafva svårighet att undvika de hårda vilkor, som erfarenheten visat, att Räntetagaren någon gång dem föreskrifvit.
Den uti anmärkningarne gjorda jemförelse emellan Räntetagarens rättighet att, såsom hittills skett, efter behag uppstegra priset på sin räntespannmål, och den rättighet, som tillkommer egare af frälseräntor, att utbekomma dem i enlighet med lagligen befästade köpeafhandlingar, tro Utskotten icke förtjena något afseende, då naturen af dessa serskilda förhållanden icke är enahanda, äfvensom den anmärkning, hvilken synes vilja förvandla Räntetagare i allmänhet till hökare, för att kunna tillägga dem hökares rättigheter, icke torde erfordra något svar.
Hvad åter en Ledamot inom Högvördige Stals- Bev.~ samt Oeci-Utsk.
7 Preste-Ståndet yttrat, rörande eontract emellan Räntetagare oell Räntegifvare, kunna Utskotten icke finna ega någon inflytelse på denna fråga, enär enskilda eontract, i behörig ordning uppgjorda och vederbörligen stadfästade, icke rubbas af ett allmänt stadgande.
Dessa anmärkningar hafva således icke kunnat förändra Utskottens öfvertygelse, att behofvet högeligen påkallar1 ett stadgande, sorn icke endast efter billighetens grunder minskar det kännbara lidande och den stora olägenhet, ej mindre Räntegifvare än Räntetagare derigenom tillskyndas, att Skatterne skola utgöras till vida högre belopp under missväxtår, då Landtmannen har föga eller intet att aflåta, än i goda år, da åter Löntagaren får en opåräknadt ringa inkomst, utan äfven förekommer de så ofta öfverklagade stridigheterna emellan Räntetagare och Räntegifvare; irien deremot hafva Utskotten , efter en nogare granskning af Friherre Palm stjerna? motion, funnit densamma, med vissa modificationer, ega det företräde framför Utskottens förra förslag, att de ömsesidiga interessena emellan Räntetagare och Räntegifvare mera förlikas; hvarföre, och då Utskotten af de gjorda anmärkningarne trott sig finna, att deras förra förslag icke skulle vinna framgång inom de Riks-.Stånd, hvilka detsamma återremitterat, Utskotten destohellre uu frånträda detsamma, som Utskotten hysa den förmodan, att jemväl de Riks-Stånd, hvilka godkänt förra förslaget, torde finna sam - 8 Stats- Bev.- samt Oec.-Utsk.
N:o taÖ, ma grundsattser gällande uti det förslag, Utskotten nu gå att afgifva, fast uti mera rättsenliga former uppställda.
Palmstjernas motion innehåller det ordagranna förslag, att, sedan årets marke• gångspris, enligt gifva föreskrifter, blifvit satt, skall dermed hopsummeras markegungsprisen för de senast förflutna 4 åren, och femtedelen af summan blifva det pris, hvarefter r antonie för året erldggås, samt att uppsägning till leverering in natura endast får göras af Räntegifvare 11 och, i den händelse sådant sker och årets markegångspris understiger det uirdknade betalningspriset, Rdntegifvaren derjemte betala skillnaden i contant, Med erkännande af den goda syftningen med detta förslag, som synes vara, att sätta Räntegifvare och Räntetagare i det förhållande till hvarandra, att den enés olycka af en missväxt icke skall lända till den andreé ögonblickliga vinst* och att den enes fördel af en god skörd ické skall föranleda till den andres ögonblickliga förlust af påräknad inkomst, äfvensom att alla anledningar till stridigheter emellan Räntegifvare och Räntetagare må upphöra, tro likväl Utskotten de anmärkningar vid detta förslag med skäl kunna göras: att
Räntetagaren icke blifvit tillerkänd någon forsel-lön, då lösningen sker med contant, och att Räntegifvaren vid alia tillfallen är medgifven uteslutande uppsägnings rätt.
Stats- Bev.- samt Oec.-Utsh. Uti.
N:o ta8. § tätt.
Den förra af dessa anmärkningar är lät* teligen undanröjd medelst ett stadgande härom* hvaremot den .senare anmärkningen, angående uppsägningsrätten, förtjenar ett närmare begrundande, då man vill förena möjligaste jemlikhet uti rättigheter emellan Räntegifvare och Räntetagare, med undanrödjande af nu varande an* ledningar till stridigheter elem emellan* härrörande allmänneligast ifrån den ömsesidiga uppsägningsrätten.