Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det bar nemligen funnits enviss qvadratur emellan mynt, mått, mål och vigt, som endast blifvit bruten genom 1776 års Förordning om Riksdalersräkningen; ty fordom räknades myntet uti Daler koppar, som var delad uti Zi r:st., och då sedermera beräkningen af Daler silf— vermynt uppkom, var den likaledes delad i 32 styfver.
Tunnan deremot är fördelad i 32 kappar, kannan uti 32 jungfrur, och skålpundet, den vigt, som af Allmogen mest nyttjas, uti 32 lod.
Detta lättade för den enfaldiga betydligt utvägen, alt uträkna priset på hvad han behöfde, ty om t. ex. 1 tunna, 1 kanna eller 1 © kostade 2!- Daler i koppar eller i silfvermynt, visste han genast, alt den mindre delen kostade lika många r:st. eller styfver.
Hela denna indelning finnér jag så sinnrik och medförande så mycken lättnad, att jag icke kan inse någon orsak, alt nu öfvergå till den Decimalräkning, sorn infördes i Frankrike efter Revolutionen.
Man arbetade der i många år på införandet af decimalsystemet, men Herr af Forsell har ådagalagt, att man sett sig nödsakad till en återgång, och att Fransmännen genom Napoleona förordning å nyo öfvergått till ungefär samma delningssätt, sorn vi, på den grund att det andra i83 Den 3o Ju lii f. in. systemet försvårade controllen för den mindre upplyste, i det -^såldes för och T% för l~, o. s. v. Vårt värvarande sjästern eger väl ej den theoretiska fullkomlighet, som det Franska, i afseende på Decimalräkningen, men det närmar sig likväl dertill, enär vi uti vårt vigtsystem ifrån ®:det genast komma tillsamma tiotal, genom indelningen af 20 @ på L®:det och 20 L® på Sk®:det.
Hvarje fördelning slutar sig således på Noll, och man kommer ganska lätt till samma resultat, som genom ett bråkigt decimalsystem.
Hvad torr- och våtvaror beträffar, så räkna vi väl egentligen tunna och kanna, men vi hafva äfven halfankare 7! kanna, samt helankare i5 kannor, hvilken sednare dubblerad utgör 3o kannor, och der återkomma vi till jemna tiotal.
Jag medger väl, att då fråga är om större partier, det kunde vara rättast att göra kannans närmaste öfverafdelning till ^ eller 20 kannor; men det medför äfven sina svårigheter, såsom att 5 kannor i våta varor, är nog litet och fordrar vid mätning längre tid, 10 kannor är åter för mycket, och vägar mer än hvad en arbetskarl förmår handtera; derföre är det närvarande måttet 7§ kannor just det lämpligaste.
Jag förenar mig med Herr af Forsell uti den reservation han afgifvit, och önskar, att densamma måtte läggas till grund för det blifvande beslutet; likväl med den skillnad, att jag icke tror, att den af honom antagna tunnan till 48 Den 3o Julii f. m. 189 kannor för våta och torra varor, bör vara lika.
Vi mäta icke våtvaror med tunna, och jag vet således icke, hvarföre måttet för våta oell torra varor skall sammanblandas.
Jag skiljer mig på denna grund ifrån Herr af Forsell deruti, att jag önskar, det den nu varande tunnan må förblifva gällande; men jag instämmer deri, att all vigt må blifva lika, nemligen Vigtualievigten, och jag förenar mig slutligen med de Herrar, som begärt återremiss af Utlåtandet.
Herr Tham _, Wolrath:
Vid det vettenskapliga af ifrågavarande förslag skall jag ej uppehålla mig; jag erkänner att jag dertill saknar kunskaper.
Men liksom jag hyser en afgjord farhåga, att påtruga Nationen nya Lagar, som ej öfverensstämma med dess gamla vanor och tänkesätt, lika litet kan jag godkänna ett förslag till en radical förändring af Rikets mått, mål och vigt, hvilket genom okände namn och fördelningar, som ej öfverensstämma med de begrepp Nationen har, endast skulle medföra missnöje och misstänksamhet, samt erfordra flere decennier, innan Folket hann att dervid blifva vandt.
Jag anser visserligen nödvändigt, att våra institutioner följa tidens kraf, men, när man vill framställå något nytt för Folket, måste det ske lättfattligt och tydligt.
Jag förenar mig, af dessa skäl, med Herr af Forsell, och tror, att genom hans förslag olägenheter - Den 3o Jul i i f. ra. na af de nu brukliga mänga sorter mål och vigter lättast kunna afhjeljas.
Jag bifaller sä mycket häldre, att tunnan må tagas till 48 kannor, som den då öfverensstämmer med närvarande indelning af Riksdalern, och samma fördel på detta sätt vinnes, som Herr von Qvanten funnit uti talet 32.
Genom antagandet af Herr af Forsells förslag undvikes äfven den kostnad, som med det andra förslaget är förenad, genom nödvändigheten att på en gång öfver hela Riket förändra alla mått, mål och vigter; ty förändringarna blifva på detta sätt få, enär både victualievigten och den föreslagne tunnan redan finnas, samt alla underafdelningar dessutom bibehållas.
Olägenheterna genom de mångå serskildta slagen af mål och vigter, hvaröfver man egenteligen klagat, blifva sålunda afhjelpte, utan rubbning af det allmänna förhållandet, och en så total omskapning, som nödvändigt skall medföra oreda i bergshand teringen och flera näringar.
Den föreslagna centnern t. ex. passar ej in på den vid hvarje Bruk nödvändiga beräkningen, huru mycket tackjern eller stångjern som fordras för Smeden till ett visst arbete.
Om deremot Herr af Forsells förslag antages, förblifver saken densamma; ty de nu stadgade proportioner emellan vissa Lffi-tal bergsvigt kunna bibehållas vid samma antal af L© victualievigt.
Jag anhåller om återremiss, och önskar, att
Utskotten i synnerhet må fästa uppmärksam - Den 3o Julii f. m. >9« het vid Herr af Forsells förslag.
Man skulle icke då behöfva vänta i i o år på verkställigheten; förslaget kunde utan olägenhet införas efter den korta tid, som fordrades för ändringen af vigterna och tunnmålet.
I fråga om en så stor och vigtig förändring, som ingriper i alla enskiidtas förhållanden från den fattigaste torpar-kärrings till den högstes och rikastes i samhället, torde det vara nödvändigt att tillse, om fördelarna af förändringen stå i någon jemförelse med olägenheterna.
Onekeligen skall det medföra en betydlig lätthet för alla större beräkningar, alt genom decimalräkning förvandla underafdelningarna till högre enheter; om kappar i decimaler kunna förvandlas till tunna, skall det visserligen medföra en lättnad för minnet, vid sammanslåendet af större summor; meni afseende på dagliga transactionerne, som hålla sig vid små tal, försvinner vinsten mot olägenheten att icke utan många ziffror återgifva de så ofta förekommande delningarna uti t» i °- s* v’> hvilka delningar, såsom Grefve Frölich rigtigt anmärkt, äro de naturligaste.
De fleste Nationer hafva ock derföre inrättat sina räknesystemer efter indelning med 4 eller 2.
Olägenheterna af ett annat systems införande skulle således vara, att på en gång förstöra allt hvad be - Den 3o Julii f. in. hofvet antagit, och minnet inpräglat, för (lagliga lifvets nästan alla transactioner.
Detta är ej afhulpet med en tabel!, ty den enfaldige lärer sig ej så lätt att begagna en sådan, och huru skulle han, äfven med en sådan kännedom, hvarje gång han behöfde reducera en skäppa, hafva tillfälle att i tabellen efterse bråken.
Erfarenheten har dessutom visat, att der systemet varit infördt, har man hunnit inse olägenheterna deraf.
I Frankrike, der alla borgeliga förhållanden genom revolutionen så förskräckligt rubbades, och der en ändring således var mera lätt att införa, har, såsom Herr af Forsell i reservationen upplyst, handt, att sjelfva den Regering, som framkallades af revolutionen , nödsakades gå allmänhetens behof till mötes, genom återupptagande af de gamla benämningarna och fördelningarna, hvilka icke, såsom Herr Friherre Wrangel sagt, stå i något jemnt förhållande till de nya eller dermed kpnna förenas; ty ehuru de nya fördelningarna nyttjas i ali laglig stil, begagnas lik väl de gamla i allmänna bruket.
Då dessutom härtill kommer, att vi hos oss sakna behof eller anledning till förändring, ty förhållandet är icke här, som det var i Tyskland och Frankrike, der måtten för samma sak voro olika på olika ställen; i Preussen t. ex. funnos tillförene kanske 100 olika mått för att mäta samma sak; då detta ej är förhållandet - Den 3o J n 1 i i f. m. det hos oss; ty
Om vi hafva olika mått för olika saker, om måttet för en tunna salt icke är det samma, som måttet för en lunna spanmål, så mates likväl samma saker öfver allt med samma mått, och en tunna salt eller spanmål utgör öfver hela Riket lika mycket; då samma förhållande är med våra vigter, så att de, ehuru olika för olika saker, likväl öfverallt äro de samma för samma sak, så uppstår icke hos oss något sådant behof af förändring, som funnits i andra länder.
Och då man ingenstädes med undantag af Frankrike, hvilket äfven nödgats till en återgång, vågat företaga en så radical förändring, som här nu är i fråga, skulle jag nästan anse bäst att låta saken förblifva, sådan den är, eller att åtminstone inskränka sig dertill, att reducera de olika vigterna till en enda.
Jag anhåller på dessa skäl om återremiss.
Grefve Spens„ Carl Gustaf:
Under anil ålinn om samma undseende, som Grefve Frölich nyss begärt, får jag, soiia icke eller väntat, att detta Utlåtande nu skulle förekomma, börja med att munteligen framställa några få, eller rättare sagdt, en enda anmärkning mot sjelfva förslaget, och derefter tillika upptaga till besvarande åtskilige af andre Talare gjorde anmärkhingar.
Med anledning af föregående Talares yttranden, förmodar jag att återremiss kom 35 II. i3 Den 3o Ju lii f. m. uner att äga rum; och oaktadt jag för min del ej yrkar den, anhåller jag likväl, alt, i händelse återremiss beviljas, få till Utskotten framställa det förslag, att i de Momentet 2 §., som angår likare och deras förvarande, det stadgande måtte införas, att vid alla de tillfällen, då sådane likare begagnas, stångcirklar med uddar må vara förbjudne att nyttjas, ulan alla mått tagas med mikroskop-stångcirklar.
Den , sorn känner de gamla Rikslikarnes närvarande utseende, skall medgifva att likare;, sorn vårdas med den största sorgfällighet i öfrigt, likväl slutligen förderfvas, om mått derå får tagas med uddiga stångcirklar.
Ett annat, sorn kan sägas emot VettenskapsAcademiens förslag, och hvilket äfven blifvit sagdt, är att det varit väl, om hvarje decimalfördelning erhållit olika namn; jag torde få framdeles tillfälle, att framställa min tanka härom, och går nu att besvara de här gjorda anmärkningarne.
Man har sagt, att det nya systemet endast gagnade veltenskapsmannen.
Jag tror med Grefve Frölich, att vettenskapsmannen bör kunna rätta sig efter hvilketdera system som häldst, och vore det blott fråga om dennes gagn, skulle jag visserligen icke tillstyrka förs-laget.
Men skillnaden emellan å ena sidan det dyadiska och duodecimal-, och å den andra decimal-systemet, ligger efter min tanka uti något Den 3o Julii f. m. helt annat.
Det må gerna vara erkändt såsom rigtigt, alt fördelningen med 2 eller 3 är äldre, än decimal-fördelningen.
Orsaken är den, att räknekonsten är äldre än skrifkunnigheten; ty för livar och en, som räknar blott i hufvudet, skall i vissa fall en fördelning, grundad på dyadiska systemet och på det duodecimala, vara beqvämligare.
Men ovilkorligen måste för hvar och en, som räknar med Arabiska ziffror, decimal-systemet vara bättre; och jag lemnar till Ridderskapet och Adeln att dömma, om detta system då kan sägas vara blott för vettenskapsmannett.
Jag tror, att det är af största vigt för ingenting mindre än all handel och rörelse.
Man torde invända, att antalet af dem, som räkna i hufvudet, är ganska stort, och måste alltid förblifva det.
Jag erkänner detta, roen jag ber att få påminna, att för hvar och en, Sorn lärt sig att räkna på papper, mäste bilden af den Arabiska ziffrah ligga för tankan, och medfölja, äfven då han räknar i hufvudet, och han skall således äfven då hafva t lättare] alt rätta sig efter decimalsystemet , än efter hvilket annat systern. 60m hälst.
Frågan synes således kunna fördelas i följande: 1:0
Har skrifkonstens utveckling ännu gjort landet moget till denna ifrågavarande förändring, eller bör man vänta, som Grefve Frölich tror, till dess uti en fjerran framtid, folkskolor blifvit anlagä5 H. tä * Den 3o julii f. m. da; bör man minst i 3o år uppskjuta verkställigheten af en sak, hvilken, när den sker, förorsakar lika stor förändring i existerande förhållanden?
Är förslaget sådant, att det verkligen bryter så mångå förhållanden, som man synes befara?
Hvad den forsta frågan angår, eller huru snart förslaget bör verkställas, afsäger jag mig alt deröfver nu yttra något vidare.
Jag tror de* vara allmänt erkändt, alt efter 3o år brytningen skall blifva lika stor eller lika lite:;, som efter io år.
Här har blifvit yttradt af Friherre Wrangel, att man borde uppskjuta med införandet af allt nytt, intill dess hela Franska systemet kunde införas.
Jag hemställer, hvad n}Ata Franska enhetens antagande skulle medföra.
Anledningen till densamma hos de stora Geometrer, som forst gåfvo förslag dertill, var jn en förhoppning, som stod i sammanhang med Frankrikes då varande förhoppningar i allmänhet, alt jemnlikhet skulle blifva mellan olika samhällen på jorden.
Hade det varit möjligt, att realisera dessa förhoppningar, som den tiden delades af många ; hade Franska revolutionen blifvit utsträckt till hela verlden, och de Franska måtten kunnat blifva gemensamma för alla; då hade det icke haft oskäl med sig att fordra, att likaren ej skulle grunda sig på en enskild orts latitud, utan på meridianqvadranten.
Sednare tiders erfarenhet hafva förvisat dessa förhoppningar, om en all - Den 3o Julii f. m. *97 män jemlikhet, till drömmarnes rike; och så länge de Franska måtten således icke äro antagna öfver liela verlden, eller åtminstone i hela Europa , anser jag det medföra föga vinst för Sverige, om vi ensamme i delta afseende sätta oss i förening med Frankrike.
Att genom antagande af nya enheter, brytningen i närvarande förhållanden skdlle blifva mycket större, än genom det nu ifrågavarande förslaget, är äfven tydligt; ty det är klart, att när man bryter ej blott Associationslagarna emellan olika mått, mål och vigter, utan ock Associationslagarna emellan dessa mått, mål och vigter samt de varor, som dermed skola mätas, så blir rubbningen allmän, och endast på detta sätt allmän.
Nu är detta icke händelsen; ty man har väl verk stä i i t en bestämning af likarens närvarande storlek för längdemåltet; men denna bestämning afsåg endast, att genom en noggrann beräkning finna den nu varande fotens rätta uråldriga storlek, sådan den ansågs hafva varit, då den på Ellvii tid, såsom jag vill minnas, först bestämdes.
Det föreslagna längdemåttet är således icke nytt, och samma förhållande är med rymdemålet; ty den gamla kannan är bibehållen.
Händelsen gjorde, alt detta gick an, enär kannan innehåller jemt ioo cubiktum.
Vigten är icke eller ny: kan man då billigtvis säga, att så mångå förhållanden äro brutne?
Men nu har deremot af reservanten, 198 Den 3a Julii f. m.
Herr af Forsell, blifvit föreslaget, att ett rymdemål af 4$ kannor skulle införas, oell alla de gamla uteslutas, hvarigenom äfven den gamla spanmålstunnan komme att borttagas.
Jag öfverlemnar åt Ridderskapet oell Adela att dömma, om man dermed vinner det åsyftade ändamålej:, att bryta färre nu existerande förhållanden.
Mig synes, att man heldre bör qvarblifva vid det gamla, och att en förvandling af allt varumått till likhet med det, som nu ej tillhör andra varor, än blott öl, dricka, kött, fisk, mjöl, i det närmaste tjära och beck, samt i vissa provincer jordfrugter, ej är ändamålsenlig.
Spanmålstunnan är den, sorn mest begag^ nas; skall någon rubbning i densamma ske, så hemställer jag, om det icke är bäst att directe öfvergå till det system, hvilket man i alla fall uppställer i bakgrunden, såsom yttersta målet, Reservanten har ock sagt, att systemet är, äfven i afseende på rymdemålet, centecimalt, i stället för decimalt; men detta kommer egentligen deraf, att VettenskapsAcademien hade framställt 2 alternativa förslag, af hvilka det sednare, som af Rikets Ständer och, märkvärdigt nog, af BondeStåndet nästan utan debatt, vid sista Riksdagen antogs, ligger till grund för den nu ifrågavarande stadgan.
Genom qvarblifna spår af dessa tvenne olika systemer, som öfverensstämde i våtvarumåttet, men skiljde sig i torrvarumåttet, synes det nu som Academien föreslagit centecimal-fördel - Den 3o J u I i i f. m. 199 ning i rymdemålet, hvilket dock vid närmare uppmärksamhet visar sig icke vara det förslagets rälta anda, som blef antagit.
Man har här åberopat en auctoritet, som på alla Statshushållare med skäl gör stor verkan, nemligen Napoleon.
Men i delta afseende beder jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att den återgång Napoleon påbjöd, var i sjelfva verket ganska obetydlig.
Ingenstädes blef det förbjudet, att begagna sig af Decalitren och Hectolitren; man fick blott derjemte nyttja Boisseai. i, samt fördelning i -§• o. s. v. Äfven den största brytningen, eller de nya enheternes införande, var befunnen så verkställbar, att den icke behöfde återtagas.
Napoleons förordning var blott en temporair tillåtelse, intill dess folket hunnit vänja sig vid decimalräkningen.
Jag hemställer till Utskotten, om det icke äfven hos oss låter verkställa sig, att jejnte det nya systemets antagande tills vidare tillåta kröning af vigter på markens vi skulle utan svårighet genast kunna sätta oss på samma punkt, som Napoleons omlalte förordning senast försatte det Franska mått- mål- och vigt-systemet.
Det är för öfrigt erkänd»;, och synes äfven af Napoleons förordning, att olägenheterna äro störst i afseende på vigten; men just i detta afseende äro
Sveriges nuvarande inrättningar sådana,att de ej kunna undgå någon ändring.
Den har 200 Den 3o Jul i i f. m. blifvit yrkad i 100 år och i sednare tider af nästan alla, som yttrat sig deröfver.
Det är väl sannt, att åtski 1 lige Collegier och äfven enskildte gjort anmärkningar deremot, men Ständernas pluralitet har redan flere gångor yrkat derpå.
Då tackjernsvigten skall borttagas, hemställer jag slutligen till Herr Tham, som fruktat, att genom centnern en brytning skulle uppstå uti åtskilliga förhållanden inom bergshand leringen, om icke alldeles samma brytning åstadkommes genom den blotta öfvergång till victualie vigten oförändrad, som han och Herr af Forsell tillstyrker; ty om det är möjligt att omskrifva alla dessa förhållanden efter proportionen mellan tackjernsvigtens Skeppund och ett Lispund victualievigt eller 20 fg, måste det vara lika lätt att omskrifva dem genom en proportion mellan tackjernsvigtens Skeppund och en centner eller ioo @.
Jag anhåller, i händelse af återremiss, att desse anmärkningar må åtfölja till Utskotten.
Äfven jag anhåller, att Utlåtandet mätte återremitteras, och att Utskotten, med afseende å Herr af Forsells anmärkningar, ville taga i närmare öfvervägande Folkets beqvämlighet, och derefter lämpa tillstyrkandet om förändring i Rikets mått, mål och vigt.
Grefve Spens har nyligen ådagalagt, att decimal-syslemet för den, sorn icke är skrif - Den 3o Julli f. m. 201 kunnig, ej medför större beqvämlighet, än hvilket annat system som helst.
Allt beror derpå* om enheten är lämpelig till de kroppar, hvartill den skall användas.
Sedermera må hvilket system som helst antagas.
Decimal-syslemet torde vara det tjenligaste för längdemått, och något system , sorn är baseradt på en lägre nummer, för areal- och cubikmåtten.
Den, som känner och kan begagna ett numeralions-system, lian känner äfven och kan begagna hvad numerations-system som helst.
Hvarföre decimaj-systemet af hela den civiliserade verlden antagits lill det brukliga numerationssystemet, torde vara, att ehuru menniskonaturen uti utvecklingen af sina faculteter är nästan obegränsad , finnes likväl hos mängden en tämligen tydelig och skarp gräns, hvarutöfver den ej går; och i detta afseende är det naturligt, att det nummertal, som allmännast antogs till bas för mimeralions-systemet, ej skulle blifva för stort, för att inom dess gränsor med lätthet kunna i tankan verkställa de enklare arilhmetiska operationerna.
Men sådant kan ej kornilla i betraktande, då fråga är om enhet och indelning för mått, mål och vigt.
Härvid synes man mig snarare böra undersöka, hvilket nummertal, såsom bas för systemet, gifver de för det dagliga bruket tjenligaste måtten, samt huruvida detta nummertal erbjuder en mängd lätta och naturliga reductioner och proportioner mot antagna
Riks - 202 Den 3o J u I i i f. m. dalersräkningen.
Att man, såsom Grefve Frölich föreslagit, skulle lära det nya systemet i Folkskolorna , anser jag olämpligt.
Kan det icke fattas och tillämpas denna undervisning förutan, så är det efter min åsigt helt och hållet odugligt.
För öfrigt får jag tillägga den önskan, att Utskotten ville tillstyrka Rikets Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, om någon förändring i Rikets mått, mål och vigt vidtages, Kongl. Maj:t ville der-, jemte förbjuda begagnandet af alla andra, än de nya måtten, målen och vigterne.
Herr Rosenblad har påstått, att hos oss ej förefinnes den olägenhet, att hafva olika mått för en och samma vara.
Jag hemställer likväl, huruvida ej, snart sagdt, i hvarje provins brukas olika mått.
Åtminstone vet jag, att i min hemort fyra serskildta cubikr mått nyttjas för spaumål, Landtpannen säljer sin vara efter ett mått, och köper den af köpmannen efter ett annat.
Det vore välgörande om de gamla måttens begagnande blefve förbudet, då de nya skola pnRigas, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken lillkännagaf, att Plenum lomme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas, Herr von Qvanten:
Herr Tham har i Siå måtto förenat sig med Herr af Forsell, Den 3o J u I i i f. na. att Herr Tham äfven anser tnnnan böra räk-* lias till 48 kannor.
Jag för min del tror det vara bäst, att bibehålla det nu bruk-t liga 32-talet.
Om man skall antaga 48 kant nor på tunnan för att närma sig till Riks-, daler-talet med 48 sk., i afseende på rym-, den, så borde mati äfven förändra kannan från 32 till 48 jungfrur, samt i afseende på skålpundsvigten till 48 då etablerades åtminstone samma princip ; men hvartill skulle väl ett sådant onödigt bråk tjena.
Jag önskar således, att Herr Tham ville frångå denna åsigt, emedan mängden tyc-. kes önska bibehållandet af det gamla räknet sättet, och finnér sig dermed väl belåten utan att önska någon förändring.
I afseende på Herr Bråkenhjelms anmärkning, att måtten äro olika å olika orter, får jag upp^ lysa, att detta kommer äfven mycket deraf, att justerarne icke justera lika.
Jag har er-, farit, att både tunna och halfankare äro olika i Götheborg, Uddevalla, Carlstad och "Wenersborg; hvilket mäste' bero på hufvud-* målkärlets användande.
Författningen här-, utinnan måtte vare bristfällig, och jag får således fästa Utskottens uppmärksamhet der-, på, till vinnande af allmän likhet, Friherre brangel:
Jag ber att få upp-, lysa , att Frankrike icke återgått från den der införda decimalräkningen, utan att den åt-, minstone år 1826 begagnades på orter, der stor rörelse i handel och vandel existerade; Den 3o Julii f. m. men man vidtog den förändring med Litrén, att den fördeltes i £ och \ m. m., men decimalräkningen bibehölls tillika.
Naturligtvis är principen för deciraalräkningen den riktigaste, fastän den möter svårighet vid tillämpningen.
De anmärkningar, som blifvit gjorde emot VetenskapsAkademiens förslag, kan jag icke gilla, då systemet blifvit infördt och åstadkommit så mycken nytta i Frankrike; men enär villrådighet vid användandet torde i början uppstå hos allmogen, har jag ej emot, att Herr af Forsells förslag först antages.
Man torde böra erkänna, att en utvidgad handelsberöring med främmande Nationer fordrar mera enbet i deras serskildta mått, mål och vigt.
Att vi skulle blifva de enda, som förenade oss med Frankrike i denna del, anser jag ej vara något skäl root förslagets antagande, serdeles som vi voro de första, hvilka införde decimalen i nurnerationen.
Att England icke ännu antagit decimalräkningen, torde härröra af deras nationalstolthet, att icke vilja erkänna annat för godt, än hvad de sjelfve uppfunnit, men äfven der torde man dock slutligen bringas derhän, att antaga detta fördelaktigare beräkningssätt.
Jag hemställer derföre, om, i fall man ej genast tror sig kunna gå till roten med hela decimal-systemets antagande, man icke kunde börja med införandet af de i Herr af Forsells Reservation uppgifne mått och Steg.
Desse mina anmärkningar torde få Den 3o Julii f. rii. 2oJ åtfölja den återremiss, hvarom jag äfven anhåller.