Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. uttrycka den önskan , att i och för verkställigheten af tull-lagarna, de lagar, som Konung och Ständer besluta, Konungen ville vidtaga nödiga åtgärder, hvarvid rättigheten till undersökning efter försnilladt eller lurendrejadt gods borde utsträckas tillden omfattning, sorn den haft af gammalt.
Jag får nemi., sedan samtliga RiksSttn numera fattat deras beslut i afseende på tulibevillningen och dermed gemenskap ägande tull-systeme, samt emot K.
M:s i nåder meddelade åsigter förbud i många afseenden blifvit bibehållet, med anleda, af samma beslut och på grund af 56 §:n Riksd.Ordn. vördsamt föreslå: ”att, med upphäfvande af de inskränkningar i rättigheten till visitationers anställande efter lurendrejadl eller tullförsniIladt gods, hvilka genom K. förordningen emot oloflig in- eller utförsel af varor af den 23 Juni 1825 infördes och sorn icke i sednare stadgande!) blifvit åter upphäfda, denna rättighet måtte blifva återställd i det skick, som varit föreskrifvet i K. förordningen af den 12 Februari 1820.” Såsom stöd för denna motion får jag anföra, att ehuru nu bibehållna prohibitiv-systeme, med dess större retelser till iagarnes öfverträdelse, gör behofvet af ökade controller nödvändigare, så kunna de dock, under hvad tull-lagstiftning sorn helst, icke umbäras, såvida man icke vill gynna lagbrytarens bemödanden att, till förfång för den laglydige näringsidkaren, öfverträda Rjkets i laga ordning tillkomna gällande stadgar.
Att de inskränkningar i andra rättigheter, som härigenom blifva en följd, icke böra anses slå i strid med fordringarna på borgerlig frihet, loide utom efterdömet af vårt egel land, der under längre tid en sträng visila t ion srä 11 varit tillåten, äfven intygas af förhållandena i England och Förenta Staterna af Amerika, der man i allmänhet anses mycket nogräknad i afseende på allt hvad borgerlig frihet heter, och lagstiftningen i detta hänseende likväl är fullt ut så sträng som 1820 års författning.
Äfvenledes torde exemplet från sistnämnda Iand, der ingen vara är förbjuden lill införsel och tulltaxans högsta procent är 20, visa, att äfven under s. k. liberalt tull-systeme behof finnes af stränga lagar emot tullförsnillning.
Den 9 Januari f. m.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att hvad Hr Rosenblads nu afgifna yttrande anginge, så finge Hr Landtm.
Lista uppmärksamheten deruppå, att husvisitationsrälten vore ett .ämne, som här icke förut vore väckt; alne ämnen kunde ej fä framställas tillsammans eller tillsammans få remitteras till ett Utsk., hvarföre Hr Rosenblads nu gjorda anhållan icke kunde bifallas.
Jag hade trott, ehuru jag kanske uppfattat det orätt, alt föremålet för Gr.
Löwenhjelms och Hr Prytz’s motioner var alt bereda utvägar till tull-lagstiftningens efterlefnad, och i den händelse trodde jag, att med deras motioner mitt förslag ägde samband ; meri skulle Hr Frih, o. Landtm, samt R. o. Ad. finna förhållandet vara olika, så torde likväl icke hinder kunna möta deremot, att mitt förslag såsom en särskild motion upptages och remitteras till Ekön.Utskottet, Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph:
Jag förenar mig i den så väl af Hr Prytz som af H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm afgifna motion 0111 ökade anslag för tullbevakningen, alldenstund jag anser det vara högst ändamålsvidrigt att stifta lagar, om man icke vidtager de anstalter eller lemnar de medel, som erfordras för att verkställa dem.
Jag skulle anse Gr. Löwenhjelms motion, att vår tullbevakning bör verkställas isynnerhet till sjöss, så mycket nyttigare, som dervid kur.de fästas det villkor, att till denna tullbevakning skulle begagnas dels våra smärre fartyg af skärgårdsflottan, dels sådana ångfartyg, som, ifall af krig, kunde förenas med densamma.
Om vid denna tullbevakning såsom besättning på fartygen jemväl begagnades vårt indelta sjöfolk, så måste derigenom vinnas icke blott den fördelen, att denna corps kunde under fredstid utan särskild kostnad vinna öfning, utan jemväl den, att man äfven under fredstid hade någon nytta af de dryga kostnader, som Riket för detta indelta sjöfolks underhåll måste vidkännas.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade till StatsUtsk. remittera Hr PrytzJs motion.
Ropades ja. H. Ex. Hr Gr.
Det har redan blifvit anmärkt, att hurudan lagen än må vara, är det maktpåliggande, att den liandhafves oell väl haudhafves.
Förutseende den anmärka., att i händelse af liberalare tull-lagar, skulle bevakning blifva lättare, har jag den i min motiou i förväg besvarat med uppgift att äfven lindrigaste tullafgifter blifva försnillade.
Delta skola alla lullerfarne vitsorda.
Ja, det går så långt, alt icke längesedan en exportör gjort en betydlig förlust, emedan han försökte att försnilla den obetydliga recognitionsafgiften.
Således och huru liberal tulltaxan än må blifva, behöfves dock både för laglydua - Den 9 Januari f. m. a3 den och för Stålens inkomster att tullbevakningen blir så verksam sorn möjligt.
Hvad remissen af min motion beträffar, så begärde jag den lill SlatsUlsk , emedan jag fattat den summan af 502,000 r:dr, som Regeringen för det närvar. äger alt använda på tullbevakningen, såsom ett åtminstone genom häfd faststäldl anslag.
Jag bar nu blifvit upplyst all Regeringen icke egentligen är bunden vid denna summa.
Men jag önskar åt mitt förslag en bifallsyttring af R.
St. och medhåller Frill.
Hamilton deruti, att motionen må remitteras till Ekon.Utsk.
Slutligen och med anledn. afGr.
FiÖlichs anförande, anmärker jag, alt i milt förslag förekommer ingenting, som länder till en drygare framtida pensions-slal.
Jag föreslår vidare, att höga preem ier anslås dem, som (välförståendes linder allt reconventionéll ansvar) angifva och lagligen i bevis leda brottsliga förbindelser emellan tull bevakning spersonaler och lurendrejare eller tullförsnillare.
— Våra tulIpersonaler kunna ej deraf såras.
Jag tror ,att en sådan anstalt skall inga upptäckter alstra, och då skall den landa till styrkande af det hedrande rykte, till hvilket vår tullstat under sednare decennier stigit —och i motsatta fallet blifver det ju denna personals, af honom med glädje sedda fördel, att rötägg upptäckas och honom frånskiljas.
Ytterligare föreslår jag : i:o Lönförhöjning åt den nedre tullpersonalen.
— Allt hvad jag om dess tjensteutöfning, så inom som utom detta rum förnummit, utvisar, att en sådan uppmuntran är af dessa män förtjent, och derjemte hörer denna frikostighet till de statsekonomiska utsäden, som bereda mångdubbel skörd. 2:0
Att fördelen af beslag må blifva beslagarens ensak, utan annan afbränning än den Kronans andel nu vidkännes.
Dessa motioners granskning lärer tillkomma H.
Sist moverar jag möjligaste förkortande af rättegångarna i beslagsmål.
Såsom nu dermed tillgår, mäste den driftige och modige tullbetjenten, jemte hustru och barn, åldras i en ofta till nöd gränsande torftighet, innan honom omsider tillfaller den belöning
Staten honom tilltänkt och han sig under mödor och vådor tillljent.
Jag anhåller om denna motions remitterande till H, Lagutskottet.
Hr- Prytz!
I anledn. af de af H. Ex. Ilr Gr. Löwenhjelm nu väckta motioner, äfvensom i anledn. af den, som Ur Rosenblad väckt, och i frågan om till hvilket Utsk. remiss bör ske, får jag göra den anntärkn., alt som dylika frågor om controll-förordningar i allmänhet blifvit öfverlemnade lill Bevilln,Ulsk;s behandling samt de sammansatta
Den 9 Januari f. m. afdelningarne afBevilln.-, Lag- och Ekon.Utskrn redan företagit dessa frågor till handläggning; så torde det vara lämpligt, att remiss bifalles till Bevilln.Utsk., hvilket i sådant fall får i sammanhang med den redan föredragna grenen af controll-författningarna upptaga de nu väckta motionerna.
Hvad min motion angår, så innehåller den fråga om en bestämd tillökning af statsanslag.
Enär jag anser mig böra lemna derhän, huruvida Konungen må hafva rättighet att öfverskrida del förut beviljade anslaget af 562,000 r:dr, eller huruvida Konungen anser sig sjelf bunden af den utsatta summan, då den icke blifvit öfverskriden i andra händelser, än då sådant af högsta nödvändighet varit påkalladt, såsom under cholera-tiden, uti hvilken fråga Konungen tili R.
5t:s godkännande vid nästa riksdag öfverleninade dess vidtagna åtgärd; anser jag likväl vara bättre att ett bestämdt högre anslag är af R.
St. medgifvet, på det att icke några anmärkn:r mot Regeringens åtgärder hos R.
St. må behöfva befaras.
För öfrigt är under discussionen så tydligt ådagalagdt af de värda talarne, att lullbevakniogen är icke allenast för svag till sitt antal, utan äfven alltför ringa afJönad, att ökadt anslag till tullbevakningen här måste komma i fråga.
Det är af dessa skal jag anser ärendet otvifvelaktig! tillhöra StatsTJtsk:s behandling, och får derföre anhålla, att, om Gr. Löwenhjelms motion remitteras till Ekon. Utsk., min likväl måtte få afgå till StatsUtskoltet.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då den af Hr Prytz afgifna motion redan blifvit remitterad till SlatsUUk., ansåg Hr Landtm, någon vidare framställning i afseende derpå icke nu komma i fråga.
Jag tillstår, att det undgått min uppmärksamhet att propos. blifvit gjord på remiss af Hr Prytz’s motion, men det är ganska möjligt, emedan jag varit i enskildt samtal.
Jag vill dock yttra, det jag hoppas att StatsTJtsk. låter denna motion afgå till Ekon.Utsk. lika med Gr. Löwenhjelms, emedan jag icke anser nödigt att StatsUtsk. inkommer till R.
St. med förslag till något nytt anslag.
Det är bekant att Konungen äger rättighet alt genom nedsättning förändra den tulltaxa, som R.
St. uppsätta, och följaktligen om Konungen förblifver vid samma tanke som vid afgifvandet af dess nåd. propos. vid början af riksdagen, lär
Han icke undgå att vidtaga en sådan efter min tanke vis mesure, och då lär icke heller så ofantliga kostnader beliöfvas för tullbevakningen.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att hvad Gr. Löwenbjelms först afgifna motion anginge, så vore den redan remitterad till StatsUtsk., hvarföre R. o.
Ad. torde finna, att någon vidare öfverläggning om remissen deraf icke nu vore lämplig.
Hvad åter anginge Gr.
Löwenhjelms sednast af - De n 9 Januari f. m. gifna motioner, äfvensom de af Hr Rosenblad väckta frågor, så bade Hr Landtm, vid deras muntliga framställande icke så noga kunnat fatta deras innehåll, att han bestämdt kunnat utröna om remiss af desamma vore förenlig med Riksd.- Ordo., hvarföre Hr Landtm, icke kunde å dem framställa propos. till remiss, förrän de blifvit till prot. skriftligen aflemnade.
Jag anmälte mig för alt göra den erinran vid de sednare motionerna, som Hr Frih. o. Landtm, nu sjelf gjort, nemi. att man bör få se dem skriftligen författade, innan remiss beviljas.
Hvad Hr Prytz^ motion beträffar, finner jag icke något hinder för R. o. Ad. att lill det beslut, sorn redan är faltadt om remiss lill StatsUtsk., lägga ett annat, nemi. alt derjemte remittera motionen till Ekon.Utsk., hvilket jag skulle anse vara det rätta.
Jag anmälte mig, då Hr Frih. o. Landtm, upptog reservationerna emot det beslut, hvari R. o. Ad. stannat ronde tulltaxan.
Jag vill, för att icke borttaga R. o. Ad:s dyrbara tid, i allmänhet instämma i den reservation, som Frih. Hamilton afgifvit.
Men isynnerhet får jag reservera mig emot alne af mig förmenta misstag, som R. o. Ad. begått emot sunda statsmanna-principer.
Jag menar antagandet af förbud, i stället för hög tull, och för det andra export-tull på en i högsta grad förädlad vara.
Hvad förbuden angår, så får jag underställa det aldraenklasle omdöme, om de icke alldeles förfela ändamålet att skydda näringarna eller fabrikerna, då i samma land, der förbudet existerar, den förbrutna varan säljes på allmän auction, och således kommer den publik tillhanda, som eljest skulle tvingas alt betjena sig af de varor, som de inhemska fabrikerna kunde lemna.
Derigenom måste naturligtvis allmänhetens behof af de inhemska varorna minskas, och kan icke förbudet ens vara något skydd för våra fabrikater.
Det alett gammalt ordspråk att dygden har sin egen belöning med sig.
Så äfven misstagen.
Vi hafva nyss hört hvad som är förbudens närmaste frände.
Den närmaste följden af ett sådant misstag är, att välviljan stiger fram och anhåller om en utsträckning af husvisitations-rättigheten.
Jag kan för min del icke tro och har icke af allmänna opinionen inhemtat, att något är mera emot populariteten eller att något är mera impopulärt än husvisilationer.
Hvad andra punkten af min reservation angår, hvilken afser export-tullen, så rörer den isynnerhet stångjernet.
Jag anser stångjernet vara en inom vårt land i högsta grad förodlad vara, ett råämne, som vunnit all den förädling det möjligen kan få, ty alt göra allt vårt jern till saxar och knifvar kan icke begäras i Sverige.
Att belägga en sådan vara med export-tull, an19 H. 4 Den 9 Januari f. ra. ser jag icke klokt samt ej kunna rättfärdigas, oell efter jag fått orätt här och får orätt i Sverige, så appellerar jäg till hela Europas omdöme, huruvida man hör på detta sätt belasta sin hufvudsakligaste export.
Jag anhåller att i ett annat plenum få aflägga min reservation emot åtskilliga af R. o. Ad. fattade beslut i fråga om tulltaxan- Jag är förhindrad för ögnnblicket att kunna göra det och liar genom sjuklighet varit förhindrad att skriftligen uppsätta mina tankarne von Hartmansdorff:
Äfven jag hade ämnat att i dag afgifva en reservation mot de beslut R- o- Ad. i vissa fall fattat angrde tullbevillningen; men som jag af sjukdom varit förhindrad att öfvervara de 2 sisla plena, hvarunder frågan behandlades, oell således icke förrän i dag känt beskalfenheten af de beslut Ståndet då fattade, har jag ej i dag kunnat aflemna min reservation.
Jag anhåller derföre alt det H.
Ståndet måtte tillåta mig göra det en annan dag» Öppnades Hrr Electorers lista lill val af ledamöter i nedannämnda Utsk., nemi. i BevilliiingsUtskottet: N:o 1226.
Hr Gripenstedt, Joli. August, efter N:o ig5g.
Hr Ribbing, Bengty i Rid darli 11 sUtskotteti N:o 112.
Gr. Taube, Guslaf Johan, efter N:o io5. Gr. af Ugglas, Ludvig.
Likaledes öppnades Hrr Electorers lista till val af en ledamot i BancoUtsk. och en ledamot i EXped-TJtsk., att i nämnda Utsk. inträda under den ledighet, som blifvit beviljad N:o 2082.
A. Hr Mannerskantz, Garl Axel, samt N:o 2i5t.Hr va blifvit utsedde: i BancoUtskotteti N:o 2ogo.
Hr Adelborg, Anders Otto; i E x pe d i t i on s U t s k o 11 e t i N:o ^67.
Hr Rosenkrantz, fullm.
Gr» Posse, Erik.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, alt plenum komrne att fortsättas på eftermiddagen kl. 6.
Ånyo föredrogos ej mindre Exped.Utsk:s den 3o sisth Dec. på bordet lagda mern.
N:o 25, i anleda, af erhållen återremiss å Utsk:s förslag till *und. skrifvelse N:o i48, än ock Exped.Utskis samma dag på bordet lagda förslag N:o 186 till R.
St:s und. skrifvelse till K. M. i fråga örn näringsfriheten.
Den t) Januari f. m. a7 Exped.Utskts åtföljande prot.utdr. af den 28 sistl.
Lief äfven uppläst.
Det var naturligtvis icke för mig möjligt alt vid uppläsningen af ett så långt memorial kunna noggrannt följa och observera, huruvida Exped.Ulsk. i sitt nya förslag uteslutit en del af den motivering, sorn fanns i det förra; men jag tyckte mig dock finna att så var, och jag har i denna förmodan blifvit styrkt genom uppläsningen af Gr. af Ugglas’ reservation.
Jag får i anledn. deraf för min del förklara, i likhet med hvad jag yttrade då denna fråga förevar till återremiss, att jag anser alldeles obehörigt att på delta sätt åstadkomma en reaction i hvad R.
St. förut under riksdagen beslutat, medelst förändring och uteslutande af hvad R.
St. till en stor del åsyftat, då de vidtagit beslut i hufvudfrågan; och jag anhåjier derföre, att R. o. Ad-, med förkastande af det sednare förslaget, måtte vidblifva det förra, Frih. Hamilton, Hugot Jag har sökt, så vidt det varit mig möjligt vid en hastig uppläsning, att medfölja det förut framställda förslag, hvilket återremitterades med gjorda anmqrkn:r af åtskilliga ledamöter af delta Stånd Det första, som är uttaget, är en period rörtde beslutet vid i8i5 års riksdag.
Den innehåller icke annat än en uppgift om den af RiksSCn då yttrade tanke, att näringsfrågan icke var en privilegii-fråga.
Jag tror att i historiken 0111 denna för
Riket vjgtiga sak det är orätt att öfverhoppa det beslut, hvilket först uttalar den vigtiga grundsats, genom hvilken saken kommit på sin rätta ståndpunkt.
Alt intet
Stånds privilegium lade hinder i vägen för afgörandet af näringsfrågan erkändes icke genom något RiksSlåuds beslut förrän då.
Jag ser derföre icke skälet för uteslutande af den period, sorn lyder sålunda:
Under 1815 års riksmöte sammanstämde R. o. Ad. samt BondeSt. i det yttrande att, ”enligt 89 §:n Reg.F:n, bero numera alla lagar och författningar, som röra Rikets allmänna hushållning, på K» M:s ngd. pröfning oell beslut; och då alli frågor om handel och näringar ofelbart höra till allmänna hushållningen, så ärafReg,- F:n den följd klar och tydlig, att K.
M. äger att alla sådana mål efter nåd. godtfinnande afgöra, och de kunna således icke till privilegier hänföras, De stadganden om handtverkerien, som ännu finnas i 3 och ^ C®P- Handels-b:o, ehuru de såsom ekonomiska otvifvejaktigt höra ifrån allmänna lagen uteslutas, fordra likväl nu K. M:s och R.
St:s samfälliga beslut för att upphäfvas, men icke i egenskap af privilegii-fråga, utan såsom hörande till Rikets ännu gällande ci v i I —lag.”
Det var 2 Stånd, som då förenade sig 0:11 denna nu allmänt erkända sats.
Såsom jag sagt, kan icke jag finna hvarföre denna period är uttagen, utan anhåller a;l den måtte qvarstå Sedermera är uti den allmänna reciten Den 9 Januari f. ra. ett eller annat ord ändradt.
Dervid fäster jag mig icke, enär Exped.Utsk. ansett meningen sålunda vara bättre uttryckt, samt jag anser det vara Exped.Ulsk:s lätt och åliggande att ändra livad som i redactionen kan vara försummadt af de andra Utskotten.
Men jag nödgas anmärka de uteslutningar, sorn visa sig när man kommer lill den sista perioden, hvaruti R.
St. skola utveckla, hvarföre de icke anse sig tillständigt att nu ingå i pröfning och afgifva förslag till en lagstiftning i detta afseende samt derföre anföra de skäl, som motivera detta R.
St:s beslut, nemi. att man ansåg först och främst att frågan redan är hänskjuten till Konungen, att Ilan kände den ifrån föregrde riksdagar, och att således härvid skulle förekomma blott ett onödigt upprepande af hvad som förut blifvit sagdt, hvilket icke vore passande; för det andra, att man tror alt derigenom skulle uppkomma ytterligare splittring inom RiksSttn, hvilket skäl efter min tanke synes vara ensamt tillräckligt för att icke onödigtvis och gagnlöst gifva sig in på denna bana; oell för det tredje det skäl, som innefattas i den uteslutna meningen, som börjar med orden:
Om tiden blifvit begagnad.
Dessa ord hafva flere ledamöter fästat sig vid, och jag har ingenting att invända emot att de blifvit borttagna, då det är anmärkt att de kunna anses sårande för Regeringen, utan är jag tacksam för alt uppmärksamhet derpå blifvit fästad.
Men något annat är att utesluta 3 sidor i sak, derföre att ett eller annat ord icke behagade eller var olämpligt.
Ett ord är en småsak i ett R.
Sirs beslut och hade kunnat ulstrykas utan att derföre hela perioden beliöft utgå.
Man hade i allmänhet kunnat uttala den åsigt, att Standerne i und, anhålla att K. M, måtte snart göra slut på nuvar. missförhållande, till undvikande af alla de ledsamheter, hvilka man ansett vara en följd deraf att det icke skett förut.
Jag fäster mig, som jag redan sagt, icke vid ett eller annat ord, men tror ej att man bör taga bort hela den period, som innehåller den egentliga motiveringen , hvarför man icke mera bestämdt uttalat sin önskan i frågan om näringsfriheten, och utan hvilken sjelfva beslutet skulle komma att framställas helt naket, hvarföre jag, lika med Gr.
Frölich, yrkar, att dessa 3 sidor måtte åter inkomma i skrifvelsen, likväl med fullkomligt medgifvande för Exped.Utsk. att adoucera de uttryck, som i dess tycke kunna vara obehöriga.
Willi.: Såsom ledamot af Exped.Utsk. anser jag mig böra tillkännagifva, att jag varit bland dem, som ifrigast stridt för denna redactionsförändring, I likhet med hvad jag förut inom Huset lillkännagifvit, är jag af den åsigt, att Exped.Utsk. icke är någon copierings- eller renskrifnings-machin, utan att vi äga rättighet att följa vårt omdöme om hvad som icke är lämpligt
Den 9 Januari f. m. f hvad motiverna angar, ehuru vi i beslutet måste intaga de ordalag, sorn af de andra Utsk:n äro begagnade.
Ehuru en adel Grefve på andra sidan mot denna min åsigt nedlagt sin reservation till prot., kan jag icke annat än vidblifva hvad jag förut yttrat.
De ändringar, som ägt rum, iiro fullkomligen öfverensstämmande roed den återremiss, som från R. o. Ad. skett.
Vi hafva icke borttagit annat än det som innehåller indirecta förebråelser mot konungamakten, och som således i allmänhet Varit olämpligt, eller sådant som skulle leda till vidlyftighet samt varit öfverflödigt.
Hamilton omnämnda 3 sidorna innehöllo blott hvad 2 Stånd uttryckt under en förcgtde riksdag, och då icke 3 Ständ derom varit ense, så innefattades icke deruti något R.
Deremot har hvad BorgareSt., hvilket möjligtvis kunde anses såsom part i frågan, anfört, blifvit i skrifvelse!) intaget.
Jag får således yrka, att Exped.Utskrs förslag måtte antagas i det skick det nu förefinnes.
Jag skall börja med alt upptaga några af de anmärkn:r, som Frih.
Hamilton gjort emot förslaget.
Den första rör historiken.
Exped.Utsk. har ansett sig kunna utesluta de ställen af historiken, som endast innefatta ett slags beskrifning öfver reciten, utan att innebära något R.
Exped.Utsk. har endast ansett sig böra göra undantag i de punkter, der BorgareSt:s anföranden äro intagna, enär detta Stånd som part bör betraktas, men har ansett sig kunna så mycket hellre utesluta de motsatta meningarna, som dessa innefattas i den lanke, sorn af nuvar.
Ständer blifvit anförd.
Alt sedermera uteslutningar skett af motiverna för nuvar.
Ständers beslut, är det, hvaremot jag nedlagt min reservation.
Jag har ansett det vaia bättre att säga sanningen rött ut, än alt gå och bära något inom sig, och att en nations tanke tydligen uttryckes anser jag såsom en vinst för Konungen, isynnerhet i ett fall, som är så kinkigt som detta; ty då Konungen vet atti landet finnas sympathier, så väl för som emot den i fiå— gavar. förändringen, måste det vara så mycket mera angeläget, att Han kan vidtaga en åtgärd på grund af R.
Sits fullständigt uttryckta mening och de motiver, hvarpå den grundas.
I afseende på formen af expeditioner i allmänhet, anhåller jag att få till prot. förklara den opinion, att det vore mer än olyckligt, om den besynnerliga och utom ali form varande praxis skulle vidtagas, alt man skulle afskrifva Utsktns betänkln uti de från Ständerna utgående skrifvelse!’ eller i riksd.beslutet.
En så högst ridicul anstalt hoppas jag aldrig blifva införd, och den skulle föranleda att expeditionerne samt riksd.beslutet komme att innehålla J af hela hillänget och således knappt läsas af någon.
Det faller af sig sjelft, att de resume'er, sora 3o Den 9 Januari f. m.
Exped.Utsk. ålägges uppsätta öfver R.
St:s beslut, skola vara i möjligaste ruan korta, men dock fullständiga i afseende på sjelfva besluten.
Hvad frågan om reciten angår, så torde Frih.
Hamilton, som anmärkt att deri är uteslutet hvad 1 denna fråga vid i8(5års riksdag föreföll, då 2 Stånd stannade mot 2, medgifva alt vid i8i5 års riksdag blef ingenting beslutadt, tv då 2 Stånd stannade emot 2, kom saken att förfalla.
För öfrigt ber jag herrarne eonsiderera, att man icke får lika med den sista talaren anse BorgareSl. såsom part.
Dess ledamöter äro
Svenika folkets representanter såsom vi, och det är såsom ett II i k s S t. de i denna fråga hafva att yttra sig, ehvad de dela eller icke dela de öfriga Ståndens tanke.
Vi måste således behandla alla Stånd som Svenska folkets representanter, och det ur i sådan egenskap, sorn de och deras opinioner måste beräknas, och olämpligt är alt i reciten till en expedition intaga de särskilda ordslällningar, sorn olika Stånds beslut innefattat.
Reciten bör helt enkelt innefatta, att frågan blef väckt vid i8i5 års riksdag.
Frågan väcktes då af mig, och således vet jag huru den blef behandlad.
Den blef icke lill slutlig handläggning upptagen, just derföre att 2 Stånd stannat emot 2, R. o. Ad. samt BondeSt. yttrade rÖrrde formen, alt frågan icke var inbegripen under 1 14 §:n Reg.Fcn och icke kunde höra dit.
Den saken behöfver icke vitsordas af R.
St., ty den vitsordas af målets natur.