Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att mantalspenningarne icke äro någon obetydlighet för den fattigare klassen, torde väl ej kunna bestridas, och då, enligt den kalkyl jag i min reservation uppgjort och som blifvit af Hr von Koch bekräftad — olikheten oss emellan kommer sig deraf att afgifterna äro olika inom hufvudstadens församlingar —, en fattig arbetskarl kan få betala i utskylder till och med mera än 8 rdr, eller mera än en veckas arbetsförtjenst, så bör man ej försumma att göra den lindring, som är möjlig.
Såsom flere talare redan anmärkt, är denna skatt 230 år gammal, och har under hela denna tid utan någon svårighet utgått.
Den utgjorde från första början dock ett långt högre belopp, nemi. 3 mark silfver, motsvarande 2 rdr rmt; nu är den deremot ej mera än 40 öre.
Jag frågar då: är det statsklokt och riktigt att i ett ögonblick, då Statsverket icke kan undvara sina inkomster, nedsätta denna skatt för qvinnan till halfva beloppet, och finnes det för qvinnan någon särskild svårighet att erlägga denna afgift?
— Hvad de fattigare klasserna beträffar, får jag erinra derom, att Utsk:t föreslagit, att afskrifning skall få ega rum för alla sådana fattiga, hvilkas oförmåga att betala afgiften är styrkt genom intyg af kommunalstämma; och för dem, som stå öfver fattigdomens gräns, torde 20 öre vara en så obetydlig summa, att man icke bör derföre efterskänka ett belopp, som på det hela icke blir så ringa.
Dessutom finnes inom vårt land icke någon enda samhällsklass, hvars välstånd på den sednare tiden stigit så mycket som just den arbetande klassens.
Vi veta alla, huru högt dagspenningarne stigit, och i hvad mån arbetstillfällen tilltagit.
Qvinnans rättigheter hafva på de sednare åren blifvit betydligt utvidgade, och lättheten för henne större att vinna arbetsförtjenst, och jag tror derföre, att i de nuv:de förhållandena icke ligger någon anledning att göra en sådan nedsättning, som här blifvit föreslagen.
Sannt är visserligen att Utsk:t tillika föreslagit, att åtskilliga individer, som hittills varit befriade från mantalspenningars utgörande, såsom t. ex. den indelta soldaten, skulle hädanefter vara desamma underkastade, men jag vill Den 28 Februari f. a. 513 vill dervid erinra, alt den indelta soldaten f. n. är fritagen blott för sin person, men icke för hustru och barn.
— Jag kan för min del icke finna det stats-ekonomiskt rätt att nu göra en nedsättning, utan anhåller derföre, att mantalspenningarne måtte bestämmas till lika belopp, eller 40 öre, för både man och qvinna.
Det torde tillåtas mig erinra att f. n. utgå mantalspenningarne med olika belopp i olika delar af riket.
De variera från 40 till 15 öre, och det finnes icke mindre än 9 län, der de utgå, åtminstone för vissa trakter, med sistnämnda belopp.
För dessa trakter skulle det blifva särdeles betungande, om Hr von Troils åsigt vunne bifall.
Vidare finnes en stor del af befolkningen, som f. n. åtnjuter be frielse från denna beskattning, såsom gemenskapen af arméen och flottan, backstugu-sittare, studenter, innevånarne i Särna och Idre, m. fl.
För dessa skulle icke blott skattefriheten komma att försvinna, utan de komme äfven att drabbas af en högre bekattning än den, som förut varit gällande.
Vid 1823 års riksdag, då det ifrågasattes att upphäfva dessa undantag, uppväckte endast tanken på en sådan åtgärd ett så allmänt missnöje, alt hela saken mäste öfvergifvas.
Det torde då vara skäl att gå med någon varsamhet tillväga, och ehuru Utsk:t härvid gått en annan väg, än den jag för min del skulle ansett vara den mest lämpliga, för att åstadkomma en jemkning, vill jag dock biträda dess förslag, på det mau icke måtte af den qvinliga delen af befolkningen i landet söka uttaga ersättning för hvad man nyligen gifvit qvarnegarue till skänks.
Jag förenar mig således med dem, som yrka bifall till Utsk:ts förslag.
Det synes mig vara klart och tydligt, att när personliga afgifter skola påläggas, de böra utgå efter en bred basis och göras så låga som möjligt.
Utsk4 har nu föreslagit bibehållande af denna skatt, men tillika tvenne förändringar dervid, nemi. dels borttagande af andra undantag än för styrkt fattigdom, dels en nedsättning till hälften för qvinna.
Att för qvinnan bör göras något undantag, synes mig ganska naturligt, men äfven för henne vore jag färdig att bibehålla skatten vid det förutvarande beloppet af 40 öre, såvida den skamliga och nesliga rubriken af »kurhusafgift» kunde borttagas från alla Svenska qvinnors debetsedlar.
— En talare har sagt, att Svenska folket gerna betalar mantalspenningarne, derföre att det är förtroget med denna gamla afgift, och såsom bevis härpå har han anfört, att man ordspråksvis säger, att det, som är dugtigt, »står i mantal;» men detta ordspråk har en helt annan härledning, nemi. att skatterna utgingo »eptir mantalir», d. v. s. efter vapenföra mäns antal.
Qvinnor och tjenstefolk betalade icke någon afgäld sådan som kapitations-skatterna, hvilka pålades af de utländska regenterna, under form af uäse-skatt H. II. 33 514 Den 38 Februari f. m. m. m.; och för öfrigt tror jag för min del icke, att det är meningen, att qvinnan skall »stå i mantal», hvilket uttryck deremot kan hafva sin fulla tillämplighet på den indelta soldaten.
— 1 afseende på de undantag, som i den K.
Proposm äro föreslagna, får jag anmärka, att der står, bland annat, bruks- och fabriksarbetare, och dermed kan man förstå sådana som bo i bergslagen, men äfven sådana som arbeta i Motala och som skatta efter fyrktal.
Ar det billigt att sådana skola vara undantagne?
Här står vidare gerningsmän; men så långt har det gått med näringsfriheten på landet, att det torde vara högst få gerningsmän, som icke arbeta med ganska god inkomst;; böra de då befrias?
Slutligen äfven innevånarne i Särna och Idre samt i Lappmarken.
Ett undantag för de båda nämnda socknarne anser jag orätt.
Jag känner ganska väl förhållandet på dessa orter.
Fordom fanns der icke ens ordentlig väg, men numera är det endast om Idre kapell-lag man kan säga, att kommunikationerna der äro särdeles svåra; dock råder äfven der ganska liflig trafik om vintern, och mycken timmerhandel.
Dessa orter kunna anses fullt jemförliga med många andra trakter inom landet, och de torde derföre utan svårighet kunna bära denna afgift.
Helt annat är förhållandet med Lapp-allmogen, som jag anser böra fortfarande derifrån befrias.
Då man här endast kan välja mellan Utskrts förslag och K. M:s Propos., förenar jag mig med dem, som yrkat bifall till det förra, då jag anser detta hafva flera företräden framför den sednare.
Det kan icke nekas, att den klagan, som stundom förspörjes, öfver för dryga skatter, har något skäl för sig i afseende å de personella afgifterna, som hårdast drabba just de fattigare klasserna; och jag är öfvertygad, att folket långt lättare och heldre skulle underkasta sig en ökad beskattning under annan form, t. ex. bränvinstillverknings-afgift, och under denna rubrik skulle man lättare kunna få in 2 millioner än man nu får de 500,000, hvartill mantalspenningarne uppgå.
Man har sagt, att hvarje medborgare bör erlägga någon skatt för det skydd, han af staten åtnjuter, och det må vara sannt och riktigt; men en sådan skatt betalas äfven nu såsom bevilln. i skyddsafgiften, och jag har svårt att fatta, hvarföre det skall finnas både en ordinarie och en mera tillfällig sådan.
Jag skulle således helst önska, att R. o. Ad. ville biträda Hr Montgomerys förslag, men om detta icke vinner framgång, anhåller jag om bifall till Utsk:ts. Frih.
Det har varit särdeles intressant att åhöra denna diskussion.
Det kan icke nekas, att hela vårt skatteväsende kontrasterar på ett egendomligt sätt med de nyare grundsatser, som gjort sig gällande i vår tull-lagstiftning.
Stats-(Jtsk:t har emellertid i detta fall icke vidtagit någon an - Den 28 Februari f. m. 515 nan förändring än en partiell, då dock flera utvägar
Stått öppna att komma till ett mera tillfredsställande resultat.
För min del är jag af den tanka, att när en skatt är principvidrig, den bör skjutas undan, utan afseende å de olägenheter, som möjligen kunde deraf uppkomma; och i detta fall hade man ganska väl kunnat öka allmänna bevillningen med det belopp, som genom mantalspenningarnes aflvsning frånginge staten.
Då man dessutom uttalar sitt medlidande med den fattigare befolkningen, som hårdast drabbas af denna personliga afgift, hvarföre har man icke då ställt så till, att skatterna få erläggas 4 gånger om året, hvarigenom de falla mindre tryckande?
Tilldess sådana åtgärder vidtagas, som innebära en verklig och principiell förändring, anser jag deremot, att det bör förblifva vid det gamla, och anhåller derföre, att mantalspenningarne måtte komma att fortfarande utgå såsom hittills.
Lika angelägen som jag är att ej lättsinnigt bortskänka några af kronans inkomster, lika angelägen är jag ock, att de utgående skatterna ej må framkalla missnöje; och jag för min del anser verkligen, att man skulle dertill gifva grundad anledning, om man bibehölle den gamla skatten vid samma belopp, men tillika utsträckte antalet af dem, som skola henne betala.
Efter min tanka måste man alltså antingen bibehålla 40 öre för så väl man som qvinna, samt tillika alla de gamla undantagen, eller också måste man, om några af dessa, och deribland de väsendtligaste, skola borttagas, jemka sjelfva siffran.
Då jag för min del önskat borttagande af dessa undantag, har jag sålunda instämt med Stats-Utsk:ts majoritet.
— Man har som skäl för att h. o. h. borttaga mantalspenningarne, åberopat att denna afgift skulle vara så särdeles betungande.
Den utgör dock, jemte de afgifter, som derpå grunda sig, för mansperson 1 rdr 45 öre, och för qvinna 85 Öre; och detta kan väl i våra tider, med de högt uppdrifna dagsverkspriserna, ej anses vara så fasligt mycket.
— Att, i enlighet med StatsUtsk:ts förslag, borttaga dessa undantag, som nu finnas, har alla skäl för sig: det förenklar alla förhållanden i så hög grad, att redan detta utgör en mycket stor fördel.
Den stora vinst i afseende å enkelheten får icke heller förbises, att om Utsk:ts förslag oförändradt antages, mantalspenningarne komma att sättas lika med skyddsafgiften.
På alla dessa skäl anhåller jag om bifall till den föredragna punkten.
Ingen kan lifligare än jag önska, att man kunde lindra skatterna, isynnerhet för den arbetande klassen; men man måste dervid tillse, dels huruvida landets ställning sådant medgifver, dels ock om den ifrågavide åtgärden är principielt riktig eller ej.
Uti intetdera af dessa afseenden har jag kunnat finna mig öfvertygad af den diskussion, som här förevarit.
Hvad statens tillgångar angår, så upplyste oss vis - 518 Den 28 Februari f. m. serligen K. M:s Propos. omjj Statsverkets tillstånd och behof, att betydliga öfverskott förefunnos, men dessa torde mer än väl tagas i anspråk för betalande af ränta och amortering på våra jernvägslån, såväl gamla som nya, samt för beviljande af de anslag, som, utom hvad den stora Proposm innehåller, blifvit särskildt äskade af K.
M. eller begärda af enskilda motionärer.
Jag fruktar derföre, att nu icke är rätta tidpunkten för att minska statens inkomst, och så mycket mindre i detta fall, som den nu ifrågav:de afgiften, enligt min tanka, icke hvilar på någon oriktig princip.
Så länge samhället är ett kontraktsförhållande mellan den enskilde och staten, kan jag icke finna någon obillighet ligga deri, att hvar och en, som icke är rent af fattighjon, skattar något för det skydd han åtnjuter.
Jag kan icke heller finna några riktigt logiska skäl, hvarföre qvinnan skulle skatta mindre än mannen, ty isynnerhet den svagare varelsen behöfver mera skydd än den starkare, som kan sjelf slå ifrån sig.
Den arbetande klassen, i hvars intresse man vill göra denna nedsättning, har också på sednare åren kommit i en högst betydligt förbättrad ställning, och det är nu svårt att få arbetare, äfven mot fyrdubbelt högre betalning, än som lemnades för 20 å 30 år sedan.
Det bör väl då för denna klass icke vara någon svårighet att nu komma ut med en afgift, som de fordom under långt ogynnsammare förhållanden erlade till dubbla beloppet emot det nuv:de.
På alla dessa skäl kan jag ej gå in på Stats-Utsk:ts förslag, och vi skola nog vid slutet af riksdagen, då bevillningen skall till sitt belopp bestämmas, förnimma att denna blir tillräckligt hög ändå, äfven om alla öfriga statens inkomster bibehållas.
Jag hade icke tänkt begära ordet, om ej min granne på bänken upptagit
Ben 5 September e, m. 3°I räckligt correctif, for att tvinga honom att så vårda sig om Nybyggets odling, att det t. ex: efter 50 frihetsårs förlopp kunde bära den ränta som deraf borde utgöras.
Då Nybygget.är^genom skatteköpet under full äganderätt upplåtit, äger icke Staten på sätt nu tillgår genom sine Embetsmän föreskrifva Nybyggaren odlingsskyldigheter och tillse att de fullgöras eller i annat fall honom från Nybygget skilja.
Är åter Utskottens mening, hvilket likväl ingenstädes i Betänkandet finnes uttryckt, att detta skall utgöra ett vilkor för beviljandet af skatteköpet, och att således samma controller och föreskrifter i afseende på odliogsskyldigheterne, som nu äga rum, jemväl böra i detta fall gälla, 6å hemställer jag
. huru någon skulle vilja med sådane vilkor begagna detta skatteköp, då han, enligt ofvannämnde Bref, äger vid frihetsårens slut få samma skatteköp för intet.
Det föreslagne stadgandet är då af ingen vigt.
Man har således på de anförde skälen alltid ansett angeläget att bibehålla Nybyggen under Krono natur, det vill säga under Kronans uppsigt, så länge frihetsåren varade och ej förr tillåta skatteköp derå, än, efter de-1 ras förlopp, det kunde visas att Nybyggaren fullgjort sine odlingsskyldigneter och hemmanet kan bära ränta till Staten, då Staten sålunda deri har ersättning för de förundte friheter och för skatteköpet.
Derpå förlorar Nybyggaren intet.
Han är efter författningen för sig och efterkommande, lika med Kronoåboer i allmänhet, försäkrad om Nybyggets orubbade bibehållande, så länge han fullgör sine skyldigheter.
Jag 3o2 D*n 5 September e, m, hemställer på desse grunder, »tt hvad Utskotten förslagit om rättighet till skatteköp af Nybyggen före frihetsårens utgång må förfalla, eller åtminstone, att dervid må bestämdt tilläggas ochjuttryckas, att, sådant oagtadt, Nybyg' garen må vara underkastad den föreskrift om tillsyn i afseende å odlings- och byggnadssky 1- digheternes fullgörande, samt det äfventyr för försummelse deraf, som i allmänhet är i Författningen stadgade.
Herr Grefven och Landt Marskalken hemstälde om Ridderskapet och Adeln ansåg Stats-, Bevillnings och OeconomieUtskottens förevarande Utlåtande böra, i anledning af Herr Danckwardt» dervid gjorde anmärkningar till Utskotten återremitteras.
Företogs till pröfning Stats-, Lag- samt Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottens den 21 sistledne Augusti under N;0 444 afgifne och den 2 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, angående dels befrielse från skattläggning för husbehofs Mjöl- och Sågqvarnar, dels ock rättighet att obehindradt samt utan föregången syn på stället få sådane qvarnar samt andre vattenverk anlägga.
Friherre Löfven [kjöld, Salomon, hade inlemnat ett så lydande
Den <y September e, m, 3°S Herr Grefven och Landt- Marskalken frågade om Ridderskapet och Adela ansåg Utskottens Utlåtande böra , i anledning af Friherre Löfvenskjölds dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras.
I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af berörde Utlåtande; hvilken proposition med Ja besvarades.
Från Stats - Utskottet'.
Af den 21 sistlidne Augusti: N:o 448.
I anledning af ej mindre Friherre C. H.
Anckarsvärds gjorde anmärkningar vid den af Riksens Ständers Revisorer år 1S22 afgifoe berättelse, rörande då verkställd granskning af Allmänna Magazisslnrättningens förvaltning under de sednare åren, än äfven de af Friherre C. J af Nordin och Herr C. D. af Uhr öfver berörde anmärkningar meddeldte yttranden.
Af den 3 dennes: N:o 419* I anledning af Kongl. Maj:ts 304 ®cn 5 September e, m, Nådiga proposition, angående upplåtande af Rosersbergs Kungsgård tili Enkesäte för H. K. M. Drottningen.
N:o 4Öo.
I följd af återremiss uti frågan om expectence lön för Cornetten Friherre Casimir Sparre.
N:o 451.
I anledning af återremiss uti frågan om pension för Enkefru Grefvinnan Adr lerc.-eutz.
Af den 4 dennes: N:o 452.
Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, i fråga om pension för Herr Landshöfdingen H. Järta:
Från Stats- Bevillnings- famt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ut/kotten■.
Af den 19 sistlidne Augusti: N:o 453.
I anledning af väckte motioner, angående cn jämnare fördelning af Postföringsskyldigheten, tillökning i den nu bestådde Postskjutslegan, Postens förskaffande genom Gästgifvarskjuts , med flere till Postväsendet hörande ämnen.
Frän Lag- samt Allmänna Besvär• och Occonomielltskotten:
Af den 29 sistlidne Augusti: N:o 160.
I anledning af yrkad rättighet för Den 5 September t, m, 3*7 för Norrlands Allmoge, att i Stockholm få sälja sine Victualievaror och Fogel i Bodar.
I anledning af väckt motion om Fabriksgesällers ställande under TjenstehjonsStadgan.
N-O 162.
Ofver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddelte
Betänkande om yrkade utvägar till förekommande af löse, mea arbetsföre personers kringstrykande och betlande.
Angående yrkad ändring uti Kongl.
Brefvet den 14 April 1791, samt Kongl.
Förordningen om Landtmäteriet i Riket dea 12 Aug 1783, i hvad som rörer föreskriften om skiftens antal vid Storskiftesförrättningar.
I anledning af yrkad förändring uti Enskiftesförordningen, i hvad den angår huru med föregången Storskiftesdelning förhållas bör, då Enskifte begäres.
Af den 26 sistlidne Augusti:
N:o 165- I anledning af väckt fråga, att vid en blifvande ny
Domstols organisation förlikningsåtgärderne måtte skiljas från Domstolarne och uppdragas åt serskildt Nämnder.
Ridd. 0. Ad Prot. Vill.
Band. 20 30g jDen 5 September e, in; Af den 29 sistlidne Augusti: N:o 166.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, angående byggnadsskyldigheten vid KyrkoherdeBoställen.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut afgifne Betänkande angående rättighet till
Grustägt å andras ägor för underhållande af allmänna vägarne, samt sättet och ordningen till samma rättighets bestämmande och begagnande.
1 anledning af gjorde anmärk-' ningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, angående yrkad ändring uti Kongl. Förordningen den 22 Julii 1803 om räntegifvares och räntetagares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter.
Utdrag af Protocollef, hållet hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm förmiddagen den 5 September 1823. S. D.
Vid förnyad föredragning af ConStitutionsUtskottets den 19 sistledne Augusti under N:o 44 aflåtne, samt den 27 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, i Den 5 September e. ni. anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte förslag till ett 7:de Moment i 14 §- Riksdagsordningen, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att det i förstnämde
Memorial framställdte försbgj till den behandling 56 §.
Ut Supra.' S. D.
Vid förnyad föredragning af ConstitutionsUtskottets den 21 sistledne Augusti under N:o 4s aflåtne, samt den 27 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, i anledning af Kongl. Majtts Nådiga ProposU tion om upphörande af Konungens två röster i Högste Domstolen, afgjorde Ridderskapet och Adeln, jemlikr Bi §, Regeringsformen, att Ståndet ville öfver samma Nådiga Proposition vid nästföljande Riksdag besluta.
Då nu å nyo föredrogs StatsUtskotletg den 21 sistledne Julii under N:o 343 afgifne, samt den 29 i berörde månad eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, i frågan om lindring uti Inqvarterings besväret för Städerne; fann Ridderskapet och Adeln, som redan bifallit sistnämnde Betänkande , nu för godt instämma i BorgareStåndets uti ProtocollsUtdrag af den 2 sistledne Augusti tillkännagifne beslut: 1:0.
Att en underdånig framställning till Kongl. Maj:t angående Inqvarteringar för Städerne i allmänhet, och de för den samma vid Den 5 September e. m. 1809 och 18 ro årens Riksdag lagde grunder, samt om verkställighet å det då fattade beslut, bord* göras uti de ordalag Utskottets första Betänkande innehåller. 2:0.
Att Malmö Stad, intill dess andra utvägar till lindring i inq varteringsbesväret för Staden blifva vidtagr.e, må ifrån och med in - Bevarande år 1823 ocn intill nästa Riksdag befrias från den stadgade åiliga 2 procents-afbetalningen på dess till Casstrn och Stallbyggnaders uppförande, från RiksgäldsContoiret erhållne lån 50,000 R:dr B:cq, samt ifrån och med 1824 års början och intill nästa Riksdag, njuta befrielse från räntebetalningen å samma lån, med förebehåll, att, om Kongl. Maj:t i Nåder skulle täckas innan nästa Riksdag mildra Stadens Inqvarteringstunga, genom förflyttande af minst en Sqvadron utaf de derstädes förlagde Troupper till annan ort, räntebetalningsskyldigheten då genast vidtager. 3:0.
Att Wadstena Stad må ifrån den tid, di det öfverklagade Inq varteringsbesväret för Staden vidtagit, och allt framgent, så länge detta besvär i och för Correctionslnrättningen fortfar, af anslaget för samma Inrättnings underhåll tillgodonjuta 200 R:dr Banco åtligen, till ersättning lör Inqvarteringen. 4:0.
Att Staden Warberg må, ifrån och med 1824 års början och så länge Staden får vidkännas Service till det å Warbergs fästning förlagde Befäl och Manskap, utaf Statsmedlen Den 5 September e. m. 3I1 er hälla 2oo R:dr Banco årligen i ersättning för denna inqvartering. 5:0
Att hvad angår Götheborgs Stads inqvartering, samt användandet af de Kronans byggnader, som blifva öfveFflödige, genom det Garnizonerade Troupper från en Stad till en annan förläggas, Utskottets i dess första Betänkande afgifne yttrande gillades.
Ut Supra. S. D. Remitterades till:
Stats- famt Allmänna Befvärs- och Oeconomie- Utskotten:
Herr von Törnes, Michael, Memorial, innefattande svar ä Herr Montgommeries, Gustaf, anmärkningar vid Utskottens den aasistledne Augusti eftermiddagen återremitterade Utlåtande, i anledning af väckte motioner om återläggandet af Härjeådalen till Gefleborgs och Jemtland till VesterNorrlands Län , jemte det af Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus, rörande samma ämne, denne dag afgifne yttran. de.
Ut Supra. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets den 19 sistledne Augusti under N:o 430 afgifne, samt den 25 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af ytterligare fråga om Städernes inqvarterings besvär.
Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning afStatsUt - Den 5 September e, m'. skottets den 98 eistledne Augusti under N:0 440 afgifne, samt den 2 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, i anledning af RiksStåndens serskildte beslut, rörande pension tili framledne RiksRådet Grefve Liljencrantzs Dotter Friherrinnan Tornerhjelm; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, med godkännaa*j de af de i samma Memorial föreslagne votelingspropositioner, öfverlemna frågan till förstärkta Statsutskottets afgörande.
Föredrogs å nyo och gillades Statsutskottets den 28 sistlidne Augusti under N:o 439 afgifne, samt den 2 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte yttrande , an- ' gående pension för Directeuren Löfving.
Ut Supra. S. D. Remitterades till Riddarhus-Utjkott et".
Majits den 2 dennes afiåtne Nådiga skrifvelse till Ridderskapet och Adeln, an* gående val af Revisorer, med anmodan att Ut? skottet måtte skyndesammeligen inkomma så väl med Utlåtande deröfver, som med Förslag till Ridderskapet och Adelns underdåniga svar deri till Kongl. Majit.
Remitterades till: * Riddarhus- Uts kottet t Herr Franc Sparresi Bengt Ertandf Memoj
Den 5 September, e. m. 313 rial, angående stiftande af tvenne Stipendier hvardera af 100 eller 150 R:dr årligen för Adelig» Ynglingar, som allvarligen ägna sig åt Näringarne, jemte de af Stskillige Ledamöter, i anledning deraf, afgifne yttranden.
Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm eftermiddagen den 5 September 1823. S. D.
Statsutskottets den 8 sisth Augusti under N:o 396 afgifne, samt den 14 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt motion om fonds anvisande till Pensioner för StatsRådets Ledamöter.