Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Visserligen medgifver jag, att det är ganska berömvärdt, att StatsUtsk. så vidt möjligt är, hushållar med Statens medel och jag skulle derföre knappast hafva vågat begära återremiss å denna puukt, ont jag icke funnit mig dertill upmuntrad af det förhållande, att ifrågavartde anslag tillhör den Otte Ilufvudtiteln och att det således kunde hafva varit för StatsUtsk. ännu obekant hvad som i den sista tabellen af Ulskts utlåt, ronde utgifterna finnes uplagct, nemi. alt det al Utsk. upgjorda förslag till den ordinarie Stals - 234 Den 20 April. regleringen utvisar, jemfördt med 1817 ars Budget, eu minskning i Stals-brist-summan af 166,000 R:dr.
Hade Utsk. vetat detta, då ifrågavande anslag inskränktes till 6,000 R:dr, så skulle lörhända, såsom jag åtminstone vill hoppas, summan blifvit till högre belopp föreslagen.
Jag anser det icke vara allt för vågadt att påstå, det några 1,000 R:dr, ja till och med 10 å 20,000 R:dr offrade för den Svenska industriens utveckling, skall vara af större nytta för fäderneslandet, än eftergift af en motsvarande summa å den allmänna bevillningen.
Jag vill icke längre taga R. o. Ad.-s tid i anspråk, utan in- j skränker mig till att begära punktens återremitterande, och om R. o- Ad. villfar denna min begäran, hoppas jag, alt StatsUtsk. vid frågans förnyade pröfning skall finna slöjdskolan i Stockholm vara förtjent af mera kontant upmärksamhel, än densamma i förevar:de Utlät, haft att hugna sig åt.
^ Hr Adelborg:
Då man betraktar StatsUtsk:s åtgöranden under en längre tidsföljd, så finner man med tillfredsställelse, alt inom Utsk. för hvarje Riksdag ett visst sträfvande att befordra sam- ■ hällets materiella välstånd allt mer och mer gjort sig gällande.
Det är otvifvelaktig!, att tidsandan numera så utvecklat sig, att man inser_nödvändigheten af att bevilja anslag för sagde ändamål, hvarföre man icke nu såsom förr tilldrager snöret å penningepungen, så snart det blifver fråga om en statsutgift, som icke af det mest trängande behof är påkalladt, utan först i en framtid och indirekte gagnar det allmänna.
Tidens riktning gifver numera oafvisligen , tillkänna, att man icke genom landvinningar och krigiska bragder skall söka att befrämja Statens utveckling till makt och inflytelse, utan ali man bör egna sig åt de fredliga eröfringar inom landets egna gränser, hvilka på en vida säkrare väg leda till det äf alla eftersträfvade målet, fäderneslandets framåtskridande, i så väl rnatcrielt som intellektuel t hänseende.
Man kan icke förneka, att såväl Regering som Ständer egnat en berömvärd upmärksamhet åt samhällets materiella förkofran, men roan kan derjemte icke undgå alt bemärka, att denna omvårdnad icke sträckt sig i lika grad till slöjderna och näringarna, som lill jordbruket och bergshandteringen.
De sistnämnde hafva på ett otvetydigt sätt blifvit gynnade, men slöjderna hafva icke i samma proportion fått hugna sig af Statsmakternas beskydd.
Slöjdskicklighelens utveckling till allt högre fullkomlighet är likväl af ganska stor vigt för ett samhälle, som ej vill stå efter på civilisationens väg.
Ju mera samhällets materiella utveckling framskrider, desto större anspråk får man på slöjdidkaren att han skall ytterligare förfina konsten, gifva en förädlad form åt sina alster och derigenom locka nya afnämare samt erhålla en vidgad afsättning för en förökad produktion.
At den ständigt tillväxande folkmängden måste arbete anskaffas och detta kan ej ske på annat sätt än alt nya näringar och nya industrigrenar upstå och taga detta arbete i anspråk.
Sådan liar sakernas gång i alla större stater varit och sådan skall den enl. all sannolikhet äfven hos oss blifva.
235 Till följd af omsländigheternes kraf har en slöjdskola här i staden genom enskilda personers förenade krafler upstått.
Denna skolas verksamhet har sent omsider tilldragit sig Statsmakternas upmärksamlret, sedan man icke mera kunnat undgå alt bemärka dess välgörande inflytande på slöjdskicklighetens utveckling, ty, utom allt annat, bär nästan hvarje nybyggdt hus inom Stockholm prägeln af slöjdskolans verksamhet genom de prydnader af verkligen arkitektoniskt värde, hvarmed dessa hus till större delen äro försedde.
Ehuru slöjdskickligheten icke hos oss hunnit en sådan höjd som 1 uti andra länder, har den likväl å sednare tider gjort märkbara framsteg och orsaken dertill måste i främsta rummet tillskrifvas de slöjdskolor, som inom landet å sednare tider upstått och hvilka derföre gjort sig förtjenta af upmuntran från Statsmakternas sida.
StatsUtsk. har äfven insett nyttan af dessa skolors tillvaro och tillstyrkt anslag af allmänna medel icke allenast å de redan befintliga slöjdskolorna i Stockholm och Götheborg utan äfven till inrättande af tvenne nya dylika läroanstalter i Orebro och Norrköping.
Jag måste likväl, lika med Gr. von Platen, finna, att Stockholms slöjdskola, hvars funktion just är, att vara en modellskola för alla de öfriga, icke blifvit af SlatsUtsk. tillräckligt ihågkommen, enär dess anslag skulle belöpa sig till endast 6,000 R:dr, under det att Chalmerska slöjdskolan skulle få 7,000 och nyssnämnde 2:ne nya skolor 5,000 Pi:dr hvardera.
Så vida man erkänner hvad jag förut sagt, kan man icke annat än förvåna sig alt Stockholm, som är Rikets hufvudstad och i folkmängd de andra städerna så öfverlägsen fått ett så litet efter förhandenvarande förhållanden afpassadt anslag lill sin slöjdskola.
Man behöfver blott kasta en blick på StatsUtsk:s yttrande i denna fråga för att finna, att icke fullt 3 på hvarje 100:de af Stockholms fabriks- och handtverksarbetare begagna sig af undervisningen i skolan, hvaraf man kan döma till den betydliga tillökning i personalen, som är att förvänta, så snart dessa arbetare mera allmänt inse vigten af att besitta teknisk underbyggnad i deras yrken.
Vill man försöka att någorlunda tillfredsställa de fordringar, man med skäl äger på en dylik skola, så måste man bevilja ett emot behofvet svarande anslag, och man måste besinna, att i en stad, sådan som Stockholm, hvilken följer med de andra hufvudstäderna i den civiliserade verlden, icke allenast i alla andra afsteenden utan äfven, tyvärr, i sedeförderf, sysselsättning måste beredas åt den numera genom skråförfattningarnes nphörande fria arbetsklassen.
Uraktlåter man detta, så torde dessa arbatare, hvars undervisning man försummat, en gång kunna blifva för samhället ganska farliga.
Det har varit en allmän erfarenhet i alla de länder, der revolutionens stormar skakat samhällsbyggnaden, alt ju mera man förstått att odla arbetarens förstånd samt höja hans sinne för det goda och sköna, ju mera man sökt att på ett nyttigt sätt fylla hans från arbetet lediga timmar, desto mindre har man ifrån hans sida haft att befara några excesser.
Det är på denna väg, som arbetaren skall danas till en nyttig samhällsmedlem, men icke genom att, på säll nu för tiden hos oss är händelsen, bibringa honom idéer och 230 Den 20 April. tänkesätt, sorn förleda honom alt öfverskrida gränsen för hans en gång bestämda verksamhet.
För öfrigt finnes det här i Stockholm en verklig parias-klass af lill lasten hemfallna qvinnor, hvilka stryka omkring gatorna på alla tider af dagen, men mest om nätterna, då de lättast kunna dölja sitt usla tillstånd.
Antalet af dessa förkastade varelser ökas dagligen, och hvarföre?
Jo till följd af bristande arbetsförtjenst och nyttig sysselsättning.
Vi känna alla, huru svårt det är för en ung qvinna af arbetsklassen att pä ärligt| sätt förtjena sitt uppehälle, ehuru hon behöfver otroligt litet dertill.
Hon kan sällan förtjena i mera än 24 sk. om dagen, och denna ringa penning förslår icke lill fyllande af de oundgängligaste lefnadsbehofven.
Sedan hon en tid under ansträngt arbete och bekymmer framhärdat på dygdens bana, men ändock ej förmått bereda sig någon den ringaste utsigt till en bättre ställning, tröttnar hon så till själ som kropp, och det ständigt för ögonen varande exemplet af sysslolösa, men ändock med ett visst yttre sken af välstånd omgifna qvinnor, locka henne in på lastens förderfliga stråt.
För att rädda dessa olyckliga undan detta förnedringstillstånd, måste man söka bibringa dem eli sådan färdighet i handaslöjder, att de kunna skaffa sig medel till en tarflig utkomst och således är en slöjdskola äfven för qvinnor i hög grad af behofvet påkallad-
Qvinnor kunna ganska väl blifva användbara i åtskilliga yrken.
I en mängd andra länder begagnas qvinnor vid fabriker och handtverkerier.
Här i Stockholm deremot hafva de icke tillgång till annat arbete än sömnad och några särdeles enkla yrken.
Då jag, af nu anförde skäl, anser att en förhöjning af anslaget till Svenska Slöjdföreningens skola bör egalrum, isynnerhet på det att unga qvinnor der må kunna erhålla undervisning i handaslöjder, förenar jag mig med Gr. von Platen och yrkar punktens återremitterande.
Det är verkligen icke ulan förvåning, som jag funnit att StatsUtsk:s utlåt, i denna punkt blifvit af de siste värde talarne på ett omildt sätt klandradt.
Jag tror ej alt Utsk. förtjenat detta klander, ty ehuru K.
Sig icke böra begära någon förhöjning utöfver det anslag af 4,000 R:dr b:ko, hvaraf Svenska Slöjdföreningens skola här i staden för närvande är i åtnjutande, har Utsk. likväl, uppå framställning af enskild motionär, tillstyrkt en tillökning af 2,000 R:dr å detta anslag.
Den förste talaren yttrade, att det förundrade honom, alt StatsUtsk. varit så frikostigt på loford öfver ifrågavande inrättning, men så sparsamt på medel till densammas underhåll och utvidgning.
Jag får då tillkännagifva, alt Utsk. icke skulle hafva yttrat sig så fördelaktigt om skolan, så vida icke de facta, som blifvit för Utsk. framlagde, hade ganska högt talat för densamma, och jag tror, att Utsk. varit mera klaudervärdt, om det tillstyrkt R.
St. all höja anslaget utan att detta sitt tillstyrkande fullständigt motivera.
Man bör icke förgäta, att denna skola icke tillhör Staten, utan är en enskild inrättning af slöjdföreningen i Slockholm, och jag minnes Den 20 A pr il. 237 mycket väl, att då denna skola stiftades och fråga om anslag till densamma väcktes, tvekan upstod, huruvida det vore lämpligt alt anslå statsmedel lill en inrättning, hvars bestånd berodde af enskilde personers bidrag.
St. ansågo sig likväl böra understödja denna inrättning, hvars vigt och nytta allmänt erkändes, och vid sista Riksdagen ökades det ursprungliga anslaget med 2',000 R:dr, utan att K. M. sådant begärt.
Stms frikostighet har burit goda frukter och då skolans föreståndare ådagalagt utmärkt nit och skicklighet vid skolundervisningens handhafvande, var det icke annat än StalsUtsk:s skyldighet, att sådant omnämna.
Men häraf följer aldeles icke, att man borde öka anslaget utöfver hvad Utsk. tillstyrkt, och Utsk. har snarare, enl. mitt förmenande, gatt för långt, då det, utan anledn. af någon framställning från K. M., ytterligare ökat anslaget, ty, på sätt jag redan nämnt, denna skola är helt och hållet en enskild stiftelse, och dess tillvaro eller uphörande beror således af enskilde personers godtfinnande.
Vid sådant förhållande må det vara ursäktligt, att jag icke förstår, huru man kan drifva den satsen, att anslaget bör än ytterligare förhöjas och upföras på den ordinarie slaten.
Det är väl sant, att då slöjdskolan står under Kongl. Comraerce-Colhii tillsyn, den icke kan sägas helt och hållet sakna kontroll från Statens sida, men denna tillsyn kan icke jemföras med de kontroller, som våra undervisningsverk i allmänhet äro underkastade.
Man har yttrat, att man icke funnit någon öfverensstämmelse i StatsUtsk:s förfarande, att tillstyrka anslags beviljande för inrättande af tekniska läroanstalter i åtskilliga småstäder och på samma gång föreslå en så ringa förhöjning af anslaget till slöjdskolan i hufvudstaden.
Det synes mig vara tydligt och klart, alt det är Statens skyldighet att befrämja undervisningsanstalters inrättande å sådana ställen, der behof af undervisning yppat sig, men kommunens tillgångar ej medgifvit densamma, att undervisningsverket på egen bekostnad grundlägga och underhålla.
Och dessutom bör man ihågkomma, alt om Staten gifver ett anslag af 5,000 R:dr ät staden örebro, för inrättande af en tecknisk elementarskola, så är det icke allenast nämnde stad, utan äfven hela trakten deromkring, som kommer att draga nytta af denna undervisningsanstalt.
Då deremot, hvad Stockholm beträffar, det är otvifvelaktig!, att denna kommun i främsta rummet har nytta af slöjdskolan härstädes.
Det kan väl äga sin riktighet, att mångå af de personer, som begagna sig af undervisningen i denna skola, äro födda utom Stockholm, men de tillhöra likväl denna kommun, och några resande lära väl sällan bevista föreläsningarne i skolan utan utgöres elevernas antal hufvudsakligast af gesäller och andra personer af Stockholms handtverkareklass.
En annan talare har förebrått
Utsk. derföre att det icke inlåtit sig i frågan om arbetets organisation.
Arbetets organisation är en af dessa moderna fraser, hvilka man tidt och ofta använder, men alla försök att i verkligheten införa det öfverlyckliga tillstånd, sorn génom arbetets organisation skulle menskligheten beredas, hafva strandat, och torde således denna organisation allt framgent vara 238 Den 20 April. förvisad till de abstrakta teoriernas töckenhöljda område.
Efter sin utflykt pä detta område, har talaren återkommit lill slöjdskolans organisation och ansett att man borde derstädes gifva arbetsförtjenst ät sådana olyckliga qvinnor, hvilka hemfallit till prostitutionen, med anledn. hvaraf talaren yttrat, att det anslag, Utsk. tillstyrkt, icke vore efter förhullämlerne riktigt afpassadt.
Jag får då förklara, att jag icke är mäktig att begripa hvad som menas med dessa förhållanden, samt att det, enl. mitt förmenande, ingalunda varit StatsUtskis skyldighet att ingå i någon pröfning af de lämpligaste åtgärder för att förekomma prostitutionen eller rädda dess offer från följderna deraf.
Samme talare har påstått, alt StatsUlsk. gynnat landtbruket och bergshandteringen pä slöjdernas bekostnad.
Denna beskyllning tror jag vara helt och hållet oförtjent, ty Utsk. har icke allenast tillstyrkt förökade anslag åt 2:ne slöjdskolor utan äfven föreslagit anslagsbeviljande för inrättande af 2:ne nya tekniska läroanstalter, och dä borde man väl icke säga alt Utsk. varit kargt emot slöjderna.
Inom Utsk. har välviljan för ifrågavar:de skola varit allmän och Ulskis fleste ledamöter hafva med värme talat om den vackra verksamhet skolan utvecklat, och jag hade sannerligen icke väntat mig, att sedan Utsk. på enskild motionärs framställning höjt anslaget utöfver hvad K. M. begärt, Utskis tillgörande skulle mötas af klander från motionären sjelf, hvars anförande väl börjades med åtskilliga välvilliga ord, men hvilket, i dess helhet betraktadt, innehöll klander och ogillande från början lill slut.
Man har yttrat, att om denna slöjdskola, som egentligen endast är afsedd för arbetares undervisning i deras yrken, blefve utvidgad, så skulle sådant utöfva en fördelaktig inverkan på industriens utveckling icke allenast i hufvudstadeo, utan äfven i hela Riket.
Delta har StatsUtsk. ingalunda bestridt, enär det i sjelfva utlåt, uttryckligen tillkännagifver sin åsigt, att det just är på denna väg, som industrien bör nphjelpas.
Utskis åsigt i saken kan således icke blifva föremål för något klander, men hvad som snarare gifver anledn. till anmärkn. är, att Stockholms stad så litet bidrager till ifrågavande skolas understöd.
Att Staten tillhandahåller skolan tjenlig lokal, är i sanning icke mycket.
Om denna skola visar så lyckosamma resultater för Stockholms handtverkare-klass, som både jag, och de föregide talarne anser densamma göra, så torde det icke vara obilligt begärdt, alt staden, som af denna skola drager den hufvudsakligaste nyttan, med något mera än uplåtelse af lokal åt skolan bidrager till dess underhåll och utveckling.
Om man å ena sidan anser, att StatsUtsk. handlat oriktigt derutinnan, alt Utsk. icke ökat bevillningen å landels innebyggare genom förökadt anslag åt denna skola, så torde det å andra sidan finnas personer, som anse att bevillningen å de fattiga klasserna på landet, bör så mycket som möjligt lättas, samt att denna klass således icke bör betungas med bidrag till en skola i hufvudstaden, som icke lärer kunna kallas för den fattigaste kommunen i Riket.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag om propos. å bifall till förevaride punkt.
Den 20 April. 239 Frih.
Det är i sanning mycket mindre ange nämt, att å det allmännas vägnar föra sparsamhetens talan, än alt utöfva frikoslighetens dygd, om ett sådant utöfvande får kallas dygd, då det gäller Statens medel.
Detta oaktadt, anser jag mig vid detta tillfälle böra taga StatsUtsk:s förfarande i försvar emot de talare, som i mer eller mindre skarpa ordalag klandrat det resultat, hvartill Utsk. i denna punkt kommit.
Gr. von Platen har visserligen rätt deruti, att inom Utsk. många röster höjt sig och i hedrande ordalag lofordat de personer, I som stått i spetsen för ifrågavande undervisningsanstalts angelägenheter; och lika sant är äfven, att ingen inom Utsk. bestridde den nytta, som slöjdskolan medförde.
Men ibland Utsk:s vid frågans afgörande tillslädesvarande ledamöter funnos dock de, som hyste betänklighet, huruvida det vore lämpligt att förhöja det anslag, hvarmed denna enskilda inrättning af Staten understöddes, ej blott utöfver hvad R.
Riksdag beviljade, men ock utöfver hvad K.
Enl. mitt förmenande, hade äfven SlalsUtsk., med fästadt af > seende å de mångfaldiga och utomordentliga utgifter, som vid denna Riksdag taga Statens tillgångar i anspråk, ganska väl kunnat hos R.
St. föreslå, alt anslaget skulle fortfarande utgå med samma belopp som hittils, utan att någon anmärkn. emot ett sådant beslut med fog bordt kunna göras.
Jag har likväl icke satt mig emot anslagets förhöjning och icke heller ogillat de motiver, hvarpå Utsk. stödjer sitt tillstyrkande deraf, men jag tror alt man ingalunda bör förbise det yttrande, som Utsk., efter dess lofordande framställning af skolans förtjenster, fällt derom, alt Stockholms stad, frikostigare än som skett, borde befrämja inrättningens verksamhet och utveckling.
Jag tror, i likhet med den siste värde talaren, att det varit nödvändigt, att med beröm omnämna skolans verksamhet, enär deruti ligger det egentliga motivet för Utsk:s tillstyrkan att höja anslagssumman, och äfven jag hade icke väntat mig att delta beröm skulle räknas Utsk. lill last, såsom en inconseqvens derutinnan att Utsk. ej tillstyrkt ytterligare förhöjning i anslaget.
Uti sin motion yttrar Gr. von Platen, att det visat sig, det denna skola gagnat icke allenast hufvudstaden, utan äfven hela Riket, hvilket påstående motionären grundar på en upgift, ronde de elevers födelseort, hvilka begagnat sig af undervisningen i slöjdskolan.
Om man granskar denna upgift, så finnér raan emedlertid att af de elever, sora intill nästl. års slut varit i skolan intagna, 468 varit födda i Stockholm och 455 i andra delar af Riket, så att flertalet befinnes på Stockholms sida; ty de 17 i utlandet födda få väl icke upföras på landsortens räkning, likasom icke heller på hufvudstadens.
Gr. von Platen har jemväl ogillat, att Utsk. tillstyrkt 2:ne anslag å 5,000 R:dr b:ko hvartdera för inrättande af tekniska läroanstalter i 2:ne af Rikets mindre städer, under det att slöjdskolan här i hufvudstaden endast skulle få ett anslag af 6,000 R:dr nämnde mynt.
Den ädle Gr:n har härvid uteslutande fästat sig vid hufvudstadens större folkmängd och alldeles förbisett angelägen - 240 Den 20 April. heten deraf, att äfven andra delar af Riket uro i behof af anstalter, der arbetaren kan hildas till skicklighet i sitt yrke.
Då jag således ser olörnöjsamheten ohöljd framträda med öfverdrifna anspråk, samt finner, att man icke kan påräkna någon erkänsla för den huldhet, hvarmed ifrågavar:de skola blifvit omvårdad, så, och ehuru jag i främsta rummet yrkar bifall till Ulsk:s hemställan i denna punkt, anser jag mig tillika böra öppet förklara, alt, för den händelse frågan återremitteras och jag vid dess förnyade pröfning ännu bekläder en plats inom StatsUlsk., jag derstädes kommer att biträda det sannolikt derstädes icke uteblifvande yrkande, att anslaget måtte nedsättas till 4,000 R:dr.
Vid den håg för sparsamhet, som inom Utsk. förefinnes, skulle det ganska lätt kunna hända, att frågan finge en ännu sämre vändning, än densamma, efter åtskilliga ledamöters mening, redan fått.
Det har gjort mig ondt, all nödgas yttra dessa ord, och jag hoppas, att de icke måtte tydas såsom skulle jag hysa någon motvilja emot ifrågavartde skola.
Tvertom utgör dess förljenstfulla verksamhet, under den mest nitiske och kunskapsrike föreståndarens, den af allmänheten, rättvisa omdöme och särskildt af mig, i följd af flerårig personlig bekantskap, högt värderade Kapten transtrands utmärkta ledning, en giltig grund för hvarje rättvis granskares välvilja.
Afven jag hyser sålunda för denna nyttiga och hitintills väl administrerade läroanstalt all högaktning, och skulle gerna vilja anslå fullt tillräckliga medel för skolans utvidgning, derest icke Statens för mera samhällsvigtiga behof i anspråk tagna tillgångar manade mig att iakttaga en nödvändig, om äfven påkostande sparsamhet.
Jag anser det derföre vara rådligast att bifalla Utsk. förevar:de hemställan, ty jag föreställer mig, på sätt förut antydt blifvit, att, vid'frågans återkomst till StatsUlsk.
, de från landsorten hit församlade folkombuden, lätt kunde blifva upmärksamma på det ringa understöd, skolan af Stockholms stad åtnjuter, helst om man upställer en jemförelse med hvad Götheborgs samhälle påkostar sin slöjdskola, och, vid betraktande deraf, finna sig snarare benägen att minska, än att öka, det en gång tillstyrkta anslaget.
Pä grund af hvad jag nu haft äran anföra, får jag hos Hr Gr. o.
Landtm, vördsamt anhålla om propus, å bifall till denna punkt.
Inom detta hus lära icke åsigterna om ifrågavande skolas nytta vara delade, utan är det endast anslagets belopp, som utgör föremål för meningsskiljaktigheten, enär några talare ansett summan vara tillräcklig för ändamålet och andra äter funnit densamma aldeles för liten.
Jag för min del får förklara, att jag delar den sistberörde åsigten och således anser att det af StatsUtsk. tillstyrkta anslaget bör förhöjas.
Bevisningen för denna min åsigt torde ej vara särdeles svår att åstadkomma.
StalsUtsk. har icke vederlagt, upgiften derom, att antalet af lärare vid skolan är otillräckligt för att bestrida undervisningen derstädes, så alt en stor mängd af personer, som begärt att få begagna sig af under - Den 20 April.
241 undervisningen, icke kunnat erhålla tillträde dertill.
För öfrigt är icke tillfälle beredt för qvinnor att deltaga i denna undervisning och jag tror, att den värde talaren, som fästat upmärksamhelen uppå angelägenheten deraf, alt qvinnor af den fattigare folkklassen lemnäs tillfälle att förskaffa sig slöjdskicklighet samt erhålla arbetsförtjenst, för alt sålunda räddas undan prostitutionen, icke saknat skäl
Tör denna sin framställning.
Man har påstått, att det skulle vara ganska tillräckligt, om Staten understödde skolan med ett årligt anslag af 6,000 R:dr, samt att det vore kommunens skyldighet att tillskjuta hvad som derutöfver erfordrades, isynnerhet sorn Stockholms stad icke kunde betraktas såsom ett fattigt samhälle, det der, såsom f. n. vore fallet, icke hade råd att bispringa' skolan med annat än uplåtelse af lokal, hvilken dessutom vore otillräcklig.
Jag tror ej att man bör betrakta saken ur den synpunkt, huruvida kommunen är rik eller fattig, och icke heller, huru stor folkmängden är, utan jag anser att man hufvudsakligen bör afse antalet af de elever, som äro i behof af undervisning.
Vi finna då, att i Götheborg erhålla 60 ä 70, samt i Orebro omkring 100 personer undervisning på deras lediga stunder i dessa städers slöjdskolor, under det att i Stockholm icke mindre än 213 personer besöka skolan, hvilket antal ändock är en obetydlighet emot dem, sorn anmält sig till inträde.
Det synes således vara af behofvet högt påkalladt, att ett ökadt anslag af R.
Utsk. har, på sätt Gr. von Platen redan anmärkt, tillstyrkt, att städer, der inga slöjdskolor finnas, skulle erhålla ganska betydliga anslag för sådana undervisningsanstalters inrättande, och det anslag, sorn blifvit föreslaget att utgå till Chalmerska slöjdskolan i Götheborg öfverskrider med 1,000 R:dr det belopp, som, enl.
Utsk:s hemställan, skulle tilldelas slöjdskolan här i staden.