Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Månne icke, vid början af riksdagarne, R. o. Ad:s medlemmar talrikt härstädes sammanströmma just i och för den vigtiga förrättningen af Bänkm:svalen, hvilken innebär källan och uphofvet för valen af R. o. Ad:s ledamöter inom Utsk:n ?
Genast efter denna förrättning, ser man en mängd af R. o. Ad:s ledamöter aflägsna sig, enär de i följd af enskilda förhållanden, tjenstegöromål eller bristande förmögenhet hindras från att härstädes sig längre tid uppehålla.
En koncentrerad kraft är alltid och naturligen vida mäktigare än en spridd.
Påtryckningen af olikartade omgifningar skulle göra utgången i sednare fallet mycket mera tillfällig och tvifvelaktig.
— Min åsigt härom är således fullkomligt bestämd; — men då meningarne i ämnet kunna vara delade, har Utsk. tordehända visligen förfarit då det icke tilltrott sig att redan nu uttryckligen föreslå något stadgande om valens företagande distriktsvis; alltså vill jag ock ej klandra Utsk. för dess tystnad i delta afseende.
Jag skall äfven afstå från alt Den 31 Maj e. m. 417 alt påyrka något beslut derutinnan; öfverlemnandes åt framtidens omsorg att bestämma denna fråga; men skulle naturligtvis serdeles ogerna se om R. o.
Ad. nu genast beslöte sig i rak strid med hvad jag önskar slutligen målte stadgas.
Jag anhåller således alt derest R. o. Ad. icke skulle finna för godt att antaga ett stadgande af innehåll alt valen må ske i hufvudstaden — (hvilket jag väl anser önskvärd!, men icke för ögonblicket påyrkar), R. o. Ad. åtminstone icke må såsom sin gemensamma lanke förklara det valen böra distriktsvis företagas.
Jag anhåller för min del få förena mig med dem, som begärt att ordet distriktsvis måtte i Utsk:s betänk, inflyta.
Jag anser det så mycket vigtigare som jag tror att hela den stora frågans framgång väsendtligen deruppå beror.
Jag tror nemi. att ordet distriktsvis, här infördt, skulle gifva den stora mängden af den sjelfegande, oberoende landtadeln öfvertygelsen derom alt de skola komma att blifva representerade och få deltaga i valen af ledamöter till den blifvande Riksförsamlingen, och endast på detta sätt tror jag alt man med säkerhet kan förutse att vid nästa riksdag, då Ståndet skall taga det afgörande steget i afseende på denna fråga, Ad:s bifall kan med säkerhet vara alt påräkna.
På grund af dessa skäl anhåller jag om bifall till det af Frih.
Sprengtporten upgjorda förslag.
Afven jag instämmer i antagandet af Frih.
Jag anser det nemi. omöjligt att valen af Adelns 60 ledamöter, välförståendes om hvar och en valberättigad skall få afgifva sin röst, kan ske på annat, eiler åtminstone lämpligare sätt, än distriktsvis.
Då frågan rönt så litet motstånd som hittills, torde någon vidare utveckling af detta ämne befinnas af R. o. Ad. vara alldeles öfverflödig, hvarföre jagstannar endast vid tillstyrkande af Frih.
Då nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke antoge Frih.
Sprengtportens förslag, att i l:sta mom. af 12 § Riksd.Ordn. införes ordet ”distriktsvis,” biet denna propos. besvarad med starka ja, blandade med nej; hvarefter H. Ex. förklarade, det han funnit ja öfvervägande.
Hr Rrakel, Mauritz Gust., begärde votering.
Upläsles till justering och godkändes följande voter:spropos.
Den, som vill att R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke antager Frih.
Sprengtportens förslag, att i Irsta mom. af 12 § Riksd.Ordn. införes ordet ”distriktsvis” voterar Ja; den det ej vill voterar Nej; vinner nej, antager R. o. Ad. icke detta förslag såsom Ståndets gemensamma tanke. 7 H. 27 Den 31 Maj e. B), Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit sora följer:
H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde härefter det af Frih.
Raab väckta förslag, att i sista momme af 12, 13, 14 och 15 §§:ne Riksd.Ordn. måtte tilläggas orden ”och Riksnämnden”.
Under diskussionen har man flere gånger uttryckt den åsigt, alt det blir af största vigt alt hafva Slåndsordningarna upgjorda innan förslaget kan antagas, och deruti instämmer jag fullkomligen.
Men af lika stor vigt är också att sedan Ståndsordningarna äro antagna, och om, sedan förslaget antages, dessa Ståndsordningar icke må kunna, om jag så får säga, par surprise förändras.
Huru förhåller man sig med bolagsmän med hvilka man inträder i ett gemensamt bolag?
Man förbehåller sig vanligtvis att ingen får sälja sina aktier utan bolagets samtycke.
Jag tror att här vore ganska orätt alt icke insätta något korrectiv, som förhindrade möjligheten deraf, att ett Stånd öfverraskadt kan fatta beslut om förändring af dess Ståndsordning, och derigenom göra hela Riksnämnden förändrad till sin beskaffenhet.
Det är icke nog för hvarje
Stånd att inom sig hafva en god valordning, enär det är lika vigligt för Adeln, att Ronde- och Borgare Sl:n hafva en god valordning, likasom för dem att Adeln har en sådan.
Det är af detta skäl som jag vågat föreslå att i alla dessa §§ den bestämmelse skulle inflyta, alt det icke allenast vore Stånden ulan äfven Riksnämnden med sin majoritet, som kommer alt besluta öfver förändring i valordningarna då en sådan kan komma i fråga.
Jag ber alt få fästa upmärksamheten på alt häruti icke ligger något oöfvervinnerligt hinder, såsom det skulle göra om alla 4 Stånden skulle bifalla en sådan förändring.
Frågan är blott om att få en enkel majoritet i Riksnämnden för förändringen i valordningen och jag skulle sålunda föreställa mig att delta amendement icke skäligen kan vägras af Hrr:ne och anhåller derföre att R. o. Ad. läcktes bifalla detsamma.
Raab har så fullständigt utvecklat skälen för sitt förslag, alt jag skulle tro det ingenting egentligen är att derutinnan tillägga.
Det torde både för de serskilda Stånden och äfven för hela representationen vara af icke föga vigt att den stabilitet gifves ål de serskilda Ståndsordningarna, som med det ifrågavar:de förslaget åsyftas, och så som det är framstäildt, kommer det icke att utgöra något oöfvervinnerligt hinder för de förbättringar, som kunna vara af nöden.
Jag får sålunda förena mig med Frilun i anhållan om bifall till hans amendement.
Min mening är icke att försöka någon närmare utredning af de fördelar eller olägenheter som Frih.
Raabs förslag skulle medföra, ty sådant det nu är upställdt fruktar jag att i alla händelser det icke kan antagas, derföre att om Den 31 Maj e. m. 419 grandlagens föreskrift skulle blifva af följande lydelse: valen förrättas i enlighet med den Riddarh.Ordn., som af R. o. Ad. och Riksnämnden anlagen och af Konungen gillad och fastställd är, så skulle man aldrig någonsin från början få någon Slåndsordning.
Consl.Utskrs förslag, går saken mycket lätt för sig, men enl. den ordalydelse Frih.
Raab föreslagit blir det icke möjligt utan en serskild artikel, men en sådan har han icke föreslagit, hvarföre förslaget sådant det nu är, icke det effektuera sig.
Lagerbjelke, och tror alt om Frih.
Raabs förslag skulle antagas, så skulle den föreskrift, hvarefter alla Stånden skulle från början konstitueras, komma att få följande lydelse: ”valen förrättas i enlighet med den Riddarh.Ordn. som af R. o. Ad. beslutad, af Riksnämnden antagen och af Konungen gillad och fastställd är”.
Nu kan likväl ingen Riksförsamling bildas innan alla val äro ordnade och fullgjorde, huru skulle då Riddarh.Ordn. kunna blifva vederbörligen legaliserad?
huru valen efter densamma kunna äga rum?
Riksförsamlingen blefve då aldrig i sin ordning bildad.
Således är det en fysisk omöjlighet, om Frih.
Raabs förslag antoges sådant som det är, att någon verkställighet derutaf kan följa; hvarföre jag icke ser huru det kan blifva möjligt för R. o. Ad. att antaga detsamma.
Delta förslag förutsätter nödvändigt alt, innan det autages och gillas, en förändring i Riddarh.Ordn. skall vara gjord, af nuvarande representation redan utarbetad och antagen, ty eljest kunna de nya elementer, som här äro omtalade, icke hafva någon valordning för sig föreskrifven.
Det är lika nödvändigt att en valordning på något sätt upgöres, som att någon grund finnes för förändringen i framtiden.
Det är en brist om man så vill i förslaget alt det icke finnes något stadgande, som underrättar huru öfvergången från det närvarande till det kommande skall förmedlas, men detta kommer troligen Const.Utsk. att nu taga i öfvervägande, när saken till Utsk. återkommer och det kommer i erfarenhet af de serskilda Ståndens gemensamma tankar.
Då undanrödjes förmodar jag den brist, som nu förefinnes, och om det sker, kan jag icke finna någon olägenhet af det tillägg som Frih.
Raab till dessa §§ föreslagit.
Det är alldeles nödvändigt att en valordning är uprättad och antagen af nuvarande representation innan förändringen sättes i verket, ty eljest kommer den alidrig i verksamhet.
Det fågnar mig att mitt förslag till gemensam tanke har vunnit understöd af en värd ledamot här midtemot mig, och jag nekar icke till att det äfven fågnar mig att förslaget till dess tanke äfven vunnit understöd af Gr.
Palmstjerna, emedan dessa
Hrr sagt sig icke hafva något emot saken, endast emot formen.
Hvad formen beträffar, så är 27* 430 Den 31 Maj e. ra. här ju icke Iråga om att redigera förslaget utan blott att uttrycka hvad som är Adelns tanke i sak; att meddela Utsk. denna tanke, hvarefter sedan intet hinder möter för Utsk. alt gifva form deråt, så alt det hlir antagligt.
Men äfven hvad formen, sådan den nu är, angår, ser jag icke något hinder för förslagets antagande, emedan lagen gäller först från den tidpunkt då den skall träda i verkställighet.
Emedlertid öfverlemnar jag gerna bestämmandet af formen, åt andra, hufvudsaken är blott att vinna hvad Gr.
Mörner uttryckt, såsom varande af stort behof ur stabilitetens synpunkt, nemi. att man icke måtte blifva öfverraskad med förändringar i valordningarna, så alt man icke kan veta huru Stånden skola komma att se ut i en framtid.
Mörners yttrande anhåller jag att med några ord få visa, att ingen ofullständighet, med afseende på möjligheten af förslagets antagande, förefinnes.
För den händelse detta förslag blefve hvilande till nästa riksdag och af Ständerna då komme att antagas, så är det gifvet alt della förslag icke är grundlag eller vinner tillämpning, förr än Konungen detsamma sanktionerat.
Ståndens verksamhet under deras nuvarande form kommer ju således att fortfara ända tilldess alt K.
M. meddelat
Sin nåd. sanktion på detta förslag.
Således står det Stånden fritt att under det de fungera i enlighet med hvad nuvarande Riksd.Ordn. föreskrifver, antingen innan detta förslag uptages till slutligt afgörande, upsälla och bestämma alla dessa ståndsoch arbetsordningar, eller ifall Stånden finna det lämpligare, det äfven står dem fritt alt sedan den nya grundlagen vore anlagen, men ännu icke öfverlemnad till sanktion af Konungen, och således under det Stånden fortforo att fungera under deras nuvarande form, upgöra och antaga dessa Ståndsordningar.
Om så kommer att ske vid nästa riksdag och sålunda Stånden komma att antaga sina valordningar, så är ju derigenom fullkomligen upfyldt hvad med Const,Utsk:s förslag i dessa §§ åsyftas.
Det står nemi. uti ifrågavar:de mom:r: ”valen förrättas i enl. med den ordning, som af Ståndet antagen och af Konungen gillad och fastställd är.”
Lika lätt blefve det att upfylla stadgandet om arbetsordningen, hvilken bör stiftas på sätt om civil lag är föreskrifvet.
Sålunda finnes ingen lucka, emellan den nuvar:de och föreslagna nya grundlagen, men deremot om Frih.
Raabs förslag antogs, hvarigenom 12 § 4 mom. skulle få följande lydelse: ”valen förrättas i enlighet med den Ridd.Ordn., som af R. o. Ad. samt Riksnämnden antagen, och af Konungen gillad och fastställd år”, så skulle det ju vara nödvändigt ali innan någon Riksnämnd funnes, i alla fall antaga den nya Riddarh.Ordn.
Jag har icke ingått i någon ytterligare granskning af sjelfva saken, icke derföre att icke åtskilligt deremot kunde vara att säga, men derföre att jag anser i allt fall vara omöjligt atl bifalla detta förslag till gemensam tanke då det icke finnes åtföljdt af en serskild artikel hvilken visade huru dermed skulle tillgå.
Icke heller jag kan finna att någon Den 31 Maj e. m. 421 brist förefinnes i Const.Utsb:s förslag, sora kan föranleda svårighet för verkställigheten deraf om det antoges.
Jag ser icke behofvet af någon provisionel Riddarh.Ordn. för att första gången bestämma huru valen skola ske, hvilken ordning man sedan kunde tillintetgöra för att antaga en annan med Riksnämndens begifvande, och jag skulle icke anse denna åtgärd lämplig, enär den förutsätter de 3 öfriga Ståndens bifall till Adelns valordning.
Det kunde möta många svårigheter att sammanjemka meningarna i sådant afseende, om icke Riksnämnden antog en sådan föreslagen valordning, och då stöde man der.
Stånden hade en gång konstituerat sig.
Församlingen hade börjat sina arbeten, valordningarna skulle godkännas, men då sade Riksnämndens majoritet nej.
Derutaf kunde man inleda sig i ett förhållande, som blefve alltför inveckladt.
Dessutom anser jag det vara många förhållanden i en sådan valordning, som kunna behöfva af Ståndet rättas vid något tillfälle, t. ex. i städernes valordningar, hvilka väl också skulle ske distriktsvis.
De 75 ledamöter, som af städerna skola utses, måste nödvändigt väljas distriktsvis.
Nu ökas folkmängden betydligt i en stad, i en annan minskas den, fabriker upslå här och der, kanske koncentreras de mycket på en trakt, och då borde väl distrikterna rättas efter dessa förhållanden.
Sådane rättelser böra kunna ske och lättast bestämmas inom Stånden och vinna Konungens sanktion, samt komma till verksamhet utan olägenhet för de öfriga Stånden, hvaremot de öfriga Stånden, om Frih.
Raabs förslag antoges, skulle kunna lägga hinder i vägen för sådana rättelser, som voro nödiga och nyttiga, åtminstone rättvisa.
Så snart antalet ledamöter af hvarje Stånd och öfrige delar af Ståndet icke blir underkastad förändring, enär sådant ju är bestämdt i grundlagen, så måste det för de öfriga Stånden vara tämmeligen likgiltigt om ett Stånd finner för godt att i någon mån ändra sättet för utseende af dess delegerade till Riksförsamlingen, indelningen af distrikter o. s. v. Man kan icke förutsätta att någon skada sker, då det fordras Konungens nåd. sanktion för att det kan komma till verkställighet och blifva lag.
Jag är således långt ifrån att ingå på Frih.
Raabs förslag, utan finner mig nödsakad att afstyrka detsamma.
Då jag finner denna brist af föreskrifter rörande de hufvudsakliga grunderna för valordningar, vara en af de väsendtligaste i della förslag, och ett af de största om icke det största hindret för förslagets slutliga antagande, måste jag till alla delar förena mig med Frih. Raab.
Det har nu och tillförene blifvit sagdt, alt stora svårigheter skulle för Const.- Utsk. möta om det skulle hafva ingått i bestämmande af dessa grunder.
Delta medgifver jag, och hade Const.Utsk. genom att icke ingå häruti, aflägsnat dessa svårigheter, då hade något skäl möjligen kunnat vara derför, men då svårigheterna lika väl qvarstå, fastän de icke förmärkas förr än man antagit Utslcs förslag, så tror jag icke att någon vinst derigenom upstålt.
I första rummet torde jag få fästa upraärksamheten på en svårighet som blif» 422 Den 31 Maj e. m. vit framdragen mot det förslag som Frih.
Raab afgifvit, den nemi., att det skulle vara omöjligt att antaga förslaget, eDär, innan Ständerne blifvit koslituerade, Riksnämnden skulle antaga och granska Ståndens serskilda ordningar.
Delta Dvilar på ett fullkomligt missförstånd om hvad Frih.
Frih:n har sjelf nyss sagt att vid första riksdagen skulle, sedan hvart Stånd för sig öfverlagt om Ståndets valordning, dess antagande bero på de öfriga Stånden, och jag skulle tro alt meningen vore att 3 Stånd skulle densamma sanktionera.
Jag vill gå än vidare.
Jag vill att grunddragen för valordningarna skola äfven få inkomma i grundlagen.
Man har fästat upmärksamhelen deruppå, att det icke kan vara för de öfriga Stånden likgiltigt, hvilka grunddrag för valordningarna antagas af de andra.
Det kan naturligtvis då Stånden gemensamt i Riksnämnden skola afgöra landets angelägenheter icke vara likgiltigt om en af dem gemensamt upgjord valordning följes eller om i somliga Stånd t. ex. BorgareSt., genom antagande af en mer demokratisk princip för Ståndets valordning, karakteren af det hela förändras.
Dessutom hafva Hrr:ne förbigått en annan lika stor svårighet.
Raab har yrkat icke allenast att för sta gången, som dessa ordningar skola stadgas utan äfven sedan vid skeende förändringar af dem, 3:ne
Stånds beslut dertill skulle fordras.
Jag uprepar att jag ville gå ännu längre, och önskade alt dessa frågor skulle behandlas likasom grundlagsfrågor och att följaktligen alla 4 Stånden skola sanktionera detsamma, men då icke någon annan har framställt en sådan tanke, så måste jag åtminstone förena mig med Frih.
Raab, som yrkat någon slags stabilitet för dessa valordningar.
Sprengtporten har under diskussionen fästat upmärksamhelen på att den representationsreform, sora vi nu gå alt besluta, i alla fall endast blir en öfvergångsreform.
Huru länge denna öfvergångsperiod kan komma att räcka, kan vara osäkert, men om en annan gång formen för representationen skall omgöras, torde något hvar af Eder Mine
Hrr finna den stora vigten af all de valordningar, på hvilka Stånden skola byggas, äro upgjorda på en icke alltför mycket de mokratisk grund.
Den siste värde talaren har sagt, att sådant icke vore farligt enär Konungens sanktion fordrades till sådana förändringar.
Jag ber all få fästa såväl bans som Ståndets upmärksamhet på att då man gör ett verk, som likväl måste motse någon framtid, måste man äfven förutse eventualiteter, och den värde talaren torde icke neka det icke sådana kunna inträffa och alt sådana påtryckningar kunde ske, att Konungamakten, derest den icke har att stödja sig på de öfriga Stånden, svårligen kan motstå desamma.
Följden deraf ldefve att grunddrag i valordningarne infördes, hvilka skola utöfva ett stort inflytande på representationen, och då jag ifrigt nitälskar för att den gamla valordning, som i Sverige finnes, den nemi., att hvar och en deltager i mån af de bidrag han lemnar till Staten, såsom valen ske på landet, må bibehållas, och vi icke öfvergå lill allmänna valprincipen, så tror jag att en borgen i sjelfva grundlagen måste ned - läggas för att icke denna princip må öfvertrådas.
Af alla dessa skäl understödjer jag Frih.
Frill, af Ugglas, Kurt Gustaf:
Jag vill icke ingå i pröfning huruvida Frih.
Ilaabs förslag kunde medföra nytta.
Jag tror det, men, på det sätt det blifvit framstäldt, anser jag detsamma icke kunna antagas.
Raab har föreslagit att valen skola förrättas i enlighet med den ordning, som af Stånden och Riksnämnden antagen, och af Konungen gillad och fastställd är.
De första valen skulle då naturligtvis förrättas innan någon Riksnämnd varit tillsammans, och innan någon Riksnämnd kunnat stadfästa den valordning, som för dessa val skulle följas.
Om man måste bestämdt följa ordalydelsen af det förslag sorn af Frih.
Raab blifvit upgjordl, så kan jag för mia del icke understödja utan nödgas afstyrka detsamma.
Raab: Erkännande lika med Frih.
Palmstjerna att behof af förändringarna i valordningarna kunna inträffa, har jag icke mot dessa förändringar satt några oöfvervinnerliga hinder, emedan några sådana icke läggas derigenom att tiel fordras sammanstämmande beslut af det Stånd som frågan gäller och af Riksnämndens pluralitet.
Jag vill icke gå så långt som Gr. af Ugglas och fordra att alla 4 Ståndens beslut härtill skulle behöfvas, ty det anser jag alldeles för mycket och skulle lägga svårigheter i vägen, som jag tror icke vore välbetänkta.
De skäl hvarföre jag yrkat denna förändring äro icke desamma som Gr.
Ugglas haft för sitt yrkande, hvilket äfven torde förklara denna skillnad i redaktionen af stadganderna i detta hänseende.
Min öfvertygelse är visserligen den alt sedan Ståndet antagit det hela, kunde en serskild s. k. artikel i grundlagen införas, och således tror jag alt denna redaktion kunde duga.
Men här är icke heller fråga om alt uti de gemensamma tankarna uttrycka någon redaktion.
Grundlagen säger aldrig ett ord derom, utan säger endast att Stånden ega att göra anmärkmr, och de anmärkmr, som äro gemensamma tankar, skola remitteras till Utsk.. som det åligger att dem sammanjemka.
Det synes mig kunna här läggas lill en gemensam tanke att ett korrectiv mätte i grundlagen införas mot att, sedan en gång valordningarna blifvit stadgade, de icke kunna ändras blott på Ståndets beslut, ulan att man mätte hafva något ytterligare korrektiv deremot.
Om detta är en gemensam tanke så kan det bättre uttryckas i följande ordställning: ”allden valordning som Ståndet upgjort och Konungen gillat ej må förändras utan Ståndets och Riksnämndens sammanstämmande beslut och Konungens bifall.”
Jag anhåller att denna ordställning måtte få begagnas i st. f. den förra.
Mig förefaller som alla betänkligheter skulle blifva undanrödja genom ett sådant förslag som det Frih.
Raab nu afgifvit.
Något hinder för verkställigheten af Frih.
Raabs förslag linnes verkeligen icke, ifall det ulsältes i 4:de mom. alt valet vid första riksdagen skall ske så och så, men alt ingen ändring må ega rum ulan Riksnämndens bifall.
Då har man före - l)yggt alla vådliga förändringar, utan alt de öfriga Stånden utöfva eli inflytande genom Riksnämndens enkla majoritet, hvarföre jag på så sätt är färdig att biträda Frih. Raabs förslag.
Landtm, yttrade att, på sätt han redan vid början af denna öfverläggning framställ, Frih.
Raab hade såsom förslag lill R. o.
Ad:s gemensamma tanke yrkat, att i sista moni. af 12, 13, 14 och 15 §§ Riksd.Ordn. mätte tilläggas orden ”och Riksnåmnden.” Omkring detta förslag hade ofverläggningen fortgått, men slutligen hade nu Frih.
Raab afgifvit det förslag, ”att den valordning som Ståudet upgjort och Konungen gillat ej må förändras utan Ståndets och Riksnämndens sammanstämmande beslut och Konungens bifall.” H. Ex.
Auge förklara alt sedan ett förslag blifvit afgifvit och af honom hos R. o. Ad. framstäldl till öfverläggning, utan att man emot denna framställning haft något att anmärka, H.
Ex. ansåge sig icke tillkomma att, i st. f. detta förslag, framställa ett annat ulan att R. o. Ad. beha gade derom annorlunda besluta.
H. Ex. trodde sig derföre böra hemställa om icke R. o. Ad. ansåge propos. böra framställas å det förslag Frih.
Raab först afgifvit.
Jag vill påminna mig all R. o. Ad. beslutat alt sedan alla förslag lill gemensamma tankar voro afgifna, företaga det ena förslaget efter det andra lill pröfning och alt icke några flera förslag lill sådana tankar kunde komma under pröfning.
Raab nu sednast under form af ny redaktion afgifna förslag, innehåller verkligen ett nytt förslag, som förut icke varit framsläldt, och jag anser således att det strider mot Adelns förut fattade beslut att företaga detsamma till pröfning.
Skulle Adeln medgifva en sådan pröfning, torde vid de efterkommande serskilda förslagen lill gemensamma tankar åter andra föreslås och cga rum samt meningarna måhända helt och hållet förändras.
De af Ståndets ledamöter, hvilka voro närvarande då det af mig omnämnda beslut fattades och som möjligen funnit att förslagen till gemensamma tankar voro af en beskaffenhet, som icke ingaf dem några farhågor och som nu icke äro närvarande, skulle med skäl kunna anse att ett sådant frångående från den af Adeln beslutade ordning för målens pröfning icke öfverensstämde med hvad man borde förvänta af Adeln.
Redan under den första diskussionen om dessa §§, tog jag mig friheten framställa detta förslag.
Jag erkänner alt jag då lika litet som nu trodde alt Adeln skulle fästa sig vid ordställningen eller skulle göra afseende derpå att någon fullbordad redaktion skulle vara upgjord.
Jag trodde att meningen var såsom grundlagen bjuder att man skulle lemna en tanke, eller uttrycka en åsigt.
Om mitt förslag erhåller den form jag först gifvit detsamma eller den form jag nu tagit mig friheten aflemna, torde vara alldeles likgiltigt, ty i sak är det alldeles enahanda.
Miö öfvertygelse är visserligen den, att Ståndet kan utan betänk - Den 31 Maj e. m. 425 lighelcr antaga den förra lika väl som den sednare formen, tyen serskild artikel måste i alla fall vara af beliofvet påkallad för bestämmandet af förhållandet, då författningen första gången skall tillämpas.