Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom ett exempel derpå, anhåller jag fä nämna att, pä sätt ofvannämnda redogörelse för tillståndet år 1845 utvisar, de handlande i Alingsås, 19 st. (ill antalet, erlade en bevillning af 118 R:dr, eller i medeltal 6 R:dr 10 sk. 1 rst., motsvarande en behållen inkomst af 124 R:dr 8 sk., hvilket belopp med ej mindre än 50 proc. understiger kronans underhållskostnad år 1845 för en korrektionist pä Långholmen, enl. hvad Fångstyrelsens år 1847 afgifna underd. berättelse om fångvården, gifvet- vid handen.
Skulle det med dessa och mångfaldiga dylika, af dagliga erfarenheten bekräftade exempel för ögonen, ändock icke vara möjligt alt fä rättelse i sädane missförhållanden, förr än liela nationens gäckade moralitets- och billighetskänsla upreser sig till bestraffande af detta hån och förakt för lagarne, mäste sådant 392 Den 27 Maj e. m. antagas såsom ett bedröfligt bevis uppå Statsmaklernes bristande insigt eller förmåga alt förbättra nuvande tillståndet härutinnan.
Om man nu, med hänsigt till närvar:de politiska förhållanden, tänker sig möjligheten af ett krigstillstånd emellan Stormakterne i Europa och vårt fädernesland, inklämdt emellan de stridande intressena, ovilkorligen nödgades taga parti för eller emot, eller alt man åtminstone nödgades vara på sin vakt; månne sådant kunde aflöpa utan dryga kostnader och deraf härflytande ökad bevilln.?
Skulle dä ä densammas utgörande ej utöfvas annan kontroll, än den nuvande, kunde sådant icke hafva annan påföljd, än att på de redlige och laglydige komme alt hvälfvas skatter, icke blott för deras egen del, utan äfven för dem, som i underslef söka och finna en gin utväg lill befrielse från åtagne förbindelser; hvaraf vidare skulle möjligen kunna framkallas och utbildas den opinionen hos den skattdragande allmänheten, alt då de styrande och representationen icke vårda sig om att uphemta den rika skörd af skattebidrag, som på detta sätt faller gagnlöst bort, så är detta det tydligaste beviset, att bevilln.n är öfverflödig, och densammas åläggande lika gagnlöst, som att ouphörligt ösa uti ett kärl, hvilket redan förut är så fullt, att det flödar öfver alla bräddar.
Detta betraktadt ur den enskildes synpunkt.
Jag vill nu med några ord betrakta saken ur Statens synpunkt.
Det ligger i sakens natur, att, såsom hittills skett, äfven framdeles komma att väckas frågor om grundskatternas förenkling, d. v. s. nedsättning, om åtskilliga ordinarie utskylders försvinnande, såsom vid denna Riksdag om tionde- och hammarskatt-jernets borttagande.
Om K. M. och R.
St:r lemnade obetingadt bifall till dylika framställningar, och Regeringen naturligtvis derefter komme att blifva i största möjliga grad beroende af bevilln:r, skulle, serdeles under politiskt stormiga tider, deraf och med begagnande af det sjelfsvåld, hvartill bristande kontroll å taxerings-upgifterne föranleder, kunna bildas en mäktig häfstång för genomdrifvande af ministerkriser och deraf härflytande läglighet, att slutligen göra all regering omöjlig.
Man torde således häraf
Finna, att äfven denna fråga om kontrollerna, så obetydlig och underordnad densamma än må synas, likväl har en ganska allvarlig politisk betydelse.
Då nu denna Riksdags Bevilln.Utsk. mindre än något föreg:de varit besväradt med tunga updrag, då det t. ex. har sluppit hela frågan örn bränvinsbränning, och då Tullfrågan utvecklat sig på ett sätt, alt Utsk. deraf får föga ytterligare besvär, så skulle det väl tyckas sorn Bevilln.Utsk:s omvårdnad kunde användas till att upiinna lämpliga kontroller i afseende på bevilln:ns utgörande eller att åtminstone försöka någonting i den vägen.
Man har funderat derpå, men icke ansett tiden vara inne, säger man.
Icke låter en nation tillfredsställa sig endast med dylika fraser, och jag anhåller derföre, att R. o.
Ad. måtte återremittera denna punkt, som, på sätt jag hade äran i början af mitt yttrande nämna, är en af de vigligaste, som vid denna Riksdag förekommit.
Den 27 Maj e. m. 393 Hr Printzensköld, Carl:
Jag har upmärksamt afhört Hr Flachs anförande,, och kan icke neka att han har rätt i sina anmärkn.
T. (hiskligt vöre örn några kontroller kunde upfinnas för att kunna åstadkomma ärligare upgifter ifrån vederbör:de industriidkares och handlandes sida, än som nu är förhållandet.
Jag skulle för min del således önska, att denna punkt blefve återremitterad, för att Bevilln.Utsk. må, så långt dess förmåga sig sträcker, söka att upfinna något kraftigt medel, hvarigenom de skattskyldige kunde förmås att fullgöra sin pligt i afseende på upgifterna till taxeringen, så kraftigt nemi., alt de böra på förhand vara förvissade derom, att derest deras upgifter befunnes oriktiga, de då på ett lämpligt sätt komma att derför i beskattningsväg ansvara.
Jag kan icke upgifva något förslag i denna syftning.
Hock skulle jag tro, alt om Bevilln.Utsk. närmare öfverväger saken, sä kunde det väl icke vara omöjligt att utfinna någon slags kontroll, som vore bättre än ingen, hvilket sednare nu är förhållandet.
Om Bevilln.Utsk. i detta afseende ville gå till äldre tiders Bevilln:s-Förordn:r och der efterse hurudane kontroller, som då voro stiftade, för att förekomma oriktiga taxerings-npgiftcr, sä torde måhända Bevilln.Utsk. i dessa äldre författningar finna någon ledning att föreslå sådane åtgärder, som åtminstone i någon mån kunde upfylla ändamålet.
Jag anhåller således lika med Hr Flach, att denna punkt måtte återremitteras och är fullt öfvertygad, att om Utsk. tager alla de bevis Hr Flach här anfört för olämpligheten af det nuvar:de förhållandet i öfvervägande, så skall Bevilln.Utsk. derutinnan finna grundad anledn. att upbjuda sina bemödanden att komma till det resultat, som af Hr Flach blifvit åsyftadt.
Afven jag kan icke annat än erkänna riktigheten af den anmärkn., som af den förste värde talaren här blifvit gjord, men man har, såsom jag tror, inom Utsk. i allmänhet följt den grundsatsen, att der icke några bestämda förslag äro afgifne, utan blott allmänna resonnementer insända till Utsk., så har Utsk. åtminstone ganska sällan ansett sig böra anstränga sin egen upfinningsförmåga för att upfinna de medel att förekomma ett oriktigt förhållande, hvartill motionen icke gifvit någon bestämd ledning.
Förhållandet är i detta afseende just sådant.
Hr Flach har afgifvit en motion, som talar om behofvet af kontroller, ungefärligen i samma syfte som han nu yttrat sig, men han har icke upgifvit mer än ett enda medel att förekomma dessa underslef.
Det är således på tvenne framställningar, som Utsk. ansett sig böra svara, den första om kontroller i allmänhet kunna finnas, utöfver dem, sorn redan finnas, och den andra, den speciella kontroll, som motionären upgifvit.
Jag får bekänna, att jag icke är höjd att taga Utsk:s parti i denna fråga.
Jag tror att frågan är så vigtig, att Utsk. väl kunnat litet mer anstränga sig i detta fall, än att blott och bart i korta ordalag affärda motionen, ty såsom ett knapphändigt affärdande måste jag anse det skäl, hvarpå Utsk. byggt sitt afslyrkande. ätli Den 27 Maj e. ni.
I afseende pä den förslå frågan säger Ulsk.: ”alt 0111 någonsin sädane kontroller skola vinnas, de nästan uteslutande äro att söka uti Taxerings- och Pröfnings-Komiléernas nit, samvetsgrannhet och kännedom om de verkliga förhållandena; och på denna grund har Ulsk. icke tilltrott sig, att genom förändrade lagbestämmelser kunna tillvägabringa någon förbättring i omförmäldla afseende. ” När Utsk. har sagt ”nästan”, så synes detta innebära att Utsk. icke ansett det omöjligt alt upfinna andra kontroller.
Att delta skäl icke'är tillräckligt, det hafva vi redan erfarit under den föreg:de debatten för dagen, och att underslef således icke kunnat genom laxeringsmännens kännedom tillräckligt förekornmas.
Hvad angår den af motionären föreslagna kontrollen,< att dä någon hos Pröfnings-Komitéen skulle vilja öfverklaga Taxerings-Komitéens åtgärder, han skulle vara skyldig att beediga sina förda böcker jemte klagomålen, sä får jag erkänna, att i delta afseendel är jag af samma åsigt som Utsk.
Det är redan föreskrifvet, att om Taxerings-Komitéen icke litar pä den upgift, sorn af någon person blifvit meddelad, så har Komitéen rättighet att infordra hans böcker och undersöka förhållandet, men jag tror icke, att det vore lämpligt, att en klagande vore skyldig att bifoga sina böcker, endast derföre att han är klagande.
Jag beklagar att icke någon af Bevilln.Ulsk:s ledamöter har tagit ordet i denna fråga, ty jag skulle för min del anse, att om man har sysselsatt sig något verksamt med att upfylla motionärens önskningar, så bade man bordt kunna komma till något bättre resultat.
Ar det händelsen, att Utsk. arbetat i saken, att Utsk. ansett saken vara af den vigt, att det ansträngt sig för att upfinna kontroller, men icke lyckats deruti med den personal, som inom Utsk. f. n. finnes, så skulle jag för min del ansett del öfverflödigt, att återremittera Betänk., efter man då icke hade någon anledn. att hoppas att Utsk. skulle något allvarligare sysselsätta sig med en fråga, som Utsk. nu så legert affärdat, men dä jag nu ser Gr. af Ugglas, så hoppas jag att lian vill uplysa, huru härmed sig förhåller, och efter hans yttrande kommer min röst att rätta sig.
Jag skall börja med alt upmana Hr Hjärne att vara så obligent visa mig den § i Bevilln:s-Förordn:n, som tillägger Taxerings-Komitéen rättighet att infordra Handlandes böcker.
Om icke eli sådant stadgande finnes, så torde mitt förslag icke vara alldeles oriktigt, och jag tror, alt man skulle komma till mera reda och enkelhet om, i händelse en Handlande skulle finna sig för högt beskattad af Taxerings-Komitéen, han finge der förete sina böcker lika sorn nu inför Pröfnings-Komitéen, i händelse han der klagar öfver Taxerings-Komiléens beslut och sålunda redan inför Taxerings-Komitéen visa, att hans behållning för de sista åren verkligen icke upgått till det belopp, hvarför han blifvit taxerad.
Om nu detta för honom är en fördel hos Pröfnings-Komitéen, att få begagna denna bevisning, månne det icke äfven skulle vara en fördel för honom att göra det inför
Den 27 Maj e. m. 395 Taxerings-Komitéen.
Jag har redan i mitt förra anförande ordat sä mycket, att jag anser det ej vara mödan värdi att yttra mera, titan yrkar endast återremiss af denna punkt.
Då jag på f. m. instämde med motionären i fråga om valet af åtgärder, för att besätta TäxeringsKömiléen på ett sätt, att den kunde upfylla sitt ändamål och beskatta hvarje medborgare i mån af hans inkomster, så tror jag mig hafva tillräckligt tillkännagifva och uttalat mina åsigter om brislfälligheten af det nuvar:de beskattningssättet.
Om jag således i alla afseenden delar motionärens åsigt örn bristfälligheterna uti den nuvar:de Bevilln:s-Förordn:n, så kan jag likväl icke instämma deri, att en skattskyldig, för att vinna rättelse uti Taxerings-Komitéens beslut skall åläggas skyldighet, att upvisa sina böcker.
Jag delar Utsk:s åsigt i detta hänseende, ty ett sådant medel att bevisa taxeringens oriktighet skulle kunna menligt inverka på den Handlandes kredit.
Det är väl en sanning, att en Handlande icke bör fördölja sitt tillstånd, men lill den grad kan man icke begära att lian skall gå öppet tillväga, att han skulle upvisa sina böcker och såmedelst för hela verlden bekantgöra sina affärsförhållanden.
Jag kan således i detta afseende icke dela motionärens tanka, och anser mig pligtig att såsom jurist tillkännagifva denna min åsigt.
Jag anser mig skyldig, såsom ledamot af Bevilln.Utsk., att, i anledn. af Hr Hjärnes adress till någon af Ulsk:s ledamöter, med några ord åtminstone besvara Hr Hjärnes yttrande.
Jag var icke nårvar:de då Hr Hjärne hade ordet och kan således icke, i afseende på livad han sagt, söka till att afgifva något svar, men i afseende på Hr Hjärnes yttrande kan jag förklara, alt denna, likasom hvarje annan motion, blifvit inom Utsk. ganska allvarligt behandlad.
Hr Hjärne tyckes befara, att Utsk. har allt för litet ansträngt den förmåga, som kunde finnas inom Utsk., men jag får försäkra, att Utsk. ganska mycket ansträngt sin förmåga.
Om förmågan hos den Utsk:s personal, af hvilken det förevar:de Utlät, blifvit utarbeladt, af Hr Hjärne betviflas, sä kan den trösten vinnas, att Utsk:s personal är sä mycket ombytt, sedan detta Utlåt, utarbetades, sä att jag på den grunden icke vill motsätta mig återremiss.
Jag ber om ursägt att jag nödgas åter uptaga B. o. Ad:s tid, men jag har måst, i anledn. af Gr.
Sparres yttrande, ånyo upträda.
Jag torde då få fästa R. o.
Ad:s upmärksamhet derpå, all; mitt förslag icke' varit på något sätt bindande för Utsk., utan att det berott af Utsk. att antaga detsamma eller att upfinna något annat.
Jag har icke absolut yrkat, att det skulle vara en skyldighet för en Handlande, att, vid anfordran, förete sina böcker, ty det vore ganska äfventyrlig!, ehuru det i vissa fall vore ganska nyttigt, men jag har föreställt mig, att den, som vill söka ändring i Taxerings-Komitéens beslut, borde vara pligtig att genom företeende af sina böcker visa sin verkliga inkomst._ Om 306
Den 27 Maj e. m. nu t. ex. en Handlande icke vill visa sina böcker af det skäl, att han för det året, hvarom fråga är, ligger uti en spekulation, som han icke vill offentliggöra, och hvars framgång möjligen helt och hållet beror derpå, att hans böcker hållas hemliga, så är det klart, att han icke då använder detta bevisningsmedel, utan utgör sin bevilln. för nämnde år, enl.
Taxerings-Komitéens bepröfvande; hvilket han destoheldre utan äfventyr kan göra, som han nästkommande år med sin bok för förra året är i tillfälle visa, att han icke med samma fördel som Taxerings-Komitéen förutsatt, drifvit sin rörelse under det ifrågavarde året och att han således bordt få nedsättning; då han ock utan tvifvel vinner en sådan nedsättning genom den, på grund af dessa hans styrkte afgifter, nedsatta medel-beräkningen af hans inkomster för nästföljde år.
Jag tror således icke, att någon betänklighet skulle i detta hänseende upstå emot mitt förslag.
Också har jag talat vid mången redbar köpman, som i det fallet delat min åsigt.
Skulle åter någon betänklighet upstå deraf, att någon Handlandes affärslif vore af sådan beskaffenhet att han, på grund deraf, icke vågade förete sina böcker, så får jag säga, att om på det af mig afsedda sättet, böckerna icke desto mindre framtvingades, vore det väl moraliskt rätt, enär derigenom blefve omöj ligt för honom att förhemliga sina böcker, intill dess de lades inför konkursdomaren, möjligen med det resultat, att, efter verkställd granskning af desamma, påföljden för näringsidkaren blefve fästning och schavott, derest icke K.
M:s nåd komme emellan.
På denna grund inser jag således icke, alt det äfven i detta hänseende finnes någon- betänklighet emot mitt förslag, utan tror tvertom, att en moralisk vinst af detta bevisningssätt skulle härflyta.
Jag fäster mig likväl icke uteslutande vid detta förslag.
Må Bevilin.Utsk. gerna upfinna ett annat sätt att åstadkomma lämpligare kontroll än hittills, och jag skall derföre vara tacksam; men må man åtminstone icke helt simpelt svara, att man har sysselsatt sig med att fundera på ett sådant förslag, utan att dervid ens upgifva hvarutinnan det respektiva funderandet bestått.
Jag finnér det vara för mycket begärdt, att Bevilin.Utsk. skulle antingen hafva antagit Hr Flachs förslag eller utarbetat ett annat förslag, eller också lagt i dager alla sina funderingar i detta ämne.
Om man skulle lagt i dagen alla funderingarne, det vill väl säga discussionerne, så torde vi väl hafva fått ett Betänk, här, som varit temligen svårsmält, ty detta ämne föranledde inom Utsk. ganska vidlyftiga och långtrådiga debatter.
Hvad kontrollerne beträffa, så har Utsk. verkligen förehaft frågan till allvarligt begrundande och dervid funnit hvad jag redan förut här flera gånger yttrat, att kontroller öfver bevilhnns utgörande för en eller annan klass äro ganska lätta att utfinna, men att deremot en sådan kontroll för den klass, som Hr
Flach har åsyftat är bland de svåraste ätt finna.
Utsk. har sålunda Den 27 Maj e. m.
397 icke ansett sig böra framkomma med de speciella förslag till kon troll, som Utsk. funnit vara verksamma, derför att derigenom den verkligen obilliga beskattningen, som i närvande stund eger rum, skulle komma att ännu hårdare drabba de klasser, för hvilka sådane fullständiga kontroller kunde åvägabringas, hvarigenom till de öfrigas fördel en ännu större obillighet skulle npkomma.
Det af ITr Flach föreslagna bevisningssättet för Handlande och Näringsidkande genom böckernas företeende, har utgjort föremål för Utsk:s pröfning.
Utsk. har dock icke mycket dervid fästat sig, emedan Utsk. ansett, att det skulle ligga någonting snart sagdt förhatligt uti den idé, som Utsk. åtminstone ansåg hafva föresväfvat motionären, nemi. att framtvinga böcker och derigenom blotta en financiel ställning, som möjligen, om en eller annan förlust under året upstått, kunde menligt inverka på en eljest redbar persons kredit.
Hr Flachs förslag i öfrigt, så har Utsk. ansett det vara ett oeftergifligt vilkor, att om en person vill vinna ändring uti Taxerings-Komitéens taxering genom besvär hos Pröfnings-Komitéen, så måste han för detta ändamål kunna styrka, att han blifvit för högt taxerad.
På hvad sätt skall då sådant kunna ske.
Det kan väl icke styrkas annorlunda än genom utdrag ur hans räkenskaper.
Detta rörer mig sjelf, eller åtminstone mina egendomar.
Genom högt updrifna hammarskattspriser, så har bevillmn för bruket blifvit för högt uptagen.
Detta styrktes genom utdrag af boken, och det var det enda sätt, hvarpå man kunde erhålla rättelse, hvilken man också fick.
Sålunda kan man alltid 'tillvägagå när man vill hafva ändring i Taxerings-Komitéens beslut.
Jag afstyrker bifall till Hr Flachs förslag.
Jag skulle icke hafva tagit till ordet, om jag icke hade hört Gr. af Ugglas nu åter åberopa de 5 proc:n.
Detta är ett skäl, som duger vid alla tillfällen, och så långe Grins önskan i detta hänseende icke upfyllcs, så vill han ej medgifva någon förbättring i Bevilln:s-Förordrnn.
Detta skäl kan jag dock lika litet gilla på e. m. som på f. m.
Om man icke bemödar sig att på lämpligt sätt föranleda taxerings-upgifternas styrkande, hvad måste väl följden blifva? jo: godtyckets regering, om jag så får såga, ty Taxerings-Komitéerna behöfva då icke bry sig om upgiflerne, utan kunna efter godtfinnande taxera.
Månne sådant är riktigt?
Om det kan vara fördelaktigt för den, som oärligt upgifver sina tillgångar, så kan det å andra sidan blifva äfventyrligt för dem, som ärligt tillkännagifva sina inkomster.
Följden blir, alt alla skäras öfver en kant och att den ärliga mannen får lida för den oäi-liges skuld.
Jag får alltså yrka, att R. o. Ad. måtte bevilja återremissen.
Om Utsk. icke gör något afseende derpå, så har åtminstone detta Stånd användt, och kan ytterligare använda sitt bemödande, att skaffa rättelse, der sjidant tarfvas. 398 Den ?7 Maj e. m.
Gr. af Ugglas: Då Hr von Hartmansdorff stödde sitt yrkande 0111 återremiss af denna punkt just derpå, att lian ville deri återfinna kontroller för utfående af dessa 5 proc., sä ber jag att få återkomma till den frågan, så mycket mera, som deruti ligger det egentliga felet i Bevilln:s-Förordn:n.
Att Hr von Hartmansdorff icke alltid är för dessa 5 proc., hafva vi på f. m. hört.
När fråga var om inköpspriset af fastigheter på landel, då yrkade llr von Hartmansdorff tvertom, att dessa 5 proc icke skulle läggas till grund för taxering af jorden efter nuvarrde BevillmsFörordn.
, utan att endast en ransakning af hvad jorden verkligen skulle vara värd, måtte komma att ske.
Att endast Hr von Hartmansdorff sjelf och icke R. o. Ad. skulle önska, alt 5 proc. af all inkomst malle utgå, tager jag för gifvet, ty då B.
St:r vid förra Riksdagen skrefvo i början af sin Bevilln:s-Förordn. att en bevilln. af k,900,000 R:dr skulle utgå och om man då hade tillagt att 5 proc. af ali inkomst i landet skulle utgå, så vore det mycket lätt alt bevisa, att om 5 proc. af all inkomst verkligen ulginge, sä skulle denna summa upgå till 8 milla- i st. f. knappa 2 milla1, och sålunda ett öfverskott af öfver 6 milhr om året ingå till Statskassan.
Att ingen har åsyftat detta, torde vara klart och det är derföre som jag säger, att när man skrifver att man icke vill hafva mer än 2 milhr i bevilln., så vore det orimligt att på samma gång säga att man vill hafva 5 proc. af all inkomst, och jag kan icke gifva min röst för att man skall utskrifva mer än man vill hafva.
Jag ber om förlåtelse att jag så ofta återkommer till dessa 5 proc., men det är deruti, som grundfelet för hela Bevilln:s-Förordn:n ligger, och jag nödgas derföre återkomma dertill ännu ytterligare.
Hr von Hartmansdorff: Gr. af Ugglas har nu tydligen ådagalagt, att största antalet af Svenska medborgare icke betala 5 proc. af sin inkomst i bevilln.
Han borde väl då vara nöjd och ej vidare åberopa ett förment missförhållande, som för de Hesta medborgare redan uphört.
Jag älskar i allmänhet att kyrkan står midt i byn, och jag måste göra den anmärkn. vid Gr. af Ugglas’s yrkande, att om jag conseqvent följer detta yttrande i tillämpning, så ligger deruti en ursäkt för de låga upgifter, som vederbör:de göra till Taxerings-Komitéen.
Om jag dä fäster mig vid den första föreskriften och tillämpar den med den stränghet, att R.
St:r icke vilja häfva mer än dessa 1,900,000 R:dr, om också 5 proc. af inkomsten skulle öfverstiga delta belopp, så skulle detta verkligen blifva en ursäkt för de skattskyldige, som icke riktigt upgifva sina inkomster.
Men nu är emellertid förhållandet, att om den bevilln:s-summa, som verkligen inflyter, öfverstiger det belopp, som erfordras, så kommer det att rättas vid en blifvande Riksdag.
Jag tillägger, att jag ingalunda förbisett hvad Hr Flach i sin motion åsyftat, men jag anser mig böra vidblifva hvad jag sagt, nemi. att det icke är billigt eller skäligt.
Jag tror, att äf - Den 97 Maj e. m. 399 ven den redbaraste affärsman kan hysa betänkligheter vid alt för hvem som helst blotta sin ekonomiska ställning, oell då Hr Flach medgifvit, att omständigheter äfven för den redbaraste affärsman kunna inträffa med anledn. hvaraf han för något år icke kan vilja framlägga sina böcker, så har Hr Flach likväl, yttrat, att man vid dylika tillfällen nödgas lemna delta bevisningssätt åsido och underkasta sig den högre taxeringen, nian att vinna annan rättelse än ali denna mindre inkomst för det året skall i en framtid nedtrycka den medelinkomst, efter hvilken man skall taxeras.
Jag tror icke, att det är lämpligt eller lagstiftaren, värdigt, att föreskrifva sådane mått och steg, som ovilkorligen skola förefalla förhatliga, och del är af detta skäl jag icke vägar tillstyrka bifall till motionen.
Då jag hade ordet sista gången kände jag icke Hr Flachs påståenden, men i anledn. af Hr Hjärnes yttrande, förklarade jag, att jag icke skulle vara emot en äterremiss.
Då jag likväl 1111 bar bort Hr Flachs yrkande, ali Utsk. med sina s. k. funderingar hade bordt komma till något förslag, i st. f. det afslags, om Utsk. meddelat, sä får jag i anledn. deraf yttra, att såsom Gr:ne af Ugglas oell Sparre anfört, föreföll inom Utsk. allvarliga discussioner derom, huruvida det vore lämpligt, alt Handlande skulle bestyrka sina upgifler genom förevisande af sina böcker, men inom Utsk. ansåg man sådant icke vara rätt och lämpligt.
Derföre stannade Utsk. uti den åsigten, att när det var fråga örn att bedöma inkomsten af en rörelse, så måste man förlita sig på Taxerings-Komiléens ledamöters nit, noggrannhet och redlighet i den vägen.
Hvad åter angår, att pågon kunde blifva för högt taxerad, men alt då sådant inträffar, så finnes den utvägen för den taxerade, att med sina böcker bevisa, att han blifvit för högt taxerad, så är det gifvet, att om icke någon större olägenhet deraf för honom upstår, så tager lian fram dessa böcker oell visar dem för Taxerings-Komiléen, samt får pä grund deraf ändring i sin beskattning.
Utsk. har derföre icke ansett sig böra inkomma med något förslag i detta afseende, och då icke heller den värde motionären under tiden kunnat utfundera något annat förslag, så får jag bestrida den begärda återremissen.
Om det verkligen förliölle sig så, som Gr. af Ugglas npgifvit, att nemi. R.
St:r alldeles icke åsyftade, att de i Bevilln:s-Stadgan detaljerade stadganden ronde sättet för taxeringens bestämmande skola tillämpas efter deras ordalydelse, utan att tveriom taxeringsmännen skola ega rättighet att godtyckligt förfara, derföre alt R.