Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det måtte förlåtas mig, om jag tror att 520,000 R:dr böra kunna administreras på ett sått, att de blefvo tillråcklige för sitt ändamål.
StatsUtskottet har bitrådt den tankan, att anslaget synes otillräckligt såsom en oundviklig följd af myntvärdets undergångna försämring, medi 32 Den 5 Julii f. m. hvilket förhållandet likväl icke år annorlunda nu ån för ii å 12 år tillbaka.
Detta anslag var för Högstsalig Hans Maj:t Konung Carl XIII tillräckeligt utan några enskilta tillgångar, och om någon myntförsämring undertiden ägt rum; så hafva också de ätliga varornes pris under tiden betydligen fallit, och båda dessa omständigheter gemensamt verkat högst ofördelaktigt å de Skattdragandes välstånd.
Statens verkliga anseende bör i min tanka främjas genom beredandet af den enskilt» välmågan och trefnaden.
Det anseende som vinnes genom en mera utsträckt StatsLux, år för min, tilläfventyrs allt för inskränkta fattningsförmåga, allt för problematisk, och jag tager mig friheten, atti afseende derå, åter upprepa, huru jag tror, att Statens åra, Statens anseende i den mening hvarutur det sorn oftast yttras, blott äro ord, dem folket ofta dyrt betalar med hela frukten af sitt arbete och sin möda.
Jag har ifrån det inre af landet medfört den öfvertygelsen , att Svenska Folket, uti massa tagit, år i stort betryck; att dess utskylder äro för stora till förmågan att utgöra dem; att behofvet alfvarsamt påkallar lindring och ändring uti ett genom sin ålder nu mera olämpligt, och till tiden icke mera passande beskattningssått, som drabbar jordbruket med sin största tyngd.
Så långe inga indragningar göras till lindring uti de skattdragandes besvär, anser jag mig icke tillståndigt, att samtycka till så beskaffade förhöjningar å anslagen, sorn det ifrågavarande.
Jag inser fullkomligt hela obehaget af min ställning vid detta tillfälle, jag föreser ganska vål
Den 5 Julii f, m. 33 VÅ1 alla tydningar och misstydningar af mina beyekelsegrunder; men då jag eftertänker huru jag sjelf vid flere tillfällen påstått frimodighet och Sjelfförsakelse böra vara ifrån Konungens Rådgifvare oskiljaktiga egenskaper, så har jag vid detta tillfälle icke kunnat tveka emellan känslans och pligtens bud, då jag sorn Representant finner mig påkallad, att högt yttra min öfvertygelse.
Det tillhör dessutom mitt sinnelag, att hellre ustålla mig för klandret, i anseende till den öfvertygelse jag hyser, ån att i tysthet ogilla sådane åtgärder, till hvars bifall eller afälag min röst varit offentligt påkaliad.
StatsUtskottets Betänkande upptager äfven ett ökadt anslag af 5o,ooo R;dr B:co för Hans Kongl, Höghet KronRrinsén, i anledning af Dess höga förmälning och i följd af 1818 års Ständers Beslut; men StatsUtskottet föreslår dessutom en summa af 20,000 R:dr B:co till dea, Kongl Prinsessans enskiidta disposition.
Enligt min öfvertygelse voro Hennes Kongl. Höghets handpenningar inberäknade i den summa a£ 5o,ooo Ralr, som af föregående Ständer anslogos såsom en blifvande tillökning för Han» Kongl.
Höghets hofhållning vid tillfället af dess förmälning.
Jag anser mig derföre icke kunna tillstyrka bifall till dessa 20,000 R:drB:co, och jag fruktar härvid icke tydningen af en elak vilja , då jag gör mig det säkra hopp, att detta unga Furstliga par skall veta att igenfinna deri Sanna hyllningen uti det samvetsgranna uppfyl - iffl, till Ridd. o, Ad, Fröt.
Yl, Band. 5i 54 Dtn 5 Jalii /, m, landet af den medborgerliga pligt) som ålägger Representanten, att, så litet som möjligt, söka göra sig behaglig på sina representerade medborgares bekostnad.
Då för Sveriges Drottning gar något särskilt anslag till så kallade handpenningar icke sedan den sednaste StatsFÖrfattningen varit 1 fråga, så »ynes det mig icke vavara i sin ordning, att erbjuda Hennes Kongl. Höghet Kronprinsessan en agrement, som Riksens
Ständer icke funno sig i tillfälle att på samma gång i underdånighet erbjuda Hennes Kongl. Mejf Drottningen.
Jag anhailer äfven i denna del om återremiss af Betänkandet, Vid frågan om befrielse för de Kongl.
Hofstallet underlsgde räntegifvare, att inni tura erlägga deras råntehö, finner jag
Ut skut tet hafva för högt beräknat det blifvande markegångspriset å hö och halm, hvaraf jag befarar en påtaglig brist i denna del böra blifva en följd.
Jag anser icke billigt att de till Kongl. Hofstallet snslagne räntegifvare hårdare ån alla andra deras veder likar bctungas> orh om en långvarig orättvisa derutinnan ägt rum, att då Öfriga räntegifvare inom Sveriges Rike, icke ägt att forsla rånte-persedlarne utöfver 6 mils väg; så har å afståndet icke något afseende blifvit gjort för dessa under Kongl, Hof-Stallet skattskyldige, hvilka jag anser böra alldeles befrias från ali forssél-iön, då deras rån te-persedlar komma att Utgå efter markegång.
Jag anhåller älven i följd häraf om återremiss utaf Betänkandet, Sen 5 Julii f. mi ii N;o 2.
Herr Berghman, Ambrosius Magnus i Det kunde synas eftertänklig*, att fritt yttra sig i en sek, som rörer en älskad oell vördad Konungs interesse; men då denne Konung år CARL JOHAN, hvars ädla och stora själ 5r så högt upplyFt öfver alla enskiita afsigter, fruktar jag icke att blifva omildt ansedd, för det jag höjer min röst, att hindra Förökandet af de tyngder, som redan trycka, utan öfverdrift sagdf, i allmänhet fattig© medborgare.
Vid 180g års Riksdag blefvo 1270,000 R:dr änslagne för då värande Konungens Hofhållning, En Ridderskapets och Adelns Ledamot fann elg föranlåten att vid i8i5 års Riksdag föreslå en tillökning af 5o,öoo R:dr, hvilka ock af Rikets Högloflig© Ständer blefvo beviljade, jemte 5oöo R:dr till underhall af meublerne på Kongl, Slottet; så att Konungen derefter fick årligen 525,ooo R:dr.
Utom dessa anslag underhåller Staten Konungens Stall och fournerar
Ved och kohl för Kongl.
Slottet.
Äfven vid Sistnämnde Riksdag beviljade Ständerne Konungen och Dess Dynasti 200,000 Riksdaler om åVet, att everldeligen uppbära, såsom ersättning för den del af Guadelouppska lösnings-summan, Sonl blifvit använd till Rikets utländska skulds betalning.
Vidare har Kobgl.
Majrt årligen booo Riksdalers ränta på Konung CARL XIIl.s hemgifts-capital, och StaMets underhåll upptager StatsUtskottet till 28,000 R:dr.
Hans Majestät Den 5 Julii f, Tni Konungen njuter således af StatsVerket årligen 6b8,ooo R:dr, oberåknadt hvad ved och kohl kosta.
Härvid bör tagas i consideration, att, sedan K ron Prinsen fÖrmålt sig, Dess årliga anslag af 100,000
R;dr nu föreslås att ökas till 170,000.
Om man sammanräknar hvad Konungen hittills årligen uppburit af Staten, hvad KronPrinsen hädanefter skall erhålla, och det som Kongl. Prinsessan njuter och dertill lägger Pv*nsionsStaterne elter Konung Gustaf lil, Konung Carl XIII, dels såsom Konung och dels såsom Furste, f. d.
Konungen, trenne EnkeJtroPningar, två KronPrinsar, en Hertig och trenne Prinsessor; så uppkommer en så högst b tydlig summa, att intet af naturen så vanlotMdt, så futtigt, och på näringar så blottadt Rike som Sverige, lärer så mycket contribuera för sitt Konungahus.
Jag anser för en af Nationens första pligter, den, att väldigt underhålla sin Konungs Hof.
Sjelfva Evangelium bjuder: gilver Kejsarenom det Kejsarenom tillhörer; men jftg tror att detta gifvande bör vara relatift till dens förmåga som skall gifva, ty ultra posse, nemo obiigotur.
Och då jag med fullkomligaste öfvertygelse tror att
Nationens krafter icke medgifva ett föröka dt anslag för Konungen; kan jag ej tillstyrka bifall till StatsUtskottets härom gifne förslag, och det så mycket mindre, sorn Konungen har 64,000 RiksBancodaler af Konungariket Norrige, hvilka torde fy!'a bristen, om Svenska anslagen möjligen icke skulle svara emot behofvet.
Dan 5 Julii fl m. 17 IsT; > 3i Friherre Anckarsvärd, Carl Henric:
Vid granskningen af de föreslagne Stafsanslagens alla Hufvudtitlar, blifver det snart sagdt en omöjlighet, att med den noggrannhet, sorn vederborde, behandla ett så vigtigt åmne; men då tvekan emellan ett ofullständigt arbete och ingen åt ämnet lemnad uppmärksamhet, hos Representanten icke kan få äga rum, så utbeder jag mig, att få afgifva de hufvudsak ligaste anmärkningar, hvartill jag funnit mig befogad, förmodandes jag, att de i dessa ämnen mera sak-kunnige icke iåra underlåta att fylla bristen.
Under andra HufvudTitelns första punkt, förekommer Stats-Utskottets framstållan, huru vid frågan om tillökade löner för Justi tiaeRevisionen, samt för Justitia?
Canzlers Expeditionen, tvenne Stånd bitrådt dessa tillökia löner, samt tvänne Stånd ansett denna tillökning blott för Justitiae Revisionen, men ej för JustitieeCanzlers Expeditionen böra åga ram.
Under den för handen varande utarbetning af en ny reglering för alla Statens Embetsverk^ kan jag ej tillstyrka oformlig beten, att undertiden nya tjenstår tillskapas, hvilka vid den nya Stits-regleringen kunde komma stt, uti ännu betydligare nion öka IndragningsStaJen, och att såmedelst motarbeta ett godt och nyttigt ändamåU Jag hemställer derföre, om icke StatsUtb 38 Den £ Julli f. nt. »kottet borde tills vidare afstyrka alla dylika partiella regleringar.
Uti andra punkten tillstyrkes, att de arfvoden, som tilt HofCanzlers-Embetets ombud, till Tryckfrihetens vårdande i Landsorterne utgått af 5o till 60 R:dr för hvarje sådant ombud, borde å Stat uppföras.
Jag kan för min del icke finna att något sådant arfvode är lämpligt, då jag föreställer mig, att Tryckfrihetens, vårdande i en Landsort, bör innebära ett medborgerligt förtroende, som bär bör förutsätta högsta grad af bildning; oell tillika oberoende, särdeles af ett så inskränkt arfvode, sorn 5o R:dr Banco; jag anser det således böra utur Staten alldeles försvinna.
Uti 3:dje punkten förekommer ett tillstyrkt anslag af 1,11,2 R:drs tillökning på Medicinal-.
Staten för Ba,rnmorskors bildande; härvid framställer sig för mig, huru som MedicinaiStaten efter »820 års RiksStat redan upptager nära 65,ooo R:dr; det skulle synas mig, som detta anslag borde kunna så fördelas, att derinom funnes tillgång för de nu begärte 1,112 R;dr, och att något mindre vigtigt föremål, som nu tilläfventyrs medtager tiligångarne borde gifva vika för det större; jag kan ej föreställa mig gränsen för dessa beständigt begärte, och snart sagdt lika lätt beviljade Statsutgifter, hvarigenom anslagssuinmofne ifrån Riksdag till Riksdag ökas uti en så förskräcklig progression.
Jag yrkar derföre äfven ändring uti StatsUtskottets tillstyrkande af denna partiella Statsutgift.
Den g Julii f, m. 39
Ull 6:te pnnkten förekommer StatsContoirets hemställan om öfverllyttande från 8:dehufvudtiteln af 5 oo
R:dr för döda kroppars besigtigande till a:dra lmfvudtiteln, hvilket Stats - Utskottet tillstyrker; äfven sorn summans ökande till 5ooo R:dr.
För min del finner jag att denna utgift i anseende till sin egenskap af obe-< stämd, helt och hållet tillhörer 8:de hufvudtiteln, såsom innefattande extra ordinarie utgifter, och kan jag ieke inse orsaken hvarföre denna öfverflyttning bör äga rum.
Jag föreställer niig att den föreslagna tillökningen, till oooo R:dr B:co, måtte grunda sig å de förra årens erfärenhet, och jag kan således ingenting anmärka emot sjelfva summans sålunda upptagande i Statsanslaget.
Uti i7:de punkten förekommer en beviljad löneförhöjning för ÖfverlntendentsCanzliet, hvarvid jag äfven tar mig friheten begära StatsUt— skottets uppmärksamhet af samma skäl, sorn jag förr åberopat och alltid skall åberopa emot alla partiella regleringar, under det den stora regleringen med Embetsverken ännu är oafgjord»
Uti i8:de punkten tillstyrker StatsUtskoftet att anslaget till skrifmaterialier och expenser, samt ved och ljuspenningar för Collegierne m. fl» publike
Verk, måtte ifrån 42,54o R:dr ökas till 5o,ooo; jag anmärker härvid och upprepar hvad jag redan yttrat, att jag med största farhåga emotser detta gränslösa beviljande af nya Utgifter; det är med den största förundran jag Uti Nationalrepresentation finner rösterne s,å Ao Sen 5 Julli fi m* litet förenade, om att yrka hushållning och omtanka, såsom ett medel, att göra de varande Statsanslagen ipåhända mera än tillräeklige; då deremot ett oåtérhållet bifall lill nya fordringar utan tvifvel städse skola föda nya behof, hvilka icke kunna fyllas utan de Skattdragandes ytterligare betungande.
Jag skulle derföre tro att StatsUtskottet kunnat tillstyrka Riksens Ständer, att erinra om nödvändigheten att sä hushålla med de 42,000 R:dr, sorn till detta ändamål äro ansjagne, att de ytterligare begärdte 8000, kunnat vid detta tillfälle besparas.
Uti ig;de punkten behandlar StatsUtskottet ett ämne, sorn intager en ej obetydlig plats i Statsanslagets siffertal-, nemligen anslaget färdén Utrikes MinisterStaten.
StatsUtskottet anser väj, att det allena beror på Kongl. Maj:t?> att pröfva och förordna hvad beskickningar vid Utrikes Idof, sorn kunna finnas nödige för Rikets värdighet &c., och huruvida någon indragning af hitintills, vanliga ministeriella poster, genom Diplomatiska ärendernes besörjande, af Chargé d’affaires skulle kunna äga rum.
Jag bestrider ingalunda denna det Höglofiige Statsutskottets uppställning öfver ämnet; men jag utbeder mig att derjemte få framställa, huru som det år Svenska Folkets ostridiga rättighet, ett allena genorp Riksens Sländer beskatta sig sjelfve; att allena genom Riksens Ständer först fatta ett omdöme, och sedan i följe deraf besluta om Statsanslagens summor, hvarvid naturligtvis kommit i öfvervägande en noggran, pröfning af föremålens mera och mindre nöd - Den 5 Julii1/', nu vänlighet; af nyttan utaf deras utsträckning, afvågd med de olägenheter, som dessa utgifter verka å de skattdragande, då icke fördelarne å en annan sida åro så påtagliga, att de motsvara det lidande, sorn tunga skatfhördor alltid förordsaRa.
Jag år således med StatsUtskottet fullkomligt ense deruti, att inga föreskrifter kunna eller höra gifvas Konungen, om hvilka af de utrikes Ministerposterne, som böra bibehållas eller ej, men jag tror deremot att Riksens Ständer icke allenast med fuli råttig-r het, utan äfven med fullkomlig säkerhet, kunde bestämma, att Svenska Folket långt ifrån att Vara i tillfälle, att för MinisterSiaten öka anslaget icke för närvarande år i tillfälle, att för detta behof bevilja mera ån 60,000 R;dr Hamburger Banco. KonungaRiket Norrige betalar till Utrikes MinisterSfaten i ett för allt j5.,ooo R:dr Harnö.
Då nu Svenska Folket påtager sig fyra gånger så mycket, synes mig att man äfven vid. detta tillfälle icke undandragit sig, att bära största tyngden.
Jag inser ganska val huru litet afseende för det närvarande koTpmer att fästas vid dåtta ^litt andragande, men om jag ej fruktade, att vara Prophet uti mitt eget land, så skulle jag förutsäga, att den tid varder kommandes, då de skattdragandes tillstånd må hända kan komma att verksammare än nu, gifva sig tillkänna; och det torde blifva mindre latt att bota det onda sedan det fått uppnå sin hogsta höjd, än att i 48 Den ä Julli e> m4 tid genom ett fördomsfritt besinnande af vår s§ val politiska sorn oecononiiska ställning i förtid mota ett öfyerhängande ondt.
Sedan sista Regements-förändring har Finnland och Pommern blifvit afskiljde ifrån Sverige, hvarigenom våra oecononiiska utvägar blifvit så ansenligen förminskade.
Jag önskade veta om StatsUtskottct anställt någon jemförelse emellan Svenska Minister-lönerne uti St, Petersburg, London och Paris under den förra tiden och den närvarande.
Då Minister-aflöningarne alltid utgått i Hamburger Banco, då varupriserna på de utrikes orterne relativt till Hamburger Banco ick® i min tro undergått någon betydlig förändring, så skulle jag ej finna något skäl om dessa Miler-löner nu äro betydligt högre än förr. 1; sj-ifva nödvändigheten af dessa höga dept nitiska Agenter vidkommer, så kan jag ej neka mig, att framställa en anmärkning, huru jag ofta haft tillfälle att förundra mig deröfver, att så angelägne och så dyrt betalte
Embetsman så länge kunna vistas utom sina stationer och understundom hemma i landet , under ett fortfarande åtnjutande af deras åtmindstone för StatsYerket högst dryga traktamenten.
Man skall, härvid lätteligen, kunna vilja svara m.jg, att jag häraf begriper lika litet, sorn oni jag skulle göra samma anmärkning dervid, att man sett Lands— höfdingar, som säkerligen under deras tjenstetid vistats flere år utom, än inom sine Län.
Jag anmärker ytterligare, att jag aldrig sett iakttagas att någon afräkning till Statens nytta uti Minister-appointementer ägt rum, för sådan® personer som förut på Stat ägt betydliga löner,. r<tn 5 Julli f m* 43 StatsUtskottet har vid denna fråga velat visa en sparsamhets-anda för det allmänna deruti, att det synes hafva afslagit Ilegeringens begäran af en ytterligare tillökning till Minister-Staten af 5o,ooo Riksdaler Hamburger Banco, på så sätt, att Utskottet derutaf endast tillstyrkt en tillökning af 10,000 Riksdaler Hamburger Banco; men då Kongl. Maj:t vid denna sin proposition tillkännagaf sig för åttonde Hufvudtiteln icke behöfva mera ån 5o,ooo Riksdaler
Banco i den händelse Riksens Ständer beviljade den begärda tillökningen för MinisterStaten, så har Utskottet de facto tillstyrkt MinisterStatens ytterligare ökande med dessa 5o,ooo Riksdaler, då de på extra Utgifts-titeln icke blifvit minskade.
Jag fruktår, att man ännu hos oss icke gjert sig tillräckligt bekant med de constitutionela formernas fordringar; med de pligter som dess rättigheter ålägga Representanterna; det är uti Stats-anslagen, som Representationens hela magt och styrka innefattas; det är vid deras bestämmande, som det åligger Representanten att på det samvetsgrannaste afväga nödvändigheten och nyttan af en föreslagen utgiftj, då man aldrig får åsidosätta att det är produeten utaf folkets syett och möda sorn bestrider den, I , I>et är vid Stats-anslagens bestämmande, som Folkets Representanter äga att visa, om det till Ministärens nit, skicklighet och drift äga fullt förtroende, i hvilken händelse de kunna anslå betydligare summor under öfvertygelsen af ett för Samhället förmånligt användande , då i det motsatta fallet de böra vara högst nogräknade 44 Den g Julii f. m. vid beviljandet äfven af det högst nödvändiga; __
Det ar endast och allenast på detta sätt som Folkets Representanter med hopp oin framgång
Jeunna framtvinga nödvändigheten af en admini-, stration, som ager förmåga, att med de inskränkta medel som utan rubbning i Stats-borgarens välstånd kunna erbjudas, uträtta det mesta möjliga goda, som i Stats_Geconomiskt afseende aldrig kan åstadkommas, utan det alla delarne omfattande Statshushållnings-systeme, hvars saknad hos oss icke numera lärer kunna motsägas.
Jag anhåller cm återreraiss af Betänkandet.
Herr von Weigel, Chrijiian Ehrenfried: Sedan det Höglpffige StatsUtskottet nu inkommit med Betti 11 k anden, om den blifvande S tats- regi e ringen, och deribland äfven under andra Hufvud-titeln föreslagit de förändringar, hvilka MedicinalStaten bör undergå, anhåller jag att, beträffande den sednare, vördsamt få göra följande erinringar.
Utskottet anför: ”Till medhjelpare för Provincial-Mediei vid förrättningar pro tempore, då antingen en Provincial Läkare dör, sjuknar eller för ålder larfv ar biträde, eller då biträde pröfvas nödigt i anseende till uppkomne farsoter, har hittills blifvit bestådi: för 8 sådane medhjei - T) en 5 Jul t i f. m, 45 pare 77 Riksdaler 07 sk. 4 runst. och 8 tunnor Spannemål lör hvardera; men som tillfälle till Läkare-biträde nu mera icke bör kunna saknas, sedan BataiilomLäkare vid alla Regementer blifvit anställde, samt i anledning af Kongl. Maj;ts derom afgifne nådiga proposition och fleras motioner flere Provincial-Medici blifvit antagne, anser StatsUtskottet nämnde löner 622 Riksdaler 8 runstycken med derunder be«J råkrkade 64 tunnor desto hellre kunna indragas* som, om vid något tillfälle en Provincial-Medieus skulle behöfva biträde vid Låkarevården, tillgång till den mindre betydliga utgift sådant kan medföra, icke bör kunna saknas på andra för Medicinalverket anviste anslag
I anledning häraf anhåller jag att få upplysa, att enligt Kongl. Maj:ts Bref den 19 Oct, l8j4, Provincial-Chtrurgen i Stockholms Lån, hvilkens ständiga biträde Länet ej kan umbära, njuter ett årligt arfvode af i5o Riksdaler af denna fond; hvarföre således, om förut omnämnde af Utskottet projecterade indragning bifalles, ett särskilt anslag på Medicinal-Staten torde böra uppföras till nämnde ProvincialChirurgs lönande.
Vidare får jag anföra, att det obetydeliga anslag, om hvilkets indragning nu år fråga, hittills vål årligen kunnat lemna någon behållning för Statsverket, emedan det aldrig blifvit anlita dt , utom i sådane händelser, der inga andra utvägar funnits, att förskaffa ett af omständigheterna såsom nödvändigt påkalladt biträde åt 40 Den 5 Julli f, m. ProvincialLåkare; men att en del af detsamma likväl årligen utgått, och att för det närvarande såtlane arfvoden åro beviljade för ProvineialMedicorum medhjelpare, i Kopparbergs, Kronobergs och Blekinge Lån, samt Philipstads District af Wermlands
Lån, af orsaker som ånhu fortfara och bekiageligen ej så snart torde komma att Upphöra.
Utskottet anser väl, att tillgång tili sådané utgifters bestridande icke bör kunna saknas på andra för Medicinalverket anviste anslag, meri så mycket jag kan finna, åro de nästan alla af den natur, att besparingar å deSamma aldrig skola kunna uppkomma, med undantag af Titeln till farsoters och sinittosamma sjukdomars hämmande m. m., hvartill Utskottet hädanefter föreslagit 6000 R:dr årligen, och den till kostnaders bestridande för besigtningar å döda kroppar, hvartill 3 ,000 Rplr årligen åro beräknade; hvilka möjligtvis skulle kunna lemna tillgångar dertill.
Då detta likväl beror på omständigheter, hvilka ej i förhand kunna beräknas, och det lika lått skulle kunna hända; att sistnämnde båda anslag kunde vid vissa tider blifva otillräckliga till och med för deras egna verkeliga ändamål, så önskar jag att få fästa HÖglofl.
Utskottets uppmärksamhet derå; för att, i händelse de kostnader, som för ProvincialLåkares biträden hädanefter kunna blifva oumgänglige, ej of besparingarna på förut omnämnde Titlar skulle kunbestridas, någon annan utväg att erhålla erforliga medel dertill, måtte af Utskottet blifva an vist.
Den § Julii m¥ 47 Att Utskottet till indragning föreslagit 3,322 R»dr i3 sk. 4 r-.st, hvilka på nuvarande MedicinalStaten fiunas* såsom en odisponerad årlig tillgång upptagne, år en naturlig följd af denna Stats förändrade reglering; jag får likväl i anledning deraf anföra, att Kongl. Maj;t Uti Bref den 12 Junii 1816, i nåder beviljat Kongl. SundhetsCollegii Kammererare* i anseende till de honom åliggande ansenligen ökade, trägne och ansvarsfulla göromål, en årlig gratification af ioo jR:drj hvilken af nu ifrågarande medel utgått, och efter hvarje års fullbordadt bokslut blifvit anordnad»
Att tillgång måtte finnas lill utbe* talande af denna årliga gratification äfven hädanefter är så mycket mera nödvändigt, då Kongl» Sundh. tsCollegii Kammererare ej åger högre lön ån 54o R;dr årligen* 5'f T;r
Spannmål derunder inbegripne* oaktadt hins göromål åro verkligen ganska mångfalldigä; något biträde utöfver det af en Renskrifvare honom ej beståfj* och hans egenteliga göromål erhållit en ytterligare betydlig tillökning, igenom redovisningen af de för besigtnings å döda kroppar Utgående och inkommande medel hvilken före detta tillhört Kongl. Maj.ts och Rikets StatsContoir mert på Kongl.
SundhetsCollegium blifvit öfverflyttad, till följd af Kongl. Majifs förnyade Nådiga In•truetiort för ProvincialLäkare i Riket.
Grefve Hård, Carl Gustaf: Höglofl.
Statsutskott» t har ansett sig icke kunna tillstyrka något afseende å den gjorda 48 Ben 5 Julii f. mk hemställan cm tillökning i lönerne för 4 Hofa RättsRåd i Götha HofRått, medelst anslag af skillnaden emellan Assessors och HofRåttsRådslöner; dels derföre, att besparing med Statens medel vore af omständigheterna högt påkallad, dels derföre, att en högre fullmakt icke skall berättiga till annan lön , ån den Staten består för innehafvande verkelig tjenste
Det förra skälet bör så vida gälla, att ingen onödig utgift bör äga rum , och det senare synes hår ieke kunna tillämpas, enär rättvisan fordrar ett lika förhållande i afseende på löne-förmoner för Embetsmin med lika värdighet och befattning.
Då Svea HofRått för 21 Ledamöter har 6 HofRåttsRåds-löner, men Götha HofRätt för 20 Ledamöter endast 4, ehuru i den förra endast 3 HofRåttsRåder åro Ordförander på Divisioner, och i den senare 4, synes denna rättvisa icke vara iaktagen.