Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning utaf Herr af Billberghs yttrande, att jag af misstag skulle hafva ansett Tulltaxan vara uppgjord med beräkning på vissa procent af varans värde, får jag förklara, att jag icke nämnt ett ord derom; men det fågner mig för öfrigt, att Regeringen år 1826 antagit den grund för tullens beräkning, som jag redan vid sista Riksdag 1823 föreslog.
Åkerhjelm har åberopat tackjernsutförsel till stöd för öfverlåtandet åt Konungen att höja tullen; men jag tror icke, att tackjern hos oss skall saknas, äfven om Bruksägarne skulle få betala det så, att tackjernsblåsarne dermed kunde vara belåtne; och jag finner icke det vara obilligt, om man ställde så till, att dessa lingö någon del af Bruksägarnes närvarande stora vinst på jernhandteringen.
I öfrigt känner jag visserligen, alt, enligt RegeringsFormen, vederbörande skola böras vidalia beslut, som af Konungen fattas; men sorn erfarenheten visat, att sådant stundom blifvit ur - Den 28 October e. m. 337 uraktlåtet, så att sjelfva 1815 års ConstitutionsUtskott tillstyrkte en underdånig anhållan, att vederbörande publike
Verk mer, än dittills, måtte blifva liörde, kan jag icke underlåta, att yrka, det bifallet till Utskottets förslag i n:te
Grunden må blifva beledsagadt med det tillägg, att vid öfverlåtelsen till Konungen att minska tullen, fästes det vilkor, att det sker efter vederbörandes hörande.
Hans Exccllence Herr Grefven och LandtMar skalk en gjorde proposition till bifall af den utaf BevillningsUtskottet i dess senare Utlåtande föreslagne elfte BevillningsGrunden.
Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att elfte BevillningsGrunden finge erhålla följande lydelse:
Att då Rikets Ständer, uti den Tulltaxa, som nu af dem aflemnas, icke ansett sig kunna annorlunda bestämma tullen å varor, än såsom ett maximum af hvad de, efter närvarande förhållanden, i egenskap af Tullbevillning, åtaga sig; men det på Kongl. Maj:t endast ankommer, att, i afseende på Utländska Magter, förskaffa en för Svenska 47 H. 23 338 Den 28 October e. m. handeln förmånlig reciprocitet, Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla , det Kongl. Maj:t i Nåder täcktes vidtaga alla de mått och steg, som, i afseende härpå, med landets bästa, äro förenlige, samt derjemte öfverlåta till Kongl. Maj:t rättighet, att, efter vederbörandes hörande, minska eller nedsätta den i TullbevillningsTaxan utsatta tull.
Som jag fattat discussionen, har den icke egentligen gått ut på ändring af premisserna i Utskottets förslag, utan hufvudsakligen fästat sig dervid, att somlige yrkat uteslutande af tillåtelsen för Konungen, att sänka tullen, emedan denna tillsatts vore öfverflödig, då 60 §.
RegeringsFormen förut medgifver Konungen en sådan rättighet, och att andra deremot yrkat ett tillägg om rättighet för Konungen, att höja tullen till 33f procent.
Jag anhåller om proposition å dessa hufvudskiljaktigheter i opinionerna, och anser det öfriga tämligen likgiltigt; ty om hufvudsaken icke blifver uttryckt, har man ingenting vunnit.
Jag anser Konungens rättighet att förhöja tullen till en tredjedel böra utsträckas till alla fall, som kunna påkalla en slik åtgärd, och jag kan således icke medgifva de i det sista förslaget intagne premisser, enär man derigenom skulle utestänga all möjlighet, att i slutet Den a8 October e. m. 33g af Grunden göra deras mening gällande, som tänka lika med mig.
Hvad åter beträffar den i förslaget förekommande slutmening om Konungens rättighet, att nedsätta tullen; så anser jag det visserligen likgiltigt, om den utföres, eller ej, enär rättigheten redan enligt Grundlagen synes vara gifven.
Ulan skada kan emellertid meningen qvarstå, och man undviker sannolikt derigenom, alt ytterligare dela opinionerne, och öka svårigheten att komma till ett bestämdt beslut i saken.
Frågan delar sig i tvenne delar, nemligen först bifall till Utskottets förslag, hvarvid likväl flere redactionsförändringar förekomma, som böra afgöras, och sedan tillägget i afseende å Konungens rätt att höja tullen.
Jagser icke, hvarföre man skall sammanblanda dessa frågor.
Det står Herr Lefren och Friherre Åkerhjelm öppet, att sedermera gora sina meningar gällande; ty, ehuru det kart synas besynnerligt, att i början af Grunden säga, det.
Ständerne anse Tulltaxan såsom ett maximum af den Tullbevillning de vilja sig åtaga; och sedermera öfverlemna åt Konungen rättighet, att förhöja detta maximum; anser jag likväl detta icke innebära någon oformlighet, enär första beslutet naturligtvis i sådant fall blott kommer alt gälla till nästa proposition, och nödvändigt måste rät^7 II. 22 * 34o D en 28 O c to ber e. m. tas efter det beslut, sora sedermera tages; jag kan derföre icke finna, att en sådan procedur skulle innebära upprifvande af ett föregående beslut, enär alltsammans ändock angår blott ett enda ämne.
Herr Lefren bar omtalat, att man icke borde nämna något 0111 Konungens rättighet alt nedsätta tullen, emedan den redan förut vöre gifven; men då denna rättighet, på sätt äfven jag medgifver, redan förut är bestämd, synes dess omnämnande vara så oskyldigt, att det åtminstone icke bör föranleda någon votering.
Mitt redactionsförslag åsyftade, att man borde bestämdt uttrycka, att ingen förhöjning fick äga rum, och jag medgifver, alt om man är sinnad bevilja Konungen någon rätt till förhöjning, kan milt förslag icke rimligen dermed stå tillsammans.
För min del tror jag, att redactionsfrågorna sedermera kunna afgöras, och alt hufvudfrågan nu borde framställas; och som den införda meningen om nedsättning synes mig vara så oskyldig, att den icke lärer kunna föranleda tili votering, äfven om Konungens rätt alt nedsätta tullen redan förut skulle vara stadgad, lärer det vara öfver förhöjningen, som vi komma att votera; och anhåller jag, att mitt förslag dervid må uppsättas i motsatts deremot.
Om jag förstått Herrar Hjerta och Rosenblad riktigt, är deras me - Den 28 O c t o b e r e. m. ning att motsätta sig all förhöjning af tullen, och jag hemställer således, 0111 icke först genom votering kunde afgöras frågan, huruvida Konungen skall berättigas att förhöja tullen, äfven utan afseende på förhållandet med utländska Magter, hvarefter de Öfriga frågorna sedermera lätt torde kunna afgöras; ty frågan, huruvida meningen, rörande nedsättningen, skall qvarstå eller icke, är så obetydlig, att den väl icke kan förorsaka votering.
Jag anhåller derföre, att den stora hufvudskiljaktigbeten emellan Friherre Åkerhjelm, Herr Lefren och Herr af Billbergh med flera, å ena sidan, samt Herr Hjerta, Herr Rosenblad och mig, åden andra, först måtte afgöras.
Jag instämmer till alla delar uti Herr Tliams senaste yttrande.
Herr Rosenblad har sjelf medgifvit, att hans förslag icke kan stå tillsammans med deras mening, som önska, alt till Konungen öfverlemna förhöjningsrätten.
Det vore visserligen för handelns och näringarnes säkerhet det fördelaktigaste, om stadigvarande lullafgifler alltid mellan Riksdagar1- ne ägde rum, utan både höjning och sänkning; men då man allmänt medgifver Konungen rättighet, att minska lullafgifterne, hvilket otvifvelaktigt har ett menligt inflytande på våra för utländsk medtäflan blott - 34» Den 28 October e. m. ställda inhemska näringsidkare; så bekänner jag, att under det osäkra tillstånd, hvari våra näringar sig befinna, jag gerna öfverlåter åt Regeringen, att äfven höja tullen, emedan jag i detta afseende har större förtroende till Regeringens bedömande af ögonblickets omständigheter, än till Rikets Ständers bedömande på förhand af förhållanden, sorn icke kunna så noga förutses.
Jag instämmer derföre med dem, som önska till Kongl. Maj;t öfverlåta rättigheten att höja tullen till högst 33\ procent, dock endast i det fall, då fråga är om motsvarighetsförhållanden med utländska Magter; såsom jag förstått förslaget, har icke eller fråga någonsin varit att i andra fall medgifva förhöjningsrätt, hvadan ock Herr Tharas påstående , alt hans motståndare velat utsträcka förhöjningen till alla händelser, förfaller.
Hvad propositionen betäffar, synas alla komma öfverens, att bibehålla Utskottets redaction ända tills mot slutet, der meningen: samt för befrämjande häraf öfverlåta till Kongl. Maj:t rättigheten att minska eller nedsätta den i TullbevillningsTaxan utsatta tull, borde förändras sålunda: samt fär befrämjande häraf öfverlåta till Kongl. Maj:t rättigheten att med högst 33 f procent förhöja den i TullbevillningsTaxan utsatta tull.
Åkerhjelm tycktes till och med vara böjd att bibehålla hela Grunden oförändrad, blott med tillägg af den ifrågavarande förhöjningsrät - Den 28 Celeber e. in. 343 ien.
Å vår sida äro vi således lä
It förenade om en redaction; i fall våra motståndare äfven behaga uppgifva sin, så kunna vi ju förr desto heldre få skrida till voteringen.
Jag kan icke dela Herr von HartmansdoriFs tanka, alt man ens i reciprocitetsväg nödvändigt bör medgifva Konungen rättighet till tullens förhöjning; men jag underställer för öfrigt de Ledamöter, som anse saken vara af så stor vigt, huruvida man icke till en betydlig tidsbesparing för Ståndet borde uppskjuta med voteringen öfver denna fråga, intilldess sjelfva Tulltaxan blifvit afgjord; ty i annat fall skulle det kunna hända, att, i händelse förhöjningsrätten medgifves, minoriteten sökte omintetgöra beslutet genom fem eller sex hundra voteringar öfver sjelfva Tulltaxan, för att få den nedsatt i samma mån, som Konungen fått rättighet att höja den.
Jag hemställer, om icke, då formerne så betydligt försvåra öfverläggningarne, det vore bäst att nu genast fredligt fortgå till sjelfva Taxan, och först sedermera afgöra frågan om förhöjningsrätten; annars skola vi möjligtvis få sitta här till Jul, innan Tulltaxan ensamt blir afgjord.
Jag tror icke, att Herr Tham påbördat sina motståndare något oriktigt, då han sagt, att de önskat 344 Den 28 O c t o b e r e. m. förhöjningsrättens öfverlemnande till Konungen i alla afseenden; ty jag är af denna tanka, äfvensom jag hört Friherre Åkerhjelm hysa samma åsigt.
Yi äro således minst två, och jag tror äfven flere, af denna mening; de flesta af Herr Thams motståndare yrka förhöjningsrätten i allmänhet, utan inskränkning till blott reciprocttetsförhållanden.
I händelse den mening vinner, som den siste värde Talaren yrkat, vore i sanning BevillningsUtskottets och Ständernes arbete öfverflödigt; ty om Konungen skall äga, att nedsätta Taxan efter behag, och höja den till 33f procent; så hemställer jag hvartill det skall tjena, att Ständerne upprätta ett förslag till Tulltaxa.
En förhöjningsrätt till 33f procent innebär en så ofantlig latitud, att den skulle göra Rikets Ständers beslut i ämnet utan värde.
Men Ständerne böra icke sjelfmant lemna ifrån sig en beslutanderätt, sorn de enligt Grundlagen äga, och jag förnyar derföre mitt tillstyrkande, att Konungen blott må medgifvas rättighet att nedsätta tullen, men icke att förhöja den.
Hans Excel lence Herr Grefven och LandtMar skalken yttrade, att det visserligen ankom på Ridderskapet och Adeln, att särskilt pröfva frågan om öfverlemnande till Kongl. Majit af rättigheten att förhöja tullen.
Den 28 October e. m. 345 Skulle Ridderskapet och Adeln likväl tillåta, att berörde fråga äfven finge inbegripas i Elfte BevillningsGrunden, kunde tilläfventyrs blott en votering behöfvas.
Då Konungens rättighet att nedsätta tullen icke lärer bestridas af någon, synes mig frågan dela sig i tvenne delar, nemligen, huruvida förhöj— jungslätt bör öfverlemnas åt Konungen för alla fall, eller blott för reciprocitetsfall.
Jag skulle föreslå, att proposition först framställdes på u:te Grunden, sådan Utskottet föreslagit den; och då denna proposition, såsom jag förmodar, utan votering varder med jiej besvarad, torde de tvenne alternativen, rörande förhöjningsrätten, kunna framställas emot hvarandra.
För min del tycker jag, alt den proposition Herr Grefven och LandtMarskalken sist föreslagit, i det liufvudsakliga upptager hvad här blifvit yrkadt; och jag anhåller derföre, att denna proposition måtte ånyo framställas, endast med tillägg af den ifrågaställde fö.rhöjningsrättén, hvilken ej eller bör inskränkas blott till reciprocitetsfall, ty jag tror, att det, så väl för verkställbarheten, sorn för den nytta man åsyftar dermed, blifver nödvändigt, att, såsom jag förut nämnt, densamma utsträckes lill alla fall.
För att icke gifva sam - 3/*6
Den 28 October e. in. ma redaction åt Ja- och Nej-propositionerne, skulle jag tro, att Ja-propositionen kunde innefatta bifall till Utskottets förslag med den redactionsförändring i början, som jag föreslagit, och Nej-propositionen, med uteslutande af min redactionsförändring, bifall till Utskottets förslag med tillägg af den ifrågasatte förhöjningsrätten till 33 f procent, antingen för alla fall, eller för blott reciprocitetsfall, hvilket, så vida de värde Ledamöterne sig icke derom kunna förena, lärer blifva föremål för ,en föregående votering.
Om endast tvenne propositioner blifva framställde, nemligen en, sorn afslår, och en, sorn medgifver förhöjningsrätt, i hvad fall som helst, skulle den 3:dje mening, för hvilken jag yttrat mig, den nemligen att bevilja förliöjningsrätt endast i motsvarighetsförbållanden, blifva alldeles utesluten; och dermed kan jag icke finna mig belåten.
Jag anhåller blott, att ordalagen i den Kongl.
Propositionen må införas i Contra-propositionen, nemligen: att Rikets Ständer till Kongl. Maj:t öfverlemna, att inom bestämdt maximum af 33 f procent förhöja tullen å inkommande varor med afseende å de förändringar, som emellan Riksdagarne kunna inträffa.
Detta uttrycker bestämdt, hvad Kongl. Maj:t äskat.
Den 9.H O c to 1>er c, ni. 347 Herr Hjerta; Jag får fästa Herr von HartmansdorfFs uppmärksamhet derpå, att lians mening redan innefattas i Ja-propositionen, då Utskottets förslag innehåller ett erkännande, att det ankommer på Kongl. Maj:t ensamt, att, i afseende på utländska Magter, bereda en för Svenska handeln förmånlig reciprocitet, och att i afseende härpå vidtaga de mått och steg, sorn med landets hästa äro förenliga; så att någon särskild proposition för Herr von Hartmansdorffs mening icke erfordras.
Men för alt göra detta ännu tydligare, skulle jag föreslå, att ordet bereda kunde utbytas mot ordet: tillvägabringa en förmånlig reciprocitet, Friherre
I händelse Ridderskapet och Adeln skulle antaga Herr Rosenblads förslag till Ja-proposition och Friherre Åkerhjelms till Contra-proposition, kunde man i denna senare reservera sig rättighet att sedermera särskildt få afgöra, huruvida förhöjningsrätten skall äga rum vid alla tillfällen, eller blott vid reciprocitetsförhållanden.
Fördelen häraf vore, alt möjligtvis komma ifrån saken med en votering; ty sedan den första frågan om förhöjningsrätten blifvit afgjord, förmodar jag, att den senare skall kunna slitas utan votering.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till an - 348 Den 28 O c t o b c r e. ni. tagande af Friherre Cederströms berörde förslag till voterings-proposition.
Jag hade visserligen trott, att man skulle kunna komma ifrån denna sak med blott en votering; en då ingen af de tre opinionerne vill gifva vika, inser jag, att enda sältet att komma till något slut, är det Herr Grefven och LandtMarskalken nu senast föreslagit, ehuru det föranleder till obehaget af tvenne voteringar.
Jag instämmer således fullkomligt i berörde förslag till voterings-proposition.
Det senaste förslaget till voterings-proposition förutsätter tvenne voteringar; men jag hemställer, oin de icke skulle kunna undvikas derigenom, att man uteslutar bifall till n:te Grunden sådan den af Utskottet blifvit föreslagen, och endast voterar om den frågan, som i synnerhet synes dela meningarne, huruvida förhöjningsrätten skall äga rum i alla händelser, eller blott i reciprocitetsfall.
Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelmj Carl Axel:
Ehuru jag hittills undvikit, att deltaga i debatten, torde det tillåtas mig, att nu yttra några ard.
Hvad angår Utskottets tillägg om Konungens rätt att nedsätta tullen, finnér jag öfverflödigt och mindre lämpligt att intaga, såsom en öfverlåtelse, en rättighet, den Konungen Hen 28 O c t o b e r e. 111.
.349 redan har sig i Grundlagen förvarad.
Hvad åter beträffar sättet alt kunna ifrån denna fråga, så tror jag, då majoriteten synes hafva bestämt sig för förhöjningsrätten, men delar sig mellan de tvenne meningarne, huruvida denna rätt skall äga rum vid alla tillfällen, eller blott i reciproeitetsfall, alt om minoriteten ville i den allmänna frågan, om förhöjningsrätt bör medgifvas, eller icke, erkänna sig såsom minoritet, och afstå från en votering, som den icke kan vinna, skulle vi komma från saken med en votering, nemligen om förhöjningsrätten skall vara generel, eller partiel för reciprocitetsfall.
Som det är troligt alt de, hvilka yrka fullkomligt afslag å förhöjningsrätten, skulle, om de tappade i första voteringen, förena sig i den andra med dem, som vilja medgifva förhöjningsrälten blott i vissa fall, och att dessa bägge meningar sammanlaggde komma att i andra voteringen utgöra pluralitet emot dem, som yrka allmän förhöjningsrätt, kan jag icke afstå ifrån yrkandet, att min mening i sin rätta ordning framställes till Ridderskapets och Adelns omröstning.
Åkerhielm:
Jag fäster visserligen icke så mycken vigt vid frågan om förhöjningsrätten, enär Konungen i allt fall äger rättighet att utfärda förbud, att jag ju 35o Den 28 October e. m. icke, för att bespara oss tvenne voteringar, för min del skulle vara färdig att ingå på Utskottets förslag eller den tredje här framställda meningen, om icke den innehöll, att Konungen endast för befrämjande af reciprociteten, skulle äga att göra några förändringar uti Tulltaxam Jag förstår icke hvad detta vill saga, eller huru det skall kunna med nytta och ändamål verkställas.
Bland tjugo eller trettio Magter, med hvilka vi äro eller kunna komma i handelsförhållanden, - hafva vi reciprocitefs-fraCtater ined några få, och antingen skulle förhöjningen påbjudas partielt såsom å vissa varor, hvilka hufvudsakligen till oss exporterades från ReciprocitetsStater, en åtgärd, som ehuru ett slags vedergällning,- likväl kunde blifva för oss skadlig, eller ock måste den blifva generel för varor, sorn till mer eller mindre qvantiteter utfördes från flere Stater, än de, med hvilka vi stå i reciprocitetsförhållanden, då verkan bäraf icke allenast kunde blifva skadlig för vårt land, utan äfven för de länder, mot hvilka vi icke hade skäl att utöfva någon mercantil hämd.
Jag får dessutom fästa uppmärksamheten på ett annat förhållande, att nemligen, i händelse Regeringen skulle finna, att våra råämnen utfördes till förderf för inhemska näringarne, men den utländska Magt, som vore deras afnämare, icke uppsatte utförselstullen på sina för oss behöfliga varor, kunde Styrelsen icke heller Den 28 Octobcr e. m. 35 r billigtvis förhöja tullen på våra, om endast reciproka åtgärder dertill berättigade henne.
Ett stadgande om förhöjningsrältens inskränkning till blott dylika fall utgör således efter min tanka ett skadligt band på Regeringens urskiljning och bedömande af den inhemska nyttan, och jag kan derföre icke afstå ifrån votering om den mening jag förut yrkat.
Jag förenar mig uti den åsigt om propositionens inrättande, som Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken sist behagat framställa.
Fastän jag icke är så klarsynt, att jag kan förutse utgången af den förestående voteringen, hoppas jag dock, att Svenska Riddarhuset ej bortskänker Svenska Folkets rätt, att sig sjelf beskatta, och gör BevillningsUtskottets arbete alldeles öfverflödigt.
Herr Lefrén: Herr Tham har trott, att BevillningsUtskottets arbete blefve öfverflödigt, om man bifaller den mening, som af hans motståndare yrkas.
Jag hemställer likväl, huruvida icke, då Kongl.
Maj:ts Proposition ligger tili grund för detta förslag, och ordalydelsen deri är: vill Kongl. Maj:t, vid detta tillfälle, ånyo fästa Rikets Ständers uppmärksamhet pä nyttan deraf, att Rikets Ständer till Kongl. Maj:t öfverlemna, att inom bestämdt maximum förhöja tullen u inkommande varor; 35a Den 28 October e. m. om icke, säger jag, deri ligger ett erkännande, att man ej äger denna rättighet, utan att den önskas för tillfället?
Jag tror, att vi höra omfatta denna läglighet, att visa, det vi riktigt fattat Grundlagens mening.
Maj:t skulle eljest kunna utsträcka förbudssystemet längre, än som önskas, och ehuru jag bekänner mig till proliibitifsystemet, samt derföre borde rösta för Ja-propositionen, nödgas jag dock, sedan jag redan förklarat, att jag icke vill vara envis med att söka göra gällande mina prohibitiva åsigter, dock just för den ytterlighet, hvartill Konungens prohibitiva magt i Ja-propositionen blifvit utdragen, vid den förestående voteringen lösta Nej.
Jag hoppas, att Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken täckes inhämta, om Ridderskapet och Adeln anser öfverläggningen slutad, hvilket jag för min del trott den redan vara, så alt vi dess förr ju heldre kunde få komma till votering.
Jag är förekommen af den siste värde Talaren Herr Rosenblad och förenar mig med honom; men får blott tillägga, att om Kongl. Maj:ts Proposition bifalles, får Kongl. Majit rättighet förhöja tullen, äfven då det icke påkallas af reciprocitetsförhållanden, hvilket är Deri 28 October c. ra. är tvertemot Rikets Ständers år 1S23 fattade ganska kloka beslut.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken frågade ånyo om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla, att elfte BevillningsGrunden finge erhålla följande lydelse:
Att då Rikets Ständer uti den Tulltaxa, som nu af dem aflemna.?, icke ansett sig kunna annorlunda bestämma tullen å varor, än såsom ett maximum af hvad de, efter närvarande förhållanden, i egenskap af Tullbevillning, åtaga sig; men det på Kongl. Majit endast ankommer, att, i afseende på utländska Magter, förskaffa en för Svenska handeln förmånlig reciprocitet, Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit i Nåder täcktes vidtaga alla de mått och steg, som, i afeeende härpå, med landets bästa äro förenlige, samt derjemte öfverlåta till Kongl. Majit rättigheten, att, efter Vederbörandes hörande, minska eller nedsätta den i TullbevillningsTaxan utsatta tull.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, 0111 Ridderskapet och Ädeln behagade tillåta, att elfte BevillningsGrunden linge erhålla nyssberörde lydelse, likväl med det tillägg, 47 II. a3 354 Den 28 October e. m. att till Kongl. Maj:t äfven må öfverlåtas rättighet, att höja den i Taxan utsatta tull intill 33|- procent utöfver tullvärdet; samt under förbehåll, att, i händelse denna mening skulle vinna bifall, sedermera få bestämma, antingen denna rättighet att höja tullen må af Kongl. Maj:t begagnas vidalia tillfällen, enär så nödigt pröfvas, eller endast i reciprocitetsväg med utländska Magter.
Om det icke är möjligt, att från både Ja- och Nej-propositionerne erhålla uteslutande af en rättighet, den Kongl. Maj:t redan äger, anhåller jag att få reservera mig emot begge propositionerne.
Hans Eaccellence Herr Grefven och Landt Mar skalken föreslog derefter följande Yoterings-proposition:
Den, som bifaller, att rute Grunden i BevillningsUtskottets senare Utlåtande må erhålla följande lydelse:
Att då Rikets Ständer uti den Taxa, som nu af dem aflemnas, icke ansett sig kunna annorlunda bestämma tullen å varor, än såsom ett maximum af hvad de efter närvarande förhållanden, i egenskap af Tullbevillning åtaga sig; men det på Kongl.
Maj:t endast ankommer, att, i afseende på utländska Magter, förskaffa en för Svenska
Den 28 October e. ni. 355 handeln förmånlig reciprocitet, Rikets Ständer mattei underdånighet anhålla, detKongl.
Maj:t i nåder täcktes vidtaga alla de mått och steg, som, i afseende härpå, med landets hästa äro fören lige, samt derjemte öfverlåta till Kongl. Maj:t rättigheten, att, efter Vederbörandcs hörande, minska eller nedsätta den i TullbevillningsTaxan utsatta tull; voterar Ja; Den det ej vill, voterar
Nej; Vinner Nej, anses urte Grunden höra erhålla ofvanberörde lydelse, likväl med det tillägg, att till Kongl. Maj:t äfven må öfverlåtas rättighet att höja den i Taxan utsatta lull, intill 33f procent utöfver tullvärdet, samt under förbehåll, alt, i händelse denna mening skulle vinna bifall, sedermera få bestämma, antingen denna rättighet att höja tullen må af Kongl.
Maj:t begagnas vid alla tillfällen, enär så nödigt pröfvas, eller endast i reciprocitetsväg med utländska Magter.