Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då betänk. rör:de nalional-representationens ombildning för det närvar, är under handläggning i Const.Utsk., så hemställer jag, alt nu förevar, betänk, måtte få hvila, intilldess sjelfva hufvudför slaget - Den 20 Januari e. m. slaget inkommer från Coust.Ulsk., för atl i sammanhang dermed företagas.
Cederström, Ja coh, förenade sig med Hr von Hartmansdoi fF.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att det nn föredragna målet på tvänne ledamöters förenade begäran koinmeatt hvila på hordet till nästa föredragning.
Hr von Hartmansdorff hade föreslagit, alt denna icke malte äga ruin förr än Coust.Ulsk. inkommit med yttrande öfver det återremitterade förslaget till vallag.
Hr Landtm, fick nu tillkännagifva, att i den lalrnansöfverläggning, som i afseende på detta måls föredragning ägt rum, Talmännen hade öfverenskommit atl föreslå sina lespective
Stånd att till pröfning företaga Const.- Utskis meni.
Nio 68 i det plenum, sorn inträffar nästinstundande Onsdag eller i dag 8 dagar till, hvilken öfverenskommelse Hr Landtm, sålunda nu finge uppfylla.
Hr Aminoff, Joli. Fredr.!
Jag anhåller, att, då delta Const.Ulskts mein.
Nio 68 kommer att behandlas, Const.- TJtskis efterföljande meni., finn och med
Nio 69 till och med N:o 84, hvilka äga gemenskap med Nio 68, mätte då föredragas, så att de blifva i en följd behandlade.
“Hr von Hartmansdorff!
I anleda, af den upplysning
Hr Frih. o. Landtm, behagat lemna R o. Ad., torde jag få fasta Ståndets uppmärksamhet derpå, att om detta vidlyftiga betänk, 1111 skulle företagas och med vederbörlig grundlighet nagelfaras; så åtginge dertill så lång tid, att R. o.
Ad., sorn redan är efter med ärendenas afgörande, blefve det ännu mera i föi hållande till de öfiiga Stånden.
Deruti finnér jag äfven ett skäl för R. o» Ad. atl icke företaga prölningen af detta ämne förr än i den ordning jag föreslagit, och anhåller ali Hr Frih. o. Landtm, ville derom göra framställning till Ståndet.
Hr Frih. o Landtm, yttrade, det han ansåg sig pligtig att först framställa propos. å det fÖ• sins», som man i talmansöfverläggningen Öfverenskommit böra Stånden underställas; hemställande alltså, örn R. o. Ad. behagade till pröfning företaga Coust.UtskiS mein.
Nio 68 i det plenum, som inträffar nästkommande Onsdag i dag 8 dagar till.
Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.i Sedan det af Hr •
Frih. o. Landtm, tillkännagifna beslutet är tagel inom talmansronelaven, så är det troligt att betänk, förekommer i de öfriga Stånden å den öfverenskomna tiden; och hvad vinnes då genom R. o. Adis uppskof med ärendets företagande, enär skilnaden endast blir den, att Consl.Ulsk. erhåller R. o. Adis gemensamma tankar i ämnet några veckor 19 H. 42 33o Den 20 Januari e. m. sednare än de öfriga Ståndens.
Jag tillstyrker derföre, alt Const.U(sk:s nämnda betänk. må förekomma i dag ålla dagar lill; synnerligast som delsamma kanske redan i dag förevarit i Bondc-Ståndet.
I anledn. af livad Frih, Tersmeden sist yltrade, har jag ansell mig höra upplysa, alt jag på eflermiddageu IrnfTat BondeSt:s secreterare, sorn nämnde att detta betänk, annu icke förevarit i BondeStåndet.
Jag vet visserligen icke officielt hvad som i dag tilldragit sig i Borgare- och BondeSt:n.
Men genom enskilda ledamöter af dessa Stånd , har jag hört, att man ämnade der yrka detsamma, som jag nu begärt, nemi. att detta betänk., sorn blott är en följd af hufvudsaken, icke mätte förekomma lörr än hufvudsaken förevarit.
Då fråga är 0111 ändringar i grundlagarna, är det angeläget ali derom öfverlägga och besluta i sådant sammanhang, att besluten qvadrera med hvarandra, och att man icke hehöfver ändra detaljbeslulen, derföre all man sednare afgjort principfrågor, under hvilka de förut afgjorda detaljfrågorna icke kunna subsuiueras.
lJä sådant sätt skulle man arbeta uti en oriktig ordning.
Den af Hr von Hartmansdorff föreslagna utvägen är derföre den enda möjliga att komma till förnuflsenliga resultat i afseende på de nu ifrågavar. förändringarna i grundlagen, och det är således nödigt alt detta mern. blir hvilande intill dess R. o. Ad. beslutat öfver det mein., som från Const.Utsk. är att förvänta i anledn. nf RiksStms till
Disk. öfverlemnade anmärk:r vid dess förslag lill vallag, och deruti förekommande principfrågor för national-representationens ombildning.
Så kommer förmodligen äfven alt tillgå i de öfriga Stånden, ty jag kan icke förmoda att de vilja företaga sig att besluta öfver detaljerna innan principerna äro afgjorda, destomindre som de förra blott äro en tillämpning af de sednare besluten öfver detaljerna, hvilka förmodligen icke kunna komma att innefatta annat än en tillämpning af hvad som hvarje Stånd beslutat i hufvudfrågorna, hvilkas afgörande naturligtvis kan föranleda förändringar i detaljerna.
Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att, på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, pröfningen afConst.- Utskjs meni.
N:o 68 skulle uppskjutas lills sjelfva hufvudförslaget inkommit från Const.Utsk. för att derefter i sammanhang dermed företagas.
Jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, täcktes framställa propos. derå, huruvida R. o. Ad. medgifver hvad jag föreslagit, nemi. att förediagningen utafConst.- Utsk:s utlåtanden från och med N:o 69 till och med N:o 84 mål - Den 20 Januari e. m. le, i anseende lill det sammanhang jag anser dem äga med samma Utsk:s mern.
N:o 68, uppskjulas intill dess det sistnämnda för ek o m m er.
Det beror visserligen på R. o. Ad. att skjuta upp alla Const.Utsk:s betänkande!) ända till slutet af liksdagen, om Ståndet så för godt finner; men något skäl för uppskof af sistnämnda belänktn, hemtadt från sammanhanget emellan dem och mern N:o 68, kan jag icke inse, enär de icke äga gemenskap i någon annan omständighet än den alt de allesammans härleda sig från Const.Utsk. och angå förändringar i grundlagen.
Jag vågar vördsamt hemställa, huruvida icke öfvei läggningen om dessa belänktn må uppskjutas intilldess vi hinna till dem uti den ordning, föredragn. listan antager, R. o.
Ad. ansåg, att pröfuingen af Hr AminofFs förslag borde uppskjutas tills de ifrågavar. målen till föredragning förekomma i den ordning de finnas på föredrag!).listan upptagna.
Då nu ånyo föredrogs Stals- samt Allm.
Besvärs- och Ekon Utsk:us den 19 sisth December på bordet lagda betänk.
N:o 104, i anledn. af vackt fråga om befrielse för rusthållare från skyldigheten alt, under krig, rekrytera, remontera och att ersatta förlorade persedlar emot en årlig afgift lill Staten, m. m., blef samma betänk, af R. o. Ad. bifallet.
Besvärs- och Ekon.- Utslcns den ig sisth December på bordet lagda betänk.
N:o io5, i anledn. af väckta motioner, dels om upphörande af postförings-skyldigheten, dels om lindring i detta besvär, m. m.
Hr Peyron, Gustaf Abraham, hade inlemnat ett så lydande anförande:
Då H. Stats- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsktn i betänk.
N:o io5 hemställt, att R.
St. ville genom en und. skrifvelse hos K.
M. tillstyrka, att ersättning i och för postföring hädanefter måtte, utom der den sker genom beting, utgå med 5o proc:s förhöjning utöfver hvad hittills ägt runi, och i sådant afseende upplyst, att sammanräknade betalningen i och för postföring år i83g, inberäknadt utgifterna i och för fortställandet af södra och Norrska snällposterna, utgjort en summa af 96,009 r;dr fyj sk. 1 r:st. b:co, hvilken summa dock är 96,466 r;dr 3a sk., hvilket jag redan på detta rum haft äran vördsammast tillkännagifva; så ntbeder jag mig att, i anledn. häraf, få vördsammast fästa R. o.
Ad:s uppmärksamhet på följande härvid förekommande omständigheter, nemi.: i;o att genom af K.
M. innevar. år i nåder bifallna åt - 33-4 Den 20 J a 11 u a r i e. m. skilliga nya oc!i förbättrade postgångar, soin dels redan äro och dels ofördröjligen komma att sättas i verket, den sammanräknade skjutskostnaden för postfoislingen från oell med nästa år, såsom jag ock redan haft Uran upplysa, kommer alt årligen uppgå lill fullt 100,000 rjdr, hvaraf, efter gjord beräkning, omkring /\o,ooo r;dr belöpa för den postskjuts, som utgöres af posthemmaoeu, omkring 24,000 r:dr för snällposlskjnlsen, som beslrides af gäslgifverierna emot 4 sk. högre betalning för milen än för vanlig gästgifvarskjuts, och återstoden 36,000 r;dr för sådan postskjuts, som beslrides af gäslgifverierna eller genom särskildt beling, emot vanlig gästgifvareskjutslega; 2:0 att för den händelse Utskjns förberörde tillstyrkande endast angår den postskjuts, som utgöres af posthemmanen (hvilken mening, efter mitt bedömmande, dock loi de fordra förtydligande) uppkommer derigenom en tillökning i den årliga skjutskoslnaden af omkring 15,000 i;dr; samt 3:o att, oin åter meningen är att legan för all postskjuts, endast med undanlag af den som beslrides genom beting, skall med 5o proc. förhöjas, den ifrågavar. förhöjninningen i årliga kostnaden till en början med all säkerhet kan beräknas till 45,000 r:dr, samt sedermera, allt efter som de nu nuvar. betingen gå lill ända, till So.ooo r:dr, enär det med temmelig visshet kan förutses, att de framtida betingen i allmänhet icke skola kunna lillvägabringas till Ingre pris, än den postskjuts, som genom gästgifverierna besh ides.
Enär jag här inom delta rum, vid annan fråga, vördsammast upplyst SlatsUtsk. det örn, att, sedan 100,000 r:dr årligen skola af postmedlen levereras för statsverkets behof, det blifvande öfverskottet öfver redan varande Postverkets utgifter icke kan beräknas till mer än omkring 6,187 '-dr årligen, hvilken summa är behöflig till nya och förbättrade postgångar och till bestridande af kostnaden för ökandet af postiljons-beskickningarna med posterna, torde deraf följa, att Postverkets tillgångar, sådana de för det närvar, sig visa, icke medgifva någon förhöjning uti poslskjutslegan.
Emot den af Utsktn föreslagna förhöjning i hvad posthemmanen beträffar, bär jag intet att invända, enär det alltid är med mera skäl man bör förvänta ett noggrannare fullgörande af åliggandena af den väl, än den illa lönta, utan får jag endast erinra, att för sådant läll särskildt anslag dertill erfordras.
Äfven kan jag icke undertrycka den öfvertygelsen, att om slik förhöjning skall medgifvas postskjutshemmanen, borde ägarne åläggas anskaffa täckla åkdon, förfärdigade efter af K.
M. nådigst fastställda modeller, hvarigenom dels stölder skulle förekommas, dels bref och paketer bättre bevaras emot skafning och väla, då regn en längre tid under resorna inträffar, hvarjemte de lösväskor, som vanligen åtfölja posterna, då äfven behörigen och med all säkerket Dea ao Januari c. m. 333 linnde vårdas, livilkel nu icke är fallet.
Jag tror niig böra begagna tillfället, för att Lafva äran fästa StatsUtsk:s uppmärksamhet å nödvändigheten att, ifall all skjutslega skall förhöjas, öka anslaget för militäre embets- och tjenstemäns resekostnader.
Jag har redan här, inom detta ruin, vördsammast upplyst, att denna utgift sedan år 1829 till i838 uppgått till 179,535.
Således i medeltal om året 17,953 r:dr 26 sk. 3 r;st. eller 1 1,286 r;dr 4'2 s^> mera än det årliga anslaget.
Jag tillstyrker att anslaget iklädes egenskap utaf ett förslagsanslag i likhet med K.
Jag anhåller derföre om ålerrerniss af betänk, och alt detta mitt anförande detsamma måtte få åtfölja, Frih.
Ced erström, Jacob:
Det vill synas, som om de sammansatta Ulsk:n ieke gjort sig fullkomlig reda för pnstföringsbesväret i Riket, ehuru i betänk, visserligen finnes upptaget att posthemman äro frikallade från rotering och kronoskjuts; men man har glömt att uppgifva, huru många mil hvarje hemman, enrot åtnjutande af nämnda friheter, är förbundet alt skjutsa posten , och att betalning
Ii» ka med gästgifvarskjuts erhålles för den postskjutsning, som beslrides utöfver det bestämda miltalet.
Att utöfver det beloppet eller hvad gästgifvareskjutsafgiften utgör tillägga hemmanen 5o proc. förhöjning, anser jag oriktigt såsom alldeles icke svarande mot hvad Staten betalar för kronoskjuts i allmänhet.
En sådan förhöjning innefattar en fördel, som skulle göra posthemmanen till ett slags privilegierade hemman, hvilka naturligtvis genom en sådan förmån skulle stiga i välde.
För de 4°$ m*l lör hvarje mantal, posthemmanen äro förbundne att skjutsa årligen, erhöllo de tillförene endast 8 skillingar milen ; men då kronoskjtilslegan förhöjdes, Lief skjutsafgiften i likhet dermed äfven ökad, och då kronoskjutsen nu betalas lika med gästgifvaresk jutsen, anser jag rättvist, att extra-postskjutsen godtgöres med samma belopp; men någon förhöjning derutöfver kan jag icke medgifva och nödgas derföre i denna del anhålla 0111 rättelse i Utsktns förslag.
Hvad Utsk:n tillstyrkt i afseende på uppförande af stall vid de postcontor, der postföraren uppehåller sig några timmar, anser jag icke välbetänkt; ty intet postcontor finnes, der icke ett skjul är att tillgå, under hvilket hästarne kunna insättas under de timmar, postföraren behöfver uppehålla sig på stället; men att uppföra särskildta lins för att deruti inreda stallrum, skulle medföra en alltför betydlig kostnad.
Om klagomål förspörjes på något ställe deröfver att stallrum för posthästarna saknas, så måste sådant härleda sig derifrån, att postföraren är oordentlig och af sådan anledn, icke blir ernottagen uti de gårdar af stad eller by, der postcontor finnas; ty i annat fall torde svårighet icke möta alt erhålla qvarter för 334 Den 20 Januari e. m. liäslarna.
Äfven af denna anledn. anhåller jag om åtcrremiss af betänkandet.
MeJ den innerliga önskan att det stod lili R.
St:s och Konungens makt att minska alla onera, förenar jag äfven den, alt posthemmanens onera kunde lindras; men dervid fordrar rättvisan att handla sa att andra icke få lidi för mycket.
En dylik utgift, sorn de förenade Utsk:n här tillstyrkt, skulle kosta Staten ganska mycket och således ligga Rikets öfriga skattdragande innevånare lill last.
Så har åtminstone jag uppfattat della ämne.
Jag kan icke fatta, att posthemmansägare hafva något att klaga öfver jemförelsevis med ägare af andra onererade hemman.
Utsk:n hafva nämnt en del af de onera, som åligga andra hemman, men hvarifrån posthemmanen äro befriade.
Om man summerar ihop de kostnader, hvartill dessa onera kunna aproximativt beräknas, så tror jag att man skall finna, att posthemmanen äro mindre onererade än andra hemman; åtminstone skulle jag för den lilla fastighet jag äger önska att få åtaga mig postförings-skyldighet, emot den befrielse från andra onera, som postföringsskyldigheten medför.
Jag ser således icke något skäl att bevilja den af Utsk. tillstyrkta lindringen.
Såsom Fiih.
Cederström upplyst, erhålla postförarne ersättning efter högre beräkning för den postskjntsning de bestrida utöfver ett bestämdt milantal; de känna bestämda dagen då skjutsningen skall utgöras, då deremot den, sorn är till krono-, håll» eller reservskjuts förbunden, intet ögonblick vet sig ledig.
Utskm säga alt sammanräknade betalningen i och för postföring år iS3g utgjorde en summa af 96,009 r:dr 47 sk. 1 ltst. b:eo; meri deruti äro inberäknade utgifterna i och för fortställandet af södra och Norrska snällposterna.
Den betalas såsom gästgifvarskjuts, och jag ser icke hvarföre skjutsning af snällposten skall betalas dyrare än gästgifvarskjuts, enär snällpostens lass icke väger så mycket som en resandes, om han begagnar sig af den uti skjutsförfatlningen medgifna rättigheten att medtaga saker till den bestämda vigten.
Om den, som skjutsar snällpost, nödgas vänta, så erhåller han väntpenningar.
Poslskjutsningen är sålunda ingalunda svårare än reservskjulsningen.
Det är väl sannt, att de måste köra något fortare än vanliga resande, men de sednares lass äro också alltid vida tyngre.
Hvad uppförande af stall beträffar, så vet jag ej huru de skola kunna tillvägabringas; ty vid postcontoren är det omöjligt, emedan postmästaren icke har någon jord att dertill disponera och gästgifvaregården med jord och hus tillhör vanligtvis gästgifvaren, som således icke kan åläggas att upplåta någon tomt för uppförande af stall.
På dessa skäl instämmer jag med Frih.
Cederström uti anhållan om återremiss af betänkandet.
Hufvudsakligen instämmande med Hr von Rosen, får jag blott tillägga, att Den 20 Januari e. m. 335 för fortskaffandet af de nya poster, som tillkommit sedan år i83o, betalas full gäslgifvareskjulslega.
I afseende på frågan om stalls uppförande får jag anmärka, alt mig veterligen finnas blott fyra ställen i Riket, der posthusen tillböra Kronan.
Följaktligen måste de öfrige postmästarne i Riket byra sig rum eller köpa sig lius i de städer eller på de orter, der postcontor äro anlagda.
Deraf föijer, att postcontoren flyttas un hit än dit inom städerna; då frågas på livad ställen inom dem skulle stallen anläggas? eller skulle de flyttas på samina gång som poslcontoren?
Det anser jag icke görligt, såsom ledande till alltför stor kostnad.
Då ålerslår endast att bevilja väntningspenningar, för hvilka de skjutsande sjelfve kunna på lämpliga ställen byra sig stallrum och qvarter.
Jag lemnar derhän, huruvida poslföringen i allmänhet kan anses förenad med sådana olägenheter, att ett särskildt ömmande afseende derå bör fästas.
Jag äger icke tillräcklig speciel kännedom derom, för att kunna våga ett omdöme deröfver; men om förhållandet är sådant, att man i allmänhet skulle anse någon ersättning böra äga lum, så finner jag för min de), att man icke utan den största orättvisa kan underlåta alt fästa afseende på det högst olika förhållande, som äger rum emellan gamla och nya posthemmanen.
De gamla posthemmanen hafva nemi. så stora och väsendlliga förmåner, såsom t. ex. kronoräntor, som blifvit dem tillslagna, roteringsfi ihet m. in., att de icke kunna jern förås med de till postgångens förbättring i sednare lider anslagna nya hemman, hvilka sådana förmåner icke blifvit beviljade; hvartill kommer alt, i följd af den förändrade riktning postgången fått i sednare lider, det icke på alla ställen är de gamla poslhemmanen, som vidkännas tyngsta bördan af poslföringen, utan på många ställen just motsatsen, eller de nya hemmanen, som den tyngst drabbar.
Derför anser jag äfven i det fall, hvarom jag likväl icke tilltror mig äga tillräcklig sakkännedom, alt någorstädes lindring behöfves, och att afseende bör fästas på de förmåner, som i och för postforslingen äro vissa hemman tillagda.
Det aldra enklaste vore att låta dessa förmåner upphöra, så att hemmanen finge utgöra de onera , från hvilka de i och för postforslingen blifvit befriade, men deremot lemna dem full ersättning för postförings-skyldigheten.
Hr Lefren, Jnh. Pehr:
Min öfvertygelse är, alt om det lät sig göra eller kom ifråga alt uti landsorterna i allmänhet göra anbud åt dem som äga posthemman, alt fa poslfÖi ingsbestyret öfverflytladt på andra hemman, emot det att posthemmanen skulle åtaga sig dessas onera, sa skulle icke ett utaf hundrade posthemman vilja ingå på eli sådant byle.
Så har åtminstone jag funnit förhållandet vara i de orter, der jag haft tillfälle att taga kännedom om posthemma 333 D«n 20 Januari c. m. nott; oell (letia föihållande härleder sig synnerligas! dei ifrån, att post hemmansägaren känner bestämda liden da sk jusi nings» skyldigheten inträffar, hvilket åter icke är händelsen med andra skjutsskyIdiga hemman.
Då det galt så långt i vart land, att man efterhand vill undandraga sig de skyldigheter, sorn från ålder ålegat hemmanen; så skall det måhända omsider komma ända derhän, att skyldigheterna förvandlas uti rättigheter, hvilka slutligen mäste frånköpa.* hemmanen, ifall man vill Lomma till lika natur för alla hemman i landell Frih. Gederström; Jag ber alt, i anledn. af Hr Lefrens yttrande, få upplysa, att icke sällan förekomma frågor att öfverflytta aflägset belägna posthemmans skjutsningsskyldighet på hemman, som ligga närmare postgården; men alt sådan öfverflyttning aldrig kunnat för sig gå, utan alt besvär Öfver beslutet blifvit anförda utaf ägai en I ill det hemman, från hvilket postföringsskyldigheten skulle öfverflytias»
Vi hafva nyligen i Kammar-colhm afgjort ett sådant mai för Norrbottens län.
Hr Edenhjelm, Gillis: Hvad Hr BeTren yttrat om de förmåner gamla posthemman äga framför andra hemman, kan jag så mycket säkrare intyga, emedan jag sjelf under i4 års tid Varit posthemmansägare med ett ibland de svåraste och besvärligaste åligganden i detta hänseende inom Riket, emedan sk jntsningssky
Idigheten påkommer 4 gånger i veckan; hvilket oansedt jag funnit delta åliggande i jemförelse med de onera, från hvilka jag i och för postföringen varit befriad, sa fördelaktigt, att jag icke velat utbyta detsamma emot de deremot svarande Ulskylderna; och jag tror äfven alt Olivar, agaren icke skulle vilja det.
Vid ett tillfälle, då jag hade för afsigt att bereda så väl mitt sorn öfriga i orten belägna posthemman någon lindring uti skjntningsskyldigheten och derom framställde förslag till dessa hemmansägare, förklarade de, att de ansågo sig mera skadas än gagnas deraf, och önskade att få förblifva vid förhållandet sådant det var.
Då postcassan icke är desto rikare, ansetjag den kunna använda dessa 44;O0° r:dr till vida bättre ändamål än alt, på sätt som nu är föreslaget, snart sagdt bortskänka dem.
Af dessa och Öfriga af andra talare derför anförda skäl instämmer äfven jag uti anhållan om ålerremiss af betänkandet.
Besvärs- och Ekon.Utsi.‘ns betänk»
Nio io5 återremitterades.
Vid förnyad föredragning b i fö I lo s Stats- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Ulsktns den 19 sisth Dec. på bordet lagda ullåtini Den ao Januari c, m. 337 N:o 106, i anledn. af väckt motion om vidtagande af åtskilliga förändringar uti post-författningarna, m. m.; l\:o 107, i anledn. af väckt motion om öppnande af direct postgång emellan Falköping och Mariestad.
Besvärs- oell Ekon.Utskrns den 19 sisth Dec. på bordet lagda betänk.
N:o 108, i anledn. af väckta frågor, dels om upphörande af kronobrefbärings-skyldighetenr och dels om ersättning för dess utgörande, m. m.
Konungen har i nåd. bref af den 25 Januari 1820 anbefallt samtliga Dess Bef:h:de inom hvarje län att vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom kronobrefbärande jordägare, i jemförelse med de kronoskjntsskyldiga, icke måga öfver billigheten betungas, samt bålla hand deröfver, att de härom utfärdade författningar noggrannt efterlefvas och inga missbruk med kronobrefbärings-rättigheten föröfvas, äfvensom under den 4 December i83o förordnat, att kronobrefbäringen inom de län, der den, enligt författningarna, åligger hemmansägarne, skulle äga rum högst 2:ne gånger i veckan, på de dagar, K. M:s Bef:h:de efter vederbörandes hörande, derför borde utsätta, såvida icke ärendets vigt och angelägenhet gjorde undantag derför oundgängligen nödigt &c.
Här äro således redan 2:ne skrifvelser, som Konungen allåtit.
Under den 18 Augusti i834 antiolia Ständerne, ali Konungen läcktes anbefalla Dess Bef:h:de i hvarje län, att, med anledn. af de i K. brefvet den 4 December i83o stadgade grunder och efter socknarnes hörande, uppgöra reglering om kronobrefbäringen; i anledn. af hvilken framställning K. M. i circulär den i3 September sistnämnda år anbefallte samtliga Dess Bef:h:de att, der sådant ej redan skett, reglera kronobrefbäringen i enlighet med de i K. brefvet den 4 December i83o stadgade grunder.
Det var således det 3:dje K. brefvet i samma ämne.
Nu säga Ulskrn: ’’Då genom hvad i omförmäldta måtto blifvit utredt, visar sig, att de af R.
St. vid sista riksdagen gjorda underd. framställningar varit påkallade af enahanda klagomål med dem, som i ofvanberörde motioner finnas anförda, och K.
Dess utfärdade, här förut omnämnda circulär anbefallt vidtagandet af de utafR.
St. äskade åtgärder, anse Utsk:n, som i allo dela de vid sista riksdagen i ämnet yttrade åsigter, något afseende å motionerna icke kunna fästas.’’ Efter detta Utsk:ns förklarande, hade jag trott att frågan för denna gång åtminstone skulle vara slut; men för bättre minnes skull tillstyrka likväl TJtskrn att ånyo till Konungen ingå med und. anhållan, att K.
M. täcktes i förnyadt nåd. circulär anbefalla samtliga Dess Bef:h:de att noga tillse, det föreskrifterna i sistomnämnda K. bref, jemte circuläret af den i3 .9 H. 43 338 Den ao Januari e. ra.
September 1834> måtte varda iakttagna och efterföljda.
Det skulle således blifva den fjerde K. åtgärden i förevar, fall.
Jag kan ej undgå att fasta Husets uppmärksamhet på olämpligheten att på detta sätt vid hvarje riksdag ingå med skrifvelser i enahanda ämne.
Konungen har ju redan vidtagit de åtgärder, som kunna äga rum!
Hvarföre nu åter framställa samma sak?
Det heter visserligen, att klagomål blifvit anförda af riksdagsfullmäktige ifrån de södra oell vestra provinserna.