Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Grefwe Lun§e, som lågt berörde Dictamen pä Bordet, frän sin begäran derom afstätt, blef, uppå gjord proposition, Friherre Kuäbecks
Dirta - 842 Den 13 November
Diktamen remitteradt till den samfaldta Beredningen af Stats- och OeconomieUtstotten.
Uplastes ett sä lydande ifrän StatsUtstottet ingifwit Wördsamt Memorial?
I anledning af StatsUtjkottets ProkocollsUtdrag af d. g i denna mänad, angående den, i följd af tili StatsUtjkoltet inkomne Memorialer, wäckte fräga om BifkopslönernaS indragring till StatsCaftan pä obestämd tid tvid inträffande ledighctcr, har Högwördige PresteStändet mcddelt StatsUljkottet ett fa lydande ProtocvllsUtdrag: Utdrag af Protocollet hällitUws Högwördige PresteStandet den a 4 November 1809.
Utaf Protokollet, hällit hos Rikfens Högloft- Ständers Statsutskott den z:dje innewarande November, har PresteStandet inhämtat, huruledes af derstädes inkomne Memorialer, fräga blifwit wäckt om Bistopslönernas indragning till StatsCaKan pä obestämd lid wid inträffande ledigheter.
PresteStandet har anfelt denna fräga sä mycket mera owäntad, som, sa länge en hwar medgif, iver att allmänna anstalter för underwisningen, för den offsnteliga Gudsrjensten, för Religionens och sedernas - Den r8 November. 843 demas wärd, äro i Samhället nödwändiga, manäfwen lärer erkänna, att PresteStändet icke kan eller bör betagas sine i laglig ordning tillsatte Styresmän för de Ecclcsiastique Werkcn uti hwart Stift, hwilka Embeksmän u«i Rikets organisation i Grundlagar och Ecclcsiastique Privilegier af Konungar och Ständer högtidligen befästade, aga deras säkerhet och jkydd.
Dä de samma Ständ tillerkända rättigheter icke äro endast gifna för Presterskapets skull, utan för att främja Kyrkans och de dermed förknippade UnderwisningsWerkenS bästa; inser PresteStändet nogsamt att det första försök till inträng i dessa Privilegier, det första försök att indraga underhallen för dess Tillsynesmän, skulle i sina följder leda till undergräfwande och slutlig förstöring utaf de mest wigtiga ämnen för en Statsinrättning och styrelse, offentlig Gudstjenst, samfundsordning och gagnligkunskapcr.
PrestPrivilegierna bjuda icke allenast tydligen att Distoppar stola finnas i alla Stift, utan försäkra äswen desse Vistoppar om deras rät mätiga och wälfängna underhäll, som derföre till större eller mindre del icke kan den Ecclesiastiqva Staten afhändas, och till andra RiksStatenS behof anwändaS PresteStändet anser derföre säsom Privilegiemäl, och protesterar högtidligen emot alla de frågor, som uti Rikets Högloft.
Ständers StatsUtflott kunna mälkas VM Bistopslönernas indragning ?ör obestämd tid-
Om 84a Den r8 November, Om hwilket Beslut PresteStändet welat de öfrige! respective MedStänden sä wäl som Riksens Höglofl.
Sränders SkatsUtstott rvördsamt och wan» ligen underrätta.
I7t Lx krotocollo fl. 17.
Och som Högwördige PresteStändet således ansett detta ärende som Privilegie-mäl, och pa sädan grund högtideligen protesterat emot asta de frågor, soM uti StatsUtskotter kunna wäckas om BistopslönernaS indragning för obestämd tid: sann ng §.
r RcgeringsFormen stadgar, att det beror pä samteliga RiksStändens öfwerenskommelse och Konungens bifall alt läka Privilegiera undergå de förän» dringar och jemkningar, som Rikets behof kunna fordra; sä hafwa Ledamöterna i StatsUtstottet as Höglofl. RidderstapetE och Adeln, samt Wällofl. Borgare, och Hederwärda BondeStänden ansett sig böra i ett sädant sakens stick delta förhastande tili Riksens Höglofl.
Ständer wördsammeligen anmäla.
Stockholm d. i?
Nov. 1829.
Ridderff. och Ad.
Pä Högw. Prcsie-Gtänd.
Ledamöters »ägnar
Ledamöters magnar kleming.
1. tt. äVegänmn.
Pa Hcderw.
Ledamöters wägnar Ledamöters wägner Larl?.
I-anäborZ. flob. Lricstcrn, sr.
Upland. ?röäe1iu§.
Före - Den r8 November 845 Föredrogs ä nyo LagUtstoktets den 14 dennes pä Border lagde Betänkande angående answar för Le Embets- och Tjenstemän, pä hwilka tillsyn och conrroll öfwer Upbördsmän ankommer.
Friherre käannerkoim, August, hade i anledning häraf ingiswit följande
Lagutskottet har pä goda stal tillstyrkt nya Matt och steg till förwarande af Kronans rätt tvid tillfälle af Upbördsmäns tillgrepp af Kronans medel.
Men om ej ändring i nu gällande answarsskyldigheter, stall gifwa anledning till osäkerhet för Upbördcn till obehörige undflykter för Löftesmän och ett öfwerdrifwit answar för de controllerande, torde finnas oundgängeligt, att
Jttstructionerna för de sistnämnde öfwersages och lämpades efter nuwarande tids förändrade förhällande.
Den största penninge - upbörden upkommer af Bewillningen.
Den tid Len sammas belopp war 12 tunnor Guld ärligen, stadgadxs, att fa snart Landshöfdingen kom i erfarenhet, att hos en Kronofogde innestode 520 Rd., borde restransakning genast häl« las.
Ett päbud aldeles lämpeligt den tid 500 Rd. utgjorde en beiydelig del af en Fogdes Upbörd.
Men detta förhållande ar nu aldeles rubbadt, sedan Bewillningen upgär kill 80 L 90 tunnor Guld, och blifwer det ännu mera. enär efter all sannolikhet den samma wid denna Riksdag betydligen tillökes; hwaraf följer att 500 Rd. komma att utgöra en fä liten del af hwarjc Kronofogdes upbörd, att näppe - 846 Den 18 November. lizen Fögderi stall finnas där ej wid fista Upbördsstämman, denna summa stall blifwa innestäende, atr öfwer sommaren indrifwaS.
Enligt gällande Författningar borde Landshöfdingen genast hälla restransakning^, och deffas mängd skutte blifwa högst hinderliga för fä wäl hans som Upbördsmannens tid.
Emedlerlid har han ingen annan utwäg att fria sig ifrän answar.
Härtill kommer att Löftesmännens förbindelse efter nu gällande Författningar är »-vilkorlig och ej förenad med något förbehåll af mer eller mindre tillsyn af de contrvllerande, och att deras answar är inskränkt till en summa af iZoo Rd., innefattande en nu mera aldeles ej proportionerad säkerhet emot Upbördens tillökade belopp.
Innan man derföre pä sätt Lagutskottet tillstyrkt, gör nägon förmildring i Löftesmännens anfwarsskyldighet, torde wara af högsta nödwändighet att först lämpa Jnstructionen för de Embetsmän, hwilka tillsyn öfwer Upbördcn åligger, efter närwarande tids förändrade stick, och att deras answar icke mätte upkomma, förr än efter sädan underlätenhet den de bordt kunna förekomma, och att jämwäl Löftesmän ej lösas ifrän ätagna förbindelser, alt swara för Upbördsmannens redlighet och förmåga att fullgöra fina Embets-skyldigheter.
Jag kan ej annat finna än att den af mig omnämnde
Jnstructionens för contrvllerande förändrande bör först äga rum, innan de af Lagutskottet föreslagne mätt och steg äro anwändbara, och hemställer derföre att LagUrstottets Betänkande affiäs.
Grefwe Den i8 November» 847 Grefwe bärner, ^äolk 6öran.
Jag instäm» mer sä mycket fullkomligare i Friherre tUannerKeims tillstyrkande om afstag ä LagUtjkottets Betänkande, söm jag tror att innan Utskottets Project till förändringar kan fä werkställighct, bör en underdänig hemställan till Kongl. Maj.t föregå, rörande öfwer, seende af de
Jnstructioner som kunna wara utfärdade för dem hwilka tillsyn och controll öfwer Upbördsmän äligga.
Friherre 8t»öl von kttollstem.
Jag får för min del följande ödmjukeligen hemställa, om det ej är Nödvändigt att, innan answars Lagar för Tjenstemän stadgas, man först mätte för dem stadga tydelig» Jnstructioner till deras efterrättelse, jag har hört tillstyrkas att nägvn underställan härom mätte hos Kongl.
Majit i underdånighet göras.
Jag fär blott harwid förbehälla att för Riksens Ständers Werk fädana Jnstructioner mätte af Riksens Ständer sielfwe Utfärdas.
För öfrigt instämmer jag aldeles i Herr Grefwe törners yttrande.
Grefwe körner, ^räolk 6öran.
Att för Riksens Scänders egna Werk Jnstructioner af Riksens Ständer sjelfwa böra utfärdas, är en fak som jag icke ens satt i fräga, utan ansett följa af sig siris; hwarföre ett förbehäll i afseende derpä synes mig al. beles öfwerflödigt.
Herr Grefwe» och LandMarflalken gjorde derefter proposition till afstag pä LagUlfkottetS Betänkande, pä de grunder, som af Friherre hanner berm - 848 Den !8 November.
Kelm och Grefwe Klörner blifwit anförda, hwilkm med Ja beswarades. Zerr von k^survvoltk trodde att sedan anmält ninaar icid Betänkandet blifwit gjorda, borde följden wara, att nar Ridderstapet och Adeln nekade sitt bifall, hela betänkandet, jamte de gjorda an. märkningarne, äkergingc till Utskottet.
Herr Grefwen och LandtNarffalken förklar rade, att dä Ridderstapet och Adeln enstämmigt, i följe af de gjorda anmärkningarna, afflagit Betänkandet, kunde ingen ater-remist deraf komma i fräga.
Föredrogs ä nyo StatsUtffottetS den n Nov. pä Bordet lagda Protocolls Utdrag af ven 6 i samma manad, innehällande Utskottets utlätande, i anledning af Kongl. Maj:ts nädiga Proposition angäcnde Allmänna BrandförsakringsFonden. Zerr Loclo, Lorfltr I^u6vi§, upläste till Protocollee följande.
Da det för Staten altid blir betungande, att betala ränta för medel som ej kunna begagnas, och att aflöna Betjening till sädane medels upbärande samt Räkningars och Böckers förande deröfwcr, sä bör Allmänna Brandförsakrings-medlen ej mera af RiksgäldsContviret upbaras och förräntas; men pä det en fä gagnelig inrättning ej mätte lämnas utan alt Dm 18 November. 849 allt publikt mrderstöd och BrandförsäkringsWerkets styrelse kunna äga tillräckligt rädrum, att om medlens upbärande och förräntande föranstalta, sä förestås 1:0
Att förhällandet emellan RiksgäldsConloiret och BrandförsakringsWerket mä blifwa oförandradt i sex mänader frän den dag
Direclionen derom af Fullmägtige i RiksgäldsConkoiret underrättas, men att under denna tid alla sädana medel böra uttagas, och nägon insättning derefter ej för Rn sgäldsContoiret ste» siv Att RiksgäldsConkoiret mätte Upfylla des ingängna förbindelse att, wid inträffande brandsta» dor, till hwilkas ersättande BrandförsäkringsCon» toiret ej äger full contant tillgäng, gifwa Län emor fem eller sex procents ärlig ränka samt Hy'' pothek af Contoirets innehafwande Reverser och Säkerhetshandlingar för sädane Län som BrandförsäkringsContoirek enligt dest Läne-Reglemeute af d. 22 Äng. 1828 utgifwit» -Zerr LtrLle, r^ils ^Vilbelmr Upläste ktt fa ly, dande anförande till Protokollet; För hwar och en som icke sinner ckt nöje för sig, att om andras Handlingar och Werk falla klandrande omdömen, eller tror sig sjelf stiga uti warde, dä han i dem uptäster fel, är det alud obehagligt, att nödgas förklara sig hysa olika tankar emot hwad af af andra redan blifwit yttradt.
Denna öb^ Zjexde Band» t«>7, rs?» tzaa - SZV Den 18 November.
Laglighet blir uti färewarande sak sä mycket större som den samma synes, genom dek salt hwarpä den Llifwit behandlad, hafwa förwandlat sig till en twist emellan Höglofl.
StatsUlstottct och allmänna BrandförsäkringsWcrket, och det torde wara för mangen lika betänkligt, att ogilla de ätgarder StatsUrstottet »vidtagit, som jag tror bet wara makligt och orättkvist att gilla detsamma.
Hwar och en hwilkcn will handla utan fara att rnolsäga sig sjelf, mäste sörm haswa bestämt någon grundsats, hwarefler rätthclen af hwarje föresiagen Handling mäste bedömmas.
För att rätt kunna inse Le ätgarder StalsUtstotier widtagit torde således rvara nödwändicst, att upsöka den grund, hwarpä de hwila.
Den nämnes i slutet af Utstoltets yttrande.
Lär orden lyda således:
"Att i enlighet med Försattaningar och Lfwerenskommelser befrämja Riksgälds» ,,Contoirets gagn och nytta samt i möjligaste matto „afwarja dest stada och förlust haswa warit de före„mLl, pä hwilka StatsUrstottet trott sig endast
,,böra rigta sin npmärksamhet," hwilket med andra vrd will säga: akt SkatsUkstottet wid bestämmandet af RiksgäldsContoirets förhållande icke »rott sig behöfwa haswa afseende derpä, om andre allmänna Werks och Inrättningars nytta elser stada dermed more förenad elier om till äfwentyrs möjligheten af deras tillwarelse derigenom uphäsdes, blott RiksgäldsContoiret deraf ägde någon förmän.
Det lärer icke behöfwas »vidlyftigt demonstrationer för att wederlagga en sadan satts.
M Kongl. Majtts nädiga Proposition innehäller.de sannaste stal deremot.
Den i8 Ndvember. 8sr kan wisterligen ingen pasta, att NiksgäldsConioiret mä anses pligtigt att till sin egen stads och med förfelande af dest ändamäl understödja andre Werk; men vm, såsom i närvarande fall, ett allmänt för Riker gagneligt Werks bestånd, hwilar pä den förlust RiksgaldsContoiret gör, sä mäste det ival wara en nödwändighet, att icke betrakta, RiksgäldsContoireks enstildta utan Landets allmänna Jntreste.
I annat fall stulle RiksgäldsConloiret anses säsvm en privat Person, hwilken, dä han efterlefwer Lagarne icke kan twingas atr hafwa afseende pä andras wälfärd.
Inrättningen af BrandförsäkringsWerket förutsätter en alkid öpen tillgäng till penningar och utan densamma ar der icke i ständ att fullgöra sine förbindelser.
Detta har warit anledningen hwarföre dest Fond uti RiksgäldoContoiret kommit att innestä emot »vilkor, att när som hälst kunna lyftas, och hwar och en inser lätt att Fonden pä sädane wilker, pä intet annat ställe kunnat förräntas.
Att nu Återtaga denna Fond, utlåna densamma, utan att äga tilgäng till penningar wid förefallande brandstake -ersättningar hade warit att helt och häilit uphäfwa möjligheten för BrandförsäkringsWerrets beständ.
Ingen lärer sä» ledes bestrida, att det af StatsUkstottet tagne beslut:
Att Directionen af Allmänna Brandförsakrings, Werkel stulle anmodas giswa bestämdt utlåtande om och huruwida Directionen wille läka dest medel uti RiksgäldsContoirct innestå pä winst 4 ärs tid med Z procents ränta, med förklarande att i händelse Di, rectionen icke stulle wilja deruti inga RiksgaldsConIviret icke dera godtgjorde nägon ränta längre än till den sista October, warit för VrandförsäkringsWer ket - 852 Den 18 November. ket omöjligt att antaga, sä wida det hwarken kunde fullgöra sine förbindelser, akt genast lämna ersättning för timande brandskador om den först om fyra är skulle fä lysta de dertill erforderlig medel eller ätnöjas dermed, att genast uttaga det äterstäende af Fonden, som i sadan händelse till äfwentyrs en längre tid bleswe oförväntad och således en wida större förlust derigenom upkommit än den förmän Merkel genom utlåningen till privat?
Personer kunnat erhälla.
StatsUtstottet yttrar att desi afsigt aldrig warit att uphäfwa den af RiksgäldsConkoiret ingängue förbindelse, att undsätta
Directionen med större eller mindre Län wid päkommcmde behof och attDircctionen härom blifwit förwisiad, om Fullmägtige lämnat
Directionen fullständig del af StatsUtstottels ProtocollsUtdrag.
Jag känner icke huruwida det kunnat anses lämpeligt att ett af SlatsUtstoltet
Fullmägtige i RiksgäldsContoiretmeddeldt yttrande, innehållande anmärkningar wid FullmägkigeS beslut, skulle Directionen wid Allmänna BrandförsäkringsWerket in exrento meddelas dä samma yttrande ly. deligen innehaller hwad Fullmägtige borde
Direciiorren förständiga.
Om man genomläser SlalsUtstottetsProtocolls Akdrag sinnes där pä intet ställe nämndt att StatSMffotlel wille bibehålla den ingängne förbindelsen; twärtom innebar, efter mitt omdöme, Förslaget, att pä 4 ärS tid behålla fonden, etr fullkomligt uphäf. wande deraf; ry det skulle wäl wara eu orimlighet, ate Den i8 November» 853 att en Läntagare skulle förbinda sig akt lämna förstrackningar till Langifwaren till ett obestämdt belopp; i denna händelse moro åtminstone öfwerenskommelsen om Länets gvarstående pä 4 ar helt och hällit gjord till intet.
Men det torde äswen wara nödigt, att betragta denna sak i afseende pä RiksgäldsContoiret.
StatsUtffoktet har ansett det hafwa warit en förmän för RiksgäldsContoiret, att, pä det satt före den nu ifrägawarande 1807 ärs Afhandling skedde, innehaswa BrandförsäkringsWerkets Fond.
— DL denna Fond först till Kongl. RiksgäldsDirectionen öfwerlämnades war sädant en werkelig förmän: den kunde dä af RiksgäldsDirectionen utan äfventyr disponeras; emedan i den händelse en större summa borde till BrandförsäkringsWerket utbetalas, Kongl.
Maj:t altid agde utwag, att dertill anmanda andre Statens medel; men dä Fonden ivid Riksgälds» Contoirets inrättande kom under
Dest förwallning blef förhällandet helt annorlunda, och jag för min del kan aldrig finna att RiksgäldsContoiret af benn» Fond dragit annan nytta, än den som tillfälligtwis kunde upstä genom medlens anwandande pä winst och förlust til! ert momentelt behof och i hnrilken händelse
RiksgäldsContoiret för alt fullgöra sine för» bindelser, mäste wara omtänkt att förse sig med er« forderlige medel dertill.
— Man inwänder kan hända, att BrandförsäkringsWerkets behof ej warit sä stora, att man med stal kunnat befara hela Fondens ätcrfordrande; men jag behösiver blott namna, att . ^ ' enligt 854 Den »8 November. enligt tryckt berättelse, stego de är 1826 af Brand» försäkra ngsWerkct uckeralde ersättningar för brandffador till 169,761 Rd. g8 st. 4 rst.
Det hade således långt för detta warit att önsta, att Riks» gäldsContoiret kunnat befrias frän detta onus; men dä BrandsörsäkringsWerkcts bestånd sädant icke med. gifwit och den förbindelse RiksgäldsConroiret blifwit iklädd, war genom tidens längd helgad och af Rikets Ständer wid 2:ne Riksdagar lämnad utan anmärkning, torde der icke hafwa stätt i Fullmägtiges magt, alt stelfmyndigt uphäfwa denna förbindelse.
För att likwäl i någon mohn mildra RiksgäldsContoirets förlust, tyckes den är 1807 afflutade Förening, hwaraf ofwannämnde förbindelse till Läns meddelande af RiksgäldsContoiret war en följd, hafwa warit enda utwagen.
Statsl^stvttet har ansett denna förbindelse wara för RiksgäldsContoiret gansta betungande.
StalsUrstotket medger, att Contoirets lillgängar, den tid öfwerenSkommelsen ingicks, wörö gansta ansenlige och en ärlig besparing af 5 a 600,000 Rd. ärligen kunde ste; det är således icke att förmoda, äfwen med den möjligaste widsiräckta tillgäng af Wexlar, att RiksgaldsContoiret någonsin, om detze gynnande Uksigter fortfarit, kunnat komma i bekommer för fullgörandet af en sädan förbindelse.
Tilt förekommande deraf att sädant uti det förändrade stick hwaruti RiksgaldsContoiret nu kommit, framdeles ej mä inträffa, fär jag, i händelse BrandförsäkringsWerket ej skulle anse sig utan den - Den i3 November. 855 densammas fullgörande, äga tillgäng till penningar, framställa det förslag, att en summa, motswarande den ränta »vanligen till BrandförsakringsWerket ffolar u.n-etalas och som. sedan Fonden är uttagen, ko aer att utgöra RiksgäldsContoirets besparing, u .rr någre är afsättes, dä deraf skall hafwa upkcnintir en tillräckelig
Fond för akt bestrida de försträckningar, BrandförsäkringsWerkel möjligen kan aska.
Statsutskottet har anmärkt, att
Full-- mägtige icke »vid öfwerenskommelsens ingäetrde äskat utsättande af naaon tid, inoin hwilkcn hela Fonden, borde »vara uttagen, ej eller sedermera anmanatDirectivnen att sädant »verkställa. — L)m Fnllmägkige begärt, alt en bestämd tid för Fondens återtagande skulle decerinineras, tror jag att sädant hade »varit tillräckeligt skal för Directionen, akt icke uti öfwerenskommelsen inga ; emedan Directionen icke med någon säkerhet tyckes hafwa kunnat pärakna huru stort tillfälle till penningarnes förräntande hos Private kunde giftvas och under den tio Fonden i brist af Läntagare möjligen komme att stä ofrucktbar, Brandförsäkring sWerke k skulle, efter hwad förut är näiundk, lida en förlust till hwars ersättande genom den högre räntan en ganska läng
M erfordrades; och dä således det af StatsUkskottet upgifne »vilkor icke blifwit öftverenskommit, lärer Fullmagtige i RiksgäldsConkoiret icke hafwa ägr fog att begära, det Directionen genast eller inom någon af Fullmägtige bestämd tid skulle uttaga medlen.
— DL RiksgäldsContoiret detzutom under de senast förftulne ären eller - ZA§ Den rr November. ler sedan Realisationens werkstallande, altkd ägt sch annu ager en wida större ofrugkbar behållning uti Banque» än BrandförsäkringsWerkets fordran, kan jag icke inse, att RikSgäldsContojret nu förlorar mera än förr, derföre att hopp gifweS att den utgäenVe dryga räntan stal! »phöra, Det är twarkom tydligt art, dä hela Fonden blir uttagen, hwilket förmodeligen snart stall inträffa, RiksgaldsCoutoiret kommer att undgå denna räntas erläggande, hwarifrän RikSgäldsConkoiret utan ingående af 1807 ars Afhandling, till desi stora skada troligen ännu icke kunnat befrias.
PL ds af StatsUtstotter amagne grunder, har Utskottet nu framställt till Riksens Ständer den fråga; Om Riksens Ständer finna, att RiksgäldsContoiret stall löna Tjensteman för att upöära och redowisa BrandförsäkringsWerkets medel och i öfrigt rvidkannas den efter SlatsUtstottets tanka, RiksgäldsContoiret tillstyndude nya förlust genom utbetalande af ränta ä Brandförsäkrings.medlen eller om ds af StatsUtstottet widkagne ofmannämnde åtgärder Sf Riksens Ständer gillas.
Att RikSgäldsContviret lönar Tjenstemän farstildr för upbörden af Brandsörsakringsimedlen är »cke med förhastandet enligt.
^ Upbörden och redowismngen deraf sier gemensamt med RiksgäldsConkoirets medel och beloppet af de. förre är i anseende till de senare sa ringa, att desto göromäls borttagande ifrån Contoiret eller qwar»' biifwande derstädes icke till det minsta synes orsaka, CsMrel uägyu kostnad.
Dä detta icke lärer kuns na Den r8 November» 85? na motsägas, förmodar jag, att om Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, esler hwad StatsUtstottet ansett deras styldighet wara, stulle hafwa yrkat (det^ock BrandförsäkringsWerket förm">deligen ej kunnat medgifwa) att bliflva befriadt frän upbörden af Brand» försäkrings-medlen, hade sädant bordt anses säsom en oginhet, hwilken ej lande till RiksgäldsContoirets förmän, men för BrandförsäkringsWerket blifvit gansta betungande.
Den förlust af ränta RiksgäldeContoiret mäste »vidkännas, inti l betz hela Fonden är uttagen har jag förut wisat icke wara nägon annan än den som i alla fall och till ännu större belopp ägt rum om Fonden förblifwit L sikt förra flick.
Det är således uppenbart att hwad StatsUlflottet framstält säsom alternativ emot den af Utskottet föreflagne förändring icke bör säsom nägot flät till bifall af samma förändring antagas.
Akt sielfwa denna förändring icke kan förena^ med Brandförsäkrings - Werkets bästa eller de af RiksgäldsContoiret ingängne förbindelser, tror jag mig hafwa tillrackeligen ädagalagt.
— StatsUtstottet yttrar sjelf att Utskottet hyst för mycken aktning för helgden af förbindelser, hwilke uti Riksens Högloft.
Ständers namn genom deras Fullmägtige blifwit ingängne, att StatsUtstottet stokat yrkat deras uphäfwande, och dä den nu föreflagne förändring är stridande emot den är 18^7 ingängne öfwerenskom melse, 858 Den r8 November. »»else, synes Urstottct hafwa mcdgifwit orattwisan af samma förändring.
Jag får således i ödmjukhet förestå att i enlighet med hwad Kongs. Majit i Näder proponerat, den om BrandförsäkringsWerkets medels stillande frän RiksgäldsContoiret ingangne och af Kongs. Maj:t gillade öfverenskommelse warder till kraft och werkan bibehällen, samt tillika hemställa, om icke det Förslag jag wäqat framställa till afwärjande af någon RiksgäldsContoirets olägenhet wid fullgörandet af den ingangne förbindelsen om Läns meddelande, mätte i händelse Högloft.
Ridderstapet och Adeln sinner staligt bifalla Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition, lill Högloft.
StatsUtstottet remitteras. ^err von 8cbult^onkieim, Oavist.
Det allmänna BrandsörfäkringsWerket är wifterligenen högst nyttig inrättning, och säfom innehafware afen betydlig aftecurerad Egendom, är jag äfwen Jnterefterad uti Werkeks bestånd; men jag kan derföre icke tillstyrka en winst at detsamma till RiksgäldsContoirets förfång, som i sin mohn betungade ost alla—Stats.
Utskottets Betänkande i förewarande amne finnes wara sä öfwertygande, att det icke med giltiga stal synes kunna »vederläggas.
Jag wilk dock i korrthet anföra ralla samman» hanger.
— Med den för detta warande Kongl.
RiksgäldsDireclionen träffades den öfwerenskommelse, att alla Brandförsäkrings.medlen, frän samtclige Höfdingedöme»; stufle successivt af Directionen emot tagas, Den i8 November. 8Z tagas, emot Z procents artig ranta, och att »vid förefallande brandskador efter behof utbetalades de re» qvirerade summor.
Dä RikögaldsA?erket sedan kom under Riksens Ständers styrelse, fortfor» samma ömsesidiga wilkor.
Om ock wid större timade eldswädor, betydliga summor pä en gäng erfordrades, blef utbetalningen icke sivär, sa lange RiksgaldsContoiret dagligen kunde mynta penninge representanter.
Wid nu förändrade stallning up fylles förbindelsen med mera swärighet; men det blef härmed icke nog.