Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Häraf hade i sista stund användts 2,248 rdr, hvarjemte Riksarkivarien förklarat att under närmaste framtid behöfdes 3,000 rdr. 1 alla händelser återstod således 2,652 rdr, att användas under år 1867, eller i det närmaste hvad K. M:t äskat, och Utslc:t hade fullt skäl förklara, att något nytt anslag för år 1867 icke behöfdes.
Jag kan icke annat än instämma i Gr.
Oxenstjerna» åsigt, att det är af största vigt att icke något afbrott måtte ske i utgifvandet af dessa för fosterlandets historia så vigtiga handlingar.
Deremot kan jag ingalunda biträda Frih. Klinckowström» anmärkning deremot att medel använts till utgifvandet af åtskilliga gamla lagförslag, enär detta, enligt Hr Frihrns åsigt, skulle vara mindre lämpligt och för den stora allmänheten utan allt gagn.
För hvar och en, som vill göra sig rätt bekant med Sveriges rättshistoria, måste de under loppet af 17:de århundradet tillkomna lagförslag vara af stor vigt.
Man får nemi. ej föreställa sig, att 1734 års lag tillkom utan förberedande arbeten, eller utan att hafva någon rot i det föreg:de rättstillståndet; den allmänna lagens utarbetande föregicks tvertom af åtskilliga lagkomitéers förarbeten, likasom de sednare årens vigtiga lagreformer hafva föregåtts af lagkomitéens och lagberedningens arbeten.
För alla, som vilja göra sig förtrogna med andan i nämnde lag, är det nödvändigt att känna de föreg:de lagförslagen, och jag kan således ej gilla anmärkningen mot deras utgifvande, helst då flera af dem äro ganska sällsynta (ett förslag finnes t. ex. blott i 2 handskrifter.)
Jag yrkar afslag å Utsk:ts hemställan och bifall till K. M:ts Propos.
När det visat sig, att det anslag, som beviljades vid 1859—60 årens
Riksdag för utgifvandet af historiska handlingar, räckt till, icke allenast under en statsreglerings-period, utan äfven under den derpå följ:de Dun 1 Maj. oell dessutom efter det förslag, Riksarkivet sjelft uppgjort, lemnat en behållning till år 1867, i det närmaste uppgående till hvad under det året ansetts vara erforderligt, så och då man förut trott sig kunna medhinna mera, än erfarenheten visat vara möjligt, samt någon synnerlig skada väl ej skulle uppkomma, om, för den händelse att det äskade anslaget verkligen skulle kunna användas, en och annan handling finge några månader hvila otryckt, tror jag, att R. o.
Ad. handlar rätt, om den bifaller Utsk:ts hemställan.
Jag hemtar en ytterligare anledning till denna min åsigt af Frih.
Sjelf har jag icke varit i tillfälle att granska de ifrågav:de utgifna handlingarne, men jag hyser fullt förtroende till Hr Frihms omdöme, och då han uppgifvit, att samlingen blifvit belastad med åtskilligt, som gerna derifrån kunnat vara borta — en omständighet, som i öfrigt vid de Hesta ...» i . dylika samlingar blifvit af erfarenheten bekräftad — så tror jag, att det vore ganska nyttigt, om någon tid lemnades vederbörande att behörigen sofra handlingarne, så att de ej i samlingen intoge likt och olikt.
Jag anhåller om bifall till TTt.sk:ts hemställan.
Jag beklagar mycket, att Gr.
Mörner af ett uttryck, jag fällt, hemtat anledning att afstyrka K.
Visserligen måste jag, trots Hr Olivecronas förklaring, vidhålla min åsigt om det önskvärda i att icke några lagförslag vidare i den ifråga v: de1 samlingen utgåfvos, enär dessa endast äro af intresse för jurister, hvilka blott ntgöra ett försvinnande fåtal mot den stora allmänheten; men jag kan försäkra Gr.
Mörner, att det s. k. Gustaf I:s Registratur verkligen innehåller för Svenska historien så dyrbara upplysningar, att det vore särdeles sorgligt, om dess utgifvande skulle afbrytas i brist på medel.
Jag känner ett behof att hembära min tacksamhåt åt de båda ledamöter af Stats-Utsk:t, hvilka understöd!
Riksarkivets billiga anspråk.
Med glädje minnes jag den tid, då Frih. Klinckowström på ett utmärkt sätt tj enade historien och fäderneslandet genom att egna sin tid och sina krafter åt historiska källforskningar, och jag beklagar att hans verksamhet nu blifvit vänd åt ett annat håll.
Det är ganska naturligt, att han hufvudsakligen fäster sig vid sådane handlingar, hvarmed han då sysselsatte sig, och ej hyser samma intresse för den samling, hvilken man funnit skäl utgifva såsom en särskild serie bredvid den af egentligen historiska dokumenter bestående.
Att på detta sätt fördela arbetet i tvenne serier, af hvilka den ena eller lagför - T)<;n 1 Maj. slags-serien, utgifves sparsammare än den andra, torde emedlertid vara ganska tjenligt och, fast här ju endast finnes »ett försvinnande fåtal af jurister», har man dock fått uppmaningar från många håll att låta utgifningen på detta sätt fortgå.
Mörners yttrande beträffar, finner jag endast, att den gagnande verksamhet, han utöfvät i Kammar-rätten, Landtbruks-akademten och vid Kiksdagarne, hindrat honom att taga närmare notis om dessa samlingars beskaffenhet.
Det arbete, jag egentligen åsyftade, var »Svenskt
Diplomatarium», och jag hemställer till hvar och en, som tagit närmare kännedom deraf, om icke der finnes mycket, som hör under den kategori, jag omnämnt.
Då här aldrig varit fråga om »Svenskt
Diplomatarium», har jag sålunda egentligen icke rättighet att nu på detta rum taga det utmärkta sätt i försvar, hvarpå detta arbete, efter mitt förmenande, utgifves.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utskds hemställan i förev:de punkt och dels att II. o. Ad., med afslag å samma hemställan, i hvad den skiljde sig från K.
M:ts Nåd. framställning i ämnet, måtte bifalla samma Nåd. framställning; gjordes först propos. på bifall till Utskds hemställan, hvarvid svarades många nej jemte åtskiliga ja, och sedermera propos. på afslag derå i den från K.
Mds framställning skiljaktiga delen samt bifall till samma framställning, då svaren utföllo med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 139:de och 140:de punkterna.
Utskds hemställanden biföllos. 141:sta punkten.
Jag har icke något yrkande att framställa vid denna punkt, men jag vill blott förklara, att det ifrågav:de arbetet af Mamsell Thersner verkligen är så jemmerligt, att det vore mera skäl, att detta anslag uppfördes på 9:de, än på 8:de Hufvudtiteln.
Öfverläggningen ansågs härmed slutad och Utsk:ts hemställan bifölls. 30 Den t
Maj 142:dra punkten.
Bifölls. 143:dje punkten.
Afsigten med min motion har icke varit, att Mamsell Octavia Carlén skulle erhålla någon pension för sina litterära förtjenster, utan att B.
St:r skulle tilldela henne någon godtgörelse derföre, att hon, genom utgifvandet af »Anteckningar öfver Kongl.
Lifrustkammarens och Klädkammarens samlingar», fästat allmänhetens uppmärksamhet på värdet af dessa samlingar, hvarigenom så väl inkomster genom ökade inträdesafgifter tillskyndats Staten, som ock dessa samlingar blifvit betydligt ökade med gåfvor till ett värde uppgående till omkring 30,000 rdr; såsom det af motionen synes, hvars mening var att, i enlighet med slutorden af densamma, »fästa Rikets Högl.
Ständers uppmärksamhet å Mamsell Carléns vackra bemödande i och för Kongl.
Lifrustkammaren och Kongl. Klädkammaren och det särdeles gagnande resultat hennes ifrågav:de skrift medfört.»
Jag hade förmodat att denna fråga skulle hafva blifvit behandlad ej vid 8:de, utan 9:de Hufvudtiteln; men då nu icke så skett och 3 Stånd redan godkänt punkten, har jag ej något yrkande att härvid framställa, utan hoppas att på annan väg godtgörelse skall Mamsell Octavia Carlén kunna tillgodokomma för hennes ifrågavxle förtjenstfulla bemödande att, ehuru gagnlöst för sig sjelf, hafva gagnat det allmänna.
Jag inskränker mig till att helt enkelt yrka bifall till Utsk:ts hemställan.
Öfverläggningen ansågs härmed slutad och Utsk:ts hemställan bifölls. 1.44:de, 145:te och 146:te punkterna.
147:de punkten och i sammanhang dermed ett från Högvörd.
Preste-St. ankommet prot.-utdrag N:o 186, innehållande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Preste-St:s rörande denna punkt fattade beslut.
På grund af de skäl, som Stats-Utsk:t i den nu föredragna punkten åberopat, anhåller jag, att Preste-S:ts inbjudning måtte läggas till handlingarne.
Den 1 Mai. 31 Frih.
Jag medger visserligen, att Stats-Utsk:t haft skäl för sitt afstyrkande af anslag till Diakoniss-anstalten, isynnerhet deruti, att frågan härom ej gått den regelmässiga ordningen i form af framställning från K. M:t, men man kan dock icke neka, och Utsk:t torde icke heller kunna det, att denna anstalt håde gjort och gör mycket gagn.
Den har tillkommit genom ganska ringa enskilda bidrag och har derifrån uppvuxit till hvad den nu är; till landets alla orter hafva från den utgått lärarinnor och sjuksköterskor med sådan utbildning, att de uppfylla alla rättmätiga anspråk.
Då nu anstalten häftar i en skuld af 44,000 rdr, anser jag K.
St:r för en gång kunna låta nåd gå för rätt och bevilja denna summa.
Preste-St. har redan fattat ett sådant beslut och jag hemställer att R. o. Åd. måtte deri instämma.
Hr Tornerhjelm, Johan Carl Abraham:
Ehuru jag har föga hopp om framgång, anhåller jag dock vördsamt att hos R. o. Ad:n få förorda inbjudningen.
Medan jag har ordet, begagnar jag tillfället att betyga såväl motionären, Hr Anckarsvärd, som reservanten, Domprosten Sondén, min innerliga tacksamhet för den välvilja, de visat anstalten.
Stats-Utsk:t har afstyrkt bifall till Hr Anckarsvärds motion af tvenne, så vidt jag kan finna, välgrundade skäl.
Det ena, att hela Diakoniss-anstalten är af enskild natur, tillkommen genom och till sin existens beroende på den enskilda välgörenheten, hvadan den skulle förlora hela sitt skaplynne, om Staten trädde emellan; det andra, att Staten icke bör gifva några anslag till ett ändamål, der
Staten icke har rätt att kontrollera huruvida medlen användas, väl eller illa.
Det första vilkoret för lemnande af statsbidrag bör nemi. väl vara vissheten att det användes på ett för Staten nyttigt sätt.
Inom Utsk:t voro i öfrigt meningarne ganska delade, om huru pass nyttig denna inrättning verkligen är eller huru den uppfyller sitt ändamål.
Detta är emeltid en fråga, som icke behöfver tagas i betraktande, ty redan på de af Utsk:t anförda skäl anser jag motionen böra afslås. Hr Rosensvärd, Johan Henrik:
Jag är till större delen förekommen af den siste värde talaren.
Det torde blifva en ganska vådlig sats, om Staten, för hvarje gång en på enskild välgörenhet grundad inrättning råkade öfverskrida sina tillgångar, vore skyldig träda emellan, och Utsk:t har derföre med fullt skäl afstyrkt Hr Anckarsvärds motion.
Vi hafva en annan enskild inrättning, 32 Den 1 Maj. nemi.
Föreningen för frivillig vård af sårade och sjuka i fält, hvars ändamål är att i detta afseende supplera Staten.
Om nu denna förening, som redan har anställt sjuksköterskor och dylikt, komme på obestånd, borde ju Staten med ännu större skäl bispringa denna, än Diakonissanstalten.
.lag anhåller om bifall till Utsk:ts hemställan.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att under densamma hade yrkats, dels att R. o. Ad. skulle bifalla Utsk:ts hemställan i förevrde punkt och lägga Preste-St:s inbjudning till handlingarne, dels ock att Utskds hemställan måtte afslås samt inbjudningen antagas; framställde Hr Gr. och Landtm, propos. på bifall till samma hemställan och inbjudningens läggande till handlingarne, hvarvid svarades många ja jemte några nej; och förklarades ja hafva varit öfvervägande.
148:de punkten.
TJtsk:ts hemställan bifölls.
Föredrogs ett från Vällofl.. Borgare-St. ankommet prot,-utdrag N:o 194, innehållande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig i Borgare-Stds beslut, att samtliga Riks-Stånden skola sammanträda till gemensam öfverläggning rörande sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskds Utlåt.
Propos. ang:de förändring i grupderna för beväringsinrättningen samt om bildande af en landstorm.
Föredrogs, men begärdes af dera ledamöter ånyo på bordet, Högv.
Preste-St:s den 28 sisth April bordlagda prot.-utdrag H:o 184, med inbjudning till R. o. Ad. att förena sig i Preste-St:s beslut öfver Allm. Besv.- o. Ekon.- Utskds Utlåt.
N:o 75, i ani. af återremiss af Utskds Betänk.
N:o 39, ang:de väckta motioner om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskds den 11 och 19 sisth April bordlagda Betänk.
N:o 79, i ani. af väckt motion om beredande af emeriti-löner åt ålderstigna eller sjukliga prester.
I likhet med flera andra ledamöter af R. o. Ad. inom Ekon.-Utsk:t har jag ansett, att Utsk:t bordt, i stället för att afstyrka Professor Ribbings motion, tillstyrka anhållan om en komités tillsättande för att utreda huru en pensionsstat skulle kunna inrättas för åldrige prestmän.
Då emellertid ett sådant förslag, etdigt hvad sedermera blifvit upplyst, redan för flere år sedan blifvit inom Ecklesiastik-Dep:tet utarbetadt och således den af reservanterna föreslagna åtgärd icke vore lämplig, samt någon framställning i syftning att bereda verkställighet eller vidare granskning af nämnde förslag icke till något tjenar, då Betänk:t är af två Stånd bifallet, har jag endast velat med dessa ord antyda orsaken hvarföre jag icke här framställer något särskildt yrkande.
Vid uppkommen öfverläggning ang:de denna fråga inom Ekon.-Utskd var jag liksom flöra andra Utsk:s-ledamöter af den åsigt, att någonting borde göras för vinnande af det med Professor Ribbings motion åsyftade ändamål.
Vid det slutliga afgörande! befann jag mig dock af andra göremål hindrad vara tillstädes, men jag hade hoppats att kunna inom R. o. Ad. i någon mån medverka till ernående af ett gynnsammare resultat.
Vid det af Hr von Ehrenheim upplysta förhållande anser jag mig emellertid icke böra upptaga R. o. Ad:ns tid eller framställa något yrkande.
Ofverlägningen ansågs härmed slutad och Betänk:t bifölls.
Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utsk:ts den 14 och 19 sisth April på bordet lagda Utlåt.
N:o 67, i ani. af väckta motioner om åstadkommande och användande af Svensk jernvägs-materiel.
Föredrogs ånyo samt bifölls sammansatta Lag- samt Allm. Besv-. o. Ekon.-Utsk:ts den 14 och 19 sistl.
April bordlagda Betänk.
N:o 4, i ani. af väckta motioner om förändradt röstberäkningssätt vid prestval, äfvensom vid tillsättande af folkskolelärare, orgelnist, klockare och annan kyrkobetjening.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 14 och 19 sisth April bordlagda Betänk.
N:o 80, i ani. af väckta motioner ang:de ändringar i Kongl.
Förordningarne den 21 Mars 1862, H. V. 3 Deli I Maj. öm kommunalstyrelse på landet, om kommunalstyrelse i stad och om landsting.
Utsk:ts hemställanden å sid. 4. 7, 8 och 9.
Utsk:ts hemställan å sid. 10.
Äfven jag har biträdt det slut, hvari Utsk:t i denna fråga stannat, men på diametralt motsatta grunder.
Jag anser nemi. en sund lagtolkning fordra, att man fasthåller den principen, att landstingets ordförande har rätt att vägra propos., och vill såsom stöd för denna min åsigt åberopa dels yttre, dels inre skäl.
De yttre skälen äro att kommitterade för kommunal-författningarnes utarbetande hyllat samma princip, ty de hafva förklarat sig anse, att ordförande bör ega afgöra, huruvida ett förekommande ärende ligger inom landstingets befogenhet eller icke, äfvensom innehållet af det bekanta Cirkuläret från Civil-Dep:tet till landstingens ordförande.
De uppmanas nemi. deruti att tillse, att inga andra ämnen, än de som tillhöra landstingen, der få förekomma, och iakttagandet af denna skyldighet skulle ju vara omöjligt, såvida ej rätt att vägra propos. vore dem medgifven.
Det inre skälet är det, att antagandet af den motsatta åsigten skulle leda till motsägelse.
Antager man nemi., att landstingen skulle kunna tvinga ordföranden att framställa propos., så skulle ju en tillfällig majoritet ögonblickligen efter ett fattadt beslut kunna häfva detsamma.
Detta kan blifva händelsen i hvarje församling, der majoriteten vexlar.
Enhet och konseqvens fordra således, att man tillerkänner ordförande rätt till propos:s-vägran, och anhåller jag derföre att K. o. Ad. ville, med ogillande af Utsk:ts motiver, bifalla dess hemställan.
För mig är denna fråga helt enkelt en lagtolknings-fråga, och då författningen icke tillerkänner ordföranden någon rätt att vägra propos., så kan jag ej inse, att någon sådan rätt kan honom medgifvas.
Att kommitterade för kommunal-författningarnes utarbetande verkligen fällt ett yttrande, som gifvet- anledning antaga, att de ansett ordföranden böra ega en sådan rätt, medgifver jag, men då något stadgande derom ej influtit i författningen, lär denna deras enskilda åsigt ej betyda något.
Då i öfrigt ej någon form finnes föreskrifven för det sätt, hvarpå landstinget skulle kunna öfverklaga en sådan propos:s-vägran, styrker äfven detta mig i min uppfattning, att ordföranden ej eger någon dylik rättighet.
Den t
Jag kan således ej finna annat än att Utsk:ts motiver äro riktiga.
Hr Treffenberg:
Hr von Ehrenheim» påstående att, då lagen icke tillåter landstings ordförande att vägra propos., han icke har rätt dertill, vill jag vända om derhän, att, då lagen icke förbjuder ordföranden att vägra propos., har han rättighet att göra det.
Då dessutom rigtigheten af min uppgift, att kommitterades uppfattning af denna fråga varit i öfverensstämmande med min åsigt, icke blifvit bestridd, anser jag det vara en god sak, att lagen blifver tillämpad i samma anda som den är stiftad.
Hr Treffenberg har påstått att det af K.
M:t till landstingens ordförande utfärdade cirkulär skulle antyda en motsatt åsigt mot den, Utsk:t uttalat, men jag tror dock, att berörda cirkulär endast innefattade en uppmaning till landstingens ordförande att fästa landstingens uppmärksamhet derpå, att inga beslut borde af dem fattas, som icke lago inom området för deras befogenhet.
Jag har icke i landstingsförfattningen kunnat återfinna något stadgande, som skulle kunna medgifva ordföranden rätt att vägra propos., och jag anser äfven ett sådant stadgande alldeles obehöfligt, ty landstingens beslut kunna ju icke verkställas, utan att hafva blifvit fastställda af antingen Konungens Befh:de eller K. M:t.
Jag anhåller om bifall till Utskffs Betänk.
För min del anser jag det vara betänkligt att medgifva landstingens ordförande rätt att vägra propos., och Utsk:ts afstyrkande af den derom väckta motion vara välgrundadt, saint får derföre anhålla om bifall till Utsk:ts hemställan.
Sedan öfverläggniugen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan och dels attR. o. Ad., med ogillande af Utsk:ts motiver, måtte godkänna det slut, hvartill Utsk:t i frågan kommit, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och, då dervid svarades många ja jemte åtskilliga nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Föredrogs ånyo Konst.-Utsk:ts den 18 och 19 sisth April på bordet lagda Mern.
N:o 13, ang:de ändring i åtskilliga delar af Tryckfrihets-förordningen, för vinnande af större frihet att anlägga boktryckerier. 3fi Hen I Maj.
Såsom suppleant i Konst.-Utsk:t har jag deltagit i denna frågas afgörande, men, såsom reservationerna utvisa, ej kunnat biträda Utsk:ts beslut.
Utsk:t har här föreslagit en utsträckning af rätten att anlägga boktryckerier, hvilken jag ej kan gilla.
Jag anser nemi. den föreslagna utsträckningen af rättigheten att anlägga boktryckerier komma att, om ej omöjliggöra, dock betydligt försvåra den kontroll, som är i Tryckfrihets-förordningen föreskrifven.
För öfrigt tarfvar hela vår Tryckfrihets-förordning en total omarbetning, och det kan då ej vara lämpligt att lappa någon särskild del, utan man gör bäst i att dröja, till dess omarbetningen kan i sin helhet verkställas.
Utsk:t har ock af sådant skäl afstyrkt en annan förändring i Tryckfrihets-förordningen, som var vida mera af behofvet påkallad, den ang:de juryns sammansättning.
Jag får derföre anhålla om afslag ä detta Betänk.
Hr Ramsay., Anders Henrik:
Vid behandlingen af åtskilliga frågor, som inom Konst.-Utsk:t blifvit vid denna Riksdag väckta, ang:de förändringar i våra grundlagar, särskildt i flera delar af Tryckfrihets-förordningen, har man alltid blifvit bemött med den invändning, att det icke skulle tillkomma den snart afgående representationen att föreslå sådane ändringar.
Detta skäl åberopades hufvudsakligen mot en ifrågasatt förändring af jurys sammansättning i tryckfrihetsmål; något annat skäl kunde egentligen ej framställas, ty, som hvar och en, hvilken handlagt tryckfrihets-ärenden, vet, är en förbättring i sättet för jury-mäns utväljande högst nödvändig.
Deremot lyckades man åstadkomma en ringa majoritet för det nu föredragna förslaget.
Då af våra grundlagar, Tryckfrihets-förordningen onekligen är den, som mest tarfvar omarbetning, och en sådan säkerligen snart förestår, torde det ej vara lämpligt att i en del af så ringa vigt, som den ifrågav:de, vidtaga en partiel förändring, och anhåller jag derföre hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. på afslag å det nu föredragna Betänk:t.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, framställdes propos. på förslagets förkastande samt besvarades med ja.
Vid ånyo skedd föredragning af Stats-Utsk:ts d. 18 och 19 sistl.
April på bordet lagda Mern.
N:o 68, med förslag till voterings -propos :r i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, dels i fråga om anslag till komplettering af bristande materiel å redan anlagda stambanor, dels om anslag till fortsättande af nordvestra stambanan, Den l
Maj. n delts om anvisande af medel till utvidgning af den beslutade bangården vid Clara sjö; blefvo de föreslagna voterings-propos:na af R. o. Ad. godkände.
Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utsk:ts d. 18 och 19 sistl.
April bordlagda Mern.
N:o 21, med anmälan om Riks-Ståndens beslut öfver Betänk:t N:o 15, med förslag till ändring i vissa delar af föreskrifterna ang:de metalliska kassan m. m.
Föredrogs ånyo Banko-Utsk:ts den 18 och 19 sistl.
N:o 22, rörande vissa punkter i Betänka N:o 10, med förslag till reglering af Bankens lane- och kreditivrörelse.
Såsom af de det nu föredragna Betänk:t vidfogade reservationer synes, har stor meningsskiljaktighet inom Utsk:t varit rådande och, som berörda reservationer äro tillräckligt upplysande, inskränker jag mig till att yrka, att R. o. Ad. ville, med afslag å Utsk:ts hemställan, förelägga Utsk:t att inkomma med voterings-proposrr i ämnet.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå gjord propos., afslog R. o. Ad.
Utsk:ts yttrande samt förständigade Utsk:t att inkomma med förslag till voterings-propos. i frågan.
April bordlagda Utlåt.
N:o 23, i ani. af väckt motion om inrättande af s. k. sedel-utgifvande provinsbanker.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Lag-Utsk:ts den 18 och 19 sistl.
April på bordet lagda Betänk.
N:o 34, i ani. af väckta motioner om förändrad lagstiftning ang:de förvaltningen af omyndiges egendom samt kontrollen å förmyndare.
Utsk:ts hemställanden å sid. 4 och 5.
Utsk:ts å sid. 6, 7, och 8 afgifna författnings-förslag.
Sparre, Erik: Den Kongl. Förordning, hvars väsendtliga omarbetning här blifvit ifrågasatt, är daterad d. 24 September 1861, började att tillämpas d. 1 Januari T)t*u J Maj. 1862 och har således icke varit tillämpad mera än 3 år.
Samtidigt med upphäfvandet af myndlingars tysta förmånsrätt i förmyndares egendom, kom man naturligtvis på den tanken, att ytterligare tillsyn öfver förmyndarevården var nödvändig, och man ansåg dervid lämpligast att uppdraga denna tillsyn åt kommunerna.
De nya kommunalstyrelserna voro då icke införda och kommunalinstitutionerna voro icke särdeles utvecklade, så att det var nödvändigt att icke binda dem vid alltför detaljerade föreskrifter, hvarigenom tillämpningen kunde blifva svår.
Emedlertid har jag med stor tillfredsställelse erfarit, att denna författning vunnit en tillämpning, som i allmänhet varit tillfredsställande, och att det verkligen besvärliga åliggande, domarne erhållit att upprätta särskilda förteckningar öfver förmynderskap, blifvit af dem i allmänhet så omsorgsfullt iakttaget, att dessa förteckningar äro temligen väl ordnade, till följd deraf att Just.-Ombudsman fästat sin synnerliga uppmärksamhet dervid, att förteckningarne ordentligt föras; all anledning är således att hoppas, att så äfven hädanefter skall blifva förhållandet och således den med förordningen åsyftade förmyndarevården motsvara de förhoppningar, på den kunnat göras.