Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s i ämnet gjorda nåd. propos., och i stället fäst sig vid en enda motionärs, Hr Westins, enorma projekt samt föreslagit 16 sk. b:co för hvar mantalsskrifven person årligen. 2:o Beslöts vid 1840 års riksdag att af de då till 12 sk. person förhöjda kurhusmedlen, 2000 r:dr b:co jemte räntor skulle användas till amortering af de 14000 r:dr skuld, hvaruti kurhuset då häftade, och resten för patienternes behof.
När nu hvarje sk:s förhöjning räknas till 1000 r:dr årligen, så inses ju, att då 2j sk. årligen tagits till amorteringen, 9| sk. varit fullt tillräcklige för kurhusets behof, oaktadt både nybyggnader och planeringar m. m. verkstäldts, hvilket aldrig vid 1840 års riksdag ens var beviljadt eller påtänkt. 3:o
Om kurhus-direktionen hushållat med stadens kurhus-medel, har aldrig någon anticipation behöfts, men då 1200 r:dr b:co anslagits åt 2:ne besigtningsläkare onödigtvis, ty stadens läkare hafva alltsedan 1812 utan arfvode Verkstält dessa besigtningar, då 500 r.dr b:Co årligen ökats åt öfverläkaren och underläkare bibehållits med 300 r:drs lön, hvilken tjenst tillkom, endast som biträde de sednare åren för den gamla, numera aflidne öfverläkaren, så inses genast att 2000 r:dr b:co blifva årligen bortslösade onödigtvis, och att endast 7| sk. af inkomsterna återstå för patienterna. 4:o Begagnas nu icke mera chinarots- utan mall-dekokt såsom varande billigare och lika nyttig för patienterna, alltså en besparing för kurhuset; och dock föreslås förhöjning i st. f. nedsättning. 5:0 Anser jag den fattiga omöjeligen kunna betala kronans kontribution och kurhusmedel m. m. om icke dessa blifva nedsatta åtminstone till 8 sk., eller ock så ställes till, att de rika få betala för de fattiga.
— En person t. ex., sona har 18 personers hushåll, med knappt någon årlig behållning, skulle således komma att betala 6 r:dr 32 sk. kurhusmedel, hvilket vore enligt min tanke orimligt hegardt. 6:o
Är veneriska smittan nu icke i tilltagande, men var det då vid 1S40 års riksdag, ty åren förut inpraktiserades utifrån en ny-ympning af denna smitta, som var långsam och svår att häfva, hvilket torde mycket bidragit till då blifvande kurhusskulden. 80 Den 8 Mars f. m.
Slutligen erkännes af Utsk., att, för närvar., kurhuset icke häftar för någon skuld.
— Då är ju rätta tiden inne att lindra skattebördorna, i st. f. att öka dem, eller högst låta denna afgift bero vid hvad K.
M. proponerat till nästa riksdag.
Hr af Grubbens tilläde sedermera:
På sätt jag efter den skriftliga uppsatsen yttrat, anser jag detta betänk, böra till Utsk. återremitteras, på det Utsk. må komma i tillfälle att närmare öfverväga den K. propos:s innehåll.
Hr von Hartmansdorff, Aug.: 11. o. Ad. torde, vid bedömande utaf hvad Hr af Grubbens nu här anmärkt, böra jemväl fästa sin uppmärksamhet derå, att en annan af Stockholms innevånare, Hr Westin, yttrat sig i motsatt syftning.
Den sistnämnde har nemi. yrkat, att kurhusafgiften för hufvudstaden borde få höjas icke blott till de 16 sk., hvarom Utsk. talat, utan ända till ett maximum af 18 å 20 sk. b:co, emedan, säger han, det närvar. maximibeloppet af 12 sk. för hvarje mantalsskrifven person icke är för ändamålet tillräckligt, hvilket skall visat sig derigenom att styrelsen, på det inrättningens bestånd icke mätte äfventyras, varit nödsakad upptaga ett lån på 4000 r:dr b:co.
Dessutom har styrelsen, efter hvad upplyst blifvit, låtit, inrätta en särskild kurhusanstalt utom den förut varande allmänna kurhusinrättningen, samt funnit sig böra antaga ytterligare en läkare; för hvilket allt den nödgats räkna på framlida högre inkomster.
Under sådane förhållanden kan jag icke annat än gilla Utsk:s tillstyrkande, att maximiafgiften må kunna höjas till 16 sk. b:co.
Någon våda af detta betänkis antagande, kan jag icke inse, alldenstund Stockholms stads innevånare icke derföre äro skyldige att betala det högsta beloppet, ifall man skulle finna att det icke behöfves.
Men skulle det tarfvas, så vore det illa om stadens innevånare vore genom ett R.
St:s beslut förhindrade att åtaga sig en dylik förhöjd afgift.
Hr af Grubbens har påstått denna afgift vara nog dryg för somliga personer, och att det vore väl om hon lämpades efter förmögenheten.
Detta låter visserligen godt; men man bör besinna, att de förmögne i allmänhet icke begagna sig af knrhusinrättningarne, utan låta bola sig hemma.
Deremot är det de fattige, som intagas på sjukhusen och der njuta sjukvård för intet.
Utom för desse, är det visserligen äfven af stor nylla för husbönder i allmänhet alt få sitt tjenstfolk, då de af sjukdomen angripas, intagne på kuranstalten, men tjenaren sjelf har dock mera gagn deraf, än husbonden.
På dessa skäl anser jag derföre R. o. Ad. böra bifalla StatsUtsk:s förevar betänk., hvarom jag anhåller alt Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propos.
Till hvad den siste talaren anfört, i anledn. af de utaf Hr af Grubbens framställda anmärkrnr emot Bevilln.Utsk:s förevar, betänk., anhåller jag att få lägga några ord.
Hr af Grubbens har påstått, att den K. proposm Den S Mars f. m.
SI i ämnet, vore af Utsk. med tystnad förbigången.
Jag ber dåden värde ledamoten taga närmare kännedom af ifrågavar. betänk., då lian skall finna att den nåd. propos-.n är nära nog ordagrannt intagen uti recilen af detta betänk.
Jag förmodar alt lian med sin erinran menai, att man icke hållit sig vid de af K. M. föreslagna siffror.
Men dervid bör man först ihågkomma, att den K. propostn afgafs vid början af riksdagen.
De förhållanden, hvar om Utsk. erhållit kännedom, voro då icke kände och kunde således icke i den K. propostn afses.
Hr af Grubbens bar tillika anmärkt, ali om kurhus-direktionen hushållat med medlen, hade någon anticipation icke behöft äga rum.
Härvid ber jag 1$. o. Ad. taga i betraktande den omständigheten, att förvaltningen af kurhusanstalten i hufvudstaden årligen revideras af särskilde utaf församlingarne utsedde comilerade, och att denna granskning ligger till grund för bedömandet vid afgiftens ärliga bestämmande.
Dessa förhållanden synas mig tillräckligt rättfärdiga Utsk:s förslag.
Om behofvet verkligen icke skulle vara så stort, som man uppgifvit, sä kan man vara öfverlygad, ali Stockholms stads innevånare icke tillåta att afgiflen höjes lill maximum, utan sälta den så lågt, som omständigheterne medgifva.
På dessa grunder och då jag icke har anledn. att tro, del de anmärkmr emot förvaltningen, som den värde ledamoten har afgifvit, äro tillförlitligare än det vitsord sora förenämnde comilerade funnit sig i tillfälle att lemna, anser jag mig böra, i öfverensstämmelse med den sista talaren, hemställa om bifall till del föredragna betänk.
De 2-.ne föregående talarne hafva redan så fullständigt utredt förevar, fråga, att jag anser onödigt att ingå uti någon ytterligare motivering af Utsk:s betänk.
Jag ber blott att få tillägga, alt då af comilerade bestämmes den summa, som behöfves, och derefter uträknas huru mycket som bör af hvarje mantalsskrifven person betalas, ända t. o. m. 16 sk., så mäste man väl också förutsätta alt afgiflen icke sättes högre än nödvändigt är.
Hr Westin har väckt denna fråga och med handlingar visat det behof, som för det närvar, förefinnes.
Det är visserligen sanni att kurhuset numera icke har någon skuld.
Men det torde dock vara kändt, att denna smittas hämmande numera fordrar större utgifter än förr; och det har varit skälet hvarföre Utsk. ansett sig böra tillstyrka hvad nämnde representant föreslagit.
Jag har visst icke förbisett premisserne till Utsk:s betäuk., och det är också icke deremot, ulan emot den konklusion, hvartill det kommit, som jag gjort anmärkn.
Man har här ibland annat sagt, att det blir nödvändigt att kunna höja afgiflen ända till 16 sk. b:co Jag skulle icke hafva något' emot det, om man ansåge nödvändigt att anskaffa större medel för att förbättra eller utvidga sjelfva kurhus-anstalten.
Men nu har man användt den omlaldta anticipationen till att aflöna 2:ne särskilde s. k. distriktläkare, och det är detta som jag hufvudsak3 H. 0 82 Den-8 Mars f. m. ligen (adlat, såsom öfverflödigt.
Att någon förhöjning utöfver det redan nog stora beloppet af 12 sk. per person icke behöfves, dertill hermar jag anledn. utaf öfverstäthällaren general Möllersvärds yttrande förra gången förhöjning var i fråga.
Han förklarade nemi. då, att mer än 12 sk. icke behöfdes för anstaltens skötande, samt för afbetalning af en då åsamkad skuld.
Nu är denna skuld betald, och dä synes del mig obegfipligt, att icke nyssberörde belopp må anses vara tillräckligt.
Christoffer:
De anmärkmr Hr af Grubbens framställt emot förevar, betänk., i afseende på den deruti föreslagna förhöjning af maximiafgiften för Stockholms stad lill 16 sk., synas mig icke vara förtjente af uppmärksamhet,»enär det beror pä särskildt dertill utsedde comiterade, att i förhållande till behofvet bestämma afgiftens belopp; och R.
Sl:s tillgörande är inskränkt lill fastställande af del maximum hvaröfver afgiflen ej får gå.
Af de utaf Utsk. uppgifne och af föreg:de talare vidrörde förhållanden, inses lätt alt vådan år vida mindre deraf att delta maximum sättes för högt, än att det sättes för lågt.
Någon anledn. alt nedsätta det under hvad Utsk. föreslagit, kan jag således icke finna oell får derföre och pä de grunder i öfrigt.
Hrr von Hartmansdorff och Fähraeus anfört för min del vördsamt tillstyrka R. o. Ad. att bifalla betänk.
Jag borde kanske icke inblanda mig i denna speciella fråga, då jag icke känner förhållandet med Stockholms stad; men då en talare här yttrat, att man skulle kunna vårda kurhuspatienter för lindrigare pris, än lazaretlspalienler, sä får jag för min del bestrida delta påstående, för sä vidt min erfarenhet sträcker sig.
Vid kurhusanstalten i det län, som är mig anförlrodl, äger åtminstone ett motsatt förhållande rum och del oaktadt all möjlig sparsamhet iakttages.
Kurhuspatienternes vård fordrar ej obetydliga summor i och för medicin, särskild föda, tvätt m. ni.
Jag inser således icke, hvarföre man skulle nedsätta maximibeloppet under hvad Utsk. föreslagit, isynnerhet dä jag tager för afgjordt att Utsk. förskaffat sig för frågans bedömande nödige upplysningar.
Jag saknar likväl i delta betänk, en föreskrift, sorn dock endast rörer landsorterne.
Den förra författningen i ämnet stadgar nemi., att hvarje läns innevånare äga alt låta bestämma kurhusafgiftens belopp antingen af pröfningscomiteens ledamöter, eller genom särskilde dertill utsedde comiterade.
I Christianstad har man i en lång lid nöjt sig med de förre, men efter förra riksd., kommo innevånarne öfverens att utse särskilde deputerade.
Häraf har man icke försport någon olägenhet, om icke den, att dessa deputerade begärt resekostnadsersättning hvilken i annat fall kunnat besparas.
Jag ansåg mig icke kunna annat än bevilja deras yrkande i det afseende!, ehuru författningen ingenting derom föreskrifver, lika litet, som den säger om beloppet deraf skall af hvarje kommun särskildt betalas, eller om del skall anordnas af kurhusmedlen.
Som sagdt är, oaktadt författningens tystnad i denna fråga, ansåg jag dock Ilen 8 Mars f. m. 83 böra anordnas den äskade kostnadsersättningen, för att icke visa någon ovilja emot det fattade beslutet om särskilde deputerade.
Jag vet icke huruvida kammarrätten gillat detina åtgärd eller icke, likväl vore det bra örn i sjelfva beslutet, om kurhusafgiftens utgående, funnes något stadgande härom.
Jag skulle derföre önska, att R. o. Ad. ville, med bifall till betänk, i afseende på de föreslagna maximioch minimi-beloppen, återremittera detsamma lill Bevilln.Utsk., med föreläggande för Utsk. att föreslå ett stadgande i detta afseende.
Såsom det torde vara bekant, äro Stockholms läns kurhusanstalter förenade med Stockholms stads.
På grund af den kännedom jag i följd deraf måste äga om denna inrättning, tager jag mig friheten att, i motsats med Hr af Grubbens, vitsorda att den skötes med all möjlig omsorg och med iakttagande af all möjlig sparsamhet.
Den af nyssnämnde ledamot klandrade distriktläkaren måste likväl, efter min tanke, finnas, emedan smittan på de sednare åren så tilltagit, att Stockholm, efter hvad sakkunnige personer försäkrat mig, är öfver hela Europa den ort, som i detta afseende visat det beklagligaste förhållande.
Behofvet af att höja den nuvar. afgiften, visar sig tydligen deraf, att under det sistförflutna året kurhuset icke varit tillräckligt för patienternes inrymmande, utan att man måst inrätta provisoriska sjukhus, samt för kostnadernes bestridande anticipera på framtiden.
Jag anhåller således på grund häraf, att R. o.
Ad. ville bifalla Utsk:s betänk, i denna, liksom i öfrige delar.
Hr von Hartmansdorff: I anledn. af Hr von Rosens framställda begäran om återremiss för bestämmande af den ersättning hvilken hör tillkomma sådane särskilde comiterade, som, i st. f. den hittills dertill begagnade pröfningscomitéen, kunna länsvis utväljas för att utsätta kurhus-afgiftens belopp, får jag förklara det jag, för min del, icke befarar, att inom kammar-rätten något klander af de utbetalningar Hr von Rosen omnämnt möjligen skall väckas.
För denna omständighets skull behöfver betänk, visserligen icke återremitteras.
Mig synes åtminstone vara klart, att då ett läns innevånare finna för godt att, till ifrågavar. bestyr, utse andre deputerade än pröfnings-comitéens ledamöter, så böra länets innevånare jemväl gälda de kostnader, som derigenom åstadkommas.
Hr Fåhranis förklarade sig vara förekommen af Hr von Hartmansdorff, och derföre afstå från vidare yttrande.
Efter härmed fulländad öfverläggning, biföll R. o. Ad.
Bevilln.- Utsk:s förevar, betänk. N:0 8.
Föredrogos och biföllos BankoUtsk:s nedannämnde d. 1 dennes på bordet lagda utlåt, och mern.: N:o 35, i anledn. af vaktmästarnes vid bankodiskont-verket ansökning om löneförhöjning; och N:o 36, i fråga om afskrifning af f. d. riksdiskont-verkets utestående fordringar. 6 * Si Den 8 Mars f. m. BankoUtsk:s den 1 dennes på bordet lagda mern.
I\:o 37, i anledn. återhållen återremiss å mern.
N:o 19, med uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1845 års början upplupna bankovinst erfordras för bankens konsoliderande, blef härefter föredraget och befanns icke erfordra någon annan II. o. Ad:s åtgärd, än att läggas till handlingarne.
Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s nedannämnde d. 1 dennes pä bordet lagda betänk:n och utlåt.:
N:o 31, i anledn. af väckt motion om bestämmande af minimi- och maximi-belopp vid utarrendering af Lunds akademis hemman; N:o 32, i anledn. af väckt motion om upphäfvande af stadgandet om preskriptionstid, inom hvilken ägare af kronoskattehemman, derå förmedling blifvit sökt, skola ansökningen derom återkalla; N:o 33, i anledn. af väckt motion om förändring af mötesplatserne för båtsmännen inom Medelstads härad i Blekinge län; samt N:o 34, i anledn. äf väckt motion om antagande af den nu brukliga viktualievigten, för uppvägande af varor af alla slag.
Föredrogos och lades till handlingarne Ålim. Besv.- o. Ekon.- Utsk:s d. 1 dennes på bordet lagde mern.:
N:o 35, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s utlåt.
N:o 5; N:o 36, i anledn. af återremiss af betänk.
IV:o 6; och N:o 37, i anledn. af äterrremis utaf utlåt.
N:o 7. Föredrogos, men lades, på flera ledamöters begäran, å nyo på bordet, SlatsUtsk:s d. 4 dennes e. m. bordlagde utlåt:n: N:o 73, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens 4:de hufvudtitel; och N:o 74, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens 5:te hufvudtitel.
Vid föredragning af StatsUtsk:s d. 4 dennes e. m. på bordet lagda mern.
N:o 79, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:o 36, blef detta mern. lagdt till handlingarne.
Föredrogos och biföllos StalsUtsk:s nedannämnde d. 4 dennes e. m. på bordet lagde utlåtin: N:o 80, i anledn. af väckt motion, ang:de återställande till Kalmar domkyrka af arrende-inkomsterne utaf jordlägenheter, tillhörande Kalmar f. d. fästning; N:o 81, i anledn. af väckte motioner om försäljning till skatte af en del kronan tillhöriga fisken m. m.; N:o 82, i anledn. af väckte motioner, ang:de förhöjning i priset å salpeter:
Den 8 Mars f. m. 85 N:o 83, i anledn. af väckt motion om optionsrätt för
Umeå stad till det s. k. lazarettsfisket eller nya försöket; N:o 84, ang:de ersättandet af kostnaderne för sednast sammankallade riksrätt; N:o 85, ang:de det staden Wexiös näringsidkare beviljade förlagslåns återbetalande lill Riksg.kont.
N:o 86, i anledn. af föreslagen afskrifning af det för Kottholms-kanalens anläggning och sågströmmens upprensning beviljade lån; N:o 87, i anledn. af revisoren vid Riksg.kont. A. L.
Kuhlaus enkas ansökning om förhöjd pension; N:o 88, i anledn. af väckt motion, ang:de Ridöns anslående till allmänning åt Färentuna härad; samt N:o 89, i anledn. af väckt motion, ang:de befrielse för gästgifvaren Eskil Johansson från debiterad rote-vakansafgift.
Föredrogs Ranko-Utsk:s d. 4 dennes e. m. på bordet lagda mern.
N:o 31 med hemställan, att ett tillfälligt förskott måtte meddelas åt fonden för belåning af fast egendom.
Cronhjelms vid detta mern. fogade reservation, upplästes på begäran af Hr F åhraeus, Olof Immanuel, som derefter yttrade: BankoUtsk:s förevar, betänk, finner jag gåtolikt, olagligt och oklokt; gåtolikt, emedan det synes oförklarligt, huru det kunnat få kraft af beslut, då, af Utsk:s 36 ledamöter, 21 deremot reserverat sig; olagligt, emedan utbrytandet af ifrågavar. del. från lånerörelsen i det hela icke är förenligt med den för Utsk. gällande instruktion; hvarvid äfven bör anmärkas, att, genom förslagets antagande, R.
St. på förhand förbundit sig att fortfarande utvidga fastighetslånerörelsen, på de öfrige fondernes bekostnad.
Jag anser slutligen den föreslagna åtgärden oklok, emedan genom lånerörelsens utvidgande i en tidpunkt, då, såsom nu, man har mera skäl att klaga öfver för stor än för liten länetillgång, man skulle framdeles betaga sig möjligheten att från ifrågavar. fond anordna något lån, och sådant för flere års tid, änskönt lånebehofvet dä tilläfventyrs kunde blifva verkligt trängande.
På dessa och på de af Gr.
Cronhjelm i dess reservation, samt af öfrige reservanter anförde grunder, anhåller jag om afslag ä Utsk:s betänk.
Jag hade ämnat begära, att såväl Hr Bogemans, som de öfriga reservationerne måtte blifva uppläste, men om ingen af Ståndets ledamöter försvarar Utsk:s betänk, så yrkar jag icke på uppläsningen.
På de skäl, som redan blifvit anförde, vill jag blott hafva nöjet att äfven lägga min röst till deras, som uttalat en förkastelsedom öfver delta betänk.
Uppå härefter framställd propos., afslog R. o. Ad. BankoUtsk:s mern.
Sfi Den 8 Mais f. m.
Dä nu föredrogs Banko!
Itsk:s d. 4 dennes e. in. på bordet lagda meni.
N:o 32, i anledn. af återreniiss af Utsk:s utlåt.
N:o 12, blef detta mern. lagdt till handlingarne.
Föredrogos och biföllos BankoUtsk:s d. 4 dennes e. m., på bordet lagda utlåt:n N:o 33, i anledn. af mjölnaren Isak Forssells ansökning om eftergift af straffränta samt rättegångskostnads ersättning till bankodiskontverket; samt N:o 34, i anledn. af commercerädet B. H.
Santessons ansökning om eftergift af öfverräntan af åtskilliga diskontlån.
Pehr, anförde skriftligen: Sedan H. R. o. Ad. d. 4 dennes återremitterat BankoUtskrs mern.
N:o 24 rör:de mvnlenlietens benämning och indelning, samt kopparmyntningen m. m., anhåller jag vördsamt att, till mitt samma dag afgifna yttrande i frågan, fä göra följande tillägg, samt att detsamma äfven måtte få medfölja återremissen.
Som jag ansåg den af Utsk. tillstyrkta tiodelningens införande i myntet vara den ojemförligt vigtigaste punkten i förslaget, så underlät jag med afsigt alt göra några anmärkmr vid Ulsk:s förslag i öfrigt, samt tillstyrkte detsammas antagande oförändradt.
Men sedan förslaget blifvit återremitteradt af samtliga RiksSt:n, tager jag mig friheten nu göra nedanstående anmärkmr vid det samma, med vördsam anhållan, att Utsk. läcktes å dem fästa någon uppmärksamhet. l:o Myntets enhet kan icke utan olägenhet helt naket kallas riksdaler, emedan förblandning kommer att äga rum mellan de 3:ne olika riksdalrar, som nu finnas.
Att begagna riksdaler kurant går ej heller an, emedan tilläggsordet kurant antyder ett sämre myntslag, än landets hufvudmynt, hvilket strider emot sanna förhållandet, och således nödvändigt mäste undvikas.
Jag föreslår derföre, lika med Utsk., att myntenheten må blifva j r:dr silfver, men alt den må kallas: riks-mark.
Detta namn synes mig vara så mycket lämpligare, som j daler alltid hetat mark, och således :j riksdaler bör hela riksmark, hvartill kommer, att den äldsta r:drn specie verkligen var indelad i 4 mark. 2:o
Myntenhetens tiondedel måste nödvändigt få eget namn, emedan i vårt allmänna räkrtesystem hvarje 10-fald har eget namn: tio — hundra — tusende, samt tiondedel — hundradedel — tusendedel.
Jag föreslår derföre, att myntenhetens tiondedel må kallas Krona samt således 1 riksmark
1 Krona
Min tanka är, att detta myntstycke bör försvinna, samt att i dess ställe präglas 2:ne myntstycken, det ena l af myntenheten (20 penningar), det andra af myntenheten (10 penningar 1 krona).
Dessa begge myntstycken böra innehålla finsilfver i förhål - Den S Mars f. m. 87 lande till den del de utgöra af myntenhelen, men slås af 8-lödig halt, hvarigenom de blifva lagom stora, det förra något större än nuvar. r.dr Specie (] af enheten 12 sk. r:gds), det sednare något mindre än delta.
Enligt detta förslag skulle silfvermynten blifva följande: 1 å 4 riksmark
T o fl finsilfver — iJa & koppar hruttovigt TJS 8.
1 å 1 riksmark
Hioff ti finsilfver — 8 koppar bruttovigt TBB #.
1 a J riksmark — r:dr specie innehåller: 1 »Vffff ti finsilfver — ,nVoo ti koppar bruttovigt , J o 8.
1 ä y riksmark (2 kronor 20 penningar): töVö ti finsilfver — TBVe 8 koppar bruttovigt 1Ö?5B ti.
1 ä y1^ riksmark (1 krona 10 penningar): VffaVo ti finsilfver — 1Ö'Ö% B ti koppar bruttovigt ö ti.
Remedium för de 2:ne minsta 8-lödiga mynten kunde bestämmas lika med det, sorn nu är gällande för 1's r:dr species (12 sk. rgds).
Med tillhjelp af de 4 sistnämnde myntstyckena, kunna alla 10 tal liqvideras med begagnande af 1 eller 2: ne af dem.
Skulle man anse riksmarkstycket (kronan) vara för litet, sa kan det utan skada uteslutas. 4:o Förslaget till kopparmyntet behöfver någon jemkning.
Enligt detsamma skulle 3:ne utmyntningsgrunder finnas. 1) 10 penningstycken å 600 r:dr per Sk t?
Stäp.vigt (320 ti) dä hvarje sådant mynt komme alt väga 0,0533333 etc. 8 - 2) 5 penningsstycken' å 500 r:dr per Sk#
Stap.vigt D:° 0,032 8 (,' ’„ 8). 3) 2 pénningestycken å 400 r:dr per Sk#
Stap.vigt D:o 0,0t6 8 (Als ti).
1 pennin gesly eken å 400 r:dr per Sk#
Stap.vigt D:o - 0,008 8 GAs ti). 2 penningestycke ä 400 r:dr per Sk# Stap.vigt D:o 0,004 8 (lBVo ti).
Dessa myntstycken utgöra ojemna delar af marken, och det minsta är alltför litet och ohandterligt.
Jag föreslår, att 10 penning af koppar icke må myntas, samt att de öfrige må blifva: 1 å 5 penningar å 400 riksmark pa 1 Sk# stapel.vigt (500 pa 1 Sk# vict.vigt - ä 400 #), då hvarje styckes vigt blir 0,04 # (isa &), gör 25 på 1 8.
1 å 2 penningar å 320 riksmark pa 1 Sk# stap.vigt (320 #) (400 riksmark på 1 Sk# vict.vigt ä 400 ti) 0,02 #
(TJB #) gör 50 på 1 ti. lä 1 penning å D:o D:o 0,01 # (via), gör 100 pa 1 #. lä» penning å D:o D:o . 0,005 #
(T0V5 #) gör 200 pa 1 #. 88 Den S Mars f. ra.
Detta system är enklare, redigare, lättare att verkslälla, samt lemnar mera passande mynt i afseende på storleken.
Utsk. behagar skänka dessa anmärkmr, sä väl vid silfver- som koppar-mynten, någon uppmärksamhet, hvarom jag vördsamt anhåller, så torde rättast vara att från K. myntet reqvirera opräglade myntplattar på de af mig föreslagne myntstyckena, då det skall visa sig, att mina anmärkmr äro grundade.
Föredrogos, men lades, på begäran af flere ledamöter, ånyo på bordet Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s nedannämnde d. 4 dennes e. m. på bordet lagde betänk, o. utlåt.:
N:o 27, i anledn. af väckt motion, ronde reorganisation af Stockholms allmänna barnhus-inrättning; och N:o 28, i anledn. af väckt fråga om upphörande af Skånska kavalleri-reg:tenas s. k. fot- och ädermoten.
Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 4 den nes e. m. på bordet lagde uttät:n: N:o 29, i anledn. af väckt fråga om upphäfvande af föreskrifterne, ronde nummerhästarnes vid indeldla kavalleriet förseende med sqvadronsmärken; och N:o 30, i anledn. af väckt fråga om utgörande af böterne för vanvård af nummerhäst till ruslhållsdelägarne.
Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 4 dennes e. m. på bordet lagda betänk.