Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande slutligen den summa, som borde falla på södra stambanan, har jag delat Utskotts-majoritetens åsigt, att den borde bestämmas till 6 millioner.
Jag hade emellertid trott att vägen Falköping-Jönköping borde fullbordas, emedan"'det för staten vore fördelaktigt att arbetena på denna bana icke utsträcktes allt för långt, hvarigenom möjligheten att’ tillgodonjuta fördelarna deraf i samma mån aflägsnades.
Jag får derföre vördsamt anhålla, att H.
Exc. Hr Gr. och Landtm, täcktes dela propositionen så, att man Den 25 April e. m. 375 först får afgöra på hvilken sträckning penningarne skola få användas, och sedermera till hvad belopp de för hvarje bana skola utgå.
I öfrigt anhåller jag om bifall till Utsk:ts förslag.
Slutligen ber jag att på förekommen anledning få nämna, att orsaken, hvarföre ordet Tenhult influtit i Utsk:ts förslag, varit den, att Utsk:t ansåg, det man icke kunde komma till Jönköping på någon annan viig, än öfver detta ställe, då man nemligen ville gå österut.
Nu har det emellertid blifvit upgifvet, att man skulle kunna komma på den väg, som Ofverste Ericson vid förra riksdagen föreslog; men den af Utskrt nu upgifna riktningen är alldeles densamma, som Utsk:t föreslog vid sista riksdagen, så att någon afvikelse derutinnan icke egt rum.
StatsUt.sk:t har dock ansett, att man skulle kunna vinna j:dels mil, om riktningen dragés öfver Kråkeboda, hvarigenom således vägen från Stockholm till Malmö blefve ännu kortare.
Men då man icke kunnat erhålla något kostnadsförslag, och ingen tillförlitlig ritning finnes öfver denna väg, får jag för min del anhålla, att frågan derom lemnäs öppen, så mycket hellre, som man med de ifrågavarande 6 millionerna icke Kommer längre än upp till Wernamo på Laga-linien och till sjön Salen på Nässjö-liuien.
Hr Montgomery, Hobert Nils Germund:
Med myc ken sakkännedom har den siste värde talaren försvarat StatsUtsk:ts Betänk, i den nu förevarande punkten.
Jag har dock hvarken nu eller inom Utsk:t kunnat blifva öfvertygad om fördelarne af jernvägens dragning genom Laga-dalen.
Då emellertid tiden är så långt framskriden, skall jag icke särdeles länge uppehålla mig vid ämnet, eller ingå i granskning af alla de skäl, som, för eller emot, anförts i denna fråga, både diskussionsvis och i den mängd af utgifna skrifter, som afhandla saken.
Om dessa sednare, ehuru till en del uplysaode, torde man kunna använda det gamla latinska ordspråket: »peccatur et extra muros et intra»!
Otn jag nu betraktar frågan ur en del af de synpunkter, hvarifrån Utsk:t sett densamma, så finner jag, att Utsk:t påstår, det sträckningen genom Lagadalen gör vägen kortare emellan Malmö och Jönköping.
Det är otvifvelaktig!; äfvensom att den förkortar vägen emellan Malmö och Götheborg åt vestra Sverige.
Men å andra sidan måste man äfven medgifva, att kortaste sträckningen för en jernvägslinie från Malmö åt Stockholm blifver. om den drages öfver Nässjö med fortsättning genom Östergöthland.
För att dock förminska den vinst, som häraf skulle upstå, har Utsk:t, på sannolikheten af att man skulle utfinna en linie från Tenhult i mera rakt norrut gående riktning, nemligen öfver Nobynäs, byggt ett bestämdt antagande (se Betänk, pag. 27), och detta anser jag vara oriktigt, synnerligen som komitéen förklarat, att man efter åtskilliga undersökningar icke lyckats påträffa någon tjenlig väg i denna riktning.
Emellertid har Utsk:t på denna grund byggt det påståendet, att linierna Stockholm-Tenhult-Lagadalen-Malmö och Stockbolm-Nässjö-Malmö blifva ungefärligen lika långa.
Vidare kommer man till förhållanderne med folkmängden.
Oen 25 A pr ft e. m.
Utsk:t reducerar så mycket som möjligt komitéens beräkningar; men, oaktadt alla reduceringar, återstå dock till förmån för Nässjölinien omkring 900 personer mer per mil jernväg.
Utsk:t anser visserligen detta antal vara ganska obetydligt; och detta må vara en sanning; men hela landet
Småland är i allmänhet föga befolkadt, oell man kan med bestämdhet förutse, att de ekonomiska resultaterna af en jernvägsanläggning derstädes skola blifva dåliga; men i alla fall skola de blifva mindre dåliga på Nässjö-linien än på Laga-linien, ty den förra har ändock en öfvervägande befolkning af 900 personer per mil jernväg.
Då säger emellertid Ftsk:t, att om man undersöker dessa personers verkan på trafiken, skall man finna, att den alldeles icke blir så stor, som man antager.
Det är likväl att märka, att trafiken bestämmes icke endast af den större folkmängden, utan äfven af den större rörelsen, af de flera anledningarne att resa eller att trafikera, och i detta afseende har man en upgift, som talar till fördel för Nässjö-linien, Då Ekon.Ftskd. vid sednaste riksdag sysselsatte sig med skjutsfrågan, så infordrades uplysningar öfver antalet skjutshästar, som på olika orter inom landet utgått.
Man fann då, att under år 1855 2,100 hästar utgått från de gästgifvaregåidar, som ligga på Nässjö-linien, men deremot för samma år blott 1,335 st. på Laga-linien.
Detta visar således en betydligt större trafik (50 proc.) på den förra än på den sednare linien.
Man talar vidare om arealen af odlad jord på ömse sidor om de båda linierna.
Det är erkändt, att arealen är större, ehuru icke särdeles betydligt, på Nässjö-linien.
Men man måste härvid icke allenast fästa afseende på den qvantitativa skillnaden, utan äfven på den qvalitativ»; och i detta afseende står också Nässjö-linien framför Laga-linien.
Utsk:t har sagt, att odlingstillfällena »ro större på Laga-linien.
Jag ber att få nämna, det jag, sorn aldrig varit sydligare i Sverige än i Jönköping, och för hvilken således Småland är temligen okändt, för mig har det således varit omöjligt att göra mig en föreställning derom annat än genom böcker.
Jag skaffade mig till den ändan, bland annat, en beskrifning öfver Westbo härad, af J.
Allvin, utgifven år 1846, och der säges om den trakt, som Jjagalinien skulle komma att genomlöpa: »Finved är, som det ock an»ses vara, en ibland Sveriges magraste orter.
Vi skola längre fram »tillse, om icke tilläfventyrs en tillfällighet, snarare än en naturens »missgynsamhet, verkat densamma eller åtminstone i betydlig mån »dertill bidragit. leke ensamt på de, vi tro, sednare tillkomna »sandytorna, utan äfven på grusformationen har, under de årtusen»den, som sedermera förflutit, matjordsskorpan icke hunnit blifva »öfver decimaltum djup, och denna består ändå hufvudsakligen af »halfuplöste rottrådar.
Så beskaffad är hufvudsuroman af Finve»dens jordyta — — —.»
Och vidare: »Finvedens dalar äro, som förut är nämndt, upfyllda af mjäll»eller mjöl-sand, hvilkens ytor för närvarande intagas af antingen »ofantliga slätt-moss-sträckor eller stora furuskogar, hvarest någon Den 25 April e. m. »matjord knappt är att träffa.
Byar och hemman hafva icke dess »mindre blifvit till inegor grundade på detta slags jord, hvarest »man också plöjer liksom i ren sand.
Hundraåriga anstränga in»gar, med gödning och tillblandning af växtförruttnelser, hafva »förgäfves sökt gifva samma jord den svarta humusfärgen, o. s. v.» — Jag skulle kunna ytterligare fortsättn med uppläsandet af denna sorgliga beskrifning, men det anförda torde vara nog för att visa att trakten är särdeles ofruktbar och har en i högsta måtto otacksam jordmån.
Deremot genomlöper eller angränsar
Nässjölinien de jemförelsevis bördigaste delarne af Småland.
Vidare har man sagt, att jerntillverkningen är större på Lagalinien än på Nässjö-linien.
Detta vill jag icke bestrida; men det gifves dock förhållanden, som göra, att transporterna på Jjaga-linien icke derför kunna antagas blifva af jerneffekter så stora, som man föreställer sig, och jag tror för min del att man i detta afseende icke kommer att särdeles mycket begagna sig af jernvägen.
Jag medgifver i alla fall, att nämnde tillverkning är större på Lagalinien; men fabriksrörelsen är deremot större på Nässjö-linien.
En annan fördel för sistnämnda linie är jemväl den större lättheten att från densamma kunna anlägga bibanor, och det kan icke bestridas, att det är önskligt att sådane bibanor komma till stånd, och att, såsom Hr Bildt yttrade, man bör spara Statens medel så mycket som möjligt, för att hafva tillgång att understödja anläggandet af bibanor.
Hvar och en vet dock, huru svårt det i vårt land är att åvägabringa bolag, särdeles för så improduktiva företag, som jernvägar.
De enda bibanor, som för Småland äro tänkbara, äro österut, öfver Hvetlanda till
Döderhultsvik samt till Kalmar.
— Man har visserligen talat om en bibana äfven vesterut mot Halmstad; men den är tydligen af underordnad vigt., jemförd med de förutnämnde.
— Vid sådant förhållande är det verkligen af stor vigt, att stanbanan lägges närmare Östersjön, och sålunda underlättar anläggandet af bibanor genom att förkorta dem.
Der betyder en förkortning i afståndet af 'i till 3 mil synnerligen mycket, emedan det i betydlig mån minskar anläggnings-kapitalet.
Vidare ber jag att få omnämna ett förhållande af ganska stor vigt, nemi. att Nässjölinien beror eller går på icke långt afstånd från de 3:ne städerna i det inre Småland, Jönköping, Wexiö och Eksjö.
Hr Bildt har sagt, att de upgjorda kostnadstorslagen icke skulle vara så alldeles tillförlitliga.
Förhållandet är emellertid att undersökningarne i afs:de å linierna Finja-Götaström och FinjaNässjö äro gjorda efter fullkomligt enahanda grunder.
Deremot äro undersökningarne af linierna omkring
Jönköping verkställda af andra personer och på andra grunder samt beräkningarne äro något lägre, än de förra.
Men dessa lägre kostnadsförslag äro verkligen till förmån för Lagalinien, emedan afståndet från Göthaström till Tenhult är större än afståndet från Nässjö till Tenhult, och således om någon för låg beräkning här egt rum. så är deu till fördel för nämnde linie och ingalunda för Nässjölinien.
Hr Bildt har vidare gjort ganska grava anm:r emot komitéen.
Det är ganska möjligt, att man kunnat önska fullständigare up - 378 Dan 35 April e. in - gifter; men hvad är det, som Hr Bildt å sin sida fordrar?
Jo, han Och majoriteten inom 8tatsUtsk:t begära, att man skall satta mera förtroende till deras arbete, hvilket de verkställt under loppet af 2 månader, än till komitéens, som fortgått under 2 års tid.
Jag vill icke betvifla, att den afdelning, som inom Utsk:t haft denna fråga att handlägga, derpå nedlagt ganska mycken moda; men jag tror, att äfven det arbete, som jernvägskomitéen under 2 år nedlagt, har ganska mycket att betyda.
Jag resumerar mig.
De skäl, som egentligen verkat på mig till fördel för Nässjöiinien, hafva varit, att linien emellan Stockholm och Malmö, med antagande af jernväg genom Östergöthland, blir den kortaste öfver Nässjö; att i afs:de på folkmängden Nässjöiinien har företräde; att spanmålsproduktionen och jordbruket både qvantitativt och qvalitativt äro mycket betydligare på Nässjöiinien; att denna linie underlättar möjligheten af anläggandet af de bibanor, som utan all fråga för provinsen äro de vigtigaste, d. v. s. bibanor österut; och slutligen att denna linie går närmast de 3:ne stä der, som finnas in i Småland.
Deremot vill jag mot hvarandra qvitta Lagaliniens företräde i afside på jerntillverkningen och Nässjöliniens i afs:de å fabriksrörelsen.
På grund af de nu utaf mig i korthet anförda skäl, får jag vördsamt anhålla om bifall till K. M:s Propos. på sätt Hr v. Troil föreslagit.
Baab, Adam Christian:
Då jag tillbringat 50 år af min lefnad i Småland och således genomrest denna provins i alla riktningar, är det klart att jag skall ega ganska noggrann kännedom om densamma.
Såsom representant ansåg jag mig också pligtig att vid förra riksdagen tillgodogöra mig denna erfarenhet, så att jag var en ibland dem, som togo initiativet och begärde undersökning af den nu ifrågav.de vägen.
Då jag således lifligt intresserar mig för framgången deraf, hade jag ämnat att från början nagelfara med Utskits Betänk.; men Hr v. Troil hade tidigare anmält sig, hvilket jag tror var en lycka, emedan han så fullständigt utredt frågan, att något vidare icke torde vara att i många afsiden tillägga.
Jag ber blott att få motivera mitt yrkande med några ord.
Jag kan icke annat än beundra Hr Bildts skicklighet att variera de skäl, Utsk:t framställt; men, ehuru jag är fullt öfvertygad att Utsk:t velat göra sitt bästa, tror jag dock att Utsk:t icke tillräckligt känner förhållandena och att det låtit missleda sig af en opåkallad sparsamhetsanda.
Hr Bildt säger, att änskönt man icke helt och hållet kan fästa sig vid siffror, måste man likväl taga dem i betraktande.
Jag ber att få anföra några ovederläggliga siffror.
En representant har gjort sig möda med att uträkna arealen oeh befolknings-förhållandena på båda sidor om de föreslagna vägarne, och dervid har han funnit, att, om Lagaiinien antoges, skulle qvadratmilsantalet på högra sidan blifva 250 emot 153 och således 2/5 Större.
Folkmängden på högra sidan skulle upgå till 519,000 och på den andra till 318,000.
Om åter B.
Sl:r besluta sig för Dea 25 April e. m.
S79 Nässjölinien, blifva qvadratmilen pä högra sidan 214 och pä den venstra 189, och folkmängden på östra sidan 457,000 samt på den vestra 380,000.
Likväl torde Hrnne erinra sig, att StatsUtsk:t i sitt Betänk, sökt försvara det omöjliga, eller att det vore tvifvelaktigt, hvilkendera af dessa linier komme att gå mest i midten af landet.
Nu frågas dock, om icke Nässjölinien är dragen så mycket vester i landet, att den kan anses gå midt derigenom.
Hr Bildt har sagt, att spanmålsproduktionen skulle grunda sig hufvudsakligen på den på ena eiler andra linien befintliga åkervidd.
Jag vill icke fästa mig härvid, utan medgifver t. o. m. att det må vara lika mycket åker på båda sidorna.
Men det är allmänt kändt, att grödans beskaffenhet är mycket bättre på östra sidan, ja ända till 50 proc. bättre.
En person, som i 12 år vistats på orten, har sagt mig, att man kan antaga 6:te kornet i de östra trakterna, men endast 4:de i de trakter, hvilka skulle komma att genomlöpas af Lagalinien, och detta öfverensstämraer också med den erfarenhet, jag eger.
Det nr också en allmänt känd sak att de vestra sidorna af Småland äro de sämsta, hvarföre också denna del af provinsen fått namn af »Etter-Småland».
Det är derföre så mycket mera berömvärdt af det folk, som der bor, att kunna berga sig och odla den jord, som derstädes finnes, och vill man anlägga jernvägar för detta ändamål, så gör man visserligen rätt att välja Lagalinien; men jag tror icke att det bär sig.
Hr Bildt har talat om folkmängdens tillväxt på Lagalinien.
Denna produktionsförmåga hos Lagaliniens befolkning värderar jag; men Hr v. Troil torde bäst kunna med siffror bevisa, huru härmed förhåller sig.
Jag ber, då jag nämnde Hr v. Troil, att få rätta ett af honom begånget misstag.
Han sade nemi. att spanmålstrafiken på östra sidan egentligen skulle komma ifrån Konga härad, och att denna spanmål föres på axel till Karlskrona och Karlshamn.
Men Småland producerar spanmål jemväl på andra orter. t. ex. i Wexiö-trakten.
Der vet jag, att under sednare tider producerats flere tusen t:r, sorn blifvit förda ända ned till Malmö.
Likaså vet jag att man i Kalmar län årligen hemtar hafre till utsäde från Wexiötrakten.
Jag tror att denna hafre skall få en annan bättre afsättningsort på Kristianstad, än i Karlshamn.
Utsk:t har i sitt Betänk, velat förpassa den spanmål, som produceras i Eksjötrakten, ända till kusten.
Hvar och en vet dock att det är 12 till 13 mil dit, och att det är en mycket svår transportväg på axel.
Denna spanmål går derföre till Jönköping.
Jag ber att få säga ett ord i afs:de på jernbruken.
Det är sannt, att Lagalinien i detta afs:de står framför.
Menr, Mine Hrr, Utsk:t har icke vidrört den så betydliga artikeln viktualier.
Deraf produceras i Allbo m. fl. härader årligen 17,390 L<tt. och 4,500 oxar säljas derifrån, då deremot Sunnerbo härad icke säljer mer än 1,200 oxar och 1 2,000 \jff. viktualier.
Må härtill läggas den större spanmålsproduktionen, icke till följd af det större antalet tunnland, utan till följd af grödans bättre beskaffenhet.
Yi skola t. ex. blott taga de 60,000 tid, som Utsk:t omtalar, och antaga att hvarje tid producerar
T/j t:a mera på den bättre jorden, så tror jag att detta 380 Uen 20 April e. m. fullt skall upväga den möjligen större jernfabrikationen på Lagalinien.
Hr Bildt tror icke, att de, som bo på östra sidan, skola hafva någon större eller mindre fördel af, om denna jernväg, som i alla fall kommer att ligga 10 mil ifrån kusten, kommer 3 mil längre eller närmare.
I detta fall tror jag att han bedrager sig; ty det är af synnerlig vigt för alla resande i dessa trakter, och jag vill blott taga Kalmar t. ex., der en stor mängd ångfartyg lägger till.
Ju närmare jernvägen kommer, ju förr komma de till den.
Jag vill icke tala om den stora svårigheten, som upstår att någonsin få bibanor, emedan om en kommun tror sig kunna skrapa ihop så mycket, som fordras för att anlägga en jernbana, torde det just vara svårt att åstadkomma den, så vida stambanan ligger flere mil längre bort.
Jag ber blott att få tillägga några ord.
När man tager i betraktande, att den utförsel, som skulle komma att ega rum från trakterna omkring Lagadalen, består i norra delarne af trävaror och i medlersta af jern, så är det sannolikt, att dessa tunga varor, som i allmänhet icke kunna med fördel föras längre viig på jernbana, i en framtid skola komma att transporteras båtledes.
Vid Lagalinien finnas nu Nissan, Ätran och Lagan, hvilka bilda fördelaktiga transportvägar för nämnda slags varor.
Alla dessa 3 åar kunna nemi., enl. komitéens upgift, kanaliseras, och då blir också utvägen att få de tunga varorna transporterade till hafvet lättare, än om det skulle ske på jernväg.
Jag anser det vara att missbruka tiden att alltför mycket tala i ett ämne, som redan är så mycket omordadt, och i hvilket jag tror att majoriteten är gifven.
Men i afs:de på formen för propos-. n, anhåller jag att få instämma med dem, som yrkat, att den måtte delas i 2:ne, nemi. i frågan om riktningen och om fördelningen af anslaget.
Ty ehuru varmt jag förordar Nässjöriktningen, och huru varma sympathier jag har för mina fordna landsmän, Småländningarna, kan jag dock icke neka, att det förekommer mig som vore det mera statsekonomiskt klokt att fullborda banan från Jönköping till Falköping; hvadan jag icke vill motsätta mig, att ett större belopp användes för denna bana och ett mindre för Nässjövägen, blott att denna kommer att byggas i den ändamålsenliga riktning, att landet kan få nytta deraf.
Och i detta afs:de instämmer jag med Gr.
Hamilton att riktningen icke bör bestämmas till Nässjö, utan blott öfver sjön Salen.
Redan då K. M:s Propos., ang:de fortsättning af Statens jernviigsarbeten, hos R. o. Ad. föredrogs lill remiss, yttrade jag mig för den mera östliga riktning af jernbanan från Finjasjön, som jernvägskomitéen förordat och K. M. föreslagit.
Under den lifligare debatt, som i tidningar och brochyrer egt rum om företrädet emellan den s. k.
Nässjölinien och Lagalinien, har jag någon gång varit tveksam, men denna tveksamhet har uphört, sedan jag liist Utsk:ts Betänk, och jemfört detta med jernvägskömitéens framställning i ämnet samt de vid Betänk:t fo - Den 25 April e. rn.
.*81 gade reservationer.
Jag har nemi. tyckt mig finna Utsk:ts invändningar mot Nässjölinien vara till den grad småaktiga och advokatoriska, som hade man först a priori antagit
Lagalinieu såsom den riktigaste och sedermera valt en sakförare, för att med hvilka medel som helst genomdrifva saken.
Jag vill likväl medgifva att försvararne af Lagalinien anfört ett obestridligt skäl för densamma, nemi. den mindre kostnaden, för den händelse att den egentligen södra banan från Finjasjön aldrig skulle komma att fortsättas längre lin till Jönköping.
Men jag tycker det hade varit mycket bättre och ärligare att öppet uttala den mening, att sedan man fått en vestra bana från Stockholm till Götheborg och en bibana från Orebro till Götheborg samt derefter en södra bana från Malmö till Jönköping, Falköping och Götheborg, så ville man icke att Staten vidare skulle gifva några anslag åt jernvägsarbetena, ty Götheborgs-intresset, som allt från början spelat mästare i jern vägsfrågan, hade då fått nog.
Så öppenhjertig ville och vågade man likväl icke vara.
Tvertom och för att ändå nära hoppet om möjligheten af banans fortsättning äfven genom Östergöthland till Stockholm, har Utsk:t föreslagit att, för att komma till Jönköping, man skulle göra en ganska dyr kroklinia öfver Tenhult, derifrån banan sedan kumle utsträckas åt nordost.
Ett sådant förfarande kan jag icke gilla.
Ty jag är öfvertygad, att om banan nu erhölle den vestligare riktningen genom Lagaådalen, all förhoppning för framtiden blir afskuren att erhålla en östra bana, hvilket likväl för landets allmänna intresse är af en omätligt stor vigt.
Jag vill nu ej tvista jned Utsk:t om antalet oxar och kor eller tid jord, som nu finues på den ena eller andra sidan om de föreslagna bansträckningarne.
Men hvad jag anser oemotsägligt är, att då den östra banan genomlöper både bördigare och folkrikare trakter, är mera närbelägen 2:ne af Smålands städer, Wexiö och Eksjö, båda med betydlig rörelse, samt ligger nästan midt i östra delen af landet, med större lätthet till bibanor både åt Kalmar, Karlskrona och Oscarshamn — ej mindre trafiken ä denna bana ovilkorligen måste blifva större och. i följd deraf äfven inkomsterna, än äfven denna bansträckning medföra de största allmänna fördelarne för de mest fruktbara och bebodda delarne af både Jönköpings, Kronobergs, Kalmar och Blekinge län, hvilka i öfrigt ega de mest rättvisa anspråk att, sedan de vestra provinserna och jemväl
Skåne fått så rikliga fördelar af jernvägskommunikationen, icke blifva alldeles blottade på sådane.
Men ännu ett vigtigt skäl finnes för företrädet af den östligare riktningen.
Det är kommunikationen med utlandet; ty nekas kan väl icke, att en väsendtlig vinst af jernvägar här i Sverige blifver att flytta oss närmare det öfriga Europa och befordra utländningars besök i det inre af landet.
Genom den östra banans fortsättning från Finjasjön genom Skåne, Småland och Östergöthland samt derifrån till Stockholm har man beredt möjligheten att på J 4 till 15 timmar komma från Malmö, på 16 timmar från Köpenhamn och på 36 timmar från Hamburg till Sveriges sköna hufvudstad, och allt detta genom till det mesta fruktbara och natursköna trakter, i stället att vägen genom Lagaådalen öfver Jönköping och 382 Den 25 April e m.
Falköping åt Töreboda etc. till Stockholm för det första skulle blifva 10 mil eller T/3 längre, och raan för det andra bade alt passera nästan de fulaste trakterna af både Småland och Westergöthland.
Jag har visserligen i förmiddags hört Hr Bildt upställa den sats att Staten icke bör bekosta andra än s. k. »politiska» banor, d. v. s. sådana som äro nödiga för trupptransporter och landets försvar; men detta är likväl ett temligen inskränkt föremål.
Åtminstone bör man icke börja med ett så dyrt försvar, innan man undangjort en hel hop annat i afs:de på armée-organisationen, anskaffande af materiel m. m., och jag fruktar att om Sverige, i händelse af en föga sannolik fiendtlig invasion, icke i öfrigt egde andra väl ordnade försvarsmedel, jernvägar skulle blifva ett alltför svagt skydd.
Derföre vill jag dock icke förbise dessa sednares äfven militäriska och stategiska nytta i händelse af ett krig, men tror likväl med förlof att dessa vägar äro hufvudsakligen beräknade för freden och den omätliga lyftning, lättade kommunikationer gifva åt landets både produktion och industri.
Af denna mening synes äfven Hr
Bildt hafva varit vid förra riksdagen, då han så ifrigt arbetade för Katrineholmsbanan, bland annat, just med hänseende till dennas utsträckning åt Östergöthland samt medlersta och södra Sverige.
Jag var då af motsatt åsigt och önskade att vägen blifvit lagd på norra sidan af Mälaren, men då denna min åsigt blifvit besegrad, anser jag för min pligt att nu fullfölja det redan började systemet och tror följaktligen att man icke nu bör förbise, hvad som då framställdes såsom en hufvudsak och tvifvelsutan i det förstärkta StatsUtskit afgjorde bansträckningen genom Södermanland, eller fördelarne af det medlersta Sveriges och utlandets lättare förbindelser med Stockholm.