Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Representativerna åter till en Handels-vara, och följaktligen föranledatill nya, för Näringarne menliga, PenningeOperationer, samt nya vinglerier och oredor.— Men en Mynt-förbättring skulle för Landet i visst afseende vara ännu förderfligare än sjelfva Myntförsämringen.
De producerande Näringarne skulle nemligen förlamas, derigenom att Arbets-lönerne kommo att hålla sig öfver förhållandet till Myntets verkliga värde^ då deremot dessa Narin - Den 18 December. gar fiade, genom Mynt■ försämringen blifvit, för en tid, just på ett motsatt sätt verkligen gynnade.
— Dessutom skulle, genom MyntRepresentativernas förbättring, ej en gång den fromma önskan kunna uppfyllas, att skaffa alla dem ersättning, som förut lidit genom Myntförsämringen.
Ty de fleste af dem, som dä förlorade på sina Penningar, äro troligen nu antingen utfattiga, eller innehafvare af Fastighet j och i båda fallen således satta ur stånd att kunna draga fördel af Myntets förbättring.
Det skulle till och med kunna hända, att fordna Capitalister nu äro med skuld behäftade, och att de följaktligen nu skulle komma att förlora på Mynt-förbättringen lika så mycket som förut på Myntets försämring. —- Emedan derföre rubbningen och föränderligheten af Myntvärdet utgör närmaste orsaken till det onda, kan man följaktligen ej hoppas att häfva det, utan genom stadgandet af Myntets värde.
Förgäfves skulle man, genom hvad andra åtgärder som helst, söka afhjelpa Penninge - bristen och Närings idkarnes förlägenhet, förgäfves att hämma vinglerierna, förgäfves att styra Coursen och att förekomma
Vexel - ockring o. s. v. Men ifrån den stund Mynt - Representativernas värde stadgas och göres oföränderligt, skall Handeln börja återgå inom sina Naturliga gränsor, Penningen förlora Naturen af Handels - vara, och
Vexel ockringen följaktligen försvinna.
Rörelse • capitalet, som af Speculationen på Myntvärdets föränderlighet, varit afledt till otillgängliga gömslor, skall, sedan dessa afledningar blifvit, genom Mynt-värdets stadgande, tillin» Den 18 December.
577 tet gjorda , återvända till de producerande
Nä* ringarne, och i ett jemnt omlopp sprida, lika åt alla håll, lif och verksamhet, samt hopp om en, efter fliten och idogheten lämpad vinst:
— Lika som den rägnfyllda floden, sedan de nya Canaler} hvari den varit afledd, blifvit tillstängda, om varén utgjuter sig öfver de närgränsande fälten, och bereder deras fruktbarhet. —•
Men som Mynt - Representativernas värde synes omöjligen kunna stadgas, utan genom SpecieMynts införande i Rörelsen såsom Regulativ; så vill jag, för verkställigheten häraf, uppgifva följande Plan, 1:0 Rörelse - Capitalet bör till sitt belopp bibehållas så oföränderligt som möjligt, och följaktligen ali Amortering af Banco - Sedelstocken för ail tid upphöra.
Visserligen kan RörelseCapitalet pä kertare tider och i mindre betydligt förhållande okas och minskas, utan att någon rubbning i Varu-prisen hinner utvecklas.
Men att bjuda till genom Amortering reducera ett fördubbladt Rörelse - Capital, och det, sedan Varu-prisen redan hunnit uppstiga i förhållande till Mynt-stockens förökning, det skulle , enligt livad jag redan haft äran anföra , åstadkomma oberäkneliga olyckor. 2:0
De 750,000 R.-d.
Amortissements-medel, som till1 Banquen årligen inflyta, böra genom utlåning åter lör sättas i omlopp.
Härmed fortfares ända till dess ej allenast hela återstoden af det Capital, som Banquen åren 1809 och 1810 nödgades förskjuta Stats-Verket, utan äfven hela den på Banquen inympade Riksgälds* Sedelstockens närvarande belopp hunnit på det - 378 Den 18 December. ta sätt realiseras, och Banquens underdåniga. fordran af Staten förvandlas tili ovillkorlig fordran af Enskifta.
Så snart denna tidpunct upphunnits, och Stats-Verkets hela skuld till Banquen sålunda vore på Enskilta öfverflyttad, samt Banquen derigenom erhållit säkerhet och valuta för hela sin Sedelstock, skulle följaktligen ofvannämnde 7Jo,ooo R:dr ur Bevillningen försvinna. 3:0 Alla Banquens hädanefter utgifvande
Lån, med undantag af de vid 18U ärs Riksdag anslagna Odlings-understöden, böra beläggas med 6 procents årlig ränta—IngajLån böra utgifvas utan mot Inteckning i Fastighet, eller på pant af sådana inhemska Producter, sorn utan skada kunna förvaras, t. ex. Metaller, Alun, torr Spannmål, Bränvin, Linolja, Ull, beredda Hudar Papper, Bjelkar, Bräder, Tjära o. d. —De medel, som Banquen kantilj utlåning disponera, borde delas i visst förhållande emellan Fastighcts-Lån, och Lån på pant af lös Egendom.
— Mot Inteckning i Fastighet borde ej utlånas mer än en tredjedel af Egendomens värde:
Det torde d ssutom vara nödigt att utstaka en gräns för
Län - beloppet, t. ex. 10,000 R;dr:
Deremot torde, till erhållande af dessa Lån, på hvilkas ursprungliga Capital minst 4 procent årligen skulle afbetalas, ej nödvändigt böra fordras första Inteckningen; utan vore det nog, blott Egendomen ej blefve graverad för mer än en tredjedel af dess värde.
Hvad Lån på Pant beträffar, borde Panten till Kronans förråd aflemnas, samt Lane summans storlek åt» Den j 8 December.
379 minstone ej få öfverstiga två tredjedelar af Pantens välde.
Detta slags
Lån borde ej beviljas på längre tid än 6 månader, da både räntan och Capiialet ovilkorligen skulle inbetalas.
— Alla Banquens hittills, mot underlaglig
Ränta utgifne
Fastighets
Lan borde uppsägas, på det alla Banquens användbara medel må efter enahanda Plan kunna utlånas; och ej vissa af Nationen längre gynnas på de ofrigas bekostnad.
Det borde likväl stå de gamla Gäldenärerne fritt att bibehålla Lånen, mot Obligationens pmsknfiiing. 4:0 Emedan Rörelse - Capitalet måste till sitt belopp bibehållas så oföränderligt som möjligt, så framt bemödandet att stadga Mynt-repiesentativernis värde skall fullkomligt kunna lyckas, och det stora dermed åsyftade ändamålet vinnas; måste tillbörligt afseende tillika hafvas på Discont-rörelsen.
Ehuru förderfliga dessa
Lån - inrättningar än varit, och ehuru kraftigt de än bidragit att befrämja den länge öfVerklagade förlägenheten och nöden , äro de likväl nu mera ett Qndt, sorn man förmodligen ej skulle på en gång kunna häfva, utan att derigenom åstadkomma ett annat ännu större.
Men om således deras tillkonstlade och öfverdrifna Rörelse - Capital ej kan på en gång indragas, bör det likväl efter hand så förminskas, att man, desto förr ju heldre , må slippa att i Rörelse se andra Mynt-representativer än Banquens.
Rå det ej den, genom Discont - rörelsens inskränkning uppkommande minskning i RörelseCapitalet, må hafva något menligt inflytande 38o Den 18 December. på Näringarne, torde återstoden böra sättas i ett jemnare och snabbare omlopp, så att Rörelsens ökade hastighet må ersätta minskningen i massan.
Detta skulle till en del ske genom den nyss föreslagna Banco - Assistance-Inrättningen.
Ytterligare skulle detta ändamål befrämjas, om Disconterna återfördes derhän, att ej tillåta några omsättningar.
Slutligen skulle ett bidrag till denna afsigts uppfyllande kan hända kunna vinnas derigenom, att en del af den inflytande Krono - uppbörden, som tilläfventyrs eljest ligger i Stats-Contoiret, nästan hela året, alldeles overksam, blefve genom Banquen på Pant utlånt, och sålunda återskänktes åt Rörelsen, samt gjordes frugtbärande genom inflytandet på Näringarne. y:o Banquen bör öppnas till fri vexling af Specie-mynt; men så, att en Riksdaler Specie beräknas lika med två Riksdaler i Sedlar. —■
Detta tyckes vara det värde, hvartill Sedlarne, för jemnhetens skull, lämpligast böra kunna stadgas.
— Att Coursen för det närvarande är något högre, synes ej kunna medföra någon våda för Banquen; ty Coursen kan i hvad Land som helst stundom vara skiljaktig med Agio, åtminstone ända till 8 å 10 procent, utan att några menliga följder för Landets Mynt-väsende deraf uppkomma.
— I Sverige, sorn är så vidsträckt och så giest bebodt, och hvarest Transporterna äro så besvärliga, synes Pappers, mynt, mindre än i något annat Land, kunna i Rörelsen umbäras; och följaktligen ej till något betydligt belopp kunna i Banquen, mot Silf . ... r\ ; / Dsn 18 December. 381 ver, utbytas.
Det större tillopp för a-tt erhålla Silfver, som i början naturligen måste inträffa, skulle snart upphöra, sedan man hunnit vinna öfvertygelse om Banquens ordhållighet; och i den mohn man tröttnade vid användandet i Rörelsen af den tunga och obeqvämliga Metallen, skulle, sedan första nyfikenhetens ögonfägnad blifvit tillfredsställd, Silfret snart återbäras i utbyte mot det beqvämligare Papperet.
Långt ifrån derföre att Banquen behöfver äga Silfver för hela beloppet af Sedel-stocken, skulle en dylik Skatt till och med kunna ådraga Landet nya olyckor, utan att likväl kunna medföra någon motsvarande nytta i afseende på Mynt-väsendet.
Oföränderligheten af Mynt-representativernas värde är nemligen tryggad, blott Banquen troget uppfyller sina förbindelser, och utan dröjsmål inlöser de Sedlar som uppvisas; och dertill skulle ofelbart erfordras en vida mindre Silfver-fond, än den Banquen troligen äger. 6:0
De nu gällande Banco sedlarne, äfvensom mindre Riksgälds - sedlar , böra en längre tid bibehållas och gälla i Rörelsen, lika som hittills, på det ej rubbning i Varu-prisen måtte af förvillelse åstadkommas; och på det hvar och en må, genom vanan, efter hand lära rigtigt känna dessa Sedlars verkliga förhållande till Specie. 7:0 Banquen bör äfven utgifva ett nytt slags Sedlar, hvilka ägde samma värde sorn Silfver, och hvilka ovillkorligen skulle i Bata - Den 18 December. quen, vid anfordran, efter siffran, med Silfvdr inlösa», Def skulle stå hvar och en fritt, att i Liqvid med Banquen inlemna eller utbekomma hvilket slags Sedlar haft behagade. g:o Men under det man,genom Specie-mynts införande i Rörelsen, sålunda stadgar Myntrepresentativernas Värde, vore d t, till så mycket säkrare förekommande af den , till äfventyrs allt för otidigt befarade möjligheten, att Silfret skulle föras ur Landet, utan tvifvel tjenligt, att genom kloka åtgärder inskränka Import-handeln, samt uppmuntra och lifva de pro* ducerande Näringarne, så framt man ej skulle anse dessa ändamål kunna, genom sjelfva stadgandet af Mynt-värdet, och kan handa Närings» frihetens utvidgande, pä ett ittdirect sätt tillräckligen och lämpligast uppfyllas* Likväl tror jag mig böra erinra, att om Handeln skulle någon gång råka i verklig under - ballanee # vöre det till och med val , att Specie utfördes till jemnvigtens återställande; ty derigenom ej allenasr besparades räntan lör Hmdefi-skulden > utan Allmänheten finge äfven, genom kännin* gen af Penning-stockens förminskning, en på* minnelse till ökad flit och sparsamhet, hvilket just Vöre det säkraste medlet till Handels-balJancens snara upphjclpande t och Silfrets deraf följande återkomst* 9:0
Alla hittills utgifnä Vänliga Förskrifnirtgar och Pennmge- förbindelser, af hvad namtl 60m helst, böra liqvideras efter siffran, i nu gällande Banco-sedlar, eller till halfva beloppet
Den 18 December. i Specie-mynt.
Var deremot, i förbindelsen, Summan utsatt i Silfver, med utrryekiigt förbehåll att i återbetalning erhålla Specie; så måste ovillkorligen Silfver återbetalas, eller åtminstone dess värde i Sedlar.
Hädanefter borde, i alla Förskrifningar och Fenninge Contracter, summan beräknas och utsättas i Silfver.
Krono-skatterna borde äfven utskrifvas i Speciemynt, och beloppet följaktligen nedsättas till hälften.
Det skulle likväl stå den Betalande öppet att liqvidera med Sedlar, under iakttagande af deras förhållande till Silfver. 10:0 Billigheten tyckes fordra, att Statens Löntagare åtminstone ej erhålla mindre
Silfver i aflöning nu än fordom
Man borde derföre jemföra närvarande Aflönings - Stat med den, hvarefter Lönerna utgingo före Myntets senaste försämring, då Sedlarne nemligen ännu voro jemngoda med Specie.
Befinnes nu gällande
Stat mer än dubbelt högre änden äldre ; så bör Lönen, efter den nu gällande, utgå i Silfver till halfva beloppet.
Skulle åter den äldre, eller om jag så får säga, Silfver - staten uppgå till mer än hälften af den nyare, eller Pappersstaten; så bör Lönen utgå i Silfver, efter den äldre Statens siffra. 11:0 Slutligen borde man söka så laga, att Svenska Folket aldrig måtte för framtiden behöfva i nödens srund straxt taga, såsom det hittills så ofta måst göra, sin tillflygt till ny Sedelskapels- Detta vore det säkraste sätt att trygga Banquens Credit, och att skingra den på 384 Den 18
Decemberi erfarenhet grundade fraktan, hvaraf eljest mini gen torde qväljas, att Banquen kunde, vid minsta Krigs - orolighet, genast blifva tvungen att åter missbruka sin magt att skapa Mynt-representativer, och följaktligen de nya Silfver-sedlame framdeles kunna blifva af ödet kan hända ännu hårdare behandlade, än de nu gällande redan blifvit.
Denna frugtan kan naturligtvis ej häfvas genom Magtspråk:
Ty om än Riksens Ständer ville stadga och försäkra , att Sedelstocken aldrig skall ökas; skulle allmänna Opinionen likväl ej våga dertill sätra någon tro, förr än den såge åtgärder vidtagas, hvarigenom en möjlighet bereddes, att i nödens stund kunna på annat sätt ethalia erforderliga penningar till Fäderneslandets räddning.
Visserligen skulls dessa penningar kunna erhällas genom ett successivt upptagande af inhemska
Lån; så vida blott någon ville med
Län bistå Staten.
Men jag befarar högeligen att tillräckliga Summor ej på sådant sätt kunde erhållas; helst man alltid skulle befara, att Statens Obligationer torde med tiden falla i värde, och Långifvaren således af Staten återfå vida mindre an han verkligen förskjutit.
Det enklaste, naturligaste och säkraste vore kan hända derföre, att under Fredens lugn efter hand hopsamla en skatt, medelst hvilken man kunde för nöd och behof skydda dem , som stridde för vår Frihet och Sjelfständighet, utan att likväl behöfva, genom Mynt-representativernas förökande, liksom förgifta Stats kroppen, under det den skyddas mot yttre våld.
Hvilken lättnad derjemte för Folket, Den 18 December. 385 ket, att under Krigets oskiljaktiga olyckor, slippa tillika vidkännas olyckorna af ett förstördt Penninge-Verk, och ej mera nödgas att liksom med sargade lemmar hopsamla medel till Krigets utförande.
Dessutom skulle vi för våra fiender troligen vara dubbelt fruktansvärda, om de kände, att vära Försvars - krafter, vid Krigets utbrott, ej förlamades af tryckande penninge-bekymmer.
Men min meni-g är ingalunda, att denna Skatt eller Krigs •
Cassa skulle dragas ur Rörelsen och kisiläggas.
Neji den borde genom Banquen utlånas 1 Djscontväg , då den älven under Freden kunde gagna genom Lån-tillgångarnes ökande.
Om derföre några hundratusen Riksdaler årligen afsattes till en dylik Krigs-fond; så skulle, efter toars förlopp, denna Fond utgöra en och en half million för hvart hundra tusend årligt bidrag.
I händelse, vid infällande Krig, dessa Medel ej skulle nog hastigt kunna indrifvas, torde för. lägenheten kunna affijelpas genom upptagandet af Interims-Lån, hvilka helt visst skulle blifva desto lättare att erhålla, ju större tillgång till säker återbetalning man kände, att Staten redan ägde.
Denna Krigs - fond borde för öfrigt stå under Riksens Ständers enskilta värd, och endast Anvisningar på en viss Summa deraf, åt Kongl. Maj;t, i form af Oedirjver, öfverlemnas.
Hvarifrån de årliga bidragen till denna Fond skola tagas, kan då först med säkerhet bestämmas, när Förslaget öfver Statens behof och tillgångar blifvit uppgjordt.
Om Skatterna, genom en jemnare fördelning, kunna tåla Ridd. och Ad.
Prot, 1. J3. 49, 5Q. 386
Den 18 December. att ökas, till bildande af ifrågavarande KrigsCassa, må de afgöra, sorn, bättre än jag, äro i tillfälle att känna Landets verkliga tillstånd.
En del af de erforderliga Medlen torde emedlertid kunna erhållas af den nya vinst, som tillkom för Banquen, genom det Utlånings-systeme jag föreslagit.
Om slutligen, för att erhålla bidrag till denna Krigsfond, Indragningar skulle, i Fredstid, kunna göras i den stående Arméen, nu sedan hvarje Svensk mans krafter och lif äro villigt ägnade åt Sjelf-försvaret; deröfver höfves det ej mig att fälla något omdöme.
— I händelse Krig skulle olyckligtvis inträffa, innan tillräcklig Fond ännu hunnit samlas, torde Ijkval, genom sjelfva Besparings * planen , svårigheten att erhålla
Lån åtminstone hafva blifvit minskad, i samma förhållande Långifvandernas hopp om full återbetalning , derigenom vore mera tryggadt.
Lån likväl ej kunna erhållas, eller ock alldeles ingen åtgärd kunna vidtagas till samlande af en Krigs fond; bör i högsta nöd tillflykt tagas till Stats - Obligationer, hvilka likväl borde, om möjligt vore, så inrättas , att de ej kunde ingå i Rörelsen såsom Penningar.
Detta är 1 korthet def sätt, hvarpå , enligt min öfvertygelse, Sveriges Financiella oredor, och deraf härflytande olyckor, säkrast synas kunna afhjelpas-.
Om blott Myntet, på sätt jag föreslagit, stadgas till sitt värde, skola oredorna snart upphöra af sig sjelfva:
Stais-krop pens convulsiva skakningar skola slutas, och i de serskildta Organerna skall en länge saknad Uen i $ December. 38? jemvigt återkomma.
Visserligen innehåller den* na Plan inga utsigter om omedelbar och enskilt Vinning; och just detta torde försvåra dess antagande.
Capjtaiisterna, och de som lefvat af Penninge - inkomst, erhålla ej hopp om ersättning lör de förluster, sorn de mäst vidkännas, till följe af Myntets försämring.
Men må de trösta sig med att hafva lidit för Fäderneslandets räddning, och tillika ihågkomma, att de omöjligen skuile kunna återfå hvad de förlorat, utan genom åstadkommandet af nya olyckor, af hvilka Fäderneslandet åter skulle skakas, och för hvilka otaliga nya offer skulle blöda.
Sedan de derföre, utan hopp om ersättning, förlorat hälften af sin föimogenhet, böra de anse för en lycka, att blifva tryggade mot ytterligare förluster.
Det skulle nemligen eljest lätt kunna hända, att de, genom allt för envist Sträfvande att återvinna det öfverflöd, som de redan hunnit lära sig att umbära, blottställde sig att förlora lifvets nödtorft.
Ej heller innehåller denna Plan något hopp för Banqjerouteurer och Vinglare, att Staten skall, genom Myntets ytterligare försämring, bidraga till betalande af deras skulder.
De böra finna sig i sitt öde, och ej längre inbilla sig vara för Samhället så oumbärliga, att hela Landet borde störtas i nöd och elände, för att söka safta dem i välstånd.
Nej! i stället för att skamlöst pocka på understöd af Staten, borde de desto förr ju heldre upphöra, att genom ett ursinnigt bemödande att bibehålla det myckna, sorn aldrig tillhört dem, förstöra det lilla, sorn de till äfventyra verkligen torde äga.
Om, enligt den* Den 18 December'. na Plan , till och med Produceringen ej skulle hädanefter fullkomligt återvinna det lif, som den ägde under den korta tid mellan Sedelstockens förökning och daglönernas uppstegring; så bör man erindra sig, att detta lif var ett slags feber-tillstånd, och att desså med våld och ej i naturlig ordning frambragta Producter förlorade för det allmänna mycket af deras värde, derigenom att de, om jag så får säga, frättes och förderfvades af Enkors och Faderlösas tårar.
Vid föredragning af Herr Mannerhjertas, Ulric Emanuel, den 15 dennes på bordet lagda Memorial, innefattande anhållan om tillåtelse att tå i ett sammanhang serskildt till Trycket befordra de Discussioner, som hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln ägt rum, i följd af det Friherre Anckarsvärds Memorial, som föranleddes af Friherre C. L.
Staél von Holsteins Tillägg vid den föreslagne Tacksägelse - Adressen, blef berörde anhållan, uppå derom gjord Proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Föredrogos och Remitterades jTill Allmänna Besvärs- och Oeconomie- Utskotteti % , Grefve Kullings, Pehr, den ij:de dennes
Den 18 December.
389 på bordet lagda Memorial, angående en allmän Närings-frihet.
Till Banco - Utskottet Friherre Falkenbergs, Carl Gabriel, den 15 dennes på bordet lagda Memorial, angående en utvidgad Låne-rättighet i Banquen å fast Egendom samt till Odlingars företagande.
Till Lag - Utskottet.- Friherre Mannerheims, Lars August, och Grefve Gyllenborgs, Johan Henning, d. 15 dennes på bordet lagda Memorial, det förra innehållande Förslag till ändring uti 24 Cap. 4 §.
Byggnings Balken, rörande Brandstod, och det senare angående dels föreskrift för Kongl. Majrts Befallningshafvande, att till Justitias-Cancellerens och Justitia Ombudsmannens granskning öfversända ett Exemplar af alla de utaf Kongl. Maj:ts Befallningshafvande utfärdade Kungörelser, hvilka röra allmänna och enskiltas rätt- och skyldigheter, samt dels ett närmare bestämmande af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes rättighet att anställa Cancelli-förhör m. m.
Hvarjemte Friherre Mannerheim tilläts, att communicera sitt Memorial med de öfrige respective Stånden.
Upplästes Bevilloings-Utskottets Memorial
Dea 18 December. af den 16 dennes, innehållande , att sedan , med anledning af Vällofl. Borgare - Ståndets till Bevillnings Utskottet aflåtne Remiss af den 8 i denna månad af de utaf Herrar Ekelund och G.
Kjellander m. fl. väckta frågor om Post frihet för Städernas Magistrater vid afsändande af Krono-Uppbörds-medel, samt andre Städerne angående offentliga Ärender, Bevillnings-Utskottet detta ämne under öfverläggning förehafcj så har, enär derunder förekommit, att den för Utskottet bestämda verknings - krets endast in~ skränkre sig, enligt 44 §. i Riksdags - Ordningen , inom uppgörandet af grunderne för Bevillningens utgörande, hvarunder Post-medlen äfven föras, och densammas fördelning; men detta mål egentligen innefattade en åtgärd vid Stats-regleringen, hvars förberedande handläggning borde föregå Bevillnings-Utskottets beslut, Utskottet ansett sig böra detta Ärende till Välloflige Borgare - Ståndet vänligen åter - remittera.
Upplästes och bifölls Allmänna Besvär*- och Oeconomie-Utskottets den 12 dennes aflåtne Memorial, deruti hemställes, att Utom de frenne Cancellister, hvilka Utskottet enligt 24 §. i R sdags-Ordningen antagit, såsom Notarier till rotocollens förande uti Utskottets trenne seri 'dta Afdelningar, Utskottet, till Ren» skrifning.-göromålens förrättande, måtte få an - Den 18 December. 391 taga ytterligare fyra Cancellister med deremot svarande arfvode.
Upplästes Riddarhus - Utskottets den 17 dennes aflätne, så lydande Hörsammaste Memorial!
Uti Skrifvelse af den 31 Julii innevarande år, hvilken den 5 derpå följande Augusti till Riddarhus - Directionen ankommit, har Landshöfdingen öfver Linköpings
Län anmält trenne Testamentariska förordnanden af ÖfversteLieutenanten C. G. Reuterskjöld, till hvilkas verkställande Testator begärt
Directionens biträde, såsom de der äro gjorde till förmån för Adelige Personer.
Af dessa Testamentariska Förordnanden, hvilka tillsammans uppgå till en Summa af 25000 Riksdaler Banco, är det första gjordt på en Summa af 12,500 R:dr, hvaraf Räntan skulle utgå till uppfostrans bestridande för Reuterskjöldar, dock så, att endast Afkomlingar efter Testators Bröder, Adam Diedrich, Axel Fredric, Heribert Conrad, Leonhard Alexander och Casimir, S3int efter Testators afledne Farbroder Carl Fredric, vore till åtnjutande deraf berättigade.
Men i fall af nämnde Ätt ingen Gosse skulle vara i behof att åtnjuta detta underhåll, skulle det under tiden tilldelas först behöfvande af Baronliga Örnskjöldska Ätten, här - 'Den i8 December.
Stammande från Baron Nils August Örnskiöld, derefter till Wefverstedt, och sist till andra fattiga Adeliae Gossar, så många och till så stort belopp, som kan pröfvas med ändamålet af deras undervisning och uppfostran vara förenligt.
Det andra Förordnandet är gjordt på en Summa af 7,<j'00 R:dr Banco, till Pensioner åt Fröknar Reuterskjöld, härstammande från ofvannämnde Personer.
Skulle ingen Fröken Reuterskjöld finnas, gifvas Pensionerne under tiden till Gossar, efter den företrädes- rätt, som uti det förra Förordnandet nämd är.
Det tredje Förordnandet, som uppgår till en Summa af f,coo R:dr Banco, är gjordt till Pensioner åt Fröknar Örnskjöld, härstammande från Baron Nils August Örnskjöld: Skulle ingen Fröken Örnskjöld finnas, skola Pensionerne tillkomma den mäst behöfvande Gosse af förenämnde Baronliga Ätr, till bestridande af dess uppfostran; men skulle alla afkomlingar efter aflidne Baron N Is Augu-t Örnskjöld på Mans- och Qvinno • linien utdö, då tillfalla dessa Pensioner Fröknar Reuterskjöld, härstammande ifrån dem, hvilka Förordnandet till lörmån för detta namn omförmäler.
Då Riksdags-kallelsen utkom under den tid Riddarhus» Directionen hade detta Mål under granskning, beslöt