Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln biföll Tredje Punkten af Utskottens Utlåtande.
I anledning hvaraf Hans Excellence gjorde Proposition till bifall af berörde Punkt toS Den i a Ju n i i c. m. under iagttagande af den utaf Herr Hjerta deruti föreslagne ändring.
Fjerde Punkten:
Af Besigtnings-Instrumentet aflemne Krono Betj euten , som besigtningen förrättat , skyndsamt concept-exemplaret till Prosten , som tillställe Boställs-innehafvarén detsamma; tillika aflemne KronoBetjenten till Prosten ett exemplar, som denne skall inom årets slut, eller sist med ny år s-expeditionen, der sådan är bruklig, till Consistorium insända, att i dess arcliiv förvaras.
Der byggnadsskyldigheten hel och hållen eller till en del åligger Församlingen , skall Kyrkoherden, ä dertill lagligen utlyst Sockenstämma, inom fjorton dagar, sedan han af Prosten Besigtnings-Instrumentet erhållit, af detsamma gifva Församlingen del.
Hans Excellence Herr Grefven och Bandt
Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla denna Punkt, under iakttagande af den utaf Herr Hjerta deruti föreslagne ändring.
Femte Punkten:
Bristerna varda i Besigtnings-Instrumentet värderade och i penningar utförde, äfvensom deruti skall utsättas den tid, inom De,n 12 Jun ii e. m. hvilken bristerna böra, genom den byggnadsskyldiges försorg, vara afhulpne.
Den, som är med BesigtningsFörfattningen missnöjd, tillkänna gifve sådant vid besigtningen, och läte då å Besigtningslnstrumentet anteckna, att han vill rättelse söka, samt anmäle derefter, inom 3o dagar från den dag han af Besigtningslnstrumentet erhållit del, hos vederbörande
Domare sitt missnöje , med anhållan om laga sjn till rättelses vinnande.
Der detta uraktlåtes, och den byggnadsskyldige icke inom den förelagde tiden byggnadsskyldigheten fullgör, anmäle Prosten sådant skyndsammast hos'
Consistorium, som har att vidtaga de åtgärder, hvilka prof vas nödige för boställets och efterträdarens rätt, antingen medelst begäran hos Konungens Befallningshafvande, att genom dess Embets-åtgärd bristerna må blifva för lego, å den byggnadsskyldiges kostnad, afhulpna, eller att hos den byggnads-skyldige må sökas för husröte-bristen immission i hans lön eller annan fullgod säkerhet.
Sjette Punkten:
Dä Prosten fullgör hvad i Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse af den iy Mars 1824 och ytterligare här ofvan är såsom hans åliggande stadgadt, vare han befriad från vidare Besigtningar å Kyrkoherde-bo stål - I 10 Den 12 Junii e. m. len , som i Kongl. Kyrko-Ordningens 2 4 Cap. 1g §. äro honom Alagde.
Denna punkt blef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Herr Rosenquist s Fredrik Leonhard, hade inlemnat följande, som upplästes: Af StatsUtskottets Utlåtande N:o i56, i anledning af Friherre C. H. Anckarswärds Motion om erhållande af upplysning angående en uppgifven behållning hos Statsverket af omkring 5 millioner Riksdaler, inhämtar man väl en hop artiga och okända läror om hushållningen med Statens medel, men alldeles inga upplysningar, hvarest de, såsom behållning uppgifne, fem Millioner månde finnas.
Man förnimmer, att
Stat-sutgifterne på bestämde tider om året måste utgå, men att Stats-intradernas deremot i följd af det antagna beskattningssystemet till stor del först efter årets utgång inflyta; att det af ålder för Statsverket varit nödigt att äga en Reservefond, som årligen förskottsvis tillitas; att det ej varit obekant, att en sådan fond, icke nu först vunnen, varit i StatsVerksFörvaltningen inlagd, men att dess belopp, betydligen större än man förmodat, först genom det med år 1821 vidtagne Riksboksslutet kunnat bestämdt utrönas; att, efter den nu nyttjade method, ett års RiksBokslut ej förr Den ia Ju nii e. ra. 111 än 18 månader efter årets utgång kan vara fullbordadt; och ändteligen att StatsYerkets ställning, till fordringar och skulder j är nu ej med visshet känd för en närmare tid, än slutet af år 1826; och att den 3i December sistnämde år, enligt af Utskottet uppgjordt förslag, de förra utgjort 5,543,3(56: 29.
1. och de senare .... 5,199,033: 6. 8.
Difference, hvarmed fordrin garne öfverskjuta . . 344>363: 22. 5.
Afräknas
StatsVerkets egen skuld till
Ban ken, som betalas med de medel, hvilka af Riksg:dsContoiret lefvereras 4,675,836: 5-4- blifver behållningen . 5,020,199:27.9. deraf likväl någon del kommer att försvinna såsom svarande emot hvad af reslantierne blifver afkortadt, och hvad som kommer till afskrifning utaf förskotterne och proprie-balancerne, så att den verkliga StatsVerkets på ofvannämde sätt befintlige behållning kunde anses utgöra omkring 5,000,000 R:dr.
Detta är allt hvad Utskottet behagat meddela i det så högst vigtiga ämnet, hvadan resultatet är, att en behållning af 5,ooo,ooo skall finnas, men att den likväl icke kan disponeras.
Nu frågar jag:
Hvad är en behållning eller ett Capital, som icke är användbart eller får begagnas till hvad Riksnödigt behof som hälst?
Och bör det gifvas namn af Behållning?
Utskottets lära är: att Statsverket, genom denna behållnings användande för de ordinära behofven, 112 Den 12 Junii e. ra. undviker de kostsamma och besvärliga anticipationer på inkomsterna, som i andra länder äga rum.
Jag erkänner, alt jag icke förstår hvad meningen med detta yttrande kan vara; ty om afsigten är att bibringa Nationen den öfvertygelse, att StatsVerket har 5,ooo,ooo
R:dr i behållning, så motsäges sådant derigenom, att de ej äro disponibla, emedan man för att kunna anses hafva något, måste äga att disponera detsamma.
Hvad hafva vi med andra länder att göra uti det som intet duger?
Om Motionärens frågor varit besvärliga att besvara, så har han också fått ett svar, som ej rubbat någons öfvertygelse, då man hörde omtalas denna stora behållning af 5,ooo,ooo R:dr, att nemligen det var med dem, som med kräftorna, hvilka till bärarens glädje, väl voro i brefvet, men, icke funnos, emedan de krupit ut från den honom anförtrodde korgen, hvaruti de förvarades.
Efter hvad Utskottet sålunda anfört, är altså förbållandet det, att det först 18 månader efter årets utgång kan utredas, hvilka Statsutgifterne under redogörelse-året varit, och, att med Rikets financer imedlertid under loppet af i± år skulle kunna hushållas efter godtycko.
Är sådant rätt och skäligt?
Om Rikets undersåtare voro aldrig - Den 12 Ju n i i e. m. drig så rika, så vöre ett sådant system i alla fall högst origtigt, och ännu mera förkastligt och förhatligt måste det vara i ett fattigt land, der folket dignar under Statsbördor och utskylder af alla upptänkliga namn.
Nationen måste ju, i följd af ett sådant förvaltningssätt, ligga 2§ år i förskott för alla utgifterna.
Bör sådant få fortfara, och skola mörka, obegripliga och konstigt sammansatta, förklaringar i evighet undanrödja all möjlighet att få reda och enkelhet i redogörelseverket?
Månne man ej kan hit applicera en viss Tygvaktares förklarings hvarföre i oo st. filtar, som i det ena qvartalsförslaget upptogos såsom nya, uti det påföljande antecknades såsom odugliga, fastän de icke varit brukade; det kom, sade han, af omöjlighetens egen verkan öfver möjlighetens högsta förmåga.
Frånvarande, då Ridderskapet och Adeln beslöt, att omförmälte Utlåtande skulle läggas till Handlingarne, återstår för mig endast att vördsamt anhålla, att detta nu afgifne yttrande må, såsom min serskilta reservation, få dela Utlåtandets afgjorda öde.
Upplästes Högvördige PresteStåndets ProtocollsUtdrag af den 4 dennes, hvaraf 28 H. 8 Den 12 Junii e. ra. inhämtades, att PresteStändet beslutat, att, med bifall till hvad af Prosten Anjou blifvit föreslagit, anmoda ConstitutionsUtskottet, att, utan afvagtan af Rikets Ständers beslut, rörande den ifrågaställde förändringen i 68 §•’ Riksdagsordningen, ofördröjligen inkomma med fullständig redaction af de i samtlige RiksStånden gillade Grundlagsändringsförslag, på det underdånig skrifvelse derom till Kongl.
Maj:t måtte skyndsamligen kunna expedieras; och hade Prosten Anjous ofvannämde Motion blifvit med de öfrige RiksStånden communicerad, med inbjudning att sig i PresteStåndets deraf föranledde beslut förena.
Upplästes följande från nedannämnde Utskott inkomne Utlåtanden: Från Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotten :
Af den 5 dennes: N:o 35.
Angående Vacance-afgifls erläggande till Krigsfonden af de Rust- och Rotehållare vid Båtsmanshållet, hvilkas Båtsmän under krig afgå.
Maj:ts Nådiga Proposition, angående hästars posterande i stället för manskap af Extra Roteringsskyldige.
D e n la J u n i i e. m.
Af den 22 sistlidne Maji: N:o 68.
I anledning af RiksdagsfulU mäktigen från Jönköpings Län Petter Petterssons Motion, att, i arfsrätt, ingen skillnad emellan kön må ega rum.
N:o 69.
Öfver väckt Motion om den ändring af 7 §. i 8 Cap.
ÄrfdaBalken, alt oäkta Barn må berättigas att taga arf efter deras mödrar.
Af den 27 sistlidne Maji: N:o 70.
I anledning af väckt Förslag till ändring af 16 Cap.
GiflermålsBalken, angående medgift och hemföljd.
Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet:
Af den 3 dennes: N:o 127.
I anledning af gjord anmärkning vid Utskottets Betänkande N:o 26 angående Rotehållares vid Båtsmanshållet åliggande, att vid General-mönstringar sig inställa.
N:o 128.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 33, rörande LandsFiscals-tjensternes indragning.
Angående föreslagne medel till Boskaps-skötselns befrämjande. 8» Den 13 Junii e. m. N:o i3o.
I anledning af anmärkning vid Utskottets Betänkande N:o 35 angående väckt fråga om registrering af otryckta Riksdagshandlingar.
N:o i3i.
I anledning af väckt fråga om undanrödjande af hinder för enskildte Theatrars inrättande i Stockholm och Rikets öfriga Städer.
N:o i3a.
I anledning af väckte Motioner, rörande Presterskapets aflöning.
Ridderskapet och Adeln åt' sliiljd.es In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim.
Måndagen den i5 Junii 1829.
Plenum klockan q Förmiddagen.
Till pröfning företogs Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottens den 20 sistlidne Maji under N:o 35 afgifne, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, med öfverlemnande af förslag till eu ny PrestvalsFörordning.
Den i5 Junii f. m. 117 Herr Hjertaj Gustaf:
Jag anhåller, att få göra några anmärkningar vid ifrågavarande Betänkande.
I första §. af förslaget till ny PrestvalsFörordning hafva Utskotten föreslagit bibehållande af stadgandet, att hvarken frågo- eller val-dag bör utsättas på Böne- eller annan stor Högtidsdag.
Detta länder till mehn för Församlingarne uti åtskilliga orter.
I allmänhet torde man kunna taga för säkert, att i de norra orterna är det just vid dessa Högtidsdagar, Församlingen talrikt samlas, och då man kan få kunskap om pluralitetens tanka.
Om förhållandet kan vara likgiltigt i andra trakter, är det likväl i de mera glest bebodda ej likgiltigt, att kunna på Högtidsdagar få fullända sådane förrättningar.
Jag skulle tro, att uti allt, der man kan befordra, i stället för att afstänga, valrätten, och således kan välja sådane dagar, då folket ej är för mycket sysselsatt, förfar man orätt, enär man gör ett motsatt förhållande till ett lagstadgande.
Det måtte blifva församlingens ensak, att med valförrättarne öfverenskomma, att han väljer sådane dagar, hvilka äro häst passande.
I 19 §. hafva Utskotten föreslagit, att arrendatorer skola få rösta, celi uteslutit ägaren, deräst han icke förbehållit sig sådant i contractet.
Jag finner häruti en besynnerlig lagstiftningsgrundsats.
För min del anser jag naturligare, att ägaren alltid skall hafva rätt att rösta, ty i fall han vill afhända sig denna 118 Den i5 Jun i i f. m. rätt, kan han alltid göra det genom fullmagt, men om lagen bestämmer, att arréndatorn skall rösta, så tvingar lagen ägaren, att i det enskiita contractet öka de redan nog många stadganden, som lian måste der införa.
I 26 §. föreslå Utskotten bibehållande af ett gammalt bruk, att alla Magistratspersoner i Stockholm få deltaga i val af Kyrkoherde i Storkyrkan.
Mig förefaller, att detta icke hade bordt bibehållas.
Det må vara, att bruket är gammalt, men det är olämpligt.
Jag tror, att Utskotten snarare bordt föreslå upphäfvande af ett sådant bruk, då det kommit till Utskottens kunskap.
Det står så mycket mindre tillsammans med Utskottens förslag, sorn Utskotten längre fram yrkat, att hvarken Kyrkobetjente eller Fiscaler skola få vara närvarande vid valen.
Utskotten tyckas hafva skygghet för att låta Authoriteter öfvervara dem.
Huru kunna dessa båda saker stå tillsammans.
Det afviker från grunderne, att ingen annan må deltaga än den, som hörer till Församlingen, och de kunde alltför mycket inverka genom sina myndigheter på de lillstädesvarande.
I 3i §. föreslås, att valförrältaren äger att afslå Församlingens begäran om 4;de profpredikant.
Sådant anser jag obilligt.
Jag skulle snarare önska, att få fästa Utskottens uppmärksamhet på billigheten af, att aldrig afslå någon församlings begäran om fjerde man.
Det skulle vara mera öfverensstäm - Den i5 Jun ii f. m. “9 mande med den billiga friheten i val af själasörjare, att icke utestänga någon, och att icke lemna i en prests hand att bestämma, huruvida församlingen får välja den fjerde profpredikanten.
Utskotten begå här en besynnerlig olikhet, då Utskotten åberopa alla de fall, som hindra prester att kunna blifva valde, men lemna i valförrättarens skön att bedömma fallet.
Jag anhåller, att denna §. måtte så förändras, att pröfningen icke lemnäs åt valförrättaren, utan på vanligt sätt åt Consistorium.
Jag utber mig äfven få fästa Utskottens uppmärksamhet deruppå, om det icke vore tjenligast att Utskotten, med bibehållande af regala pastoraters rätt att begära fjerde man, äfven ville föreslå för de consistoriella en sådan åtgärd, då församlingarne sjelfve kunde afhjelpa behofvet af bättre ämnen, än de stundom finna på Consistoriernes förslag.
I 34 §. föreslå Utskotten, att då det är fråga om valet af fjerde man, röstningen skall ske efter det antal, som finnes närvarande samt äger röster, och icke efter samma grunder, som vid prestval.
En sådan skiljaktighet finner jag besynnerlig.
Är det rätt, att man röstar efter egendom i det ena fallet, så är det äfven rätt i afseende på fjerde man.
Utskottens förslag otjenligt, och icke kunna bibehållas uti en lag, der principerne böra vara stadgade.
Det leder lill ett ökadt tillfälle, och till många för - 120 Den ID Junii f. m. sök, att missleda allmänheten, ett förhållande som i detta fall vanligen öfverklagas, och bör ändras, samt röstberäkningen återföras till hvad den eljest är.
Jag skulle äfven anhålla, i fall af återremiss, att Utskotten ville närmare pröfva, huruvida 1793 års
Förordning är så oskadlig att den hör bibehållas, eller huruvida Utskotten böra ytterligare yrka den satts, att rättelse och tillägg vid vallängden ej böra göras, annat än på frågodagen.
Jag kan ej i denna sak hedömma, hvad som är bäst.
Jag har derom hört så olika omdömen.
Jag har endast velat fästa uppmärksamheten på vigten deraf.
Utskotten yttra sig deröfver helt korrt.
Mig är det sagdt, att 1793 års Författning ej ländt till mehn inom FÖrsamlingarne, men att Presterne klagat öfver något besvär vid dess tillämpning, och att FÖrsamlingarne varit nöjde.
Om så är, bör det sednare verka mest, och Författningen förblifva i sin kraft.
I 56 §. hafva Utskotten, såsom jag redan yttrat, föreslagit, att hvarken Fiscaler eller Kronobetjente få vara närvarande vid Prestval.
Jag kan ej annat än hoppas och tro, att de tider äro förbi, då en embetsmans närvaro bland en menighet skulle verka till skada.
Jag tror, att våra menigheter hunnit till den upplysning, att de ej behöfva genom sådant förmynderskap befrias från inflytelser.
Utskotten i alla fall lösligen behandlat den saken, ty då valet sker öppet, Den i5 Junii f. m. är det, som mig synes, en fördom att Embetsmäns närvaro kunde skada; emedan, om närvaron af en sådan tjensteman kunde göra inverkan på någon enskild Bonde, tjenstemannen i alla fall kan veta, huru Bonden röstat, när sådant sker öppet.
Jag anhåller, att detta stadgande, som står qvar sedan en tid, då misstroende ägde rum emellan menigheten och embetsmän, mätte utgå.
Jag her äfven, att Utskotten måtte utur lagen bortskaffa den skillnad emellan verldslig och andlig domstol, som Utskotten bibehållit.
Jag skulle tro, att med andlig domstol menas något annat, än att man med skäl skulle kunna kalla våra Consistorier för andliga domstolar.
När man har ordet Consistorium, bör det utsättas; eller ock laga domstol.
Derigenom slippa vi de ord, hvilka kunde komma Högvördige Presterskapet att glömma, att vi alla äro menniskor.
Utskotten föreslå endast 14 dagar för lottning, då fråga är om att två personer hafva lika röster.
Först ber jag Utskotten betänka, att i4 dagar äro för kort tid i våra glest bebodda orter, där vederbörande ej hinna hvarken att blifva underrättade, eller att komma fram i rättan tid.
Om således detta stadgande skall qvarblifva, bör tiden åtminstone nödvändigt förlängas.
Jag skulle likväl tro en oriktighet vara i detta stadgande.
Lagen borde säga, att lottning skall ske inora Församlingarne, och ej annorstädes.
Jag anser den 1 22 Den i5 Junii f. m. alltid böra ske i Kyrkan, och inför Församlingen.
Jag anhåller, att dessa anmärkningar måtte få åtfölja återremissen.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Utskotten hafva väsendteligen afstyrkt det alternativa förslaget, att
Församlingarne skola förlora rättigheten att tillsätta sina själasörjare; men de skäl Utskotten derföre anfört, synas mig tämmeligen svaga, till den grad, att det nästan ser ut, som vore det blott ett slags tvungen hyllning åt närvarande opinion, i hopp att den genom de fortfarande missbruken snarast skall ändras.
De skäl Utskotten pag. 16 anfört, att allt andeligt rike är ett valrike, äro för lagstiftningen föga tillfredsställande.
När man dessutom pag. 4° seY,<"att, med bibehålian”de af de nu bruklige Prestval, Utskotten, ”mot de frän alla dylika val nästan oskilj”aktiga missbruk, anse inga strängare be*'straffa ingar, än de, som i förslaget fm"nas, hunna med hopp om någon framgång ”stadgasnär man således ser Utskotten förklara missbruken oskiljaktiga från nuvarande förhållande, och likväl afstyrka alla sätt att komma derifrån, synes det knappt hafva varit Utskottens alfvar, att i längden bibehålla Församlingarne vid deras valrätt, i synnerhet som Utskotten på alltför lösliga grunder afstyrkt det förslag jag gjorde om valens förrättande med siutne sedlar.
Det är på tre skäl Utskotten afstyrka det.
Den i5 Junii f. ra.
Det forsta är, "att det ändamål, som der''med 'välment åsyftas , förekommande af "obehörig inflytelse på mindre kunnige el"ler mindre sjelf ständige röstägande , der"igenom, enligt Utskottens öfvertygelse, all"deles icke skulle vinnas.
En förslagen "röstvärfvare skall aldrig sakna utvägar, "att i allt fall, genom oberäkneliga, för "hvarje tillfälle uppfunna, ränker, inver”ka på den af honom beroende klenmodige ” röst gifvaren, och lätt skaffa sig under”rättelse, huru denne voterat.”
Det synes mig vara något svårt att föreställa sig, huru röstvärfvaren skulle skaffa sig tillfälle att veta, huru någon voterat, om denne vill förståndigt begagna den rätt lian har genom den slutna sedeln.
Det andra skälet är, att ”detta förslag synes hvila på "den förutsättning, att ett gifvet löfte ’’borde fä ryggås, endast det sker i hem”ligliet, samt att, i stället för öppenhet ”och ärlighet, Svenska Folkets urgamla ”berömmelse , en slug förbehållsamhets-, att yej säga, falskhets-vana härigenom tillstyr"kes och skyddas, grundsatser, hvilka väl ”aldraminst vid valet af Religionslärare, ”det öppna oförställda förtroendets före”mål, böra hyllas.”
Detta låter ganska vackert, och jag är ej bland dem, som vilja betaga Svenska Folket sitt beröm för ordhållighet.
Men jag skulle önska, att
Presterne också kunde berömma sig af redlighet vid Prestvals förrättande, och ej nytt - 124 Den i5 Junii f. m. jade något olagligt inflytande.
Jag anser detta lika önskansvärd!, och känner ej något annat correctif deremot, än att sätta den röstägande i tillfälle att brista i ordhållighet mot den, som brister i laglydnad.
Jag tviflar ej, att ju den slutna voteringssedeln skulle vid Prestval vara lika välgörande, som i RiksStånden, till förekommande af värfningar och olofliga inflytanden.
I samma mohn som
Presterne ledsnade vid att söka corrumpera de röstande, skulle icke heller dessa sättas i frestelse att brista i ordhållighet.
Således bör man icke hafva någon tvekan, att antaga detta röstningssätt.
Sluteligen säga Utskotten:
"Då härtill kommer att i verkställigheten af "en sådan sluten omröstning mångfaldiga "svårigheter_, i synnerhet för controllen å "frånvarandes röste-utöfning skulle mö"ta’’ m. m.
Men controllen tycker jag borde blifva ganska lätt.
Man behöfde nemligen blott tillse, att ingen aflemnade flere slutna sedlar, än han hade röster.
Samma controll kunde således iakttagas som bär på Riddarhuset.
Jag kan följaktligen ej annat än vördsamt hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle täckas bevilja återremiss af Betänkandet, på det Utskotten måtte få taga i närmare öfvervägande hvad nu blifvit anfördt.
Då dels flere Ledamöter inom Utskotten reserverat sig mot
Betänkandet, och dels åtskillige anmärkningar redan blifvit gjorda, hvilka torde föranleda till återremiss, anhåller jag alt äfven få afgifva några erinringar.
Jag förenar mig med Herr Hjerta om olämpligheten af det stadgande, som tillägger Arrendatorer ovilkorlig rösträttighet, så vida ej jordägaren serskildt förbehållit sig densamma i Contractet.
Jag tror, att den förut gällande Lagen är mera billig, som förutsätter rösträttighetens bibehållande hos jordägaren, så vida han ej uttryckligen öfverlåta den på Arrendatorn.
Men jag får äfven anmärka ett annat misstag, som Utskotten begått, då de fråntagit Säteriägare, som ej bor inom församlingen, rättigheten att rösta för sina Frälsehemman.
Då alla nu mera äro lika berättigade att besitta hvilken jord som helst; kan den ifrågavarande rättigheten ej betraktas såsom någon Ståndsrätt, utan såsom åtföljande jorden, och jag har alltid bestridt, liksom jag alltid skall bestrida, alla försök att genom ändring af de förmåner eller onera, som tillhöra jorden, rubba dess värde, till lika obillig förlust för den ene, som opåräknad vinst för den andre.
Förslaget att öfverflytta rösträttigheten på Frälsebonden, skall ock föranleda till mycken misshällighet; ty antingen tager Frälsebonden, emot sin egen öfvertygelse, voteringssedeln af Husbonden , eller ock gör han Husbonden emot, hvilket föranleder till oenighet och uppsägning.
Den i5 Junii f. m.
Mea Lagstiftaren hör vakta sig för stadganden, som gifva anledning till Rättegångar och misshälliglieter.
Jag yrkar derföre återgång till det gamla, i afseende på Säteriägares rösträttighet.
Att vallängden hör vara att tillgå, och uppläsas samma dag valet förrättas, samt att till och med rättelser derutinnan då må göras, på sätt nu sker, anser jag riktigt, och instämmer således äfven häri med Herr Hjerta; likasom jag med honom tror, att benämningen af Andeliga Domstolar bör borttagas, såsom en lemning af den Calholska tiden, då andeliga och verldsliga makten förde en strid om öfverväldet, som med vår upplysning ej ens kan komma i fråga.
En annan talare har klandrat, att Utskotten ej ingått på det alternativt framställda förslaget, hvarigenom Församlingarnes valrätt skulle upphäfvas.
Jag kan ej bestrida, att missbruk, ja ganska vanhedrande missbruk, ej sällan nu ega rum vid utöfningen af denna valrätt; men jag torde äfven få påminna om det tidehvarf, då Regeringen sålde Regala Pastorater till den mestbjudande; och jag frågar, om detta missbruk var mindre än något annat, eller om man kan anse sig fullkomligt säker för missbruk, i händelse tillsättningen skulle öfverlemnas till Consistorierne?
Jag, för min del, vågar åtminstone icke att hålla på deras hand.
De missbruk vid valen, hvaröfver man nu med så mycket skäl klagar, tror jag på tjenligaste Den t5 Junii f. m.
127 sältet skola rättas genom ingående af föreningar på 5o år, rörande löneinkomsterne.
Sådane äro redan på flere ställen ingångne, och böra genom kraftiga åtgärder än vidare uppmuntras.
Yi hafva i dessa dagar sett Ekonomiutskottet inkomma med förslag att afgifva nya underdåniga påminnelser i detta ämne, och jag tror, att för ändamålets vinnande blott fordras foglighet å Presterskapets sida och kraft å Styrelsens.