Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser mig, i följd af den framställning, som de förenade Ulskrn gjort, likväl böra litet närmare detaljera denna fråga.
Beklädnads-directionernes räkenskaper revideras årligen af Krigscollegiutn, och det året då generalmönstring inträffar, väljas revisorer af rotehållarne, för att afven revidera samma räkenskaper för alla åren sedan sista generalmönstringen.
Denna sednare revision, nemi. af rotehållarnes ombud, förekommer icke förr än rakenskaperne lill en böl jan varit i Krigscollegium reviderade.
Sedermera företages revisionen af rotehållarnes ombud, för att ytterligare å sin sida granska räkenskaperna med samina intresse, som i Krigscollegii granskning ägt rum.
Skulle nu den oförmodade händelse inträffa, alt i afseende på anmärknrr, som blifvit gjorda emot beklädnads-directionens åtgärder, rotehållarnes ombud ej skulle finna nöjaktigt besvaradt hvad i Krigscollegium blifvit godkändt, så lära dessa ombud icke tillstyrka decharge; och då en sådan fråga uppkommer, öfverlennäs saken till Generalmönsterherren, sorn det tillkommer alt lemna beklädnads-directionerna decharge för deras förvaltning af beklädnadsfonderna under de år, hvilkas räkenskaper blifvit granskade.
Dervid fäster Generalmönsterherren afseende på huruvida Krigscollegium tillstyrkt decharge och huruvida rotehållarnes ombud tillstyrkt decharge, emedan dessa båda auctoi Heter, om jag så må kalla dem, handla i samma intresse och samma sak, och i följd af deras ollallo meddelar GeneralmönStei herren de'charge eller icke.
Skulle nu så hända, att någondera af dessa auetorileter, nemi.
Krigscollegium oell rotehållarnes ombud, finner sådana förhållanden inträffa, att den ej bör tillstyrka decharge, så anmäles detta till Generalmönsterherren, som i sin mönsterberättelse anmäler det till K. M,, som slutligen afgör frågan.
Sorn jag ser att man i betänk, velat något skeft citera författningarna och vanställa förhållandet, så anser jag, lika med Frih.
Gederström, det nära nödvändigt att återremittera äjendet, på det en på verkliga förhållandet grundad utredning må äga rum i afseende på motionärens begäran att öfverlemna tvister 0111 beklädnads-räkenskaperna till Kammarrättens pröfning.
Jag anser för ö f 1 ig t att denna sednare åtgärd är alldeles öfverflödig, emedan det vore att ytterligare intrassla ärendenas gång, att öfverlemna deras afgörande till en auetoritet, som alldeles icke har eller förstår att med dem sig befatta, utan saken bör slutligen af K. M. afgöras.
Gederström anhåller jag således om återremiss.
Jag vill visserligen icke söka att motsätta 111ig en återremiss af detta betänk., då upplysningar här blifvit lemnade och då det blir en skyldighet för Utsk:n att söka antingen rätta sig efter eller vederlägga 24 H. 4 Den 15 April f. m. anmärktna, så mycket mera som betänk. redan från eli Stånd, ehuru jag vågar tro i en helt olika syftning, blifvit åierremitleradt.
Så lösligt, som livir blifvit anfördt, hafva väl Utsk:n dock icke behandlat detina Sak.
Man här sagt, att Krigskollegium icke här vore att anses såsom part.
Örn jag får anföra ett exempel, torde mati dock finna detta, Om t. ex. det förhållande uppstår, hvilket möjligen kan inträffa och möjligen har inträffat, att en tvist uppkommer emellan rotehållarne och beklädttadsdireetionen, huruvida de medel, som varit tillskjutna, blifvit riktigt använda, oell man fatta att beklädnädspersedlarne blifvit ganska riktigt och till god beskaffenhet anskaffade, men att deremot icke alla de medel, som blifvit inlemnade, dertill åtgått, hvaraf följer alt Krigscollegium hade intet alt invända, emedan detta collegium egentligen skall vaka öfver att persedlarne finnas; så följer deraf dock icke att rotehållärne skola vara nöjde med att hafva lemnat medel, utöfver hvad som varit nödvändigt.
Om nu1 en tvist uppslår i det fallet, och möjligen dervid inträffar, att Krigscollegium , Oaktadt de gjorda anmärkntna, icke upptager desamma till pröfning eller meddelar decharge för beklädnads-directiohen, så hemställer jag om icke Krigscollegium derigenom blir part, och svårighet uppkommer för rotehållärne att utfå sin rätt.
Då detta förhållande kan inträffa och möjligen har inträffat, så hemställer jag äfven, om det icke verkligen visar sig alt Krigscollegium kan vara part, och om det således icke vore bättre att Kammarrätten åtog sig denna granskning.
Med anledn. af hvad Gr. von Platen nyss anfort, tager jag mig friheten ytterligare nämna, alt i sådana frågor, der det kunde uppstå tvifvel, huruvida medlen blifvit riktigt använda elfer icke vid beklädnaden af infanteriet, så är del för Krigscollegium lika angeläget att derå göra anmärkn., som för rotehållärne.
Krigscollegium är ett Statens förvaltande verk och måste således vara Uppmärksamt på huruvida Statens medel blifvit behörigen använda, och då staten bekostar hälften af medlen i och för beklädnaden samt rotehållärne den andra hälften, så måste
Statens förvaltande verk vara lika angeläget att göra anmärkntr emot eli oriktigt begagnande af dessa medel.
Jag kan icke hemta någon anledn. till en annan öfvertygelse, än att KrigscolJegiutn och rotehållärne i dessa frågor hafva samma intresse och icke kunna stå såsom parter emot hvarandra.
Deremot om sådana förhållanden skulle inträffa, att beklädnaden vore anskaffad, men rotehållarnes revisorer funno att medlen icke blifvit dertill rätt använda, utan möjligen på ett mer eller mindre lämpligt sätt begagnade, så är det icke allenast rotehållarnes utan äfven Krigscollegii intresse, alt denna fråga måtte afgöras, och lärer Krigscollegii advocatfiscal icke underlåta att derå göra åtal, och frågan kan alltså icke afgöras på annat sätt än såsom jag haft äran numna, Dea i5 April f. m. a7 nemi. att den underställes K. M. i vanlig ordning, och innan beslut fattas hörer K.
M. troligen de embetsverk , som deröfver på något sätt höra yttra sig.
Det ur alldeles icke fråga om eliel' kan icke blifva fråga om något särskildt besluts fattande hvarken af Krigscollegium eller Kammarrätten i sådana frågor, förrän det verkligen blifvit bevist att räkenskaperna äro felaktiga, d. v. s. att anmärkntr dervid äro gjorda och att vederbörande
Generalmönstérherre bär nekat decharge för bcklädnads-djrectionen.
Inom Utskln reserverade jag mig emot det der fattade beslutet, alt sätta Kammarrätten til! domare emellan Kligscollegiuin och bekladnads-directionerna.
Skälet dertill var alt jag förutsåg, att derigenom skulle uppsla en onödig och efter min tanke oformlig omgång.
För att besvara Gr. von Platen får jag nämna, att Krigscollegiinn a|Idi ig, utan endast Generalmönsterherren ger decharge.
Sedan Krigscollegium å sin sida samt rotehållarne å deras sida granskat räkenskaperna och dervid icke haft anmärknlr att göra, så ger Generalmönsterherren decharge.
Skulle anmärkiKiie föranleda dertill att han icke kan gifva decharge, så afgör K.
M. frågan uppå mönsterherrens anmälan.
Förändringen alt hafva en ny instans, Kammarrätten, skulle endast leda till en ny omgång, utan att lända bvai ken Slaten eller rotehållarne till någon fördel.
På samma sätt är det vid rusthålls-reg:tena, der rusthållarne ensamme bekläda folket.
Kär det sker genom allmän beställning, så välja de sina enskilda revisorer, hvilka granska beklädnadsmedlens användande.
Göra dessa några anmärkntr, så anmäler Generalmönsterherren det i sin mönslermening, och K- M. afgör tvisten.
Det är alldeles samma förhållande som vid infanterireg;tena, och hvarföre man skulle hafva olika metoder, då det kan med bibehållande af rättsgrund gå på samma sätt, vet jag icke.
För öfrigt och med ali aktning för Kammarrätten, anser jag denna rätt icke vara fullt competent domare i dessa frågor, såsom Frih.
Cederström anmärkt, hvarföre jag äfven i detta afseende önskar återremiss.
Jag har begärt ordet i anledn. af Gr. von Plåtens yttrande.
Det följer af sig sjelft att, om, vid granskningen af en räkenskap från någon beklädnadsdirection, oriktigheter förbises i Krigscollegium, der första granskningen sker, så är det ett fel af revisorn, hvilket jemväl kan komma att leda till ansvar, när frågan slutligen pröfvas, derigenom alt rotehållarnes revisorer göra anmäi kn, och bevisa att någon oriktighet blifvit förbisedd i Krigscollegium; men derigenom blir likväl icke Krigscollegium part.
Om en beställning blifvit gjord och medlen för beställningen utbetalda, men för beställningen icke algått hvad som blif— vit till ändamålet t räkning uppfördt, och således försniil - 28 Den i5 April f. m. ning ii g t rinn, så följer naturligtvis af sig sjelft, att när rotehållarne gjort anmärkn. om f’örliåIlandet, och detta förhållande blifvit utredt, så faller ansvaiet icke blott på den, sorn gjort sig skyldig till försnillningen, utan sifvén på den revisor inom Krigscollegium, sorn underlåtit att derom göra anmärkn.; men i allt fall är icke collegium part, ty collegium har dervid icke något enskildt eller allmänt intresse alt bevaka, förr än försnillningen åtalas.
Man mäste val erkänna, att då bidrag lill beklädnaden till en del från Staten och en del af rotehållarne ingått i cassan, och räkenskaperne öfver de persedlar, som årligen skola bestås och upphandlas, blifvit granskade utan att Krigscollegium haft något att dervid erinra; så måste, när erinringar äro gjorda i orten och mönstringen inträffar, rotehållarnes anmärknir iakttagas af mönsterherren, i följd hvaraf ingen decharge kan lemnäs förr än saken af K.
M. blifvit prÖfvad.
Då är frågan i rätta instansen och i rätt ordning behandlad.
Skulle nu deremot man förvandla alla sådana frågor till rättsfrågor, hvilka i domstolsväg skola afgöras, hvar stannar man då?
Jo! dervid att frågorne icke blifva förr än efter lång lid afgjorda, och således ärendena för nästa år ej kunna behandlas i den ordning , sorn reglementet och gällande föreskrifter bestämma, i följd hvaraf man skulle göra confusion inom loppet af några få år och lill på köpet lemna pröfningen till en embetsmyndighet, der icke en enda militärperson finnes, och der således ingen enda ledamot har minsta begrepp om persedlarna och bordteten af elFecter, som skola ingå i munderingen.
Det later icke tänka sig att med hopp om någon framgång kunna göra en sådan förändring.
Jag förnyar min anhållan om åtei remiss, Stats- samt Allm.
Besvärs- o. Ekon.Utsktns betänk.
N:o i58 blef af R. o. Ad. återremitteradt.
Besvärs- o. Ekon.Ulskms den 17 sisth Mars oell den 3 dennes på bordet lagda utlåt.
M:s Nåd. skrifvelse till R.
St. ang:de den nya soldatroteringen i Riket och dels en i ämnet väckt motion.
Ehuru jag ej antecknat mig såsom reservant, har jag likväl inom TJtsk:n be st rid t det beslut, som finnes innefattadt i delta betänk.
Utskm hafva här uteslutande fästat sig vid föregående Ständers åtgärder samt K.
M:s propos., utan att de, i min tanke, tagit i behörigt betraktande de anmärknlr, som åtföljde den K. propostn ifrån BondeSt., samt den motion, som inom samma Stånd blifvit väckt af riksd.fullm. von Zweigbergk.
Ofullkomlighet vidlåder vanligen menskliga åtgärder, och jag tror ej att R.
St. i detta fall vid alla tillfällen utgöra uodantag; åtminstone skulle jag tro, att föregåen - Den i5 April f. m. lie Ständers tillgöranden i denna fråga, eller i afseende å de till rotering skyldige men oro Lera de hemman, äro behäftade med åtskilliga brister, hufvudsakligen derföre, alt de ej va-, rit grundade på billighet och rättvisa.
När det' nu nr fråga om all lägga kronan på verket, eller för alltid ålägga dessa hemman en grundskatt, så skulle jag tro, att det är R.
Sl:s både rättighet och pligt att med största försigtighet gå till väga, äfvensom att rättvisa i alla alseenden iakttages, om It.
St. afven skulle stanna i ett sådant beslut, som kommer att frångå hvad föregående Stander beslutat.
Ifrågavar. hemman voro före år 1809 endast ålagda en rotefrihetsafgift af 10 ilai. s. m.M. Vid 1812 års riksdag bestämdes denna afgift till 12 r:dr b:eo, kvilku sedermera ulgingo ända till år iB i/f, då Pi.
St. beslöto, att dessa hemman skulle roteras samt i vacance-afgilt erlägga en summa motsvarande den ordin, roteringen.
Det är detta, som jag anser ej vara med rättvisan förenligt.
Det skulle visserligen vara lyckligt 0111 all jord i landet vore lika beskattad, men en sådan beskattning får ej ske godtyckligt.
Den kan i min tanke endast lillvagabringas på sådant sätt, att en liqvid jorden emellan göres, så alt de, som åtnjuta lindring i skatterna, erlägga en viss afgift till dem, som hafva en drygare beskattning, oell jag ser ej något skäl, hvarför ifrågavar. hemman skulle ifrån en sådan skattejemkning vara undantagna och nu helt enkelt underkastas en sådan hörda som roteringsbesväret.
Man erkänner vanligen, att Svenska jorden är högt beskattad , och i sådant fall är det högst anmärkningsvärdi med hvilken lätthet, med hvilken ringa skonsamhet man här går till väga, då raan ålägger vissa hemman en sådan skatt som denna, äfvensom med hvilken ifver man vid alla tillfällen bestrider de frågor, som väckas om lindring uti beskattningen af Svensk jord.
Vid sådana tillfällen anför man vanligen såsom ett radikalskäl, att jordägarne inköpa sina hemman med de skatter, sorn dervid äro häftade, och således, om någon skatt derifrån borttages, så skulle sådant föröka hemmanets värde och följaktligen äfven jordägarens capital.
Om man använder samma skäl på ifrågavar. hemman, så lärer det visa sig, alt dessa hemman äro inköpta utan den tunga roteringsbördan, emedan de förut endast betalat 10 daler s. m:t för rotefrihet.
Om nu rotering dem pålägges, så kommer deras värde att betydligt sänkas, och då denna rotering troligen kan uppskattas till omkring 4° r:df b:co, åtminstone i vissa län, så är jag öfvertygad derom, att hemmanens värde måhända skulle komma att minskas ända till hälften; att bemmansägarne sålunda beröfvas, eller, om jag så får säga, frånryckas hälften af det capitalvärde, som de nedlagt i jorden; att således mången hemmansägare, som med skuld emottagit sitt hemman, om Utsktns förslag af R.
St. antages, skulle bringas till tiggarstafven, till följe af ett sådant beslut; och jag frågar om detta vore billigt och rättvist.
Dess - 3o Den i5 April f. m. utom är här fråga oi» ett ganska vådligt pracjudicat.
Vi äga inom landet mycken jord, sorn ej bär tunga skatter.
Om det ifrågnkommer att göra en skaltejemkning eller att beskatta denna jord, ehuru den förut löst sig ifrån dessa skatter, så torde man då komma att åberopa dessa R.
St:s beslut, för att jeke göra en licjvid hemmanen emellan, utan att helt enkelt ålägga äfven denna jord en lika hög beskattning som de högst beskattade hemman inom landet.
På dessa skal yrkar jag återremiss af belönk., på det att Utsk:n må inkomma till R.
St. med det tillstyrkandet, alt jfrågavar. heinmin måtte fortfarande få erlägga den skatt, sorn dem af lidia års Ständer pålades.
Vid indelningsverkets början bestämdes ett visst antal soldater för hvarje provins, under uttrycklig försäkran, att då rotarne uppsattes, skulle dessa provinser vara befriade ifrån ytterligare rotering.
Derefter fördelades dessa soldater på de inom provinsen befintliga hemman.
När nu, till följe af denna delning eller andra omständigheter, hemman finnas inom provinserna, som erlägga rolefrihetsafgift, så skulle deraf synas, så vidt K.
M:s försäkran och ingångna contracter skola hållas i helgd, att denna afgift bör utgå såsom en lindring uti den ordin, roteringen i Riket. R.
St. hafva visserligen beslutat, att dessa afgifter skola ingå lill statsverket, och detta torde äfven vara billigt, emedan jag åtminstone för min del anser, att den ena medborgaren icke bör direct skatta ti 11 den andra; men detta hindrar ingalunda, att samma belopp ifrån statsverket utgår genom anslag till de ordinarie rotarne, och på denna grund får jag föreslå, att de medel, som inflyta ifrån alla inom ett reg:tes stånd befintliga, nyrolerade hemman, som betala rotefribetsafgjft, skola till enahanda belopp utbetalas till samma reg:tes ordin, rotar.
Till följe af de anmärkn.T jag nu tagit mig friheten göra emot Utsk:ns betänk., yrkar jag återremiss af detsamma, och anhåller vördsamt om Hr frih, o. Landtnäs propus, derpå.
Hr Dalman, Wilh- Fredr.; I detta mål företer sig det sällsamma förhållande, att det är ledamöter af den s k. oppositionen inom RiksStm, sorn nödgas motsätta sig, icke Regeringens propos., men yäl den tydning och tillämpning, som ledamöter af samma opposition deråt leinnat inom Statsocb Ekon.Utsk;n, uti det nu föredragna betänk.
N:o 1G0. frågan är af stor vigt, och man hade således bort hoppas alt åtminstone få se den i Utskm fullständigt utredd.
Då så ej skett, anhåller )>g att i korthet få genomgå historiken i målet.
Sedan R, St. vid 1809 års riksdag i Reg F;n y3 §:n stadgat, att inga nya pålagor eller utskrifningar af manskap fingB utan R.
St;s samtycke påbjudas, samt vidare i 80 §:n gtt ingen ny eller tillökad rotering kan tillkomma utan Ronungs och Stäuders sammanstämmande beslut, samt i öf - Den i5 April f. m. 3i ligt den allmänna grund för skatletillökningnr blifvit i 5() §:n samma Reg.F. lagd, ali livad Staten kati larfva utöfver de ordinarie inkomster (soln dä flinnos), borde genom bevillningar fyllas; sä framställde, uti skrifvelse deli 4 i Mars tölö, K. M. till R.
Stts bedömmande, burit Iliket dädanefter må kunna försvaras, och om den krigsmakt, som dä fanns till rotering indelt, kunde anses tillräcklig för Rikets försvar; I anleda, af denna K.
M:s nåd. framställning, hvilken remitterades till Atlin, besvärs- och Ekon tJtsk. vid samma riksdag, föreslog Utsk. och R.
St. beslöto, söm foijer: ”Sorn det första medlet till Rikets Ökade försvar, bör all nu inom dess g runsö t' varande oroterad jord* af livad namn och beskaffenhet den vara må, de boställen endast undantagna, sorn af i tjenst varande militära personer innehafvas, så snart
Riket med krig hotas eiler ofoäs, genast
Uppsätta och med beklädnad förse det emot samma jord svarande föisvarsmanskap, hvilket K.
M. äger alt på en gång med ordinarie armeen låta lipp* båda och utcoiiimendera; dock bör denna extra rote* ring vid krigets slut alldeles upphöra och aldiig oftare, än då Riket botas med anfall, kunna uppbådas.”
För sältet att verkställa eii sådan rotering stadgade R.
St. såsom allmän grund, att Konungens Bel:h:de, så fört möjligen ske kunde, skulle anbefallas alt, livar inom sitt län, genast med biträde af tillkallade, i orten boende kunnige personel* af alla 4 Stånden, verkställa en provisionel ekträ rotering å all inom länet roterad jord, efter den metod och de grunder, sorn med den förut i hvarje provins redan verkstall* da ordinarie roteringen och den onoterade jordens kända förhållande emot den roterade närmast stöde att förena; hvai förutan R St. förbeliöllo sig att, enligt 8 §:n RegF.n, få öfver den provisionella regleringen vid näst påföljande riksdag öfverlägga och besluta.
I afseende på sättet för extra roteringens användande, föreslogo R.
St., alt densamma borde införlifvas med det infanlei iregtte, som ditintills närmast vore indeldt, men i de Orter båtsmanshåll funnes, tillslås de indelta båtsmanscompagiiierna, dock med undantag för Skåiie, hvarest extra roteringen bolde utgöra en särskild trupp.
I anleda, af delta K. M:s beslut lat Regeringen under den 5 Febi', i B ■ t utgå dess särskilda nåd. i ti s t r u c t i o il, hvarefter c o In ! t e r a d e lill förrättande a f d e n soldats- och b å I s m a n s r o t e r i n g, som i anledn. af R, Stts beslut borde öfvergå all roterad jord i Riket, hade sig alt rätta.
Uti berörde instruetion föie* skrifves bland annat, att med extra rotering borde beläggas a 11 ä inom hvarje ort befintliga oroterade hemman, utan afseende på hemmanens natur och beskaffenhet, med undantag af följande, nemi.:
Den i5 April f. m. 1:0
De till Militie-stalen hörande boställen, som innehafvas of i tjenst varande mili turer. 2:0 Ruslhålls-s{omhemman; oell 3:o Nybyggen, hvilkas frihetsår, ej tilliindalupit.
Regeringen kom dock kort derefter på den tanke, att möjligen R.
St:s beslut skulle kunna begagnas såsom eli medel att, i stallet för extra rotering under krig, förmå jordens ägare att åtaga sig ordinarie och ständig rotering samt att derför under fredstid erlägga rotevacance-afgift.
För att komma till delta mål anbefallte
R eg erm landshöfdingarne i åtskilliga län att tillfråga de extra roteringsskyldige, huruvida de icke, med förminskning till deI i ro.leringsskyIdigheten, ville utbyta den extra roteringen emot ordinarie; men en sådan vederbörandes framställning mölles, som bekant är, med afslag öfver hela Riket, utom i en del af Skåne, der också ett par ständiga regtlen på della sätt bildades, men der protestanlerne ännu i denna stund utgöra endast extra rotering,.
Emedlertid förmärktes snart åtskillig klagan inom landet öfver ojemnhélen af den extra roteringen, i anleda, hvaraf flera motioner väcktes vid 1812 års riksdag, angide afhjelpande af nämnda missförhållanden, hvilket ock föranledde vid den riksdagen en ny skrifvelse från R.
.St. i detta ämne, deruti R.
St. förmälte, ”att, seda 11 fråga blifvit vackt a n g: d e behof af jemkning af den enligt R.
Sits beslut år 180g verkställda extra roteringert, R.
St., i afseende derpå, dels att den lill rättelsers vinnande vid dessa förrättningar utsatta fatalietid blifvit på olika orter efter skiljaktiga grunder beräknad, dels alt på åtskilliga ställen den nya roteringen blifvit högre satt, än i jemnt förhållande med lika goda hemman å samma ort af gamla roteringen, velat inför E. K.
M. i rind. nedlägga den önskan, alt, på sätt som E. K. M. (unne lämpligast, den verkställda extra roteringen må varda ånyo öfversedd, och der den skulle finnas på nämnda sätt ojemn i förhållande till gamla roteringen, i nåder derefter blifva jemkad, ehvad und. besvär deremot blifvit anförda eller icke.” Klagomålen öfver den extra roteringefi fortsattes emedlertid vid i8i5 års riksdag, och R.
St. funno sig då föranlåtne att, i und. skrifvelse lill K.
M. af den 8 Aug. nämnde Ar, ånyo fästa K.
M:s uppmärksamhet på ämnet.
Uti denna skrifvelse förklarade R.
St. sig, till vinnande af mera jemnhet i extra roteringen, icke hafva funnit någon säkrare Utväg, än att denna extra rotering måtte grundas på myckenheten och godhelen af de till hemmanen hörande ägor och andra herrligheler, utan afseende på hemmantalet; dock så, att det högsta hemmantalet för roleringsverket inom länet icke må öfverski idas oftare, än då hemmanen äro af dålig beskaffenhet; äfvensom R.
St. slutligen vttra, ”att med deras afsigt vid extra roteriogens åtagande instämmer att den - Den i5 April f. m. 33 densamma skall allenast under krig utgöras, och da borde i manskap utgå, hvarföre R.
St. yttrade den önskan, att de aftal, som af extra rotehållare kunde å andra stallen än i Skåne , vara ingångne om erläggande af vacance-afgift under bestämd eller obestämd tid, emot befrielse från skyldigheten alt uppsätta manskap, numera, sedan Riket vunnit fred, måtte alldeles upphöra att gälla”; och anmälde R.
St. tillika den önskan, det K.
M. täcktes, vid utfärdandet af inslructioner för roteringscomiterade, göra det afseende K.
M. funne med skäl och billighet öfverensstämmande för den befrielse eller lindring i ro t er in gen, comministrar och ringare Lyrkobetjente må för deras boställen få åtnjuta.
St:s und. skrifvelse, jemte öfriga handlingar i målet, remitterades den 27 Febr. 1816 till Krigs- och Kamraarcollegierna.
Collegierna afgåfvo sitt und. utlåt, i Dec. 1819, men voro skiljaktiga i frågan om grunderna för extra roteringen i så måtto, att Kammar-collrm ville antaga den roterade jordens bevilln.värde till jemförelsrgrund för extra roteringen, hvaremot Krigs-colltm ansåg 1 oteringsbördan böra bestämmas efter den behållna inkomsten af jordegendomen; men i intetdera af dessa utlflttn finnes med ett enda ord omuämndt, att någon del af den oroterade jorden skulle för framtiden vara underkastad ordinarie eller ständig rotering. K. M. öfverlemnade derefter vid 1828 års riksdag, uti skrifvelse den 20 Mars, alla handlingarna i målet till R.
St., endast med det yttrande: ”att som Krigsoch Kammar-collegierne varit af olika tankar om lämpligaste sättet för verkställigheten afifrågavar. roteringsjemknfng, samt K.
M. jemväl funnit de af Ständerna vid i8i5 års riksdag uppgifna grunder icke med fullkomlig tydlighet bestämda, K.
M. pröfvat bäst att till R.
St:s sammanträde uppskjuta afgörande af detta ärende; och ville K. M., sedan R.