Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Palmstjerna sagt, att Utsk. här föreslagit procts afgift för sjelfva rättigheten till cassacreditiv utöfver de förut bestämda 5 proc. af det belopp, som å creditivet drages, och äfven jag tror således, att det ifrå— gavar. 1 mom. under lit. e bör qvarstå, såsom innefattande en bestämmelse om rättighet för Banken att af de associationer, som åtnjuta cassacreditiv, uppbära en bestämd afgift, ehvad creditivet begagnas eller icke.
Jag anser dock någon förändring i redactionen böra äga rum i anledn. af den inskränkning, R. o. Ad. gjort i rättigheten att begagna cassacrediliv.
Den sednare delen af moni., som angår afgiften för creditiv å mindre belopp än 2000 rtdr, bör nemi., efter min tanka, numera utgå; ty det är icke tänkbart, att hypotheksföreningar eller associationer för spannmålsbelåning någonsin skola begagna cassacreditiv i Banken till ett så ringa belopp.
För vidare upplysning om meningen med Utsk:s förslag i denna del hemställer jag emedlertid, om icke någon af Utskrs ledamöter skulle finna lämpligt att yttra sig i ämnet.
Afsigten med mina föregående yttranden har endast varit att ådagalägga, att någon afgift för beviljade, men icke begagnade cassacreditiv ej finnes på något annat ställe i Utskrs förslag bestämd, och att således det ifrågavarande 1 mom. borde qvarstå, så framt man ville, att en afgift för sjelfva rättigheten skall äga rum.
Mia enskilda tanka är emedlertid, attén sådan afgift icke erfordras eller är billig; och sedan förhållandet numera synes vara utiedt, tillstyrker jag således på denna grund, att första momentet under lit. e må utgå, och att, såsom jag förut föreslagit, de öfriga mom:n uppflyttas under lit. d. Den 3i Juli f. m.
Jag är äfven af samma tanka som Frih.
Palmstjerna deruti, att jag anser hela i mom. under lil. e kunna och böra utgå, i händelse R. o. Ad. skulle linna, att någon afgift för sjelfva rättigheten till cassacreditiv, utö'fver de 5 proc., som betalas för den dragna summan, icke bör äga rum, emot hvilket beslut jag för min del ej skulle hafva något att invända.
EJ, Ex, Hr Gr. o.
Ord för, hemställde, om R. o. Ad. bifoll, att ingressen i detta morn,, nemi. fr. o. m. orden: för ej mindre, t, o. m. orden: enskilda personer, skulle utgå.
Ropades ja, II.
Ex, hemställde, om R. o. Ad., på sätt Frih.
Palmstjerna föreslagit, biföll, att första afdeln. af detta morn., nemi. fr. o. m. orden: att i afgift, t. o. m. orden: 10 r:dr, skulle helt och hållet utgå, samt det öfriga af delta morn. förenas med det nästföregående mom. lit. d. bifölls.
Sedan R. o. Ad. redan i i8:de och 2i:sta punkterna i afseende på fastighetsbelåningen fattat beslut, som afvika från Utsk:s förslag och närma sig till antagande af det förslag om fastighetslånens öfvertagande af hypotheksföreningar, som Hr Lefren inom Ut-sk, väckt och hvilket förslag finnes upptaget i BancoUlsk:s betänk, N:o 6 pag. 27, torde det vara angeläget, att, innan man nu går vidare, de föreskrifter blifva observerade, som motionären framställt såsom hufvudgrunder af förslaget, Jag hemställer således, om icke här i 22:dra punkten bör såsom särskildt mom. intagas det stadgande, sorn innefattas i 2:dra punkten af Hr Lefrdns nyssnämnde förslag, nemi. att den andel i fastighetslånefonden, som hvarje hypoteksförening skall erhålla, icke må blifva större, än som svarar mot den folkmängd, i förhållande till hela landets folkmängd, de län äga, hvilka utgöra hypotheksföreningens område: hvarjemte jag äfven tager mig friheten hemställa, 0111 det icke tillika bör bestämmas, huru förhållas bör, i händelse hypotheksföreningar uppstå endast för vissa provinser.
Jag förmodar meningen vara, att i sådan händelse de öfriga provinserna skola få bibehålla sin rätt till fastighetslån i Banken; men detta finnes icke uttryckt i R. o. Ad:s om fastighetslånen fattade beslut, och ett tillägg derom synes derföre här vara på sitt ställe.
Jag har likväl icke ämnat att i detta afseende uppgifva något redactionsförslag, enär jag förmodat, att någon af de flera värda ledamöter, som förut lillhandagått med redactionen af besluten, äfven här skulle benäget åtaga sig detta åliggande; jag har endast velat fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på nödvändigheten af ett stadgande i del hänseende, jag nu haft aran antyda. 4(2 Pen 3j Juli f. m.
Då jag varit hindrad att öfvervara discussionen om a a i dra punkten, a.nb,åller jag att reservationsvis få anföra, att jag vid mom. lil, ,a, ang:de den säkerhet, som hör ställas (öp ettbeviljadt cassacrediti.v, innan det får lyftas, anser det tillägg hafva hort göras, att denna säkerhet .ej skulle få bestå uti faStighetsinteckningur, utan i publika papper eller annan egendom, soip lätt kan föryandlas, Jag liar trott detta vara nödvändigt, emedan ,med den stora fond för hy po t heks fören inga r, som redan blifvit lernpad, jag annars ej ser någon säkerhet för Banken att icke blifva inblandad i dessa föreningars affärer.
Redan nu får Banken ofta, för att undgå förlust, inropa en belånad egendom, som mäste executivt försäljas, och en längre tid åtgår sedermera, innan den kan realiseras.
Dock har detta varit af mindre betydenhet, så länge det blott varit fråga om enskilda fall; men från den stund, hela provinser blifva pantsatta mot löpande sedlar, ser jag häruti en stor våda.
Skulle hypotheksföreningarna pj kunna fullgöra sina åligganden, komma de säkerligen med begäran, att R, St. skola taga dem underarmarna, och man kan icke veta, hvad följden häraf skulle blifva, eller om man icke skulle äfventyra en återinblandning af Banken, som måhända nödgades öfvertaga fastigheterna, Efter min tanka borde således Bankens säkerhet för cassacreditiven alltid bestå af sådan egendom, som lätt kan förvandlas i penningar, och tillgång härtill finnes såväl i åtskilliga publika papper sora i exportabla effeeter, Jag har nämnt detta här, emedan jag, för mm del, ansett nyttigt, 0111 det blifvit infördt i sjelfva grunderna för Bankens lånerörelse.
Jag medgef dock, att det äfven sedermera kan införas bland de reglementariska föreskrifterna, Frih. Palmstjerna:
Jag kan ej finna någon nödvändighet i dgt stadgande, Hr Gunther föreslagit. R, o. Ad. beslutade i går, att man borde hafva det förtroende till Bnncofullraägtige, att till deras bedömande kunde öfverlemnas att fördela tillgångarna emellan de associationer, som anmäla sig ti|l cassapredjtiv; och då den nu väckta frågan, såsom mig synes, redan ingår i detta beslut, kan jag ej finpå behofyet af något särskildt tillägg här.
Ehrenborgh; Jag har tyckt mig finna, att Hr Gunther åsyftar ett reglementarisk! stadgande i anledning af R. 0.
Adis beslut om fastighetslånefondens öfverflyttning till hypotheksföreningar; jag skulle likväl tro, att de föreskrifter, som i detta afseende blifva nödiga, och till hvilka Hr Lefren uppgifvit hufvudgrunder, som finnas intagna i BancpUtskis befäiil;.
Nio 6, i allt fall blifva föremål för Utsk;s öfverläggning, i händelse de öfriga RiksSt. antaga R. o. Adis inbjudning att instämma i beslutet pm fastighetslånep.
Äfven jag tror, att i sådant fall särskilda föreskrifter om fou - Den 31 Joli f. ra.
4*3 dens fördelning blifva nödvändiga; men dä Utsk, ändock mäste inkomma med förslag till jemnkning emellan de i IliksSf. fattade olika besluten, tror jag ej, att vi nu behöfva upptaga tiden med discussion om dessa föreskrifter, helst de bäst utarbetas af Utsk.
Jag hemställer således, om ej motionen kunde få förfalla för närvarande.
Hr Gunther; Till svar på hvad Frih, Palmstjerna anfört får jag blott erinra, att jag stödt min framställning på R, o, Ad:s beslut, att jnga handlingar till erhållande af lån på fastighet få i Banken emottagas längre än till den i Jan, 1835.
Det är således nödvändigt att få veta, om meningen härmed ar, att de provinser, der inga hypotheksföreningar uppstå, skola blifva ulan alla fastighetslån.
När It. o.
Ad, antagit Hr Lefre'ns förslag i hufvudsaken, synes man ej böra stympa förslaget; jag kan dock ej göra mer än öfverlemna saken till R. o. Ad:s behag.
Hr L,efre'n, Joh. Pehr:
De, som nitälska för framgången af den beslutade inbjudningen till de öfriga RiksSt, aft instämma i R. o, Ad:s beslut, angpie fastighetslånen, hafva ej skäl att så knapphändigt förbigå Hr Giiuthers nu väckta förslag; ty man skall i annat fall hafva större svårighet alt få de öfriga Stånden att ingå på beslutet.
Jag säger icke detta af någon förkärlek för förslaget, såsom varande kommet från mig, ty det har en gång förfallit, och jag har icke för min del velat uppväcka de döda; men de, som önska framgång deråt, böra icke förbise nödvändigheten af en billig fördelning utaf den ifrågavar. fonden, såsom vilkor för hoppet, att de öfriga RiksSt. skola ingå på förslaget, Jag har, då frågan förevar i Utsk,, uppgjort en tarif på den fördelning af fastighetslånen, sorn för närvar, äger rum emellan de särskilda länen; och jag har nu i min hand en lista, med hvars uppläsande jag icke vill besvära, men hvilken utvisar ett sådant förhållande, att somliga län, såsom Jemtlands och Gottlands, icke hafva ett runstycke af fonden, under det Östergöthlands län ensamt har aa proc.
Det är isynnerhet nu, då fråga är om fondens Öfverlemnande till hypotheksföreningar, angeläget att tillse, att icke vissa provinser rycka till sig alltsammans, Hr Gunther:
Till hvad jag förut yttrat får jag blott tillägga, att jag anser saken af sådan vigt, att ehuru jag nu vill inskränka mig till ett förbehåll att, på sätt Frih, Ehrenborgh föreslagit, framdeles få frågan under öfverläggning, nödgas jag, i händelse sådant icke medgifves, bifoga min reservation emot det hufvudsakliga beslutet vid den af R. o, Ad. beslutade inbjudningen till de Öfriga RiksSt, Frih.
För min del inser jag visserligen nödvändigheten af det nu väckta förslaget, såsom ett vilkor för verkställigheten af det hufvudsakligasle beslutet, ang:de 4*4 Den 3i Juli f. m. fastighetslånen, ehuru jag skulle tro, att det lämpligast kunde intagas i det reglementariska; men lika med Hr Lefre'n finner jag det vara af vigt, att någonting härom på förhand bestämmes för att förmå de öfriga RiksSt. att bifalla den af R. o. Ad. beslutade inbjudningen, och jag skulle i sådant afseende vilja tillstyrka antagandet af de hufvudgrunder för fördelningen, som Hr Lefre'n föreslagit i betänk.
Jag tror emedlertid icke, att ett sådant beslut på detta ställe bör intagas, utan hemställer, om icke nu den af Hr Gunther väckta fråga bör såsom särskildt tillägg blifva föremål för öfverläggning först efter slutad pröfning af Utskts betänk,, på samma sätt som R. o. Ad. förut beslutat, angtde ett af Frih, Palmstjerna föreslaget tillägg.
Man skulle härigenom undvika att nu afbryta öfverläggningen om de särskilda punkterna af Utskts förslag.
Ad. skulle vilja besluta att uppskjuta med den nu väckta frågan om fastighetslånefondens fördelning, intilldess pröfningen af förevar, betänk, blifvit slutad, vågar jag föreslå, att man jemväl uppskjuter med expedierandet af den beslutade inbjudningen till de öfriga RiksSt.
Jag skulle likväl tro det bästa vara, att man nu endast bestämmer, såsom bihang till det förut fattade beslutet, att man framdeles vill reglera om fondens fördelning, eller ock, att man nu genast antager Hr Lefrens förslag, sådant det finnes intaget i betänk.
Då det är möjligt, att en eller annan ledamot finnes, som icke tagit kännedom af Hr Lefre'ns omnämnda förslag, hemställer jag, om icke öfverläggning^ derom lämpligast uppskjutes, tilldess pröfningen af Utsk;s betänk, blifvit slutad, hvaremedlertid expedierandet af den beslutade inbjudningen äfven torde böra hvila. H, Ex, Hr Gr. o. Ordför, hemställde, om R, o. Ad. ansåg, att öfverläggningen rörjde nu ifrågavar, ämne borde uppskjutas, tills BancoUtskts utlåt.
]\:o 16 blifvit till slut pröfvadt, och att expedierandet af den af R. o. Ad. förut beslutade inbjudning borde intilldess fördröjas.
Ropades ja, IV.
Utlåning emot hypothek af actieroch publika papper, samt af Bankens egna obligationer, härrörande från dess före år i83o gjorda upplåningar. ss3:dje punkten: att belåning af actier och publika papper ej allenast må få fortfara, utan äfven, i mån af tillgång, kunna utsträckas, med iakttagande; att såsom hypothek må antagas och belånas a) till fulla capital belo ppe t:
Den 31 Juli f. m. 415 Bankens egna obligationer, härrörande från dess före i83o gjorda upplåningar; Riksg.contrs före sistl. riksdag mot 5 procls ränta utfärdade obligationer, samt de s. k. lottsedlarna för Trollhätte slussverk.
Underteckn. R i d d.Sec re t.:
I afseende på denna punkt bar Högv.
PresteSt. beslutat den förändring i mom. lit. a, att orden: före sistl. riksdag, skola utgå och vid slutet tilläggas:
Ulldiscontens invisningar på tre månader, ställda på Riksg.cont. och af detsamma accepterade, dock med afdrag af räntan.
Det öfriga i denna punkt är af PresteSt. bifallet.
BorgareSt. har bifallit momln a och 6, men afslagit inom. lit. c, och BondeSt. har bifallit liela punkten oförändrad.
Jag hemställer, om ej R. o. Ad. skulle finna för godt att instämma i PresteSt:s beslut, att alla Riksg.cont:s obligationer mot 5 proc. böra belånas till fulla beloppet, ehvad det tillkommit före eller efter sista riksdagen.
Då Riksg.cont. jemväl är ett R.
St:s verk, synas dess obligationer böra åtnjuta samma förtroende som Bankens egna, och då ingen belåning kan äga rum, utan att särskild förbindelse af låntagarne aflemnas jemte hypotheket, lärer ingen förlust för Banken kunna befaras; men deremot skulle Riksg.cont:s förvaltning i betydlig mån försvåras genom minskad credit, om man medelst nedsättning i belåningsrätten för dess obligationer nedsatte dessas värde i allmänna opinionen.
Alla dessa skäl tala således för antagande af PresteSt:s beslut i denna del, hvilket jag altså tillstyrker.
Äfven jag finner det vara principenligast, att det ena af R.
St:s verk till fulla beloppet belånar det andras obligationer; och ehuru jag, i motsats mot den värde ledamoten, som vi nyligen hört hysa farhåga, att Banken icke skulle kunna blifva utaf med alla sina lånetillgångar, fruktar, att dessa skola komma att lida en nog stark påkänning genom den nu jfrågavar. belåningsrätten för Riksg.cont:s obligationer, kan jag således ej annat än instämma med Hr Lagerhjelm, att alla af Riksg.cont. utfärdade obligationer mot 5 proc. må kunna såsom hypolhek belånas till fulla beloppet.
Jag skulle instämma i Hr Lagcrhjelms förslag om oinskränkt belåning af Riksg.contts obligationer, så framt jag trodde det vara förenligt med Bankens skyldighet att alltid inlösa sina egna utgifna förbindelser; men då Riksg.cont:s obligationer kunna blifva utelöpande till så stort belopp, att en oinskränkt belåning deraf skulle kunna hindra Bankens förmåga att alltid invexla sina egna sedlar, tillstyrker jag qvarstående vid det beslut, soln 4i6 Den 3i Juli f. m. i detta afseende vid sista riksdagen fattades.
Det synes, som JR. o.
Ad. lemnar nog mycket å sido Bankens skyldighet såsom vexelbank för afseendet på de fordringar, man gör sig på Banken såsom lånebank; ty det är klart, att om man beslutar en skyldighet för Banken att belåna vissa papper till obestämd summa, betager man Bancostyrelsen ali möjlighet att beräkna Bankens förmåga att få honorera egna förbindelser.
Jag skulle således tro, att man nu icke bör frångå den summa, som vid sista riksdagen bestämdes för belåning af actier och publika papper, och jag skulle dervid endast vilja tillägga en uttrycklig föreskrift, att sådan belåning icke får ske utöfver den dertill anvisade summans belopp.
Jag instämmer med Hr Lagerhjelm, och får såsom ett nytt skäl anföra, alt icke några af Riksg.- cont. före sista riksdagen utgifna obligationer numera är utelöpande.
De, som för närvarande äro ute, hafva blifvit utgifna efter sista riksdagen, så att jag förmodar, attTJtskrs förslag om uppförande i en särskild class af Riksg.contts före sisth riksdag utfärdade obligationer härrör från något missförstånd, dervid meningen måhända varit att afse sådana obligationer, som före denna riksdag blifvit utgifna.
Hvad för öfrigt beträffar den befarade påkänningen i Banken och vådan af en belåning till obestämdt belopp, torde jag få erinra, att correctivet redan ligger i ett föregående beslut, som inskränker Bankens lånerörelse inom vissa gränsor, beroende dels af silfverfonden och dels af lånerörelsens nuvar. belopp.
Någon för Banken farlig påkänning af de här ifrågavar. lånen emot hypothek af actier och publika papper kan således ej komma i fråga, och jag tillstyrker för min del bifall till mom. lit. a i denna punkt, med uteslutande af de i sista meningen förekommande orden: före sisth riksdag.
En talare har anmärkt, alt det icke vöre förenligt med beslutet om realisationen, att såsom skyldighet ålägga Banken att belåna vissa publika papper till fulla beloppet.
Jag får i anledn. häraf fästa hans uppmärksamhet derpå, att i ingressen till denna punkt står, att belåningen skall ske i mån af tillgång.
Det är således ej fråga om någon skyldighet för Banken att alltid utgifva dessa lån äfven med nya sedlar, utan blott om rättighet till detta slag af lånerörelse, då Bankens egen säkerhet och tillgångar det medgifva.
Bancostyrelsen äger ju dessutom isin magt att bestämma tiden för dessa låns indragning, så att, i händelse det skulle finnas äfventyrligt att utställa dem på 6 månader, kan liden inskränkas till 4> 3 eller 2 månader.
Mitt förslag förutsätter endast, att R.
St. skola förvalta Riksg.cont. på ett för dem sjelfva så värdigt sätt, att dess Den 31 Juli f. m.
417. dess utgifna obligationer icke må falla i värde hos allmänheten, utan blifva gångbara; och det är klart, att om dessa obligationer utställas på mindre summor och kunna i Banken belånas under viss tid till folia beloppet, skola de blifva gångbara och öka rörelsecapitalet, hvilket, långt ifrån att stå i strid med de föregående realisationsbesluten, synes conformt med ideen att tillskapa nytt rörelsecapital.
Om Riksg.cont. utställer en half eller hel million sådana obligationer, och dessa kunna när som helst i Banken belånas, skall hvar och en vara belåten med att äga dem, och de få samma egenskap som circulerande statspapper, med den fördel derjemte, att de icke kunna falla i värde, utom tilläfventyrs då Banken ser sig nödsakad att vägra deras belåning.
Jag kan således ej annat än på det högsta tillstyrka R. o.
Ad. att i denna del fatta samma beslut som PresteSt., hvarigenom man kunde hoppas, att Riksg.conl:s obligationer skulle komma att öka rörelsemedlen i landet.
Jag instämmer i Hr Lagerbjelms framställning och anser af högsta vigt, att Riksg.contCs obligationer få belånas till fulla beloppet; dervid jag för öfrigt, då jag ej kan föreställa mig annat, än att Riksg.cont. för sina obligationer får en bestämd amortissementsfond, ej ser någon våda för Banken.
Men jag går längre än Hr Lagerhjelm och vill icke blott, att i afseende på Riksg.contts obligationer orden: före sisth riksdag, må uteslutas, utan jag önskar äfven för min del, att orden: mot 5 proc:s ränta, likaledes mätte borttagas, så att punkten helt enkelt komme att lyda: å alla af Riksg.cont. utfärdade obligationer.
Räntefoten kan falla, och jag vet icke, hvarföre sådana obligationer, som Riksg.cont. framdeles kan komma att utställa mot 4 proc., skulle vara från belåningsrätten uteslutna.
Det är ej min mening, att vid behandlingen af detta första mom. under lit. a äfven ingå i öfverläggning mom:n lit. b och c af nu förevar, punkt; men jag anhåller, att
Herrarna ville fästa uppmärksamhet vid det samband, som äger rum emellan punktens särskilda afdelningar, hvarigenom man nu lätt kan komma till klarhet i afseende på mom. lit. a. Utsk. har nemi. skiljt emellan sådana papper, som ansågos böra belånas till fulla beloppet, och sådana, för hvilka belåningsrätt till vissa proc. redan förut var gifven, samt slutligen sådana, åt hvilka belåningsrätt i allmänhet till vissa proc. borde gifvas.
Att nu Utsk. i första kategorien, eller bland dem, som kunna belånas till fulla capitalbeloppet, jemte Bankens egna obligationer uppfört Riksg.cont:s före sisth riksdag mot 5 proc:s ränta utfärdade obligationer samt de s. k. lottsedlarna för Trollhätte slussverk, har sin grund deri, att dessa pappe/ redan förut 10 II. •'> > Den 3i Juli £, m. haft en sådan belåningsrätt sig tillagd.
Trollhätte slussverks lottsedlar slä också öfver 100; och hvad Riksg.cont:s obligationer beträffar, fanns, åtminstone då betänk, skrefs, någon del ännu utelöpande af dem, som blifvit utfärdade före sisth riksdag.
Jag skulle derföre tro, att man icke bär uti mom. lit. a bör intaga alla Riksg.contts obligationer, eller tillägga dem framför andra lika säkra papper belåning till fulla beloppet; det vore endast ett konstladt medel att uppehålla dem i värde, hvilket skulle hafva till följd, att om de tolle, måste antingen Banken vidkännas förlusten eller Riksg.conf. särskildt ersätta dem, och långt ifrån att härmed gagna obligationernas credit, skulle den mera skadas.
Om man således anser, att orden: före sisth riksdag, höra utgå, tror jag, att man åtminstone icke till detta mom. hör hänföra alla Riksg.cont:s obligationer, utan till mom. lit. c, til! öfverläggning hvarom vi innan kort komma.
Jag instämmer till alla delar med Hr Lefre'n, men anhåller, att i detta mom. äfven måtte intagas Armeens Pensionscassas obligationer, hvilka jag anser såsom de säkraste af alla.
För öfrigt tillstyrker jag, att mom. förblifver oförändradt.
I anledn. af Hr Lefre'ns yttrande får jag ur en tableau öfver Riksg.conCs ställning, som jag just nu har till hands, meddela den närmare upplysning, att Riksg.cont:s före i83o utgifna obligationer, som ännu äro utelöpande, icke uppgå till fullt 10,000 r:dr och äro dels förfallna, dels uppsagda, så att de numera icke löpa med ränta, ehuru de icke blifvit presenterade till inlösen, hvilket också var orsaken, hvarföre jag, då jag sednast yttrade mig, ansåg, att inga sådana obligationer voro utelöpande.
Sedan sista riksdagen har Riksg.cont. deremot utfärdat obligationer till ett belopp af emellan 1 och 1 millioner, och dessa gå med fulla 5 proe:s ränta.
Om dessa få belåningsrätt till fulla beloppet eller, såsom hittills skett, till 00 proc., kan vara temligen likgiltigt; men att nedsätta dem i den af TJtsk. föreslagna 3:dje classen, och således gifva dem en belåningsrätt till blott 75 proc., vore, efter min tanka, en åtgärd, hvilken, om ej med afsigt, dock i sjelfva verket skulle leda till nedsättning i Riksg.contts credit.
Jag skulle likväl å andra sidan tro det icke heller vara möjligt att stadga, att alla Riksg.contts obligationer böra till fulla beloppet i Ranken belånas; ty min öfvertygelse är, att Riksg.contts skuld bör omsättas i 4 procts-obligationer; och då kan man ej vänta att få capitalet al pari, eller att obligationerna skola blifva gångbara till sitt fulla nominalvärde.
Men hvad de redan utfärdade obligationerna angår, hvilka löpa med 5 procts ränta, tror jag, att de alltid skola bibehållas i så högt värde, att de, utan äfventyr af förlust, kunna belånas åtminstone till så nära fulla beloppet som go proc.
Den 3i Juli f. ai. 4 >9 Ilr Hegardt, Christ. Bernh.:
Inledningen till denna 23:dje punkt lyder sålunda: att belåning af actier och publika papper ej allenast ra å fo r t fa r a, utan äfven, i raan af tillgång, kunna utsträckas med iakttagande &c. Efter min tanka skulle likväl den här till obegränsadt belopp medgifna utsträckningen af ifrågavar. lånerörelse på publika papper kunna blifva af menligt inflytande, och jag tror således det vara vigtigare att för densamma bestämma en viss anslagssumma, såsom hittills skett.
För närvar, utgör detta anslag ~ million, hvilket måhända kan utsträckas till i million, men icke deröfver.
Hvad derefter morn, lit. a särskildt angår, anser jag Riksg.eont:s före sisth riksdag utgifna obligationer kunna helt och hållet utgå, enär så få af dem ännu äro i omlopp, och dessa dessutom redar) äro förfallna, så att de troligen aldrig komma att begagnas för belåning, I afseende åter på Riksg.contts öfriga obligationer instämmer jag med Hr Lefre'n och tror, att försigtigheten eller omtankan för alla statens obligationers credit väl fordrar, att de erhålla belåningsrält, men anser lika angeläget, att den icke bestämmes till vissa proc. och minst till fulla capitalbeloppet, utan må bero af gångbara värdet.
Jag skulle derföre tro, att man borde öfverlemna åt Bancostyrelsen att vid förhållandet till räntefoten och gångbara värdet bestämma, till hvad belopp Riksg.contts obligationer må kunna belånas, i hvilket fall frågan härom synes böra nedflyttas till efterföljande mom. lit. c.