Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Visserligen vöre det erf genväg, att slippa betala sina utskylder derigenom, att man icke inställde sig vid Upp-? börds-stämman, och alltså ansåges vara oförmögen aft desamma erlägga.
Men detta kan emedlerrid icke vara händelsen här* då fråga egenteligen är pm Hemmans-egares räntor, och alldeles icke om fattige personer, sådane, sorn senare delen af Betänkandet omtalar.
Herr Jåunck af Rosenskjöld > Eberhard:
Onf jag icke hört galet, hvad Herr Bibbing nyss yttrade, så är hans tanka, att utmätningskostnaden icke besalas af den, sorn blir tvungen att erlägga sina Skatte-restantier, Jag kan dock intyga , att medellöse Torpare fått* i och för Den 3° September f. rri‘ dylik omkostnad betala större summa, än dpn man hos deni utsökt.
För min del tillstyrker jag sälecjas bifall till Fetänkandet, Herr Grefven och LandtMarskalken gjorda propositiotj till bifall af Fevillnings- och Oeconomie-Utskottens förevarande Utlåtande; hvilr jlten proposition med Ja besvarades.
Föredrogs å nyo Stats- och Banco Utskott itens den 23 dennes under N:o 475 afgifne, samt den 25 derpå följde förmiddagen på bor., det lagde, Memorial, med anmälan, att Herrar Fullmägtige öfver Banken och RiksgäldsContoiret, genom ProtocoIlsUtdrag af den 1 7 dennes kallat Herr Förste ExpeditionsSecreteraren J. H.
Richert, att JustiiiieOmhudsmanS'
Etnbetet tillträda.
Grefve Hard, Carl Gustaf, hade inlgrpnat ett sä lydande Memoril 5 (Se Bilagan N:o 1.)
Friherre Cederström, Jacob , anhöll, att Stats» och BancoUtskottens förevarande
Memorial måtte ytterligare hvila på bordet till nästa Plenum, 4 t 2 Den 30 September /• m. Friherre Toll, Gustaf Philip, och Herr Roos, jonas Emanuel, förenade sig med Friherre Cederström.
Herr Grefven öch LandtMarskalken förklarade, att den af flere Ledamöter salunda gjor. de anhållan, att Stats- och Banco-Utskottens ifrågavarande Memorial , matte ytterligare hvila på bordet till nätsa Plenum, icke kunde enligt 49 §.
RiksdagOrdningen förvägras.
Herr Stråle,- Nils Wilhelmi I anledning af dea anmälan, sorn af Stats- och Banco-Utskotten blifvit gjord derom, att Fullmägtige uti Banken och RiksgäidsContoiret, uti JustitiasO mbudsmansEmbeiet insatt den af Riksens Ständer till JustitiasOrnbudsmannens efterträdare utsedde man; meri att någon ny Suppleant icke genast blifvit af Fullmägtige utvald, får, med stöd af 56 §.
Riksdagsordningen, och i afseende på den således under Riksdagen ti. made händelse, jag väcka Motion om ändring uti 26 §. af JustitiasOmbudsmans Instruciionen, Henna §. innehåller, att Fullmägtige genast böra utse Suppleant, för att efterträda JustitiesOmbudsmannen, Anledningen till detta stadgande har efter alla anledningar varit det af Lagstiftaren afsedde ändamål, att JustitiasOmbudsmansEmbetet aldrig rnåtte komma att stå ledigt, utan att alltid en Suppleant måtte finnas, som, i händelse Justitieombudsmannen afginge, kun<1®, utan omgång inträda i Embetets utöfning.
Den 30 September f. m. 413
Dä likväl d en meddelade föreskriften för Fullmägtige icke blifvit efter bokstafven verkställd, och nu mera icke lärer kunna användas, anser jag för min del något bestäthdt stadgande för det närvarande icke finnas, huru med val af Suppleant bör tillgå.
Så väl af denna anled* ning, sorn att det synes närmare öfverenststäm rna med Grundlagens anda, att, då val till Suppleant bör anställas, och Riksens Ständer äro församlade, och sjelfva kunna utvälja Suppleanten, sådant val bör förrättas, på sätt 98 §.
RegeringsFormen i allmänhet stadgar, får jag föreslå följande tillägg uti 26 §. af JustitiaeOmbudsmans Instructionen: Afgår , under varande Riksdag, och förr än dag till densämmas afslutande blifvit utsatt, den till J ustidaeOmbuds-' mannens efterträdare utsedde person , eller varder till verkelig JustidaeOmbudsman förordnad, förhälles med nytt val, på sätt 97 oclt 98 §.
Reger ringsFormen och 63 §.
Riksdagsordningen utstaka.
Denna Motion torde få hvila på bordet, för att sedermera remitteras till ConstitutionsUtskottet, som haft befattning med Justitisel Ombudsmans Instructionens uppgörande.
Antages detta tillägg af Riksens Ständer, och varder af Kongl- Majit godkänd, torde hinder ej vara, att sedermera företaga val af Justitise» Ombudsmannens Suppleant.
Lades på bordet. 4U Den 30 September f. m.
Företogs till pröfning Stats* och BancoTJtskottens den 23 dennes under N:o 57 afgifne, samt den 25 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, med anmälan otn de af Riks-Stånden fattade serskilte beslut,! anledning af Utskottens hemställ anden, rörande Fikets penninge-väsende och de dermed geinensoap ägande ämnen, tillika med förslag till sammanjämkning af de dervid förekommande skiljaktigheten Herr Grefven och LandtMarsRaikeri hemställde, om icke, enär Utskottens Betänkande innefattade åtskillige puncter, hvarje punct finge särskildt för sig företagas och pröfvas.
Första oell Andra Puncterhé ansagos leks erfordra' någon åtgärd.
Tredje Putictert.
Herr Grefvén odli LandtMarskalken hemställ-4 de, om Ridderskapet och Adeln behagade, under förbli,fvandé vid dess, 1 afseende å denna punct, förut fattade beslut, godkänna den af Utt skotten föreslagne voterings-proposition.
Fjerde
Puncten ansågs icke erfordra någon Den 30 September f. m. 415 Femte Pujicten.
Herr Stråle, Nils Wilhelmi Da de förena» da Utskotten i HufvudBetänkandet hemställt, att den årliga Capitalafbetalningen å StatsVerkets skuld , af 150,000 R:dr måtte fortfara, sökte jag visa , att denna summa verkeligen borde komma Banken till godo , och blifva oförändrad bibehållen; men detta lärer icke kunna ske, om denna summa skal! utgå till allmänna företag, på sätt två Rikstånd nu beslutat, Det tyckes vara stridande emot sunda principer, att först pålägga folket skatt, för att anskaffa penningar att göra afbetalning på cäpia talet af Statens skuld till Ranken, och sedermera skänka borrt den till allmänna arbeten.
Det vore då otvifvelaktigt redigare, och bättre utvisande sanna för hållandet, att afskrifva skulden till Banken, och af Bevillningen directe göra anslag till allmänna arbeten.
Nu hafva emedlertid tvenne Stånd beslutat, att till allmänna företag bortskänka summan ; och i sådane omständigheter tror jag det vara bäst, att Ridderskapet och Adeln för bli fver vid dess i detta fall förut vidtagne beslut, med det tillägg, att de ifrågavarande 150,000 B:dr, må, såsom Apdra puncten ornförmäler, användas till uppköp af silfver-
Det kunde eljest hända, att i fall ej medlen kunde disponeras till silfverköp, de skulle komma att utgå till Canal-arbeten; och det är derföre som jag anser härmed böra förhållas likasom med de i Andra puncten nämnde summor.
Jag anhål, ler således om proposition å detta tillägg. 416
Den 30 September f. m.
Jag har te* dan förut vid detta tillfälle fästat Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet å vådan af det utaf de sammansatta Utskotten föreslagne alltför stora silfver - uppköp.
Enligt andra pancten utgör det till detta ändamål dispone* rade beloppet 266,000 R:dr, och efter 5 punCten skulle ytterligare 150,000
R:dr tillkomma.
Jag hemställer, huru en så stor silfver* upphandling skulle kunna ske, utan att betydligt stegra coursen.
Om åter, såsom andra puncten föreskrifver, Uppköp af silfver icke finge äga lura, när coursen stiger, skulle ju följden blifva, att penningarne komrrso att ligga utan nytta, åtminstone om Ridderskapets och Adelns beslut härvid blef det gemensamma.
Jag hemställer emedlertid, huruvida det kan vara förenligt med en sann hushålls-princip, att å ena sidan använda stora summor af sina penningar till silfver-uppköp, oell å den andra pkä sin skuld.
Jag skulle tro det va* ra lämpligare, att Ridderskapet och Adeln förenade sig i BorgareStåndets beslut, att använda de ifrågavarande 150,000 R:dr till ali* manna arbeten.
Sedelstocken skulle då ej ökas, ty obligationerne kunde i sådant fall minskas.
Herr Munck af Rosenskjöld, Eberhard:
Jag har ifrån början, och redan vid den sistförflutua Riksdagen, föreslagit den nu beslutade inyexlingen ?f silfver mot nya sedlar; men jag är Den 30 September f. ni.
"417 är lilsa sa mycket emot det föreslagna uppkö' pet af silfver för Hankens behållne vinst, så väl på de grunder Friherre Björnstjerna anfört, som äfven emedan jag anser denna sist» nämnde mesure skadlig både för Capitalistec och Gäldskyldige: nemligen i början för de förre, genom coursens möjliga höjning deri* genom, att efterfrågan af Hamburger Banco blir större, och i längden för de senare, enie» dan silfverfonden derigenom i längden och. efterhand ökas, utan att sedelstocken derjemte tillvexer.
Herr Stråle' Jag får fästa uppmärksamhet ten derå, att frenne
Stånd redan beslutat, att Capital-afbetalning å StatsVerkets skuld till Banken skall äga rum.
Denna fråga är således afgjord.
Det återstår blott att bestämma,' huru medlen skola användas.
De förenade Utskotten hafva föreslagit, alt de måtte disponeras till uppköp af silfver, derföre, att de annars icke skulle komma Banken till godo, och att sedlar såmedelst skulle för silfret utgå i rörelsen.
Derigenom förenades Bankens consoliderande med afsigten, att bibehålla den nuvarande sedelmassan i rörelsen.
Men skuls le åter de 150,000 R:dr, såsom BorgareStåndet beslutat, användas till allmänna arbeten och företag, blefve Banken i sjelfva verket i saknad af den beslutade Capital - afbetalningen* Jag tror likväl att de farhågor, Friherre Ridd. och Ad.
Prat .VIII Band. ^i§ Hen 36 September f. m.
Björnstjertta yttrat för ett blifvande silfveruppköp icke 1111 mera kunna komma i fråga, sedan förslaget i denna del är bifallit, och jag föreställer mig, att faran icke eller blir serdeles stor deraf, att penningarne tomine att ligga utan nytta, enär BancoBullmägtige få sig, uti det reglementariska, uppdraget, att, 1 händelse silfver-upphandling ej kan ega rum, Ida i Stället uppköpa Obligationer.
I sådant fall utgå sedlarne i rörelsen, och Banken får Blott en ökad fordian hos StatsVerket, — Jag förnyar således min anhållan, att vid 'jVte puncten må göras det tillägg, att med ifrågavarande 150,000 Bhlr må förfaras lika 30m med den i a puncten omnämnda summa, nemligen, att penningarne Icke komma att qvarligga i Banken, utan utgå i rörelsen, antingen till uppköp af silfver, eller till upphandling af StatsÖbligationer.
Annars skulle de möjligen blifva liggande i Banken, och detta är visserligen icke någons mening.
Uerföre anhåller jag om proposition å ^terörde tillägg, hvilket uppfyller det ändamål, aom synes utgöra allas önskningar , men tillika förekommer det sig sjelf motsägande heslutet, att göra afbetalningar till Banquen, och sedermera bortskänka samma eapital-summa.
Jag är till det mesta förekommen af Herr Stråle, Trenne JUkg-Stands beslut har redan afgjort, att 150,000 Btdrj årligen skola å Statsverket» skuld till T)m 5,0 September f, m> 41$ Banken inbetalas.
Någon jemkning uti detta beslut kan således icke ega rum.
Det blix derföre nu endast fråga om användande af den. na Capital afbetalning, oöh *1 detta afseende instämmer jag med Herr Stråle.
Jag tror derjemte, att de öfrige RiksSiånden få genom ett sådant tillägg, som det af Herr Stråle föreslagne, vidard tillfälle att öfverlägga om summans användande, när de reglementariska föreskf ifterne rörande Andra puncten förekomma.
✓ Hvad beträffar den fara, friherre Björnstjerna tror sig se uti up}>köpet af silfver, så Sr densamma lika mångå gånger yrkad, om vederlagd, Friherre
Björnstjernas ord folio sålunda, att det vöre origtigt, att på ena hållet för sina penningar uppköpa silfver, och sedötV mera på det andra hållet låna.
Här förekommer likväl den skiljaktighet, att det icke är samrnå person, söm i bada fallen handlar.
^Man kan ej Säga, att det är Statsverket som uppköper silfret; ty det är Banken, och man kan lika litet påstå, att det äe Banken, sorn lånar, ty det är Stats Verket.
De äro två alldeles olika personer; ot‘h den énö har ej rättighet att disponera dén andras pén-* ningar.
Men Banken har förbindelser till hvaf och en , sorn har dess sedel i Sin hand; och man måste skilja emellan de båda personérhe, om man vill utreda saken, i stället att inveek*. Z, - «- - •
• ■- - - - - — la den - Den 30 September f. m.
Skulle Ridderskapet och Adeln ej vilja instämma i Herr Stråles mening, så får jag för min del anhålla, att Högloft.
Ståndet måtte qvarblifva vid dess redan fattade beslut, att för de ifrågaställde 150,000 R:dr uppköpa silfver, emedan, om Ridderskapet och Adeln vidhåller detta beslut, Ståndet åtminstone skall hafva den fördel, att hela verlden ser, att Svenska Riddarehuset ej velat rubba Bankens förhållanden, utan snarare i möjligaste måtto stärka den och dess credit.
Och må då de öfrige Riks-Stånden taga på deras räkning följderne af att gripa med båda händerne i Bankens Cassahvalf, såsom innehöllo de besparde StatsMedel, i stället att de innehålla Sedelinnehafvarnes egendom.
Friherre Björnstjerna ’•
Ö/n den i Ändra puncten omförmälda summan till uppköp af silfver icke kunde för ändamålet användas, skulle beloppet till nästa Riksdag utgöra Två millioner.
Alla till Canal-arbeten med mera erforderlige anslag bestiga sig till endast i,goo,ooo Riksdaler; och jag hemställer alltså, huruvida det kan med sann och klok hushållning instämma, att hafva två millioner liggande ofrukt-1 bara, under det man utgifver Obligationer, för hvilka man betalar ränta.
Denna ränta måste nödvändigt blifva en ren förlust.
Herr Munck af Rosenskjöld :
Det torde tilllåtas mig att få fästa uppmärksamheten å skilnaden imellan uppköp och invexling af silfveiy.
Det förra bringar in silfver i Ranken, utan att nå - Den 30 September f. m> gon ny sedel för det uttages, och ökar sålunda blott SilfverFonden, men minskar Sedel-stocken,’ då deremot den senare eller invesdingen bringar in silfver mot nya sedlar, men dock i en för Bankens SilfverFond förmånligare proportion än den, som förut befinnes emellan Silf; verFonden och den utsläppta Sedelstocken.
Den, som med mig delar Öfvertygelse!! om nödvändigheten , att bereda en tillökning af SedelCapitalets numeraire med bibehållande af dess silfver-värde och af Bankens soliditet, kan ej annat än motsätta sig förslaget, att använda en större summa till sifver-uppköp; helst ju mera silfver köpes in i Banken, desto mindre återstår i landet till ofvannämde invexling mot nya sedlar.
Här har blifvit sagdt, att hvad Friherre Björnstjerna nyss yttrade, blifvit förut vederlagdt.
Men man måste göra skillnad emellan vederläggning och försök till vederläggning.
Det är blott erfarenheten, som kan vederlägga i financiella tvister; och jag våger säga, att de yttranden, jag vid förra Riksdagen i financerne framställde, val då blefvo af FinanceUtskottens samt flere Ledamöters yttranden motsagde, men icke af framtiden eller utgången, och Friherre Björnstjenas skola ej heller, blifva det.
Herr von Hohenhausen, Michaell Skillnaden torde , efter mitt begrepp , icke vara så stor emellan de båda förslagen, antingen att anvan - Den 30 September f, m* da summan till fullgörandet af de arbeten, sorn enligt Riksens Ständers beslut skola nied Rankens gevinst verkställas, eller att använda penningarne till silfver-uppköp , samt för bri* sten utgifva Obligationer, som i framtiden skoIg ined Bankens gevinst inlösas, Det vöre således blott räntan, som ginge förlorad, i den händelse att silfver uppköp ej kan ega rum*
Men då det tillika blir för Ranken både en möjlighet och en skyldighet, att, i den mon silfveruppköp ej kan verkställas, inlösa StatsObligationer, besparar ju Ranken denna ränta, och jag skulle derföre tro, att Ridderskapet och Adeln icke behöfde frångå sitt första beslut i ämnet, att nemligen för capitalafbetalningen å StatsVerkets skuld uppköpa silfver.
Det är således mera för att bibehålla bestämd klarhet i räkningarne, och för att utmärka , att man följer en viss princip, än för att åstadkomma någon skiljagtighet i behandlingen af frågan , som jag tillstyrker att Ridderskapet och Adeln må qvarblifva vid dess förra beslut rörande förevarande punct, med det tillägg, Herr Stråle föreslagit.
Jag ber om ursägt, att jag i korrthet besvarar Herr Munck af Rosen* skjölds anmärkning, som tycktes vara rigtad mot min egenkärlek.
Det var ej af öfvertygelse om min egen infallibilitet, sorn jsg yttrade, aft Friherre Rjöjrnsijernas farhåga for silfver-upp - peg ja September /• w. 4*3 köp blifvit vederlagd.
Det var icke eller derföre, att jag sjelf försökt att vederlägga dea?
men jag grundade mitt yttrande derpå, att då.
Ridderskapet och Adeln fattat det beslut i af« seende å silfver-uppköp lör Bankens räkning, att de anslag, som i Andra och Femte punctee* ne omtalas, borde användas till nämnde ändamål, jag för min del trodde, att Ståndets pluralitet vederlagt farhågan ; och det var således denna, pluralitet ■— icke min egenkärlek , sorn öfvertygade mig, att Friherre Björnstjerna var vederlagd, Herr von Hartmansdorff, August'- Jag fruk. tar, att närvarande öfverläggning fortgått estan eger.teligt ändamål.
Örn Ridderskapet och Adeln nu åter skulle debattera igenom FitisnceBetänkandet, och möjeligerr äfven derom votera, ser jag ej, hvartill det skulle tjena, stt redan hafva pröfvat det ; emedan alla fyra Stånden möjligtvis kunde fatta nya, med de förra olika beslut,.
Meningen med förevarande
Betänkande kart endast vara, att gifva tillkänna Standert* beslut i hvad de ärq skiljaktige, och att föreslå votedngs-propositioner till deras sainmanjiemkande genom Nämd..
Jag får derföre tillstyrka, att Ridderskapet och Adeln, utan att fortsätta discussionen såsom onyttig , endast behagade pröfva voterings-propositionerne; och, hvad denna punct beträffar, bifalla Herr Stråles. förslag, hvilket icke innefattar någon än* <lriug af Ridfjerskjpe.ts och ^A-tlelns förut vi.<i*
Den 30 September f. rm tagne beslut, utan blott innebär ett förtydligande deraf.
Herr Muncl af Rosenskjöld:
I anledning af hvad Herr Lefren senast yttrade, får jag endast förklara, att då han anser pluralitetens mening vara en vederläggning af en motsatt mening, jag icke har något vidare att erinra, serdeles som han derigenom sjelf medgifver sig flera gånger hafva på detta sätt blifvit ve* derlagd.
Men skulle ej Ridderskapet och Adeln vilja afslå proiectet att använda de 350,000 R:dr endast till silfverköp, så måste jag begära votering.
Herr Stråh:
Som jag tyckt mig finna, hafva åtskillige Ledamöter icke riktigt fattat den förevarande frågan.
Den af de förenade Utskotten anmälda skiljaktighet emellan RiksStlndens beslut rörande 5 puncten består nemligen deruti, att Ridderskapet och Adeln biföll, att capital*afbetalningen å StatsVerkets skuld finge användas till silfveruppköp.
PresteStåndet beslöt, att capital-afbetalningen skulle ega rum, men tilläde, att den borde utgå till allmänna företag, hvilket, efter min tanka, föranleddes af den förmodan, att Banken i stället skulle få en motsvarande fordran hos andra auctoriteter:
BorgareStåndet beslöt åter, att medlen skulle i lånväg utgå till åtskilliga städer; och BondeStåndet afslog för dess del all inbetalning af StatsVerkets skuld.
Säledes uppkommo fyra olika åsigter.
Den 30 September f. m. 425 Hvad jag yttrade, hade blott till syfte* mai, att Hankens capital icke skulle skänkas bort; hvilket synes stridande mot ali rättvisa, sa länge Banken ej sjelf fullgör sin betalnings-skyldighet, och den summa, man vill bortskänka, ej utgör någon Bankens vinst.
Derföre tillstyrker ja^ ett förtydligande af Ridderskapets oell Adelns förra beslut i ämnet, och hvarigenom de öfrige RiksStåndens beslut äfven varda så jemkade, att Bankens capital icke blifver rubbadt.
Herr von Hohenhausen: Som Ridderskapet och Adeln redan fattat dess beslut uti förevarande ämne, att nemligen silfver - uppköp skall ske, och något jemknings-förslag i denna del icke blifvit ifrågasatt, tror jag att vi icke äga rättighet att upprifva ett på lagligt sätt tillkommet beslut, och kan således icke eller anse Herr Munck af Rosenskjölds yrkande lagligt.
Herr Lefrén förenade sig med Herr von Hohenhausen.
Herr Munck af Rosenskjöld'•
Med full tillförsigt till Herr Grefvens och RandtMarskalkens bedömmande, får jag till Herr Grefvens och GandtMarskalkens afgörande hemställa, 7iuruvida Ridderskapet och Adeln, sedan de Irenne öfrige Stånden icke förenat sig i samma, mening, må ega att jemkningsvis frånträda sitt beslut, och instämma i BondeStåndets, hvar*. 426 Den 30 September j, m. om jag för min del anhåller.
Det är i öfrigt icke farligare, att Banken eftergifver och afSäger sig dess fordran hos Staren, än att, på sätt i gär här å detta rum afgjqrdes, jordbrukaren ensam kotnmer att utgöra hälften af H, K. H.
Kronprinsens rese- och förmälning^: kostnader, ♦ Jag anhåller således, att, i händelse Herr Gretven och I/andtMarskalken ej godkänner Herr von Hohenhausens mening, votering må anställas, samt att BondeStandets beslut i detta fall må utgöra contra-proposition.
Herr Cederschjöld: 73 §. i Riksdagsordningen medgifver visserligen, att ett Riksstånd kan frånträda sin mening, då derigenom möjeligeti pluralitet kan vinnas för någon viss gak.
Men sådant plägar merendels då ske genom inbjudning från ett annat RiksStånd, Ovanligt vöre det deremot att i en fråga, der meningarne äro så delade, som i den föreva» rande, det ena Ståndet skulle kasta sig på ett annat
Stånds sida , utan att pluralitet deri genom åstadkommes.
Det kunde derföre till det nesta anses högst oformligt, örn Ridderskapet och Adeln nu skulle frångå sitt. i ämnet en gång fattade beslut, helst detsamma är gå fullkomligt väl grundadt.
Hvad beträffar de flere här fä liche yttranden örn vådorne af silfveruppkön för Bankens läkning, äro de redan tillräckligen veder Den 30 September /. m. 457 lagde.
Det är alldeles icke att frukta, att cour» sen skall falla under j2o ski 11 ingar; emedan Bankens rättighet och skyldighet, att mottaga silfver till invexling emot nämnde summa, leinnar fullkomlig garantie emot etc sådant fall.
Icke eller behöfver man befara, att coursen genom silfverköpet skall uppjagas öfver 128, emedan invexlingen och uppköpet af silfver upphör, dåjcoursen uppnått denna punct.
Jag får på dessa och i öfrigt anförde skal tillstyrka, att Ridderskapet och Adeln må qvarblifva vid sitt förra beslut; och skulle näppegen tro, att någon annan proposition kan göras,' enär ingen pluralitet är att vinna genom ett upprifvande af berörde beslut.
Herr Munch ef Rosenskjöld l Jag skall utbedja mig, att få den §. uppläst, som Herr Cederschjöld nyss anfört.
Sedan 73 §. i Riksdagsordningen, i anledning häraf, blifvit uppläst, fortfor Herr Munck af Rosenskjöld:
Såsom jag förmodade, förekommer ej i denna något stadgande , som säger , att ett Riks-Stånd icke får frångå ett fattadt beslut, och förena >sig med ett annat Stånd, så vida ej pluralitet derigenom vinnes; tvärtom innehåller , att resijN tatet kan blifva, att frågan till
Nämd öfver* lemnäs.
Sådant blefve ock förhållandet bär» om Ridderskapet och Adeln vill instämma 5:
BondeStåndets beslut.
Jag vill dock icke, si 4*8 Deri 30 September f. m. vida meningarne derigenom kunna förlikas, motstrida den del af Herr Stråles förslag, som angår de 150,000 Riksdalernes användande äfven till andra ändamål, än silfver uppköp.
Om jag nemligen ej irrar mig’, hade Herr Stråles förslag äfven ett Alternatif, nemligen att summan skulle vid vissa omständigheter utgå till amortering af StatsObligationer; och jag skall icke tveka att derom förena mig med Herr Stråle, om vi härigenom kunna undgå votering.
Herr Rosenblad, Bernhard; För min del kan jag ej inse, huru sammanjemkning är möjelig emellan tvenne alldeles stridiga och mot' satta beslut, och jag finner derföre icke någon anledning, hvarföre Ridderskapel och Adela skulle uti ifrågavarande fall förena sig med Bon* deStåndet, destomindre som Ridderskapets och Adelns beslut nu är i fullkomlig öfverensstämmelse med den financeplan, vi antagit att bereda för framtiden större tillgångar för en realisation , i stället att såsom hittills alltjemt söka förstöra Bankens utvägar alt verkställa densamma.
Herr von Hohenhausen :
Hvad beträffar Herr Munck af Rosenskjölds första förslag i detta ämne, så är motsatsen deraf redan af trenne Riks-Stånd beslutad, nemligen att 1 50,000 R:dr skola användas till afbetalning å StatsVerkets gäld till Banken.
Den 30 September fm. 439 RondeStåndet Eler, uti hvars beslut Herr Rosenskjöld inbjuder Ridderskapet och Adeln att instämma, har stadnat i den mening, att nämnde afbetalning skall upphöra, samt räntan a skulden icke Vidare beräknas.
Det är således tyd* ligt, att de tre Ståndens beslut i detta fall utgöra Rikens Ständers.