Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Frölich väckte sin motion; och det är af denna anledn. jag får påminna, att jag då afstyrkte densamma, emedan jag anser denna stämpelafgift billig och som ersättning någorlunda motsvarande den skjutskostnad, dessa tidningar draga.
Utan alt uppehålla mig vid den jemförelse, som en talare gjort mellan hvad dessa tidningar skulle kosta, om de betalades efter brefporto-tariffen och lod tal, vill jag blott erinra, att jag icke tror, att denna jemförelse kan tagas till grund riu; ty 100 Den ii Mars e, m. innan stämpelafgiften vidtogs, åtnjöto tidningar långt större moderation i postporto, än bref i allmänhet, och efter den lag som gäller i Norrige, i afseende å moderationen i porto för tidningars afsändande, blir priset billigare för abonnenterne, än det som äger rum här, när man nemi. tager i betraktande, så väl postförvaltare-arfvodet, som stämpel-afgiften och den särskilda rabatt, som en tidnings-redacteur här betalar ur sin egen cassa till commissionärerna vid postcontoret.
Hvad i öfrigt blifvit yttradt, vill jag förbigå, endast tilläggande, att det fägnar mig, att en värd ledamot, som förut i egenskap af väktare öfver tryckfriheten visat, i afseende på dessa medel till kunskapers spridande, ett nit, hvars egenskap är R. o.
Ad. nogsamt bekant, fått ett annat tillfälle att fortsätta detsamma såsom representant, och att han , efter att hafva frångått den nyssnämnda portföljen, benäget öfvertagit en annan, nemligen att vara rolighetsminister hos R. o. Ad.
Jag har väl hört Ilr Hjerta förklara, att han anser stämpelafgiften hillig; denna hans mening lemnar jag i sitt värde.
Jag hade kanske bort i min motion antyda, att en stämpelafgift äfven kunde komma i fråga hvad den periodiska litteraturen beträffar, en litteratur, som vårt Iand för närvarande icke äger, nemi. månadsskrifter eller qvartalsskrifter, då sådana blifva utgifna.
När sådana skrifter utkomma, hvilket jag hoppas i framtiden sker; så skulle de också beläggas med stämpel-afgift, och i sådant fall vill jag äfven hafva erinrat, att ali taxa för kunskaps spridande må försvinna.
Om icke alla tidningar kunna befrias från stämpel-afgift, förmodar jag dock, att några borde blifva det, såsom Missionstidning, Fosterlandsvännen och dylika.
Jag skulle tro, att dessa tidningar icke borde med stämpelafgift beläggas, då deras nytta icke lärer af någon disputeras.
Hr Hjerta: Gr.
Frölich har visserligen rätt deri, att periodiska skrifter, som utkomma månadsvis, hafva större svårighet att spridas i landsorterna, än dagligt utkommande tidningar; men detta härrör ingalunda från stämpelafgiften, utan från brist på arrangement, i afseende på postförvaltarearfvodet, som för sådana skrifter är högre än för de dagliga tidningarna, d. v. s. i proportion till besväret, som postförvaltarne dermed måste vidkännas.
För att utdela eller afsända en daglig tidning 2 eller 4 gångor i veckan, åtnjuter han för hvart exemplar 1 r:dr, jemte 24 sk. af redactionen, men för en skrift, sorn utkommer en gång i månaden, 24 sk. Om Gr.
Frölich i den saken kunde åstadkomma ett annat arrangement, skulle det visserligen vara af nytta för detta slags skrifter., som i andra länder uro så Den ii Mars c. ra. 101 gängse, och hvarigenom skulle beredas tillfälle till införande af mera genomförda afhandlingar i alla vigtigare samhällsfrågor.
Jag kan icke tillstyrka, att den huvar, stämpelafgiften skall upphöra, emedan jag tror den vara en ringa ersättning för den kostnad, som forslandet af tidningarna medför; men om någon förändring härutinnan skall ske, så skulle jag hemställa till Bevilln.Utsk. att göra en lämpligare fördelning af beskattningen.
Jag anser nemi. icke billigt, att en tidning, sorn är nära nog en aln lång, ej skall betala mera än en tidning, som blott är ett qvarter lång.
Ersättningen skulle jag tro hör vara i förhållande till tidningens storlek och den kostnad den förorsakar Postverket.
Den anmärkning
Hr Hjerta gjort, i afseende på postarfvodet för de mindre tidningarna, är ganska riktig; och jag anhåller alt framdeles, i ett kommande plenum, få framställa min mening och mina anmärkningar i detta hänseende.
Hvad Fosterlandsvännen och Missionstidningen angar, så är visserligen Hr Ribbings anmärkning äfvenledes riktig; men jag tror ej, att man bör göra undantag i afseende på dem, ty alla tidningar påstå sig ju vara fosterlandsvänner.
Gyldenstolpes yrkande, att de stora tidningarna borde erlägga bevillning efter alntalet, är icke mindre riktigt, och torde vara särdeles tillfredsställande för dem, som ifra för skjutsens underlättande.
Om BondeSt. förnimmer, att tidningarna väga 4oo Sk??, så torde dess medlemmar äfven få ett begrepp om hvad smädelsen väger här i landet, för deras hästar, som skola fortskaffa tidningarna.
Remitterades till Bevilln.Utsk., hvarjemte communication af motionen med de öfriga RiksSUn blef bifallen.
Till Bevilln.Utsk. remitterades Hr von HartmansdorlFs, Aug., den 4 dennes f. m. på bordet lagda motion, angtde brännvinsbeskattningen och dess användande.
Hr Oxehufvuds, Göran Adolph, den 4 dennes f. m. på hordet lagda motion, ang:de medel till befordrande af Svenska näringarnas och deribland sjöfarteus förkofran.
Då jag i min motion hufvudsakligen afsåg, att Ständerne mätte vid denna riksdag bestämma det sysleme, sorn borde ligga lill grund för den blifvande
Styrelsens åsigter och handlingssätt med afseende på vår ekonomiska lagstiftning; så var jag nödsakad att behandla våra näringar i sin helhet.
För att framställa en historik öfver deni alla, kunde jag icke förbigå den ena näringen och tala om den andra, enär det är gil - loa Den n Mar» e. m. vet, att hvarje näring räcker en stödjande hand ät den andra; men derigenom har en mänghel i framställningen uppstått, så att man väl kan säga, att motionen handlar om olika ämnen, ehuru de stå i omedelbart sammanhang med hvarandra.
— Jag har begärt, att min motion måtte remitteras till Besvärs- o. Ekon.Utsk. samt varda MedStånden communicerad: men skulle R. o.
Ad. finna, att den innehaller så olikartade ämnen, att den i dess nuvar. skick icke kan remitteras till ett Utsk., utan alt möjligen en del af densamma tillhörer Bevilln.Utskts, en annan deremot Ekon.- XJtskrs behandling; så anhåller jag, alt samma ynnest måtte mig, som Hr Gr.
Spens beviljas, att nemi. inkomma med särskilda motioner, i de fall Hr Frih. och Landtm, samt Ståndet kunna pröfva, att några olikartade ämnen blifvit sammanförda.
Sedan den värde motionären förklarat, att han ämnar sönderdela sin motion, torde det icke vara tillfället nu att yttra hvad jag eljest ämnat anföra öfver densamma i dess helhet.
I korthet får jag dock nämna, att då motionären ansett nödvändigt, alt Ständerne borde stadga och för Styrelsen uttrycka sin opinion 0111 detsysteme, som skulle följas i afseende på tullväsendet och näringarna i allmänhet, torde det icke vara olämpligt erinra sig, att en sådan opinionsyttring varit uttryckt alltsedan 1823 års riksdag.
Del var då, sorn Bevilln.Utsk. första gången, uti ingressen till sitt betänk., yttrade den öfvertygelse, att handeln med utländningen skulle grundas på reciproka förhållanden, och förbuden förvandlas till en lämplig skyddstull.
Det var vid den riksdagen, som Ekon.Utsk. utarbetade det förslag till handels- och näringsfrihet, hvilket af Stänaernes pluralitet bifölls, och hvilket Ständerne, vid 1834 åes riksdag, hos Konungen anböilo, att Konungen ville låta med nödiga mooificatinner utfärda.
Ständerne hafva således ingalunda uraktlåtit att angifva sin åsigt 0111 riktningen af det systeme, som borde följas; oell om sedan den tiden ingenting blifvit ordnadt härutaf, har jag blott velat fästa uppmärksamheten derpå, att det icke är någon försummelse hos Ständerne, som uppskofvet kan tillskrifvas.
Hvad de särskilda delarna af motionen beträffar, så anhåller jag få nämna, att jag vid sista riksdag tog mig friheten väcka en motion om nödvändigheten att borttaga alla sådana hinder, från hvilka försvararne af prohihitiv-systemet i statsmannanäringarna kunna hemta några plausibla skäl för sitt motstånd.
Bland dessa står i främsta rummet, att borgerskapets utskylder till städerna måste utgöras efter andra grunder än hittills.
Det var i detta jag föreslog en reform, hvilken antingen i anseende till tidens korthet eller ämnets vidlyftiga omfattning icke hade lyckan alt, såsom jag hoppats, kunna ådraga sig Utsk:s uppmärksamhet; men jag utber mig Den 11 Mart e. tn. io3 således, att, i händelse denna del af frågan kommer till Ekon.Utsk:s behandling, Ulsk. matte vara betänkt på nödvändigheten alt, i sammanhang med framställningen af behofvet om ett stadgadt systeme, tillika föreslå några förändrade grunder för en blifvande beskattning förstäderna, på så sätt, att alla innevånare, och icke blott borgerskapet, skulle dertill bidraga.
— Måhända vore äfven nödigt för möjligheten af en ordnad näringsfrihet, att undanrödja det stadgande i allmänna Ingen, atl den, som vill vinna burskap, skall ställa borgen för 6 års kronoutskylder.
— Jag får fästa motionärens uppmärksamhet derpå, att dä han nu skall sönderdela sin motion i flera, denna af mig sistnämnda omständighet måtte blifva föremål för en särskild motion, som kunde remitteras till Lagutskottet.
Efter den kännedom jag tagit af motionen, kan jag ej finna, att den innehåller inål af olika beskaffenhet, utan atl den syftar endast till ett enda mål,— näringsfrihet; och att den i sin helhet såsom en näringsfråga bör remitteras till Ekon.Utsk.
Jag får derföre föreslå, alt den må, utan alt förut sönderdelas, dit remitteras för att behandlas af detta Utsk. i förening med Bevilln.
Det var i anledn. af några påminnelser från åtskilliga ledamöter, att det skulle möta hinder att remittera min motion i dess nuvar. skick, som jag föreslog sönderdelning af densamma.
Skulle deremot R. o. Ad. vilja besluta, att motionen får i sin helhet remitteras; så önskar jag visserligen ingenting högre, helst jag qvarstår i den öfvertygelse, att den ieke innehåller olika ämnen, och jag blott väckte fråga om dess styckande, till följd af de erinringar jag lått, som jag nyss nämnt, och för att förekomma en vidlyftigare discussion deröfver.
Skulle Hr Frih. o. Landtm, tillåta remiss af motionen, sådan den nu är, så skulle jag visst se det aldrahelst.
För min del tror jag ej, att Hr Frih. o.
Landtm, kan tillåta någon dispense från grundlagens föreskrift.
Äfven om det tillätes, skulle sådant föga båta motionären; ty utan tvifvel skulle det Utsk., som får motionen till sig remitterad, mot henne göra samma anmärkning, som här ägt rum, då följden blefve, att Utsk. icke behandlade någon annan del deraf, än den som detsamma tillhörde att pröfva, samt att allt det öfriga icke blefve behandladt.
Jag tror således, att Hr Oxehufvud sjelf borde för målets behandling fördela sin motion i särskilda motioner.
Frih. von Kr semer, Robert:
Jag tager mig friheten upplysa, alt inom Ekon.Utsk. en afdelning är utsedd att communicera sig med Beviiln.Utsk., och att således, om Den ii Mars e. ra. motionen remitteras till Ekon.TJtsk., detta Utsk. icke lärer underlåta att sälta sig i beröring med Bevilln.Utskottet.
Till hvad Frih. von Kraemer yttrat, får jag lägga, att som en annan afdelning af Ekon.TJtsk. är i beröring med LagUtsk., kan också det tillägg, sorn Hr Hjerta åsyftade, inflyta, utan att det hindrar Ekon.Utsk, att behandla frågan, och att således, om motionen, som Hr Oxehufvud föreslagit, remitteras till Ekon.Utsk., synes den mig der bäst behandlas.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade tillåta Hr Oxehufvud att dela sin framställning så, att blott mål af samma beskaffenhet kommc att vara i hvarje del.
Jag får vördsamt hemställa,— efter de upplysningar, som nu blifvit iemnade, att afdelningen blifvit inom Ekon.TJtsk. utsedde att sammanträda med andra Utsk., och då den enda punkt, som kan anses vara af skiljaktig natur med den öfriga delen af motionen, är den, som rörer export-tullen och prohibitiv-systemets afskaffande, — om det icke kunde tillåtas, att motionen finge i sin helhet, sådan den nu befinnes, till Ekon.Utsk. remitteras.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att motionen afhandlade så väl näringsfriheten, som consulad-afgifter, navigalionsoch skeppbyggnads-skolor m. m., och förmodade det R. o. Ad. icke kunde undgå finna, att dessa mål voro af ganska olika beskaffenhet, hvarföre Hr Landtm, hemställde, om Ståndet behagade tillåta Hr Oxehufvud att få dela sin motion.
Bifölls. H. R. o. Ad. åtskiljd es kl.
Jj: till ii om aftonen.
Thorsdagen den 12 Mars 1840.
Plenum kl. 6. e. m.
Justerades 3 prot.utdr. för förmiddagen och 3 prot.utdr. för eftermiddagen den 11 dennes.
I anledn. af denna justering, begärde Hr Reutersvärd, Pehr Adam, att i ett kommande plenum få besvara de anmärkningar, hvilka af Hr af Dalström blifvit gjorda vid Ilr Reutersvärds motion rör:de mötespassevolancen.
Ilr Den ia Mars.
Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Electorcr, att i stället för arne ledamöter i BancoUtsk., nemi.
N:o 1662 Hr Nordenfelt, Olof, samt N:o iy53 Hr Hedenstjerna, fullm.
Gr. Hamilton, Malcolm, och en ledamot i Allm.
Besvärsoch Ekon Utsk., nemi. N:o 844 H*' Tigerklou, fullm.
Friesendorff, Fredr.
Aug., hvilka erhållit ledighet frun den i3:de dennes för alt bortresa, utse andra ledamöter i ofvannämnda Utsk., för att under ledighetstiden intaga de bortrestes platser.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Oxehufvud, Göran Adolph, nu från sitt den 4 dennes f. 111. upplästa anförande skiljt den del, som utgjorde ett med det öfriga anförandet olika ämne och borde till annat Utsk. än den öfriga delen remitteras.
Denna frånskilda del upplästes, så lydande:
På de grunder, som uti min till R. o. Ad. afgifna motion den 4 dennes, finnas anförda, vågar jag härmedelst vördsammast föreslå, att ett tillräckligt statsanslag måtte anvisas till navigations- och skeppsbyggeri-skolors inrättande i de orter, der rörelsen lemnar bästa tillfälle till praktisk utöfning af dessa yrken.
Uti de handlingar, som åtfölja den, af en värd ledamot af BorgareSt., i samma syfte afgifna motion, torde StatsUtsk. finna alla nödiga upplysningar till Bestämmandet af anslagssumman för navigations-skolor; äfvensom en antydning, att med en af navigations-skolorna förena undervisningen i skeppsbyggeri.
För att ännu mer belysa detta sednare ämnet, har jag trott mig böra bifoga närlagde Ö. P. M., innefattande förslag till ett skeppsbyggnadsinstitut, till det afseende StatsUtsk. kan anse den förtjena.
Ö. P. M.
Sedan skeppsbyggeriet och skeppsrörelsen börjat mera allmänt i Sverige betraktas såsom vigtiga industrigrenar, torde det vara nyttigt undersöka, huruledes vi hafva förberedt framtida bestånd åt dessa näringar.
Skeppsrörelsen beror i första rummet på skeppsbyggeriet, ty för att täfla med främmande nationer i skeppsfart, fordras, att vi skulle kunna bygga så goda och snällseglande fartyg som de, samt till lika om ej lägre pris.
Fordom behöfdes i allmänhet föga mera än vanlig timmermanseller qvartersmans kunskap, för att bygga ett fartyg.
Construetion skedde merendels efter gehör, utan användande af konstens reglor.
Någon gång lyckades det att på detta sätt få ett vackert, snällseglande fartyg; men oftast bände, att det nästa, ehuru ämnadt att blifva lika bra, gick ur mästarens hand som ett verkligt missfoster.
Nutiden fordrar ett helt annorlunda byggnadssätt.
Den mest fulländade construetionsritning och det noggrannaste utförande deraf äro oeftergilliga villkor, så framt fartyget skall blifva begärligt till salu eller få borlfraktning. 4 II.
'4 Dan ia Mars.
Fartyg behöfva byggas för olika fart af skiljaktig construction.
Somliga måste uteslutande beräknas för skarp segling, utan afsentle pä stort lastrum.
Hos andra önskar man se egenskaperna, snällsegling och rymlighet samraanjemkade.
Vissa fartyg måste, ehuru med bestämd storlek, likväl inskränkas till en viss vattendrägt o. s. v. Det är vid uppgörande af constructionsritningen, som fartygets form etc., större och mindre djupgående, med noggrannhet måste rättas efter beställning; ty eljest kunde hända, att fartyget blefve oanvändbart för den bestämda farten, hvarigenom en betydlig förlust skulle uppstå för redaren.
Allt detta förutsätter emedlertid, att vi skulle äga ett tillräckligt antal skeppsbyggmästare, med erkänd theoretisk och praktisk skicklighet i yrket, till användande vid de många varf, hvarest skepp byggas, samt derjemte en mängd bildade qvartersman, hvilka, efter fulländad lärotid, skulle kunna ersätta bortgående byggmästare eller mottaga ledning af nya varfsanläggningar.
Så är ty värr ej fallet.
De större varfven i Riket, efter att hafva inom Sverige fåfängt sökt skicklige constructeurer, voro nödsakade att med dryg kostnad införskrifva unga skeppsbyggmästare från Danmark.
Förlidet år användes 4 sådane i Sverige, hvaraf dock en redan åter vändt till hemorten.
De öfrige torde ej heller qvarstanna längre, än till dess dem i eget fädernesland erbjudas samma förmåner, som de nu äga här.
I Sverige lär emedlertid ej för närvar, finnas någon enda skepps bygger i-elev, som kan ersätta de Danska byggmästarne; och, hvad än värre är, i
Danmark lära ej heller lieie fullärde unge byggmästare vara ledige.
Skeppsbyggeriet i Sverige skulle således möjligen få afstanna eller inskränkas af brist på dugliga byggmästare.
För sjöfarten och skeppsbyggeriet söker man förgäfves någonting motsvarande åkerbrukets institut på Degeberg, bergshandteringens skola i Fahlun eller handtverkeriernas tecknologiska institut i Stockholm.
Måhända torde någon vilja påstå, att constructions-sko-* lan i Carlskrona är i tillfälle dana äfven coopvaerdi-skeppsbyggmästare; men detta vederlägges säkrast, derigenom att det ej skett på sednare tider och äfven sällan under den berömde Chapmans.
Sättet att bygga vid Kronans varf är olika mot privatas.
På förra stället betalas folket illa, och arbetar följaktligen så litet, sorn möjligt.
Der fulländas väl arbetet väl, men kostnaden och tiden betraktas ur helt olika synpunkter mot dem, hvarifrån man vid ett coopvaerdivarf måste utgå.
Men det liufvudsakliga och oöfvervinnerligaste hindret för danandet af skicklige coopvaerdi-byggmästare på Kronans varf, ligger i den långa tid, som åtgår för hvarje fartygs fulländande: så skulle väl kunna inträffa, att en elev fick på Kronans varf uttjena hela sin lärotid, utan att hafva deltagit i byggnaden af iner än ett linieskepp, hvar - \
Den ia Mars; emot elever, danade vid coopvaerdi-varf, blifva i tillfälle att årligen se flera olika sorter fartyg construeras efter ritningars uppgörande af olika personer.
På privatvarf är byggmästaren ej blott constructeur, utan dessutom äfven ekonom.
Han måste förstå att mottaga och använda matelåalier till bästa förmån, uppgöra accorder med leverantörer, så väl sorn arbetare, noga på förhand calculera kostnaden af en byggnad o. m. d., som blott kan läras genom en långvarig praktik på sådana coopvaerdivarf, der många olika skeppsbyggnader förekomma.
Bristen på dugliga qvartersman är här lika kännbar.
Hittills har man, af brist på elever, måst välja qvartersmännen bland de äldre, ordentligare timmermän, hvilket sällan lyckas.
Ilos qvarlersmännen fordras den drift och rörlighet, som man ej kan vänta hos en gammal man.
Qvartersmän
En byggmästare på coopvaerdi-varf måste, för att vara rätt duglig, hafva tjenstgjort längre tid såsom qvartersman; således böra qvarlersmännen, i afseende på kunskaper och bildning, stå i samma förhållande till byggmästaren, som en styrman till capitainen.
För att bilda ett efter behofvet afpassadt antal qvartersman och skeppsbyggmästare i Sverige, lär ej gifvas annat medel, än att inrätta ett institut, der ynglingar, som vilja egna sig åt skeppsbyggeriyrket, få lära det theoretiskt, på samma gång som de, liksom i hvarje annat handtverk, genomgå alla graderna af dess praktiska utöfning.
Ett sådant institut borde, genom öfverenskommelse med ägaren, förläggas vid något af de större skeppsvarf, hvarest ständiga nybyggnader af flera slag lemna tillfälle till den största öfning.
På detta sätt skulle beständigt från 5o till 100 skeppsbyggeri-elever kunna bildas.
På dessa grunder får jag föreslå, att en summa af b:co r:dr 10,000 årligen för skeppsbyggeri-instituter måtte anslås, samt att R.
St. ville fästa K.
M:s nådiga uppmärksamhet på vigten af "snara åtgärder” i detta afseende, emedan den närvar, bristen, så väl för byggmästare som qvartersmän, eljest torde menligt inverka på det under sednare åren så betydligt utvidgade skeppsbyggeriet; och det dessutom tyckes vara i högsta grad förödmjukande för Svenska allmänheten att se sig i utöfningen af en så vigtig näringsgren, som skeppsbyggeriet, vara nästan helt och hållet beroende af några utiändningar.
Ilemitterades till StatsUlskottet.
Den 12 M ars.
Uppå derefter framställd särskild propos., blef den återstående delen af Hr
Qxehufvuds den 4 dennes upplästa anförande remitteradt till Bevilln.- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utskotten.
R. o. Ad. tillät tillika, att Hr Oxehufvuds anförande finge med de öfriga RiksStm communiceras.
Hr von Troils, Emil, den 7 dennes e. m. på bordet lagda motion, om inrättande af ett institut för juridisk-praktisk och theoretisk bildning.
Hr Frih. o. Landtm, föreslog remiss af denna motion till StatsUtskoltet.
Denna motion borde väl till sin riktighet först vara pröfvad af LagUtsk., innan den kommer till StatsUtsk. för anslags beviljande.
Det skulle eljest kunna hända, att delta tillstyrkte anslag för ändamål, som ej vore riktiga.
Jag får fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, det jag för min del icke anser nödvändigt, att, på sätt Hr von Troil föreslagit, i hufvudstaden inrätta ett juridiskt-praktiskt och theoretiskt institut.
Den theoretiska bildningen hos jurister bör, i min tanka, inhcmtas vid academien; och om man önskar befrämjandet af ett högre mått af kunskaper hos jurister, än de hittills vanligtvis ägt, torde sådant, efter mitt förmenande, ändamålsenligast ernås genom alt vid Upsala och Lunds acadeinier inrätta tvänne nya professioner, en för laghistoriens studium och en för föreläsning af våra grundlagar.
Hvad åter ett juridiskt-praktiskt institut vidkommer, anser jag, att ett sådant icke skulle leda till något resultat, enär man uti juridiken icke kan erhålla någon praktisk bildning och erfai 'enhet, utan att genom tjenstgöring i juridiska verk handlägga juridiska ärender.
Då det uti .Stockholm finnes Hofrätt, samt kämners- och rådstufvurätter, och det är tillåtet för hvar och en att der auscultera; så anser jag, för min del, inrättandet af ett sådant institut icke allenast öfverflödigt, utan nästan förnärmande för dessa domstolars anseende.
Jag anhåller, att dessa anmärkningar måtte få åtfölja remissen till Utskottet.
Det är icke i afseende på sjelfva saken, som jag yttrar mig, utan endast i afseende på remissen, som jag får hemställa, om det icke vore bäst, att, såsom det är brukligt i dylika frågor, motionen går till LagUtsk. i afseende på saken, och till StatsUtsk. i afseende på anslaget, och således remitteras både till Lag- och StatsUtskotten.
Motionen remitterades lill Stats- samt LagUtskotten.
Den 12 Mars. iog Vidare föredrogs Hr von Troils, Emil, den 7 dennes e. m. på bordet lagda motion, om upphäfvande af bergslagernas särskilda fribeter; varande frågan om livart denna motion borde remitteras den 11 dennes e. m. lagd på bordet.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, att denna motion mätte till StatsUtsk. remitteras.
Jag erinrar mig ej, om det icke var denna motion, hvarom jag i går yttrade mig, under den förmodan, alt den borde tillhöra Ekon.- Utsk.
Jag ser icke, på hvad grund StatsUtsk. skulle kunna komma att bestämma dessa rättigheter för bergslagen.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att orsaken, hvarföre lian föreslagit remiss af Hr von Troils ifrågavar. motion till StatsUtsk., varit den, att första delen af motionen innehölle förslag till upphäfvande af de särskilda friheter, hvilka blifvit den s. k. bergslagen förunnade; och att han, då dessa friheter bestode i frihet för åtskilliga stats-onera, hade trott målet rättast böra tillhöra ofvannämnda Utskotts behandling.
Först sedan StatsUtsk. fattat sitt beslut, och om det tillstyrkt förslaget, förekomme andra delen af frågan, eller rättighet för alla slags jernsmiden att blifva fria, så inom districten, som utom desamma.
I anledn. af den första delen af Hr Frih. o. Landtnäs framställning, anser jag mig såsom ledamot af Ekon.Utsk. skyldig att bär upplysa, det hos Utsk. äro under behandling väl 20 motioner, som handla om rotcringsfrihet.