Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då återkom en del i Bevillning, och då kunde Ryska Vator ej under Namn af Finska till Sverige tullfritt införas, och då köpte Finland sina flesta behof utifrån genom Stockholm.
Så länge Continental-systemet räckte, återkom en del af dessa Sedlar för Colonial- och andra Engelska Varor:
Hvarföre vår underbalance i Handel med Finland i synnerhet varit känbar, sedan detta system upphörde.
— Ännu mera känbar har denna blifvit, sedan en hos oss, äfven af Serskilta Utskottet vid sista Riksdag föreslagen förhöjd Full på Utländska varor, förmått Finnarne, att icke taga dessa Varor från Sverige, och sedan en af Ryska Regeringen i Julii sistledne år förhöjd Tull-taxa på sådana Varor, som Finland förut tagit från Sverige, nödsakat oss, art mindre med Varor, men mera med Sedlar, än förr, betala de Varor vi få från Finland.
Man säger väl, att d< t är förmonligt få Varor för Sedlar.
Meri för dessa Sedlar kunna Finnarne passa på, att taga Varor och äfven Silfver igen, vid ett passagert fall af Coursen eller vid en Realisation beräknad efter en lägre Cours, än den var, då de T)en a 3 December.
431 köpte sina varor; och de erhålla således då mera Valuta för Sedlarne, än de sjelfva för dem gifvit oss.
Utomdess om vårt Lands Näringar lida af brist på dessa Sedlar och deraf, att våra Producter ej ännu kunna hålla lika pris med de Finska, medför vinsten af Utländska varors bekommande för sedlar en förlust genom minskningen i våra egna varors Produetion.
Då man omöjeligen kan neka detta, ifall en årlig utvandring af våra Sedlar till Finland verkeligen existerar, så har man, så länge man kunnat nekat sjelfva factum, nekat nemligen:
Att Sverige har en underbalance i Handeln med Finland , och att mycket af våra sedlar finnes i Finland.
Detta förnekande af ett verkeligt factum har förundrat mig så mycket mera, som då jag först vid sista Riksdag yttrade , att en betydeJig del af vår Sedelstock måtte vara i Finland, kände jag icke detta af min eller andras erfarenhet, utan för det jag såg klart, att det måtte så vara och ej kunde vara annorlunda.
Äfven om man ville misstro alla de Personers uppgifter, som af erfarenhet bäst kände förhållandet, eller misstro Tull-Specialernes uppgifter, enligt hvilka sedan Freds-tractaten med Ryssland 1809, för öfver 2 millioner Riksdaler Banco öfverhufvud årligen mera varor till Sverige inkommit frän Finland än sorn från Sverige utgått dit, (ett missförhållande, som till någon, men ej så betydelig del, härrör deraf, att de frän Sverige under Continentalsystems-tiden till Finland utgående Engelske varor ej i Tull-Specialerne skola blifvit upptagne 0. s. v.) så kan man dock ej neka föl - 432 Den 33 December 1 jande facta och erfarenhetens bevis:
Att alla skatter i Finland erläggas i Svenska Sedlar, sedan Ryska Regeringen förgäfves gjort försök, att till och med blott till hälften få dem att gå ut i Ryska Sedlar; att Embetsmännen i Finland lönas i Svenska Sedlar; att gångbara myntet der är Svensks Sedlar; att de som hafva ett öfverskott af Penningar, naturligtvis mest gömma på det mynt de hafva mest förtroende till, eller det Svenska: och att ändå öfverflöd är på Svenska Sedlar, då i Sverige allmänt klagas öfver brist på dem.
När härtill kommer, att Finland har nära fidei så mycket Invånare som Sverige, och att innan det skiljdes från Sverige, hade det kanske äfven nära fjdel af vår dä varande Sedel-stock, så kan man väl med säkerhet antaga, att nära j:dei af vår nu varande Sedelstock der finnes.
Lägger man la artill hvad af våra Sedlar finnes i Dannemark och Norrige, huru mycket som kan hända är hypotiseradt for skuld till Utlänningen, så kan man väl utan öfverdrift antaga, att öfver fadel af vårt Sedelmynt är i Utlänningens händer.
Och när derjemte befinnes att det mäst är Banco-sedlar och föga Discont-sedlar, som åtminstone af Finnarne- blifvit med begärlighet emettagne, så blir häraf en följd, att LJtlänningen har kanske hälften och möjeligen ännu mera af våra Banco-sedlar, och att vi Svenskar nästan ensamme fått behålla och skola föflora på Discont-sedlarne.
Jag ser derföie ingen annan radicale bot häremot, då Residenset ej kan elier bör flyttas än Den 2 3 December. ari att Finska varor liksom andra Utländska, beläggas med Tull, hvilken i i anseende till desi
Sas för det mästa stora voiume öch den strängare '1 ull-bevakning i Stockholm, än på de fleste ändre orter i Sverige, lätt kan contrölleras^ ött
Productionen af sådane varor som vi hellöff från Finland, inom vårt eget Land uppihuntras. och Transporten för dem lättås* att Således Strömmar i de Nordlige Provincerne göras flortbara för trädvaror, (hvarpå man igog mer än på dyrbara Canaler börda hafva tänkt) Samt att Stockholm genom dessa m. fl. medel kan vänjas ifrån att nästan uteslutande t3ga eri del riödväodighets-varör från Finland; Hvad Hufvudstadén för någon tid^ geiiöm bättre köp på dessa Varor, kan vinna, skall genom det Öfriga Rikets aftyning snart äfven för deri gä förloradt.
Matte det ihogkommas och iiog lifligen sentefäs, att Finland nu mera icke är hagon Svensk Province.
Hvad är valett Lands oafhängighet; då det för siria Lifsförnödenhet ter beror af Utlänningen och då sjelfva Hilfa Vudstaden föf deni befor af Rikets rfiäktigasté Granne? fin sådan Conjuncttir , sorn
Vår närvarande) då våra Grarinaf heldre i betalning rhöttäga Vårt Sedelmynt, än sitt egit, har i intet
Land förr existerat, ej af någon Författare varit omtald eller förutsedd , och derföre icke ingått i sådana Financierers beräkning, som grunda Sina åsigter på vissa Författares Systemer, och söm neka möjeligheten af någor!
Under-balance i Ridd. och Ad.
Prot. ii Bi , 56.
Den 2 3 December. handel för flera år.
Vår Under-balance i handeln nied Finland, lämnad åt sig sjelf, har ingen annan gräns, än en möjeligen inträffande likså stor Penninge brist i Stockholm, sorni en del Lands-Orter, sedan dessa förut blifvit alldeles blottade på Sedelmynt.
Detta allt har jag både sagt och förursagt i ett par rnuntelige Yttranden vid sista Riksdag.
Jag blef då af Ridderskapet och Adeln anmodad , att serskildt låta trycka desse Yttranden, men gjorde det icke, emedan jag förutsåg, att jag skulle mera af utgången än då af Allmänheten blifva rättvisad.
I sådane frågor bör också mera läggas märke till , hvad en Person förr sagdt, än hvad han nu säger.
Emellan 2;ne olika tänkande i ett sådant ämne, är ej någon så säker Domare, som utgången, Just den af mig då anmärkta skillnad emellan beloppet af den ur Banquen samt på dess Credit utgifna Sedelstock, och af den inom Landet circulerande, är orsaken till det Fenomene, att, oaktadt Penninge-bristen , likväl priset på Fastigheter och i synnerhet på varor ej betyde* ligen fallit, utan på Utmätnings-auctioner.
Här är derföre i Landet, fast ännu icke i Stockholm, ett betydeligt, ofta flera ioorde procent olika pris på fast, så väl som på lös Egendom.
Ty den som frivilligt säljer, calculerar på Sedelmyntets verkeliga värde j men den som köper på Utmätnings Auctioner, calculerar blott på penninge-tillgången om 14 dagar.
Till Penninge-bristen bidraga dock oneke.
Den 53 Decemberi 43 J ligen, ehuru ej i så hufvudsakelig mohn, som många påstå, andra omständigheter.
Bland dessa må först nämnas Credit-brist, i följe af vårt Mynts föränderlighet, ofullkomligheten i våra Utsöknings stadgar, och ensidigheten i dessas verkställande, merendels blott nog strängt iöf de Publique Fordrings ägare, jag skulle kunna anföra flere exempel, att för Disconters räkning Utmätning verkställes hos eu Cavent eller Låntagare, som sjelf långt förut men fåfängt, begärt utmätning för sin enskilta, äfven på löpande Revers grundade fordran.
— En för utsträckt handel torde nu mera ej kunna räknas bland orsakerne till Penninge bristen.
Men ännu fortfar verkan af den, äfvensom deraf, att de Publique Låne-tillgångarne i synnerhet blifvit använde pä Handel, till Lån på blott Personlig säkerhet, i stället för på de direct productive Näringar.
I ett Land, som blott har Pappers-mynt, är dess Rörelse-Capitals tillräcklighet beroende af åtgärder, och ibland af några få Capitalisters välbehag.
Det sätter sig då icke sjelf.
En ökad Production ökar då ej Rörelse-Capitalet.
Öfvervigt i Handel gör det icke heller, om icke under en så ovanlig Conjunctur, som den närvarande, öfvervigten är i Handeln med de Utländske Magter, som äga en så stor del af vårt Sedelmynt.
Äfven här har man blifvit förvillad af Författare, som då de påstå, att Rörelse-Capitaiets belopp bestämmes af Productionen, tala blott om Länder der klingande
Mynt är gängse.
Om vi finge aldrig så myc - Den 2 3 December. ket klingande
Mynt in genom ökade Exporter, öktes ej derföre Rörelse-Capitaiet, så länge detta blott består i Sedlar, som ej vid presentation inlösas.
Äfvensom det var en indirect Beskattning på Capitalisten och Penninge-Löntagaren, då man 1809 gaf ut för mycket Sedlar; så blefve det en på Fastighets-Ågaren, att nu gora en, i synnerhet hastig, indragning af dem.
Utomdess de Capitalister, som mäst förlorat genom 1800 års Banqueroute och 1809 års Sedel-utsläppuing, äro för en stor del just de, som af farhåga för vidare
Mynt försämring sökt att de sednare åren realisera sina Sedlar genom Fastighets köp.
Skola nu de först förlora genom sina Capitalers förutgående nedsättning i värde och sedan genom de för dem köpte Fastigheters ?
Man klagar, och med allt skäl, öfver den stora Sedel-utsläppningen I8C9-
Man ville med den bestrida Statens trängande utgifter, i hvilka således Ägare af Fastigheter för dessa ej deltogo, utan tvärtom gjorde en ytterligare vinst på alla Fordrings-ägares bekostnad.
Men sedan denna Sedel-Fabrication en gång skedt, sedan alla priser hunnit satta sig derefter , hjelpes Landet ej, med att åter inskränka RörelseCapitalet och hastigt nedsätta priserne.
Denna Sedel-utsläppning hade ej så betydeligt nedsatt myntets värde, om man sökt tillskapa Valuta för den, genom att derjemte släppa ut Näringsfriheten, befrämjat Exporter mer än Importer, Den 2 3 December. den Inländska Handeln mer än den Utländska, den husliga industrien mer än Fabriquer; om man användt Millioner på Varu-production, i stället på Varu-transport, samt använt de publique Lane tillgångar till Producenter mer än till handlande och blott Consumenter; i stället för allt detta tvärtom; och om man låtit Engelsmännen betala tillräckelig Nederlags- och Transito-afgift den tid ingen annan debouché för sina varor till Continenten hade, samt sluteligen, om man begagnat Tryckfriheten mera för Statens än för enskildtes angelägenheter.
Genom en del af dessa messurer hade den utsläppta Sedeln för det mästa realiserat sig sjelf.
En värd Ledamot har i nog Allmänna Termer yttrat, att Konungens Respective Befallningshafvandes i Länen Rapporter, ej äro att anse för pålitelige.
Jag kan ej dela med honom lika mening härom.
Jag kan det så mycket mindre, som jag icke känner in.iehållet af en enda sådan Raport, men deremot har den äran känna flera af dessa Embetsman på hvars uppgifter jag sätter all tillit.
Men det förklarar jag, att om Landshöfdingarnes Rapporter från alla Län, framställa belägenheten sorn blomstrande, Näringarne och Invånarnes välmåga i tilltagande, så äro ej afla af dessa Rapporter pålitelige.
Jag vill väl tro, att Krono-Utskylderne urgätt utan betydelige Restantier, emedan man, för att förekomma dessa Restantier, med stränghet verkställt en mängd Utmätnings-Auctioner, , som ofta föranledt nya Ut 43S Den a 3 December. mätnings-Auctioner hos dem, som ehuru merendels för Van-pris, gjort inrop.
Men huru hafva private Personers fordringar utgått?
Att Krono Utskylderne utgå, b visar således ej, att ingen brist hos Folket existerar, om de ej, såsom vi hört, på Gottland, utgått utan mång. falldiga utmatningar.
Vår Allmoge är utom dess ännu så redelig, och för sin Credit skull äfven så klok att han till undgående af den, mer för Utskylder, än för Private skulder promta utmätning, först söker att betala sin skuld till Kronan, Hvad Skåne beträffar, så ej blott pastår jag , utan vill åtaga mig bevisa, att tusendetals Utmätningar, hvaraf en stor del för Kronans Utskylder, sedan sista Riksdag, årligen blifvit verkställde, till och med nära hundrade för nämnde Utskylder i en enda Socken.
Oå detta är förhållandet i en Landsort, som ändå för sin hufvudsakeliga product, Spannemälen, i år och sistledne år blifvit tillräckeligen betald, och sorn härå haft ömnig tillgång, så är svårt att tro, tillståndet vara mycket bättre i alla andra Provincer.
I Götheborg åtminstone vet jag, att Personer, som haft understöd af Fattig-försörjnings anstalterne der, ändå undergått Utmätning för sine Kronoutskylder.
Det torde så förhålla sig, att i de Lands-Orter der ej Enskiften och extra Rotering m. m fordrat så mycket contante Utgifter, och der en viss gräns för industrieuse företag är gifven, har Penninge-bristen varit mim dre känbat.
På detta sätt kunna stridige meningar förenas.
Den ss 3 December.
Men om tillståndet äfven är lika i flera andra Provincer, följer derföre icke, att Styrelsen är skulden dertill.
Vi böra ej glömma, att det är Riksens Ständer sjelfva, som reglerat grunderna för Rikets Financer, som bestämt Bevillningens belopp och, läggen märke dertill, Mine Herrar!
Bevillningens fördelning:
Att det äro de sjelfva, som bestämt gränsen för Banquens försträckning till Odlings Lån, som utfärdat Reglementer för Disconterne samt för dessas Revisioner o. s. v. Riksens Ständer hade „ sjelfve i sin magt sista Riksdag att afhjelpa den Penningeförlägenhet, som redan då rådde.
Och om Malmö Disconts Förvaltning i synnerhet skall vara skulden till nu varande penningeoreda, så kan jag, om man ändtligen vill hafva någon att skylla på, ge anvisning på Banco-Utskottet vid sistledne Riksdag, hvilket redan då kände en stor del af de sedan uppenbarade missbruk, men öfverlemnade, som orden i Dess Betänkande till Plena lydde, ”Rättelsen af hvad hittills, i Styrelsen möjeligen kan hafvaj manquerat, åt hvad Discont - Directionen kunde sjelfmant inse."
Man skulle äfven kunna, om de ej grundat sitt beslut på Banco-Utskottets Betänkande, skylla på de två Riks-Stånden, som, ej i likstämmighet med Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, änhöllo hos Konungen om undersökning, hvilken hade förekommit vida större olyckor, än Directionens åtal, som Banco-Utskottet vid sista Riksdag, tycktes villja förebygga.
Måtte de misstag som begås vid en Riksdag, lända till varning vid de påföljande.
Den a 3 December.
Jag tror derföre icke, att skulden till
Discont-oredan ligger deri , att Discqnt-Verken e| blifvit stäide i beroende af Styrande Makten.
Det är sant, Riksens Ständer hafva sjelfva inrättat Di$cprt£erne.
Men det var till en början på Styrande Maktens egen Proposition, åtminstone yid Riksdagen 1800.
Innan qärnnde Riksdag nedsattes Riksgälds-Mynfets
Credit derigenom , att fiongngen bandade sig i Cantoirets för-s Vältning, qch detta på Konungens Proposition , \
Caffe- och Jernhandel.
Det var ej Riksens Ständer, som införde Mynt-tecknen , 1776 ärsi jBanqueroute, de så kallade Fahnehjelmare och Långråckarne år 1^89 ) och det var Konungen Sjelf, sorp föreslog 4800 års cbimerjqva Realisation.
Här gifve?
utom dess orsaker till fattigdom och brist, sorn ej bero af Regeringens åt, gärder.
Lagarne hafya ingen gräns satt förde skadefige följder af den ännu i flera
Län bibehållna, så kallade Hofveri-Inrättningen.
Icke heller kan Missväxt nch klen Årsväxt, Näringstvånget, Skrå-Författningar, en öfverdrifven Luxe, och bland da arbetande Classerne, det tilltagaqde
Bränvins-supandet skylles vårpu varande regering.
Den Tullfrihet som f freds-Tractaten ^809 blifvit tillerkänd Finska, qu mera Utländska varor, torde äfven mera hafva berodt af ögonblicket? nödvändighet och Hufvudstadens behof, än af Regeringens åt« garder.
Att det ej är smicker^ utan mjn på erfes
Den 2 3 December. 44* renhet grundade öfvertygelse, att
Regeringen blott behöfver blifva underrättad och förvissad om en veikelig nöd, för att vilja afhjelpa den, vill jag ådagalägga med ett pär exempel, Då jag om våren sistledne år, under mitt vistande här i Ståckholm, blef underrättad, att ej mindre än 125 Ronders ansökningar om Lån på 50 å ioq R:dr hvardera, för att rädda deras egendom från Auctions-Klubban , i Malmö
Discont ännu lago oafgjorde, utan att kunna bevilljas, hade jag genom Hans Exceilenca Stats-Ministern , Grefve v. Engesiröm tillfälle, att medela Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen detta.
— Följden häraf var, att Landshöfdingen i Länet med omgående Post fick befallning genast uppsända Förteckning på dessa Bönder, och de erhöllo af Hans Kongl. Höghets Egen Gassa de önskade Lånen , och för 4 Procent.
Samma biträde til I böd Hans Kongl. Höghet sjelfmant flere Lane-behöfvande Bönder sistledne vår.
Hans Kongl. Höghet påminte
Sjelf flera gånger derom, men jag känner ej hvarföre verkställigheten uteblef.
Sistledne år hade ej blott de 125, utan flere ioq de Bönder förgäfves anlitat
Disconten om Lån; men redan återfått sine ansökningar, dä jag erhöll under-, rättelsen om de förra.
Då Magazins-Direc tionen genom betydlige upphandlingar af 1815 års ömniga gröda i Skåne ville någorlunda förekomma sädens vanpris, förfelades detta ändamål för det mästa, dels derigenom, att Magazim-Forvaltarne blott en dag i veckan niQtr tog säden, hvarigenom Säljarne sattes för myofcet i berqende af dessa Förvaltares gunst qcfj 442 Den 2 3 December. de fläste tillströmmande
Bönder ej kunde hinna få sin
Säd uppmåld, utan måtte antingen föra den hem igen eller sälja den för underpric till Köpmannen; dels ock derigenom, att upphandlingen af det Sädesslag, sorn Allmogen i Skåne mäst har att sälja af, afstannade innan Nyåret.
Om upphörandet häraf, på tillfrågan underrättad af mig, yttrade Hans Kongl. Höghet, att upphandlingen borde genast åter börja, hvarom jag tog mig friheten underrätta Ordföranden i Magasins-Directionen , som skaffade rättelse.
För öfrigt undrar jag ej, att man här i Stockholm ej så lätt kan öfvertygas om ställningen i åtminstone en del Provincer.
Här stiga priserne jemt på Egendomar och Hyror, och ingen brist har röjts på Penningar.
Den som sett tillståndet i en del Lands-Orten, kan sjelf lätt glömma det, när han en tid varit i Stockholm.
Huru mycket snarare kan den misskänna det, som ej haft tillfälle närmare se det i Landsorterne.
Men länge plägar det icke dröja, förr än , då lemmarne aftyna , svagheten äfven hinner till hjertat, i synnerhet i en Statskropp, där det ej mera är placeradt på sitt rätta ställe.
Man har med alt skäl yrkat på vårt Lands behof af stora och vidsträckta Försvars-medel.
Måtte vi alltid nog lifligt ihogkomma , att till dessa äfven höra tilltagande Folkmängd och välmåga.
Dessa befrämjas bäst genom Näringsfrihet , ett tillräkeligt men ej för stort Rörelse - Den 2 3 December. 443 Capital, och genom uppmuntringar till flit , industri och sparsamhet.
Måtte Riksens Ständer aldrig glömma, att partic-lle Mesurer och Understöd utan en vidt omfattande och sammanhände plan ej äro tiliräckelige.
Hvarefter Herr Munck af Rosenskjöld munteligen yttrade ; Jag har nu sökt uppfylla en pligt, som Medborgare, som Riksdagsman, och serskildt som Invånare i en af Rikets vigtigaste Provincer.
Jag hade önskat att någon annan från denna Province gjort mitt bemödande till någon del öfverflödigt och fritagit mig från den oangenäma åtgärd, att yttra det, som ej är enligt med flera Personers mening, hvilka jag för öfrigt i så många afseende» vördar och värderar och som omöjeligen kunna missledas af annat, än origtiga uppgifter.
Man kan vara oberoende ej blott, genom sin förmögenhet och för det man intet Embete har, utan ock genom sina tänkesätt.
Äfven jag är Embetsman , är i så fall beroende af Regering och Högre Embetsman } men jag hoppas att jag ådagalagt, och äfven härefter skall ådagalägga , att jag ej känner någon pligt så stor, som mot mitt Fädernesland , ej heller hyllar Personer framför sanningen, — Många af Ridderskapet och Adelö yttrade härtill deras bifall.
Upplästes och lades på bordet följande Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner till Riksens Ständer: 1:0
Angående den af framlidne Landshöfdingen von Echstedts Enka, J. M. Lövenhjelm, för Sterbhuset sökte befrielse från en ersättning till Kronan!; Gifven Stockholms Slott den 9 December I8I7« 2:0
I anledning af en förekommen fråga om Bätsmans-Roterings införande i Färentuna Härad af Stockholms Län; Gifven Stockholms Slott^den y December 1817. 3:0 Angående Båtsmans-Roteringen i Hallands Län; Gifven Stockholms Slott den 9 December 1817- 4:0
Angående angelägenheten af serskildte anstalter till förekommande af stegring i priset på det grofva brödet; Gifven Stockholms Slott den 17 December 1817- ^.o Angående Götha-Canal-Arbetets fortgång och befrämjande; Gifven Stockholms Slott den t7 December 18-17- Ridderskapet och Adeln ansåg ej nödigt att de vid hvarje Proposition bilagde utdrag af Stats-Rådets Protocoll nu upplästes.
Den $ 3 December. 445 Upplästes och iades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: 1:0 Stats-Utskottets Memorial af den 19 dennes, deruti tillkännagifves, att som vid de föregående Riksdagarne Stats-Utskottet, för att kunna skyndsamt och i sin ordning besörja dess mångfalldiga göromål, varit föranlåtet begagna, utom Secreteravne, äfven Camererare, tvänne Protocolls-förande eller Notarier samt minst Fem Cancellister; alltså och då med ett mindre antal Betjening Utskottet, i anseende till de vid denna Riksdag förekommande Ärenders mängd och vidlyftighet, funnit sig ej vara belåtet, derest allt skulle kunna skötas obehindradt och såsom ändamålet fordrade, har Utskottet, med stöd af 24 §. i Riksdags-Ordningen, sådant till Riksens Ständers bifall vördsamt anmält. 2:0 Stats-Utskottets Memorial af den 20 dennes, innehållande, att sedan jemte det Statsutskottet funnit nödigt, att för de till dess handläggning hörande Räkenskaps-göromål, i afseende på Stats-RegleringensJ serskildte delar antaga en till Kongl. Stats-Contoirets Räkenskaps-Verk hörande Tjensteman som Camererare, Utskottet jemväl ansett behöfligt, att då Herr Stats-Commissarien och Riddaren Widegren, som uppgifvit den af Riksens Ständer vid sista Urtima Riksdag gillade nya method för Räkenskapernes afslutande och en derp§ grundad Riks-Hufvud-Bok öfver Stats-Verkets 446
Medel, vore utaf sjuklighet Uturståndsatt, att nu, såsom vid berörde Riksdag gå Utskottet tillhanda, någon annan, som ägde fullkomlig kännedom om grunderne och ändamålet för hans föreslagne Method, måtte lämna Utskottet erforderligt biträde vid dess åtgärder i sådane delar, som angå verkställigheten och tillämpningen af omförmälte nya Räkenskaps-Method och Bokslut 3 alltså och då Utskottet i detta hänseende funnit sig böra i egenskap af Camererare antaga Revisions Commissarien och Auditeuren C. A. 1’Orange, som biträdt Herr Stats-Com* missarien Widegren uti berörde arbete och ägde derutinnan en närmare insigt och kunskap, har Utskottet likmätigt 24 §.
Riksdags Ordningen sådant till Riksens Ständers bifall hemställt. 3:0 Stats-Utskottets Memorial af den 19 dennes, innehållande, att som hos Riksens Stäm der Stats-Utskottet bordt, i likhet med hvad som skedt vid föregående Riksdagar, föreslå tillgång för kostnadernes bestridande vid den nuvarande; alltså och med anledning af förhållandet i denna del vid sista Urtima Riksdagen, då Utgifterna till Taffelpenningar, Arfvoden och Trycknings-kostnader m. m. som bestods af Allmänna Medel uppgingo, enligt den deröfver afgifne Redogörcdse till 106,676 R:dr 5; sk. 3 r., har Utskottet hemställt, att för sådane behof vid denna Riksdag måtte anvisas nödige medel, att efterhand i den mohn erforderligt funnes till belopp af 20.000
R:dr i månaden af Riksgälds-Contoiret utbetalas på skeende Requisition från Kongl. Maj:ts och Rikets Stats - Den 13 December. 447 Contoir, hvarest utbetalningarne, till följd af hvad Kongl. Maj:t i Nåder förordnat, besörjas och Redovisning sker för Medlen 3 och borde om beslutet som härom fattades, Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet göra anmälan för att Kongl. Stats-Contoiret meddelas, samt tillika, tillåta Stats-Utskottet, att Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret härom tiil iagttagande underrätta. 4:0 Stafs-Utskottets
Utlåtande af den 19 dennes, deruti tillkännagifves, att sedan samtelige Riks-Stånden beslutat, det borde så väl Riksens Höglofl.