Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa båda redactionsförslag blefvo, uppå derom gjorde särskildte propositioner, af Ridderskapet och Adeln gillade. 23 §. förra Punkten.
Fullmagterna böra — — efter föregånget ordentligt val, N. N. (Tor PresteStåndet ifrån N. N. Stift j Universitet eller Academie) (för BorgareStåndet ifrån N. N. Stad, eller från Bergsbruken inom N. N. ValDistrictf) (för BondeStåndet •— Denna redaction blef, på derom gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln antagen. 22 §. sednare Punkten.
— Fullmagterna underskrifvas:
Pre steStåndets, /ö> Stiften och Universiteten af vederbörande Consistorierj och för VetenskapsAcademienj af dess Prcesps; Borgare - Den 26 Februarii f. m. t 225 gareStåndets yb7* Städerne, af Magistraten och Äldste; för Bergsbruken, valförrättare Magistraten inom hvarje District, och för Fahlu Bergslag, af GrufveRätten och Hvilken redaction, uppå derom framställd proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls.
ConstitutionsUtskottets förslag till smärre redactions-jemkningar , föranledda af det inom Utskotten införda omröstningssätt.
Regerings Formen. 56 §.
1 Mom. sista Punkten.
Blifva åter något
Stånds tankar • — — — hvilka genom samfäld omröstning , skiljaktigheterna förena Herr Ribbing, Arv(d: Jag hemställer, om det icke vore bäst alt företaga-alla de föreslagne redactionsförändringarne i anledning af det förändrade omröstningssättet i Utskotten på en gång, så att proposition ej behöfde framställas på hvar och en serskildt.
Jag har blott begärt ordet för att fästa Ridderskapets och Adelns upmärksamhet derpå, att något beslut öfver den nu ifrå 14 H. • i5 226
Den a6 Februai’ii f. m. gavarande redacttonen af sista punkten i 3 Mom. 56 §.
RegeringsFormen icke kan tagas, utan i sammanhang med pröfningen af det förslag till förändrad redaction af samma §. jemte 81 §.
RegeringsFormen, hvilket längre fram förekommer pag. 20 i den serskildt tryckte upgiften på föreslagne Grundlagsförändringar.
Ty i den sistnämnde redactionen är föreslaget, att hela 2 Mom. i 56 §. mätte försvinna.
Jag skulle derföre tro det vara bäst, ifall Herr Grefven och LandtMarskalken finner så lämpligt, att man tills vidare ginge förbi 56 §.
2 Mom. sista punkten.
Men alla de öfrige redactionsförslagen, i anledning af det förändrade omröstningssättet i Utskotten, kunna, på sätt Herr Ribbing föreslagit, företagas till pröfning på en gäng.
Hans E.rccllence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt att låta med pröfningen af den föreslagne nya redactionen till sista punkten i 2 Mom. af 56 §.
RegeringsFormen anstå, intill dess den i ett sammanhang föreslagne redactionsförändringen af 56 och 81 §§.
RegeringsFormen till pröfning förekommer.
Ropades Ja. 69 §. 5 Punkten. v., — — — Detta serskildta Utskotts Leda - D*n 26 Februarii f. m. 337 möter röste sedermera samfäldt, med slutna sedlar, — —- — Denna redaction blef, uppå gjord proposition, af Ridderskspet och Adeln antagen. 97 §. 2 Punkten. — — — Desse Electorer skola samfäldt, först medelst slutna sedlar — — Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde proposition till bifall af d enna redaction; hvilken proposition med Ja besvarades. io3 §. 3 Punkten.
I deri ordning 69 och 97 §§. föreskrifva, röste samtlige Ledamölerne, man för man, med slutne sedlar, — Denna redaction blef, uppå derom gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln godkänd. 108 §. 4 Punkten. .— — .— Desse Comitterade skola väljas af Riksens Ständer, genom 6 af hvarje Stånd utsedda samfäldt röstande, Electorer.
Hvilken nya redaction, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln antogs.
Uplästes och lades på bordet Kongl. Maj:ls i dag ankomne och till innehållet i5* 558 Den iG Februari i f. m. här ofvan i Protocollet intagne tvänne Nådiga Propositioner och tvänne Nådiga Skrifvelser till Rikets Ständer.
Ridderskapet och Adeln åt skiljdes klockan £ till 3 eftermiddagen.
Thorsdagen den 26 Febr. 182.9.
Plenum kl. half till Sex Eftermiddagen Herr Virgin, Arvid, hade inlemnat följande, som uplästes: Vid Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets Betänkande N:o 3i, anhåller jag att, i och för hvad som rörer Slitningspenningar för Soldatens egna arbetskläder, vördsamt få göra några anmärkningar.
Jag kan ej dela Utskottets åsigt i detta fall.
Jag utgår från den princip, att Soldaten ej kan åläggas sjelf hålla sig med arbetskläder i Kronans tjenst.
Denna princip, (Irvars rigtighet ej lärer kunna bestridas) consequent drifven, fordrar alt vid hvarje
Den 26 Februarii e. m. 229 arbets-station, nödige arbetskläder för Soldatens räkning finnas att tillgå; — men detta skulle allt för mycket öka de för öfrigt nogbetydlige oberäknade utgifter, som i allmänhet vidlåda vissa företag inom vårt Fädernesland.
Jag vill derföre ej gå så långt, men jag anhåller och hoppas vördsamt, att något afseende måtte fästas å Soldatens rätt i detta fall; ty med ali möjlig känsla för Subordinationen vet jag ej hvad som kan hindra Soldaten säga sig ej hafva några egna arbetskläder att disponera i Kronans tjenst, och då tror jag man skulle få vidkännas en betydligt större utgift, än den billigheten nu fordrar.
Utskottet säger, att man får tillskrifva Soldatens egen misshushållning och vårdslöshet, om han ej, vid hemkomsten från ArbetsCommendering, medför betydlig arbetsförtjenst.
Lika med Utskottet tror jag visserligen, att bushållning här, som i andra fall, gör hvad den kan; men jag ber få erindra att, om än Götha Canal häri gör ett förmånligt undantag, tillfället till en sådan högre arbetsförtjenst ej är allom gifvit.
Alla kunna ej vara Handtverkare, Stenhuggare, Murare &c. — ibland fås ej beting — ibland äro de mindre lönande — och skulle äfven i denna väg någon större behållning kunna ernås, så sker det ofta med ytterliga kroppsansträngningar för alt a3o Den 26 F e b r u a r i i e. m. åtminstone hafva något qvar till hustru och barn efter nära £ års bortovaro.
Jag har ej ofta varit commenderad vid Canal- eller dylika arbeten, men af personer, hvilka ej öfverdrifva sina upgifter, har jag hört, att Soldaten vid afmarchen från Arbetsstationen ofta der, såsom oduglig, qvarlemnar den klädning han i fullkomligt godt Stånd hemifrån medtog.
Men oberoende af alla dessa considerationer, oberoende af en hög eller låg aflöning, af kläders mer eller mindre slitning, yrkar jag, såsom princip, att Soldaten ej kan åläggas sjelf hålla sig med arbetskläder i Kronans arbeten, (och af sådan natur måste alla vara, dit Soldaten beordrasatt således någon skälig ersättning bör honom lemnäs; — att denna ersättning måste bestämdt skiljas från deri andra aflöningen, så att Soldaten tydligen fattar, att han tillgodonjuter en sådan slitningspenning, ty det är godt och väl, att man nu säger den vara inbegripen i dagspenningen, — jag ursägtar gerna Soldaten, om han med i3 sk. 4 r:st- B:co per dag för släparbete ej kan få detta i sitt hufvud — hur vackert ordres derom än må låta.
Jag anhåller, att Utskottet måtte taga Motionerne i detta ämne i vidare öfvervägande, och vördsamt, att dessa mina an - Den 26 Februari i e. m. a3t märkningar måtte till Utskottet blifva remitterade.
Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, blef Herr Virgius Memorial, innefattande anmärkningar vid EkonomiUtskottets under N:o 3i afgifne, och den 16 sisllidne Februarii f. m. återremitterade Betänkande, i anledning af väckte frågor om ArbetsCommenderingars uphörande m. m. äfven till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet remitteradt.
Herr Danckwardt., Magnus Georg j hade inlemnat ett så lydande Anförande:
I anledning af de anmärkningar, Herr Törnebladh framställt mot Kongl. Majlis Nådiga Proposition om en Ny StängselFörordning, och hvilka anmärkningar den i5 sisth Jan. till Lag- och EkonoiniUtskotten remitterades, anhåller jag att få anföra följande:
Att ingå i någon vidlyftig vederläggning af hvad Herr Törnebladh yttrat till stöd för den satts, alt Inägor böra hålla ensam hägnad mot Utägor, anser jag öfverflödigt.
Det måste väl vara en skyldighet för ulmarksägaren, att allalia sina kreatur från andras åker och äng; och kan detta i yårt Land ske utan genom stängsel, derest 232 Den 26 Februari i. e. m. icke annu större tunga skall honom förorsakas?
När ägaren af åker och äng efter grödans inbergsel släpper sina kreatur derå i bete, då gagnas bägge sidorna till betesmark, och då är det äfven dennes pligt att afhålla sina kreatur från den andras utmark; då måste förhållandet dem emellan vara lika.
Att utmarksägaren har nytta af stängseln, måste således få anses gifvet, fast nyttan för honom icke är så stor, som för ägaren af åker och äng.
De af Herr Törnebladh anförde skäl mot den ifrågavarande föreskriften gälla ännu mer emot den först 1802 stadgade och oklandrade principen, att Skog och Utmark, ovilkorligt skall stänga mot Skog och Utmark utan allt afseende på den större eller mindre nyttan deraf för den ene eller andre, eller om marken ens till betesmark begagnas.
Ehuru Herr Törnebladh nu frångått sin vid det nya Lagförslagets granskning år 1825 i LagComiteen yttrade tanka om lämpligheten af deltagande till hälften i stängseln emellan In- och Utägor inbördes, har han icke nu upgifvit någre skäl för den motsatta mening, dertill han öfvergålt; eller att nuvarande stängselgrunder äga företräde.
Någon vederläggning kommer således icke i denna del i fråga.
Men Herr Törnebladh har sökt kullkasta de skäl, sorn LagComiteen för sitt förslag bland annat, velat hemta dels af våra äldre Lagar, dels
Den 26 Februarii e. m. 2^3 af den gällande SlängselFörordningen i Danmark.
Herr Törnebladh säger nemi. först, att den grund, hvarpå stadgandet i Landskapslagarne om deltagande i stängsel till hälften hvilade, att nemligen endast för Iuägör borde hägnas, men skog och utmark vara frie, skulle genom Lagförslagets antagande komma att förfalla, och det gamla Lagbudet förlora sin fordna lämplighet, då för andre än lika beskaffade ägor skulle i hägnad dem emellan tagas del.
Jag kan icke för min del inse rigtigheten af detta resonement; ty om det är rätt att inägor hålla halfva stängseln mot inägor, och utägor hälften mot utägor, måtte icke rigtigheten häraf i dessa delar vara bruten derigenom, att man stadgar, det utägor skola hålla hälften, eller, som i den Kongl. Propositionen föreslås, j- mot inägor, hvilket är en annan fråga, som visserligen icke står i 0vilkorligt sammanhang med den förra.
— Dernäst anser Herr Törnebladh, att ett misstag ligger i LagComiteens citation af Danska SlängselFörordningen den 23 April 1781, ”enär den verkligen skulle stadga hardlkornet såsom delningsgrund för mellanhägnad inom By, och att det endast vore vid framdeles skeende utskiftningar, som emellan Byar, gårdar och lottägare, hvilka utgå af Fäladskapet; skall tilldelas halfva hägnaden åt hvardera efter gradering; och skall skälet dertill uttryckas i Danska Lagen sålunda, att det sorn ena året är fälad, 234 Den 26 februari i e. m. blir andra året gärde.
Detta förhållande, som inom Sverige skulle vara sällsamt och nästan endast i Skåne inträffa, styrkte Herr Törnebladhs mening, att en sådan Lag blott för Skånska slättbyggden vore lämplig.” — Hvad nu de Danske Lagarne om hägnad angår, så förhåller det sig sålunda, att Förordningen den i3 Maij 1776 stadgade, att hägnad, vare sig emellan Nabobyers marker eller för utskiftade lotter, skulle fördelas på vederbörande
Byar och enskilde jordägare i hvar By, serskildt i förhållande till hvar bys hardtkorn.
Denna liägnadens fördelning efter hardtkorn befanns i utöfningen medföra många besvärligheter och tvister.
Den blef derföre uphäfd genom Kongl. Förordningen den 23 April 1781, efter hvars 10 §. ingen, ”sorn dädanefter blef utskiftad, kunde påläggas mer än half hägnad om sin lott.
Den hägnad deremot, som de i samfällighet förblifvande jordbrukare fingo att underhålla, vare sig om utskiftade lotter eller gammal vid utskiftningen oförändrad hägnad, hvilken icke angick utskiftningen eller dem, som blefvo utskiftade, skulle så väl som den hägnad, hvilken var uprättad efter 1776 års Förordning, framdeles underhållas efter hardtkornet, så vidt icke frivillige föreningar om en annan delningsgrund kunde tillvägabringas, hvilka Landthushållnings-Comiteerne skulle söka att åstadkomma, och Konungen lofvade att understödja med penningar, då Den 26 Februarii e. m. 235 förändring var i fråga af de hägnadsdelningar, efter hardtkornet, som enligt 1776 års Förordning skedt.” — Berörde 1 1 års Förordningen ogillade således den gamla stängselgrunden hardtkornet., och stadgade, sorn LagComiteen säger, för framtiden hägnadens delning till hälften vid alla ulskiftningar; men för Byar, som blefvo 1 samfällighet, fortfor den förra delningsgrunden efter hardtkornet, derest Byamännen icke på den nya grunden frivilligt ingingo.
Inom sjelfve byarne fanns likväl icke någon egentlig mellanstängsel emellan ägorne såsom oskiftade, och en sådan kunde således icke der, mera än hos oss i Tegskiftslag, komma i fråga.
— Samma Förordning är likväl, som LagComiteen anfört, uphäfven genom Kongl. Förordningen den 29 October 1794* hvilken nu gäller som allmän StängselLag för Danmark, och deri berörde hufvud princip om stängsel-fördeining till hälften är ännu ytterligare uttryckt, samt erhållit en vidsträcktare tillämpning.
Den lyder i i4 punkten sålunda: ”Vid uprättande af ny stängsel skall vid intet tillfälle tagas annat än hälften, utan afseende på, antingen utskiflningen är gammal eller ny, eller om det är mot hufvudgårdsjorden hägnaden upsättes eller ej, eller hvad Förordning om deltagande i hägnaden gällande varit, då utskiftningen skedde; ej heller derpå, om för en del år sedan på det ställe, der hägnaden uprättas 236 4 Den 26
F e b r u a r i i e. m. skall, har varit stängsel, eller hvem då upförde eller underhöll den.
Deremot skola de, som förblifva i samfällighet, inbördes taga del i nytt så väl som i gammalt hägn, som efter ofvannämnde stängselgrund kan tillkomma de med hvarandra i samfällighet liggande jordbrukare att underhålla, efter det hardtkorn de äro matrikulerade till, eller, så framt allas andel i den inhägnade lotten på annat sätt vore bestämd, efter den andel en hvar har i samma lott.
Andra gärdesgårdar skall en hvar af desse framdeles underhålla, likasom hittills.” —-
Det blir således häraf klart, att stängselgrunden, då delning af ägorne i en samfällighet skett, är hälften för och mot alla dem, som äro utskiftade; men de, som ligga qvar i öppen samfällighet, kunna icke deltaga i det halfva hägnet mot de utskiftade, utan efter hardtkornet, och emellan de i samfällighet varande kommer, såsom ofvananfördt är, någon stängsel icke egentligen i fråga, då deras ägor ligga oskiftade i Byalag.
Förhållandet är således i det hela detsamma här, som föreslaget blifvit i den nya SlängselFörordningen för vårt Land.
— Att den Danska StängselLagen icke gällt för Norrige, härrör deraf, att Norrige först 1821 erhållit
Lag om jords utskiftande och således ej ännu känt behofvet af de nya grunder för stängselhållning, som af såda11 e lagar förr eller sednare blifva nödvändige följder.
,Den 26 Februari i e. m.
Detta Anförande torde till Lag. samt Alllmänna Besvärs- och Ekonomiutskotten få remitteras. Remitterades till Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskotten.
Fortsattes den i förmiddagsplenum förehafde pröfning af de, uti ConstitutionsLftskottets den 3 sistlidne Januarii aflåtne, och den 5 i samma månad på bordet lagde, Memorial omförmäldte, sedan sista Riksdag hvilande Grundlagsändringsförslag.
ConstitutionsUtskottets förslag till smärre redactionsjemkningar, föranledda af det inom Utskotten införda omröstningssätt.
Riksdagsordningen. 62 §. i Punkten.
Skola Riksens Ständer tillsätta — — — — hvilke röste per capitaom de af plena till antalet bestämde Förmyndare, Denna nya redaction blef, uppå Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens derom gjorde proposition, af Ridel erskapet och Adeln bifallen. 63 §.
2 Punkten. först medelst slutna sedlar, — - , • \ • ' . ' * "V"/ ' 238 Den 2.6 Februarii e. ra.
Denna nya redaction blef, uppå gjord proposition, afRidderskapet och Adeln gillad. 64 §■ 3 Punkten.
— — — I den ordning, — — — — röste samtelige Ledainöterne, man för man, med slutna sedlar, — .
Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken gjord proposition blef denna nya redaction af Ridderskapet och Adeln bifallen. 65 §.
2 Punkten. — — — Desse Comitterade — — röste samfäldt.
— Hvilken nya redaction blef, uppå gjord proposition, bifallen. 73 §. sednare Punkten. — — — Skulle detta försök till jemkning — — — — hvilke, samfäldt röste
Och blef denna nya redaction, uppå gjord proposition af Ridderskapet och Adeln gillad.
Regerings Formen. 37 §.^ Konungen äger att i Adligt Stånd up - Den 26 Februarii e. ra. a3g lioja Män, som genom trohet, tapperhet och dygd, lärdom och nitiska tjenster, gjort sig af Konungen och Riket synnerligen förtjent».
Konungen må jemväl såsom belöning för stora och utmärkta förtjenster, tilldela Adelsmän Friherrlig och Frilierrar Greflig värdighet.
Ej må Adelskap eller Friherrlig eller Gref ig värdighet, som hädanefter förlänas, tillfalla flere, än den, hvilken adlad eller uphöjd blifvit, och, efter hans död, i rätt nedstigande, led efter led, hans äldste manliga Bröstarfving af äldsta grenen, samt^ efter dennas utgång, Stamfadrens närmaste manliga afkomling af då lefvande äldsta slägt-gren, och så vidare.
Om, genom arf, Adligt Stånd tillfaller den, som redan blifvit deruti sjelf uphöjd , eller genom närmare arf insatt, uphör hans eget Adelskap, så framt detta icke är af högre värdighet, i hvilken händelse Stamfadrens Adelskap öfver går till närmaste slägt-gren: finnes ingen sådan, utsloclme ätten.
Förklaras någon sitt Adelskap förlustig, tillfaller detsamma den, som dertill, enligt här stadgade grunder, närmast berättigad är.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å den föreslagne nya redactionen, hvilken proposition med Ja besvarades. azfo
Den 26 Februarii e. m. 56 och 81 SS 56 §.
Allmänna frågor, som uti Riksens Ständers Plena — antaga eller ock alldeles förkasta.
(Hela andra Momentet uteslntes, men de i ämnet nödiga föreskrifter tilläggas vid 8, §.) 81 §.
Denna RegeringsForm samt Rikets — — — och möjliga att verkställa.
Inkommer till Riksens Ständer ConstitutionsUtskottet med något förslag till Grundlagsändring, må Riksens Ständer kunna derom vid samma Riksdag öfverlägga, men icke besluta.
Göras i Plena icke anmärkningar mot Utskottets förslag, hvite det, såsom ett Riksens Ständers Utlåtande, till nästa Riksdag.
Göras åter emot förslaget anmärkningar, förvises de, som hvarje RiksStånd särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till ConstitutionsUtskottet, hvilket åligge att meningarne i möjligaste måtto till ett helt utlåtande sammanjemka, , och, om oförenliga skiljaktigheter yppats, deni till behandling hos RiksStånden derjemte anmäla.
Sammanstämma nu dessa i ett utlåtande, hvite det till nästkommande Ständers pröfning.
Finnas åter något Stånds tankar i en eller flere delar stridande mot de öfrigas, och fogar sig ej samma Stånd efter dem, varde, för slutlig jemk - Den 26 Febriiarii e. ra. jemkning, ConstitutionsUtskottet förstärkt till ett antal af Tjugu personer från hvarje Stånd, hvilka, genom samfälld omröstning, med iakttagande af hvad 53 Riksdags- '
Ordningen, till undvikande af paria vota, stadgar, bestämme Riksens Ständers Utlåtande, för att, dymedelst, f ullständigt beredt, hvila på sätt ofvan sagdt är.
Öfver de sålunda till afgörande vid nästa Riksdag hän skjutna förslag, skall då endast kunna med Ja och Nej beslutas; och öfverlemne RiksStänden de af dem enhälligt antagna förslagen, genom sina Talmän, till Konungen, med begäran att Han ville Sitt bifall dertill, gifva.
Konungen inhämte hela StatsRådets tankar deröfver, tage secla?i sitt beslut, och meddele Riksens Ständer å Rikssalen sitt samtycke, eller ock de orsaker, för hvilka Han icke samtycker till deras åstundan.
Vill Konungen hos Riksens Ständer — — — till Konungen genom deras Talmän.
Om vid Riksdag, då Grundlagsfrågor lagligen kunna afgöras, ytterligare npskof föreslås, må det ej ega rum, utan Konungens och alla Fyra RiksStånderis sammanstämmande beslut. ' . * .
För min del måste jag afstyrka Ridderskapet och Adeln, atf intaga det nya förslaget.
Jag kan vis*4 H. 16 242 Den 26 Fe br uar i i e. m. scrligén icke känna, huruvida 1 Sop års Lagstiftare, eller, i fall det tillkommit sednare, huruvida de Lagstiftare, sorn infört detta stadgande, låtit det inflyta i afsigt, att åstadkomma någon reciprocitet emellan Konung och Ständer, i afseende på ändringar i Grundlagen.
För närvarande finnes en sådan reciprocitet, och 56 §. föreskrifver, att när förslag inkommer från Konungen till RiksSlånden eller ConstilutionsUtskottet, Utskottet deröfver skall afgifva ett motiveradt Utlåtande, hvilket åter kan uptagas till öfverläggning, ehuru icke till beslut, förr än vid kommande Riksdag; men likväl med Ståndens gemensamma tankar deröfver kan återremitteras till den verkan, som dervid anförda nya skäl och erindringar kunna medföra, och hvilket borde hafva den verkan, alt ConslitutionsUt, skottet borde förändra sitt förslag i enlighet dermed.
Efter det nya förslaget åter, skulle en sådan proposition lill ändring i Grundlagen, som komme från Konungen, undergå en helt annan och vida mera summarisk behandling, anett förslag, som komme från Rikets Ständer.
Det skulle bli möjligt, att vid ett förslag, som komme från Konungen, skulle Utskottet måhända jag säger måhända, af ordalydelsen finna det förbjudet ätt fälla något annat omdöme deröfver, än ett enkelt, omotiverade till- eller afslyrkande.
I så naken form skulle det då komma till Rikets Ständer, Den 26 Februarii e. m. 243 hvilka icke ägde att deröfver öfverlägga, utan blott förklara frågan hvilande lill nästa Riksdag, för att då hesvaras med Ja eller Nej, d. v. s. utan någon föregående discussion.
Jag hemställer, om sådant vore rådligt, då man ser, huru svårt det är att återföra till det rätta misstag, hvilka en gång blifvit gjorda.
Jag ber nu blott få erinra, burn ConstitutionsUtskoltet vid denna Riksdag tolkar denna §.
I frågan om ändring i 21\ §.
Riksdagsordningen, har ConstitutionsUtskottet i sitt sista Utlåtande yttrat: ”Förslaget är Konungens, icke Utskottets.
Det måste bestämdt lill- eller af”styrkas.
Utskottet äger icke rätt deruti ”tillstyrka modificationer eller afstyrka dess ”antagande till Grundlagsenlig beredning.”
Jag förstår visserligen icke rätt delta uttryck; men så mycket förstår jag likväl, att det varit Utskottets tanka, att det icke tillhör Utskottet att yttra sig motiveradt om en proposition, som kommer från Konungen.
Häruti ligger för mig elt skäl, att yrka afslag på den nya redactionen, och ehuru jag medger, att någon slags stridighet nu finnes emellan 5.6 och 81 §§., tror jag likväl, att det är vådligare att bibehålla den 56 sådan den är, än att öfverflytta den till början af den 8i, och bibehålla den i dess första Moment, hvilken mesur skulle hafva till påföljd, att ställa Konungens Propositioner och Ständernas förslag i så särskilda 16* Den 26 Februarii e. m. categorier, att de måste få en helt olika behandling.
Förevarande förslag innefattar egentligen icke något annat, än att till enhet bringa ett stadgande, som nu finnes i tvänne särskilde §§. af Grundlagen.
Någon större rätt är derigenom icke beredd den ena eller andra Statsmagten.
En värd Talare har ansett reciprociteten emellan Konung och Ständer derigenom förloras.
Jag skulle väl vilja veta, huru han skall förklara ett sådant * yttrande.
När Rikets Ständer sins emellan hafva öfverlagt, öfverenskommit och beslutat om en Grundlagsförändring, och den öfverlemnas genom Talmännen till Konungen, har han icke ägt tillfälle, att dervid göra några anmärkningar.
Nu, då Konungen framställer till Ständerna ett förslag, så är, enligt 81 §:s behandling, reciprociteten, i stället för rubbad, som den värde Talaren säger, återförd till jemnhet; den nemligen: att Konungens förslag, med ConstitutionsUtskottets till- eller afstyrkande, hvilar i sin helhet till nästa Riksdag, då Rikets Ständer, i afseende på beslutet, hafva samma rätt, som Konungen, när deras utarbetade förslag till honom inkom„ ma.
Frågan är således helt enkelt den: bor den stridighet få förblifva, som nu är emellan 56 och 81 §§., eller bör den, enligt hvad ConstitulionsUtskottet föreslagit.
Den 26 Febru a l ii e. 111. 345 * försvinna genom öfverflyttande af det ifrågavarande momentet till 81 §.