Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men detta måtte vara något helt annat, än att förändra en beskattningsgrund.
Herr af Billbergh har, som mig tycktes, äfven instämt i denna från 114 §. hemtade betänklighet, då han sagt, att en förändring kunde komma att göra intrång i vissa corporationers rättigheter.
Herr Rosenblad har äfven vidhållit sammasats; men, såsom jag förmodar, blifvit helt och hållet vederlagd af Friherre Anckarswärd och Herr Hjerta.
Man har vidare sagt, att de ordinarie skatterne icke kunna rubbas, derföre att de finnas omtalade i RegeringsFormen; men, under med'» gifvande deraf, att uttrycket icke tillåter deras borttagande helt och hållet, lärer allt det öfriga af bevisningen förfalla, så länge Rikets Ständer blott bibehålla en enda skilling i ordinarie skatter.
Ett åberopande af 75 §.
Riksdagsordningen tror jag icke heller vara fullkomligen lämpligt, emedan der allenast omtalas, huru §§. i Grundlagen förändras.
Jag instämmer således uti Herr Hjertås yrkande, och anhåller lika med honom om proposition på borttagandet af Mantalspenningarne, Lagmans- och Häradsliöfdinge-räntan, samt Sterbhusafgiften.
Herr Lefren: Friherre Cederström har anmärkt, att jag gjort beräkningar på grund af förhållandet med afkortningarne på Gottland.
Jag har likväl börjat med att ur RiksHufvudboken hämta mina beräkningar
Den 24 April e. m. öfver afkortningarne för hela landet, och anmärkt blott förhållandet på Gottland, för att ifrån en mindre del sluta till det hela.
En värd Ledamot har sagt, att om 5p §. tolkades på det viset jag gjort, skulle man äfven af den sista meningen i §.: och hvilka behof genom Bevillningar böra fyllas, kunna draga den slutsats, att Rikets Ständer saknade all rätt att pröfva dessa behof.
Den, som skulle vilja göra en sådan tolkning, är lätt tillrättavisad genom en hänvisning till 62 §., der det står: ’*Se”dan StatsVerkets behof blifvit af StatsUt"skoltet uppgifne och af Rikets Ständer pröf”vade, ankommer det på Rikets Ständer, att ”en deremot svarande Bevillning sig åtaga.”
Huru är det val då möjligt, att på ett enda ord i 5g §. vilja hvälfva upphäfvandet af hela den 62 §:s tillvaro och klara bud.
En annan Ledamot har mer än en gång inblandat
RiksgäldsContorets ställning i den nu förevarande frågan.
Det torde vara bäst att uppskjuta detta ämne, till dess det snart kommer till Rikets Ständers granskning.
Samma Ledamot har sagt, alt Lagmans- och Häradshöfdinge-räntan är en lemning af okunniga tider.
Jag vill visserligen icke påstå, att denna beskattnings-artikel är högst nödvändig.
Jag trortvertom, att den bör försvinna i lagenlig väg; men jag kan icke finna, att den utgör bevis på någon grof okunnighet hos Lagstiftaren.
Jag skulle tvertom önska, att alla sådana afgifler, Den 24 April e. m. 2l5 sorn rätteligen skulle utgå från communerna, men emot deras natur blifvit uppflyttade lill StatsCassans betungande, måtte återgå till sitt förra skick.
Lagmansräntan bar sitt upphof från den tid, då Lagsagorne utgjorde confedererade delar af Riket, och folket sjelf betalte sin Lagman och Häradshöfding.
Från denna kloka grund för utgifters utgörande, härleda sig dessa Statsbidrag.
Vill man hafva ett annat system, mäste man jemföra det gamla och det nya; men jag tviflar likväl, att det nya har något företräde.
En likstämmighet hafva vi dessutom ännu qvar i våra städer, emedan Borgmästare och Råd icke taga sina löner ur StatsContoret, utan betalas på samma sätt, som Lagman och Häradshöfding i gamla tider.
Man har äfven anmärkt, att Ridderskapet och Adeln nyss afskaffat en annan ordinarie Skattetitel, nemligen Kalkugnsafgiften.
Delta hade likväl Konungen föreslagit Rikets Ständer, och det förändrar betydligt förhållandet, åtminstone fördem, som påstå, att Konung och Ständer höra gemensamt besluta i sådana ämnen.
Man liar äfven nämnt, att Stubhören blifvit på samma sätt borttagna.
Detta har väl icke Kongl. Maj:t föreslagit, men också liar StatsUtskottet icke tillåtit sig afskaffa beloppet derå, utan endast fört dess belopp 1000 R:dr under en annan titel, som nu utgör 17,000 i stället för 16,000 R:dr.
Grefve Horn har gjort anmärkning emot mitt 2l6
Den a4 April e. m. yttrande om ii4 §•
Jag nämnde uttryckligen, att jag trodde det vara oriktigt, att såsom en allmän grundsats antaga, det 3 Stånds pluralitet skulle kunna afgöra frågor om gamla skatters borttagande.
Det lär då också icke vara så orätt, att påslå ingrepp kunna ega rum i ett eller flere Stånds rättigheter, genom ett sådant sätt att förfara; t. ex. om man genom ett penndrag ville förvandla skattejorden till frälse; afskaffa Presterskapets löner o. s. v. Herr Rosenblad:
Det torde visserligen vara onödigt, att slita tvisten emellan Herr Lefren och Friherre Cederström rörande afkortningarne.
Men efter jag händelsevis har Hufvudboken till hands, må det vara mig tillåtit upplysa, att Manlalspenningarne för år 1826 oafkortade utgjorde 342,849 R:dr 36 sk.
Beloppet af deras rena behållning var 3o3,ooo R:dr, och således 3q,ooo R:drs afkortning.
Herr Lefren har tillräckligt upplyst oriktigheten af Friherre Anckarswärds farhåga i afseende på en tvetydig tolkning af 59 §.
I anledning af Friherre Anckarswärds yttrande angående Svenska Folkets rätt att sig beskatta, torde det vara tillräckligt erinra, att samtelige de ordinarie inkomsterna uppstått genom Folkets begifvande och Ständers beslut.
Lagmans- och Häradshöfdingeräntan grundar sig till en del på våra gamla Lagar, och jag skulle derom ingå uti en Den 24 April e. m. 217 undersökning, om jag icke hade erfarenhet deraf, att Ridderskapet och Adeln icke älskar undersökning i sådane mål. Till svar å hvad Grefve Horn yttrat, rörande tillämpning af 75 §.
Riksdagsordningen, får jag nämna, att jag icke är den, som tillämpat denna §.
Här är redan så mycket taladt i ämnet, att jag nästan tvekar att ytterligare upptaga Ridderskapets och Adelns tid; men jag har velat uttrycka min enskilda öfvertygelse i frågan.
Enligt denna, och i stöd af det begrepp jag gör mig om så väl ordalydelsen, som andemeningen af Grundlagen, mätte det fordras Konungens medgifvande, för att borttaga några bland Statens ordinarie inkomster.
Denna åsigt hemtar jag förnämligast ur 64 §•
Regeringsformen, der det står: ”så väl Rikets ordinarie Statsmedel och inkomster, som hvadpå sätt omförmäldt "är, under namn af extra-ordinarie utlagor ”eller Bevillningar till StatsVerket af Rikets ”Ständer ansläSj vare under Konungens disposition m. m.” Jag kan häraf icke annat förstå, än alt, då, af de extra-ordinarie inkomsterne, endast livad Rikets Ständer anslå, är till Konungens disposition, men de ordinarie, utan allt förbehåll, desse sednare ej utan Konungens medgifvande måtte kunna förändras.
I afseende på lämpligheten af desse skatters borttagande, hafva Yäl gil - 2l8 Den 24 April e. ra. tiga skäl derföre blifvit anförde; men jag hemställer vördsamt, om icke detta är nog tidigt, innan Rikets Ständer ännu fattat deras beslut i den vigtiga frågan om myntväsendets reglerande.
Stats- och BancoUtskottens nyss fattade beslut i samma ämne smickra mig visserligen med det glada hopp, att vi härutinnan skola komma till det slut, som jag anser Rikets väl kräfva, och som, enligt min öfvertygelse, för Svenska Folket skulle bli ganska båtande.
Men jag kan icke inse någon serdeles våda deraf, om vi ännu en Riksdag skulle uppskjuta frågan om Mantalspenningarnes upphäfvande; och det är på denna grund jag förenar mig med de Herrar, hvilka yrka bifall å StatsUtskottets Betänkande.
Bland de skatter, hvilka Svenska Folket ärft af sina fäder, äro Mantalspenningarne, Lagmans- och Häradshöfdingeräntan samt Sterbhusafgiften, i min tanka, närmast i ordningen att utgå och emot andra utbytas.
Sjelfva deras historia innebär ett frö till deras upplösning; och allt bebådar, att tiden närmar sig, då de böra upphöra.
Mantalspenningarne, den första af dessa skatter, var i början en consumtionsafgift.
Den förvandlades sedan till Spanmålsränta, och sjönk successive, i mån af inträffade myntförändringar, från 8 kappar Säd till 12 sk. i BancoTransportsedlar.
De äro äfven högst
Den 24 April e. m. 219 ojemnt fördelade.
Län finnas, eler dagakarlen betalar 12 sk., under det Hemmansegaren endast betalar 8.
Adeln och Presterskapet hafva i äldre tider icke vidkänts denna tunga, som de i sednare tider frivilligt åtagit sig; och detta bevisar just, att skatten är onaturlig, då det fordrats generosité och concessioner, för att jemna missförhållandet.
Jag skulle icke eller tveka att instämma med dem, som önska dessa Skattetitlars förvandlande nu genast, om jag egde anledning att befara, att vårt myntförhållande ännu i 20 år skulle visa oss en lika brokig matsedel af myntslag, som Jordeboks- och Mantalsränta!! framställer.
En lyckligare tid har i delta afseende ljusnat för Sverige; man bör hoppas, att i5o års förvillelser skola upphöra och en bättre tid komma.
När dessa förhoppningar förete sig, synes bäst, att låta Folket först vänja sig vid den nya mynträkningen, och icke förvilla dem genom omflyttning af Skattetitlar.
Skulle vi nu lyckas komma till detta mål, för hvilket så mången ädel Svensk man förgäfves arbetat, synes det mig icke vara värdt, att nu förvilla opinionerna med det ifrågavarande förslaget, utan öfverlemna detsamma till Rikets Ständers behandling vid nästa Riksdag.
Jag anser mig äfven vid detta tillfälle böra lemna några upplysningar, i afseende på det skäl för bifall till $itt gjorda för - 220 Den 24 April e. m. slag, som Herr Hjerta hemtat från det goda tillstånd, hvaruti lian finnér vårt StatsVerk.
Ridderskapet och Adeln får innan korrt StatsTJtskottets förslag öfver Ulgiftstitlarne sig tillsända.
Jemte dessa kommer att afgifvas en räkning öfver användandet af de förflutne årens öfverskotter.
Denna räkning upptager, efter afslutade böcker, öfverskotten och besparingarne för åren 1821 — 1826, samt approximativt hvad för åren 1827— 1829 kan vara att påräkna, på det Rikets Ständer måtte känna, hvilken cassa-behållning för nästa quinquennium kan påräknas.
Alla dessa summor, inberäknadt hvad Norrige bidragit till Kronprinsens resa, och livad Regeringen ljTtat af Lilla Creditivet, gå till omkring 7,300,000 R:dr.
Denna summa är betydlig; men från densamma måste först och främst afgå extra anslaget till Försvarsverket, 233,333t- R:dr, hvilket för åren 1821—1829 S°r 2,100,000 R:dr; dernäst brister i anslag på vissa Titlar; de hafva gått till och med 1826 till 960,000, och måtte beräknas för åren 1827 —1829 till 600,000, samt utgöra således en sammanlagd summa af 1,600,000 R:dr.
De öfverskottsmedel, som till RiksgäldsContoret blifvit aflemnade, och som innefatta öfverskotten för till och med år 1826, gå till emellan i,5oo,ooo och 1,600,000 R:dr; men de hafva blifvit använde till byggnadsanslag åt Canaler.
Af StatsYerkets öfver - Den 24 April e. m. 221 skott och besparingar torde vid slutet af år 1829 icke mera än omkring 800,000 R:dr kunna påräknas, till bestridande af de extra anslag, som för nästa quinquennium blifvit begärde.
Resultatet af denna räkning torde icke instämma med hvad mången väntat sig; och ej eller torde många finnas, som gjort sig reda för, huru med våra Statsregleringar tillgått allt sedan 1809, att nemligen vid hvarje Riksdag funnits ett deficit att betäcka.
När man räknar anslagen till Canalbyggnader, till Spanmålshandel, till Discontutredningar: utgifter, hvilka, så allmänna, i andra Länder räknas hörande till Statsbudgetten, liafva aldrig de ordinarie intraderne räckt till.
Förhållandet har blifvit doldt derigenom, att vi haft 3:ne Statsverk och 3:ne budgetter, nemligen ett för RiksStaten, ett för RiksgäldsContoret och ett för Banken.
En sanning är, att man vid hvarje Riksdag gjort skuld, och skuld af sämsta slaget; den har ej synts i bok, men den har varit synbar för en hvar, som sett värdet af sin Bancosedel försämras.
Må man upphöra att förundras, att under sådane förhållanden, då ingen kan röra sig, ingen kan köpa eller sälja, skatterne skola kännas tungal 222 Den 24 April e. m.
Man jeranföre näringarnes Lelägenliet under olika varu-förhållanden eller olika mynt-värden, och man fråge sig, om, innan Stat och Bank blifvit åtskiljde, innan den frågan blifvit afgjord, om Götha Canal skall byggas af Staten, eller af dem, som anse sig vara egare till densamma; om, innan man upphört att taga hvar något finnes att taga, för att betäcka det deficit, som hvarje Riksdag företett, det går an att yrka skatters förminskning, och att vidtaga vidtomfattande förändringar med deras debitering.
För närvarande kan jag derföre icke samtycka till någon förändring med Mantalspenningarne, ehuru grundade jag finner de skäl, som tala för den; men, lika med Herrarne Rosenblad och Lefren, finnande olämpliglieten utaf, att, för en arithmetisk likhet skull, den, som bor uppe vid fjellen, skall betala lika med den, som bor på feta slätten, instämmer jag med de Herrar, hvilka önska bifall å Utskottets första Betänkande.
Jag skall inskränka mig, att tala om Mantalspenningarne allena, hvilka, så vida jag riktigt förstått Herr Grefven och LandtMarskalken, nu endast äro under öfverläggning.
I afseende på dem, hafva 4 olika propositioner blifvit yrkade: 1:0 om Mantals - Den 24 April e. in. 223 penningarnes oförändrade bibehållande, enligt Utskottets första Betänkande; 2:0 om deras jemkning, efter sednare Betänkandet; 3:o om deras utgående lika öfver allt, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition; och 4:o om deras fullkomliga afskaffande, enligt några Ledamöters mening.
Då det är efter den ifrågavarande skattens natur, som sakens behandling bör rättas, torde den uppkastade frågan, om Mantalspenningarne äro grundskatt eller en personel afgift, först böra utredas.
Ingeft kan neka, att Mantalspenningarne utgå af personer, men det sker pu sätt som grundskatt, olika efter orternes olika godhet.
Således har en man af samma yrke i det ena landskapet högre Mantalspenningar, än en dylik i det andra, likasom en gård af lika hemmantal har större skatt, om han är af Krono- än af Frälsenatur.
Mantalspenningarne synas mig följaktligen böra betraktas och behandlas såsom grundskatt, hvilken hvarken kan åläggas, nedsättas eller afskaffas, utan genom Konungens och de skatldragandes samverkan.
Mantalspenningarnes egenskap, att tillhöra StatsVerkets ordinarie inkomster, lägger dertill en ytterligare vigt; emedan 64 §•
RegeringsFormen upptager dem i motsats mot Bevillningar, hvilka böra af BevillningsUtskoltet behandlas, och af Rikets Ständer allena afgöras.
Att målet, som således icke kun - 224 Den 24 April e. rn. de remitteras till Bevillnings-, blef hänvisadt lill StatsUtskottet, kail jag väl icke klandra, sfi vidt det angick jemkning i beloppet af Mantalspenningarne.
Men sätter man i fråga deras afskaffande, så synes frågan röra en grundlagsförändring.
I StatsUtskotts mål gälla 3 Stånds beslut.
Om nu deras eller alia \
Ståndens beslut skulle göra tillfyllest, för att med, eller utan, Konungens samtjrcke borttaga liela afgiften, och ersätta henne med Bevillning; så kunde äfven alla andra ordinarie inkomster likaledes afskaffas vid samma Riksdag fråga derom väcktes, och då vore innehållet af 59 och 64 §§.
Den 29 Maji.
297 i afseende på det begärdte förskottet af 100,000 R:dr.
BevillningsUtskottets :
Om grunderne för den blifvande Allmänna Bevillningen.
BancoUtskottets:
Angående ett i 1827 års RevisionsBerättelse omnämndt förslag till förändring med anmnningarne vid BancoDisconten och Pro vinceLåneCon toren.
LagUtskottets :
Öfver föreslagit stadgande att lägrad qvinna, som till sitt barns försörjande vill njuta understöd af Faltigvards-Inrätlning, skall åligga, att uppgifva sin lägersman; i anledning af Rikets Ständers JuslitiaeOmbudsraans EmbetsBerättelse och Allmänna Redogörelse för den sedan sista Riksmöte förflutne tid; om en Lag, som stadgade ett efter förbrytelsens beskaffenhet lämpadt urbota straff för den, som falskeligen å sig bekänner missgerning, äfven af mindre svår art, än att den dödsstraff förtjenar; ochom förnyande af Kongl. Kungörelsen den 27 Augusti 1828, angående vederbörandes åliggande att tillställa så väl Konungens Befallningshafvande som Presterskapet förteckningar öfver dem, hvilka för Lagbrott blifvit vid Domstolarne sakfällde eller under framtiden ställde.
Den 29 Maji, Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUt skottens:
Om bestämmande af rättigheten att å hafsstränderne upphämta hafstång; och i anledning af väckt fråga att Rådstugu- och KämnersRätter samt Häradshöfdingar må erhålla exemplar af utkommande Författningar, äfvensom att den så kallade Författnings-sam lingen må RämnersRätterne tillhandahållas.
Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets:
Om nya EvangeliiBoks-förslagets antagande, samt om fri tryckning af de vid, berörde förslag fogade Böner; om upphörande af ekonomiska besigtningar hvart tredje år å Soldat-torp, samt om Soldatens skyldighet att sjelf underhålla torpet; och om utvidgad smidesrättighet och upphäfvande af det nuvarande smidesförbudet, å vissa ställen inom Bergslag; samt ExpeditionsUtskottets :
Afgifne förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående afskrifning i räkenskaperne utaf NumerLotteriets fordran hos HamnbyggnadsDirectionen i Helsingborg; samt tili underdånig adress till Hans Maj:t Konungen, i anledning af Hennes Kongl.
Höghet Prinsessan Sophia Albertinas dödliga frånfälle.
Den 39 Maji. 299 3:o Bifall till följande Utskotts Memorial och Utlåtanden:
ConstitutionsUtskottets :
Med förslag till ny redaction af 11 §.
StatsUt skottets :
Angående tryckningen af allmänna IndragningsStaten för år 1828; angående fördelningen af den vid Auctioner å confiscerade varor utgående fattig-procent; om nedsättning i räntan å lån utur publike Cassör; angående åtskillige Svenske Medborgares reclamationer i afseende på ersättning för lidne förluster genom Skeppsuppbringningar; angående aflöningen vid innevarande Riksdag för RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare, Canzlier och Vaktbetjente; om Skattelösen af Presterskapet i Skåne tillhörige hemman, hvilka ej äro af boställs natur; om bötesmedels ingående lill Statsverket, hvilka förut upphurits af Allmänna BarnhusDirectionen; om upphäfvande af förbudet mot de å Öland befintlige Kronohemmans försäljande till Skatte; i anledning af väckt Motion, att Boställen, som innehafvas af i landtbruket oerfarne personer, måtte utarrenderas; angående anslag af medel, till fullbordande af de i Hufvudstaden anlagde Correctionslnrättningar, utom hvad angår den i sista punkten föreslagne underdåniga anhållan hos Kongl. Majit om vidta - 3oo
Den ag Maji, gande af nödig Författning, hvarigenom de personer, hvilka sakna bestämdt uppgifvit och godkändt näringsfång, måga allvarligen tillhållas att söka tjenst och försvar, hvilken fråga blef af PresteStåndet uppsl» juten, intill de§s förväntadt
Utlåtande i samma ämne af vederbörligt Utskott till Ståndet inkommit; i anledning af Rikets Ständers Revisorers åren i?25 och 1827 afgifne Berättelse om granskningen af RiksgäldsVerket, General-Assistance-Contoret och f. d.
Filial-Discont-Inrättningarne; om försäljande lill Skatte af indelningarne vid AdelsfaneRegemenlet, i den mån nuvarande innehafvare afgå; i anledning af väckt fråga -om StatsVerkets rätt till öfvermåls-kappar å den EcclesiastikStaterne anslague Kronotionde-spannmål; angående raserandet afen gammal Kyrkogård vid Landskrona Stad, samt dess ordnande till en allmän, trädgårdseller promenadplats; om yrkad ersättning till Staden Philipstad och andre Städer för Tullbeljentes samt deras Enkols och barns underhåll; angående väckt fråga om löneersättning till RådhusRätternes
Notarier för handläggning af göromål, som tillhört de indragne AccisRätterne; angående anslag af jord till ökadt utrymme för Eskilstuna Stad; i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående upplåtande af tvenne tunnland jord på Lotten N:o 8 af Eskilstuna Kungsladugårds-egor, till inrättande af eu ny begrafningsplats för Eskilstuna Stads- och Ben 29 Maji. 3o r Landtförsamlingar; i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss uppå Landskamereraren, KanimarRättsRådet
Sellings ansökning om dess pensionsrätt vid afskedstagande!;; och angående Stenkolsverket vid Höganäs.
BevillningsUtskottets:
Angående serskild le förslag till förenklande af Berednings- och Taxerings-Committeernes förrättningar; angående väckt Motion om 'infordrande af upplysningar rörande KammarRätlens anmärkningar emot BeviiluingsCommitteerne i åtskillige
Län; angående bestämmande af viss tid för utfärdande och pröfning af KammarRätlens anmärkningar emot Skattdragande och Uppbördsman, samt om inställande af gjorde anmärkningar om hemmansvärden; om bevillning A hvarjehanda utländska öfverflödsvaror; om bevillning å Spelkort; och om befrielse från bevillning å Recognitions-smide.
BancoUtskottets :
I anledning af 1827 års RevisionsBerättelse, rörande ändring uti 3 Art. 2 §. 2 Mom. af det Reglemente för odlingslån, som genom Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 10 Januarii 1824 blifvit till allmän efterrättelse utfärdadt; rörande eftergift och afskrifning för 600 R:dr B:co, som år 1825 genom inbrottsstöld förkommit utur ett, i Småsedels-Commissarie-rummet, inom Banken, beliutligt skåp; om eftergift 3 02 Den 29 Maji. och afskrifning för 200 R:dr B:co, utgörande värdet af en i YäxelBanken år 1827 bortkommen inlöst Transportsedel, hvilken måst för andra gången infrias; i anledning af RevisionsBerättelserne 1825 och 1827, om formuläret för den ed, som Revisorerne, enligt Instructionen af den 20 Januarii 1824, hafva att vid deras första sammanträde i Banken aflägga; i anledning af nämnde Berättelser, i fråga, huruvida Directeurs-befattning vid ProvinceContoren, må anses hinderlig för deltagandet i Revisionen öfver Stats-, Banco- och RiksgäldsVerken; rörande någre i Bankens Räkenskaper vid 1827 års slut balancerade Summor, hvilka oberoende af hvad som i sammanhang med Allmänna Finance-regleringen vidare kan ifrågakomma, BancoUtskottet ansett böra till fulla beloppet eller någon del afskrifvas; angående autorisation för BancoStyrelsen att kunna föryttra och till silfver omsätta det, efter 100 R:dr per Skeppund utpreglade, Banken tillhörige gamla Slantmynt, på sätt redan är medgifvit i afseende på gamla kopparplåtar; angående nödvändigheten att Banken måtte från Avestad förses med behöfligt koppar-skiljemynt för vexligens oafbrutna underhållande; i anledning af 1827 års RevisionsBerättelse, rörande några bestämmanden, i fråga om guld och silfver, som från Banken eller fördess räkning å Kongl. Myntet emottagas; om vidtagande af sådan författning, att Banken Den 29 Maji. 3o3 mätte kostnads- och porto-fritt erhålla det silfver, som jiti Ränterierne deponeras i afbetalning för fastighetslån; och öfver gjord framställning om undvikande af alltför mycken noggrannhet och deraf förorsakad tidsutdrägt vid pröfning af handlingar, som hos Banken till låns erhållande företes.
LagUtskottets:
Lag, att ej någon må till
Domare-förrättning förordnas, innan han fyllt tjugufem år m. m.; om ändring i föreskrifterne, angående Utmätnings-auctioner å landet; otn rättighet för hvar och en, att emellan Riksdagarne, till Kongl. Maj:t inkomma med förslag till ändring i Författningar; angående oinskränkt rättighet till flottning och färdande i alla flott och farbara sjöar och floder, samt förhöjning af de i allmänna Lagen stadgade böter för den, som stänger kongsådra eller farled m. m.; om yrkadt stadgande att rättighet till återlösen af förpantad frälserätt må upphöra, så snart den i förpantningsbrefvet utsatte tid till— ändagått m. m.; öfver gjord Motion, att Kongl. Förordningen den i3 Junii 1800, huru med städsel och lego af jord på landet förhållas bör, må utsträckas till arrenden af jord i Städerne; om förhöjning af afgiften till Kyrkan för förnyadt lägersmål; och om granskning af alla de Lagförändringar, som utan Rikets Ständers samtycke blif - 3o4 Den 29 Maji. vit gjorde, i synnerhet emellan åren 1786 och 1809.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens:
I anledning af väckt fråga om rättighet för Magistraterne i Landshöfdinge-ResidenceStäderne, att utfärda pass för desse Städers Borgare; om bestämmande af vissa skyldigheter för dem, som företaga odlingar af mossar eller andra sidlände trakter; om skyldighet för blifvande Larldshöfdingar, att förete
Akademiska betyg öfver aflagde vederbörlige prof på kunskap i Allmänna samt Hushålls-Lagfarenheten; om ..
KammarRättens rättighet att i vissa fall fullfölja gjorde anmärkningar; och om ut•gifvande på Statens bekostnad af en fortsättning utaf den så kallade Lagsamlingen.
Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottets: