Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vore detta förhållandet, så måste jag bekänna, att det måtte hafva lyckats mig att lösa problemet, som just är att förlika meningarne.
Hr von Hartmansdorff har talat för oss i liknelser och bland annat yttrat, att man icke borde släppa' efter något på tyglarne, för att hästen icke skulle skena.
Då jag lärde mig att rida sade man mig, att man icke eller skulle tjurhålla hästen, ty då stegrar han sig och kastar ryttaren i backen.
Af en annan värd talare måste jag begära den rättvisa, att om han vill klandra mina förslag, han åtminstone behagade taga kännedom derom.
Då han första gången förklarade, att jag velat insätta en phalang okunnighet, beslående af alla dem, som ägde mindre än ett mantal, så upplyste jag honom, att i mitt förslag stod icke ett utan två mantal.
Men det hindrade honom icke, då han ån ånyo fick ordet, att hålla sig till det der ena mantalet.
Om icke den värde Grefven tror på mina ord, så hade han haft den utvägen att se efter i det tryckta förslaget.
— Detta förslag har föröfrigt redan blifvit så vidlyftigt disenteradt att jag icke vidare dermed skall upptaga R. o.
Jag anser mig endast böra fä - Den 12 Mars e. m. 225 fästa uppmärksamheten på den punkt, hvarpå vi för närvarande befinna oss.
Vi påminna oss det af förra riksdagens Const.Utsk. uppgjorda förslag.
Det var tillkommet, jag vet icke af hvad motiver, men att dermed icke måtte hafva varit allvarligt menadt, har jag anledning att tro, derutaf att sjelfva Ulsk:s Ordförande i går framkom med ett förslag vida skildt från Utsk:s. Oaktadt Ulsk:s förslag utgick från en rent democratisk riktning lyckades det likväl att tillställa en konstlad opinion lill dess förmån, så att alla sansade vänner af friheten och fäderneslandet hyste farhågor, men tillika det hopp, att R. o. Ad. skulle denna gång, liksom vid många andra tillfällen, tänka litet framför sig på fäderneslandets väl.
Detta gjorde också R. o. Ad. d. 28 Aug. 1844, och jag bekänner uppriktigt, att den dagen kände jag, att det hade skett mig en stor utmärkelse, då jag blef utnämnd till ledamot af detta Stånd.
Men, mine Hrr, skola vi begagna vår seger med öfvermod.
Skola vi icke finna, att den rätta och säkraste vägen för vårt bestånd, är att gifva vika för rätta och billiga fordringar.
Hvilka äro dessa billiga fordringar, om icke den, att den personliga sjelfskrifvenheten skall upphöra; icke att R. o. Ad. såsom representativt element skall upphöra.
Det är måhända någon, som tvillar på, att dessa åsigter innehållas i mill förslag, och jag anhåller derföre, att Ridd.secret. ville uppläsa den sista delen af 5:te punkten i detta förslag.
Sedan den begärda uppläsningen skett fortfor
Häraf torde R. o. Ad. (inna, att det endast är den personliga sjelfskrifvenheten, som jag föreslagit måtte upphöra, och icke Adelns existens såsom ett. politiskt element, ty jag anser, att i ett monarkiskt samhälle, der Adeln existerat i århundraden, behöfves den ännu för fäderneslandets väl.
Jag kan icke förstå huru en verklig monarki kan äga bestånd, om densamma utgör det enda ärftliga elementet i samhället.
Det måste finnas ett annat inom samhället, som dermed öfverensstämmer, och delta är Adeln.
Jag hoppas och önskar, att Adeln, äfven om det vore endast af detta skäl, malle stå qvar.
Hvad är det då, som jag föreslagit, för hvilket man så mycket skrämmer Huset; är det för att Adeln skall upphöra?
Det kan det visserligen icke vara, ty någon anledn. till sådan farhåga finnes icke.
Men om, för att försäkra sig derom, Sandel skulle såsom sin gemensamma tanka antaga ett förslag, som har fem Stånd, hvad är det då som, man menar med dessa fern Stånd?
Icke hafva de numera någon historisk betydelse och ej eller någon verklig.
Förr funnos, men numera hafva vi icke pura Stånd, bestående af Prester, Borgare och Bönder.
Eller hvad är RondeSt., sedan man upphört att låta dess ledamöter vid riksdag samlas i ett eget rum?
Hvad är definitionen på en bonde?
Om man går till RondeSt. sådant som det nu är sammansatt, så finner man otvifvelaktig! både bönder, sådana som Const.Utsk, med ett nog obestämdt 8 H. 29 Deli 12 Mars e. m. ord kallar allmoge, men äfven sådana som Ulsk. otvifvelaktig! velat insätta i ståndspersonsclassen.
Likaså är förhållandet med brukspatronerne i BorgareSt., hvilka mera tillhöra landtmanna-än stadsmannanäringarne.
Hvilket intresse är det då, som vill bibehålla delta Stånd?
Så förhåller det sig äfven med PresteSt., der man intagit Vetenskapsacademiens ledamöter, och hvilket följaktligen numera ej består ensamt af prester.
Jag förstår icke dea ömhet, som räder för dessa Ständ, och det är dem jag önskar bort, emedan de ulgöra hinder för ett kraftfullt framskridande af fäderneslandets allmänna intressen.
Jag är visserligen nykomling bland eder, mine Hrr! men jag har likväl läst Sveriges häfder och funnit, att R. o. Ad. står der omnämnd nästan pä hvarje blad.
Historien omtalar ock vid huru många tillfällen R. o. Ad. gjort de största uppoffringar för fäderneslandets sak.
Det är derföre, som jag nu icke dragit i betänk, att uppmana R. o. Ad. till att afsäga sig den personliga sjelfskrifvenheten.
Några bifallsrop hördes efter detta anförande.
Frill Åkerhjelm, Joli.
Hysande den öfvertygelse, att classvalsprincipen vore den rättaste alt följa vid nationalrepresentationens ombyggnad, tvekar jag likväl icke att öppet uttala, det jag icke anser några vådliga följder kunna uppkomma genom antagande af den samfällda valprincipen för den nedre kammaren, såsom den finnes antydd i Hr Åkermans förslag, såvida nemi. man vid tillämpningen iakllager, att de intellectuella och materiella intressena i staten blifva så afvägda, att de icke kunna undertrycka hvarandra.
Under denna förutsättning och i betraktande deraf, alt jag befarar omöjligheten att i denna långa strid komma till ett slut, såvida man icke vill göra några concessioner åt dem, som förfäkta principen af allmänna val, är det som jag sluter mig lill dem, som yrka antagandet af Hr Åkermans nu gjorda förslag.
Jag gör det så mycket hellre, som jag tror, ali de deruti uttalade principer, klokt och väl tillämpade på det af mig antydda sättet, skola säkrast leda (ill del önskade målet.
Jag anser det äfven vara med R. o.
Ad:s värdighet mest öfverensstämmande, att på en gäng uttala sin tanke i detta för fäderneslandet sä vigtiga ärende, och på delta sätt efterfölja en af våra hädangängne store Konungars maximer: en gång tala och dervid blifva, är bättre än hundra gånger lala.
Många ledamöter ropade på propos., hvarefter några ledamöter, som begärt ordet och nu uppropades, afstodo frän yttrande i ämnet.
Då denna fråga redan har blifvit så vidlyftigt afhandlad, och då R. o. Ad. redan så häftigt har gifvit sin önskan tillkänna, att denna discussion måtte upphöra, anser jag det vara en pligt, alt icke mycket förlänga densamma.
Det må dock vara mig tillåtet atto fästa mig vid ett uttryck, som här blifvit fäldt, nemi. att
Hr Åkermans förslag vore D c n 12 Ma rs e. m. 227 det farligaste blanc! alla de framställda.
Jag instämmer fullkomligt i den ledamots åsigt, som sådant yttra), icke derföre att jag anser det farligt i den vanliga betydelsen, eller såsom någonting ali skrämma barn med, utan derföre all det möjligen hotar alt omintetgöra del beslut, som denne ledamot önskar genomdrifva.
Han har nemi. skäl att anse det farligt, derföre alt han fruktar hvad jag hoppas, att det skulle kunna förena sinnena i ett gemensamt beslut, som skulle göra Ii. o.
Ad. heder och som skulle lemna en vacker förklaring på det beslut, som R. o. Ad. den 28 Aug. sisth år fattade, i hvilket äfven jag deltog, .lag ^tror det vara af vigt, alt R. o. Ad. icke förkastar delta Hr Åkermans förslag, emedan det är det sisla i ordningen af dem, som blifvit underkastade R. o. Adis pröfning, som lemnar en utväg öppen för hvarje ledamot att förklara huruvida han verkligen och uppriktigt önskar en framgång pä reformens bana, eller huruvida han endast vill medgifva dem derföre, alt de icke längre kunna motstås; del vill med andra ord säga, huruvida man anser, att de svårigheter, om hvilkas tillvaro säkerligen alla äro öfverens, kunna afhjelpas endast genom en förändrad arbetsordning, eller om icke dertill fordras någonting mera omfattande.
Ty svårligen lärer det kunna kallas annat än en förändring i arbetsordningen, om man delar de nuvarande Stånden i tvä kamrar, äfven om man skulle dertill lägga ett femte Stånd.
Vill man allvarligt någon förändring i vårt statsskick, och anser man tiden dertill vara inne, så tror jag, att man bör gifva sitt bifall till Hr Åkermans förslag.
— Man har sagt, att delta förslag skulle vara alltför obestämdt, och en talare här bakom mig har öppet förklarat, ali han ansåg sig kunna bifalla förslaget, emedan han ansåg att Sveriges väl oell stabiliteten i dess representation till en stor del hvilade pä ståndsprincipen.
Lika uppriktigt vill jag bekänna, att jag biträder delta förslag, derföre att jag anser det inrymma en möjlighet för blifvande Ständer alt pröfva, huruvida icke
Sveriges bestånd kan betryggas ulan den närvarande ståndsförfattningen.
Vi hafva här hört lemligen olikartade skäl användas från samma håll i afseende pä olika förslag.
När man får ett fullständigt utarbeladl förslag, så säger man: detta förslag duger icke till sina grunder; det kunna vi icke antaga.
När del deremot blir fråga om att antaga grunderna, så säger man: vi kunna icke bedomina dem förr, än vi få ett fullständigt förslag framställd!.
Utan att tillåta mig att tyda andras mening, hemställer jag, om icke ett sådant sätt att yttra sig ger anledn. till misstydning.
Då det är omöjligt all a priori bestämma och med mathematiska bevis styrka till hvilka resultatethvar och ens åsigter i denna fråga skulle i utförandet leda, då bror emot bror och vän emot vän, med i öfrigt de mest enstämmiga åsigter, i denna fråga ofta hysa olika, så hemställer jag, om det icke är nödvändigt, att uppoffra något af sin enskilda öfvertygelse, icke i fråga om beslut, ty då får man icke dagtinga, men då fråga är att förena sig i de allmänna grunder, på hvilka ett förslag skall uppgöras.
Man har framställt, att R. o. Ad. -skulle kunna komma att ångra ett sådant beslut.
Jag kan icke hysa någon fruktan 228 Den 12 Mars e. m. derför, då Ståndet i alla fall liar sin beslutande rätt qvar.
Här är endast fråga 0111 alt låta Const.Ulsk. försöka att på dessa grunder uppgöra ett förslag, som det ännu vid nästa riksdag står Ståndet öppet alt förkasta.
Jag finner det visserligen naturligt, att en ledamot af Const.Ulsk., som på förmiddagen yttrade sig, icke faun sig tillfredsställd af detta förslag.
Jag medgifver, att det blir besvärligare för det Utsk., som skall utarbeta förslaget, att endast få de allmänna grunderna för sig uppgifna, men då jag känner huru denne ledamot alltid är färdig att uppoffra sin tid och sin möda för fäderneslandets bästa, tror jag mig icke brista i grannlagenhet enrot honom, då jag säger, att det är Utsk:s ovillkorliga skyldighet att underkasta sig eli sådant arbete, med fara, jag medgifver det, att få sitt förslag förkastadl, när det inkommer lill Stånden.
Här har blifvit yttradt af en värd talare, alt den kammaren, som bestod af största antalet ledamöter, skulle uttrycka en större grad af folkets förtroende.
Om hamrarne, såsom denne ledamot föreslagit, skola bildas af alldeles enahanda elementer, så kan detta låta säga sig, men om för den öfre kammaren skulle fordras högre qvalificationer, vare sig i intelligens eller förmögenhet, så låter det tänka sig, att den öfre kammaren äfven med färre ledamöter kunde uttrycka en lika stor grad af förtroende, som den nedre.
Dessutom tror jag att det gifves ett skäl, nedslående måhända, men likväl sant, hvarföre man måste göra antalet af ledamöter mindre i den öfre kammaren, nemi. att då man af dem fordrar högre egenskaper, har man äfven svårare alt finna så mänga individer.
Samme talare har, såsom ett skäl alt förkasta Hr Åkermans förslag, yttrat, att de grunder, hvarpå Const.Utsk:s förslag sig stödjer, hafva af R. o. Ad. blifvit godkända, icke allenast vid föregående rikdagar, ulan äfven vid denna.
Jag erkänner, att detta -skett vid föreg:de riksdag, men det är mig icke möjligt att återföra i minnet när sådant skulle skett under denna riksdag.
Skulle man dit vilja tyda beslutet d. 28 Äng., så får jag deremot protestera.
Det är för mig, oell säkerligen för mänga, angeläget, altman icke mätte söka förvilla nationens ögon derhän, all alla som deltogo i detta beslut, dermed skulle hafva ovillkorligen förklarat sig för representationens bildande pä fem Ständ.
Detta beslut innebar endast ett förkastande af det från förra riksdagen hvilande förslaget.
Slutligen hafva åtskilliga talare anfört, alt detta sträfvande till en förändrad nationalrepresentation vore, om icke förräderi, åtminstone ett försök att upphäfva det n uvande samhälsskicket, att försvaga Konungamakten och mera dylikt.
Jag ber att här högtidligen få förklara, att, långt ifrån att af sådana afsigter yrka en förändring, yrkar jag den derföre, att jag är innerligen och uppriktigt de monarkiska principerna tillgifven, och derföre att jag anser ett återgående på denna bana, och under den splittring i sinnena, som för närvar, äger rum, skulle blifva, minst sagdt, den största påkänning för det monarkiska statsskicket.
Gr. Anckarsvärd, Carl Henr:
Då jag haft tillfälle att Den 12 Mars e. m. 229 så vidlyftigt yttra mig i frågan, särdeles då milteget förslag förevar, torde kanske mången tycka, att jag nu borde iakttaga tystnad; men jag liar nära nog blifvit uppfordrad att yttra mig, då man så opåkalladt vid detta tillfälle förnyat sina oblida omdömen öfver 1840 års Const.Utsk., och bland annat förebrått dess dåvar. ordförande att nu sjelf hafva fra.nlrädt med ett förslag af helt annan beskaffenhet.
Härå torde jag få svara, att det är mera än femton år sedan jag i tryck framställde samma förslag, som jag nu yrkat, och om jag icke lyckades att göra det gällande i förra riksdagens Const.Utsk., så kan det visserligen icke förebrås mig såsom hade del varit en följd af förändrade grundsatser.
Jag tillhör en af de äldre inom detta
Hus och påminner mig otaliga gånger hafva hört den missbelåtenhet, den slags oro, som inom Huset visat sig, då man någongång tagit sig friheten ali nämna huru de andra Stånden förfarit i vigtiga frågors behandling.
På förmiddagen i dag fingo vi likväl det råd, att i denna fråga följa PresteStis beslut, utan att dervid någon oro förmärktes.
Om detta råd någonsin skulle komma in i ett äreminne, så blefve säkerligen noten obehöflig, att det kom från en f. d.
Statssecreterare för Ecclesiastikärenderne.
Vi frngo af honom äfven den undervisningen, att detta Stånd kan förliknas vid en balk, hvars närmaste synonym är en stock, att de särskilda classerna utgöra capitel, och hvarje representant en §.
Utan att veta hvilken paragraf, som kan falla på min lott, men för alt söka, så godt jag förmår, att uppfylla min paragraf-bestämmelse, har jag ansett mig vid detta tillfälle böra tillägga några ord.
Hvad det nu förevar, förslaget beträffar, så är det visserligen i ganska väsendtliga delar skiljaktigt frän det af mig framställda, äfvensom jag fullkomligt delar den af Const.Ulsk:s nuvarande ordförande yttrade tanka, att det vore alltför svårt för Utsk. att få emottaga ett förslag, som icke i bestämda uttryck förklarade hvad Ståndets mening egentligen vore; ty oaktadt allt hvad som här blifvit sagdt, kan jag icke frångå, att denna gemensamma tanka äger mycken elasticitet och kan användas nära nog till hvilken åsigt som helst.
Men, mine Hrr, då man befinner sig i den ställning, att nödgas välja emellan saker, som man icke gillar, så tager man det som är minst stridande emot ens egen åsigt.
Jag tager mig i della afseende den friheten att åberopa hvad den frejdade Mathison i America en gång yttrade vid ett likartadt tillfälle: att det vore förmätet att tro sig kunna tillvägabringa det aldrabästa; man borde vara belåten om man kunde åstadkomma någonting bättre, än det man vill förkasta.
Det är på denna grund, som jag röstar för Hr Åkermans förslag, ty jag anser det icke möjligt att åstadkomma någonting sämre än vårt närvarande representationssätt, om icke det af Const.Utsk. föreslagna kunde anses ännu värre.
Jag röstar äfven för Hr Åkermans förslag, derföre att Ståndet icke måtte utsätta sig för det obehaget, icke allenast inför Medstånden, utan inför Svenska folket, att vi, ehuru sjelfskrifna representanter, icke ändock på de fem eller sex år vi haft ali begrunda detta ämne, kunnat förmå att tillväga - 230 Den 12 Mars e. m. bringa åtminstone en gemensam tanka i detta riksvigtiga och af folkel med all möjlig uppmärksamhet föjda ärende.
Då timman är långt framskriden och jag helst undviker alt, genom upprepande af skäl, redan och med Husets bifall bättre framställda af mera öfvade talare, missbruka It. o. Ad:s tålamod, så får jag till de Hrr, sorn anmält sig till erhållande af ordet, hemställa, huruvida de vilja afstå derifrån, i hvilket fall äfven jag afslår.
Hvarom icke, skall äfven jag yttra mina tankar i ämnet.
Då i anledn. häraf H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm., tillkännagaf, att de ledamöter, som begärt ordet, voro Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf, och Gr. Gyldenstolpe, Ant.
Gabi., förklarade desse
Hrr sig vilja afstå från deras begäran, men anmälde sig Gr.
Hamilton, Jacob, som dock afstod frän att yttra sig, då Frih.
Palmstjerna ytterligare förklarade sig icke vilja frånträda ordet, derest icke discussionen nu blefve slutad.
Uppå härefter framställd propos. förklarades öfverläggningen vara fulländad, hvarefter II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade förklara, alt Hr Åkermans ifrägavar. förslag antoges såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke.
Då sedermera H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, förklarade, det han ej kunnat uppfatta hvilketdera svaret varit öfvervägande, begärdes votering.
Upplästes till justering och godkändes följande voter.propos.: o
Den som bifaller det af Hr Akerman, Fredr., gjorda förslag, alt Const.Utsk:s, i mern.
N:o 26 framställda förslag till nationalrepresentationens ombildning, och deraf följande grundlagsförändringar återremitteras, med den af R. o. Ad. såsom dess gemensamma tanke förklarade anmärkning, att Utsk:s förslag icke är antagligt, utan den ifrägavar. grundlagsförändringen bör ske i öfverensstämmelse med det af bemälde ledamot afgifna förslag, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. icke Hr Åkermans förslag till gemensam lanke.
Nej — 126.
Som jag afstod från att yttra mig, då Hr Gr. o. Landtm, emot slutet af discussionen behagade lemna mig ordet, dertill föranledd aS den oro, som tycktes visa sig inom Ståndet, sä anser jag mig pligtig ali nu reser - Den 12 Mars e. m. 231 vera mig emot det beslut, som R. o. Ad. genom votering tattat, och jag kan icke annat än beklaga, att utgången af denna votering visar, att R. o. Ad. icke vill hafva någon förändring i nu varande representatiönsform.
Det var den långt framskridna liden och R. o. Ad:s otålighet, som förmådde mig och flera andra att nyss afstå från ordet.
Nu är det mig så mycket angelägnare alt reservera mig emot det fattade beslutet, och jag gör det, för alt frikalla mig ifrån den förebråelsen att icke hafva velat någon representationsförändring.
Jag anhåller vördsamt att få min reser vation emot det fattade beslutet i protocollet antecknad.
Jag har i den föreg:de voteringcr tillhört minoriteten, men för alt icke genom tystnad här blifva bortblandad med den segrande majoriteten, anhåller jag alt till protocollet fä anmäla min reservation emot ett beslut, som jag i närvarande ögonblick anser lika olyckligt som skadligt.
Cederström, Jacob: Afven jag reserverar mig lill protocollet, icke mot utgången af voteringen, deruti jag deltagit, men emot den proposition, hvarigenom vi fått anledn. att votera öfver eli inom Ståndet väckt nytt förslag till grundlagsförändring under form af förslag till gemensam tanka.
Jag anser mig uppkallad att, i anledn. af fällda yttranden från reservanternas sida, förklara, att, ehuru jag voterat nej emot den föreslagna gemensamma tankan, så kan jag på intet vis erkänna, utan protesterar högeligen emot den förklaring, att R. o. Ad. derigenom skulle hafva ådagalagt, att de icke vilja någon förändring i vår högst oformliga representation.
Jag reserverar mig emot R. o. Ad:s beslut, uttryckt i den tysta voteringen, hvilket tyckes mig, med hänsigt till de skilda opinionerna, påminna om ett kändt yttrande, ryktbart i historien, och förfärligt i åminnelse; ”Ni paix, ni tréve en tre les deux cötés de 1’assemblée.” Hr af Sillén, Wilhelm Gideon, instämde i Hr Anckarsvärds reservation.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade uppskjuta öfverläggningen om Const.Utsk:s mern.
N:o 26 till morgondagens plenum; hvilket bifölls.
I anseende till vigten deraf, att Bevilln.Utsk:s svar på återremissen, rör:de betänk, om stämplade pappersafgiften, med det första förekommer, vågar jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla, att ifrågavar. betänk, mätte flyttas främst på listan, näst efter Const.Utsk:s nu förevarande betänk.
232 Den 12 Mars e. m.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. bifölle, att Bevilln.Utsk:s utlåt.
IN:o 29, i anledn. af anmärkn:r emot betänk.
N:o 13, ang:de stämplade pappersafgiften, blefve uppfördt å föredragningslistan näst efter Const.U(sk:s mern.
Lades på bordet följande från LagUtsk. inkomna betänk:n: N:o 86, i anledn. af gjorde anmärknrr vid Utsk:s betänk.
N:o 18, öfver väckt motion om ändringar i ansvarighetslagen för Statsrådets ledamöter; N:o 87, i anledn. af väckte motioner, ang:de concurs-lagstiftningen; N:o 88, i anledn. af väckte motioner, om förändring af 8 § i 9 Cap. Handelsbo, samt 2 § af K.
Förordn. d. 28 Juni 1798; N:o 89, i anledn. af väckt fråga derom, att för reverser och invisningar, ställde till viss man eller ordres måtte bestämmas enahanda betalningsansvarighet, som för vexlar; N:o 90, i anledn. af väckt motion om förmånsrätt till betalning i concurs för fordran, grundad på vexel, invisning eller skuldebref till ordres; samt N:o 91, i anledn. af väckt motion om förmånsrätt för förskott, lemnadt på varor, som blifvit till försäljning emotlagne.
Tliorstlagen ilen 13 Mars 1845.
Jag har länge varit ibland deras antal, som insett behofvet högt påkalla en förändring i vårt nuvarande bristfälliga representationssätt^ och då af de hittills afgifna förslag till gemensam tanka, Hr Åkermans tyckes närmast öfverensstämma med hvad en upplystare tid kan fordra, får jag härmed förklara, att jag röstat för detsamma, hvarföre jag ock nu till Den 13 Mars f, m. ?33 till dagens protocoll ber att få min reservation antecknad emot det af R. o. Ad. i gårdagens plenum fattade beslutet att förkasta förenämnde förslag.
Upplästes följande af Hr Freidenfelt, Fredr.
Dan., inlemnade anförande:
Mot det af H. R. o.
Ad. i gårdagens e. m:s plenum genom votering fattade beslut, att förkasta Hr Åkermans förslag till representationsförändring såsom Ståndets gemensamma tanka, får jag vördsammast anmäla min reservation, med anhållan att till protocollet få antecknadt, alt jag bland de röstande hört till minoriteten, samt att jag till alla delar förenar mig i den af Hr Munck, Bror Gustaf Reinhold, muntligen gjorda reservation.
Då jag, såsom något aflägse boende ifrån detta hus, icke haft tillfälle att taga nolice om förändringen i tiden för R. o. Ads sammanträde sisth måndag till kl. 9, i st. f. kl. 10 på f. m., som hittills varit vanligt, sä var detta orsaken hvarföre jag ej kom alt vara närvarande vid den framställning, som vid pleni öppnande af Hr Gr. o. Landtm, gjordes i afseende på ordningen för föredragningen af de särsildl framställda förslagen till gemensamma tankar, .lag har sedermera blifvit upplyst om, att Hr Gr. o. Landtm, icke påkallat något bestämdt beslut af R. o. Ad. i detta hänseende, utan blott som sin enskilda önskan föreslagit, att Ståndet skulle ungefärligen så i frågan förfara, som redan skett, och härigenom anser jag icke eller någon prescriptionstid vara bestämd, som skulle hindra mig att äfven framställa ett förslag til! gemensam tanka, då jag dertill icke hittills haft tillfälle.
Jag bör likväl icke dölja, alt detta mitt förslag till en sådan tanka i väsendtligaste måtto öfverensslämmer med tvenne redan förkastade förslag, nemi. Gr. Anckarsvärds och Frih.