Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är en irring att tro, det Passevolance-afgiften endast användes till karlens föda under Regementsmöten, det är hela hans underhåll under alla vapenöfningarne, som dermed bestrides, och dertill höra en hel hop andra dermed gemenskap ägande och, enligt min öfvertygelse, alldeles oundviklige utgifter.
Såsom sådane torde kunna nämnas: a~) Dagportion, äfven under Befäls- och Recriit-möten, för de Corporaler, Vice Corporaler, Soldater och Spel, som dit blifva commenderade; b) kokved och lägerhalm, så väl under bemälte möten som Regementsmöten och Öfningsläger; c) sjukhus, sjukhus-attirail, underhåll å sjukhus samt niedicamenter; cl) Förvaringshus och dessas underhåll, eller hyra för proviantens vård; e) arfvode för den person, som har Magazins- eller Sjukhuspersedlarne om hand, samt förer rakenskaperne. i88 Den i3 Mars f. m.
Då till Passevolancens bestridande 7
R:dr begäras, synes samman så nedsatt den kan blifva; uppkommer ett öfverskott, så öfverlygas ju, sedan revision är medgifven, Rikets Ständers Revisorer, att behållningen är alt disponera.
Men om åter den anslagna summan för knappt tilltages, kunna ej vapenöfningarne ske efter tidens kraf en omständighet, på hvars vigt det är Styrelsens skyldighet att fästa Representationens uppmärksamhet, särdeles som fordringarne i detta afseende ej blott bero af oss sjelfve, utan i mycken hufvudsaklig mon af andra Arméers framsteg.
Grefve Horn har yttrat sig om minskning af Indelta Arméen.
Detta ämne torde ej här kunna afhandlas. i4 §.
RegeringsFormen besvarar tillräckligt denna framställning.
Hvad Grefvens sednare yttrande beträffar, nemligen att om Konungen skulle uppgöra Contracter för Passevolancen, sådant ej borde ske med Rust- och Rotehållare, utan med karlen, så lärer detta ej behöfva något svar, utan bör väl anses hörande till den stora samlingen af overkställbara projecter, och således saklöst kunna läggas dit.
Innan jag slutar, torde det tillåtas mig fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på nyttan och nödvändigheten för oss, att hafva vår Indelta Aimée väl öfvad; Den 13 Mais f. ra. ty, mina Herrar, denna lilla stam skall uti farans stund förökas med vår talrika, men nästan alldeles oexercerade , Beväring.
Om nu ej den stående stammen, genom den öfning den förmedelst exercisen kunnat förvärfva sig, kan vara ett stöd och en skola för hela denna unga oöfvade massan, hvad blifver då hela vårt försvar, och hvad nytta, hvad framgång kan Fäderneslandet deraf vänta sig i den stund, det påkallar dess hjelp?
Att detta yttrande måtte få åtfölja remissen till vederbörligt Utskott, får jag vördsamt anhålla.
Herr TersmedeUj Gustaf Reinhold:
Jag kan ej instämma med dem, som anse att man bör uppskjuta med yttranden öfver denna fråga, till dess den återkommer från Utskott, dit den blifver remitterad.
Deremot tror jag, att just sådane yttranden kunna blifva en ledning för samma Utskott att rätt bedömma saken.
Jag går derföre nu att emot Kongl. Maj:ts ifrågavarande Proposition framställa de anmärkningar, hvartill jag finner den föranleda.
— På den grund, som äfven tyckes vara i StatsRådets alternativa förslag antydd, att det är Soldaten sjelf och icke Rotehållaren, som är skyldig att underhålla Soldaten vid möten, tror jag den Kongl. Propositionen igo Den i3 Mars f. m. om MötesPassevolance-afgifts erläggande af Rotehållarne ej kunna bifallas.
StatsRådet har visserligen föreslagit det alternatif, alt afgiften skulle utgå genom allmän Bevillning; men då Kongl. Maj:t ej framställt detta, utan helt enkelt föreslagit Passevolance-afgiflens utgörande af Rotehållarne, anser jag Ständerne icke kunna yttra sig öfver alternativet, utan blott med afslag eller bifall till sjelfva Propositionen, hvilken ej kan bifallas, då den grundar sig på den origtiga princip, att Rotehållare skola vara skyldige bestå sine Soldaters underhåll vid möten och läger.
Skulle någon Passevolance öfverenskommas, så vore det med manskapet; men äfven detta skulle leda till stora olägenheter, och bördan skulle återfalla på Rotehållarne genom stegrade anspråk af dem, som blifva Soldater.
Rättvisare vore kanske en allmän bevillning till möteskostnadernes bestridande, om icke äfven härvid inträffade, att andre individer härigenom ålades en för dem alldeles främmande utgift, utan motsvarande nedsättning i deras onera.
Då således ingen af desse åtgärder, i min tanka, kan vidtagas, får jag nu, till ändamålets vinnande, göra den nya motion, att så många nummer af Armeen må hållas vacante, som kan vara behöfligt, för att med vacance-afgiften derföre besörja den öfriga Armeens exercerande ni. m. vid mö - Den 13 Mars f. m. »9« ten.
Om man t. ex. antager att för hvarje vacant Rote betalades 60 R:dr B:co, hvilket, såsom jag tror, åtminstone vid Westmanlands Regemente är det mest vanliga; om man vidare täger möteskostnaden för hvarje Nummer till högst 6, jag skulle snarare tro 5 R:dr B:co, och om man sedan delar 60 med 6, sä får man till quot io, hvilken vore den del af Ammen, som berhöfde bållås vacant för de öfrige T9o.'delarnes öfning.
Detta om Rotehållare. — Med Rusthållet deremot tror jag förhållandet vara olika.
Jag tror nemligen, att det åligger Rusthållarne att underhålla häst och karl på möten; men jag anser det vara en billighet, att, i anseende till den större kostnad, som i allt annat nu är rustningsonera medföljande, emot hvad som ifrån början varit, underhållet på möten af häst och karl bestrides af Allmänna medel; hvarföre jag, hvad beträffar Rusthållet, föreslår detta, så vida man icke skulle vilja taga samma mesure härmed, som den jag föreslagit i afseende på Rotehållet.
Min beräkning af vacance-afgiftens belopp är grundad på hvad jag i detta afseende ungefärligen känner om förhållandet vid Westmanlands Regemente.
Detta Regemente äger nu inom StatsUtskottet en person af det högre Befälet, som torde kunna vara i tillfälle att till ziffran framlägga, hvad jag blott ungefärligen kunnat uppgifva.
De öfrige Regementernes Chefer och högre Befälhaf - Den i3 Mars f. ra. vare önskade jag ville till Utskottet uppgifva , huru härmed sig förhåller vid deras Corpser.
Grefve Brahe har omnämnt de många slags och långa möten, till hvilkas omkostnader MötesPassevolance-afgiften skall fordras och åtgå, såsom Sqvadrons-, Recrytoch Befälsmöten, m. m.j men jag vill minnas, att Rusthållare och Rotehållare ej äro skyldige att till möten lemna sine karlar och hästar längre än 17 dagar om året; och möteskostnaderne böra således i enlighet dermed beräknas.
Jag anhåller om remiss häraf till Statsutskottet, samt communication med öfrige RiksStånden.
Herr Tham Wolrath:
Det lärer få antagas för sanning, att Rusthållare äro af gällande författningar ålagde att vid möten underhålla sina Ryttare.
Ej eller torde det kunna bestridas, att Soldatens skyldighet, att sjelf underhålla sig vid möten, öfvergått på hans Rotehållare, genom omöjligheten att kunna få karl för Roten på andra vilkor, än att äfven gifva honom matsäck och drickspenningar under mötestiden.
Då det således är för Rusthållarne en skyldighet, enligt Författningar, och för Rotehållare ett nödtvång genom förhållandet med Soldatens antagande, att sjelfve underhålla sine Den i3 Mars f. rlj. sihe Ryttare och Soldater vid molen; trdr jag deraf följa, alt Rikets Ständer nu kunna, likasom år 18r2, besluta, om MötesPasfievölance-afgift böf aga rum, eller ej.
I detta afseende hafva arne olika förslag blifvit af Konungens Rådgifvare framställde.
Det förslaget, att PaSsevolartceil skulle utgå genom Allmän Bevillning, anser jag lika med Herr von Heynne, ej hvila på rättsprincip, emedan derigenom ett onus, som åligger visse medborgare, skulle kastas på andra, som ej äro skyldige att i Rust- och Rotehåll deltaga.
Visserligen vore det likväl lyckligt för jordbruket; om delta förslag kunde antagas, i synnerhet om de uoo.ooo Rrdr, som, enligt förslaget, skola årligen behöfvas till möteskosthadelnes bestridande, kunde, såsom nian förmodat, Utgå utan förhöjning af nuvarande Bevillning, Men jag hemställer, huru denna calcul står tillsammans med Kongl. Majfts Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof.
UtgiftsTitlarne öfverstiga der alla upptagne Inkomster, dem StatsUtskottet dessutom nedprutat; och då nu redan der visar sig en brist af 4°>000 Rrdr, som man förmodar kunna betäckas af blifvande öfvetskottsmedel, vet jag i sanning ej, huru deraf skall kunna bestridas en ny utgift af icke mindre än 300,000 Rrdr.
Kunde man åter såsom säkert antaga, att tillgång härtill skulle beredas genom öfverskott å TullBevil!- 16 H, i3 >94 Den i3 Mars f. m. ningen, i följd af en förbättrad inrättning oell förvaltning af Tullverket, vore det mig kärt, alt en sådan lindring i folkets bördor vunnes.
Men jag fruktar, att vi då för tidigt räkna på fördelarne af TullVerkels förändring, ehuru mycket jag ifrar derför.
Af dessa skäl anser jag mig ej kunna antaga StatsRådets förslag om möteskostnadernes bestridande genom Bevillning.
Med mera tillförsigt fäster jag mig vid det andra förslaget, hvilket Konungen gillat och i sin Proposition till Rikets Ständer framställt.
Jag vill i korthet visa fördelarne och olägenheterne deraf.
De militairiska förmånerne af MötesPassevolancen äro redan tillräckligt utredda för den, som vill finna dem.
Äfven för Rust- och Rotehållarne är den fördelaktig, om man i penningar beräknar, hvad de måste gifva sine Ryttare och Soldater i matsäcken, jemte skjuts och drickspenningar; ty detta öfverstiger vida Passevolance-afgiften, så att det är en ren hushållning att erlägga den.
Men å andra sidan är det likväl för dem kännbart, alt nödsakas på en gång contant utgifva, hvad de annars kunde till det mesta lemna in natura.
På denna grund och med hågkomst att, när förra PassevolanceContracterne uppgjordes, priset på lifsmedel var uppdrifvet, önskade jag en ytterligare nedsättning af Passevolancen, än nu blifvit föreslagen.
Men om ej detta är möjligt, tror jag det skulle medföra lättnad i Den 13 Mars f. ni. detta onnSj om trupperne fingo gora sine möten inom Provinceme, och icke, såsom i sednare tider skett, för detta ändamål dragas till andra Provincer.
Då komrno de utbetalde medlen Provincen åter till godo.
Äfven om desse möten hållas turvis i alla de Provincer, som Jemnade bidrag till PassevolanceCassati, skulle derigenom tillfälle för dem beredas, att återfå de betydliga sutnmor, de till Cassan måst utgifva, I följd af hvad jag nu haft äran yttra, kart jag ej annat än tillstyrka bifall å Kongl, Majlis Proposition, dock med ön-< skan, att Passévolance-afgiften kunde något ineta nedsättas, men att i annat fall truppernes möten måtte, såsom jag nyss nämt, hållas inom deras Provincer eller tUrVis i de Provincer, sorti skatta till PasseVöIanceCassan.
Ilär har dessutom blifvit föreslaget, att till undvikande af ifrågavarande Passevolaiice-afgift, en del af Indelta Armeen måtte indragas och för de sålunda ledigblifna Numrorne erläggas Vacance-afgift, sorn skulle användas lill omkostnaderlie för dell öfrige Armeens underhåll på möten.
Jag hoppas, att
Konungen aldrig skall bevilja en sådan indragning.
Det skulle varå skadligt ej blott i militairiskt afseende, som'jag dock éj så noga kan bedöma, utan äfven i Ekonomiskt; ty de Roteringsskyldige skulle derigenom tillskyndas en odräglig tunga genom den dryga con i 3* Den i3 Mar f. m. tania vncancc-afgiften, hvarför Torpens och Boställenas begagnande ej skulle gifva ersättning.
Det är redan nog känbart för vissa Provincer att betala vacance-afgift för indragne Nummerhästar.
Men ej nog härmed; en sådan åtgärd skulle vara alldeles förstörande i flere andra afseenden.
Hvad skulle man göra af de afskedade Soldaterne?
Skulle Rotarne föda dem, eller skulle de kastas ut med hustrur och barn samt kringstryka såsom tiggare?
Och hvarest skulle väl Rotarne, då krig utbröt, få karlar till ett så stort antal?
Dessutom följde häraf den olägenhet, att allt detta manskap vore alldeles oöfvadt.
Jag kan ej inse någon fördel af detta project, om icke möjligen deruti., att kanske en del af Befälet då skulle kunna minskas, såsom äfven öfverflödigt eller ock blifva utan sysselsättning.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Att MötesPassevolancen är nyrttig i Militäriskt, Ekonomiskt och helsovårdande afseende, lärer vara otvifvelaktigt.
Men då nu fråga är om remiss till Utskott af aine alternativa förslag till Passevolancens utgörande, vill jag deröfver yttra min mening; helst blott aine Ledamöter, så vidt jag fattat, hittills understödt det alternativ, som jag anser vara rigtigast, nemligen det Kongl. Majit sjelf framställt.
Ända från Konung Carl den XIis tid har det directe ålegat de Rustande att vid möten underhålla sina Rytr Den 13 Mars f. m. *97 tare oell deras hästar; oell indirecte liar samma skyldighet tillhört Rotehållare i afseende på deras Soldater.
Jag säger indirecte; ty Soldatens åliggande att underhålla sig sjelf återföll, genom hans stegrade anspråk, på Rotehållare!!, likasom hvarje skatt å Tjenstehjon drabbar Husbönderne, som måste i proportion betala större löner.
Om MötesPassevolancen nu skulle, såsom StatsRådet tillstyrkt, bestridas genom allmän Bevillning, minskades ju Rust- och Rotehållares tunga i detta afseende, och värdet af deras egendomar ökades i samma mohn.
Men man skulle då lägga denna hörda på andra, som förut ej varit underkastade något sådant; och jag öfverlemnar åt hvar och en att sjelf bedöruma, huru högst orättvist det skulle vara att taga ifrån en för att gifva åt en annan.
Jag afstyrker derföre antagandet af StatsRådets berörde förslag.
Dessutom tror jag det vara vådligt att vilja rubba' gamla onera, eller de så kallade Grundskatterne; det vore ett verkligt våld, som skulle åstadkomma stora olyckor.
Man skulle derigenom föranleda sådane strider, hvarpå vi sett så många exempel i andra länder, t. ex. den om den så kallade Lex agraria i det fordna Rom.
Och så vidt jag fattat våra Grundlagar, är det icke ens Rikets Ständer enskildt rnedgifvet, alt göra någon sådan ändring i desse Grundskatter, som den ifrågavarande.
Någon torde kanske här vilja Den i3 Mars f. ra. erinra, att jag ej Sr Rust-eller Rotehållare och således gör mindre afseende på deras tunga, än jag borde.
Men jag försvarar blott rättvisan; och jag får, såsom bevis på mitt förhållande i dylika fall, åberopa att jag sjelf vid förra Riksdagen nästan var den enda, som bär reserverade sig mot beslutet att till ett för he)a Svenska Roj ket gemensamt ändamål anlita den endast af jordägare sam manskjulna Saltpetterfonden, Friherre Wrangel, Henning:
För min del är jag ej af deras mening, som yttrat sig finna oförenligt, att StatsRådet i denna sak tjll Konungen framställt ett allernatift förslag.
Tvärtom är jag derföre erkänsam, emedan det stadgat mitt beslut i ämnet.
Jag anser destoheldre möteskostnaderne böra bestridas genom Allmän Bevillning, sorn jag bär hört yttras, att Passevojancen skall hufvudsakligen bidraga lill Rikets försvar.
Ty jag hemställer, om icke äfven Städerne skola försvaras; och då böra de äfven lemna bidrag till omkostnaderne för försvaret, så att ej jordägarne ensamt dermed betungas, Det är i den Kongl. Propositionen taladt om nyttan af MötesPassevolancen, Jag tror visserligen, att den i militäriskt afseende är nyttig; men jag bestrider att den är fördelaktig i Ekonomiskt.
Orri man beräknar möteskostnaderne för Rotarne, fördel te på mötesdagarnes antal, skall man finna, att en karl under mötet kostar Den i3 Mars f. m. »99 i underhåll omkring i R:dr för dagen, enligt det under i5 år gällande PassevolanceContractet.
Skulle deremot Rust- och Rotehållarne fått besörja deras karlars underhåll, hade kostnaden hvarje dag visst ej för hvarje man utgjort mer än 12, eller på sin höjd 18 sk. B:co. Hvad åter angår den uppgifna fördelen af Passevolancen, att Soldaten under möten vänjes vid fältlefnad och sådant tractamente, sorn han i krig kan erhålla, så tror jag, att hans tractamente på möten är vida bättre, än hvad han vanligen har hemma, och att hans helsa mindre beror på födan, än på varian, eller ovanan vid fatiguer, och mindre väl vårdad klädsel.
Ej eller kan jag dela Grefve Horns mening, alt PassevolanceContracterne höra slutas med Soldaterne sjelfve; ty detta skulle återfalla tungt på Rotehållarne, ehuru det är rigtigt i principen.
Jag gillar StatsRådets förslag, att möteskostnaderne böra gäldas af Allmän Bevillning; men jag anser 7
R;dr för hvarje Nummer vara för högt beräknadt.
Om man afser hvad sorn af MötesPassevolauce-medlen hittills blifvit användt till andra ändamål, skall man finna, att 5 R:dr B:co för Nummern är tillräckligt till alla mötens hållande.
Medelst väckande af en ny motion har blifvit besvaradt, hvad Herr Nordenfalk önskade af mig få utredt; och jag finnér, att Herr Tersmeden i detta af - 200 Den i3 Mars f, m. seende uppgifvit, hvad jag hade ämnat svara.
Jag inser ej, att 14 §•
RegéringsFormen kan häremot lägga något hinder; ty om också Konungens Proposition bifalles, måste den vara bifallen för den existerande Armeen och ej för någon annan.
Om Rikets Ständer besluta, att en sjettedel eller en tiondedel af Arméen skall indragas, tror jag, att man med denna afgift för de indragne JVumrorne skulle kunna bestrida möteskostnaden för de öfrige.
Detta var, hvad jag ville åsyfta med Aromens sättande på fredsfot.
I afseende på hvad af Herr Tham blifvit yttradt, alt det vore en stor olycka för landet, om en sådan afgift skulle utgå, erkänner jag att han har rätt, så snart han säger, att den skulle contant utgå ur Provincen, Men sorn ändamålet vore underhållet af den effecliva styrkan, kunde den utgå i nalural-praestationer, spannmål, kött, fläsk, m, m., ty vi känna ganska väl, att huru man än må anse att underhållet skall utgå, directe från Rotehållareo eller från Soldaten, skall den dock blott vara för dess underhållande vid Regementsmötet inom Regementets stånd.
Vi hufva en författning från i^ooitalet, som säger, att om tillgångar finnas i StatsCassan, och Konungen finner nödigt att anbefalla Däger, Han då må sparsamt förordna sådane; men det kan ej drabba Rotehållarne.
Beträffande hvad Grefve Brahe anfört röra njd c Passevolaneens otillräcklighet, om den Den i3 Mars f. m.
Sot skulle nedsättas lill 100,000 eller i5o,ooo R;dr, så tillåter Herr Grefven mig svara, att, i anseende till den liemlighetsslöja Regeringens Rådgifvare lagt öfver denna Cassa, och den envishet, hvarmed dess reviderande blifvit förnekadt, det är Representantens icke allenast rättighet utan bestämda skyldighet att misstro de uppgifter, som om PassevolanceCassan lemnäs.
Det är vårt åliggande, att begära bestämda uppgifter derom genom StatsUtskottet, hvilket bör sätta sig i tillfälle att noga kunna beräkna hvad ett Regementes årliga exercis, inskränkt inom den lagliga tiden, kostar.
Uti hvad Friherre Wrangel yttrat, att en stor besparing borde finnas uti PassevolanceCassan, instämmer jag fullkomligen.
Ty när vi besinna, att, i anseende till arbetscommenderingar, circa halfva Armeen ej haft årliga möten, är det ej för mycket beräknadt, att på dessa i5 år den bör utgöra 1,000,000 R:dr.
Det är således en märkvärdighet, att man saknat medel för de 3 sista åren, och nödgats vidtaga den utväg, att påbjuda en beskattning af Rust- och Rotehållare, utan medgifvande af Rikets Ständer.
Detta har skett, såsom Herr Hallenborg uppgifvit, genom Sockenstämmor och andra smärre församlingar.
Men om denna afgift i naluralprestationer, som några trott, verkligen af gammal häfd existerat på några ställen, (hvilket jag medgifver) äfvensom att KneckteContracten å de fleste or - 202 Den iS Mars f. m. ter föreskrifva Rotehållares förskott af möteskost emot ersättning, får jag åtminstone bestrida att förhållandet varit sådant i afseende på några Regementer, nemligenWesttuanlands, Nerikes och Elfsborgs.
Desse Regementers Rotehållare hafva varit befriade från alla förskotter till sine Soldaters underhåll på möten, Nerikes Regemente är, i anseende till Rotarnes svaghet, befriadt från detta onus, likasom från Soldatens skjutsande och flere andra åligganden.
Detta synes äfven deraf, att en ersättning af halfva Passevolance-summan varit beviljad'
Rotehållarne för Nerikes Regemente.
Grefve Brahe tror vidare, att man genom passevolancens ytterligare erläggande skulle vinna den fördel, att Armeen blefve öfvad till krig, och att det vore angeläget att genom marcher få tillfälle att öfva den för framtida krigstillfällen, Jag kan väl ej inse detta förhållande från den högre ståndpunkt, som Herr Grefve Brahe, i egenskap af.
Konungens Rådgifvare; men jag har ännu tillräckligt minne från min tjenstetid deraf, att stora läger ej gagna hvarken befäl eller trupp.
Soldater, i synnerhet de, som varit j fält, hafva vid sin hemkomst haft vidunderlige saker att berätta om dessa låtsade krig, hvilka jag äfven fann olämpliga, oftast löjliga, och ej medförande något sannt begrepp om krigsyrket.
Hvad marchen beträffar, tror jag deri vara ganska nyttig; ty konsten att gå, utgör hufvudsaken i sed - Den i3 Mars f, m. 2(>3 nare liders både straligue och tactik; mea denna öfning kan ske inom en liten terrain och inom Regementets Stånd.
Inom en half qvadratmil kan man marchera så mycket man behagar, utan att betunga landet med odrägliga inqvarteringer å en tid, då underhållet drabbar de redan förut tomma visthusen.
Jag bär baft tillfälle se detta vid resor i åtskilliga orter.
Jag bestrider den sats, att det är nödvändigt för vårt försvar att hafva en sådan stam af Indelta Armeen, som vi nu äga.
Grefve Bralie frågar, hvartill vår unga Beväring skulle sluta sig i farans stund?
Jag svarar; De skola sluta sig till känslan för fosterlandet, som faran väcker och lifvar, till ett manligt Befäl, som äger rood och insigter att leda försvaret, och jag är viss uppå, att bedrifterne och försvaret ej skola uteblifva.
Utan Indeldt Armee hafva vi utfört de största krigsbragder; jag behöfver i sådant afseende endast anföra namnet af en Stenbock, Grefve von Roserij Axel; Förekommen af flere värde Talare, som äro af samma tänkesätt i saken, vill jag inskränka mig lill alt yttra, det jag anser mig vara skyldig mig sjelf, äfvensom Roteliållarne i det mig nådigst anförtrodde
Län, att härmed förklara att hvarken 1812, då Contracterne skulle uppgöras, eller vid dessas prolongation, några öfvertalningar eller underhandlingar vid Sockenstämmor eller dy - Den i3 Mars f. ra. lika sammankomster, ägt rum.
Det bar varit fördelen af saken, som förmått vederbörande att deruti villigt ingå. 1812 samlades de Deputerade hos mig.
Förmodligen var det deras egen fördel, jemförd med olägenheten af kistorne, som gjorde, att de gerna ingingo i Contracterne.
1827 tillgick på ett ännu enklare sätt.
Jag var då i Stockholm, men en kungörelse utfärdades i Länet, att Rotehållarne skulle till närmaste Kronobetjent afgifva sitt Ja eller Nej.
Rotehållarne vid alla de inom Länet stationerade Regementer ingingo enhälligt på förslaget.
När detta skedde, då afgiften var 8 R:dr B:co, utan all slags inverkan af någon person, skola Rotehållarne säkert ingå på detta förslag, som endast upptager 7 R:dr.
Jag tillstyrker således antagande af Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition.
Herr Rotlieb, Accelj anförde skriftligen:
Med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande MötesPassevolancen, anhåller jag få yttra några ord.
Svårligen kan det bestridas, att denna Inrättning under dess tillvaro hittills uppfyllt sitt ändamål, Armeens och Befälets fullkomligare danande för krigsyrket, äfvensom att Rust- och Rotehållare localt deraf haft mer och mindre båtnad.
De orter, som gränsat intill lägerplatserne, hafva ovedersägligen derpå vunnit, då penningar der Den i3 Mars f. m. 2o5 kommit i omlopp, och lättad afsättning för landtmannens varor blifvit beredd; men så bar ej förhållandet varit i Calmar, Jönköpings och Kronobergs
Län, hvarifrån Passevolance-beloppet årligen oåterkalleligen utgått samt ur rörelsen försvunnit.
Men detta onda får ej, då fråga är om det allmänna, bestämma min åsigt i egenskap af Rotehållare och Rustande i Småländska provincen; det är derföre i afseende på saken i det hela, jag tar mig friheten yttra mina tankar.
Af de alternativer, sorn StatsRådet i underdånighet framställt inför Kongl. Majrt att till Rikets Höglofl.
Ständer afgifva rörande Passevolancen, har Kongl. Majit i Nåder gillat det, som innehöll förslag att den så kallade MötesPassevolancen bör utgå af Rust- och Rotehållare, på sätt Kongl, Propositionen innehåller, och ej genom Bevillning i allmänhet, som StatsRådets ena alternativ förutsätter.