Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Fullkomligt instämmande med Herr Grefven och LandtMarskalken, får jag endast hemställa, om icke formerne fordra, alt Hans Excellence skulle genom framställd proposition inhämta, om Ridderskapet och Adeln vill remittera Herr Bråkenhjelms förslag till Riddar - 48 Den 3 Augusti f. m. husUtskottet, och att Utskottets förslag till Riddarhusordning emedlertid skulle hvila, eller återremitteras.
Herr Bråkenhjelm: Sedan Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken offentligen förklarat, att intet stadgande finnes i Grundlagen, sorn förbjuder meddelandet af den proposition jag yrkat, ulan att den endast blifvit vägrad derföre, att frågan vore af sådan vigt, att Ridderskapet och Adeln icke dermed borde öfverrumplas, så vågar jag hoppas, att Herr Grefven och LandtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln täcktes gå mig till mötes, och uppskjuta afgörandet af RiddarhusOrdningen, intill dess mitt förslag blifvit af RiddarhusUtskottet behandladt.
Jag förenar mig således i anhållan om samma proposition Grefve Frölich begärt.
Sedan preliminairfrågan nu är afgjord, nemligen att Herr Bråkenhjelms Motion icke får till omedelbar pröfning här upptagas; så får jag äfven protestera emot allt uppskof af RiddarhusOrdningens afgörande.
Vi hafva ännu i för friskt minne den olycka, som inträffade vid sista Riksdagen, då förslaget till Riddarhusordning så sent till Kongl. Maj:t inlemnades, att det icke hann pröfvas.
Vi böra derföre nu så laga, att den Nådiga prof - Den 3 Augusti f. m.
49 profningen må kunna medhinnas.
Dessutom har vid 1818 års Riksdag den princip, som Herr Bråkenhjelm nu framställt, varit under öfverläggning, och Blifvit alldeles ogillad, ehuru man då endast ville inskränka Ridderskapets och Adelns Riksdagsmanna-personal lill 200.
Med så mycket mera skäl bör väl nu ogillas, att genom val nedsätta detta antal ytterligare ända till endast i5o, eller 5o mindre än år 1818 föreslogs.
Och huru skulle väl valet tillgå?
Och hvar skulle det ske?
Eller skulle det förrättas genom correspondance?
I fordna dagar samlades alla Adelsmän till Riksdag, och hvar familj valde inom sig en Representant.
Skulle nu hufvudmännen på samma sätt samlas på Riksdagsorten för att välja Ståndets Representanter, så vore det dels obilligt, att Ättemännen voro derifrån uteslutne, och dels fruktar jag, det icke mångå skulle hafva lust att från Rikets aflägsnare landsorter infinna sig till ett sådant val, helst man redan deraf ser så ganska få, oaktadt de nu äro säkra om säte och stämma.
Skulle deremot valen ske genom correspondance, så hemställer jag, huru de, som hörde till samma val-klass, skulle lära känna hvarandra, eller ens få veta hvarandras hemvist, helst de kunde vara spridda till Rikets yttersta andar, i norr, söder, öster och vester.
Alla sådana val inom Ridderskapet och Adeln skulle dessutom endast 36 H. 4 5o Den 3 Augusti f. m. ge anledning till de största intriger; och jemnar åt hvar och en att döma, hvem sorn dervid skulle erhålla öfvervigten; helt viss ingen annan än Ministéren.
Den erhöll då ett alldeles ypperligt tillfälle, att utan ringaste svårighet utestänga hvem den behagade, och att fullkomligt bilda Ståndet efter sitt sinne.
För öfrigt anser jag orsaken lill allt det goda, som Ridderskapet och Adeln hittills kunnat uträtta, och till det företräde Ståndet hittills haft framför de öfriga Stånden, i upplysning, klokhet och frihetssinne, hufvudsakligen ligga i deras talrikhet, hvilken ickeallenast medför ett större förråd af kunskaper, utan äfven och framför allt utgör den säkraste borgen mot all slags corruption.
Jag protesterar derföre emot all inskränkning i Riddarhusets personal, och anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till bifall å Utskottets förslag.
Jag är egentligen förekommen af den siste värde Talaren, och får derföre endast i allo förena mig i hvad han yttrat, med det tillägg att jag anser Herr Bråkenhjelms förslag vara så ingripande i hvars mans rätt, och innefatta en så hel och hållen förändring af vår Representation, att jag ej tror det vid denna Riksdag kan ens komma under öfverläggning.
Den 3 Augusti f. m. 5i Jag anhåller derföre om bifall å i:sta §. af Utskottets förslag.
Ilerr von Hartmansdorff\
För min del anser jag hela denna öfverläggning vara alldeles olaglig.
Jag hade icke arnat yttra mig, om icke Herr Grefven och LandlMarskalken på sätt och vis medgifvil, att discussionen kunde fortfara.
Förslaget strider alldeles mot Ridderskapets oell Adelns privilegier af 1723, 7 §. så lydande: ”Utaf Ridderskapet och Adeln in”finner sig en af hvar ätt, som Familjens ”Säte och Stämma hafva skall.
Kan ej nå”gön af familjen sig infinna, hafva frihet ”att välja af annan familj Fullmäglig, sorn ”sjelf ej stämma för sin familia förer.”
Jag finnér således, att hvar och en hufvudman eger säle och stämma på Riddarhuset, icke såsom Elector, utan för sin egen person.
På sådan grund är vår representation bygd, och att en sådan ändring, sorn den föreslagne, icke der bestämdt förbjudes, härrör utan tvifvel deraf, att man ansett rätta förhållandet så afgjordt, som att det är ljus om dagen.
Dessutom är lili 79 §.
Riksdagsordningen, såsom Grefve Spens ganska riktigt anmärkt, detta förhållande närmare bestämdt äfven i våra närvarande Grundlagar, ty der uppdrages skillnaden emellan de Riksdagsmän, som enligt RiddqrltusOrdningen äro sjelfskrifne till Säle 36 H. 4* 52 Den 3 Augusti f. ra. och Stämma, och dem, som äro valde.
Jag får således protestera mot all öfverläggning i detta ämne, emedan det rörer en Grundlagsförändring, hvarom fråga icke blifvit i behörig ordning väckt, och framställd.
Det öde, som vederfarits min framställning, var mig ej oväntadt, men jag är lugn och oförfärad; ty en hvar vet, alt deruti ej kunde vara ens den flygtigaste tanka på personlig fördel.
Om kärlek för Konung och Fädernesland, och den fastaste föresats att följa sin öfvertygelse om hvad som är sannt och rätt; om detta, säger jag, ej är nog för att ny lag stifta eller gammal förändra, så vill jag gerna afträda.
Men det är ej nog med den egna öfvertygelsen; ty denna måste dock slutligen bero af den egna kunskapen, och med den bästa vilja i verlden, kan man dock vara oskicklig.
Dessutom då frågan är om Representantens skicklighet, är det ej nog med hans egna medvetande, andras mening måste här äfven tagas i beräkning.
Det är för Representanten af yttersta vigt, hvad andra om honom tänka; ty medborgerligt förtroende är lifsprincipen, och den enda men allsmägtiga rörelsekraften inom bans verkningskrets.
Det är derföre, som jag tror, att en Representant endast såsom vald eger full styrka att uppfylla sitt åliggande.
Häri tror jag ock ligger den starkaste vederläggning emot hvad Herr Ce - Den 3 Augusti f. m. 53 derschjöld anfört.
Man bar sagt, att liknöjdhet skulle möjligen finnas bos hufvudmäunen att välja; att de skulle halva svårt att förena sig om en och samma person; att man skulle hafva svårt att veta, till hvad afdelning man hörde m. m.
På allt detta svarar jag blott, alt man icke får döma från hvad Riddarhuset nu är, då slumpen fyller detta rum, till hvad det kan blifva, då Nationens förtroende dilkallar kärnan af Fosterlandets Patrioter.
Jag förnyar min anhållan, att om icke mitt förslag får ingå i contra-propositionen, hela RiddarhusOrdnings-förslaget må uppskjutas, intilldess min Motion blifvit af RiddarhusUtskottet behandlad.
Min mening har ej varit att ingå på Herr Bråkenhjelms förslag, ej eller att tillstyrka uppskjutandet med RiddarhusUtskottets nu under öfverläggning varande förslag; men jag ansåg nödvändigt alt Herr Grefven och LandtMarskalken framställde en sådan proposition, och jag hemtade dertill anledning af Herr Grefvens och LandlMarskalkens eget förklarande.
Jag befarar visserligen ej, att Ståndet, genom det svar det på en sådan proposition afgaf, hvarken skulle blifva öfverrumpladt utaf förslaget, eller uppskjuta med den nu varande öfverläggningen.
Tvertom tror jag, att Ridderskapet och Adeln skulle gifva till svar, att ett sådant uppskof ej yrkades, 54 Den 3 Augusti f. ra. men det är i sin ordning, att en sadan framställning göres, och jag är nu så mycket mera föranlåten att yrka en dylik proposition, som en annan Ledamot har påstått, alt saken hör till ConstitutionsUtskottet, hvaremot jag på det högsta protesterar.
Jag har redan uttalat min öfvertygelse, att Herr Bråkenhjelms förslag är olagligt i den form det framkommit; att ingå i någon granskning af detsamma anser jag derföre alldeles öfverflödigt; men här har nu blifvit yrkadt, att Utskottets hela förslag måtte hvila , intilldess denna fråga blifvit afgjord.
Jag medgifver visserligen, att ingen kan bestrida Ridderskapet och Adeln rättigheten att besluta ett sådant uppskof; men för min del afstyrker jag det.
RiddarhusUtskottet har sin plikt likmätigt uppgjort ett förslag till ny Riddarhusordning; jag har redan nämnt, alt Utskottet dervid aldrig fick hugna sig af Herr Bråkenhjelms medverkan; föredragande att begagna sin rätt att tala från Bänken in Pleno framför den att yttra sig i Utskottet, gjorde lian anmärkningar vid förslaget, hvilka jemte öfrige Ledamöters sedermera blifvit i Utskottet pröfvade.
Nu är förslaget för andra gången inkommit, och Herr Bråkenhjelm uppträder nu med ett eget förslag till Riddarhusordning.
Utskottets förslag skulle återremitteras på grund af Herr Bråkenhjelms conlraför - Den 3 A ug ii s l i f. m. slag, så kunde det möjligen luinda, attnär Utskottets förslag tredje gången kommer före, Herr Bråkenhjelm åter väcker någon ny Motion, som då kunde anses kräfva en lika behandling.
På det sättet skulle, endast för den värde Ledamotens skull, RiddarhusOrdningens inlemnande till Kongl. Majit fördröjas, kan hända så länge såsom vid i823 års Riksdag, eller tre dagar före Riksdagens slut.
Jag bestrider uppskofvet.
I motsats med hvad en värd Ledamot yttrat, tror jag icke, att propositionen, på grund af några privilegier, kan anses olaglig, men finner , alt den ur annat skäl är i högsta grad olämplig.
Ridderskapet och Adeln har nu på tioude månaden galt med förslag till denna Riddarhusordning, och det är således hög tid, att fostret kommer i dagen, helst som jag hoppas
Riksdagen icke lärer ytterligare tio månader förlängas.
Herr Printzensköld: Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat sig ej kunna framställa proposition på det gjorda förslaget, men man ändock fortsätter discussionen, och yrkar att hela öfverläggningen om RiddarhusOrdningen må blifva hvilande, så får jag deremot protestera.
Jag bestrider äfven den lagliga formen af den väckta Motionen. 114 §•
RegeringsFormen stadgar tydligen, att inga Slåndsprivile - 56 Den 3 Augusti f. m. gier utan Konungens och alla fyra Ständens gemensamma beslut kuuna rubbas.
Af 1733 års Adeliga privilegier, som nyligen blifvit citerade, finnér man, att Herr Bråkenhjelms förslag är en privilegii-fråga, det är således icke formenligt, att väcka den i Ståndet, eller att remittera den till Riddal husUtskottet; den måste behandlas såsom Grundlagsfrågor i allmänhet.
Lika villig som Herr Bråkenhjelm är jag att afstå min medfödda Representanträtt, när fråga om allmän Representationsförändring på behörigt siitt uppkommer, och i grundlagsenlig väg antages och gillas; men lika säkert är, att jag skall motsätta mig alla dyJika förändringar, som vilja genomdrifvas på annat sätt, än Sveriges Grundlagar det medgifva.
Af aktning för Ridderskapets och Adelns så ofta åberopade dyrbara tid, får jag blott förena mig med Herr von Hartmansdorff.
Då en Ledamot yrkat, att denna fråga skulle ytterligare hvila, och en annan Ledamot medgifvit, att så kunde ske, får jag endast uppläsa 2 Mom. af 4.9 §•
Då saken frän Utskott återkommit, blifve den efter första uppläsandet liggande på bordet.
Den kan vid nästa föredragning, ehvad öfverläggning egt rum, eller ej, på Oen 3 Augusti f. m. 57 flere Ledamöters förenade begäran j äter hvila; men dä saken tredje gången förekommer j skall den till af görande företagas.
Utan att bryta mot Grundlagen, lian målet således ej längre uppskjutas; hvarföre jag oek anhåller om proposition till bifall å Utskottets förslag.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då Hans Excellence nyligen hade äran framställa dess öfvertygelse, rörande behandlingen af Herr Bråkenhjelms förslag, hade Hans Excellence endast hållit sig vid formen deraf.
Sedermera hade någre Ledamöter begärt, att RiddarhusUtskottets förevarande
Memorial måtte ytterligare hvila på bordet; i anledning hvaraf Hans Excellence trodde sig böra fästa uppmärksamheten derpå, att om ämnet hade rört Ståndets enskildta ekonomi, Ridderskapet och Adeln visserligen kunnat dermed förfara efter godtfinnande; men dådet af RiddarhusUtskottet uppgjorde förslag lill ny Riddarhusordning vore af allmän beskaffenhet, och redan arne serskildte gånger blifvit bordlagdt, samt 49 §•
Riksdagsordningen stadgade, att när ett mål ordje gången förekommer, det skall till afgörande företagas, ansåg Hans Excellence sig icke kunna meddela proposition derå, att RiddarliusUtskottets förevarande Memoria] skulle ytterligare hvila på hordet, samt trodde i följd deraf, att 1 §. af Utskottets för - 58 Den 3 Augusti f» m. slag nu borde af Ridderskapet och Adela afgöras.
Jag nödgas erkänna, att jag icke, i likhet nied Eders Excellence, kan med Herr von Hartmansdorff instämma i den öfvertygelse, att detta fall hörer under 49 §•
Denna §. hörjås:
Hyan och en allmän fråga .... samt andra Momentet:
Då saken från Utskott återkommit &c. Dermed måtte väl menas den "allmänna frågan.”
En allmän fråga, har förut blifvit sagdt, är en sådan, sorn remitteras till, eller ankommer från, ett Rikets Ständers allmänna Utskott.
Således kan jag ej inse, hvarföre icke Ridderskapet och Adeln skulle äga rätt, att efter godtfinnande uppskjuta eller nu afgöra denna fråga; men då Ståndet för öfrigt tyckes vara emot den föreslagna förändringen, vill jag icke vara envis om dess antagande; den må stå i Protocollet för min räkning, och jag hoppas, att den tid kommer, då densamma på annat sätt skall blifva emottagen.
Hans Excellence Herr Grefven och LanitMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad.
Hvarefter, uppå af HansExcellenceHerr Grefven och LandtMarskalken framställd
Den 3 Augusti f. ra. 59 proposition, 1 §. af ifrågavarande förslag till ny Riddarhusordning af Ridderskapet och Adeln bifölls. §•
De personer, hvilka af Kongl.
Maj:t blifvit till Greflig, Friherrlig eller Adelig värdighet upphöjda, böra, inom z:ne år derefter, hafva sig till vinnande af intro - duction å Riddarhuset anmält, och de derföre erforderliga prcestanda fullgjort, vid äfventyr att, enligt Kongl.
Förordningen den 8 Maji 1JJ5, jemförd med Kongl. Brefvet den 11 Februarii 1800, förlora alla med upphöjelsen åtföljande förmåner och rättigheter ; så framt ej Kongl. Maj:t täckes, genom serskild Nådig Resolution, den försutna tiden återställa.
Då Introduction begäres, åligger den sökande, ej allenast att inför RiddarhusDirectionen uppvisa så väl Konungens Nådiga Diplom i Original, som vederbörliga cjvittencer öfver de i författningarne påbudna Introductions-afgifter, utan ock att till densamma ingifva Sköldebrefvet i afskrift, jemte vapen låt, och fullständigt upprättad Biographisk Genealogie öfver alla till ätten hörande personer; hvarefter introduction honom meddelas.
I denna §. äro så många olika saker sammanställda, att jag 6o Den 3 Augusti f. m. föreställer mig, det mänga anmärkningar dervid skola blifva gjorda.
Jag inskränker mig derföre till en början till första Momentet, der jag, i stället förorden:
Personer ^ hvilka af Kongl. Maj:t blifvit till GrefligFriherrlig eller yl dl ig värdighet upphöjde; ber, att få föreslå en redaction, något närmare öfverensstämmande med 3^ §.
RegeringsFormen, som af alla RiksStånden är antagen, hemligen så bär:
De personer_, hvilka af Konungen blifvit i Adligt Stånd upphöjde , äfvensom de, ut hvilka Friherrlig eller Greflig värdighet blifvit tilldelad böra &c. Grefve Frölich:
Jag anhåller få fästa uppmärksamheten på en vid förra förslaget gjord anmärkning i fråga om åberopandet af Kongl. Förordningen den 8 Maji 177b och Kongl. Brefvet den 11 Febr. 1800, som innehålla bestämmelser af praestanda för introd uction å Riddarhuset.
Då tilldelandet af Adlig värdighet är ett jus majestaticum, och alla författningar, som dermed stå i öfverensstämmelse, kunna af Konungen förändras, så skulle, i fall sådant skedde med de ifrågavarande, åberopandet deraf vara utan ändamål, och jag hemställer derföre, om det icke är bättre, att i stället endast införa orden: enligt gällande författningar.
Ilerr Riben:
Hvad först Herr Cederschjölds förslag beträffar, får jag bekänna, Den 3 Augusti f. tn.
6i nit jag anser det hvarken bättre eller sämre, än RiddarhusUtskottets.
Hvad åter Grefve Frölichs anmärkning vidkommer, har Utskottet trott det icke vara passande för Ridderskapet och Adeln, att framträda för Regeringen, med ett projekt till Riddarhusordning, der det skulle i vissa fall vara stadgadt, att författningar, de der dagligen kunna ändras, skulle tjena till efterföljd.
Den förändring jag föreslagit, är visserligen obetydlig; men jag får fästa uppmärksamheten derpå, att Kongl. Maj:t kan föreställas af StatsRådet eller af en FörmyndareRegering; och det oaktadt kan likväl ingen annan än en Konung upphöja till Adeligt Stånd.
Dessutom nyttjar Utskottet orden: Greflig, Friherrlig oell Adlig värdighet, i en, sorn mig synes, oriktig ordning.
Milt förslag åsyftar, som sagdt är, blott att komma till cn närmare öfverensstämmelse med 37 §.
RegeringsFormen; samt att utpeka den makt, som äger att upphöja till dessa värdigheter, och att utvisa den ordning, i hvilken detta kan ske. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie:
Till en början får jag äran tillkännagifva, att jag anser Utskottets och Herr Cedersclijölds förslag så lika, att det är fullkomligt likgilltigt hvilketdera antages; men i anledning af Grefve Frölichs anmärkning, rörande de båda författningarna, får jag 6a Den 3 Augusti f. m. nämna, att jag icke kan dela Herr Grefvens mening, emedan jag tror, att en redaction bör vara så tydlig sora möjligt.
Af dessa skäl anser jag Utskottets förslag riktigt, och anhåller hos Herr Grefven och LandtIVIar-r skalken om proposition derå.
Hvad beträffar den af en Ledamot gjorde erindran, att det vore opassande att i en §. af RiddarhusOrdningen åberopa författningar, som äro underkastade ständigt vacklande, så finnér jag i det närvarande förslaget ingen anledning till en sådan erindran, och vet således icke, hvarföre den frågan bör blifva föremål för discussion.
Hvad åter angår att citationen af författningarne skall behöfva intagas i RiddarhusOrdningen, för att icke stanna i osäkerhet, hvilka författningar skola blifva de gällande, så, ehuru jag instämmer uti, att det är nyttigt att veta, hvilka författningar man bör åtlyda, tror jag likväl icke, att citationen här är på sin rätta plats, helst i de Adeliga diplomerna i alla fall icke lär saknas anvisning till de författningar upphöjde personer hafva att efterlefva.
Men vid en möjlig ändring deraf, hemställer jag till Ridderskapet oell Adeln sjelf, hurudant förhållandet blir, att i Adelsdiplomet finna åberopad en författning, som Konungen sednare utfärdat, och i RiddarhusOrdningen en annan, föråldrad och redan ogiltig.
Den 3 Augusti f. m. 63 Herr Printzensköld:
Jag är af Herr
Riben lill en tiel förekommen, men önskar till hvad han yttrat få lägga, att jag anser citationen böra stå qvar af samma skäl, som Talarne på motsatta sidan velat ha bort' den.
Delta skäl är nemligen, att jäg önskade att Konungen icke matte förändra dessa Författningar, det vill säga i i afseende på vilkoren för rättigheten till introduction på Riddarhuset eller påföljden af introductions försummande.
Dessa vilkor finnas nu föreskrifne i förslaget till RiddarhusOrdningen, på det hvarje IntroductionsSökande må veta, hvad han har att fullgöra, och äfven på det dessa Författningar derigenom skola vinna en större helgd och säkerhet om varaktighet.
Förordningarne hafva tillkommit i följd af RiddarhusDireetionens anmälan hos Kgl.
Majit, och Konungen lärer således icke eller vidtaga någon förändring, utan att hafva hört RiddarhusDirectionen, som då blir i tillfälle, att till thronen frambära de skäl, som kunna förete sig för eller emot förändringen, hvilken, i händelse den skulle finnas nödig, aldrig kan vara af en sådan skyndsamhet fordrande beskaffenhet, att den ej kan uppskjutas till en kommande Riksdag, för alt då behandlas såsom förändring i RiddarhusOrdningen.
Grefve Posse_, Jrvid:
Då anmärkning vid denna punkt gjordes af mig, förra gån - 64 Den 3 Augusti f. m. gen Utskottets Memorial förevar, anhåller jag, att till Grefve Frölichs framställning få tillägga, att jag för min del icke kan finna Herr Grefvens förslag opassande, utan tror jag att denna oväntade benämning är mera tillämplig å en sådan redaction, hvarigenom Konungen skulle vara betaget, att ändra författningar, (hvilkas utfärdande är af honom beroende,) så vida
Han icke ville promulgera författningar i strid med RiddarhusOrdningen.
Genom 1775 års Förordning och 1800 års Kongl. Bref, förlorar den Adelsman, som icke i rätt tid sökt introduction, alla med upphöjelsen förenade förmåner och rättigheter.
Konungen skulle begagna sin rätt att ändra detta stadgande, vore nämnde författningars åberopande i RiddarhusOrdningen i strid med livad genom gällande Lagar vore stadgadt.
Jag kan derföre icke finna annat, än att man bör redigera §:n så, att den Lag
Konungen i förevarande fall finner godt utfärda, må blifva i öfverensstämmelse med RiddarhusOrdningen.
Jag förenar mig derföre i Grefve Frölichs önskan, att utbyta de af Utskottet löreslagne ord emot det enkla uttrycket: vid den påföljd förf attningarne föreskrifva.
För min del har jag ingenting emot hvarken den redaction Herr Cederschjöld, eller den Grefvarne Frö - Den 3 Augusti f. m. 65 Frölich och Posse föreslagit, derest man inlåter sig på den meningen.
Deremot anser jag den nya §. i sjelfva hufvudsalien förkastelig, emedan den betager Ståndet en möjlighet, som förut varit det förbehållen» att kunna vägra en introduetion.
Efter mitt omdöme bör den gamla redactionen i detta fall bibehållas, ända till orden! tillstånd gifvit.
Återstoden af gamla §. bör införas på annat ställe i författningen, såframt den anses böra i RiddarhusOrdningen cjvarstå.
För hvarje Corps anser jag nödigt, att hafva sin röst med, då fråga ar om intagande af nya Ledamöter.
Denna rätt har ock Ridderskapet och Adeln från äldsta tider bibehållit, äfvensom det händt, att introduetion blifvit af Ståndet vägrad till och med under Sveriges enväldigaste styrelseformer.
I allmänhet skulle jag tro introduetioner icke böra beviljas å annan tid, än vid Riksdagar.
Så har föreskriften också fordom varit förstådd och utöfvad, och det var först, då Riksdagarna upphörde att hållas på bestämd tid, som det tilläts att emellan dem bevilja inlroductioner.
Hvad det nya momentet i §. angår, så synes det böra alldeles försvinna.
Innehållet, som är ett uppräknande af de prajslanda en person äger iakttaga till vinnande af inträde på Riddarhuset, hörer egenteligen till Instructionen för RiddarbusDi36 H. 5 66
Den 3 Augusti f. m. rectionen.
Med samma skäl som delta inloges uti RiddarhusOrdningen, med samma skäl kuude man också der intaga föreskrifterna om de documenter en Lånesökande bör förete för att erhålla lån ur Riddarhusets Cassör.
Jag tror det vara bäst, att bestämdt citera dessa författningar, emedan man derigenom erkänner dem och inga andra för lag.
Och det vore ganska betänkligt, att på förhand förbinda sig till efterlefnad af ännu icke ens påtänkte Kongl. Författningar.
Sådana Författningar kunde möjligen eljest komma att utgifvas, med hvilka Ridderskapet och Adeln blefvo alltför litet belåtne.
Herr Hibert:
Hvad angår den yrkade citationen af Författningarne, är jag förekommen af den siste värde Talaren.
Lika litet som man kan begära, at.t Styrelsen skall sanctionera hvad Ständernei en framtid ärna att besluta, lika litet bör man fordra, att Ständerne skola på förhand godkänna, hvad Regeringen framdeles förordnar.
Jag trov derföre, att man skulle kunna gå en medelväg, den nemligen att alldeles icke omnämna några författningar på detta ställe, eller ock låta förhållandet vara som det nu är.