Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tackar på det högsta Hr von Hartmansdorff, som, sedan lian så ifrigt förfäktat antagande af Frih.
Sprengtporten förslag, så tidigt också haft den godheten att framlägga tablåen af hvad jag tror utgöra blott en ringa del utaf de följder, som det nya beslutet kommer att hafva; och jag lackar honom ännu mera för det han framställt ganska riktiga grundsatser.
Ja, mine hemar!
Hr von Hartmansdorff och Hr von Hosén hafva ganska latt deruti, att friheten blir en frihet för intrigmakare, men af ingen nytta för fäderneslandet.
Jag liar noga öfverväga! både den ena och den andra sidans skäl, och mig synes påtagligt, att ehvad Regeringen eller det rådande partiet tror sig behöfva intrigera, så hur Frih.
Hamiltons project öppnat vägen dertill.
Det torde tillåtas mig få framställa den erinran, att för mvcken frihet är ingen frihet.
Utaf Frih.
Cederström anhåller jag att få utbedja mig något eftersinnande å inconseqvensen uti hans handlingssätt.
Hr Frihln anser våra discussioner olagliga, men han vill likväl deltaga i dem.
Det ligger ingenting personligt i denna erinran.
Jag hör Frih.
Cederström alltid med nöje, oell det är sällan Frih:n icke lyckas att Öfvertyga mig; men stundom, då han flyger upp åt väggarna, nödgas jag blifva 15 II.
A t 321 Den aS O c t o Ii e r f m. qvar på golfvet.
Jag tror icke att han har rätt uti det öfverlemnande han vill göra till Const.Utsk.
Jag har hört detta i går, och jag har hört detsamma lörnyas i dag.
Jag anhåller derföre att få erinra, alt det å ena sidan är vår skyldighet alt gifva, och å den andra Const.
Utsk:s rättighet att få veta hvad som är vår mening; men huru uppfylla vi denna skyldighet, nnr vi, i stället för att säga hvad sorn är vår mening, öfverlemna åt Const.Utsk. att göra hvad det behagar ?
Jag vill icke på sådant sätt bortlemna min öfvertygelse.
Jag är för gammal alt ställa mig under förmyndare och tror mig icke heller behöfva det, aldraminst under Const.Utsk:* förmynderskap.
Jag anhåller derföre, alt man ville upphöra med allt tal om sådant öfverlemnande.
Const.- Utsk:,* skyldighet är att sammanjemka Ståndens meningar; men för att kunna göra det, är det äfven Utsk:s rättighet att få veta hvad vår mening varit.
Jag anhåller om propos. till afslag å Frih.
Hamiltons förslag angtde den der friheten, som är så liberal att det är ingen frihet, om icke för intrigerna.
Jag har tillförene flera gånger yttrat, att jag önskar att R. o. Ad. numera ville öfverlåta åt Const.Utsk. att behandla de stora frågor och grundsatser, som redan inom detta Stånd blifvit afgjorda; men då det är möjligt, alt äfven förevar, ämne anses såsom en hufvudprincip, hvarom R. o.
Ad. vill uttrycka en gemensam tanke, så anhåller jag att få yttra, det jag i detta fall mäste göra afseende på hvad jag anser vara möjligt framför det som kunde vara det aldrarättaste.
Jag tänker mig således frågan om val till yngre kammaren vara af det fjerde, eller BondeSt. afgjord för den åsigt, att valen böra ske inom districten, och då vill jag ej att R. o. Ad. skall uttrycka en motsatt åsigt, hvarföre jag äfven instämmer uti hvad Hr von Troil i delta hänseende yttrat, nemi att vi blott böra uttrycka den lanke, att valen böra ske classeller ståndsvis, ulan att nämna, huruvida de skola vara inskränkta inom dislrict eller icke.
Min tanke är dock, att frågan bör inskränka sig blott till valet af nedre kammaren, och att deremot valet till öfre kammaren bör lemnäs oberoende af både classer och dislrict.
Dertill har jag många skäl; men det hufvudsakligaste är det, att jag anser det icke vara nyttigt eller ens önskligt för det fjerde Ståndet att uti val till öfre kammaren vara bundet vid sin egen dass, då jag förmodar, att öfre kammaren skulle bestå af personer, som både vore äldre och äfven valde för flera riksdagar.
Jag önskade således att raan ville inskränka sig till det yttrande, att valen till nedre kammaren skola ske classvis.
Jag hade i sättning icke väntat, när Frih.
Boye alstyrkle antagande af Frih.
Den 28 October f. m. 3j3 Hamiltons förslag, att Hr Frihtn så hastigt skulle hafva för— gälit, att han började med att understödja detsamma.
Hvad sjelfva saken angar, får jag förklara att jag finner 111ig förekommen uti den mening, sorn blifvit uttryckt af Hr von Troil och Gr. .Spens, och anhåller derföre om Hr Frih. o. Landtmis propos. i öfverensstämmelse dermed.
Hr L efre'n, J o h.
Uti den frågan, huruvida R. o.
Ad. bör eller icke bör öfverlåta åt Const.Utsk. att bestämma sådant, sorn, efter mitt förmenande, R. o. Ad. gör klokast uti alt sjellt bestämma till den kraft och verkan, sorn ett Stånds beslut derom kan äga, är jag af samma tanke, som Frih. Boye.
Jag är nemi. icke så alldeles benägen att öfverlåta denna fråga åt Corist.U tsk.‘s välbehag.
Likväl får jag säga, att vi hafva Const.Utsk. att tacka för en betydande omständighet, bestående deruti att Utsk., genom den ytterlighet, som blifvit framlagd såsom grundval lör Utsk:s förslag, nemi. fria valprincipen, åstadkommit en så helsosam 1 eaclion och återgående till sans inom samtliga Stånden, att jag för min del derföre icke tillräckligt kan för Const.Utsk. uttrycka min tacksamhet, ehuru min öfvertygelse är, alt Const.Utsk. icke iiaft detta ändamål.
Utsk. har gått fram efter sina åsigler, och deruti har Utsk. gjort rätt; men jag har talat om frukterna af Coust.Utsk:s förfarande.
När således, efter min öfvertygelse, angelaget är, att Ståndet nu vid öterrerremissen uttalar sin tanke, hvilken, efter mitt förmenande, icke bör vara den att öfverlåta sig till Const.- Utsk:s godtfinnande, så får jag förklara, att såvida icke Const.Utsk. genom den af mig utmärkta ytterligheten hade drifvit tänkesättet lill en måhända ytterligare varsamhet, än som i annat fall kunnat äga rum, så skulle äfven jag varit benägen att utsträcka ifrågavar. valbarhet utom districten; men Const.Utsk. har varnande gått fram, och jag följer dess varningar.
Jag måste blifva mera conservativ, än jag i annat fall skulle varit.
Const.Utsk. har bestämdt tvungit mig dertill.
Jag nämner detta såsom ett företal till den åsigt jag ämnar framställa.
Jag hoppas att den tid varder kommande, då vi hafva representationsförändringen genomdrifven.
Om man sedermera finner nyttigt och be hofi ig t att utsträcka valbarheten utom kretsarna, så är ju ingenting lättare, än att tillbjuda kretsarna en sådan frihet.
Frihet tager man ju alltid gerna emot.
Det är icke tänkbart, alt ett sådant tillbjudande då skulle röna motstånd; men alt ett motstånd nu 1840, efter de varningar vi fått af Const.- Utsk., låter sig förmärka, bör icke förundra någon, minst dem, som äga conservativa ideer.
Jag äger dem och skämmes ej derför.
Jag går icke till ytterlighet.
Jag har tillhört majoriteten uti de Irenne försiggångna voteringarna, och det berättigar mig att vara så conservativ, som jag anser vara för fäderneslandet nyttigt.
Aline herrar! man hör 3a4 Den 28 October f. ra.
Ii ii 1- talas om att det bolde finnas mycken frihet, att dess utsträckning borde vara nästan obegränsad.
En talare har vedan omnämnt en del af de vådor, som deraf kunde uppkomma.
Böra vi dölja för oss, mine herrar! alt i Europas närvar, ställning hafva usurpatörer af en viss art uppträdt efter Napoleons fall; jag menar dem, hvilka usurpevat spiran i öfverlygelsens rike.
Mine herrar! här bor en varm vän af ärlig tryckfrihet : men här bor äfven en allvarsam motståndare mot tryckfrihetens missbruk.
Detta förklarar hvad jag menat med dessa usurpatörer.
Deras rike vill jag ej befordra.
Jag vill ställa mig emot dem, äfven under fara att blifva offer derför, 0111 sä behöfves.
Jag kan göra det så mycket mera ärligt, som jag alltid försvarat och alltid kommer att uppriktigt försvara sann tryckfrihet och sann yttranderätt, tv den förblifver jag alltid vän utaf; men, mine herrar! den makt jag menar, och som växer ännu en liten tid, har fröet till sitt fall uti sin egen falhet och partiskhet.
Denna tid för dess undergång måste man afbida.
Det är upplysningen, som skall stäcka denna maktens vingar; emedlertid skola vi dock icke bana vägen eller öppna fältet för dess verksamhet, och detta fält är öppnadt, om vi tillåta valfrihet utom districten.
Jag önskar således inskränkning inom valdistricten.
Det beror dock af R. o. Ad. och sedermera af Const.Utsk. att föreslå dessa valkretsars utvidgning, så att de icke blifva alltför inskränkta.
Jag anhåller om propos. till ogillande af Frih.
Hamiltons förslag i denna punkt.
Jag anhåller blott att få tillägga några få ord till den temmeligen fullständiga utveckling detta ämne redan erhållit.
En värd talare har isynnerhet yttrat sig för valens inskränkning inom districten och såsom motiv derför nämnt intriger och corruptioner, som skulle blifva följden af valbarhet utom districten, och samme talare har sagt, att om man kunde vara öfvertygad att valen skulle blifva så conservativa att partierna blefvo overksamma, så skulle han rösta för utsträckning af valbarheten, för hvars inskränkning han nu deremot ansåg sig af motsatt förutsättning böra rösta; och har talaren såsom ett ytterligare skäl för sin åsigt åberopat det inflytande, som bankdirecteurer, ombud vid låneinrättningar och commissionärer i allmänhet skulle kunna utöfva på valen, i samma mån mera betydligt, som valbarheten utsträckes.
För min del vågar jag yttra den förmodan, att dessa skäl kunno användas i omvänd mening eller för den motsatta asigten.
Jag vill fråga den värde talaren, 0111 han tror att intriger och corruption kan utöfvas inom mindre district, likaväl som om valen blifva friare, eller om icke enda skilnaden måhända blott består deruti, att de i förra fallet från ena sidan kunna lättare och mera i tysthet Ledi ifvås.
Blifva valen der - Den a8 Octoberf. ra. 3a5 emot mern utsträckta, sä nr det klart, att i samina män sorn förtroendet att blifva representant blir föremål för fleres eftersträfvande oell för större täflan, så kommer ufven offentligheten att närmare rikta sin uppmärksamhet på de personer, som äio i fråga till representanter.
De komma att underkastas en vida noggrannare pröfning, än om valet sker endast inom orten, emedan man kunner, att det ofta hander alt inom ett bestämdt dislrict icke linnes mer un en eller ett pär personer, som äga förmåga alt uppfylla representantkallet jemte fallenhet att niaga sig detsamma.
Hvad talaren anfört om nödvändigheten att för bedömmande af en persons politiska karakter älven taga lians enskilda ställning i anspråk, så instämmer jag deruti bell och hållet, och detta nr den enda punkt, som till någon del kari tjena till stöd för lians åsigt; men om förtroendet att blifva representant i framtiden mera än för det närvar, kommer att anses såsom något, som är valdt att eftersträfva, så tror jag att ufven kännedomen om de personer, som komma i fråga, blir för hvarje tillfälle sä någorlunda fullständig, att man icke beliöfver göra synnerligt afseende på den farhågan.
Hvad åter angar det förmodade inflytandet på valen utaf de personer, sora hafva valmännens affärer i sina händer, så hemställer jag till talaren, 0111 icke det inflytandet måste blifva större, då valen inskränkas inom districlen.
Jag har redan j fråga om privatbankerna yttrat den farhåga, att oin icke någon controll deremot uppstår, så skola direelionerua för dessa banker i framtiden uppväxa lill en makt, sorn kanske äfven i politiskt afseende kan blifva fruktansvärd.
Dessa directioner finnas i provinserna, och i samma mån som valen inskränkes inom dislrict, i samma mån kunna äfven directionerna för sådana bankinrättningar mera tyranniskt svänga sin spira öfver dem, som till dessa inrättningar slå uti ett mer eller mindre beroende förhållande.
— Beträffande särskildt ordet partier, som man här munga gånger upprepat, så vfigur jag tro, att man icke alltid och kanhända icke heller nu för tillfället gjort sig tillräckligt reda för. hvad man egentligen bör mena med detta ord.
Öfverallt, hvarest stora intressen äro i fråga, och der meningnrne kunna vara delade, måste äfven alltid partier uppstå; men de äro partier, som angå sak och icke person, och de förra uro något, som man, långt ifrån att tadla, tverlom alltid bör önska; ty i samma män som man Iifligare intresserar sig från motsatta sidan för vissa samhällsvietiga frågor, i samma mån blifva äfven dessa frågor underkastade en noggrannare pröfning.
Om vi gå tillbaka till de länders historia, som vi kärast läsa, lill Froms, till Greklands, till Englands politiska historia; månne vi då icke helst fästa oss vid de tidpunkter, der vi se partierna starkast drabba emot hvarandra?
Ar det icke i dessa epoker, som de store män upptrudt, hvilkas rykte och ära pryda minnets tempel?
Vilja vi 3aG Den 28 October f. m. gå till länder, der partier icke finnas, så skola vi gå till China, till Dalaj Lama, till Marocco; der finnas icke partier, ty der tystar den suveräna viljan alla partier; men det är ej sagdt att dessa partier skola vara af den natur, som man här fruktar, nemi. dernocraliska.
Vi hafva sett, huruledes i England det democraliska partiet alltid legat i minoriteten.
Med parti menar jag ingenting annat än den conflict, som uppstår i anledn. af olika åsigter öfver sådana ämnen, rörtde hvilka det måste vara vigtigt för hvarje samhällsmedlem att få sanningen riktigt utredd.
För öfrigt förekommer det mig af den discussion som nu ägt rum, som om visse ledamöter började ångra det beslut, som R. o. Ad. i går fattade, och derföre söka att så mycket som möjligt plocka sönder detsamma.
Det synes mig, som om man ville hafva bort allt det storartade, sorn låg i detta beslut, och i stallet nedlägga så mycket kråkvinkel sorn möjligt, på det att nationen icke matte få anledn. att hembära R. o. Ad. sin erkänsla för det vackra och storartade och kanske för mången oväntade beslut, som vi i går fattade, jag tror ej, att man bör, sedan ett sådant beslut blifvit fattadt, borttaga en punkt, som kan anses såsom en stor fördel för R. o. Ad. sjelft, nemi. hela den sporre, som ligger uti den föreställningen, alt, då man blir vald, man kan säga sig vara vald för sitt Stånd och icke blott för den lilla hop, sorn finnes der man bor.
Ändamålet med en representation måste vara, icke blott att ett antal menniskor skola komma tillsammans från olika håll för att omtala att skon klämmer på den eller den lån, ulan ändamålet med representationen är onekligen att befordra utveckligen af samhällets intellectnella, politiska, moraliska och materiella lif, och att gifva en ökad fart och lyftning åt det hela, om det synes lida af någon politisk lethargie; och då hör man ju älven söka göra gällande alla de medel, som kunna gifva en högre betydelse ål representationen.
Uti andra länder, som man funnit minst böjda för republikanskt regeringssätt, har man sett att valbarheten icke varit inskränkt inom vissa district, utan utsträckt öfver hela landet.
Då fråga icke är att valen skola blifva allmänna utan inskränkta inom vissa Stånd, så anser jag det stridande mot
Ståndens egen fördel, om för kråkvinkelsinti essen ur representationen skulle blifva uteslutne sådane personer, som alla partier gerna skulle vilja se ibland sig.
Vi veta alla att Frih.
Boye är en talangfull talare, och utan tvifvel finnes mången, på hvilka hans tal understundom inverka; men flå Frih:n den ena gången uppträder för att understödja Frih.
Hamiltons försia”, och den andra gången för att yrka afslag derå, så förmodar jag att resultatet af dessa anföranden blir detsamma, sorn om Frih.
Boye icke hade yttrat sig.
Det har i sanning förundrat mig, att jag inom Ståndet funnit så mycken Den 28 October f. m. beredvi!likhet att inskränka valbarheten, och jag tackar derin re Hr Lefren, sora behagat upplysa 0111 anledningen dertill, hvilken lärer vara den, alt då man funnit att Const,- TJtsk. galt för långt på ena sidan, så vill raan hjelpa saken genom att sjelf begå samina fel i motsatt riktning.
Jag hemställer om det kan anses förnuftigt handladt, att, derför att den ene kastar sig öfver ledstången till höger, vi kasta oss öfver den till venster, ehuru vi hafva rälta vägen öppen.
Man har såsom skäl mot valbarhetens utsträckning åberopat, att sådant skulle gifva ökadt tillfälle för intriger och corruption.
Jag vågar påstå, att dessa intriger skola ökas just genom inskränkning i valbarheten; ty det kan visserligen finnas en del valmän, som icke hafva någon öfvertygelse, eller som icke brv sig om att följa den de äga, och i afseende på dem är det likgiltigt hvad man stadgar; men jag vågar hoppas, att de fleste skola följa det rätta, och om det står dem öppet att välja personer, sorn de känna, hvilkas öfvertygelse och handlingssätt de hafva sig bekant; så kan jag icke tvifla på att de lemna dem sin röst.
Äro de åter inskränkte inom ett antal i politiskt afseende obetydliga personer, då blir det ett lätt spel för intrigen alt vilseföra valmännen genom att framställa dessa icke fullkomligen kända personer uti en falsk dager.
Jag tillstyrker derföre bifall till Frih. Hamiltons förslag.
Hvad åter det angår, att man skulle öfverlemna åt Coust.Ulsk. att inkomma med förslag uti vissa detaljbestämmelser, så har jag icke yrkat det vidare än i afseende på livad som kan finnas nödigt, icke i allmänhet, utan för ett eller annat Stånd.
Öm derföre II. o. Ad. antager Frih.
Hamiltons förslag, så har det endast förklarat, att valbarhet i nedre kammaren är inskränkt inom Stånd, och Coust.Utsk. är således oföi hindrad t att i afseende på valbarhet inom districten tillstyrka de modificationer, olika för olika Stånd, som vid särskild granskning kunna finnas nödiga, och hvartill måhända äfven de från Stånden såsom dess gemensamma tanke kommande amnärknir kunna gifva anledning.
I alla fall blir det sedermera hvarje Stånd öppet, när sjelfva redactionsförslaget inkommer, att dervid göra sina anmärkntr, hvilka måhända slutligen kunna föranleda till votering i förstärkt Const.Utskott.
Jag har begärt ordet, egentligen för att rälta ett misstag, som undfallit tvänne af våra ledamöter.
Mina yttranden hafva blifvit hörda af eder, mine herrar!
I veten hvad jag sagt.
Jag yttrade mig mot Frih.
Hamilton; jag begärde ordet för att tala mot en del af hans förslag.
Jag ber herrarne iakttaga en rättvis urskiljning.
Derföre att jag då icke motsade Frih.
Hamilton, helog jag mig val icke rättigheten alt, då andre talare öfveitygat mig oin brister, som jag då icke insåg, förena mig med dem.
Jag hur 3a8 Den 28 O c t o 1) e r f. m. icke haft lyckan alt i allt blifva öfvertygad utaf livad Frih.
Sprengtporten yttrat, lika litet sorn jag blifvit del af hvad Hr von Troil sagt; roen har jag derföre frånlrädt rättigheten att hylla mig till hvad jag linner de herrarne hafva rätt uti?
Jag kan således icke gå in på att det ligger någon contradietion i mitt handlingssätt.
[Jr Lefren, hvars conservativa anda jag beklagar att jag icke kan godkänna, må äga sin tillfredsställelse af det sätt, hvarpå han deltagit uti de föregående voteringarna; roen någon conservatisro deruti kan jag sannerligen icke tillerkänna honom, flan har likväl ganska rätt deruti, att örn den ifrågavar. friheten lemnäs åt valbarheten, så har man gifvit en utsträckning deråt, hvars följder man säkerligen 1111 icke anar.
Ja, mine herrar! jag förutser att journalismen kommer att inblanda sig uti representantvalen; att dagbladen komma att sönderslita dem, som de frukta skola blifva valde, roen deremot att till skyarna upphöja dem, som tänka lika med tidningsskrifvarne.
Det är således onekligt, att Hr Lefren har rätt deri, och jag skulle tala mot min öfvertygelse, om jag påstod att han icke ofta har rätt och äger en ljus blick, ehuru han, som andra, någon gång kan se på sned; men han har rätt deruti, att om vi lemna frihet att välja utom districten, så skola tidningarne blifva rika på sådana artiklar, som bra kittla passionerna, smickra hopen och derigenom inverka pä valen.
Tidningarna skola vinna prenumeranter, och deras anhängare röster vid representantvalen; men om vi säga nej till Frih.
Hamiltons förslag, så blir sådant mindre att befara.— Slutligen anhåller jag att få hemställa lill Hr Hjerta, huruvida icke, derest med parti förstus den ensidighet, sorn eftersträlvar makt, uti hans yttrande ligger, jag vill icke säga partisinne, men en viss ensidighet, som jag med hans egna ord vill kalla kråkvinkelsanda.
Jag ber honom nemi. påminna sig, att det beslut vi fattat ingalunda är definitivt.
Vore det taget för alltid, så kunde han hafva rätt.
Men hvad är väl delta beslut?
Jo! örn alla de öfriga Stånden instämma deruti; om det blir en sammanstämmande mening; om derefter denna sammanstämmande mening af samtliga Stånden vid nästa riksdag antages och slutligen vinner K.
M:s sanction; — då först förvandlas det till ett beslut, ty dessförinnan äger det ingen tillämpning; och jag ber dä Hr Hjerta icke taga illa upp, om jag uti dessa beslut icke ser hvarken någon lycka eller olycka för fäderneslandet, enär de i och för sig sjelfva äro af ingen betydenhet.
Jag har från första början, då jag ingick i discussionen om representationsförändringen, icke ett ögonblick tänkt på hvarken fördelarna eller förlusterna för detta Stånd; jag har endast tänkt på nyttan deraf för mitt fädernesland.
Jag är innerligen öfver tygad 0111 att Hr Hjerta ännu får skrifva i mer lin 10 år, innan lian förmår taga bort Svenska folkcls håg att förblifva - Peo aS Octobet fc m.
Sag ta vid monarkien, eller förmår ott republikanisera Svenska nationen, lledan sorn pojke läste jag Montesquieu, och jag liar ratt alt följa hans lära.
Jag har trott, att Sverige beliöfver en stark Adel; men jag frågar: skulle Adeln äga någon förmåga, efter den förändring man föreslår oss?
Jag ber Hr Hjerta vara så god och öfvertyga mig om jag har orätt; men så länge jag ser att det fordras 3:ne actusföratt gifva de beslut vi nu fatta gällande kraft, ina han ej finna underligt, att jag använder min ringa förmåga, för att, om möjligt Sr, gifva det definitiva beslutet den riktning, som öfverensslämmer med min öfvertygelse om fäderneslandets sanna fördel.
Jag döljer icke, att jag skall, allt hvad jag förmår, söka öppna ögonen hos mina medborgare och varna dem för de faror, för hvilka de blottställa sig.
Det vore måhända öfverflödigt att göra några flera tillägg till hvad Hr von Troil anfört för bifall till Frih.
Hamiltons förslag, hvilket jag gerna vill bifalla; men lika med Hr von Troil, bar jag funnit den brist, som förefinnes på dugliga ämnen till riksdagsmän.
Jag tror att det vore högst illa gjordt att inskränka valrätten till den grad, att man vore tvungen välja dåliga riksdagsmän.
Må det tillåtas mig att sätta R. o. Ad. för en stund i samma belägenhet som de väljande; lätt finner man då huru illa det vore, om valrätten blefve inskränkt inom valdistrict.
Om jag föreställer mig, att derinom icke skulle finnas någon, som bade tillvunnit sig de väljandes förtroende, så vore det väl högst påkostande, alt nödgas antingen välja en person, tili hvilken man icke ägde förtoende, eller också alldeles icke välja.
Vill man icke för framtiden utsläcka den gnista till lif för allmänna angelägenheter, som börjat visa sig, så blir det ock alldeles nödvändigt att icke inskränka valrätten på sätt som någre talare önskat.
Icke lärer någon valberättigad inom ett valdistrict välja utom detsamma, såvida någon duglig person derinom finnes att välja på.
Besinnar man detta och vill verkligen hafva dugliga riksdagsmän, så kan jag'icke förstå, att inskränkning i valrätten skall befordra ett så godt ändamål.
Det kunde hända, att genom en sådan inskränkning just de personer måhända i massa inkomma i representationen, för hvilka Hr von Hartmansdorff fruktat, nemi. privatbanksdirecteurer och andra sådana personer.
Inom ett valdistrict, der dylika inrättningar finnas, söker man vanligen upp de dugligare personerna till styresmän, och hvad annan utväg hafva väl då valmännen, inskränkte inom sitt dislrict, än att välja dessa till riksdagsmän, som förut äro kunde såsom duglige, och tillika äro bankdirecteurer?
Föröfrigt talar man här om conduit-listor, om journalism m. m.
Denna jöurnalism framdrages i lid och otid, samt huru osanningar genom densamma framföras och uti5 II. 42 33o Den *8 Octo ber f. m. spridas; men jag hemställer till herrarne, huruvida de ösan-» »ingar, som framställas i tidningarna, äro farligare, eller de som lömskt framsmygas och icke kunna vederläggas, just derföre att de icke offentligen framkomma.
Jag fruktar de osanningar mest, som i mörkret utspridas ibland allmänheten, men mindre dem, som läsas i journalerna.