Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dito Dito Stångjern — 3 — som hopräknas med beloppet för Hemmansandelen.
De som besitta något Hemman under förpantning, anses lika med full ägo i denna del och betala efter Hemrranoets Natur; äfvensom Torp under Förpant - 400 Den n Maj. e. m. ning jemföras med dem, hvilka utgöra Dagsverken.
Sugare och Mjölnare — —56 sk.
Herr äf Stenhoff, Christian, uppläste ett så lydande Ödmjukt Memorial!
Uppå Riksens Ständers underdåniga tillstyrkan vid i8l2 års Riksdag i Orebro, har Kongl. Maj:t, den 9 Octcber samma år, utfärdat Dess Nådiga Kungörelse angående Stämplade Puppers-ulgiften, hvartill hufvudgrunden egentligen varit dea förhöjning af 50 procent å hvarje artikel, hvilken, jemte nödiga befundsa jemkningar, stadgad blifvit.
Och ehuru bruket nf Stämpladi Tapper till dess belopp jemväl blifvit nog tydligen bestämdt, har dock den arbiträr» tillåtelse iör Parter, att antingen nyttja sjelfva Charta», elier dermed belägga Skrifter och Handlingar, föranledt till menliga följder, ej mindre för Rättegångens fortgång , än till en lika onyttig som omåttlig consumtion af ostämpiadt Papper, irsta $. stadgar:
Alla Skrifter och Handlingar hvilka i enskildta mål och ärender författas.
Den ii Maj e. m. 401? författas, sam nedanföre nämnas, skola skrifvas pd Stämpladt Papper, eiler dermed belaggas.
Men som Chartans eller Stämplade Pap. perets ovillkorliga bruk endast föreskrifves vid de tillfällen 3, Lo och 21 5- §., angående Stämningar, Contracter och Lysningssedlar, omröra*, följer äfven ostridigt, att alla andra Skrifter och Handlingar kunna, efter 1 $. föreskrift, antingen skrifvas på eller beläggas med Stämpladt Papper, hvilket än mera styrkes af 24 $. > till följe hvaraf Domaren eller Embetsmanncn, vid 6 R.dr 52 sk. vite, är ålagd besörja påskriften å den belagda Chartans Stämpel, till hvad Handling den hör.
En så oinskränkt Frihet för Parter, att, ifrån den första till högsta Instantien, efter behag, för sina mångfaldiga Skrifter och Anföranden till Protocollet, nyttja stämpladt eiler annat papper, kan ej förenas med ändamålet, och följaktligen ej heller med Lagstiftarens mening j ty då, efter 24 en hvar Embets- eller Tjenste-man, der någon Part företräder, är skyldig hålla till handa brinnande Ljus, Lack, Sigill, Synål och Tråd, för att straxt hopfästa, besegla och påteckna Chartans bruk, och dä detta för Rätt-sökande är lika både tillåtet och användbart vid , Kongl. Maj:ts Nedre Justitine-Revision och alla ÖfverRätter, som vid första Domstolarne, helst något undantag för Partens rättigRidd. och Ad.
N,‘0 5l. 52.
Den 11 Maj. t. m. het att nyttja stämpladt eller annat papper ej är stadgadt; blir följden ej allenast
Partens sjelfbehag att dermed göra ett alldeles onyttigt uppehåll i sakens fortgång, utan ock en betydlig misshushållning med bruket af ostämpladt papper.
Sanningen upplyses an vidare af förenämnde 24 5. så lydande; Och på det missbruk, ledande till Kongl. Majns och Kronans förlust genom försnillning af Stämplade Pappers-afgiften må förekommas, skall det ovillkorligen och vid 6 R:dr 33 sk. vite åligga Domaren, eller den som i och för tjenstbefattningen Skrifter och Hand. lingar emottager, ej allenast att å sjelfva Stämpeln teckna till hvad Handling Chartan hörer, utan äfven att den samma, jemte det Stämplade Papperet , genomdraga och sitt eller Emlets Sigill derå sätta, så vida ej Måls-äganden sjelf sådant redan iakttagit, och må Domaren eller Embetemannen, då detina anstalt af honom besörjes, för den dertill åtgående kostnad, beräkna sig st sk. t tern, jemte lösen, tecknas å Handlingen.
Anmärkningsvärdt är, att sådane Handlingar, hvilka med Chartor beläggas, mig veterligen, ej lösas, hvadan både betalningen, som jag tror aldrig kommit i fråga, och Handlingen lägges ad acta.
I öfrigt vågar jag heligt försäkra, att till hvarje Part, som sjelf besörjer lörenämn. de påskrift med det mera, jag gerna skulle betala 4 sk.
B;co, ej i afseende på besväret, Den 11 Maj e. ni", men för att undslippa vid upprop af 100 mål uppehålla Parter i 2 dygn med hvad annars på 4 timmar kan verkställas.
Öfver-' tygad att Riksens Höglofl.
Ständer finna nödvändigt härom annorlunda förordna, hvil-! ket, jemlikt 60 §.
RegeringsFormen, dem äfven tillkommer, anser jag blott nödigt fästa uppmärksamheten på lgoS års Kongl.
Förordning om Stämpladt Papper, 1 §. deri lyder; Alla Skrifter och Handlingar, soni uti privata mål och ärender författat och uppsättas, skola skrifvas på Stämpladt antingen Papper eller Pergament.
Lika bestämdt stadgar 3 och efterföl* jande §. att i alla tviste- eller så kallada Civila mål skall på Charta skrifvas hvad till Domstolar, Collegier och andra Rätter, ingifves eller derifrån expedieras.
Efter min tanka, måste de nu på hela ark brukliga Chartors rätta bestämmelse va.-j ra att begagnas ej mindre till Skrifter och Afskrifter, hvilka i Rättegångs-mål till alla autoriteter ingifvas, än ock derifrån utgående expeditioner, Af erfarenheten känner jag följderna af ett annat behandlingssätt och missbruket, I stället för sex pappersark till Skrifter och Fullmagter i ett enda tvistemål, blir Acten 12 ark, hvaraf hälften är 6 skrifna Chartor ; att denna uträkning ej är öfver - 404 Den 11 Maj. e. m. drifven, skall visas uti Höglofl.
Bevillning*»
Utskottet med Handlingar uti ett i Residencet nyligen, vid Urtima Ting, förevaret Mål, der Acten består af 8 stämplade och lika många ark ostämpladt papper, endast till 2 Skrifter, 4 Bilagor och ett Anförande till Protocollet.
Svårt blir ej att upplysa, det flera hundrade Ris Papper sålunda uian ändamål förstöras.
Jag hemställer derföre völ dsamligen, ej allenast att i likstämmighet itied 1803 års Charue-Sigillatas-Förordning någon förklaring olver den nuvarande måtte bli stadgad, utan ock att en vidsträcktare tillgång till erhållande af Chartor på Landet måtte bli lemnad derstädes boende Rättsökande, hvilka då beqvämligare kunna både få och nyttja Stämpladt Papper, hellre än att hämta annat från Städerna.
Hos Presterskapet, Kronofogdarne och Länsmännen borde Landtmannen äga tillfälle erhålla behöfliga Chartor.
Redogörelse härföre hos Konungens Befallningshafvande i Länet blir hvarken svår eller betydlig.
Till Bevillningsutskottet anhålles att detta mitt Memorial måtte bli remitteradt.
Den ii Maj e. m. 4°5 Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat följande:
Vördsamt Anförande.
Sedan Kongl. Maj:t den 9 Mars i8t3 i Nåder stadgat, hvad Trupper till underhåll under marcher borde åtnjuta, hvaraf Åtta skilling för två Måltider till husvärdarne vid Inqvarteringar borde betalas, men vid nu varande dyrhet denna betalning alldeles intet varit svarande emot Husvärdarnes dertill uppgående kostnad, inqvarterings-besväret oberäknadt, har detta förhållande föranledt till den önskan i en province, der jag äger Egendom, att Inqvarterings-kostnaden måtte af aflägsnare Hemman ersättas dem, hvilka i anseende till belägenheten vid större vägar voro inqvarterings-besväret underkastade.
J anledning så väl deraf, som med afseende å Kongl. Maj:ts högstberörde Nådiga författning, hafva Länets Innevånare, kallade af Landshöfdingen att genom deputerade afgifva ett yttrande, dertill lemnat ett allmän* nare bifall, att nemligen Husvärdarne, utom hvad Kronan består, skulle år igi3 erhålla Sex skälling och åren 1814 och 18L5 4 skilling Banco för hvarje hos sig inqvarterad och med två mål förplägad man; Att detta genom de flesta rösterna fastställda sammanskott i penningar skall under namn af Inqvarterings-gärd utgå lika af hvarje i krigs* och freds-tider inqvarterings - Den i i Maj e. nr. skyldigt hemman, öfver hela Länet, efter En R:dr Bco. för hvarje helt hemman ärli.- gen, innefatta egenskap af Hemmans-afgift, utgöras i trenne år, samt af Härads-skrif. varne 2 debetsedlarna debiteras.
I detts beslut, ehuru billigt det är, att de inqvarterings-skyldiges lidande blifVer dem ersatt, har jag likväl, i anseende till det föreslagna sättet att ersätta, icke kunnat instämma, helst jag anser, det kostnader för allmänna skyldigheter böra ersättas af Allmänna medel, icke af provinciela sammanskott, och har så mycket mindre någon enskildt besparing dervid kommit i beräkning, som belägenheten af min Egendom, för inqvartering blottställd, tillskyndar mig en ersättning, som utom förenämnde öfverenskommelse jag skulle hafva saknat; )ag bar deremot till denna vägran varit hänförd af Regerings-formens stadgande i 74 $, hvilken då den så tryggar för kostnad vid gärden till Truppers underhåll, att de skola af Allmänna medel betalas till hälften högre belopp än Markegångs-priset, med detsamma äfven undanröujer den farhåga, att genom öfverenskommelser, kostnader af lika egenskap, och uppkomne af lika anledning, skulle utan ersättning af allmänna medel kunna komma att bestridas, helst sammanskott af födande persedlar, antingen de förtäras i de Inqvarterings-skyldiges egna hus, eller, såsom gärd, till ettanvist ställe sammanföras, utgöras med enahanda kostnad och i enahanda ändamål.
Det är Den 11 Maj el ml jjof hvarken min rätt eller afsigt att inga i något klander öfver verkställigheten af förenämnde beslut, så väl hos de vägrande sorn jakande, särdeles som det verkligen varit billighetens kraf, att de lidande erhöllo ersättning, men jag har måst uplysa förhållandet, för att derifrån hämta anledning till följande framställning: 1:0
Att med fästad uppmärksamhet derå, att under de förflutna åren de inqvartering! - skyldiga Hemman, i anseende till förut anmärkt» otillräckliga betalning, enskildt dragit en ganska betydlig tunga utan deltagande af andra medborgare, måga härefter, med afseende å föreskriften i 74 5 Regeringsformen, erhålla en emot deras kostnad vid inqvarteringar fullt svarande betalning, som af KronoBetjeningen borde liqvideras, efter det antal, för hvilka Inqvartering blifvit fordrad. 2:0
Att till vinnande af det i högstberörde Förordning åsyftade visa ändamål KronoBetjeningen borde tillförbi ridas att inom föreskrifven kort tid till Kyrkorna, att der qvarblifva, aflemna afskrifter af Reqvisitioner af Skjuts och Inqvartering, sättet huru desse skyldigheter blifvit fördelte och utgjorde, samt huru liqviden derföre blifvit verkställd, hörandes, hvad ofta händt, förekommas, dels att de Inqvarterings-skyldige, genom allt för sen tillsägelse, icke haft nödigt rådrum att till Inqvartering sig bereda, dels att det Manskap, för hvilka varit mat betingad, antingen uteblifvit, eller till fullt antal icke Den 11 Maj e. m. ankommit, hvarigenom de Inqvarteringsskyidige genom förgäfves gjorda kostnader blifvit i ett större lidande försatte.
I sed. nare fallet borde lämplig ersättning med. delas i förening med undersökning i båda fallen, hvad dertill föranledt, äfvensom då fordrad skjutsning antingen icke blifvit begagnad, eli r allt för länge uppehållen, hvilket allt torde förekommas och Statens betydligare kostnad i vän ningsp ngar åt skjuts-skyldige försvinna, örn MarcheRouter icke uppgjordes för ett l.invre afstånd, annorlunda än att vid hvarje Landshöfdinge.
Säte, til! tid och förhållande, kun. na efter förekommande omständigheter förändras. 3:o
Att med afseende å hvad nu anfördt år, jemte flera under förflutna år förekomna omständigheter, den önskan ina yttras, att sammankomster af Läns deputerade, till Landshöfdingarne inkallade, måtte så vidt möjligt är inskränkas, om ej tore. kommas.
D« beslut, som vid sådana sammankomster fattats, kunna ej annorlunda anses än såsom individuella, och således, titan att leda till ändamålet af ett allmänt gällande beslut, medföra många olägenheter, jag inskränker mig att blott deribland nämna det olika sätt, hvarpå de vid provinciella sam. sammankomster förekommande frågor kunde möjligen af Herrar Landshöfdingar be. handlas.
Någon torde anse pluralitetens dervid förklarade tanke böra minoriteten förbjuda; någon annan, att tystnad och uteblifvande från sammankomsten innebar
Den 11 Maj t. ml ett bifall till hvad som var föreslaget; och ehuru de fleste alltid skulle anse, det utan bestämd föreskrift ingen kunde för någon annan än sig sjelf förbindelse företaga, kunde likväl skiljaktiga resultat vid enahanda förhållanden uppkomma, som icke utan anledning lämnade en ovisshet i det hela, i hvad mohn besluten innefattade en mer eller mindre vidsträckt förbindande kraft.
Det kunde ock hända, att benägenheten att efterkomma hvad som blifvit föreslaget, kunde bereda intrång i efterkommandes rätt, och der enskildta åtaganden kunde komma i stridigt förhållande med allmänna rättigheter och leda till inskränkning i de sednare, hvilka likväl, utöfver gränsen af Contrahentens lifstid, icke kunde för en arfvinge till ärfd egendom medföra någon förbindelse.
Då härtill kommer, att i ärender af vigt befullmägtigade Läns* Deputerade ofta icke erhålla och icke gerna emottaga ett vidsträcktare obestämdt uppdrag, men kostnader för sådana Deputerade blifva i alla fall för orterna icke obetydlige, så, med afseende å alla förenämnda skäl, tror jag mig äga anledning tillstyrka den underdåniga anhållan, att provincieile sammankomster i ämnen som röra allmänna skyldigheter och förande till utgifter i synnerhet icke må äga rum, samt att de upplysningar, eller yttranden, som från Orterna kunna nödige anses, måga, genom Sockne - stämme - Protocoll Landshöfdingarne meddelas, med rättighet föf Den 11 Maj e. ml hvar och en att till Landshöfdingen särskildt yttrande afgifva, utan att de afgifvande medföra någon förbindelse för dem, som sig icke utlåtit.
Provincielle sammankomster hafva i .äldre tider redan varit mindre behaglige, och derföre äfven under Envålds-tider sällan ägt rum, och att man så tänkt för meia än
Ett hundrade år sedan, upplyses af Riksens Ständer* underdåniga skrifvelse till Konung
Carl Xl:te af år 1677, så lydande: ’5Såsom hvart och ”ett Stånd vid denna Allmänna Riksdag ”och Sammankomst lärer fuller till att er”visa något erkläckeligt, gripa sig så när ”sorn det någonsin vid desse besvärlige ti”der kan tåla och förmå: och fördenskull ”till andre extraordinarie utlagor der utom ”sig icke sufficient finnes, så är det samte”ligas och synnerligen deras allerunderdå”nigste begäran och stadiga förhoppning, att ”de icke Riksdagarne emellan antingen med ”någon pålaga, utom denna sin bevillning, ”betungade, eller ock med Provincial-möten, ”måga besvärade varda, utan då Riksens ”tillstånd så fordrar, till en allmän Riksdag ”sammankallade och föreskrefne blifva.”
Uppå denna underdåniga skrifvelse förklarade äfven Konung Carl XI sig villja Nådigt afseende lemna.
Jag anhåller vördsammeligen, att detta anförande måtte till StatsUtskottet remitteras.
Deri 11 Maj e. mi 411 Vidare hade -Grefve Gyllenborg
Inlemnät följande, som upplästes, så lydande:
Då det i sednare tider mindre gynnas, de jordbruket, vid fördelningen af nu varande Bevillning, blifvit, utöfver behörig jemförelse med andra Medborgare-Classer, betungadt, men i saknad af Geometriska Chartor öfver Hemmanen, Hemmans-ägaren likväl icke kunnat med bevis möta ofoget af en ofta orättvis Egendoms-värdering, som dertill föranledt, påkallar det enskildta behofvet, i förening med den allmänna nyttan, ett yrkande, att i allmänhet all jord, men i synnerhet alla Hemman i Riket måtte så skyndsamt ske kan, uppmätas och på Chartor affättas.
Jag anser öfverflödigt att ingå i något yttrrnde om den obestridliga nytta i flera afseenden, som Landets afmätning tillskyndar, då det ligger i öppen dag, att så länge denna afmätning icke är verkställd sakna alla beräkningar i Stats-hushållningen en pålitlig grund.
Jag önskar derföre, att en tid må föreskrifvas, kanske möjligen Tio År, om behörig tillgång till Landtmätare beredes, inom hvilken alla Hemman borde vara uppmätta och på Chartor uppfattade, och borde för underlåtande att fullgöra denna förbindelse ett lämpligt vite utsättas, hvartill den vore förfallen, som icke med bevis kunde styrka, det han hos Landshöfdingen sökt, men ej erhållit Landt - Den 11 Maj e. m. mätare-biträde.
Med kännedom att ett stort antal Hemman icke i sednare tider äro affattade. inser jag ett binder för fullgörandet i nuvarande inskränktare antal Landtmätare, men om jag icke befarade motsägelse, skulle jag, i afseende på angelägenheten af ända* målet, gerna tillstyrka såsom ett medel att vinna det, att de som ifrån bevärings-ålderns början vore af LandtmäteriCoitoir >t godkände att sjelfve föra en Landtmätarenka och mätning behörigen förrätta, skulle emot förbindelsen att i fem år utan afbrott verkställa mätni' gar, med lika förbindelser
Och rättigheter som Landtmätare, anses der. igenom hafva Beväringspligten uppfyllt.
I sammanhang dermed anser jag, det ej allenast Kronans tillhörigheter, af Hemmans Allmänningar och Recognitions-skogar, borde efter föreskrifter slutligen uppmätas och affattas, utan äfven, till uppfyllande af ett större ändamål, borde, med undantag af enskiftes-förrättningar, hvilka vunnit ett äfven så gagneligt som orubbligt bestånd, alla öfriga Landtmäteri-förrättningar af de skickligaste äldre Landtmätare, med biträde af gode män, likasom vid Enskiftes, granskas och ny delning föreslås, som genom Storskiften närmade sig till Enskiften, der de sednare ansågos icke äga rum; att i följd deraf alla samhälligheter upphörde, och full enskildt ägsnde rätt hvar och en tilldelades* utan hinder af de äldre öfverenskommeiser* och inrättningar, sorn deremot kunde vara stridande, äfvensom att vägar öfver JJyr
Den 11 Maj. t. m. markerna borde, så vidt möjligt vore, inskränkas, till besparing af både jord och gärdesgärdar, i anseende till hvilka sednare förhällandet äfven borde föreskrifvas, så vidt nu gällande Stängsel-Förordning deri bestämd föreskrift meddelar.
I sammanhang härmed synes, vid alla Landtmätare-förrättningar, äfven böra. undersökas, huruvida allmänna Landsvägar äga den belägenhet och bredd, som 25 Cap. 1 och 2 $• $. Bygg. ningsBalken föreskrifva, så att i grund af dess Lag-stadganden icke någon framtida rubbning eller enskildt förlust kan tillskyndas, utan Lagens fordran behörigen iakttagas; älvensom det icke vore olämpligt, till befordran af allmän nytta, att förordna, det hvar och en, som på egen kostnad, verkställt en nyttig pröfvad förkortning eller förmindskning af Landsväg, eller anna?» allmän väg, genom anläggning af ny eller förändring af gammal väg, borde för alla tider i egen väghållnings-skyldighet till godo njuta mindskning eller befrielse i samma mon, som han beredt förmindskning i allmänna vägens förut varande längd.
Aila i följd af Landtmätare-förrättningar uppkommande tvister torde lämpligast, till beredande af ett skyndsammare slut, kunna afgöras i den ordning, som för Enskiften är föreskrifven j och förmodar jag, att med iakttagande af hvad förenämndt äldre fastställde delningar, som, ej mindre genom föreskrifterna i 1780 års StorskiftesFörordning, än genom EnskiftesFörfattningar, alla äro Den 11 Maj. é. m. underkastade rubbning, enär någon delägare det yrkar, skulle med ledning af sednare tiders erfarenhet kunna undergå sådan jemk. ning, till beredande af allmän och enskildt nytta, att densamma i framtiden tryggade för ytterligare rubbning.
Jag anhåller vörd. samiigen, att detta anförande till vederbörligt Utskott remitteras.
Remitterades till Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotiet.
Friherre Rudbeck, Pehr Alexander, hade inleimrut följande:
Sättet att mäta Spannmålen, i stället att den borde vägas, ar origtigt, och medför , vid flera tillfällen samina pris för lätt som för vigtig säd} äfvensom Allmogen ofta genom dessa mätningar förfördelas.
Sättet att mäta Hö, i stället att det borde vägas, är också lika origtigt.
Jag får derföre föreslå ändring i dessa stadganden.
Att uppehålla Höglofl.
Ridderskapets och Adelns tid, för att bevisa en så klar sak, vore ett missbruk af Riksdagsmanna-Rätt.
Då en motion innehåller en så påtaglig nytta, att den blott behöfver nämnas, för att af hvarje fördomsfri
Man fattas och lifligt kännas, behöfvas icke några andra bevis, än de som uppkomma hos hvarje tänkande genom den enkla framställningen.
Den 11 Maj, e.m. 4*S Jag får derföre hos Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl.
Ridderska* pet och Adeln vördsamt anhålla, att dett mitt yttrande remitteras tili Allmänna Bevars- och Oeconomie-Utskot-tet.
Hans Excellenee Herr Grefven och LandtMarskalken anmälte, att Herr Lilljehorn, Gusstaf Adolph, nu åter inlemnat sitt dea 5:te
Maj upplästa Memorial, och derifrån, såsom rörande olika ämnen, uttagu punkterna N:ris 6, 7, 9, 10, 11 och 12} i anledning hvaraf de öfrige punkterne nu upplästes, och Herr Lilljehorns Memorial uti dess nya skick remitterades till Banco - Utskottet} hvarjemte det blef Herr Lilljehorn tillåtet att sitt Memorial med de öfriga respectiva Stånden communicera.
Friherre Wrangel, Carl
Adam, hade inlemnat följande, som upplästes, så lydande:
De flera Memorial som inkommit, rörande en strypande penninge-brist och allmänt saknad debit på Landets produeter, (der ej någon betydande stor Stad finnes i grannskapet) samt den merändels disproportionerade betalning
Landtmannen får för si5 416
Den 11 Maj e. m. na varor, mot den stegring, som förefinnes i allt annat , ett öfverdrifvet allmänt öfverflöd af alla utländska inkommande saker, och en önskad hjelp lör allt detta , lärer gifvit anledning tili det Särskildta Utskot. tets sättande, af hvilket, i anseende till dess väl valda Ledamöter, vi håfve skäl att vänta biträde och upplysning.
— Det är i anledning häraf, jag tar mig den friheten tor I ders Excelience och Höglofl.
Kiddcrskapet och Adeln föreslå, att i ett samband få remitteradt till nämnde Utskott följande ämnen att utreda, för att sedan till Riksens Ständer blifva öfveriåtet och b stätndt, nemligen, dels Magazinernas mindst dyra och säkra Förvaltningssättj hvad Fonder, sorn till dem böra anslås, äfvensom en nygifven utstakad måttstock, hvarefter SpannmålsDirectiooen äger att fixera, till hvad priser Landels hufvudsakiige producter tå uppstiga eller falla, hvilket igenom uppmärksamhet, uppsigt, och Tullarnas höjning
Och fällning lärer kunna bestyras.
För att kunna utan afund eller buller vinna detta högst angelägna medium, anser jag nödvändigt, att man på ena sidan betraktar de förhöjningar, som skett på 25 å 50 år uti vära Bevillningar med flera kostsamma Onera, förhöjningen på Stadsmanna.varor, på Folk. löningar, på dagakarlens arfvode, på Handt, verkarens arbetslöner, pä allt.
Om man per medium gaf en lika fördubbling åt
Säden från ofvannämnde tidpunkt, skulle man lätt III.
Den ii Maj e. m7 417 lätt finna i hvad hög mon Landtmannen ligger under — och å andra sidan, för att rigtigt bestämma detta projecterade medium, fick underrättelser från våra Agenter i Ryssland, Preussen, England, Dannemark, med flera, 2tne gånger om Året, i Mars och Augusti Månader, om priserna på all slags säd, kött, smör, fläsk, ost, och alla producter, som finnas i vårt Land, hvilka Rapporter, öfverlemnade till StatsSecreteraren för Financerna och Riksens Ständers Ombudsman, borde i underdånighet genast föredragas, för att
Nådigst få den sänkning eller förhöjning i Tullen, som kunde behöfvas.
— Lika angeläget, som jag finner det vara, att dessa föreslagna ämnen blifva af detta Utskott förbättrade och bestämda, finner jag det vara, att genom amortissementsfond eller annan utväg afhjelpa denna penningenöd, uti hvilken vi befinne oss, för att upphjelpa Land och Näringar, likväl med den varsamhet, att det ej går till en annan ytterlighet.
Och då denne amortissementsfond är till sina tillgångar på detta fundament gifven, lärer en uppgift äfven behöfvas, efter hvad principer dessa lån böra utlemnäs.
Såsom en af de omfattningar Riksens Ständer tyckes behöfva låna sin stora uppmärksamhet till, och såsom en länk i kedjan af detta Utskotts omfattning, anser jag, att de i penningar oftast illa lönte Em.
N;o 53. 54* 4^8 Den u Maj. e. m. betsmän, måtte få blifva lönte med indelta löner; häraf blir en ren följd, att all bevillning på jord bör blifva i säd eller effecter, efter rymd och godhet af sädesbärande jord m. m., med det uttryckliga förbehåll, att få lösa den efter markegång, eller leverera den på en mils afstånd.
Detta vill säga, att bevillningen ej utgick efter det obestämda ordet Hemmantal, utan efter uppskattad areal på den brukade jorden, som både rättvist möjligt att bestämma, och att med tiden perfectionnera.
I händelse detta vann bifall, föreslår jag ödmjukligen, att en Comité af Ständer biet satt, som enligt