Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Var nära att utbrista emellan Ryssland och Frankrike; en närmare förening skulle dtfigenom nödvändigt Uppstå emell.r) Stora Brit-' tinnie» Och Ryssland.
Tiden var således inne för Sverige att fatta ett afgörande beslut, och det Stora mål det eftersträfvade, borde snäft bestämma dess val.
Konungen tvekade således cj att, först af alla, sluta fred med England j och om vid denna tidpunkt Kongl.
Majit hade velat, i anseende till nedeflagshandeln, vidtaga några nya inskränkningar, hade det varit lika stridande så väl emot hvad en sund politik för ögonblicket kräfde, sorn emot Rikets Ständers egen yttrade önskan.
En AllianceTcactat med England afslöts den 3 Mars 18135 deruti beviljades nederlagsfrihet under 20 år för Engelska och Coloniajvaror i Göteborg, Carlshamn och Stralsund 5 men det skedde ej utan begifvanden å Englands sida.
Engelska Regeringen insåg
Väl, att fördelarne af denna nederlagsfrihet skulle blifva af ingen betydenhet för England, så snart fasta landets hamnar öppnades för dess handel 5 men den be* hofde visa Engelska Folket någon vunnen fördel, så val för de subsidier, sorn, utöfver allt förhållande till dem som utbetaltes åt de öfriga Magtefna, blefvo Sverige lemflade 5 som ock för det erkännande af Konungariket Norriges förening med Sverige, hvaröfver Engelska Regeringen, vid fredsslutet, ännu ej afgaf någon bestämd- förklaring.
För ätt bereda Deri 28 Juni* 639 M. H.
Kronprinsen någon ersättning för Dess enskilta uppoffringar, så väl till följe a!
Napoleons politik, som af den afsägelse Hans K.
Höghets till Rikeis Ständer afgifne Försäkran innehåller ; samt lör att- derjemte gifva en ny gärd åt Svenska Folkets fria valrätt, hade H. K. H., med Kongl.
Maj ts tillstånd, redan då freden med England afslutades, yrkat besittningsrätten af någon Fransk Coloni i Vestindien.
En sådan blef sedermera lofVadj men då Engelska Regeringen, någon tid derefter, önskade göra ett utbyte, blef sluteligen , genom ofvan åberopade AllianceTraktät, besittningsrätten af ön Guadeloupe af Hans StorBrittanniska Majit afträdd till Konungen Och Dess Efterträdare på Svenska Thronen, efter Successions-Ordningen af den 26 Sept. 1810 Denna Coloni blef Väl, genom Fredstractaten i Paris af den 30 Maj 1S14 af Kongl.
Maj t återställd till Konungen af Frankrike, men detta skedde ej förr än Hans StorBrittanniska Maj:ts Förste Stats - Secreterare för Utrikes Ärenderna, Lord Castlereagh , hade, i en officiel note till Konungens beful!- mägtigade Ombud, utlofvat ett lämpligt skadestånd derföre, och, såsom en följd af detta löfte, uppmanat dem att underteckna Fredsslutet.
Till bestämmande af denna ersättning blef en förmelig Tractat med England afslutad den 13 Augusti förlidet år, i kraft hvaraf, för den till Kongl. Majit och Dess dynasti afträdda Ön Guadeloupe, Harts StorBrittanniska Majit förhinder sig att i vissa terminer utfcetala, och Hans
Maj t samtycker att eraotta - 640 Den 28 Juni. ga en summa af 24 millioner Francs.
Denna Tractat har nyligen af Engelska Ministérenr blifvit Parlamentet förelagd.
Med ali den aktning jag hyser förr Herr Grefve Schwerine omdöme, tror jag mig således kunna försäkra, att man, så v<äl vid ingående af denna Tractat, som vid fredens återställande med England, ej förgätit något af hvad man bort minnas.
, Jag har igenom det föregående sökt visa, huru våra politiska relationer gifvit anledning till våra handelsförhållanden, och attén klagan emot dessa sednare, till stor del, endast är en klagan emot händelserna.
Utan att vilja sträcka mitt hopp till aflägsna lyckligare tider, men ineden lugn blick på Europas när. varande ställning, vågar jag till försvar för de händelser, som dessa sednare åren verkat på Rikets tillstånd och yttre förhållanden, endast hänvisa på deras resultat.
Friherre Cederström, Rudolfa anhöll om proposition, att Ridderskapet och Adeln måtte behaga anmoda Grefve Mörner, Adolph Göran, och Herr Friherre af Wetterstedt att af trycket utgifva sina yttranden, hvilken proposition, af Herr LandtMarskaiken genast framställd, bifölls.
Det förevarande vigtiga ämnet är af flera värda Ledamöter - IV.
Den 28 Juni. 641 damöfer så fullkomligen utredt, att jag, för min del, har blott en anmärkning att tillägga Utskottet föreslår, att ett LånContoir på fastigheter må inrättas, med en fond af 2 till 3 null oner R.dr B:co, att utlånas till en tredjedel af det å panten år 1814 beräknade värde vid uppskattningen till Bevillning» erläggande.
Jag vet ej huruvida en sådan anstalt skulle blifva förenlig med Bancosedlarnes ^rde och anseende.
Jag fruktar tvärtom, att den SKuile allt för mycket verka till deras misscredit och fall.
Skulle densamma af Riksens Ständer bifallas, hvilket likväl ej torde böra ske utan BmcoUtskottets hörande, och dessa 233 millionerå utgifning ökade hela sedelmassans vanvärde, hurudan blefve då pe iningenöden, och huru skulle den då afhjelpas?
Jag utber mig derjemte få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet deruppå, att vid utlåningen något maximum icke är loreslaget; hvaraf sannolikt skulle följa, att de största egendomarne uppslukade största dalen af summan, och hjelpen blefve föga allmänt spridd genom utlåningar på de smärre; hvilket syftemål skulle vinnas, om det fastställdes, att ingen utlåning linge öfverstiga t. ex. 10,000 R:dr.
I anledning af hvad jag nu haft den äran erinra, anhåller jag att Särskildta Utskottets Betänkande måtte återremitteras.
Friherre Wirsén: Herr Friherre Stoets anförda tanka, som skulle en strid hafva uppstått mellan en del Konungens Embetsman och NatioRidd. 0. Ad.
Prat, N:o $1, $2> 642 Den 28 Jimi. nens Representanter, förundrar mig i samma mån som jag anser saken omöjlig.
Jag trodde mig icke behöfva göra den förklaring, att hvad jag i dag haft äran yttra, har skett i kraft af min rätt som Ledamot af detta Riksstånd, och således som en af Nationens Representanter, men alldeles icke som
Embetsman } i hvilken sednare egenskap mig icke tillhör att här tala, och i alla fall aldrig kunna^'vara min mening.
Jag har haft olika öfvertygelse i flera af de ämnen, som af Särskildta Utskottet och dess Ordförande blifvit till Rikets Ständer framställda, och yttrat mina tankar derom ; men dylik strid äger ju alla dagar rum under öfverläggningarna uti förekommande mål.
Jag har vågat tvifla på det förslags öfverensstämmelse med våra Grundlagar, som innehåller, att den Nämnd, som äger välja Ledamöter i TryckfrihetsComitéen, må blifva af Rikets Ständer uppdraget att genom omröstning utse en skicklig man , på hvilken det skulle ankomma att, från början af år 1816, besörja om utgifvandet af en Journal, på sätt uti anförandet närmare utvecklas.
Och jag upprepar ytterligare, att detta är min tanka; men derjemte har jag förklarat , att jag visst önskar de administrativa åtgärdernas puJ blicitet: bägge delarne ske i följd af min öfvertygelse om hvad som är rätt och nyttigt.
Jag förenar mig för öfrigt med hvad Herr Friherre aj Wetterstedt i samma ämne nyss anfört.
Herr Spaldencreutz, Arvid:
I anseende till ämnets vigt och stora omfattning får jag än - Den i 8 duni. fili ört gång på bordet begära Särskildta Uti fekottets Betänkande, jemte de i dag i anledning deraf . uplästa Memorial och gjorda anmärkningar j äfvensom på bordet torde få läggas den Bok, hvarutur Herr StatsSecretérartrt Grefve Mörner uppläste en del af sitt Memorial».
Stael vöii Hollstein:
Det har blifvit tuotsagdt, att strid mellan en del af Regeringens Ledamöter och Folkets Representanter kunde komma i fråga.
Jag tror tvärtom ■, att den Verkligen redan är börjad.
En Ledamot har förklarat, att han i sin Embetsutöfning, utan ätt förvandla sig till machin , aldrig kundé Verka utan enligt siri öfvertygelse, om ärt Folkets röst vore enrot densåmma.
I ett sådant fall gjorde en Embetsman Väl, om hart nedlade sitt Embete; meri då han vill behålla detsamma, och derjemte förklarar; att häri intet afseende gör på allmänna opinionen, så blir hans behag Folkets Lag; och sålunda förvandlar en sådan Embetsman sig till ert mägtig aristöcrat; En annan har yttrat dea önskan, att man till Konungens afgörande skulle öfverlemna ärendet.
Detta sätt har sedart de förra Riksdagar koriimit allt mer och iner 1 bruk; men derigenom itiskränkes Och förmindskas Folkets rättigheter, så att nu mera få återstå.
Det torde derföre vara bäst att för-t Vara dem vi ännu äge tjvar.
Deri tredjd änser Ständerna oberättigade ätt taga någon befattning med det regleiftentariska i Tullver; ket, fastän inkomsten är Bevillningsmedel.
Då inkomsten gr Bevillning, så begripes det, en - 644 Den 2 8 Juni. ligt naturen af saken, att
Ständerna äga rätt göra denna inrättning så lönande som möjligt, för att derigenom mindska den Bevillning , som af Folkets kassor skall utgöras; och häraf blir åter den följd , att Instruction för Administrationen och Lirectionens tillsättande för verkställigheten är Ständernas ensak, så mycket nödvändigare nu, sorn upplyst blifvit, att icke denna Inkomst titel blifvit så begagnad, som den kunnat; och då man derjemte betraktar, att
Directionens löningssätt är af den beskaffenhet, att det är en bidragande orsak till den Riksskadliga öfverflödiga importen, emedan Directeurerne, som egentligen i arfvode blott hafva 500 R.dr, erhålla 100 R:dr för hvarje 25,000 R;dr, som öfverstiga den i stat påräknade summan 800,000 R.dr; då nu Tullinkomsten för sista året stigit öfver en million, så är räkningen snart gjord, att hvarje Ledamot haft en inkomst af 4,500 R:dr, som är något mycket; ändring häruti är derföre högst nödvändig
Tiden är alltså inne, att Höglofl. Ridderskapet och Adeln, genom visande kraft och styrka, söker motverka alla försök till gemensamma rättigheters förmindskande.
Medborgares aktning förvärfvas härigenom, då i motsatt fall den allmänna oviljan med goda skäl blir vår lott.
Uppkallad i min egenskap af Riksdagsman, och vid min känsla af medborgerlighet, skall jag frimodigt ingå i det ämne den siste värde Talaren nu framställt.
Jag skall aldrig, på bekostnad af Den 28 Juni. 645 min öfvertygelse, smickra populariteten Jag skall, så länge jag är Riksdagsman, och äfven i öfrigt så vidt jag förmår, bevaka Nationsus rättigheter , och anse det utföra min heligaste pligt; men jag skall likväl alltid först tillse, om någon Nationens rätt verkligen är i frågasatt eller bestridd; och jagskall ieke dervid taga andras, yitranden i vidsträcktare mening, än ordalydelsen medgifver.
Jag har hört både Herr Friherre Wirséne och Herr Grefve Mörner t tal, men icke har jag deri funnit någon Nationens rätt i fråga ställd.
Med antagande af Grefve von Schwerine framställning, det nya systemer fordra nya organer, har Friherre Wirsen understödt densamma med det skäl, att till utvecklingen af hvarje nytt system äro de Embetsmän oskicklige, hvilkas öfvertygelse strider emot systemets nytta, så vida all tvungen verkställighet, i sådant fall, måste blifva machinalisk; och man har svårt att icke medgifva sanningen deraf; men visserligen kan icke .jag ifrån detta yttrande draga någon slutföljd t i il fruktan, att Ministerens Ledamöter derföre skulle brista i deras skyldighet, att verkställa de systemer, som af Konung och Ständer antagas; och ännu mindre att tro, det Ministerens öfvertygelse kunde komma att gälla för Lag.
Grefve Mörner har erinrat derom, att Ständerna vid föregående Riksdagar icke tagit någon särskild kännedom om, och icke blandat sig uti frågor sorn angått Tullstyrelsen eller Tullverket; men derföre är ju icke Ständernas rätt dertill bestridd Att då Constitutionen räknar.
Tullinkomsterna till
JSen 23 Jun'- Bevillningen cch tillägger Ständerna ensamt; rätt att om Bevillningen beslut?, dertill också måste höra någon ting mera än den kännedom Allmänheten får om Tullumgälderna och Tullstyrelsen ; att dertill måste höra rättigheten atfc äfven bestämma atgifterna, samt att controllera och jemväl revidera Tullstyrelsens förvalt» ning; allt detta synes mig vara utan tvifvel och deri har Herr Friherre Stael von Hallstein visserligen rätt-, så vida de i Constitutionen Ständerna tillagda rättigheter, i anseende till Tull-, väsendet, ju annars voro. inga; men lika up* yenbart måste det också vara, att, så länge Ständerna icke ens begärt att begagna dessa rättigheter, så kunne vi ej klaga öfver att vi ej njutit deni; och då de icke heller nu äro, bestridda, så är icke heller något försvar för dem af nöden., Friherre Stael von Hollstein: Friherre Boye* anmärkning, om nödvändigheten att noga ef-, tersinna huru en föregående talares ord fallit, då man vill ingå i vederläggning, är välgrundad ; Friherre Baye tyckes likväl sjelf ej, så. noga rätta sig derefter; mitt yttrande, rörande Tullverket , är stäldt emot Grefve Mörners , 3cke emot Friherre Wirsinsy sorn Friherre Boye således förblandar.
Boye- Jag värderar för mycket Flöglofh Ridderskapets och Adelns tid, för att upptaga den med någon ordstrid.
Hufvud* sakliga frågan, af Friherre Stael framställd, ansåg jag vara den; om någon Nationens rätt nu> Den 28 Suni. 64? behöfde af Ridderskapet och Adeln försvaras? och denna fråga har jag, efter min öfvertygelse, besvarat med Nej; jag har anfört mina skäl, men om jag skulle hafva tagit 'vilse angående meningen af Friherre Stath framställning, så är jag glad öfver upplysningen derom.
Hans Excellence Herr Grefven och Landtmanskalken yttrade, att sedan det Särskildta Utskottets Betänkande af flera Ledamöter blifvit begärdt på bordet , k om me det, enligt 49 §.
Riksdagsordningen, att ännu hvila; men pro-j ponerade derjemte, att Stats- och BancoUtskotten måtte öfver detta Betänkande höras, så vid det rörer de ämnen, hvilka till dessa Utskotts befattning böra.
Företogs till afgörande SfatsUtskottets,' den 22 dennes första gången upplästa, Betänkande angående lönförbättring för Landshöfding gen i Cristianstads Län.
Herr von Schantz, Ifvar Fredrik Gabriel, yttrade sig ej hafva något att i hufvudsaken erinra vid StatsUtskottets utlåtande; han funne allenast underligt, att Utskottet partielt inkommit med yttrande öfver en viss Embetsmans lönförhöjning, och icke i sammanhang med frågan i allmänhet om förbättring af penningelöntagares vilkor; hemställandes, på sådan grund , om icke detta Betänkande barde hvila till dess berörde fråga till afgörande upptages» 648 Den 28 Juni.
Herr Landt Mar skalken upplyste, att frågan om lönförhöjning för Landshöfdingen vöre särskildt, för mer än 2.ne år s dan, väckt genom underdånig ansökning hos Kongl. Majd , som densamvna särskildt till StatsUtskottet remitterat , men hemställde likväl, om Ridderskapet och Adeln behagade samtycka till hvad Herr Schantz föreslagit om ytterligare hvila.
Ropades Ne/, hvarpå Herr LandtMarskalken propomrade ait godkänna Betänkandet, hvilket bilölls.
Å nyo föredrogos och biföllos, i anledning af särskilta propositioner, löljande, den 22 dennes på bordet lagda, Betänkanden; 1:0 Från BevillningsUtskottet, angående allmänna Barnhusets andel af Stämpelafgift för Kort. - 2:0 Från OeconomieUtskottet, angående förbud emot anläggande af så beskaffade Vattenverk, hvarigenom, förmedelst uppdämningar. angränsande ägors uppodling och förbättring hindras. 3:0 Från samma Utskott, angående högden af laggild gärdesgård af sten. 4:0 Från samma Utskott, om inrättande af en practisk Bergs kola.
1 Den 28 Juni' 649 5:0
Från samma Utskott, om väckt fråga, att vid påkommande durchmarcher, inquartering i städerna måtte allenast grunda sig på hus och tomt.
Vid förnyad föredragning af Lag-' samt OeconomieUtskottens, den 22 dennes första gången upplästa, Memorial, angående Luderplatser och allmänna Skallgångar, anförde Grefve von Lantingshausen, Albreckt:
De skäl, som Johan Maqnus Wessing företett till styrka för sin tanka, att så väl Häradsskall efter odjur, sorn ock de så kallade Luderplatser borde alskaffas, anser jag icke af den egenskap, att de bort föranleda till något annat tillstyrkande, i hänsigt till odjurs utrotande, än hvad som
Lag och författningar om skallgång bjuda.
I det Betänkande, som samlälldt från Lag- och OeconomieUtskotten, i anledning af ofvannämda Riksdagsmans Memorial, blifvit Riksens Höglofl.
Ständers pröfning underställdt, föreslås, att alla de anstalter, som erfordras till odjurs utrotande, hädanefter må få bero på de öfverenskomtnelser som kunna Häradsvis eder Socknevis af invånarne träffas, med pröfning och fastställelse af Konungens Befallningshafvande.
Om ock sådana öfverenskommelser utan alltför mycken svårighet skulle kunna träffas, hvarom jag hyser tvifvelsmål, tror jag likväl icke, att jag misstager mig, då jag anser, att ändamålet med dem blefve förfeladt, så framt icke det gamla be - t 650 Den 28 Juni. pröfvade sättet till odjurs fällande, nemligen vinterskall, bibehölls.
Att låta denna åtgärd bero uppå Härads- och Sockneboers sjelfvilli. ga åtaganden, vore, att gifva de nu så mycket yrkade liberala tänkesätten ett så vidt utrymme, att, emot Utskottens förmodan, äfven vargarne deraf skalle draga fördel.
Då till anställande af skallgång eller hvad annat sätt till odjurens utrotande som kunde påfinnas* Jägeristaten förmodligen der*;i! skulle uppgifva de säkraste förslag, följer häraf, att Jäg» mästarn#*i hvarje Län borde rådfrågas angående förevarande ämne., Det torde äfven förtjena anmärkning, »tt Utskotten i Betänkandet föreslå, det Konungens Befallningshafvaudes tillstånd, för att anställa Skall, icke voreafnöden, utan skulle ortens närmaste Kronobetjent underrättas om den tillämnade skallgången, och ägde denne att derom göra anmälan hos.
LandshöfdingeEmbetet.
Efter min tanka är och blir det likväl nödigt, atfc Landshöfdingen» tillstånd till skallgång begäres.
I anledning af hvad jag anfört, anhåller jag det Betänkandet måtte till Utskotten återremitteras» Friherre Hjerta, Axel, conformerade sig med Grefve von Lantingshausen,. 4 Herr Danckwardt, Carl Gustaf; Då sätten till odjurs utrotande i vissa orter äro alldeles ©tjenliga uti andra, och trakter finnas der de t aldrig visa sig; har Utskottet ansett omsorgen härvid lämpligast böra- bero på Socknars och Häraders enskifta öfverenskommelser; och på det undandragande af denna allmänna skyldig - Den 28 Juni. t 651 bet icke fielt och hållet kunde komma 1 fråga, är dervid det vilkor fästade, att Kongl. Majjtg
Befallningshafvande borde äga att pröfva och fastställa öfverenskommelserna.
Af en särskild anledning är det nu stadgadt, att
Skall icke utan tillåtelse och närvaro af Jägeribetjening får förrättas; men den vanliga töljden häraf måste blifva, att odjuren, som icke uppehålla sig länge på en och samma trakt, oftast strukit till en annan , innan den tillåtelse till Skall, gång hunnit ankomma, hvarom ansökning blifvit gjord i anledning af timad skada.
Pr skyndsamhet vid sådana tillfällen är hufvudsaken, har Utskottet tillstyrkt, att
Skall genast må kunna förrättas då anmälan derom göres hos Kronobetjeningeo, sorn, jemte Skallordres utdelande, borde afgifva berättelse derom till Kongl. Maj;ts Befallningshafvande, och de försigtighetsmått, i afseende på större folksam* lingar, hvarå det antörda stadgandet syftar, endast på detta sätt iakttagas.
Jag vågar till Höglofl.
Ridderskapet och Adeln hemställa, om icke de af Utskottet föreslagne utvägar, långt ifrån att vara hinderlige för odjurs utrotande, torde mera leda till ändamålet, än bibehållande af de nu gällande stadganden; och då jag således icke kan inse hvad man med en återremiss vill vinna, får jag anhålla om proposition till bifall af Utskottets Betänkande.
Efter någon uppkommen skiljaktighet i meningar, huruvida den af Grefve von Lantingshausen gjorda anmärkning kunde anses hin-l * 652 Den 28 Juni. dra antagande af Betänkandet, blef detsamma till Utskottet återförvisadt.
Vidare föredrogos och biföllos följande, sedan den 22 Juni på bordet hvilande, Memorial: 1:0 Från Lag- samt OeconomieUtskotten, om uiarbetande af förslag till en allmän BergverksStadga. 2:0 Från samma Utskott, angående Stängselskyldigheten. 3:0 Från Lagutskottet, i anledning af återremis en rörande Executions- och ConcoursFörfattningarna.
Slutligen upplästes å nyo LagUtskottets, den 22 deum s pä bordet lagda, Memorial angående arfsrätt för oäkta barn.
Grefve Mörner, Carl Stellan', Bland de märkliga frågor, som vid denna Riksdag blifvit väckta, är, visserligen denna, att någon arfsrätt skulle tillerkännas barn, födda utom äktenskap.
Jag, för min del, tror ett sådant tillerkännande vara, både i moraliskt och politiskt afseende, skadligt.
Jag antager således, såsom välgrundadt, LagUtskottets första alternativ, som aisfyrker något lagligt stadgande
Den 28 Juni, 653 till deras förmon; och anhåller att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes göra proposition till bifall å detsamma.
Jag understöder på det högsta Grefve Mörners yttrande, emedan jag anser d -t förslag, att gifva oäkta barn arfsrätt, vara stridande både emot moralitetens och den borgerliga politikens föreskrifter.
Hvar skulle sedligheten taga vägen, om de band tilld ess försvar lossades, hvilka redan äro alltför svaga; och huru skadligt skulle det icke verka pa den enfaldigare menighetens opinion, om man erkände hos lastens foster en rätt, som ifrån alla tider varit ansedd tillhöra blott fostren af en dygdig vandel, Och om Lagstiftande Corpsen, genom en Lag, gåfve sken af laglighet åt följderna af brott emot både Religionens och Samhällets lagar.
I borgerligt afseende visa sig jemväl flera skadliga följder j men jag skall åtnöja mig att nu anföra endast en, som jag tror tillräcklig.
Ingen far skulle då mera kunna gifta bort sin dotter, och ingen flicka träda i brudstol med någon bestämd visshet om den arfsrätt, hennes barn en gång kunde hafva att vänta efter deras far; och, för att komma till en sådan visshet, skulle man då tillika behöfva en annan lag, nemligen en som gåfve rätt att begära proclama efter oäkta barn, på sätt som man hittills utlärdat proclama efter borgenärer.
I anledning af discurserna gjorde Herr Grefven och LandtMarskalken härefter proposition 654 Veu 2 g Juni.
Ven as Juni. e. ut, till antagande af LagUtskottets första altérrtä» tiv f hvilken proposition med Ja besvarades* Höglofi.
Ridderskapet och Adeln åtskill* des klockan 3» In fidem Protocolli A. G. Silverstolpe, Onsdagen den 28 Juni» Plenum klockan 5 eftermiddagen* Företogs till afgörande LagUtskottets« sistlidne Plenidag på bordet lagda, Memorial i anledning af årerremiss af Utskottets förrä Betänkande, rörande OriginalSkuldsedlars uppvisande vid lagsökning.
Herr von Schantz , Ifvar Predrik Gabriel'.
Jag vill ej upprepa de manga skäl, som förete sigemot Utskottets Betänkande , och hvilka Utskottet till en del väl sökt men, som jag tror, ej förmått vederlägga; jag vill blott anföra ett, hvilket jag tror vara tillräckligt att hindra förslagets antagande: det nemligen, att hända kunde, det sedlar, ställde antingen till viss man och ordres eller till irnehafvareti, hös Konungens Befallningshafvande förtvistiga för^
I klarade eller af någon orsak till sin verkan
I ogillade, kunde sedermera utlemnas till annor I man, som dem på god tro emottoge, men blefve bedragen, just genom det saknade presentatum, som vid lagsökningar påtecknas sedela och sorn vanligen medför den verkan , att en så beskaffad sedel ej emottages utan att uppI lysas kan huru med skuldsedeln förfarits*
Man förekommer således verkligt skadliga händelser, om man afslår Utskottets Betänkande.
LTppå härefter af Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skaiken gjord proposition, blef LagUtskottets Memorial af Ridderskapet I och Adeln afslaget.
Föredrogos å nyo och bi föl los följande Statsutskottets, den 23 Juni på bordet lagda, Betänkanden: 1:0
Om yrkadt skatteköp å Ållestads Krono- Säteri i Elfsborgs Län. a:o I anledning af Vackt
Fråga örn medels ani slående till Lazarettsbyggnad i Uddevalla 3:0
Angående fortfarande af det till Hamnbyggnaden i Helsingborg på Stat anslagna bidrag af allmänna medel.
Upplästes och kades på bordet följande från Utskotten inkomna Betänkanden och Memorial: 656 Den 28 Juni. et m. 1:0 Från StatsUtskottet, af den 26 Jun T, angående tillökning i de Kongl och Furstliga Hofvens Stats-summor, och tillstyrker
Utskottet följande tillökningar å berörde summor:
Till Hans Majt Konungens af 50,000 R:r, samt dessutom till Hennes Maj t
Drottningen 10,000 R:dr; till H. K.
H- ArfPrinsens af 33,333 R:dr 16 sk j samt till H. K. H. Prinsessan Sophia Albertinas af 12,000 R:dr; värandes derjemte en summa af 40,000 R:dr före-, slagen, att detta år utgå, till uppköp och anordnande af H. K. H.