Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill endast nämna detta på det att, om saken i alla fall förekommer vid nästa Riksdag, delta yttrande måtte finnas att tillgå.
Hans Excellence Herr Grefven ock LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets ifrågavarande Utlåtande.
I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att då, enligt hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröstat
Nej, Utskottets Utlåtande blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallet. 28 H. 10 Don i5 Jun ii f. ib. Å nyo föredrogs och bifölls följande Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets den 2 sistlidne Maji afgifne, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtanden: N:o 121.
I anledning af väckt motion angående förbättrade anstalter med PionierCorpsen å Wanäs Fästning.
N:o 123.
I anledning af väckte motioner angående de i Riket vistande Judar.
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs-och EkonomiUtskottets den 26 sistlidne Maji under N:o 122 afgifne, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt motion om inrättande af MunicipalStyrelser i Orterne; blef detsamma, på begäran af Friherre Wrangel, Henning, och Herr Hjerta, Gustaf, jemlikt 49 §•
Riksdagsordningen, ansedt böra ytterligare hvila på bordet.
Föredrogs å nyo Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets den 26 sistlidne Maji under N:o 124 afgifne, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckte motioner om behofvet af lönetillökning för Gymnasii- och ScholasLärare.
Herr Hjerta3 Gustaf:
Jag får hemställa, om ieke detta Utlåtande kunde få hvila, Den !
5 J u n i i f. m. »47 tills hufvudfrågan om undervisningsverken förekommer, emedan det står i sammanhang dermed.
Jag tror icke, att denna sak lämpeligen kan afgöras förr än tillsammansmed StatsRegleringen.
Herr von Hartmansdorffs August:
Om jag icke läst Utlåtandet orätt, innehåller det endast en hänvisning till det Betänkande, som StatsUtskottet tillika med Ekonomiutskottet afgifvit i detta ämne.
Om Ridderskapet och Adeln [således bifaller förevarande Utlåtande, har det intet inflytande på hufvudsaken.
Uti ifrågavarande Utlåtande står:
Hvad åter beträffar de, i sammanhang med hufvudsaken _, af åtskillige
Talare framstälde anmärkningar deremot y att donationer och legat er, hvilka antingen enskilde personer eller corporationer tillagt Lärare vid vissa ScholeVerk, blifvit upptagne i beräkning af löner på Stat/ så finnér Utskottet icke skäl, att för sin delj dessa anmärkningar godkänna.
Om Ridderskapet och Adeln nu bifaller detta Utlåtande, är principen stadgad.
Jag anser det vara af vigt, att dylika principfrågor afgöras i ett sammanhang; ty om man nu gillar en sådan grund, blir man sedan nödsakad att räkna på annat sätt, än man kanske annars skulle göra. 148 Den i5 Juni i f. m.
Friherre Anckarswärd} Carl Henrik:
Jag instämmer i Herr Hjertås yttrande.
Hans Eoccellence Herr Grefven och Landt-Marskalken förklarade, att då flere Ledamöter begärt, att ifrågavarande Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet, lunde, enligt 49 §•
Riksdagsordningen, sådant icke förvägras.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den i3 sisllidne Maji under N:o 154 aflålnc, och den 4 dennes e. m. på bordet Jagde, Memorial, angående öfverskotten å StalsYerkets inkomster, samt dispositionerne derå* Herr Hjerta, Gustaf:
Jag vågar anhålla om återremiss till StatsUlskoltet af detta Memorial.
Jag finnér nemligen, att Utskottet icke tillräckeligen utredt de förhållanden, som kunna föranleda till afskrifning af dispositioner å öfverskotten.
Utskottet har delat in dessa dispositioner i vissa hufvudafdelningar, som jag finner ändamålsenliga och riktiga.
Först sådane dispositioner, som. uppkommit i följd af bristerne på utgiftstittlarne.
Men jag får fästa uppmärksamheten derpå, att jag trodde, det Utskottet skulle komma lill andra resultater, än att endast omtala bristerne såsom ersatte af öfverskotten.
Jag hade trott, att Rikets Ständers Skrifvelse år 1823 an - \
Den i5 J u n i i f. m. »49 gående Öfverskolten, och StatsUtskottets gillade betänkande vid samma års Riksdag, N:o 5^8, skulle föranledt till helt andra åtgärder.
Jag finner en farlig tendence i afseende på hvad Utskottet yttrat i sitt Betänkande om IndragningsStaten, der Utskottet tyckes anse, att besparingar på nämnde Stat kunna äga runi, såsom om den vore en serskild hufvudtittel, och här åter, att öfverskotlsmedlen kunna fylla bristerne i samma Stat. —•
Derigenom uppstår det besynnerliga förhållande, att Konungen mellan Riksdagarne bestämmer, hvilka personer inkomma på den, då den likväl ej är någon hufvudtittel.
Hela denna IndragningsStat synes ej vara till för annat, än att ej belasta de öfriga Tittlarne med obestämda anslag för en personal, som icke tjenstgör.
Derföre är den inrättad; der kunna väl besparingar äga rum, men ej af den art, som på IlufvudTitlarne.
Ty döden besparar, och Konungen kan ej ge nytt lif åt personen.
Hela denna Stat utgör personella anslag.
Utskottet omtalar likväl, att Öfverskotter äro använde till IndragningsStaten år 1824 genom pensioner åt Embets- och Tjenstemän, som erhållit afsked med bibehållande af deras lön på denna Stat, utan anmärkning, utan framtida rättelse.
Hvad angår andra classen, så hänför Utskottet dertill sådane, ”sorn dels varit en följd af Rikets Ständers be? slut, dels haft oskiljaktigt sammanhang med i5o Den i5 Junii f. m. uppbörden, och hvilka senare i annat fall skolat minska densamma.”
Summan uppgår till ej mindre än 170,i5p R:dr 6 sk.
Om dessa siiges icke ett ord.
Detta synes likväl hafva af Utskottet bordt blifvit utredt.
För den enskilte
Ståndsledamoten är sådant omöjligt.
Jag såsom representant vid afgörandet af detta Memorial står här i en stor samling af ziffror, utan att likväl se dem, som fordras för att utreda saken.
Jag vet ej, huru stor andel står i sammanhang med Rikets Ständers beslut, eller uppbörden; jag ser blott en stor summa.
Det förundrar mig, om det behöfdes anslag för något, som står i sammanhang med uppbörden.
Jag trodde den så stadgad, att inga betydligare summor dertill behöfdes.
Det är af stor vigt att veta i sammandrag, hvilka de äro.
Jag t vi fia r på, att Rikets Ständer besluta så stora anslag, som begäras, förr än de med tydliga ord få se denna sak bestämdt ötredd, samt innan de få se både det eller de Rikets Ständers beslut, Utskottet omtalar, samt summan och datum för hvarje Konungens disposition.
Då först kan man bedömma, om allt är enligt med förhållandet.
Hvad sist den tredje rubriken angår, så komma derunder sådane poster, hvilka till afskrifning hos Rikets Ständer anmälas.
De åter förekomma i StatsUtskottets nästföljande Memorial N:o 155.
Jag behöfver således nu ej ingå uti pröfning derom.
Den princip Utskottet i Den i 5 J u n i i f. m. slutet af förevarande Memorial framställt, att inga anslag af Rikets Ständer för framtiden böra beslutas på hufvudtilllarne, anser jag vara ganska tjenlig, oell innefatta ett stadgande, som bör antagas, och som förr än nu bordt vara vidtagit.
Jag erkänner, att det för framtiden skall sätta oss i tillfälle, att ej behöfva så stora dispositioner från Regeringens sida, då bon ser, att Rikets Ständer ej sjelfve anse sig böra räkna på dessa medel, hvilka helt och hållet böra vara fredade, så att Rikets Ständer kunna använda dem, till nedsättande af bévillningen.
Ty olägenheterne af vår 5-åriga budget äro redan förut nog stora, för att ej behöfva ökas medelst öfverskottens tillgripande, och sålunda orsaka ökade skatter.
De borde snarare vara ett medel att för framtiden medgifva en minskning deruti.
Då jag anser dessa anmärkningar af vigt, anhåller jag om återremiss.
Jag förenar mig till alia delar uti de anmärkningar Herr Hjerta gjort.
För mig är denna sak lika mörk, som Herr Hjerta ansett den vara för sig; ty jag, likasom han, finner mig vara omgifven af ziffror, hvilkas tillkomst jag ingalunda kan förklara.
Memorialet
Nto 154 är blott en cal - Den i5 Junii f. m. dilation, en uppgift på zaffer förhållanden, meddelade Rikets Ständer, för att justei» deras opinion örn den möjliga behållningen på öfverskott^!].
Här finnes ingen sura-? ma, som behöfver bevil jas elier afslås; allt är förut uppgifvit; allt har undergått revision; allt finnes i Revisorernes berättelser och i capitnlräkningen från StatsContoret, hvilka blifvit allmänheten genom trycket meddelade.
Alla dessa poster hade Utskottet rent af kunnat låta bli att nämna.
Utskottet gjorde det för ätt borttaga den felaktiga opinionen om de stora behållningar-? lie, och för att sätta Rikets Ständer i tillfälle att rnognare pröfva* då det blir fråga om anslagen.
En sådan utförlighet, ledande till klar-? het, bör ej läggas Utskottet lill last.
Det går ej an nu mera, att så knapphändigt expediera Rikets Ständer med afskrifnings-? poster, som det förr låtit sig göra.
StatsUtskottet har i sin framställning noga skiljt alla de poster, som fordra Rikets Ständers beviljande för att afskrifvas, Dc finnas i Memorialet N:o 155.
Alla de andru posterne, af Revisorerne lemnade utan anmärkning, äro bär upptagne endast för att göra framställningen fullständig, Hvad de 170,159 R:dr 6 sk. beträffar, som Herr Hjerta säger stå uti en rund summa, får jag upplysa, af hvad natur de äro.
Den i5 Junii f. m. 153 Grefve von Schwerin uppläste nu en specification af de poster, hvilka tillsammans utgöra denna summa.
Hvarefter Grefve von Schwerin fortfor sålunda:
Samma summor och specification derå finnas i den tryckta capital-räkningen.
Jag hemställer då till Ridderskapet och Adeln, huruvida det kunde vara nödigt att öka trycket med sådane specificationer, som en hvar, hvilken varit Revisor eller StatsUtskotts-Ledamot, känner.
Dessa äro, hvad man i StatsContoret kallar, formella utgifter, hvilka afskrifva sig sjelfva och ej fordra Rikets Ständers bifall för att afföras.
I afseende på hvad som blifvit anmärkt om indragningsStaten, att inga besparingar der kunna vara, så är blott calculationsvis beräknadt, hvad man supponerade kunna bli förminskad utgift eller besparing.
Hafva under tiden pensioner blifvit beviljade, är sådant föremål för Revisorernes uppmärksamhet.
Vidare får jag nämna, att bristerne på hufvudtittlarne äfven äro calculationsvis beräknade.
Det är helt naturligt, när man uppgör en Stat för fem år, att man icke kan räkna på runstycket.
När man då beräknar besparingarne och bristerne, och subtraherar besparingarne från bristerne, återstå 3 å 400,000 R:dr, hvarmed bristerne öfverstiga besparingarne.
Differencen ligger hufvudsakeligen i remisslage, rese - 154 Den 15 J « n i i f. m. och tractamentspenningar, restitutioner och serdeles i anslaget för fångars underhåll.
Detta allt är sådant, som måste vara.
Sannolikt har man vid i8a3 års
Riksdag beräknat desse utgifter för lågt, och brislerne derigenom uppkommit.
Jag skulle tro, att den värde talaren torde finna de upplysningar jag nu lemnat nöjaktige, men skulle Ridderskapet och Adeln bifalla återremiss, hemställer jag, om icke Herr Grefven och LandtMarskalken ville fråga Ridderskapet och Adeln, huruvida icke Ståndet ville tillåta, att den special-räkning Herr Hjerta fordrar, kunde slippa tryckas, och räkningen endast bitskickas.
Tryckningen ökar kostnaden, och hinner ej utan mycken tidsutdrägt fulländas. Herr Hjerta:
Jag får först nämna, att det icke är min afsigt, att en specifik tryckning skulle verkställas med utdrag ur StatsContorets böcker; jag har blott trott mig kunna begära, alt få afskiljda de summor, hvilkas disposition skett i följd af Rikets Ständers beslut, som jag anser böra bestämt uppgifvas, och de, hvilka hafva sammanhang med uppbörden.
Jag vet också, att uppbördskostnaden ibland måste ersättas af tillfälliga medel, men denna kostnad är verkligen icke så stor, och om den någon gång blir det, förtjenar sådant utan tvifvel att fästa Rikets Ständers uppmärksamhet.
Jag anhåller således, att Utskot - Den i5 Junii f. m. i55 tet blott måtte upptaga sådane rubriker, livika äro en följd af Rikets SUinders beslut, utan att detta behöfver innefatta specificerade räkningar, och dessa rubrikers antal skall då på sin böjd blifva 9 å 10.
Hvad åter angår det beslut StatsUtskottet vid sista Riksdag föreslog Rikets Ständer, bör jag först rättfärdiga Utskottet från beskyllningen, att hafva lika lösligt behandlat saken, som nu.
Uti StalsUtskottets vid sista Riksdag under N:o 5^8 afgifne Utlåtande står väl: ”Beträffande de öfrige anvisningarne, uppegående sammanräknadt till 493,719 R:dr "21 sk. 1 r:st.; så, emedan de bestå af så"dane utgifter, hvilka dels varit af Rikets "Ständer an viste, att af öfverskotten utgå, "dels härrört från uppkommen brist uti "åtskillige förslagsvis gjorde anslagsberäk”ningar, fordrades ingen annan åtgärd, än "att i RiksStaten afskrifvas, dertill Rikets "Ständer lärer finna godt bifalla.”
Men i samma Utlåtande äro alla dessa Summor förut redo viste, och i StatsContorels Berättelser för 1818 och 1828 uppgifne; ty, äfven 1815 års öfverskotter voro inne i denna Summa, hvilkas dispositionsrätt åter var till följd af 1812 års Riksdagsbeslut Konungen medgifven; men som 1818 upphörde.
Detta uppkom i följd af 1818 års Ständers skrifvelse, om den betydliga mängd anslag, hvaröfver i RevisionsBerättelserna anmärkningar afgåfvos.
Jag tar mig härvid friheten lä - 156
Den i5 Junii f, m. sta uppmärksamheten derpå, alt nedanföre i samma Utlåtande orden lyda sålunda; ”Men Utskottet anser härvid annan åtgärd ”nu mera icke återstå,” (sedan det angifvit de ej lagliga dispositionerne) ”än att hos ”Kongl.
Maj:t i underdånighet anhålla, det ”dylika dispositioner å Öfverskolten hädanefter icke må äga rum, samt i allmänhet ”dessa medel icke ålitas för andra utgifter, ”än dem Rikets SLänder derå anvisat, eller ”förr än deras begifvande dertill erhållits.”
När man ändtligen kom till den ordning med öfverskottsmedlen, som Rikets Ständer så bestämt fordrade, och öfverskotten således icke kunde få tillgripas; så synes det mig, att man år 1823 icke kunde göra mera än man gjorde, och hvilket StatsUtskottet föreslog.
Nu återigen, då ett dylikt yrkande af Rikets Ständer angående Statsmedlens dispositioner derigenom finnes, synes mig, alt man kan fordra ansvar på dem, som tillgripit öfverskotten.
Jag förnyar derföre min anhållan, att Utskottet för det första må söka närmare utreda förhållandet, om de brister, som befinnas på UlgiftsTitlarne, äro af beskaffenhet, att man bör erkänna dem, eller om man icke kan minska anslagen för framtiden, i följd af de detaljer, som förete sig, åtminstone hvad IndragningsStaten beträffar, samt för det andra, tillse, hvilka utgifter härleda sig af uppbörden eller af Rikets Ständers beslut, Den i5 Ju ni i f. m. på det man måtte kunna jemnföra summorne med besluten, samt upptäcka, om någon felaktighet i uppbörden blifvit begången.
Grefve -von Schwerin: Jag Öfverlemnar till Ridderskapet och Adeln att bedömma, huruvida grund saknas för det anförande jag gjort, att nemligen här icke är fråga om att föreslå några afskrifningar, utan att Utskottets Memorial blott innehåller ett upprepande af förhållanden af hvad förut varit under Revisorers granskning.
Äro utgifter gjorda, sora Regeringen icke varit befogad till, har det tillhört Revisorerne, att anmärka sådant.
Här är nu blott fråga om att upplysa, huru det står till med behållningen på öfverskotten.
Detta hade ej kunnat framställas tydligt ulan fullständig calcul, omfattande approximatift jemväl åren 1827, 1828 och 182g.
Frågan tyckes hero derpå, om Ridderskapet och Adeln vid denna Riksdag vill hysa lika förtroende till sitt Statsutskott, som vid sista Riksdagen; samt huruvida man tager för gifvit, att Stats Utskottet antingen ärligt eller oärligt uppgifvit sina poster.
För min del skulle jag tro, att med samma skäl Ridderskapet och Adeln vid sista Riksdag hyste förtroende till dåvarande Statsutskott, för en summa af 4oo,ooo R:dr, med samma skäl kunna vi ock nu godkänna denna calcul, serdeles .58 Den 15 Juni. f. m. d5 man finner, att ingen enda Ledamot inom Utskottet varit af olika tankar.
Jag skulle icke tro, att hvarenda Ledamot inom Utskottet skulle vilja missleda Rikets Ständer.
Jag tycker således äfven, att en Aterremiss icke tjenar till annat, än att förlänga Riksdagen, och åstadkomma förökade kostnader, så väl för dem, som hålla sig sjelfve härstädes, somför dem, hvilka måste betala de öfrige.
Det är visserligen ganska tidödande; men jag nödgas i anledning af Grefve von Schwerins yttrande bedja Ridderskapet och Adeln tillåta mig få uppläsa hvad Utskottet vid sista Riksdagen i ämnet säger.
Utskottet uppräknar först alla Rikets Ständers anvisningar, och jag kan således icke finna, att Utskottet behandlat saken lika ofullständigt och oredigt, som nu.
Åtminstone kan jag icke annat än finna en stor skillnad mellan de båda Utlåtanderna, då det förra Utskottet bestämdt föreslog, att ingenting framdeles skulle få tas af öf» verskotten.
För öfrigt får jag fästa Herr Grefvens uppmärksamhet derpå, att det visserligen kan anses, att Utskottet föreslagit någon åtgärd till medlens afskrifning; men om Herr Grefven täcktes observera, att Utskottet i det följande Memorialet N:o i55 alls icke omtalat förhållandet med de 170,000 R:dr, utan blott omnämner de 320,000, så kan denna sak, om den nu slappes, se - Den i5 Junii f. ra. dermera icke på något sätt rättas, utan man står afstängd från all möjlighet dertill vid denna Riksdag.
Jag finner visserligen, att detta Memorial icke slutas med någon fordran å Rikets Ständers bifall eller afslag; men något resultat måste väl i alla fall uppkomma af ett sådant beslut.
Herr Skogmanj Carl David:
Jag anhåller blott att, i afseende på den brist, å allmänna IndragningsStaten, som blifvit af öfverskotten godtgjord, få upplysa alt densamma uppkommit derigenom, att sådane Embets- och Tjenstemän dit öfverflyttats, som hafva en i författningarne grundad rättighet, att afgå från sina tjenster, med åtnjutande af full lön, samt att beloppet af dylika pensioner år 1824 blef större, än hvad som svarade emot besparingarne på IndragningsStaten, af den orsak, att Rikets Ständer år 1828' tilläde Embets- och Tjenstemän rättigheten, att kunna taga afsked med lönens bibehållande vid 65 års ålder i stället för 70 års, hvaraf följde, alt flere på en gång begagnade denna förmån.
Deremot hafva besparingarnepåIndragningsStaten alltid blifvit förde öfverskotten tillgodo, på samma sätt som besparing å anslaget för den under Penningelöner beräknade Spannemål; varande brister å sistnämnde anslag af samma skäl fyllda utaf Öfverskotten.
Meningen med Rikets Ständers vid sista Riksdag aflåtna skrifvelse an - löo Den i5 Junii f. m. gående dispositioner på öfverskotten kunde för öfrigt ej vara* att förhindra deras användande till fyllande af en något år uppkommande bristå sådana förslagsvis beräknade summor, derå besparingarne lill öfverskotten ingå, eller till bestridande af utgifter för allmänt nyttiga föremål, dem Rikets Ständer sjelfve till utförande hos Kongl. Maj:t anmält, utan att dertill anvisa serskilta anslag.
Att, såsom framstäldt blifvit, i dylika fall hellre disponera mindre Creditivet än Öfverskotlsmedlen, bade åtminstone icke medfört någon besparing för Staten.
De af Kongl. Maj:t gjorde dispositioner på öfverskotten hafva år ifrån år minskats till både föremålens antal och summornas belopp.
Utan att nu kunna uppgifva något bestämdt tillfälle, tror jag mig ihågkomma, att tillförene, vid Kongl. Prinsars födelse, en serskild gärd under namn af faddergåfva någon gång ägt rum.
Jag får ännu en gång göra Herrarne, uppmärksamme derpå, att de summor bär blifvit upptagne för åren 1821, 22, 23, 24 och 20, redan undergått Revision.
För år 1826 åter, inkommer Utskottet med ett serskildt Betänkande.
Detta Memorial är således afgifvit, blott för att upplysa Rikets Ständer om förhål - Den i5 Jun i i f. m. hållandet.
Nu frågar jag: skulle sådane utgifter här underställas
Ståndets pröfning och afgörande, som t. ex. tryckningskostnaden för RevisionsBerättelserna, några återbäringar af Vacance-afgifter o. s. v. Om Ridderskapet och Adeln befaller, skall visserligen en sådan uträkning göras; men jag hemställer, om icke tryckningen häraf kommer att förlänga Riksdagen, och anhåller derföre, alt det i sådant fall måtte tillåtas Utskottet, att skrifteligen inlemna dessa upplysningar för att läggas på Ridderskapets och Adelns bord.
De få anmärkningar jag ämnat göra, äro redan af andra Herrar Ledamöter framställde.
Jag vill blott tillägga, alt det synes mig som hvarje calcul bör göras så tydlig, att den kan förstås och begripas. Beträffande Herr Thnms yttrande, alt det af 1823 års Statsutskott afgifne Betänkande varit nog knapphändigt i en sådan sak som denna, så tror jag, att 1828 och 1829 årens Statsutskott utlåtit sig ännu knapphändigare.
Herr Tham har oek nämt, att Rikets Ständer böra hafva ett blindt förtroende till sitt Statsutskott.
Hvarföre så det?
Och hvad anledning har man dertill?
Då provenuen af arbetet blifvit så knapp, alt den på ett halft års tid näppe28 H.
xi l62 Den i5 Juni i f. m. ligen kunnat skönjas, vet jag ingen ting, sona kan stärka förtroendet.
Hvad åter beträffar Herr Thams yttrande om Riksdagens förlängning, så bar jag anmärkt, att dylika skäl alltid begagnas af vissa talare, när de vilja hafva en sak i hast afgjord, eller åstadkomma surprice.
Det heter då, att den vill förlänga Riksdagen, som ej genast skriker ja till både likt och olikt.
Jag anser mig således på intet vis vara öfvertygad, att jag kan frånträda min begäran om återremiss.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtRZarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid StatsUtskottets ifrågavarande Memorial gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande.
Ropades några Ja, jemte starka Nej.
I anledning hvaraf Hans Excellence gjorde proposition till bifall å berörde Memorial, hvilken proposition besvarades med starka Ja, jemte några Nej. Herr Rosenqvist begärde votering.
Friherre Anckar swärd j Carl Henrik:
Jag tar mig friheten hemställa till den värde
Talaren om det kan vara ändamålsenligt att votera, ehuru jag till det mästa delar den åsigt, som anmärkarne uttryckt.
Den i5
Ju ni i f. m, i63 uther mig få fästa uppmärksamheten på det förhållande, att slutsatsen i Utskottets Memorial, i min tanka, aldeles icke leder ens till godkännande af någon af summorne.
Ty, på sätt Grefve von Schwerin yttrat, är icke frågan om någon afskrifning, utan blott att berättelsevis omnämna, hvilka summor äro disponerade.
Således ser jag icke, att ett bifall eller afslag skall leda till något annat, än att vi genom det förra bifalla StatsUtskottets grundsatts,nemligen en hemställan till Rikets Ständer, att framdeles icke göra några anvisningar på öfverskotlen, utan att dylika utbetalningar framdeles må anvisas på RiksgäldsContoiret.
Det är således blott sjelfva denna princip, som utgör resultatet, hvarföre jag icke tvekar att lemna bifall dertill, då jag icke derigenom lemnat något godkännande till riktigheten af de summor, som blifvit tagna på öfverskotten.
Jag hemställer om tiden bör upptas med en votering, hvars utgång man i alla fall kan förutse.
Om Friherre Anckarswärd kan öfvertyga mig, att de 170,000 R:dr, som bär äro till spillo gifna, såsom man sagt, i följd af 1823 års Rikets Ständers Beslut, men som jag högtidligen förklarar jag ej tror, någonsin vidare kunna komma i fråga till öfverläggning vid denna Riksdag, så skall jag gerna afstå från min begäran, erne - i64 Den i5 Junii f. ra. dan jag böljade att yttra, att jag fann slutet af Memorialet riktigt; men att Utskottet i öfrigt satt oss ur tillfälle att bedöma sakerna, kan jag, och åtar mig att, bevisa.
Dessutom afser jag ännu en sak.
Man står nu på den punkt, att allmänna indragningsStaten öfvergått till en ny HufvudTitel tvärs emot sin bestämmelse.
Jag anser denna sak för vigtigare än den synes mången, och ländande till ytterligare misshushålning med Statsmedlen.
Jag vet, att tillfällen finnas, då pluraliteten afslår sin lagliga rätt, bara för det, att den icke gifvit sig tid, att taga kännedom af förhållandet; roen jag kan för min del icke göra det, då detta är det enda Memorial, hvilket kommer i fråga, i afseende på denna sak.
Jag anhåller således, att, enär votering redan blifvit begärd, den genast måtte företagas.
Herr Rosenquist:
Det är en stor tillfredsställelse för mig, att hafva fått emottaga Herr Friherre Anckarswärds invitation att afstå från min begäran om votering; men då en annan värdig