Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Han skulle då nödgas att följa denne på spåren under loppet af 3:ne månader, efter hvilkas utgång han först äger -rätt att anföra klagomål hos Konungens Bef:h.‘de, örn utmätning ej blifvit verkställd.
Det är således af vigt, icke allenast för den enskilde fordringsägarens betryggande, utan ock för den credit lånepapper, särdeles intecknade skuldsedlar, böra äga, för att såsom bytesmedel kunna ingå i allmänna rörelsen, att vid utmätningar och redovisning derför skyndsamt tillgår, och att dervid alla möjliga säkerhetsmått iakttagas.
Hvad angar ofvannämnda obehöriga tilltag, så anser jag dem innefatta det största missbruk af allmänna förtroendet, och Den 20 Februarii e. m. 109 tillgrepp, der förskingring varit afsedd, hafva hos en executor nästan en brottsligare stämpel än stöld.
Jag kan under läs förvara inin egendom; jag kan försträcka mina penningar åt den, som äger mitt förtroende, eller deponera dem hos honom; men här är jag tvungen att öfverlemna min egendom åt en statens tjenare, utan afseende 0111 jag sjelf anser honom solid, eller om jag tror hans karakter vara mig en horgen för hans förhållande.
Om äfven medlen oförskingrade en längre tid qvarligga hos uppbördsman, kunna de dock under hans resor och förrättningar genom tjufvahand förkomma eller af eld förstöras.
Äfven ur detta skäl böra de ju förr desto hellre befordras till deras bestämmelse.
På grund af hvad jag således anfört, hemställer jag, om icke genom lag borde stadgas, att, om än den nog långt utsträckta tiden af 3:ne månader må medgifvas under-executor att verkställa utmätning, efter det han behörigt document emottagit, han, vid äfventyr af tjenstens förlust eller suspension på viss tid efter sig företeende omständigheter, änskönt ingen skada timar, om sådant uraktlåtes, må tillhållas att utmätta medel sednast fjorton dagar efter utmätningen, derest remiss skett från Kon. Bef:h:de, i Ränteriet nedsätta, eller om borgenär directe vändt sig till underexecutor, inom samma tid antingen nedsätta medlen å berörde förvnringsställe eller dem fordringsägaren sjelfmant tillställa, eller, om executor från båda dessa utvägar vore hindrad, åtminstone bevisligen underrätta fordringsägaren, att medlen å viss dag äro att lyfta; allt sådant på fordringsägarens eller kanske rättare gäldenärens bekostnad, derest tillgång finnes, äfvensom contanta medel, hvilka genom underexecutors åtgärd inflyta, vid enahanda äfventyr genast efter omottagandet böra omslutas i convolut, med påskrift, hvilken de tillhöra, och försegladt med executors eget och en ellef tvenne gode mäns sigiller, hvarigenom de inneslutna medlen ikläda sig egenskapen af depositum, eller hvad lagen kallar inlagsfä, och, utan brytning af annans sigill samt den påföljd 2 §. 12 Cap. H. B. stadgar, icke kunna till främmande ändamål användas.
För öfrigt synes mig en tjensteman, sorn med fullt uppsåt förskingrar medel, dem han i och för sin tjenst emottagit, i den mån hafva förbrutit sig, att han gerna må ställns i cathegori med bedräglig gäldenär, och, utom redan stadgad bestraffning, underkastas den vanärande, som 43 §■ af Coneurslagen föresklifver.
Den redlige och ordentlige uppbördsmannen blottställes ej härigenom för minsta våda; men allmänna crediten och enskild rätt fordra, att den lättsinnige eiler för oredlighet böjde genom stränga straffbestämmelser afskräckes från olofliga tillgrepp.
Jag har sjelf, inom loppet af mindre än 3:ne år, på främmande botten för åtskilliga publika Verk och enskilda uppburit öfver en million R:dr, utan ställd säkerhet och långt ifrån controllerande myndighet.
Jag hade haft lillfäl - Ilo Den 20 Febr ii ar ii c. ni. ]e att på förmånligt och, efter all anledning, säkert sätt röra mig med de efter hand ingångna medlen, för hvilka ingen viss redovisningstid var föreskrifven eller kunde föreskrifvas.
Men jag ansåg dessa medel såsom ett heligt depositum, icke tillhörigt mig, och hvilka således, under den tid de voro i min vård, icke för min enskilda vinning borde användas, om än mina principaler icke skulle dervid lidit.
Mången torde taxerat mig för besynnerlighet eller enfald.
Mitt handlingssätt stödde sig på grundsats.
Jag vet, alt de hafva funnits, som, mindre samvetsgranna, på ofvan omnämdt sätt riktat sig och blifvit skonsamt bedömde, emedan förlust derigenom icke blifvit någon tillskyndad.
Jag tror likväl, att utgången icke stämplar halten af en handling, och att, om, efter begagnande utan tillstånd af anförtrodda medel till enskild fördel, man blir i stånd att redovisa elier icke — båda ofta lika mycket följder af slumpen —, så blir handlingen till sin moraliska grund alltid lika klandervärd.
Jag aflemnade hvart runstycke sådant jag emottagit det, och jag har aldrig ångrat mitt förfarande.
Det vore önskligt, att hvarje redogörare iakttog samma stränga grannlagenhet.
Då jag med en sträng och misstänksam uppmärksamhet sökt följa utmätningsåtgärderna, önskar jag deremot, att deras verkställare måtte sältas i en författning, som skyddar dem från all anledning till frestelse att afvika från deras pligt.
En redlig arbetare är sin lön värd, och jag instämmer gerna i den motion, Hr Landsh. von Hohenhausen i föregående plenum gjort om förbättring i Kronofogdarnas knappa lönevilkor, dock icke allenast på Gottland, utan ehvar dessa tjenstemän, efter vederbörlig pröfning, befinnas icke hafva löneinkomster, svarande mot deras ansvarsfulla kall.
Dessa 2tne motioner af Hr Bruncrona lades på bordet.
Hr Gripenstedt, Jacob, hade inlemnat följande, som upplästes:
Då husbehofsbränvinsbränningen numera, enligt min tanka, gerna kan anses som ett nödvändigt ondt, påkalladt af både folkets vana och behof, så tyckes det mig knappt löna mödan att vidare tala om ett allmänt förbud derå, utan anser jag oss hellre böra rikta det mot ett öfverflödigt förbrukande deraf.
Då bränvinsskatten är ett vigtigt skäl för bränningen, vill jag föreslå den till 2 sk.
B:co för hvarje kanna, som tillverkas, och pannorna efter följande norm: att ingen panna bonde få vara större än af 60 kannors rymd, samt att en egendom, hvars taxeringsvärde uppgick till 60,000 R:dr B:co och derutöfver, skulle få begagna atne sådana tillika med en klarpanna om 3o k:r; en egendom, taxerad till 4o,ooo R:dr, endast 2tne 60 kannors, och blott en sådan få finnas vid en egendom af 20,000 R:drs taxeringsvärde; påen egendom af i5,ooo R:drs taxeringsvärde en 4^ k:rs panna, Den 20 Februarii e. m. m på en egendom af 10,000 R:dr en 3o kannors, och pä en egendom af 5,000 R:dr en 20 k:rs panna; sedermera vanliga Jyftpannor för mindre hemmansdelar.
Då det antages, att 2 sk.
B:co borde betalas sorn bränvinskalt, och ingen annan skatt för hvarje kanna tillverkadt bränvin, så följer, att skatten vid konstgjorda pannor icke proportionerades efter kannerymden, utan efter tillverkningsförmågan, hvilket bör af TaxeringsCoinmitteerna granskas, samt af hvar och en med bok eller ed styrkas, huru mycket bränvin han på bränningstiden hunnit tillverka.
Denna tid tyckes mig böra bestämmas till 6 månader, oafkortad! räknadt från d. 1 Nov. till d. 1 Maj, hvilket, i anseende till stallning, ladugårdsskötseln, svinkreaturs gödning och vinterfödning, vore fördelaktigast för landtmannen.
Anhålles ödmjukligen om remiss af detta anförande till de öfriga Riksstånden.
Hr von Vicken, Joli.
Henr,, hade inlemnat ett så lydande anförande:
Få ämnen hafva varit underkastade så stridiga omdömen som realisationen, och med lika ifver har man påstått nödvändigheten deraf som motsatsen.
Jag tror den nödvändig och lätt verkställbar, då den icke försvåras genom inblandning af Rikets financiella eller oeconomiska affärer.
Ändamålet med en realisation måste ju vara att skaffa Jandet ett mynt, som icke är underkastadt en betydlig fluctuation genom coursförändringar.
Om den kunde så verkställas, att derefter icke fanns annat sedelmynt än sådant, hvarför silfver erhölles enligt dess förbindelser, vore detta visst lyckligt; men som jag tror, att bankens silfvertiilgångar, jemn förda med sedelmassan, icke äro tillräckliga, vore det likväl bättre att få ett fixt mynt jemte creditmyntet än, som nu, endast af det sednare, hvilket genom förändrade omständigheter och genom penningevinglerier beständigt måste förändra varde, till en oersättlig förlust för Riket och dess innevånare.
Visserligen kun agiotering ega rum emellan det fixa oell creditmyntet, intilldess det sednare erhållit förtroende.
Men denna vinst eller förlust blifver inom landet; hvaremot, då intet annat än creditmynt finnes, cours är oundviklig, till betydlig förlust för landet, men lill vinst för några få penningevinglare.
Efter i8a3 års Riksdag sade man, att i Banken funnos 5 millioner Silfver-R:dr, som, efter 128 sk:s cours, gör i sedlar R:dr B:co i3,333,333-|.
Sedan skall silfver vara upphandladt för ett belopp af 5,ooo,ooo. n333t Transport i8,333,333J.
Den ao Februarii e. ra. Transport i8,333,333|-.
Bankens fordnngar emot hypotheker, i fastigheter, metaller och på namn skall vara circa .... 18,000,000. 363333351 Efter samma Riksdag sades den i omlopp varande Banco- och Riksg. sedelmassan utgöra R:dr B:co 3o,000,000.
Sedermera skall tillkommit för silf' verk öp R:dr B:co J^ooorooo. 34>000)000< hvaraf synes, att Banken kunde realisera hela sedelmassan, om dess fordringar kunde indrifvas; men då detta icke kan ske, utan att ruinera en stor del af landets innevånare, och troligen äfven med stor förlust för Banken, så föreslås tillverkning af 2:ne slags sedlar, nemligen baneosedlar, som in- ' lösas med silfver efter 128 sk. cours, när helst de presenteras, ., och hypothekssedlar, som gå med 2 proc., men inlösas icke med silfver förrän framdeles, efter blifvande tillgångar.
Formuläret för baneosedlar skulle kunna blifva: ”Uti R.
St:s VexelBank äro af sedelhafvaren insatta tio R:dr B:co, hvilka emot denna sedel utbetalas.
Stockholm den Säger 10 R:dr B:co eller 3 R:dr 36 sk. Specie.”
Och för hypothekssedlar: ”Uti R.
St:s Hypotheksfond äro af sedelhafvaren insatta tio R:dr B:co, att återfås inom tio år och med ränta af 2 proc., som årligen utfaller.
Stockholm den Säger 10 R:dr B:co.’’ Sedan de föreslagna sedlarna blifvit färdiggjorda, verkställes realisationen sålunda, att för hvarje t. ex. 10 R:dr B:co elier i5 R:dr Riksg. erhållas 5 R:dr i nya baneosedlar och 5
R:dr hypothekssedlar, då, efter en sådan utvexling af de gamla sedlarna, Banken ändå har ett öfverskott af i-Jmillion R:dr B:co i silfver, hvarför inga sedlar äro utgifna, och derjemte endast utgifvit 17 millioner hypothekssedlar.
En följd af realisationen blifver: alt ali skuld och alla räntor, likasom Kronans uppbörder och utgifter, af hvad namn de vara må, som nu utgå i baneosedlar, komma derefter att utgå uti nya baneosedlar minst till hälften, och den andra hälften med hypothekssedlar; att nya skuldsedlar, som utfärdas uti R:dr B:co, förutsätta, att länet erhållits till hälften uti baneosedlar och till hälften uti hypothekssedlar, och skola sålunda gäldas; att lån, som endast erhållits uti nya baneosedlar, skall uppgöras uti motsvarande R:dr i silfver, och skulden i sådant mynt styliseras, som en följd deraf, att för de erhållna bancosedlarna silfver kunnat erhållas.
Bankens fordringseapital, 18 millioner, måste efter realisationen vara detsamma som q millioner i baneosedlar och 9 dito i hypothekssedlar, för hvilka såväl räntor som möjliga afbetalningar ingå efter samma förhållanden.
An - Den 20 Febrnaril e. m.
Antagom för calculernas uppgörande: 1:0 alt detta capital ger 5 proc., så erhållas årligen 900,000 R:dr B:co, hvaraf minst hälften i bancosedlar och den andra hälften i hypotheksedlar; 2:0 att all räntevinst användes till silfverköp eller minskning af hypoteksedlarna; 3:o att sedelmassan bör och kan minskas med de 4 millioner, som tillkommit efter 1823 för silfverköp; 4:° aR Banken kan utgifva sedlar till -J:del utöfver hvad den har i metalliska fonder; och 5:o alt invexlingen af de nuvarande banco- och riksgälds-sedlarna kan vara verkställd till 1835 års slut; så Ur jag öfvertygad, hvilket synes af den tabell jag härjemte får äran bifoga, att efter 10 år, eller i845, ingen enda hypothekssedel skall finnas, men ändå hypotheksfordringarna qvarstå och landets såväl allmänna som enskilda liqvider derefter kunna uppgöras endast uti bancosedlar.
Som vid den första realisationsoperationen nödvändigheten fordrar utgifvandet af hypothekssedlar på mindre sumjnor än 10 R:dr, för att kunna inlösa motsvarande summor af gamla sedlar, så böra, vid den årliga inlösen af hypothekssedlar emot bancosedlar, sådana småsedlar, som äro under tio R:dr, och på hvilka ingen ränta bör gifvas, först inlösas.
Det synes, som all sedeltillverkning hädanefter endast bör bestridas afBanken, och Riksg.Cont., om det skall bibehållas, endast blifva en lånebank, som förvaltar hypotheksfonden eller Bankens fordringar, 18 millioner, och i sådant afseende är ett Banken underordnadt Verk.
Denna hypolheksfond bör icke ökas, men kan genom eapital-inbétalningar minskas, hvilka inbetalningar genast böra användas till silfverköp.
Anmärkningsvärd! synes mig alt, då R:dr B:co är så väl den allmänna som enskilda myntberäkningsgrunden, och dä R.
St. beslutat en realisation ä 128 sk., likväl slå silfvermynt efter specie-beräkning.
Månne det ej varit rättare alt slå ett mynt af 18 sk. specie värde, med pregel af 1 R:dr B:co, såsom svarande emot hvartannat, och att detta blefve den rätta enheten i silfver; ty att hafva ett silfvermynt med ett högre värde än det gångbara, skall småningom höja varuvärden till speciemyntets nominala värden, alldeles som erfarenheten redan visat inträffa ifrån riksgtsedlar till bancoscdlar.
Om det är riktigt, att ett sådant silfvermynt blifver enheten, lärer också tillfallet vara inne för decimalfördelning af myntet, således att R:drn blifver
Un nuvarande runst.- Slutligen får jag äran anföra, att om R.
St. kunna bevara Banken från magtspråk eller befallning om skuldsedlars utgifvande, utan att göra skuld, så är jag öfvertygad, alt Banken inom sig sjelf äger full garanti.
Jag anhåller vördsamt, att dessa mina tankar må blifva remitterade till BancoUtsk:s skärskådande. 2 H. 15 Bankens tillstånd vid årets slut Tillk:t under lop- pet afåret lid.
B:co. B:dr B:co.
Arets tillgång anvund med K: dr J3:co till År.
Silfverfon- den i Banco Utelöpan- Utelöpan- de liypo- Nya till- verkade Influtna räntor för Bestri- dande af Kantor för utelöpan-
Årligt silfver- köp.
Inlösta bypo- Minskning af de nya efter 128 sk. sediar. thekssed- Banco- liypotlns- Banco lö- de hypo- thekssed- Bancosed- cours. lar. sedlar.
Jånen. re Isen. thekssedlrr lar. larna.
1834 1 8,333,333a 900,000 220,000 680,000 i835 ,8>937>777t 17,000,000 17,000,000 . . A . 900,000 220,000 680,000 i836 19,542,221! 19,000,000 15,ooo,ooo 2,000,000 900,000 110,000 340,000 45o,ooo 2,000,000 1837 19,942,221! 21,000,000 13,ooo,ooo 2,000,000 900,000 110,000 3oo,ooo 490,000 2,000,000 i838 20,432,221! 23,000,000 11,000,000 2,000,000 900,000 110,000 260,000 53o,ooo 2,000,000 i839 20,962,221!
25,000,000 9,000,000 2,000,000 900,000 110,000 220,000 570,000 2,000,000 1840 2 I,532,22l| 27,000,000 7,000,000 2,000,000 900,000 110,000 180,000 610,000 2,000,000 1841 22,l42,22l! 29,000,000 6,000,000 2,000,000 900,000 110,000 160,000 i,63o,ooo 1,000,000 184 ■> 23,772,221! 31,000,000 5,ooo,ooo 2,000,000 900,000 110,000 140,000 i,65o,ooo 1,000,000 i843 25,4-22,22 1! 33,ooo,ooo 3,ooo,ooo 2,000,000 900,000 110,000 100,000 690,000 2,000,000 1844 26,1 I2,22l! 35,ooo,ooo 1,000,000 2,000,000 900,000 110,000 60,000 730,000 2,000,000 i845 26,842,221!
36,ooo,ooo 1,000,000 900,000 110,000 20,000 770,000 1,000,000 t « . • « • . 1848 27,6l2,22l! 35,5oo,ooo 900,000 110,000 290,000 5oo,ooo 1847 27,902,22 l| 35,ooo,ooo 34,5oo,ooo 900,000 110,000 290,000 5oo,ooo 1848 28,192,221! 900,000 110,000 290,000 5oo,ooo 184.9 28,482,221! $4,000,000 900,000 110,000 290,000 5eo,ooo i85o 28,772,221! 33,5oo,ooo 900,000 110,000 290,000 5oo,ooo i85i 2'9,o62,22 1-^ 33?ooo,ooo 900,000 110,000 290,000 5«o,ooo
Den ao Februari i.
Upplysning8r vid Tableauen. 1:0
Till bestridande af Bancorörelsen är af räntevinsten berak nadt för åren 1834 oc^ >835 dubbelt emot de påföljande åren, i anseende till de då för banden varande större behofven. 2:0
Till silfverköpen är beräknad >44 s^:s cours för de 3:ne första åren, men sedan endast 128 sk. 3:o
Af de 2 millioner bancosedlar, som supponeras tillverkade årligen till utbyte af ett lika antal hypothekssedlar, är för åren 1841 och 1842 endast hälften begagnad till detta behof och den andra till silfverköp, för att jemnka metalliska fondens förhållande till sedelmassan, i enlighet med 4-'de punkten af premisserna. 4:o i845 linnes ingen hypothekssedel, men sedelmassan har blifvit ökad (med 2 millioner eller) till 36 millioner genom silfverköpet 1841 och 1842, hvilken åter 1849 är minskad till 34 millioner.
Räntevinsten bör derefter användas antingen till silfverköp eller till minskning af sedelmassan och icke till statsbidrag , förrän Banken är soliderad icke allenast för alla sina utelöpande sedlar, utan ock för det rörelsecapital, som är nödigt, eller 3o millioner R:dr B:co.
Upplästes och lades på bordet nedannämnde inkomna betänkanden och utlåtanden från Stats-Utskottet, af den >4 dennes:
N:o 3. angtde utgifternas för innevarande
Riksdag omedelbara bestridande genom R:gds-Contoret; ]V:o 4- * anledning af K. M:s Nåd. remiss å handlin garna i frågan om Bankens rättighet att erhålla liqvid för i 2:ne på densamma öfverlåtna äldre Kronofordringar; af den >5 dannes:
N:o 5. i anledning af arrendatorernes af Klabböle Kronolaxfiske i Umeå Elf underd. ansökning om eftergift i >83o års till Kronan utgående taxa för berörde fiske; N:o 6. i anledning af K. M:s Nåd.
Remiss å f. d.
Kamereraren vid Strömsholms Stuteri-inrättning, Assessoren Landströms underd. ansökning 0111 afskrifning af dess skuld till Stuteri-cassan; från Expeditions-Utskottet, af den 18 dennes:
N:o 3. i anledning af dels väckt motion, rörande verkställigheten af den Exped.-Utsk. åliggande försorg om tryckning af Bihanget till RiksSt:s Protocoll, och dels ett inkommet anbud att samma tryckning a entreprenad öfvertaga. n6 Den 34 februari i.
Justerades ett prot.-utdrag af denne dag e. m. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. half till 12 på aftonen.
Måndagen den a4 Februarii 1834- Plenum kl. 10 f. m.
Hrr Electorers lista till val af Utskolts-ledamöter i deras ställe, hvilka afsagt sig sina platser; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i Constitutions-Utskottet: efter N:o i5ig.
Hr von Döbeln, Joli. Wilh., N:o 2002.
Hr Hisinger, Wilhelm; Lag-Utskot tet: efter N:o i3y2.
Hr Silfverstråle, Gustaf, JN:o 102.
Hr Oxehufvud, Olof Philip; Allm.
Besvärs- och Oeconomi-Utskottet: efter N:o 278.
Frih. Beckfriis, Corfitz, N:o iii3.
Hr Treffenberg, Fullm. Gr. v. Rosen, Axel.
Gr. von Rosen, Axel, afsade sig den af Hrr Electorer honom lemnade plats uti Oecon.-Utskottet.
Justerades 6 prot.utdr., innefattande R. o. Ad:s d. 20 dennes e. m. fattade beslut.
Justerades pleni-protocollen för d. 12 och 17 dennes.
Vid tillfället af den discussion öfver Friherre Sprengtporten motion, som nu förekommit till justering, föreslog jag, att de i motionen afsedda allmänna byggnader här i Stockholm skulle verkställas, icke genom årliga capital-anslag till mindre belopp, utan genom anslag till ränta och amortissement för ett större, pä en gång genom lån upptaget capital, emedan det förra sättet att bygga är både det långsammaste och dyraste, man kan välja.
Man invände då, att
Ständerna ej kunde bevilja något anslag för längre tid, än till nästa Riksdag; och jag erkänner ovedersägligheten af den princip, att hvarje Representation skall, utan band af en föregående, äga full frihet att afslå eller bevilja anslagen.
Detta är så nödvändigt i alla representativa statsformer, alt det ingalunda var min mening att rubba, hvad som utgör ett så väsendtligt vilkor för dessa former.
Men jag ber att, på andra sidan, få fästa uppmärksamheten på facta vid principens tillämpning.
Alla stora arbeten, som skett på andra ställen, hafva blil - Den 24 Februarii.
117 vit verkställda genom på en gång upptagna capitaler, under full förtröstan på fortfarandet af de anslag, som erfordrats till ränta och amortissement; och detta förtroende är väl grundadt, ty Statsmagten mäste nödvändigt styras af rättvisa och förnuft.
Den vill således icke allt, hvad den kan, och begagnar ej sin i öfrigt obestridliga rätt att vägra ett anslag, hvaraf behofvet blifvit insedt.
Detta är också grunden, hvarföre capitalisterna aldrig tveka att lemna sina capitaler till förelag af ifrågavarande beskaffenhet.
Här t. ex. Frankrike byggt canaler för 4oo millioner, hafva icke anslagen dertill genast blifvit upplagda på bordet, utan man bar endast anvisat medel för ränta och amortissement inom en viss tid, hvarefter arbetena blifvit verkställda med upptagna lån.
Så tillgår äfven alltid uti England, och så har äfven skett hos oss någon gång, såsom med Götha Canal.
Riktigheten af denna princip bevisas äfven deraf, att den innefattar grunden för alla statslån, örn hvilka det nu likväl icke är någon fråga; jag har blott omnämnt dem, för att erinra 0111 den princip, som ligger till grund för sjelfva deras möjlighet.
Hvad jag nu haft äran anföra, har varit föranledt deraf, att jag ansett detta tillfälle vara det sisla, då jag kunde begära att få denna utveckling af min förut yttrade åsigt befordrad till Utskottet, jemte den remitterade motionen.
Den innefattar, utan rubbning i den princip för alla anslag, som tillhör den nödvändiga afvägningen Statsmagterna emellan, cn utväg att förena former med facta.
Jag hemställer derföre, 0111 icke detta mitt yttrande äfven kan få åtfölja motionen till Utskottet.
Uppå derom framställd proposition, blef detta Gr. Löwenhjelms anförande remitteradt till Bevilln.Utskottet i sammanhang med Frih.
Sprengtporten till samma Utskott remitterade motion om fastställande af en accis å brännvin, som till Stockholm införes, till fond för byggnadsarbeten inom hufvudstaden.
Om det är en skyldighet för representanten att sparsamt väcka fråga om nya och ökade anslag, blir det deremot en pligt för den , som ödet satt till målsman för vanlottade likar, att åtminstone försöka, i hvad på honom ankommer, bereda dessas välfärd och utkomst.
Den omvårdnad och välvilja R.
Sttr i alla tider egnat fosterlandets försvarare, hvaruppå sist förlidne Riksmöte lemnat ett ytterligare bevis genom de anslag, som då beviljades till reglerandet af indelta Armeens befaIslöner, närer hos mig den förhoppning att ej förgäfves behöfva reclamera ett uttryck af samma interesse för den Officerscorps inom Armeen, jag har äran commendera, och hvars ömmande belägenhet i löningsväg jag vördsamt anhåller att få, i all den korthet ämnets vigt för densamma möjligen medgifva-, inför R. o. Ad. andraga.
Den a4 Fe bmarii.
Då LifBevärings-Regltet år 1821 organiserades, täcktes H. M. Konungen till befäl vid Reg:tet förordna sin LifDrabantsCorps, dock på så sätt, att blott de yngre och tjenstbare af dessa Officerare blefvo vid Reg:tet anställde, hvaremot de äldre, med frikallelse från ytterligare tjenstgöring, bibehöllos vid deras innehafvande löneförmåner.
Dessa sednare formera en indragningsstat till LifBevär:sReg:tets framtida fördel, alldenstund, i mån af deras successiva afgång, de efter dem vacanta löneförmåner skola, till följd af K. M:ts Nåd.
Skrifvelse af d. 8 Maj 1821, ofelbart uppföras på LifBevär:sReg:tets stat.
Sedan ofvannämnde interimsstat fastställdes, äro nu snart i3 år förflutna, under hvilken tid flera af f. d.
DrabantCorpsen afgått; dock återstå ännu af denna indragningsstat 14 å i5 personer, som å LifBevär:sReg:tets stat årligen uppbära en summa stor 4>56i R:dr 18 sk.
B:co, med derunder inbegripna 34o t:r spannmål.
De löner, sorn för LifBeväringens
Officerare i den utfärdade interimsstaten bestämdes voro säkerligen redan då bland de lägsta i Arme'en, åtminstone i Capitainesgraden; ett sedan den tiden så betydligen försämradt mynt och en derutaf föranledd stegring i priset å nödvändighetsartiklar hafva sedermera, år efter år, ytterligare nedsatt dem till den otillräcklighet, som nu utmärker förhållandet.
Det mest ojäfaktiga bevis på hvad jag haft äran anföra är, att redan 1827, eller endast 6 år efter Reg:tets organisation, hade 22 Officerare, bland en personal af inalles 3o, måst lemna tjensten, dertill föranlåtne af en alltmer ådagalagd omöjlighet att, utan egna tillgångar samt med då och ännu gällande interimsstat, kunna sig lifnära.