Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle nu ett åliggande för qvarnar, att serskildt deltaga i detta besvär komma till stånd, så skulle följden blifva, att dylika tull-qvarnar ånyo blefvo af detta onus betungade.
Man har anfört, att nutidens anspråk fordra bättre vägar än tillförene, hvarigenom hemmanen äro, vida mera nu än för längre tid tillbaka, af väghållnings-skyldigheten besvärade.
Jag tror, att anspråken, i fråga om allmänna landsvägen, nu för tid n ingalunda äro större, än de voro då lagen stiftades.
I Byggninga-B:n står, huru bred en lands- och härads-väg skall vara, och Kongl. författn:r bestämma tiden, då väg-Jagningen skall ega rum.
Dessa lag-stadganden förskrifva sig från en långt aflägsen tid, hvarutaf, enl. min tanka sig visar, att anspråken på goda vägar voro lika stora förr, som nu.
Ifrån denna omständighet kan man således icke hemta något giltigt skäl för påståendet, att bruk och qvarnar böra i väg-underhållningen deltaga.
Afven har man nämnt, huruledes transporter af effekter från bruken skola i högst väsendtlig män försämra de vägar, som till desamma angränsa.
En värd talare har besvarat denna anmärkn. dermed, att brukens effekter vanligen, och nästan alltid vintertiden transporteras till de platser, der afsättning skall ega rum, hvarigenom transporterne, huru tunga de än må vara, icke kunna försämra vägarne.
Dessutom veta vi, att om transporter under sommaren eger rum, sker det endast från sådana bruk, hvilka ligga helt nära den lastage-plats eller afsättnings-ort, dit effekterna skola föras, emedan under sommaren transport-kostnaderne äro så stora, att ingen gerna underkastar sig dem, utan heldre upskjuter dermed till en annan årstid.
Det har af en värd talare blifvit anfördt ett exempel, huruledes ett jernbruk kan upstå i en ort, der rörelsen på vägarne varit obetydlig, men genom detsammas inrättande, en liflig trafik upkommit på vägarne, som härutaf följaktligen blifvit slitna och skadade.
Om ett sådant förhållande inträffar, så är det utan allt tvifvel, att de hemman, som ligga i brukets närhet, hafva genom de körslor, och deraf upkommande förtjenst, som detta bruk förskaffar dem, en så stor nytta och fördel, att den fullkomligt motsvarar den möjligen ökade kostnad, som väg-underhållningen kan förorsaka.
Här har blifvit anstäldt en jemförelse emellan de ökade afgifter, som kommunerne, nu för liden emot förr, få vidkännas för fattig-försörjningen och andra ändamål.
Jag invänder häremot, att det är ett onus personale, ty om en mängd fabriker inom en socken upstå, ökas också folkmängden derstädes, och det blir då nödvändigt att tillse, huru den ökade befolkningen må försörjas.
Man har äfven anfört, att nya vägar understundom anläggas, Den 28 Juni. 483 hvarigenom väg-underhållnings-skyldigheten blir för hemmanen än mera besvärlig än tillförene.
Ja! möjligen kan en och annan gång vägarnes antal ökas, men det hörer lill undantagen, emedan lyckligtvis belinnes i Sverige på de flesta ställen, landet redan genomskuret af så många vägar, alt en serdeles betydlig tillökning i deras antal icke eger rum, och sker det, så är det vanligen till kommunens båtnad, och med dess begifvande, men ingalunda genom något slags tvång.
Jag har derpå sett exempel.
När man icke kan ålägga de ifrågavande inrältningarne, att in natura utgöra vägunderhållnings-skyldigheten, säger man, att de skola, i stället, erlägga afgifter, och en värd talare har sökt bevisa riktigheten deraf, derigenom att han säger, att väghållnings-skyldigheten utgår på tvenne sätt, dels genom bidrag, in natura, och dels genom sammanskott för de bro-byggnader, som kommunerna skola verkställa och underhålla.
Jag hemställer huru dessa afgifter skola uttaxeras.
Skall det ske för hvarje år, eller skola de, efter inrättningarnes beskaffenhet, för alltid bestämmas.
Kommer det att ske genom årlig taxering, så kan lätteligen den största orättvisa komma att ega runi, då erfarenheten icke så sällan ådagalagt, att en inrättning, som drager ringa fördel af sin tillvaro, af Taxerings-komiléerna blifvit på det drygaste beskattad.
Man har likaledes anfört, såsom skäl för bifall till delta Betänk., att frågan vid hvarje Riksdag återkommer.
Om delta skall blifva ett skäl för bifall, så fruktar jag, att R. o. Ad. sällan eller aldrig skall kunna afslå någon enda fråga, som har enahanda syftemål med denna.
Ty vinnes blott vid en Riksdag bifall till hvad man då begärt i ändamål att afskudda sig, eller åtminstone förminska sina egna skylder, så npdyka nog nya frågor i samma syftning vid en annan Riksdag, helst man ser, att de motioner, som föranledt Betänk., äro väckta af det Stånd, hvilket, jag säger det öppet, synes göra det till sin upgift, att vid hvarje Riksdag, om möjligt, befria jorden ifrån alla onera, för alt kasta dem på andra medborgare.
Jag vill icke vidare trötta R. o. Ad. med bemötande af de öfriga anmärkntr, som blifvit gjorda, utan fortfar att yrka afslag på punkten.
Utan att ingå i någon vidlyftig vederläggning af den siste värde talarens yttrande, anhåller jag, att få fästa mig vid några af honom gjorda inkast.
Han har lill en början erinrat om den svårighet, som skulle upstå i afseende på skatllagde qvarnar, hvars räntor äro i hemmanets inbegripne.
Jag ber, att få fästa upmärksamhet deruppå, att om nu vore fråga om att fatta ett definitivt beslut i ämnet, skulle möjligtvis anmärkn:n icke vara utan betydenhet, men då Ulsk:ns hemställan endast innefattar en anhållan, att K.
M. behagade låta verkställa en undersökning och utredning af frågan, så ser jag icke, huru någon betänklighet vid att antaga Utsk:s förslag kan ega rum.
Det är gifvet, att om en qvarn är i hemmanet skattlagd, och räntan således ingår uti hemmanets 31* 484 Den 28 Juni. ränta, så är den qvarnen i olika förhållande till sådane qvarnar, hvilkas skattläggning är på annat sätt upgjord.
Samme talare har äfven yttrat, att det exempel, som jag anfördt om bruk och dess transporter, icke kunde komma i fråga, emedan transporterna hufvudsakligen ske vintertiden och icke under sommaren.
Jag ber då, att å andra sidan få nämna, att enl. den erfarenhet jag i detta hänseende eger, verkställes mångenstädes transporter, icke blott under vintern, utan äfven under sommaren med så stort antal dragare, som man möjligen kan erhålla.
Man har äfven sagt, att de väg-underhållnings-skyldige skola hafva fördel af bruken, emedan genom den lifligare trafiken tillfälle till förtjenst bereddes dem, såsom t. ex. genom körslor o. s. v. Jag ber då att få nämna, det väg-lolterna ofta äro belägne 2 å 3 mil från de hemman, som skola underhålla dem, samt att det således ofta kan inträffa, att just de, som äro skyldige att underhålla de vid bruket belägne vägstycken, icke kunna, till följd af sin aflägsenhet, hafva någon nytta af det anlagda bruket, men väl kan denna fördel tillgodokomma andra personer, som hafva sina vägstycken på andra håll.
Vidare har man framställt den frågan, huru skola afgiflerne på det rättvisaste sätt uttaxeras.
Enl. min tanka, skulle det ganska lätt kunna ske, antingen efter allmänna bevilln:s-grunder, eller också genom kontanta bidrag, som en gång för alla bestämdes, men härom behöfva vi nu icke bekymra oss, emedan det endast är fråga om en underd. anhållan, att K.
M. ville föreslå de grunder, som i delta afseende kunna vara lämpligast.
För min del kan jag icke finna, alt det bör utgöra ett skäl för afslag, att motionerna i detta ämne blifvit väckta af ledamöter utaf BondeSt.
Det är ju gifvet, att landtmännen i allmänhet, och BondeSt:s ledamöter isynnerhet skola, bättre än någon annan, känna olägenheterna af det nuvande väg-underhållnings-sältet, samt att således de måste påyrka en förändring härutinnan.
Jag fortfar i mitt vördsamma yrkande om bifall.
I åtskilliga andra länder hvilar kostnaden för allmänna vägars underhåll på de vägfarande, d. v. s., den betäckés genom väg-penningar.
Detta tyckes också vara det rationellaste.
Om en sådan grund vore gällande i Sverige, så är det utan allt tvifvel, att just de inrättningar, hvarom här är fråga, skulle komma att ganska betydligt deltaga i väg-underhållningeu.
På icke mer än f mil från Götheborg ligger Mölndahls by, som har omkring 40 serskilda qvarn-lägenheter, och der största delen af den säd, som förbrukas uti Götheborg och trakten deromkring förmales.
På denna väg färdas dagligen tjogtals, ja, 100- tals lass, och för att göra besparing i forslings-kostnaden, bindes ofta den ena kärran efter den andra.
Då hjulen på dem äro försedde med smala skenor, och gå i ett och samma spår, så bidrager det ytterligare, till att förstöra vägen, hvilken till den grad blifvit förderfvad, att den icke en gång genom makadamisering har Den 28 Juni. 485 kunnat förbättras.
Ingenting vore derföre billigare, än att qvarnegarne äfven blefvo förbundne, all deltaga i underhållet af vägen, till följd hvaraf det komme att ligga i deras intresse, alt anskaffa sådane fordon, att de icke förstörde densamma.
Man har sagt, att genom verkställigheten gf detta förslag, skulle man kasta onera från en klass medborgare på en annan.
Jag skulle vilja medgifva, att den klass medborgare, som en gång fått sig dessa onera ålagde, borde uleslulande bibehålla dem, om de nemi. voro af samma omfattning, som dem hemmanen förut ålegat att utgöra, men genom de år efter år, snart sagt i hvarje landsort upkomna nya inrättningar, har väg-underhållnings-besväret blifvit fördubbladt, ja, ofia mångdubbladt emot förut.
Är det icke under sådana förhållanden billigt, att dessa inrättningar äfven bidraga till utgörande af detta onus?
En talare bar erinrat derom, att qvarnar understundom försvinna, och alt deras deltagande i väg-underhållningen äfven då skulle försvinna, samt har framkallat den fråga: hur skall den upkomna bristen fyllas?
Jag anser det vara ganska rättvist, att i samma stund, som en inrättning försvinner, skall äfven bidraget från hemmans-egarne i motsvarande mån förökas, hvilket i det hela laget, ock torde blifva af föga eller ingen betydenhet, dä vägen genom den å densamma minskade trafik blifver sä mycket lättare att underhålla.
På alla dessa skäl, och på grund af hvad öfrige talare i samma syftning anfört, anhåller jag om bifall lill Utsk:s förslag. flr von Hartmansdorff, Au g.:
Ämnet är så utfedt, att jag har blott föga att tillägga.
Jag instämmer med dem, som önska bifall till Utsk:s förslag i denna del.
Såsom skäl dertill får jag bland annat anföra, att om någon erhåller privilegium på befrielse från vissa skyldigheter, som åligga andra, så bör detta rimligtvis icke derjemte för andra medföra större skyldigheter, än de förut haft.
Sådan skulle dock följden blifva, om ett bruk anlades, ty genom den färdsel, som fördenskull komme att ega rum, blefve vägen förderfvad för dem, hvilka vore skyldiga, att honom underhålla.
Det synes mig således vara billigt, att ifrågavar:de inrättningar deltaga i väg-uuderhållning.
Hr Printzensköld har omförmält, att vissa qvarnar redan äro intagne i hemmanens skattläggning, och följaktligen väghållningsskyldige.
Dermed har han också anfört ett skäl mot sig sjelf, ty om denna skyldighet redan åligger vissa qvarnar, hvarföre skola andra vara befriade derifrån.
Ingen af de svårigheter, som han och Frih.
Cederström omförmält, hafva Utsk. befattat sig med all undanrödja, utan endast tillstyrkt, att en underd. skrifvelse skulle lill Konungen afgifvas, på det alt R.
St. måtte genom Hans Nåd.
Propos. inhemta på hvilket sätt dessa svårigheter skulle, enl. vederbör:des tanke, kunna lämpligen afhjelpas..
Jag förenar mig således med dem, som anhålla om bifall.
Hr Gr. o. Landlm:s härefter till bifall å ifrågavacde punkt framställda propos., besvarades med starka
Ja, blandade med Nej; 486 Den 28 Juni. hvarpå Hr Gr. o. Landtm. förklarade, atl han ansåg
De öfrige punklerne af förevar:de Betänk-, blefvo härefter utan discussion bifallne.
Föredrogos ånyo och biföllos Lag-, samt Allm. Besv.-o. Ekon.- Utskrns d. 17 och 21 dennes på bordel lagde Betänk:n: N:o 2, i anlcdn. af väckt motion om ändring af Kongl. Br. den 19 Juni 1830, i fråga om beräknande af ”matlag” eller ”rök”; och N:o 3, i anledn. af väckt fråga om förändring i föreskrifterne, ronde Prest-val.
Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s d. 21 dennes f. m. på bordet lagde Utlåtrn: N:o 161, i anledn. af K. M:s Nåd.
St-, ang:de folkskole-lärares pensionering; och N:o 162, i anledn. af väckt motion om ett lån lill Skredsviks församling i Götheborgs och Bohus län.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, nedannämnde d. 21 dennes f. m. första gången på bordet lagde Utlåt:n och Betänk:n, nemi. från Stats Utskottet: N:o 163, ang:de laus beviljande för sänkningen af, och en båtled emellan sjöarne Asunden, Jernlunden, samt Stora och Lilla Rongen i Östergöthland; N:o 164, ang:de begärdi, och af K. M. i Nåder förordadt ytterligare anstånd med inbetalningarne, å de staden Cimbritshamn beviljade hamnbyggnads-lån; N:o 165, i anledn. af K.
M:s Nåd. remiss å Dess och Rikets Kammar-Colhii berättelse, ang:de Kungsgårdars och öfrige Kronolägenheters förvaltning ifrån den 7 Nov. 1850 till den 20 Okt. 1853; N:o 166, i anledn. af K. M:s Nåd. remiss å Kongl.
Kammar-Colhii berättelse, ang:de Sala Silfververks ränle-ersätlningsfond för redogörelse-liden ifrån den 1 Nov. 1849, till samma dag 1852.
St:rs Banks utelöpande sedlar ä 16, 12 och 8 sk. b:ko, samt ä 14 och 10 sk. kopparmynt, och Den 28 Juni. 487 dels för inlösen i Banken af ej mindre nyssnämnde sedlar, än Bankens utelöpande transport-sedlar, samt sedlar å 3 och 2 R:dr på dubbla och enkla blad; N:o 42, i anledn. af väckt fråga, om anskaffande af ny ändamålsenlig byggnad för R.
Stms Bank; N:o 43, i anledn. af väckte förslag om ändringar och tillägg i föreskrifterne, ang:de Bankens metalliska kassa.
Ekou.Utskolten: N:o 5, i anledn. af väckte frågor, om förändring eller förklaring af gällande stadganden, ang:de skyldighet, alt bygga och underhålla prestgård, tingshus och häradsfängelse.
Äfvenledes föredrogs, men bordlädes ånyo, på flere ledamöters begäran, Serskildta Utsk:s d. 22 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 10, i anledn. af väckt motion, om inställande af pressjästberedning, i sammanhang med bränvins-tillverkningen under innevar:de år - Hr von Hartmansdorff, Au g., upläsle en så lydande motion:
En af Sveriges förnämsta konstnärer, Profess:n vid de fria konsternas akademi, Johan Gustaf Sandberg, har i dessa dagar aflidet, och, i torftiga omständigheter, efterlemnadt Enka, samt 3:ne oförsörjda döttrar.
Bland den aflidnes arbeten, vill jag blott nämna ett, som de fleste af Eder, Mine Hrr, förmodligen hafva sett, nemi. frescomålningarne, som pryda Gustaf Wasas grafchor i Upsala domkyrka, och som utgöra ej mindre en tillfredsställelse för national-känslan, än en heder för vårt land.
Derföre funno ock R.
St. för godt, att vid sisth Riksdag, tillerkänna Prof. Sandberg, vid sitt afskedstagande från Akademien, en årlig pension af 750 R:dr, hvilken han nu, vid sitt frånfälle fått, icke fullt 3:ne år, tillgodonjuta.
Öfvertygad, att samma tänkesätt, som föranledde R.
St., alt åt den förtjenle konstnären bevilja förenämnde pension, äfven skola 'beveka dem, att icke lemna hans Enka hjelplös, tager jag mig, på grund af 56:te §:n Riksd.-Ordn., friheten föreslå, att åt Professorskan Sandberg måtle beviljas en årlig pension af 400
R:dr b:ko å Allmänna Indragnings-staten, hvilken derigenom icke behöfver ökas, utan i alla händelser skulle komma, att, förmedelst ifrågavar:de dödsfall, årligen bespara 350 R:dr.
Om denna min motions remitterande till StatsUtsk., anhåller . jag vördsamligen.
Remitterades till StatsUtsk. 488 Den 28 Juni.
Med tillkännagifvande, att Hr Hjärne, Harald, begärt och erhållit 3:ne veckors ledighet från sin befattning, såsom ledamot i Serskildta Utsk., beräknad från d. 3 nästk.
Juli, anmodade Hr Gr. o. Landtm.
Hrr Elektorer, att utse en ledamot i nämnde Utsk. under Hr Hjärnes frånvaro.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. inkomne Betänk:n och Mern.:
N:o 101, i anledn. af väckte förslag om vidtagande af förändringar inom den ekonomiska förvaltningen vid Universitetet i Upsala; N:o 102, i anledn. af RiksShns olika beslut, i fråga om förändrade föreskrifter, ronde åtgärder till förekommande af kolerasjukdomens införande och spridande i Riket m. m.; N:o 103, i anledn. af väckt motion, ang:de transito-handel mellan Sverige och Norrige; N:o 104, i anledn. af RiksSt:ns olika beslut, i fråga om ut vidgning af de Mosaiske trosbekännarnes rättigheter; samt N:o 105, i anledn. af väckt motion om ändring i 12:te punkten af Instruktionen för Postmästare d. 16 Febr. 1707. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. i 3 e. in.
Thorsdagen den 29 Juni 1854.
Justerades 9 prot:s-utdr. för gårdagens plenum.
Hrr Elektorers listor vid val af Utsk:s-Iedamöter ; oeh befunnos dertill utsedde i Banko-Ut sk otte t: efter N:o 456.
Hr Aminoff, Johan Fredrik, ochN:o66l.
Hr af Geijerstam, Carl; Den 29 Juni f. m. 489 N:o 1,794, Hr von Hofsten, Carl August. N:o 2,253.
Manderström, Carl Adolf; samt att inträda under den ordinarie ledamoten N:o 338.
Frih. Tersmeden, Fredrik Wilhelm, från och med d. 22 innevar:de månad, beviljade 3:ne veckors ledighet; N:o 1,871.
Gr. Tosse, Knut Axel.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottet: att inträda under den ordinarie ledamoten N;o 381.
Hjerta, Fredrik Philip, beviljade 14 dagars ledighet, från och med d. 28 innevande månad; N:o 2,142.
Öpnades jemväl Hrr Elektorers listor vid val af Suppleanter i Utsk:n, och hade dertill blifvit utsedde i Lag-Utskottet: efter N:o 2,183.
Hr Gripensvärd, Jacob Olof; N:o 1,753.
Serskildta Utskottet: efter N:o 232.
Åkerhjelm af Blombacka, Claes; N:o 2,231.
Hr af Burén, Fullm.
Gr. Lewenhaupt, Sten Axel.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Frih. Åkerhjelm , Carl, och Hr af Wirsén, Carl Thure, såsom ledamöter af Stalslltsk. begärt och erhållit 3 veckors ledighet, räknad från denna dag, samt anmodade Hrr Elektorer, att utse 2:ne ledamöter, att i nämnde Utsk. inträda under bemälde ordinarie ledamöters frånvaro.
Föredrogos ånyo StatsUlsk:s d. 14 och 21 dennes på bordel lagda Utlåt.
N:o 150, i fråga om ytterligare anslag lill upföraude af cell-fängelser.
Jag finnér det visserligen vara fruktlöst, att begära mera än hvad StatsUtsk. här tillstyrkt.
Men som jag, vid föreg:de Riksdagar förfäktat den mening, alt de Län, der cell-fängelser fattas för ransaknings-fångar, borde dermed förses, ju förr, desto heldre, kan jag nu ej inse annat, än att SlatsUtsk:s riktigast förfarit, om det tillstyrkt beviljandet af hela den summa Konungen äskat.
Icke heller kan jag instämma i Utsk:s yttrande, att det ej är något skäl, hvarföre man icke skulle kunna upskjula dessa cellfängelsers upförande.
Det är, enl. min tanke, lika 490
Den 29 Juni f. m. nödigt, att anskaffa cellfängelser åt de Län, hvilka ännu sakna dem, som del varit skäl, att upföra sådana i de Län, hvilka numera dermed blifvit försedda.
Ingen bestrider nyttan och be höfligheten af ifrågavande anslag, men då kändt är, att det vid förra Riksdagen beviljade belopp ännu icke blifvit till fullo auvändt, så torde man inse, att det skulle blifva svårt, att under nästa slatsreglerings-period hinna använda hela den summa, K. M. begärt.
Resultatet skulle således icke blifva annat, än att blott en del af anslaget komme alt åtgå.
Vid sådant förhållande torde man, utan att på något sätt äfventyra sakens framgång, kunna åtnöja sig med en lika stor summa, som vid förra Riksdagen anslogs, då det är kommande Ständer öppet, att bevilja, hvad som för ändamålets vinnande, ytterligare må kunna erfordras.
StatsUtsk. har redan yttrat, att någon rubbning i planen, till följd af anslagets nedsättning, icke kommer alt äga rum, så att man torde sakna skäl att, för beviljandet af hela det äskade anslaget, tilläfventyrs nödgas låta åtskilliga andra nödiga anslag stå tillbaka af brist på medel; anhållandes jag, på grund häraf, om bifall till StatsUtsk:s förevaride Betänk.
Om några för ifrågavande ändamål afsedda medel ännu finnas oultagna, är det förmodligen af det skäl, att man ansett arbetet böra bedrifvas så, att det ej för brist på tillgångar, afstannade, utan att man kunde oafbrutet fullfölja det.
StatsUtsk. synes mig böra haft mera skäl, att tillstyrka beviljandet af det anslag Konungen äskat, än att nedsätta det, och i stället förorda andra, som af enskildta motionärer begärdt anslag öfver, och om hvilkas behöflighet för sitt ändamål, eller om dettas vigt, vederbönde embetsmyndighet, eller Styrelsen öfver väg- och vattenbyggnader icke en gång blifvit hörd.
Förevar:de utlåt, blef uppå härefter framställd propos. af R- o. Ad. bifallet.
Ånyo föredrogs StatsUtskis d. 14 och 21 dennes på bordet laga utlåt.
N:o 151, angide extra Stats-anslag till föremål, tillhörande Landtförsvars-Departitets handläggning.
Detta utlåt, företogs momit-vis till afgörande. lista punkten, ang:de anslag för Artilleriets behof. Mom. lilt:s a. och b. Lades till handlingarne. Mom. litus c., d. och e. Biföllos.
Mom. litt. f. Gr. Gyldenstolpe, Adolf Fredr.
Nils, anförde skriftligen!
- Den 29 Juni f m. 491 De skäl StatsUlsk. begagnat, för att hos R.
St. föreslå inskränkning till endast 30,000 R.dr, af det anslag K.
M. funnit sig böra i Nåder äska, för tillverkning af nya pistoler till reserv-förrådets fyllande, skulle måhända till någon del kunna försvaras under en tid af djup fred, i hvilket fall väl icke heller hela det för ändamålet erforderliga anslaget blifvit på en gång begärdt, men dessa skäl kunna deremot svårligen anses, hvarken lämpliga eller rådliga under politiska förhållanden, sådane, som de nuvar:de, då hvarje Stat, som är mån om sin sjelfständighet, måste vara fullt rustad, och sålunda hafva i reserv, åtminstone en omgång vapen för den manskaps-styrka, som kan komma i fråga, att anlitas.
Jag kan derföre icke frångå, hvad af mig blifvit till Stats-Råds-prot:t för d. 9 sisth Nov. yttradt, i afseende på nya pistolers behöflighet, och yrkar fördenskull pä återremiss af denna punkt, för att tillvägabringa hela det begärdta anslagets beviljande, hvarvid jag anhåller, att få fästa R. o. Ad:s upmärksamhet på den omständighet, att annars minst 2:ne år ytterligare komma att förflyta, innan K.
M. kommer i tillfälle, att förnya Sin Propos. i detta ämne, och sålunda 5 är komma alt i lyckligaste fall åtgå, innan det upgifne behöfliga antalet pistoler hinner anskaffas; och finner jag det mer än beklagligt, att detsamma icke redan finnes uplagdt i förrådet, då ingen lärer kunna förutse, eller upgifva tiden, dä dessa vapen kunna behöfvas, och det alltid måste vara välbetänkt, att i tid hafva anskaffadt, hvad man i farans stund icke hastigt kan få färdigt.
Propos. till bifall å förevar:de morn., blef härefter framstäld, men besvarad med
Nej, hvarefter detta morn., på grund af de deremot gjorda anmärkn:ne återremitterades.
Mom. litt. g. Gr. Gyldenstolpe upläste följande:
För nedprntning af det till anskaffning af Kavalleri sablar nädigst begärda anslag, har StatsUtsk. begagnat eller åberopat samma skäl, som vid näst förestående punkt uti detta utlåt, finnas anförda.
Desamma äro dock här ännu mindre tillämpliga eller antagliga, då, såsom i det af mig förut åberopade Stats-Råds-prot:t är tillkännagifvet, inga sablar till krigs-brnk f. n. finnas i förråden uplagda, och det af Utsk. tillstyrkta belopp för öfrigt endast förslår till anskaffande af ungefär 1,200 st. sablar, deraf, vid anslagets fördelning på 3:ne år, blott * eller 400 st., skulle årligen kunna erhållas.
Härvid får jag åberopa samma skäl, som i näst föregrde punkt af mig blifvit anförde, och finner mig, i anledn. deraf, nödsakad och pligtig, att å denna punkt begära återremiss, under yrkande, att det af K.
M. äskade beloppet måtte beviljas, så att det, såsom behöfligt upgifne antal sablar må kunna intill nästa Riksdag anskaffas, och såsom reserv upläggas i förråden.
Efter först till bifall å förevar:de mom. framställd, men med Nej besvarad propos., blef detta morn., på grund af de deremot gjorde anmärknme återremilteradt.
492 Den 29 Juni f. m.
Morn. lill. h. Gr.
Gyldenstolpe anförde skriftligen:
Såsom hufvudsakligt motiv för afslyrkandet af det lill faschinknifvars anskaffande begärda anslag, har StatsUtsk. användt en, i mitt yttrande till rnerberörda Siats-Råds-prot. förekommande, måhända något obestämd npgift, att sido-gevären blifvit vid Svenska Infanteriet bortlagda, i början af detta århundrade.