Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har icke erhållit sådant hvarken af den ene eller andre talaren; men samma frihet, jag tagit mig beträffande deras anföranden, samma frihet tog jag mig äfven i afseende å Hr Cederschjölds.
Anledningen, hvarföre jag begärde Hr Cederschjölds protest på bordet, var den, att jag var tveksam huruvida densamma var grundlagsenlig. 57:de §:n R.
O. tillåter visserligen en Ståndsledamot, som icke i beslutet instämt, att få sin särskilda tanke Med-Stånden kommunicerad, men att kommunicera en ledamots protest emot ett Utsk:s förfaringssätt — icke i sak, utan i form — derom talar icke grundlagen.
Då emellertid
Hr Cederschjöld lifligt synes önska att hans protest meddelas Stånden innan Stats-Utsk:ts Mern. till pröfning företages, återtager jag min begäran om bordläggning, men anhåller att få mina betänkligheter i R. o. Adis prot. antecknade.
Jag tager mig friheten upprepa, hvad jag i mitt första anförande omnämnde, att nemi. orsaken, hvarföre jag begärde kommunicerande med de öfriga Riks-Stånden af min protest, var den, att jag ansåg, att de borde erhålla kännedom derom, att diskussion i frågan hos R. o. Ad. egt rum, samt att dervid 2:ne Konungens rådgifvare yttrat sig.
Förutom det att Stats-Utsk:t afgjort frågan, utan att inhemta de yttranden, som vid remissen afgifvits, företer sig nemi. äfven det besynnerliga, att då i Betänkma eljest förekommer icke blott en redogörelse för motionens innehåll, utan äfven för hvad i öfrigt af vigt vid ärendets behandling förekommet, så saknas detta i Stats-Utsk:ts berörda Betänk., ett tillvägagående, som icke torde vara med god ordning öfverensstämmande.
Sedan öfverläggningen i frågan ansetts härmed slutad, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Hr Cederschjölds begäran om kommunikation med do öfriga Riks-Stånden af hans Den 1 December.
303 till prot:t nyss afgifne protest och, då dertill svarades llere ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
P> o.
Ad. åtskiljdes kl. i 3 e. m.
Braket.
Tlstlageu tlcn 1 December 1863.
Justerades 2 prof.-utdrag för den 30 sisth November.
Upplästes och godkändes Exped.-Utsk:ts skrifvelse-förslag: N:o 188, i ani. af K.
Propos. med förslag till ny jagtstadga; och N:o 189, ang:de anslag för National Musei-byggnadens inredning, jemte andra i sammanhang dermed erforderliga kostnader; äfvensom samma Utsk:s förslag
N:o 45 till paragrafer i riksdags-beslutet ang:de banko-ärenden.
Föredrogs ånyo Lag-Utsk:ts den 28 och 30 sisth November på bordet lagde Betänk.
Mot sjelfva andemeningen af detta förslag har jag ingenting att erinra, då IJtsk:t onekligen i vissa fall har rätt, att den i lag stadgade skyldighet för part, som vill 364 Den 1 Dee ernber. söka ändring i underrätts eller hof- eller öfverrätts utslag i brottmål, att nedsätta honom ådömde böter, i flera fall kan vara bra hårdt.
Om således icke i förslaget förefunnits åtskilliga brister, skulle jag ej motsatt mig Utsk:ts förslag; men de begge förslag, som nu äro förelagda R. o.
Ad., af hvilka det ena angår ändrings sökande i brottmål och det andra i civila mål, hänga i viss grad tillsammans; och då Utsk:t icke funnit skäl att i civila mål vid ändrings sökande hos K.
M. föreslå någon ändring, har Utsk:t deremot i afseende på brottmål borttagit skyldigheten att nedsätta böter.
Då man således icke velat förändra den analoga lagstilningen i civila mål, får jag anhålla om afslag å Betänk:t.
Hade riksdagen icke varit så nära sitt slut, skulle jag hafva yrkat återremiss, lör att få frågorna samtidigt behandlade och ställda i samband med hvarandra, men då detta icke låter sig göra, inskränker jag mig till mitt nyss framställda yrkande om afslag å Betänk:t.
För min del finner jag de af Utsk:t framställda motiver i detta Betänk, vara ganska riktiga, och har ej blifvit af de utaf den siste värde talaren framställda anmärkningarne öfvertygad, att man bör afslå detsamma.
Sparre bar, så vidt jag riktigt uppfattat hans yttrande, ej haft något emot detta Betänk., i hvad det rörer brottmål, men likväl yrkat afslag derå, derföre att man icke kunnat på samma gång få en analog ändring i afseende på civila satser.
Jag anser dock det, att man icke på en gång kan få allt hvad man önskar, icke vara skäl att afslå detta förslag, utan får jag anhålla om bifall dertill.
För min del är jag i afse ende på detta Betänk, af alldeles samma tanke som Gr.
Sparre, och anhåller att få till alla delar förena mig med honom.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels afslag å Lag-Utsk:ts förev:de Betänk., framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till detsamma, hvarvid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
N:o 89, i ani. af motion om dels förändrad lagstiftning rörande sättet för sökande af ändring i underrätts eller hofrätts utslag i brottmål, dels ock Den 1 December.
365 verkställighet af sådant utslag i fråga om ådömd ersättning, röstar Vinner nej, afslår R. o. Ad. detta Betänk.»
Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja— 8.
Nej—38.
Föredrogs ånyo Lag-Utsk:ts den 28 och 30 dennes bordlagde Betänk.
Då R. o. Ad. afslagit Utsk:ts hemställan i Betänk:t N:o 89, torde deraf vara en oundviklig följd att denna nu föredragna punkt afslås, och får jag derföre derom anhålla.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utsk:ts ifrågav:de hemställan, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå, som med ja besvarades.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 30 sisth November bordlagde Utlåt.
N:o 241, i ani. af väckta motioner ang:de särskilda anslag för ordnande af rikets landt- och sjöförsvar.
Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utsk:ts den 30 sisth November bordlagde Mern.
N:o 244, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande Mem:t N:o 240.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Lag-Utsk:ts den 30 sisth November bordlagde Betänkm: N:o 91, i ani. af motion om förändring i 35:te och 125:te §§:ne af konkurslagen den 18 September 1862; och den det ej vill, röstar Biföllos. 300 Den 2 December.
N:o 92, i ani. af motion om förklarings meddelande öfver K.
Förordnm den 8 Oktober 1861, ang:de ändring i vissa delar af 17:de kap.
Handels-balken och andra författningar rörande borgenärers rätt och företräde för hvarannan till gäldenärs egendom.
v Anmäldes och bordlädes Stats-Utsk:ts Mern.
N:o 243, angående den nya riksstaten. K. o.
Onsdagen den 2 December 1863.
Justerades 2 prot.-utdrag för den 1 dennes.
Upplästes och godkändes nedannämnde, från Exped.-Utsk:t inkomne förslag till 11.
N:o 190, ang:de deltagande framdeles för statens räkning i revisionen af Nya Trollhätte kanalbolags räkenskaper, styrelse och förvaltning; N:o 193, ang:de ifrågasatt tillökning i arméens nuvarande kavalleristyrka; N:o 194, ang:de de i 63:dje §:n II.
F. föreskrifne kreditivsummor; N:o 195, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. om anvisande af ett särskildt kreditiv till betäckande af kostnaderne för ett fullständigare ordnande af försvarsverket; N:o 196, ang:de skjutsningsbesvärets ordnande; Den 2 December. 367 N:o 197, ang:de förändringar i skiftesstagdan samt arfvodestaxan för landtmäteri-förrättningar; och N:o 198, ang:de ändring i K.
Kungörelsen d. 4 Maj 1827, rörande ersättning till och af boställshafvare i ani. af verkställda egoskiften m. m.
Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts den 30 sisth November och 1 dennes bordlagde Utlåt.
Hr von Francken, August, anförde skriftligen:
St:r om beviljande af ett särskildt kreditiv till försvarsverkets fullständigare ordnande, har man inhemtat, att K. M., ehuru fortfarande under förhoppning om en fredlig lösning af de tvistefrågor, som för närv:de uppröra Europa, likväl anser »den politiska ställningen i allmänhet för ögonblicket vara sådan, att omtankan för fäderneslandet kräfver förberedande åtgärder till våra försvarsanstalters försättande i ett skick, som, i händelse af behof, medgilver deras kraftiga användande för sitt ändamål, utan alltför stor tidsutdrägt.»
Af det vältaliga yttrande, som vi på detta rum hört vid remissen af den K.
Propos:n algifvas af den ledamot af Konungens råd, hvilken, emedan han står källorna närmare, är bäst i tillfälle att känna den politiska ställningen i Europa för närvarande, och mest skickad, genom ett noga iakttagande af tilldragelserna, att af dem sluta till det tillkommande, — af detta yttrande, Mina Hrr! ehuru föga lyftande på täckelset öfver den djupt beslöjade Sais-bilden, har man dock inhemtat så mycket, att den allmänna politiska ställningen är i detta ögonblick full af osäkerheter, förvecklingar och hvarandra korsande intressen — att den är sådan, att hvarje ord, som yttras, kan innebära, om icke en fara, så åtminstone en olägenhet, som lätt kan leda till en fara; och vidare har man af samma anförande inhemtat, rörande särskildt den politiska ställningen i norra Europa, att genom det nyaste uppslaget i den Dansk-Tyska tvisten, »en brandfackla är utkastad, hvars sken kan komma att belysa äfven våra kuster.»
Och, med anledning af dessa förhållanden, har den talare, hvars anförande 'jag här åsyftar, förklarat, med hela vigten af sitt ord såsom kronans rådgifvare, och såsom mer än någon af sina kolleger initierad, alt »vi måste vara betänkte på vårt försvar», och att, ehuru ingen med visshet kan förutsäga hvilken utsträckning, hvilken omfattning, en möjligen uppstående strid kan komma att taga, »så mycket är säkert, att hvar och en har skyldighet att tänka på sitt eget hus.» Mina Hrr! det var med känsla af denna skyldighet som jag väckte den motion om anskaffande af bepansrade fartyg, hvilken nu är under behandling.
Stats-Utsk:t har delat denna känsla, då det tillstyrkt beviljande af det af K.
M. begärda kre - 368 Den 2 December. ditiv af 3 millioner till försvarsanstalternas fullständigare ordnande, hvilket också blifvit af R.
St:r bifallet.
Olikheten mellan Stats-Utsk:ts och min uppfattning af den gemensamma omtankan för fäderneslandets väl, ligger således endast i begreppet om denna omtankas utsträckning och omfång.
Stats-Utsk:t har tillstyrkt, att R.
St:r måtte lemna såväl min som öfriga motioner om vårt försvarsverks förstärkande utan afseende, på den grunden, att det ansett de dertill beviljade 3 millionerna vara tillräckliga, enär K. M. icke begärt mera.
Det är en hög auktoritet, bakom hvilken Stats-Utsk:t affärdat min motion och de öfriga förslagen, som syfta till samma hul vudmål.
Jag tviflar likväl på att denna auktoritet i detta fall varit afsedd att tjena till skärm för Stats-Utsk:ts obenägenhet att bevilja mera till vårt försvarsverk, än det kände sig icke kunna förneka, och hvilket — jag medger det — Utsk:t med den största beredvillighet tillstyrkte. K. M. har begärt och erhållit medel till våra försvarsanstalters fullständigare ordnande.
Hvad sjöförsvaret angår, har Chefen för dess Dep:t förklarat, att anslaget icke afsåge anskaffandet af någon sjökrigsmateriel, utan endast att göra verksam den materiel, som finnes.
Men följer det häraf ovilkorligen, att regeringen icke skulle anse nödigt och nyttigt, att Sverige hastigare finge en sjökrigsmateriel af det verksammare slag, som nyare tidens erfarenhet visat vara oumbärlig?
Jag tillåter mig tvifla derpå, och Hr SjöMinistern tyckes mig i sitt yttrande på detta rum för en vecka sedan hafva gifvit anledning till den tanken, att den K.
Proposm om ett kreditiv till försvarsanstalternas ordnande, icke utesluter önskvärdheten af ett anslag till deras förökande i afseende på materielen.
Det må väl kunna tänkas att Regeringen dragit i betänkande att begära alltför dryga anslag i riksdagens sista timma, sedan riksstaten redan var i det närmaste uppgjord, men att den likafullt skulle mycket gerna se, om representationen sjelfmant ville bevilja ytterligare medel.
Jag skall nu söka visa, hvarföre jag för min del tror att Regeringen bör önska att R.
Skr måtte lemna anslag till hastigare anskaffande af ett bepansradt sjöförsvar.
Det är från två sidor den politiska ställningen för ögonblicket visar oss möjligheten af ett krig nästa vår, i intetdera af hvilka fall vi gerna torde kunna blifva neutrala.
Det ena är den Tyska sidan.
Jag antager att vi skulle kunna med de fartyg vi ega, och i förening med Danmarks flotta, försvara Östersjön mot den Preussiska flottan, ifall vi komme i strid mot den, hvilket dock nu synes mindre sannolikt, sedan Engelska regeringen sändt sin kalanflotta till Köpenhamn för att salutera vid Konung Fredriks begrafning, och eventuelt äfven vid begrafvande! af Hertigen af Augustenburgs arfsanspråk.
Men huru skulle förhållandet blifva, om kriget komme att föras österut, i stället för söderut?
Den 2 December. 369
Det behöfver icke bevisas, minst inom ett Stånd, som räknar så många sakkunniga män, att en flotta af träfartyg eller af vanliga jernfartyg, icke kan motstå ett pansarfartyg.
Och om det än alldeles icke är säkert, eller ens troligt, hvad man sett berättas, att vår östra granne har, eller till våren får, en hel flotta af pansarfartyg, så är dock åtminstone så mycket visst, att han har ett pansarfartyg, som vi sett passera våra kuster för att komma tili Kronstadt.
Hvad hafva vi nu att sätta emot detta fartyg?
Alldeles ingenting.
Icke hela vår flotta skulle kunna hindra detta Ryska pansarfartyg från att gå ur hamn i hamn, och förstöra alla våra der liggande fartyg.
Till sjelfva vår hufvudstads försvar mot denne nästan osårbare fiende hafva vi åtminstone tills dato ingenting verksamt, ty försänkniugarne i Waxholms-sunden existera ännu endast på papperet.
Detta fartyg skulle, förlagdt i Alands-haf, kunna hämma hela vår Norrländska sjöfart, och med ännu ett pansarfartyg kryssande vid Bornholm, skulle Ryssland hämma hela vår Östersjöhandel.
Någon torde kunna invända, att vi icke lära komma i något krig mot Ryssland, utan att hafva allierade, och att dessa allierade då skola med sina flottor hålla Östersjön fri.
Afven jag tror visserligen att, i den händelsen att
Sverige skulle blifva inveckladt i ett krig med Ryssland, detta ingalunda kan inträffa utan att vi ega mäktiga bundsförvanter.
Men, Mina Hrr! i tider af sådan osäkerhet, som den H.
Exc. Hr Utrikes-Ministern för oss målat, tror jag icke att det är klokt, att det är rätt att öfverlemna sig uteslutande åt sannolikheten och möjligheten af blifvande bundsförvanters beskydd.
Det är icke klokt, ty hvem går i borgen för att vi hafva dessa bundsförvanter och deras flottor till hands, när vi behöfva dem.
Vi få icke bundsförvanter utan föreg:de underhandlingar, eller för att noggrannare uttrycka mig, — de som kunna Önska vårt bistånd till en omreglering af Europas karta, kunna icke vinna detta mål utan diplomatiska förhandlingar, hvilka kunna antagas draga ut i månader.
Sådana förhandlingar ske mycket tyst, mycket hemlighetsfullt, det är sannt, men lika sannt är det, att den makt, hvars skinn de gälla, plägar hafva märkvärdigt goda öron och i god tid skaffa sig underrättelse om underhandlingarnes resultat.
Hvem garanterar då, att icke denna makt förekommer heldre än att lörekommas; att, om denna makt vore Ryssland, det icke väntade tills dess flotta vid ett fram på sommaren utbrytande krig blefve instängd i Kronstadt, utan föredroge att anfalla den närmast liggande af de väntade fienderna.
Det är icke så lång tid förfluten, sedan vi från det hållet fingo ett krig först och en krigsförklaring efteråt, att någon af oss kan hafva glömt hvarken denna händelse eller dess följder.
Det kan möjligtvis komma en tid, då, efter det att Ryssland fullbordat sin tilltänkta pansarflotta, det måhända skall blifva med svårighet förenadt för Sverige att undgå att till en del förlita sig på intresserade makters understöd.
Men så länge H. VII. 24 370 Den 2 December.
Ryssland veterligen endast eger ett enda af dessa förödande anfallsvapen, är det väl icke för mycket hegardt att
Sverige sjelf försvarar sina kuster och sin handel.
Med stöd af hvad jag nu anfort, och med stöd af det bifall, min motion haft lyckan vinna, vid dess remiss till StatsUtsk:t, af en b^and flottans högre officerare, anhåller jag att Höglofl. R. o.
Ad. måtte, med afslag å Stats-Utsk:ts Betänk, i nu föredragna punkt, bifalla min motion.
Och då jag i det föreg:de trott mig kunna antaga att Regeringen, om den än tvekat att nu af R.
St:r äska anslag till anskaffande af pansarfartyg, dock icke kan annat än gerna se, om representationen sjelfmant dertill beviljade medel, tager jag mig friheten, i enlighet med min förut tillkännagifna afsigt, att vördsamt ställa till Chefen för Sjöförsvars-Dep:tet den frågan, huruvida det icke vore önskligt, att R.
St:r ställde till K.
M:s disposition rtiedel att använda för att, skyndsammare än som nu är ämnadt, anskaffa pansarfartyg.
En ledamot af R. o. Ad. har önskat interpellera Chefen för Sjöförsvars-Dep:tet med anledning af den framställda frågan: »Vöre det icke önskligt att till K.
M:s disposition ansloges medel, som, i händelse af behof, kunde användas för att skyndsammare än meningen nu är, anskaffa pansarfartyg?» och ehuru önskligt det kunnat vara, att frågan varit så uppställd, att den haft en mera bestämd och praktisk syftning, skall jag likväl, med Konungens tillstånd, lemna det svar att: Örn Regeringen ansett det nu ifrågasatta sättet för användande af statens tillgångar vara det mest ändamålsenliga, hade ock Propos. derom blifvit gjord.
Så har nu emedlertid icke skett, och jag öfverlemnar åt hvar och en af Ståndets ledamöter att draga den slutsatts, som synes följa deraf.
Detta är det enda svar. hvilket interpellationen egentligen kräfver; men det torde tillåtas mig tillägga några ord.
Skyldigheten för en Dep:ts-Chef att föreslå och för Regeringen att framställa förslag, som anses för landet ändamålsenliga, är otvifvelaktig, och att jag icke undandragit mig densamma, bevisas bäst deraf, att, oaktadt den beredvillighet, R.
St:r visat, att bevilja de för 5:te hufvudtiteln äskade anslag, och öfver hvilken det torde vara förlåtligt om jag känner en stor tillfredsställelse, hafva de dock icke ansett sig kunna bevilja allt hvad, just för ifrågav:de ändamål: förökande af flottans materiel, blifvit hegardt.
En annan skyldighet gifves dock äfven för en Konungens rådgifvare —lika oeftergiflig —och denna är att icke taga statens tillgångar i anspråk, utan att förhållanderne ovilkorligen kräfva det.
Det är ganska möjligt, att den fosterländska känslan är af omständigheterna för närv:de bragt i det tillstånd, att man kunde hafva anledning antaga att regeringen skulle kunna erhålla anslag
371 för det uppgifna ändamålet, men jag kan icke för min del anse riktigt, att den begagnade sig af en dylik tillfällighet att föranleda utgifter, som sedan, under andra tider, såväl den sjelf som landet fick skäl att ångra, och som den kunde få gälda med förlusten af det förtroende, den nu kan glädja sig öfver att åtnjuta.
St:r, som af den K.
Proposm och det densamma åtföljande Betänk:t af den så kallade Sjöförsvars-komitén sjelfve äro satte i tillfälle att bedomina saken, och att deraf finna att det endast var af en, som man antog, nödvändig omtanka att hushålla med statens medel, som den K.
Proposm är uppgjord, med beräkning att på en tid af 9 år åstadkomma hvad för sjöförsvaret ansetts nödigt, nu finna att sådant bör ske hastigare, och i sådant ändamål lemna anslag dertill, blir det regeringens skyldighet, att, i den riktning
Ständerne anvisa, på ändamålsenligaste sätt använda dem.
Att ansvaret för en tillfredsställande verkställighet under sådant förhållande icke blir lika allvarligt, som om förslaget utgått från regeringen, synes mig dock vara en gifven följd af ett dylikt sätt att gå till väga.
Såsom vilkor för att lyckas torde dock tillåtas mig påpeka nödvändigheten af att icke brådska, — då hvar och en med någon vana i dylika saker lärer medgifva, att en brådskande köpare löper alltför mycken fara att icke erhålla en god vara — och att köpa endast hvad som är fullt färdigt, på det man må kunna på förhand öfvertyga sig om fartygets beskaffenhet.
Endast ett fartyg finnes, på hvilket tankarne hunnit fästa sig, och hvars dimensioner skulle göra det ungefärligen passande för vårt behof — och jag torde, utan fara att missförstås och för att icke ingå i öfverflödiga detaljer, blott få häntyda på det af tidningarne omnämnda och på hvilket i Liwerpool embargo blifvit lagd.
Den föreslagna summan af 1 million är dock ingalunda tillräcklig dertill, då det blifvit värderadt till 120,000 pund st., eller omkring 2,100,000 rdr rmt —; men dessutom bör jag meddela att det icke är till salu.
Slutligen anhåller jag få taga R. o. Ad:s tid i anspråk för att fästa uppmärksamheten vid det sätt, på hvilket man begagnar sig af rättigheten att af regeringens ledamöter direkte erhålla upplysningar i det land, der sådant mest begagnats, och från hvilket jag anser att, i konstitutionelt hänseende, vi båda hafva att erhålla — och gerna hemta — upplysning.
Jag gör detta icke derföre, att jag betviflar det Ståndets ledamöter redan skulle ega kännedom härom, men derföre att det höga förtroende jag åtnjutit, att i England bevaka de förenade rikenas intressen, gjort det till en skyldighet för mig att inhemta kännedom om förhållanderne derstädes, och derföre att jag, såsom en vän af saken, skulle vara ledsen, om glömska af Hr Stats-Ministerns för utrikes ärenderne, för några dagar sedan lemnade råd skulle komma oss att förbise det inflytande, sättet måste utöfva, och derigenom motverka hvad vi önska befordra. 372 Den 2 December.
Det är då nödigt att de frågor, som framställas, hafva afseende på något gifvet sakförhållande och gifver en noga bestämd syftning, då svaren detförutan icke kunna blifva hvarken bestämda eller upplysande; men det är ock nödvändigt att de tillkännagifvas på samma gång interpellationen göres, och att detta sker så långt förut, att den frågade må kunna vara i tillfälle att på ett tillfredsställande sätt uppfylla den framställda önskan.
Det är nemi. hans skyldighet att lemna säkra upplysningar, som mången gång kunna behöfva anskaffas från Torneå eller Ystad, och ibland från ännu mera aflägsna ställen, och det är icke alltid telegrafen står lika bra till tjenst; men dessutom kan ifrågakomma att afgöra ej allenast huru, utan äfven om en fråga under för handen varande omständigheter kan och bör besvaras, och sådant beror sällan af den frågade ensamt att afgöra.
Då den siste ta laren nu meddelat den upplysning, att ett enda pansarfartyg skulle komma att kosta mer än 2 millioner rdr, torde det för en hvar blifva klart, att Sveriges tillgångar icke kunna medgifva många dylika fartyg.
Det är äfven tydligt, att Ryssland, som i detta fall står vida framför oss, skulle kunna förskaffa sig ett mångdubbelt antal sådana fartyg, och derigenom komma i tillfälle att samtidigt ingå i flere af våra hamnar, utan att vi hade mer än 1 eller 2, hvilka naturligtvis ej kunna vara allestädes närvarande.
Då vi således måste tänka på billigare medel till vårt försvar, kan jag ej finna annat än att den motion, som jag i går väckte, är värd att behjertas.
Dessa undervattens-minor, som jag då föreslog, kunna nemi. utläggas vid alla hamnar och vigtiga inlopp, der en fiende kan intränga.
FIr von Francken har anhållit om bifall till sin motion.
Ett dylikt bifall kan väl svårligen nu lemnäs, då saken befinner sig i ofullständigt skick.
Utsk:t är nemi. skyldigt att utreda frågan; men en sådan utredning har här icke skett.
Jag har i min motion t. ex. uppgifvit att utom det sund, som af fästningen försvaras, finnes vid Waxholm tvenne andra.
Enligt min tanke hade väl Utsk:t varit skyldigt att efterfråga, huruvida denna uppgift varit riktig eller icke.
Då Utsk:t ej heller tagit i skärskådande något af de yttranden, som här fälldes, hvilka jemväl blifvit remitterade, och hvaribland befunnos yttranden af 2:ne Konungens rådgifvare, samt då grundlagens föreskrift tydligen afser, att de skäl, som under diskussionen blifvit afgifna, såväl för, som emot motionen, skola komma till Utsk:ts kännedom, innan Utsk:t företager frågan till slutligt afgörande, torde häraf följa, att Stats-Ufsk:t genom sitt handlingssätt visat prof på en maktfullkomlighet och ett förakt för R. o. Ad., som icke får lemnäs oanmärkt.