Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De måste, såvida de vilja hafva en förändrad lag, förlita sig på en Lag-comite, som varit sammansatt af de mest tänkande och upplysta personer, som Sverige ägt under föregående decennier, och jag 5 H. 41 Den 22 April. får härmedelst förklara, att jag cj sett tecken lill nya jnrister, soin uppstått, äfven bland de uppsökta ganda, hvilka kunnat i auctoritet förlikna tig nied deni, och på auetoritet, mine herrar! måste, efter min tanke, Ständerne i detta lall lita, ty annars komma de att få se lableauer uppstaplade på hvarandra och komma saken likväl aldrig närmare.
För min del anser jag historiken af delta mål icke vara så likgilltig, att ju icke II. o. Ad., hvars tid för närvar, icke upptages af några särdeles angelägna öfverläggningar, skulle kunna för några minuter uppehålla sig med betraktande deraf.
Boye gjort bäst emot sig sjelf, om han icke vidare sökt försvara sitt salt att gå tillväga uti den sednast t. f. Lag-comiteen; men då sådant likväl skett, kan jag ej underlåta alt yttra min lanke, att det förnämligast varit Frih.
Boye, som genom sitt envisa motstånd i fråga om arbetsmetoden fördröjt comiteens arbete.
St:s skrifvelse vid sisla riksdagen är deruti tydlig och klar, att de personer, som förordnades till ledamöter i Lag-comite'en, skulle utarbeta en tableau, som upptog skiljaktigheterna emellan ganda lagen och nva lagförslaget.
Meningen dermed var alldeles icke, att 2, 3 eller 4 tableauer skulle utarbetas.
Lyckligtvis har nu antalet inskränkt sig till 2:ne.
Det kan visserligen ej förmenas någon ledamot att inkomma med en reservation, sorn innefattar en efter en egen metod uppgjord särskild tableau, och alt dervid göra 83 ja till och med 888 anmärkntr vid lagförslaget, men då hade det ovillkorligen ålegat den sig reserverande ledamoten, alt först arbeta gemensamt med comiteen efter den metod pluraliteten beslutat; och jag beklagar, att Regeringen var så tacksam i denna fråga, att den öfverleomade till comiteens ledamöters eget skön, att arbeta huru de behagade.
Boye icke rätt ihågkommit ordalydelsen af Ständernes skrifvelse vid förra riksdagen, då han ansett nästkommande riksdagen hafva varit den ultimata terminen, hvarinom Ständerne begärt tableauens utarbetande.
Ständernes skrifvelse innehåller deremot tydligen, att tableauen i god lid före nästa riksdag borde vara utarbetad och till trycket befordrad; och •jag hemställer, om det kan vara i god tid före riksdagen, då tableauen icke ademnas, förrän 3 dagar efter Ständernes sammanträdande.
Det är visserligen sannt, att de särskilde ledamöterne förut låtit trycka och utsprida sina särskilda tableauer, men detta var icke det gemensamma arbetet.
För öfrigt ligger det äfven härvid Konungens rådgifvare i just.ärenden till last, alt, ehuru
Ständernes skrifvelse om en tableaus upprättande ingått lill Regeringen i Nov. i834, förordnandet för den comité', som skulle utarbeta tableauen, icke meddelades förrän i .Nov. 1835.
Så - Den aa April. 3^3 ledcs oin blott detta förordnande utfärdats i behörig tid, hade vi haft tableauen färdig ett hell år (Virr.
För öfrigt kan det förundra mig, att har böra en Konungens rådgifvare likasom antaga den, om jag så får säga, menlösa åsigt, att comiteen varit tillsatt, för att utarbeta en tahleau åt
Regeringen eller för att lemna henne en nödig ledning vid ämnets handläggning.
Detta måste dock omöjligen hafva varit meningen, och så kan Ständernes skrifvelse icke uppfattas.
Regeringens likgilllighet för det ifrågavar. arbetets fortskyndande bevises i öfrigt påfallande deraf, att ehuru Sländerne år 182g, således redan för 11 år sedan, begärde utarbetandet af en tahleau öfver lagförslaget, denna R.
Sirs skrifvelse icke ännu, då 1834 :”,rs riksdag inträffade, var föredragen, utan bade blifvit alldeles bortglömd, hvilket ock vållat, att ali åtgärd i anledn. deraf uteblifvit.
— I öfrigt kan jag icke instämma med Gr.
Frölich deruti, att en sådan tahleau, som R.
St. begärde, icke tjenade till någonting.
Tvertom hade den, enkelt och med klarhet upprättad, utan tvifvel blifvit af stor nytta.
Meningen var då icke, att 2 eller 3 personer, fullkomligen obekante med det nya förslaget, skulle sätta sig ned för att granska och utreda, utan så väl meningen som ordalydelsen af Ständernes skrifvelse var, att f. d. Lag-comite'ens ledamöter skulle dertill förordnas, och vi veta, mine herrar! hvad som var anlednm alt denna föreskrift icke följdes.
Förhållandet tillhör icke offentligheten, men Frih.
Boye lärer nog erinra sig det.
Hvad sjelfva saken angår, så förenar jag mig med Gr. Frölich.
Jag tror, lika med Hr Grin, att det i denna vigtiga fråga, då Ständerne se sig icke kunna få den fullständigt och med någon tillförlitlig ledning för deras omdöme framställd från Regeringen, blir nödvändigt, att Sländerne gifva ett förlroende-volum ål Lag-comitörns ledamöter; och jag tror, att icke mångå Svenska medborgare bättre förtjent ett sådant votum.
St. till Konungen öfverlemna detta criminal-lagförslag och derå begära sanction, så och 0111 än Konungen icke kan dertill omedelbart lemna bifall, enär vi för närvar, saknade materiella medel af nya fängelser och arbetsinrättningar, som erfordras innan det nya straffsystemet kan sättas i verställighet, hörman dock hoppas, ali Konungen meddelar Ständerna det svar, att Konungen vid en snart sammanträdande riksdag vill vara beredd alt, jemte framställning af kostnaderna för de nya fängelserna, i sammanhang dermed föreslå R.
St. en förbättrad criminal-lagstiflning.
Min bär väckta motion åsyftar dock intet annat, än antagandet af criminallagförslaget; ty hvad civil-lagförslaget beträffar, är jag icke af den mening, alt det bör eller kan i sin helhet antagas, eller alt det ens vore välbetänkt alt antaga detsamma oförändiadl eller på en gång.
Jag iuskrän - 3^4 Den 22 April. ter mig således till att begära, alt LagUtsk. må utluta sig endast öfver criminal-förslaget.
För öfrigt och då Frih.
Åkerhjelm yttrat, att Regeringen, sedan den 18 sistl.
Januari, då fullständig tableau öfver c i v i I -1 a g fö r s I a g e t inkom, icke kunnat medhinna att yttra sig och utarbeta en fullständig propos,, vill jag gerna medgifva, att Hr Frih. o.
Statsrådet deruti haft fullkomligt rätt, och jag tror ej heller, att någon fordrat, all Regeringen midt under riksdagen skolat medhinna att på atne månader utarbeta en så vigtig propos.; men jag ber Ilr Frihtn draga sig till minnes, alt civil-lagförslaget redan var färdigt för 6 år sedan eller vid sista riksdagens början, och att Regeringen då äfven i sin skrifvelse till Ständerna ursakade sig dermed, att Hon icke haft tid alt pröfva förslagen, hvilket uppgafs vara anleda. hvarföre det måste till Ständerna öfverlemnas uti samma handlösa skick, hvaruti det nu för andra gången framskickas.
Då var det likväl icke saknaden af tableauer, sorn förefanns såsom motiv för uppskofvet, och Regeringen sjelf framställde visst icke något behof af dylika tableauer, som då förmodligen voro Öfverflödiga.
Nu är det således temmeligen främmande, att Regeringen 6 år efteråt säger, att gransknings-ai betet ej kunde af Regeringen företagas, innan tableauerna blefvo färdiga.
Jag hemställer, om icke detta är ett drag som karakteriserar ett ganska gammalt och orkeslöst systeme.
Om R. o. Ad. ej skulle finna för godt att inskränka sin åtgärd i detta ämne, till att lagga Konungens förevar, skrifvelse till handlingarna, utan den remitteras till LagUtsk.
; så anhåller jag att särskildt få fasta LagUtskts uppmärksamhet vid Statsrådet Gr.
Hårds reservation.
Den innefattar en tanke, som åtminstone tål att öfvervägas, och som jag för min del funnit riklig, nemi. att Regeringen borde taga under behandling vissa större med hvarandra sammanhängande afdelningar af civil-lagförslaget samt framställa dem till R.
Om LagUtsk. toge denna åsigt till ledning, kunde Utsk., om icke medhinna hela eller större delen af civil-lagförslaget, dock inkomma till Ständerna med utarbetade förslag i vissa delar deraf, sorn icke oskiljaktigt sammanhänga med det öfriga.
Detta vore dock något vunnet.
Då jag i denna fråga uppträder, anser jag mig böra förklara, att jag, likasom de flere värde talare, som yttrat sig förut, högeligen önskar, all nya lagförslaget måtte så fort som möjligt blifva antaget; men jag anser mig icke kunna undgå att fästa uppmärksamhet derpå, alt en sådan åtgärd, som Hr Dalman föreslagit, att, i anleda, af hans motion, LagUtsk. skulle föreslå antagandet af det nya criminal-lagförsiaget, icke kan för närvar, till någon åtgärd föranleda; emedan jag skulle tro, att när man vill reformera en sak, måste man se till, Den 22 Ajiri 1. 325 alt verkställighet kan följa.
Så väl Hr Dalman sorn Gr.
Frölich hafva anmärkt, alt det nya criminal-lagförslaget är hygdt på helt andra principer, än nu gällande lag, och att det således blir nödvändigt, om detta förslag bringas i verket, att införa allmänna arbetshus och nya fängelse-inrättningar.
Nu vill jag lill R. o. Ad. hemställa, huruvida det vore ändamålsenligt, att besluta antagandet af det nya criminal-förslaget, innan man förberedt de nya materiella behof, som derföre erfordras, eller hvartill det skulle tjena, om möjligen R.
St. antogo detsamma, och Konungen dertill lemnade sanction, men någon verkställighet derå icke kunde följa.
Jag får af sådan anledn., då det af Hr Dalman gjorda förslag, enligt mitt omdöme, icke kan medföra någon nytta, men jag högeligen nitälskar för antagande af det nya lagförslaget, vördsamt föreslå, att LagTJtsk. må inkomma till R.
St. med förslag till allmänna arbets- oell correct.inrättn.‘r samt fängelser i Riket, så att lagförslaget, då det blir antaget, må kunna sättas i verket; och vidare vågar jag föreslå, alt StatsUtsk. ville yttra sig om huru och på hvad sätt medel för tillvägabringande af sådana inrättningar kunna anskaffas.
Det bar för öfrigt i sjelfva saken blifvit så mycket yttradt, att jag icke viii med någon lång framställning uppehålla R. o. Ad:s tid.
Jag anser mig dock böra förklara, att jag i motsats till hvad en del talare här midtemöt yttrat, verkligen håller den nya Lag-comileen räkning för deras förtjenstfulla arbete och hembär dess ledamöter min erkänsla för det sätt, hvarpå de uppfattat deras uppdrag.
Jag vågar vidare förklara, det jag icke kan instämma i Gr.
Fröliclis princip, att man bör obetingadt antaga allt hvad det nya lagförslaget innehåller, enär jag, med all aktning för de herrar, som utarbetat detta förslag, tror, att deras arbete, likasom allt menskligt, kan vara underkasladt några brister, och alt dessa böra rättas.
Jag kan icke heller instämma i Gr.
Frölichs yttrande, att de författade tableauerna voro alldeles öfverflödiga, då den, sorn ägde förmåga att sjelf bedomina saken, ej torde underlåta att jemföra det nya förslaget med gamla lagen § för §, af skäl, att jag befarar det samtlige medlemmarne af Representationen icke äga den philosophiska och juridiska underbyggnad, som dertill skulle erfordras; hvadan jag icke utan skäl anser det vara ganska nyttigt, att vi af den nya Lag-comiteen fått emottaga ett arbete, som på ena sidan upptager den gamla, och på den andra sidan den ny lagens stadgande!), samt framställer motiverna för hvartdera af lagstadgandena, äfvensom de af Högsta Domstolen och Hofrätlerna derom afgifna yttranden.
Läser man igenom hvad eomitcen sålunda utarbetat, så blir det möjligt för hvar och en, utan att vara praktisk^ eller theoretiskt bildad jurist, att bilda sig ett omdörpe ont hvad sorn-är rättast. 3a6 Den 22 April.
En af Konungens rådgifvare har bär af milt förra yttrande hemtat anledn. till ett försvar eller en ytterligare förklaring af orsaaken, hvarföre Regeringen icke vid denna riksdag kunnat komina fram till Ständerna med någon propos., angtde det nya lagförslaget.
Jag har för min del icke betvifla!, alt ju sådana hinder kunnat stå att anföra, och att en anledn. dertill kunnat hemlas från Lag-comite'ens sent färdigblifna tableau; men en annan värd talare har redan förut anmärkt, att Regeringen icke behöfde denna tableau.
Det var icke för Regeringens räkning den upprättades, och man bör kunna antaga, att Regeringens fleste ledamöter böra vara nog upplyste, likasom jag är öfvertygad, att den af Regeringens ledamöter, som här yttrat sig, är det, för att kunna uppfatta hufvudsatserna af det nya lagförslaget, utan behof af en sådan tableau.
Det var endast i ändamål att underlätta öfverläggningen i en Riksförsamling, som består af alltför många ledamöter, för att mängden af dem skulle förmå, utan ledning, bedömma det nya lagförslagets skiljaktighet från det gamla, som det ansågs nödigt att utarbeta denna tableau.
Jag instämmer dock med Gr.
Frölich deruti, att jag tror tableauerna icke hafva varit nödvändiga, utan alt LagUtsk. kunnat ganska lätt, comite'ens arbete förutan, uppställa de hufvudsatser, som innefattas uti lagförslaget, och hvilka temmeligen klart kunna skiljas från hvarandra.
De angå t. ex. frågan om fästning til! äktenskap, örn skilnad i äktenskap, om giftorätt, om arfsrätt emellan bröder och systrar, om testamentsrätt, om q vin nans myndighet, om räntefoten, om b o I a g s f i r m o r, om hysa 11- ningslagar, om privilegierade domstolars upphörande, om nämndens förändrade organisation och om protocolls-justering vid domstolar å landet o. s. v. Detta allt hade troligen en Konungens rådgifvare sjelf kunnat leta ut ur lagförslaget, och Regeringen hade derjemte kunnat betjena sig afcomileens arbete, utan att hafva det tryckt framför sig.
Men jag har endast i förbigående framställt mitt klander i detta afseende, äfvensom de anmärkningar jag gjort emot den nya Lag-comite'en.
Jag har icke sagt, att denna comité' gått till väga med försumlighet, ulan tvertom, att den i några afseenden kan hafva förtjenst af arbetets kritiska beskaffenhet; men då en ledamat af denna comité' här sjelf framställt, att hufvudändaraålet med tableatien varit att leda till lättnad vid förslagets antagande, så tager jag mig friheten att fasta uppmärksamhet derpå, att detta ändamål är hufvudsakligen förfeladt och motverkadt, då comite'en utställt arbetet på så lång tid, att det ej kunnat inkomma till Ständerna vid denna riksdag.
Nu tror jag likväl icke, att det är någon nödvändighet att afvakta denna tableau, utan att den kan ersättas af LagUlskrs framställning.
Det kan väl med skäl å ena sidan anses godt att hafva fullständiga
Den 22 April. 327 materinlier, men så kan det ock å den andra sägas, att dessa materinlier lätt kunna växa till sådana luntor, att de, i stället för att läsas, blifva helt och hållet lagda å sido.
Också är LagUtsk. alldeles icke förhindradt, att i alla fall efter behag begagna dessa materialier då de finnas för handen.
Ändamålet med min framställning och motion har endast varit, att LagUtsk. icke af Konungens skrifvelse mätte hemta anledn. att ursaka sig i fråga om det arbete, hvarmed det åligger Utsk. att lill R.
St. inkomma, i anledn af den i BondeSt. väckta motionen om nya lagverkets antagande.
Jag vill dock icke hafva något emot att inskränka mitt yrkande lill det af Hr
Dalman väckta förslag om nya criminal-lagens antagande, så vidt detta blefve enda villkoret att komma till något mål, och jag tager mig friheten härvid anmärka, att jag äfven i mitt förra anförande hufvudsakligen lade vigt på criminal-lagförslaget; men jag tror icke, att det vore något bestämdt hinder för jemväl civil-Jagförslagets antagande.
— Hvad en värd talare anfört, att ett stort och absolut hinder mot criminal-lagförslagets antagande för närvar, skulle existera, derföre att detsamma erfordrar åtskilliga materiella arrangementer, är en omständighet, som jag upptagit i mitt förra yttrande; och det är just i anledn. deraf jag föreslagit, att en viss längre tid skulle utsättas, hvarförinnan den nya lagen icke skulle träda i verksamhet; och detta tror jag skulle väsentligen underlätta antagandet.
Det finnes icke något hinder emot alt sålunda i grundlagsenlig ordning antaga ett lagförslag; vi hafva derpå ett praejudicat i den nya myntbestämnings-lagen, som också icke trädde i verksamhet.
— Hr Dalman har sagt, att han är säker, att Regeringen icke vid denna riksdag kommer att bifalla lagförslaget, men jag vet icke hvarifrån den värde ledamoten hemtat denna säkerhet.
Jag tror, att då ännu några månader måste åtgå, innan lagförslaget kan blifva af Sländerna antaget, så måste Konungens rådgifvare, afhvilkaden, som hufvudsakligen får dermed alt göra, redan, enligt hvad ryktet säger, förklarat, att han anser det nya förslaget hafva bestämdt företräde framför gamla lagen, hafva godt rådrum att, medan R.
St. öfverlägga om ämnet, äfven derom taga noggrann kännedom, och således äfven blifva i tillfälle att hos Konungen tillstyrka bifall dertill.
— Jag vill icke längre uppehålla R. o. Ad., ehuru ännu mycket vore att säga i anledn. af den värde talarens yttrande, som varit ledamot af Lag-comileen, utan inskränker jag mig att anhålla, det Hr Dalman och Gr.
Frölich matte, som jag vågar hoppas, afstå från deras begäran om den K. skrifvelsens läggande till handlingarna, emedan jag anser nyttigt, att LagUtsk. må få kännedom deraf, äfvensom af de åtföljande handlingarna.
Jag har ingen skyldighet att försvara det 3aS D e 11 22 Å p r i 1. beslut, som föregående Ständer fattade, i följe, hvaraf de hös K. M. begärde Lag-comiteens nedsättande.
Fullkomligt obetänkt var det likväl icke, ty man bör besinna, att redan i83o års Ständer hade begärt samma comité'? förordnande.
Jag erinrar mig icke, om Gr.
Frölich då var här eller ej; men jag kan åtminstone icke draga mig till minnes, att han satte sig deremot.
Frölich önskar och hoppas jag, att den stora massan af representanter i alla fyra Stånden, som äro i detta ämne ungefärligen lika så okunniga som Hr Dalman, mätte förlita sig på auctoriteter; men jag önskar och hoppas äfven, att dessa auctoriteter mätte blifva förnuftet och rättskänslan, icke personligt anseende.
Jag har intet att invända mot det anseende , Som Iedamöterne uti den första Lag-comite'en förvärfva!; de hafva så documenterat sig, att jag fåfängt skulle bjuda lill att förminska deras anseende; om detta stigit derföre att det af Gr.
Frölich och Hr Dalman blifvit releveradt, lemnar jag derhän.
Frölich, som förklarat, alt R.
St. icke behöfva något omdöme af comiterade, får jag ställa den erinran, att den comité', som afgifvil tableauerna, icke på något enda ställe har tillåtit sig något omdöme.
Hr Grtn, om han läst comiterades betänk., att uppgifva ett enda ställe, der något, vare sig gillande eller ogillande, omdöme förefinnes.
Hr Dalmans yttrande, det jag skulle hafva varit skulden till dröjsmålet, så får jag förklara, att detta ingalunda ensamt berott på min åtgärd.
Då vid första sammankomsten comite'en ägde att sjelf bestämma metoden för sitt arbetes företagande, hvarom ingen föreskrift fanns, hvarken uti R.
St:s und. skrifvelse till K. M. eller uti K.
M:s bref till comiterade; så trodde jag att denna frihet att bestämma metoden , sorn gafs coiniteen, äfven gafs hvarje ledamot deraf; och att det omöjligen kunde ankomma på 2:ne af dess ledamöter att föreskrifva den tredje, huru han borde albeta.
Jag förklarade derföre, att jag icke kiinde anse mig pligtig att mottaga någon föreskrift af mina colleger; men jag erinrade dem derom, att deras mening, uti hvad de öfverensstämde, skulle komma att utgöra betänk., och mitt arbete skulle endast medfölja såsom min särskilda tanke.
Inom comite'en uppstod då fråga om, hurti pluraliteten skulle beräknas, och comite'en fann, att en anmälan om förhållandet borde göras hos K. M., hvaruti comiteen anhöll om K. M:s beslut, huru dermed borde förfaras; men EG
M. gaf intet annat beslut, än att vi ägde hvar oell en följa sin metod.
Det blef deraf icke mer än i arbeten efter olika metoder; och såvida sundt förnuft här får gälla någon liten smula, så inser jag ingen olägenhet deraf, alt R.
St. hafva 2tne metoder att välja emellan.
Jag skall icke längre uppehålla R. o. Ad., men vill endast - Den aa April. 3ag dast till den upplysning Gr.
Frölich tyckes begära, hafva äran förklara, att då jag begärde remiss till LagUtsk., och af LagUtsk. begärde det föregående betänk., huru denna fråga skulle slutligen behandlas; så förväntade jag mig från Utsk. ett betänk., deruti Utsk. skulle yttra sig, att sedan K.
M. uti nåd. skrifvelse lill R.
M. vill till R.
St. öfverlemna särskilda propostr om de förändringar uti allmänna lagen, hvartill K.
M. vill gifva sitt bifall, och då det är solklart, att R.
St. fåfängt skulle förspilla sin tid, om de sysselsatte sig med alla de öfriga frågorna, hvarå K.
M:s sanction sedermera icke erhölles, Utsk. ville föreslå R.
St. alt afbida K.
M:s sålunda lofvade propostr, och icke derförinnan ingå i en pröfning, som kunde sedermera befinnas hafva varit ändamålslös.
Jag trodde också . att örn Utsk. vill gå längre, så hafva vi ett annat fält att bearbeta.
Utsk. kunde föreslå, att, då slutliga pröfningen af lagförslagen skulle hos R.
St. företagas, de ville, i likhet med hvad som skedde då 1734 års lag antogs, sammanträda på ett rum, för att gemensamt öfverlägga, örn också särskildt ståndsvis votera.
Om man går till prot. för 1733 och 1734 års riksdag, då 1734 års lag bifölls; så fälman erfara, att alla 4 RiksStm voro här på Riddarhuset församlade och öfverlade gemensamt, men voterade särskildt, der votering behöfdes.
En värd ledamot har uti sitt sednare anförande yttrat, att jag framställt den menlösa lanken, alt R.
St. begärt dessa tableauers utarbetande, endast för att tjena Regeringen lill ledning och upplysning vid lagverkets granskning.
Jag tror mig hafva yttrat, att R.
St. hegärde nämnde tableauer', såsom nödvändiga och nyttiga vid den granskning af hela lagverket, som R.
St. vid en eller flera riksdagar komme att utföra; och 0111 jag dervid tillagt, att samma tableauer vore af nytta för Regeringen vid enahanda granskning, hvilken äfven tillhörde benne att utföra, och om både hon och äfven jag, för min enskilda del, i detta afseende tänkt dika med sefdnaste R.
St., så må delta gerna anses menlöst om så behagas, men förnuftigt blir det dock alltid; .ty-att erkänna det denna granskningsför rätt ning skulle betydligen underlättas genom tillhjelp af nämnda tableauer, var från Regeringens sida, som blott äger få jurister, så mycket riktigare, sorn R.
St. ansett dem behöfliga föi' sig; oansedt de hafva ett LagUtsk., som består af mångå jurister alt anförtro ifrågavar. granskning.
För öfrigt skulle jag tro, att en granskning i Regeringen af civil-lagförslaget, om den hunnit ske, icke hade tjent till någonting, emedan criminal-lagförslaget ännu ej är dil inkommet, och emedan det i alla fall synes lämpligast, att båda lagförslagen blifva gemensamt granskade, och alt nya lag 5 H. 42 33o Den aa April. verket i sin helhet Liefve ett föremål för begge Statsmakternas afgörande, nar en gång stunden kommer då detta kan ske; men om någon skilnad skulle göras i tidsordningen emellan dessa lagförslags antagande, torde väl criminallagförslagets böra föregå det andras, såsom varande af större behöflighet.
Sålunda har det förefallit mig, tech jag har äfven hört flere sakkunnige personer se saken på samma sätt.
Svenska folket har af ålder varit vandt att sjelft föreslå de lagar, det varit pIig— tigt lyda, och som utgått ur dess egna seder och begrepp om rätt och billighet.
Dess representanter hafva också alltid ansett för en dyrbar både rättighet och skyldighet, att endast på egen pröfning, egen öfvertygelse om verklig förbättring, grunda de förändringar i dessa lagar, de antagit, och jag bekänner att för min känsla såsom representant, det skulle vara högst motbjudande alt endast på förtroende lill andras omdöme våga antagandet af nya lagar, om hvars företräde för de gamla jag icke sjelf- ägde någon bestämd öfvertygelse; men då jag tillhör den dass af representanter, 11 v i 1 k a måhända måste rätta sig efter de betydande riksdagsmän, hvarom vi vid ett föregående plenum hört ordas, så ar det möjligt, alt äfven jag, vid slutliga afgörandet, kan nödgas grunda mitt votum på förtroende till någon auctoritet.
Några närmare upplysningar skulle jag dock ön-' ska af de herrar, som fordrat detta förtroende-votum.
Frölich har grundat sitt yrkande på den sats, att författarne till det nya lagförslaget vore de utmärktaste lagkloke, Sverige under sednare decennier ägt.