Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Under lörlidet år afslutades i Skåne laga skifte af en 800 tunnland stor, i någon mån med dålig högskog, men hufvudsakligast med surskog beväxt lägenhet eller s. k. hage, hvilken var en gemensam tillhörighet för ett militieboställe om Timantal och ett afgärda-hemman om | mantal; den del af kostnaden för detta skifte, som belöpte för bostället och sorn boställshafvareri måste erlägga, var naturligtvis ganska dryg.
För bostället medför skiftet stor nytta i framtiden, derföre att en bättre skogsvård är möjlig, sedan samfälligheten numera upphört.
Efter ett antal år torde skogen kunna trakthuggas och derigenom komma att gifva en betydlig afkastning.
Men detta kan visserligen icke inträlfa under den tid, nuvarande innehafvaren besitter bostället.
Han måste under sin besinningstid nöja sig med att af skogen erhålla endast vedbrand — en förmån, hvilken han äfven egde förut, innan skiftesläggningan af den ifrågavarande lägenheten försiggått.
Häraf synes således att innehafvaren väl fick betala en stor del af kostnaderna för skiftet, men hela fördelen deraf tillkommer egaren, d. v. s. staten, och synnerligast boställshafvarens efterträdare.
Liknande förhållanden tror jag ingalunda hora till sällsyntheterna.
Under de sednaste åren har den kostnad för laga skifte å civile- och militie-boställen, som af staten måst godtgöras, uppgått i medeltal för år räknadt till vid pass 9000 rdr, hvilket belopp torde kunna antagas utgöra nära J af hela kostnaden för de skiften dessa boställen under ett år undergått, alldenstund under närvarande förhållanden bosfällshafvaren nästan aldrig sjelf uppträder såsom sökande till skifte och således ej heller gäldar mera än ^ af den skifteskostnad, som för bostället belöper.
Med något mera än denna fjerdedel torde möjligen statens utgift för laga skifte å boställen komma att ökas, i fall K. Mits Propos. antages, emedan i sådan händelse boställshafvaren, när kostnaden icke längre drabbar honom, kan komma oftare än 538 Den 10 Februari. hittills att sjelf begära laga skifte.
Men genom den af K.
M:t föreslagna förändring af föreskrifterne angående gäldande af kostnaderne för laga skiften å militaire, civile och ecklesiastike boställen kan dock så inycket mindre någon betydlig utgift för staten eller kommunen uppkomma, sorn antalet boställen, hvilka icke undergått laga skifte, numera måste vara ganska litet, hvilket man kan finna af General-direktörens vid Landtmäteriet sednaste årsberättelse, der det omförmäles att skiftesverket i riket haft den fortgång, att antagas kan det tio år härefter laga skiften blifvit å alla ännu oskiftade byar verkställde.
I)å nu, enligt hvad jag sökt visa, de nu gällande föreskrifter, angående gäldande af kostnader för laga skiften å boställen, stå i strid med hela syltnineen af skiftesstadgan och en förändring i detta förhållande påkallas af billigheten, samt icke föranleder till några betydliga utgifter för staten eller kommunen, får jag vördsamt tillstyrka bifall till K. M:ts Propos. Gr. Posse, Arvid:
Det torde vara obestridligt, att det för landet är af allra största vigt, att skiftesförrättningar fortgå i så stor skala som möjligt; hvar och en vet hvilka olägenheter för jordbrukaren uppkomma deraf, att hans jord är oskiftad.
Det är äfven tydligt, att i de orter, der boställen äro belägna, det alltid kan påräknas att innehafvarne deraf taga initiativet till slika skiftesförrättningar, då de få kostnaderna derför ersatta.
Dessa båda sanningar hafva R.
St:r redan förut erkänt, och derför vid sista riksdagen till K.
M:t ada tit en underd. skrifvelse med begäran om åtgärders vidtagande i och för ändring i det nu rådande förhållandet derhän, att vissa fördelar erbjödes boställsinnehafvarne med afseende å liqviden för laga skifte.
Men de fördelar, som sålunda beredts, hafva dock varit sådana, att kostnaderna alltid kommit att bestridas af boställshafvarne, enär de måst förskjuta beloppet, och sedermera hafva de under sin tjenstetid drabbats af en årlig amorteringsskyldighet.
Detta hafva många boställshafvare funnit betungande, och den naturliga följden har blifvit, att skiftesförrättningar vid boställen fortgått i en ringa skala.
K. M:ts ifrågavarande Propos. afser nu att bereda möjligheten af skiltesförrättningarnas oförhindrade fortgång, och så vida R. o. Ad:n finner, att det ändamål, som dermed åsvftas, är en fördel för landet i dess helhet, förmodar jag, alt R. o. Ad:n icke hyser några betänkligheter vid att bifalla nämnda Propos. 1 Utsk:ts Betänk:de finnes utrerit, att den andel i kostnaderna för skiften å sådana boställen, hvarom här är fråga, nemligen militära och civila, som blifvit af statsverket godtgjord, under åren 1861 — 1863 uppgått i medeltal till något öfver 9,000 rdr; — en jemförelsevis ganska ringa summa.
Om K. Mits Propos. bifalles, är det emedlertid antagligt, att boställshafvarne oftare än tillförene komma att söka skifte, och att således denna summa blir ökad, men i alla händelser tror jag dock icke, att den kommer att blifva af någon särdeles stor betydenhet.
Den fördel, som ge - Den 10 Februari, 539 norn den föreslagna reformen vinnes, anser jag emellertid vara af stor och genomgripande vigt; och det är derför jag i Utsk:t yrkat och nu fortfarande yrkar bifall till den K.
Jag anhåller en dast att få förena mig med de tvenne sista talarne i det yrkande, att R. o. Ad:n ville, med afslag å Utsk:ts Betänk:de, bifalla K.
M:ts ifrågavarande Propos, Hr Nordenfelt, Enar Wilhelm:
Till de af ordföran den i Stats-Utsk:t anförda skäl får jag lägga ännu ett, nemligen att elt skifte alltid medför största svårigheter och besvär för den, under hvars besittningstid skiftesförrättningen eger rum, så att äfven om han af statsverket erhåller ersättning för de omedelbara kostnader, hvarmed skiftet varit förenadt, drabbar honom dock genom detsamma en stor olägenhet, hvarför någon ersättning icke erhålles; och han kan ej påräkna, att jorden, åtminstone under de första åren, skall gifva en förökad afkastning i proportion till de kostnader, som derpå äro nedlagda.
Jag har sjelf, under den tid jag varit boställshafvare, fått erfara sanningen häraf; och jag tror, att så länge det närvarande förhållandet kommer att fortfara, att innehafvarne drabbas af en stor del af kostnaderna, skola de söka till att afböja alla skiftesförrättningar, hvilket måste lända till skada för landet i dess helhet.
Jag förenar mig med dem, som yrka bifall till K. M:ts Propos. Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg:
Afven jag får på de af föregående talare anförda skäl yrka bifall till den K. Proposm.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder endast hade yrkats, att R. o.
Ad:n, med afslag å Stats-Utsk:ts förevarande Utlåt., skulle bifalla K.
Propos. i ämnet, framställde Hr Gr. o.
Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts Utlåt., hvartill svarades mångå nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af K.
M:ts Propos., då svaren utföllo med många ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utsk:ts den 3 och 9 dennes bordlagda Utlåt.
N:o 47, i anledning af K. M:ts Nåd.
Propus, ang. eftergift af 1863 års arrende för kungsladugården Åhs kloster i Hallands län. 540 Den 10 Februari.
Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts den 7 och 9 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 48, ang. anvisandet af anslag till komplettering af bristande trafikmateriel å redan anlagda jernvägsstambanor.
För min del kan jag icke an nat än på det varmaste understödja Utskits förslag, och jag skulle gerna se, att R. o. Ad:n i afseende å sjelfva beloppet lemnade sitt bifall till den förhöjda summa, Frih.
Klinckowström i sin reservation förordat, emedan jag anser, att det vore en fördel att på en gång erhålla så stort anslag, som i sjelfva verket erfordras till tralikmateriel å stat ms jernvägar.
Det är emedlertid icke så mycket i detta afseende, som icke mera i ett annat, jag anhåller om några ögonblicks uppmärksamhet.
Allt ifrån den tid jernvägar började anläggas i Sverige, har en allmän klagan försports, att den nödiga materielen icke blifvit anskalläd inom landet.
För min del tror jag, att denna klagan icke från början varit berättigad, emedan det icke varit möjligt att anskaffa tillräcklig materiel från de inhemska verkstäderna, då våra arbeten redan från början erhöllo en så betydlig utsträckning.
Men då nu jernvägsarbetena fortgått under en längre följd af år, är det enligt min tanke möjligt att inom landet erhålla den erforderliga materielen; jag skulle icke ifrågasätta att i detta afseende framkalla någon önskan från representationens sida, såvida jag ej vore öfvertygad, att nämnda materiel numera inom landet kan tillverkas af samma godhet och för samma pris, som i utlandet.
Jag erkänner väl, att trafikstyrelsen på sednare tiden inom landet beställt åtskilliga delar af materielen; sålunda tillverkas numera godsvagnar i alima nhet vid de inhemska verkstäderna, men lokomotiver och den mera dyrbara delen deraf bernias fortfarande från utlandet.
Ett försök i liten skala gjordes för några år sedan att beställa lokomotiver från våra verkstäder, och resultatet blef godt, ehuru naturligtvis, då det var den första beställningen af sådant slag vid dessa verkstäder, det icke i alla afseenden kunde motsvara, hvad de mera förfarna utländska verkstäderna kunna åstadkomma.
Emedlertid tror jag, att den önskan är ganska allmän i landet, att de medel, som äro anslagna till jernvägsmateriel, må komma våra inhemska verkstäder till godo, och enär de numera kunna prestera sin vara lika god och till samma pris som utlandet, tror jag icke, att en sådan önskan är obefogad, och det är på grund häraf jag tager mig friheten hemställa, att R.
St:r, jemte det de bifalla Frih. Klirickowströms förslag, ville dertill foga den önskan, att ifrågavarande materiel, likasom den hvilken framdeles för våra jernvägar erfordras, måtte, derest sådant utan olägenhet kan ske, tagas från inhemska verkstäder.
Posse, Arvid; Styrelsen för statens järnvägstrafik har i sin skrifvelse till K.
M:t utredt behofvet af ett vida större Den 10 Februari.
541 anslag för komplettering af rörelsematerielen å stambanorna, än det K.
M:t i sin Propos. föreslagit.
Den har visat, att 2,650,000 rdr härtill erfordrades, men att, derigenom att 400,000 rdr af den blifvande trafikinkomsten finge till sådant ändamål användas, K. M:t målte af R.
St:r begära endast 2,250.000 rdr.
Någon egentlig anledning, hvarför K.
M:t nedsatt detta belopp till jemt två millioner, kan man ej inhemta af den Kongl. Proposm; sannolikt har det skett för att sammanjemka summorna i budgeten i dess helhet.
Då det emedlertid är obestridligt, att intet företag kan med fördel bedrifvas, såvida tillräckligt förlagskapital icke förefinnes, får jag, då det nu är ådagalagdt, alt i och för jernvägsmaterielen sådant kapital erfordras, samt R.
St:r icke äro i saknad af derför nödiga tillgångar, för min del anhålla om bifall till den uti Frih. Klinckowströms reservation gjorda hemställen, att R.
St:r ville till ifrågavarande ändamål anslå hela den begärda summan 2,250,000 rdr.
Hvad nu angår det af Frih. af Ugglas framställda förslag om uttryckande af en önskan från representationens sida, att den rörliga och äfven den lästa jernvägsmaterielen måtte mer, än hittills varit händelsen, tillverkas inom landet, så delar jag talarens åsigt, hvad den rörliga materielen beträffar, men anser, det oaktadt, att den föreslagna skrifvelsen icke erfordras, så mycket heldre, som jag under frågans behandling i Utsk:t varit i tillfälle att taga kännedom af en uppgift från jernvägsstyrelsen angående den rörliga materiel, som blifvit inom landet tillverkad, och deraf framgår, att synnerligast under de sednare åren en högst betydlig del af denna materiel blifvit förfärdigad vid våra inhemska verkstäder.
Jag ber att tillika få upplysa derom, att en särskild motion i ifrågavarande syftning blifvit vid innevarande riksdag väckt och är för närvarande under behandling i Stats-Utsk:t, så alt R.
St:r snart blifva i tillfälle att taga fråean i öfvervägande.
Under sådana förhållanden får jag hemställa till Frih. af Ugglas, huruvida han ej vill återtaga sin gjorda hemställan i denna del.
Reträffande åter det klander, som flerestädes försports deröfver, att jernvägsstyrelsen vid banornas anläggande användt alltför litet inom landet och af Svenskt jern tillverkade jernvägsskenor, så gestaltar sig frågan härvidlag helt olika.
Om man nemi. tager i betraktande, att på ett enda år användts omkring 280,000 centner jern till skenor för våra jernbanor, och härmed jemför det belopp, hvartill jerntill ver k ningen i hela riket uppstår, finner man med hvilka svårigheter det skulle varit förenadt att inom landet förfärdiga hela den erforderliga qvantiteten skenor.
Då härtill kommer, att vårt jern är så ofantligt mycket dyrare, att prisskillnaden för skenor varierar från 1 rdr till 1 rdr 50 öre, hvarmed den inhemska tillverkningen öfverstiger utlandets, kan fråga väl uppstå, om man bör till jernbanor använda så dyra skenor, som de inom landet tillverkade skulle blifva.
542 Den 10 Februari.
Jag yrkar bifall till Utsk:ts Betänkide, med höjande af summan till 2,250,000 ILdr.
På de al flere talare anförda skäl får äfven jag yrka bifall till den i Frih.
Klinckowströms reservation gjorda hemställan, att hela det af trafikstyrelsen begärda anslag måtte bifallas; och förenar jag mig i anhållan om uppskof med det af Frih. af Ugglas väckta förslag om uttalande af en önskan, att jernvägsmaterielen måtte tillverkas inom landet.
Frih. af Ugglas: I)å Stats-Utsk:ts ordförande upplyst, att frågan om ett uttalande från representationens sida af den önskan att jernvägsmaterielen måtte förfärdigas vid våra inhemska verkstäder, framdeles kommer att blifva föremål för R.
St:rs öfverläggning, afstår jag för närvarande från mitt framställda yrkande; och jag tillåter mig uttala den önskan, att StatsUtsk:t måtte åt denna fråga egna all den uppmärksamhet, dess vigt kräfver.
Posse anfört, angående inhemsk tillverkning af materiel, ber jag att få nämna, att icke allenast rörlig materiel, utan äfven skenor kunna med ganska stor fördel inom landet tillverkas; och jag tillåter mig att i detta hänseende anföra ett exempel, som är ganska anmärkningsvärdt.
Vid Ommebergs zinkverk anlades för några år sedan en jernbana, till hviken användes så väl rörlig materiel som skenor af uteslutande Svensk tillverkning, och jag har sedermera vid flera tillfällen hört förvaltaren vid nämnde verk berömma så väl materielens förträfflighet som ock det billiga pris, hvartill den erhållits; och jag tror, att när enskildta personer funnit sin uträkning vid att använda så väl rörlig som fast materiel af inhemsk tillverkning, skall äfven staten kunna göra det.
Efter de yttranden, som här af flere talare blifvit algifne, kan mitt uppträdande visserligen synas icke vara af behofvet på kalladt.
Jag ber dock att få lorena mig i yrkandet, att anslaget till komplettering af rörelse-materieien vid stambanorna mätte hiijas till det af trafikstyrelsen äskade belopp 2,250,000 rdr, hvarvid jag anhåller att särskildt få påpeka af hvilken stor vigt denna komplettering kan komma att blifva för jordbruksnäringen.
Vederbörande hafva nemligen på sednaste tiden ofta vid förfrågningar, hvarför den billigare taxa för trafiken, hvilken lärer vara utarbetad, icke blifvit till efterlefnad påbjuden, svarat, att bristande materiel utgjorde ett hinder derför.
Det är klart, att vid en tidpunkt, då med afseende på den började exporten till England behofvet af snabba och billiga kommunikationsmedel gör sig allt mera kännbart, en sådan brist på materiel skall medföra de största olägenheter vid transport af landtmannaprodukter, oell jag anser det derför Yara af förhanden varande omständigheter synnerligen påkalladt, att denna brist så fort som möjligt afhjelpes.
Någon större miss - Den 10 Februari.
543 hushållning kan man val knappast tänka sig, än att man har de dyrbara jernbanorna färdiga, men i brist af rörelsemateriel icke kan af dem draga största möjliga fördel.
Rå jag har äran att inom Utsk:t deltaga i behandlingen och utredningen af de tvenne motioner, hvilka inom Bonde-St:t samt hos R. o. Ad. blifvit väckta i samma syftning, som Frih. af Ugglas’ i dag framställda förslag, får jag upplysa, att denna utredning, som jag tror, kommer att visa, att tillverkningen af jernvägsmateriel inom riket icke varit så obetydlig, som man i allmänhet synes vilja antaga.
Härifrån göra dock jernvägsskenor ett undantag, men äfven med dem hafva försök vid våra verkstäder blifvit anställda.
Då denna fråga ånyo förekommer, skall jag efter bästa förmåga söka understödja den af Frih. af Ugglas uttalade åsigt, att vi böra uppmuntra vår jernindustri genom att låta tillverka vår materiel inom landet.
Men det är icke nog med, att vi sålunda uppmuntra denna vigtiga industri, vi måste äfven direkt understödja den genom betydligare förlagslån.
Först genom att sålunda taga den inhemska jernlillverkningen under armarne, skola vi af den få riktig nytta med afseende å våra jernbanor.
Jag förenar mig i det yrkande, att anslaget till komplettering af den rörliga jernvägsmaterielen måtte höjas till 2.250,000 rdr.
Jag anser mig böra lemna den upplysning, att då ifrågav:de Kongl.
Propos. skulle till R.
St:r ailåtas, jemväl måste afses erforderligt belopp af den behållna trafikinkomsten till ränta och amortering å det lån, som samtidigt föreslogs för jernvägsbyggnader och materielens komplettering.
Det var i anseende härtill och med fästadt afseende å hvad, som kunde erfordras för ytterligare kostnader till utvidgande af bangården i Stockholm vid Clara sjö, som K.
M:t ansåg sig böra nedsätta det anslag, som af trafikstyrelsen blifvit till det nämnda ändamålet äskadt, till jemnt två millioner rdr.
I)å jag emellertid nu af Stats-Utsk:ts ledamöters yttranden torde få antaga att, utan nedsättning i de af K.
M:t för öfrigt äskade anslag till jernvägarne, hela det af trafikstyrelsen begärda belopp kan anskarius, har jag, för min del, intet att erinra dervid att det af Utsk:t föreslagna belopp måtte höjas till 2,250,000 rdr.
Hr Fitinghoff, Conrad Bleckert:
På de af flere föregående talare anförda skäl får äfven jag anhålla, att hela det af trafikstyrelsen begärda anslag, 2,250,000 rdr, måtte bifallas.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder endast hade yrkats bifall till Stats-Utsk:ts il'rågav:de hemställan med den förändring, att den tillstyrkta anslagssumman, 2,000,000 rdr, förhöjdes till 2,250,000 rdr; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvartill svarades nej, och seder - 544 Den 10 Februari. mera propos. på bifall dertill med ofvanomförmälde förändring, som med ja besvarades.
Jag vågar hemställa, huruvida icke R. o Ad. skulle finna lämpligt att till deltagande i detta beslut inbjuda de öfrige Stånden?
Till detta förslag lemnade R. o. Ad:n, uppå gjord propos., sitt bifall.
Föredrogs ånyo och företogs punkvis till afgörande BankoUtsk:ts den 7 och 9 dennes på bordet lagde Mern.
N:o 11, med förslag till ändringar i feinte artikeln af Banko-reglementet, om Bankens styrelse och några särskilda åt densamma gifna uppdrag. lista, 2:dra och 3:dje punkterna.
Utsk:ts förslag biföllos. 4:de punkten.
Det vore intressant att af någon utaf Banko-Utsk:ts ledamöter få höra uppgifvas hvad meningen egentligen är med det föreslagna utbytet af ordet »byggnad» emot ordet »lägenhet.»
Om derunder icke, som man säger, ligger en hund begralven, kan jag icke finna något skäl till ifrågav:de förändring.
Orsaken till den föreslagna redaktionsförändringen är den, att Utsk:t icke hade sig bekant, om någon särskild »byggnad» å Carlsborgs fästning fanns för Bankens räkning tillgänglig, men att deremot liera personer, som kände till förhållandet, upplyst, att en särskild »lägenhet» i en af kasematterna fanns för Bankens räkning inrättad.
Den af Frih. von Schwerin lemnade upplysning bestyrker min förmodan, att Banko-Utsk:t icke eger kännedom om förhållandet på stället, och vid sådant förhållande och då det torde vara af vigt att R.
St:r erhålla kännedom om de åtgärder, som äro erforderliga för att, i händelse af behof, kunna bringa Bankens redbarheter i säkerhet, hemställer jag, om icke det vore skäl att till Utsk:t återremittera nu föredragna punkt.
Då 1864 års revisorer hafva upplyst, att det för Bankens redharheter afsedda förvaringsrum är befintligt på ett lämpligt ställe, och då någon större säkerhet icke torde kunna påräknas deraf, att en särskild byggnad för ändamålet uppfördes, kan jag icke finna någon betänklighet vid att bifalla förev:de punkt.
Den 10 Februari. 545 Frih.
Om jag icke missminner mig, hafva medel redan för åtskilliga år sedan blifvit anslagna till uppförande af en byggnad å Carlsborgs fästning, deri Bankens redbarheter, i händelse af behof, skulle kunna förvaras.
Denna byggnad skulle utgöra en midtelbyggnad af den s. k. borgen.
Om nu denna byggnad icke numera är lämplig för det hvarmed den ursprungligen var afsedd, hade R.
St:r bordt derom underrättas, äfvensom derom, huruvida den i Betänka omförmälda »lägenhet» verkligen vore lämplig för det afsedda ändamålet.
Som en sådan utredning, hvilken torde vara af behofvet väl påkallad, icke blifvit åstadkommen, anser jag mig fortfarande böra yrka återremiss.
Hvad af diskussionen är utredt, det är att Frih. Klinckowström, i sin egenskap af ingeniörofficer, icke sedan lång tid tillbaka varit på Carlsborg.
Det är bekant att 1864 års revisorer företogo en inspektionsresa till Carlsborg, och det befanns, efter hvad fortifikations-befälhafvaren gaf vid handen, att icke någon särskild byggnad var för Banken uppförd, men att i det s. k. slutvatnet rum voro anvisade för inrymmande af Riksbankens redbarheter m. m. i händelse af behof, och att dessa rum syntes revisorerne fullt svarande mot ändamålet.
Jag vill blott åter upprepa, att under diskussionen inom LJtsk:t vid behandlingen af denna punkt, upplystes det af Hr Lagerhjelm omnämnda förhållande, att nemi. väl icke en särskild byggnad, men deremot en lämplig lägenhet finnes å Carlsborgs fästning för Bankens räkning; och anhåller jag derföre att Utsk:ts förslag måtte af R. o. Ad. godkännas.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förev:de förslag och dels återremiss deraf, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till detsamma, hvarvid svarades många ja jemte några nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med flere nej och några ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till förslaget förnyats samt besvarats med många ja jemte åtskilliga nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. 5:te punkten.
Utsk:ts förslag godkändes.
Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utsk:ts den 7 och 9 dennes bordlagde Mem:r: H. II 35 546 Den 10 Februari.
N:o 12, ang:de (öreskrifterna i 9:de artikeln af Bankoreglementet; och N:o 13, i ani. af f. d. Kamereraren A. W. Wäsströms ansökning om eftergift af upplupna öfverräntor å till Bankodiskontverket inbetald skuld.
Ekon.-Utsk:ts den 7 och 9 dennes bordlagde Betänk.
N:o 40, i ani. af vackt motion om särskilda föreskrifter i fråga om tångtägt å hafsstränderna i Halland.
För min del kan jag icke biträda Ekon.-Utslcts hemställan i afseende å regleringen af enskildas rätt att begagna tångtägt.
Om någon sådan rättighet tillkommer hemmansegare till följd af gammal häfd eller annan laglig rättsgrund, synes mig, att, om tvist uppstår emellan den eller de, som ega denna rättighet, och den eller de strandegare, på hvilkas fasta egendom sjelfva servituträtten hvilar, ang:de utöfningen af samma rättighet, kan en sådan tvist icke på annat sätt, eller i annan ordning än, som för vanliga tvistemål är stadgadt, behandlas.
Det bör således, enligt mitt förmenande, tillkomma domstolarne allena och icke Konungens Befh:de att upptaga och afgöra sådana mål.
Förslaget, att frågor om utöfvandet af rätt till tångtägt, skulle, i händelse ej de tvistande kunde genom bemedling från Konungens Befludes sida förlikas, såsom hushållningsmål behandlas, och från Konungens Bellude gå genom besvär till Kongl. Kammar-Coll., torde således grunda sig på oriktig uppfattning af dessa frågors rätta valör och beskaffenhet.
Af Bctänk:t inhemtas dessutom, att Konungens Befh:de i Hallands län i afgifvet utlåtande den 22