Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föröfiigt får jag säga, alt ehuru jag kommer alt lemna mitt bifall till Utskts betänk , så är det likväl ej på deli grund, att jag i allo gillar detsamma, ingalunda på den grund, all jag är öfvertygad, att delta är deri rälla vägen, eller att delta förslag är billigt, rättvist och nyttigt, men emedan jag hellre antager detta än PresleSl:s beslut, ty i min egenskap af skjutsbonde protesterar jag på det aldrahögsta emot att någon majoritet skulle kunna besluta, huruvida jag skall ingå på entreprenad eller ej.
Jag vill ingalunda, att man i lagstiftningsväg skall etablera den grundsats, alt den likare skulle kunna undel trycka den fattigare.
Hvad sjelfva liiifvudsaken eller Utsk:s betänk, vidkommer, så har jag här framställt min anmärka, emot sjelfva principen af Utskts betänk., emot de utgångspunkter, hvarpå det stödjer sig; men ehuru jag helt och hållet ogillar dem, så tillstyrker jag likväl bifall till betänk., på den grund, att BondeSt., hvilket saken närmast rörer, redan bar bifallit detsamma, och att det således blott skulle föranleda till tidsutdrägt och vara utan ändamål, 0111 R. o. Ad. skulle besluta någon ändring i Utsk:s betänk.
På denna grund anhåller jag om bifall dertill.
Hr von Rosen, Göran:
Bonde- och BorgareSlrn hafva bifallit Utsk:s betänkande.
Yäl har BorgareSt. gjort en och annan anmärkn., men afsa ringa betydenhet, att det alldeles icke förändrar saken.
Jag önskar att R. o. Ad. äfven ville förena sig med BondeSt. till bifall å betänk.
PresteSt:s beslut, som här är uppläst, kan jag ej gilla.
Jag tror att det ej tillhör R.
St. att föreslå en författning, som ingår i äganderätten.
Det är ett åliggande att skjutsa, men jag tror ej att det tillhör statsmakterna att bestämma något annat Den i/j November e. m.
435 i stället för detta onus.
Tvåtredjedelar af de skjutsskyldiga vid en gästgifvaregård skulle nu, enligt PresteStts beslut, bestämma en så hög afgift, för att få entreprenad, att den tredje delen skulle duka under.
Om då denna tredjedel förklarade sig vilja behålla detta onus, så måtte det val vara deras rättighet.
Utsk. har äfven föreslagit detta. II.
St. (jag tror att det var alla Stånden) ingingo vid förra riksdagen till K.
M. och begärde sjelfve, att majoriteten inom skjutslaget skulle råda med sin opinion och att minoriteten skulle nödgas underkasta sig den.
K. 1VI. har hittills ej fästat uppmärksamhet derpå, utan ånyo i samma sak begärt R.
St;s yttiande.
BondeSlts personal inom Utsk. har förklarat, ali den ej kunde begripa, att BondeSl. vid förra riksdagen ingick på en sådan sak.
Borgare-och BondeSCn hafva gått in på ilen princip, som TJlsk. i detta afseende föreslagit.
I afseende på den princip, som Utsk. stadgat, att icke förhöja skjutsen för de skjutsskyldiga, utan blott för entreprenörer, hafva anmnrkntr blifvit gjorda, såväl nu, som när Ulsk:s förra betänk, i detta ämne förevar.
Utsk. bar vidblifvit sin grundsats, af del enkla skäl, att det är omöjligt för Utsk. och, såsom jag tror, äfven för R.
St. att föreslå någon viss föi höjning, som vore lika billig för alla orter.
Här finnas orter, hvilka jag bestämdt känner, som gerna skjutsa för 16 sk. b:oo-milen, och händelsevis kan man få skjuts äfven för mindre betalning.
Dessa orter äro belåtna med den skjutslega, som finnes.
Har finnas deremot andra orter, som klaga öfver att skjutslegan är för låg; men om alla skulle få den förhöjd, så skulle säkerligen alla klaga.
Jag är ölvertygad om, att i händelse R.
St. nu hos K.
M. begärde en förhöjd skjutslega, så voie detta ändå ej tillräckligt vid nästa riksdag, utan vi skulle då säkerligen få motioner om ytterligare förhöjd skjutslega; de komma aldrig att tryta.
Besväret är stort, men förödmjukelsen kan ej betalas.
Jag tror ej, att den, sorn är förödmjukad af besväret att skjutsa, kan erhålla ersättning för denna förödmjukelse med någon betalning.
Det finnes intet annat medel att slippa besväret oell slippa förödmjukelsen, an alt en entreprenör kommer och öfvertag»' skjutningsskyldigheten.
Då detta förhållande inträffar, så kan man bestämma huru hög skjutslega, sorn på olika orter behöfves, genom att utbjuda entrepenaden på offentlig auction.
Då går man till det mål, som jag tror att R. o. Ad. åsyftar.
Sedan blir det K. M. och R.
St., som kunna modifiera skjutsen efter den närmare erfarenhet, man då vinner om huru hög skjutsen bör vara.
Detta kan vara så olika inom ett län, och till och nied inom ett härad, att det ej finnes någon möjlighet att bestämma hvad skjutslegan rätteligen bör vara, förr än man har undersökt det genom entreprenad-auclion.
Det är af ■delta skäl, som jag önskar ali R, o. Ad. ville lemna sitt bifall lill Ulskts betänkande. 436 Den 14 November e. m.
Cederström, Jacob; Ulsk, bar ulgatt från en förutsatt fix idde att genomdrifva entreprenader vid gästgifvaregården i Riket, utan afseende på örn delta är med Sveriges local-förhållanden och folkmängd förenligt, ulan afseende på om detta kan ske med bibehållen nytta för den allmoge, som derpå ingå skall.
Utsk. har helt och hållet förgätit, att vid alla de särskilda förhöjningar i skjutslega!) i Sverige, som hittills ägt rum ifrån 4 till 16 sk. b:co milen, har det aldrig inträlFat, all den ej varit lika för olla.
Nu deremot föreslås olikheter, som komma att väcka mycken afund och missämja inom skjutslagen, som kommer att medföra osämja och vexationer, der entreprenader kunna tillvägabringas, hvil ket, på sätt Frih.
Rålamb rätteligen upplyst, blir omöjligt på de vägar, der skjutsen på olika tider afåret fordrar helt olika hästantal, der således entreprenörerne ej kunna skjutsa annorlunda, an genom accord med allmogen för de årstider, då en mängd hästar utgå dagligen, under det att de resande den öfriga delen af året äro ganska få.
Vi böra ej glömma, att försl då när entreprenader för skjutsväsendet, genom folkmängdens tillväxt, af sig sjelfva uppkomma, då speculanler utbjuda sig att, mot betalning lill de skjutsskyldige, åtaga sig skjutsen, då först kunna de göra någon nytta för samhället; men så länge de skola betalas af hemmansegarne och slutligen af Slaten, så blir det cn börda för samhället och ett frö till misssämja, afund och rättegångar i mängd, hvilka ingen någonsin kan utreda.
Man må betänka, huru det kommer att förhålla sig med de resande och skjutsande.
Den ena hästen är entreprenörens och den andra är en hållhäst.
Skola de olika betalas, så, om det är entreprenörens karl, som är med, så vill han hafva fullt efter entreprenörens pris; är det åter den skjutsandes karl, som är med, så tager han blott betaldt efter den allmänna skjulslegan och kommer sedan i tvist med entreprenören, som för sin häst fordrar den högre betalningen; och huru skall väl den resande veta, om han har entreprenörens häst eller hållhäst?
Huru skall gästgifvaren vid den station, dit den resande kommer, veta hvilkendera hästen tillhör entreprenören, och hvilkendera, som tillhör den skjutsande, som ej underkastat sig entreprenad, och således ej har rättighet att taga högre betalning.
Så länge icke resande finnas i tillräcklig mängd, för att göra diligencerna så begagnade alt de kunna berga sig sjelfva, så är delta en för samhället skadlig inrättning, som endast leder till oordningar.
Jag skulle önska, att R. o. Ad. stannade i det enkla beslut, att skjutslega!] bör höjas ifrån 16 sk. till 24 sk. på landet, och 32 sk. b:co i allmänhet i städerna, samt att, på grund af de särskildta förhållanden, som kunna inträffa, skjulslegan så väl istad som på landet må kunna med några skillingar för - Den >4 November e, m. 437 höjas.
Föröfrigt tillstyrker jag afslag på så väl det förra, sorn det sednare belänkandet.
Jag begärde ordet, i nnledn. af Gr.
Anckarsvärds oell Frill.
Cederströms sednare yttranden, sorn instämma i deri åsigt, alt skjutslega» borde vara lika öfverallt.
Jag är skyldig att redovisa för orsakerna, hvarför Utsk. ej liar kurmat komma till det resultat, att föreslå lika förhöjning i skjulslegan.
Ulsk. liar med della förslag hufvudsakligen åsyftat, ej att förhöja skjutslega», utan att befria jorden ifrån lungan af skjulsningsskyIdiglieten.
I samma ögonblick , sorn skjulslegan blifver förhöjd, lika för liela Riket, i samma ögonblick fästes delta onus ännu mer vid jorden; ly då ökades intresset för jordbrukaren att fortfara med skjutsningen, och derigenom blir det alldeles omöjligt att få några entreprenader.
För alt nu draga allmogen ifrån den för jordbruket förderflig» skjutsen och tillvägabringa entreprenader, måste man begagna det i min tanke rättsenlig» medlet att höja skjutslegan der entreprenader inrättas.
Att hitta på någon norm för skjutslegan, är icke möjligt.
Såsom ett exempel på skadligheten af detta onus för jordbruken, vill jag anföra den händelse, då en reserv skjnlsskyIdig blir kallad att skjutsa, just när han har hästarna för lasset och under det ett åskmåln hotar.
Då får han lemna sin säd oinkörd.
En sådan förlust, som han då gör, kan ej genom någon skjutslega betalas.
Då emedlertid skjutsen i olika orter är mer eller mindre tryckande, så bör skjutslegan äfven rättas efter de olika locala förhållandena, och dess rätta belopp utrönas säkrast genom enlreprenadauetioners anställande.
Måhända hafva icke alla Ståndets ledamöter gjort sig reda för, huru Utsk:s förslag är beskaffad t.
Den första åtgärden skulle, enligt förslaget, blifva, att landshöfdingen pålyste en villkorlig entreprenad-auetion, d. v. s. alt lian förbehöll sig att pröfva anbudens antaglighet och bestämma hvad som fordras för entreprenadens fullgörande vid den station som är i fråga, såsom t. ex. huru länge entreprenören får låta den resande vänta, innan han blir forlskalFad, alt de resande, som hafi a förbud, genast böra få hästar, och huru många hästar skola finnas på stationen m. m.; och om någon åtager sig entreprenaden för den föreslagna skjutslegan af 24 sk. b:co milen, så äger landshöfdingen genast rätt att derom afsluta contract, men der ej någon finnes, som vill åtaga sig skjutsen för den bestämda skjutslegan, der skall landshöfdingen sammankalla alla de skjutsskyldige, och säga för huru stor skjutslega entreprenören vill öfvertaga skjutsen, och tillfråga dem om de derpå vilja ingå.
Om då två tredjedelar eller hälften går in derpå, så inrättas intreprenad för dem, och de öfrige komma att sjelfve bestrida sin skjuts; men del trassel, som Hr von Hartmansdorff befarat, uppkommer ej; ty för deti gästgifva - 4JS Den ij( November c. ni. re. sorn åtagit sig entreprenaden, det må vara med liela skjutlaget eller -|;delar eller hälften deraf, skall den högre skjutslega!! utgå, och densammas belopp kan antingen införas i gästgifvareboken eller utsättas på gästgifvaretaflan.
Sedermera är det entreprenörens sak att tillse det iian erhåller riktig betalning.
Äro hästarne hans egna, så skall han hafva 24 sk. b:co milen ■— ifall skjutslegan för honom blifvit bestämd till detta belopp — för hvarje häst; men om häst,irne tillhöra den skjutsskyldige, så erhåller han blott 16 sk. broo för hästen, och entreprenören behåller de återstående 8 sk.
Den resande betalar i alla fall 24 sk. för hvarje häst, antingen den tillhör entreprenören eller en skjutsskyldig.
Med detta förslag har Utsk. åsyftat alt tvinga jordbrukaren att afkasta sig delta onus.
Jag har trott mig böra göra denna framställning, för att närmare redogöra för syftningen af Utsk:.? förslag, och mig återstår nu endast att förnya min anhållan om bifall till Ulsk;s betänkande.
Jag är hufvudsakligen förekommen af den sisla värda talaien.
Jag begärde ordet, egentligen blott för att få besvara en framställning af Gr.
Anckarsvärd; men sorn den redan af den sista värda talaren blifvit besvarad, så har jag intet vidare alt tillägga i detta afseende.
Cederström har yttrat, att det skulle blifva underligt, luiru den resande skulle betala entreprenörs- och håll- eller reservskjutsen.
Det förundrar mig verkligen, att Frilun, som sjelf varit landshöfding, icke vet, att i dagboken finnas columner för gästgifvare-, håll- och reserv-hästar.
Jag ser ej, hvarföre icke der likaväl skulle kunna stå entreprenörs- och håll- eller reservhästar, det blefve då ej svårt att få vela hvad slags hästar man hade.
Jag erkänner Utsk:s välmening och instämmer i det hela uti Gr.
Anckarsvärds yttrande, men jag ber att få göra ett tillägg.
Det gifves nemi. orter, der skjutsen stundom, i anseende till marknader och dylika tillfallen, är ojemföi ligt större än eljest.
Der bladet omöjligt alt åstadkomma entreprenader till nästan hvad pris som helst, åtminstone, efter min öfvertygelse, icke under 3a sk. b:co milen.
Min mening vore derföre, att, i händelse förslaget af R. o. Ad. bifölls, man malle göra det tillagg, att då entreprenader i vissa orter ej kunna tillvägabringas, i anseende till den ojemna skjutsen, så skulle innevånarne i sådana orter äga att hos K.
M. anmäla förhållandet, hemställande R.
St. derjemte, att K.
Den 18 Juiri.
299 kerhet kunna wi frugta och ömma för de upofringar, hwarmed den dock fluteligen stall erhällan
En gäng afflutad eller med mera säkerhet derom än hittils är wäl ostridigt, at Sweriges Politista ställning derefter blifwer en helt annan än nu; mindre eller mer fördelaktig; sä blir det dä först, som efter min tanka, Riksens Ständer kunna med mera lugn, mognare granskning och öfwerläggningar besluta om en Thronföljd, som kan lofwa de lyckligaste framtida utsigter för märt Fäderenes!and, Harwid torde mängen anmärka, at et ju förr dest häldre gjordt ' roal af Thronföljare skulle säkrast förekomma all främmande inflytelse, af den eller de Magter, hwilka deruti wille blanda sig:
Men wore det Rysta Hofwets inflytelse wi hade at befrugta, sä skulle ock detta Hofs afsigter i sädant, falt redan wara lika sa allmänt kända, som öfrige tilbjudne fredswilkor.
Nägon Dansta Hofwets inflytelse är wäl ännu mindre at befara :
Under nu warande ärstid är jll sjelfwa Sundet ett säkert förswar emot allt anfall frän den sidan.
Ett med Norrige sä länge erhällit
L>tilleftänd och just pä den tid, dä för wäret pä swensta sidan troligen icke kunnat förekomma fiendens framträngande innom wära gränser, bör synas mig wara en säker borgen för Dansta Hofwets fredliga afsigter, ty utom desi uttryckliga tilständ har wäl Norrsta Befälhaswaren säfl-in blott lydande icke kunnat wäga at af sig sjelf inställa med siendtligheterna.
Franska Hofwets inflytelse i samband med de förras är kan hända den mest fruktanswärda; men i allt fall samma Magt, som äger styrka nog 5oo Den L8 Jullk. nog at twinga osi til erkännande af en Thronföljare, är ock lika stark för at twinga til ett afsättande, och i senare fallet fruktar jag den sista willan blefwe farligare än den första.
Med desia anförda skäl til ett icke förhastadt wal af Sweriges Tronföljare, anser jag likwäl för en icke mindre nödwärujghet, at sädant afgöra, innan Riksens Ständer ätffiljas
Men dä desi förinnan andra wigtiga Besiut böra ta. gas; sä tror jag ock at frägan om Thronföljare fordrar det minst skyndesamma; ty möjligen kunna innan Riksdagens stut- flera Politiska händelser tildraga sig och af den wigt som qifwa mera ljus ät Sweriges framtida ode.
Med rättighet at pä detta rum fä säga mina tankar, har jag säledessökt, at säkorrt om möjligit yttra den, uran egenkärlek til eget omdöme, men en. ligt öfwertygclse och i den afsigt, som är wäc gemensamma:
Fädlrmöianders wäl.
Friherre kurck, knut, anförde til Protoeollet:
Utan at iniäta mig r nägon Politisk Af. handling eller söka at utreda Cabinets hemligheter, som jag hwarken inser eller warit satt r ständ at känna eller fatta, wägar jag ändock, säsom Medlem af ett Riksständ, til hwars afgörande kommit ett öfwerläggmngs - ämne af den wäsendtlrgaste wigt för Land' och Rike okonstladt yttra mina tankar.
Detta ämne som rorer Thronföljden och desi reglerande, ett det ömtäligaste, det betänklr. gaste Den 18 Julik. 3oi gaste som förewarit under detta Riksmöte; detta ämne fordrar wär största upmärkjamhet.
Säledes och för at betragta det frän den synpunct jag i sädant fall förmodar wara den rätta, tyckes mlg ordningen derwid böra följas, för det första, i anseende til tiden, och för dec andra, i anseende til person, som derwid kan komma r fräga.
Hwad tiden beträffar, och dä wi ät Försynen öfwerlemna omsorgen för wär älskade Konungs dyrbara dagar, at de til allas glädje mäga förlängas; och .Mrgl.
Maj:ts älder ännu icke ovilkorligen af H fordrar, at härmed sä ffyndesamligen gä til wäga, och i thy fall, mig icke eller synes, at wi deraf j annat afseende I' kunna draga nägon wäsendtlig fordel, anser jag i Rikets ställning wädligt at nägon ting nu jä länge härutinan afgöra eller befluta.
Jag anser det wädligt under en tidpunct, dä wärt öde wacklande -och obestämdt under fortfarande krig, utan erna restourcer eller andras undeMöd ___ Icke lofwar den ost den ställning, at oberoende af framtida händelser, kunna förswara et steg af denna wigt, befästa et sädant ival och trotsa den Magt, som ffulle wäga at det klandra.
Jag anser det ää mycket mer wädligt derigenom, at det möjligtwis ffulle ge en ny anledning til krigets fortsättande och dymedelst försänka ost i nya olyckor.
Icke ännu hafwa wi kommit i det rum bland Europeiffa Magter, der wi i kraft afeg - 202 Den 18 I"! i. na medel, egna tilgängar och egen styrka, kunna undwara de fördelar, man har at lofwa sig af ruge ugna förbindelser med en mägtig Bundsförvandt.
Och sä länge de sammanskockande moln, som osi omge, betaga ost utsigten härtil, manne icke försigtigheten dä bör wara wär enda Ledare, säsom den säkraste.
De Politiska orsaker, som werkat til Hemliga Utffottets Bestut, kunna hos mig sä mycket minre skingrade betänkligheter i detta fall, som meningarne bland Utskottets Ledamöter warit delade, efter som flögan blef afgjord med Pluralitet, och dä desia nMiver icke baft en bewisande, en öfwertygaNe kraft och inflytelse pä de närwarande Personer, hwilka deraf fält
Del, sä lära de icke eller kunna werka förän- ^ bring i öfwertygelsen hos dem, hwilka derom icke äga nägon kunskap.
För at nu komma til den andra frägan sä lärer hwar och en medgifwa, at den af Hemliga Utskottet föreflagne Prinsen är en Herre bwars personliga egenskaper och dygder äro sä kända at han allaredan derigenom gjordt sig förtjent af en ^Eron; men dä han ännu til befästande af märt wal, af otz ingen ting annat kan påräkna för hgen och för wärt Lands säkerhet, än wär Nations allmänt kända Mannamod, dä han såsom ettx berris af wart förtroende icke äger annat, än den skyndsamhet, hwarmed wi gä detta Lil mätes eller något större prof af wär nit, an den goda wilja wi äga, utan förmägan, at honom kunna skydda eller förswara säsom Thron följare, Den r8 Julli. Zo3 följare i wart Land, kan jag för min del alldrig finna, det han med en sadan walförrattning ännu kan wara, hwarken smickrad eller belåten.
För öfrigt hemställer jag til Högloft.
Ridderstaxets och Adelns eget uplysta ompröfwande, hwad som nn wid detta wigtiga tilfälle kan wara af nöden at göra.
Man har alltid igenkändt en sann och ren Patriotism pä de beslut, som warit Majoritetens tanka innom detta Riddarehus; äfwen nn ar jag öfwertyqad om sanningen häraf; men fär likwäl högtidligen förklara, at skulls jag för denna gäng wara nog olycklig at fä räkna mig bland Minoritetens antal, sä anser jag ändä för en lycka at hafwa handladt enligt min öfvertygelse.
Friherre 8ilfvsr8objö1<l, upläste ett anförande til Protocollet sä lydande: Dä wär Nädiga och wälgörande Konung, som omfattar allt hwad
Dess trogna undersätares wäl rörer, med Faderlig omwärdnad och kärlek, har behagat Nädigst förklara Riksens Ständer, at tiden nu är inne för at wälja Thronföljare, och at Prins (Mik-sDi.vn af Schlesswig Hollstein m. m är den bertil mest wärdige och passande Herre; och dä detta Konungens yttrande grundar sig pä de uplyste och erfarne Herrars råd, som utgöra Lats-Rädet, och tillika är tilstyrkt af Riksens Ständers Hemliga Utstött, sä kunde samtelige Rikets Ständer, om de endast ätlydde sina hjcrtans böjelser och föjde deras öfwertygelse onr Konungens fasta föresatts at befordra Landets säkerhet och be ständ, Andra Band. 39, 4o.
Zo4 Den 18 Julik. ständ, dertil afgifwa utan besinnande sitt underdåniga bifall och samtycke.
Men dä en stor och rättwis Konung icke kan anse en blind lydnad behaglig, eller kan asia andra yttranden, ändem som aro byggda pä skal och Lfwertygelse; sä är det Ridderssapet och Adeln säsom det första Riks-Ständet icke wärdigt, at, utanföregängen den nogaste öfwerläggning aflemna sittutlätande uti detta wigtiga amne.
Pä sädan grund, och dä det tilhör mig, som har den äran at wara en Medlem af detta uplysta Samhälle, at yttra mina tankar, sä tror jag mig böra göra det upricktigt, efter den kännedom jag kunnat hämta genom min förmäga at inse uti ett sä sällsynt och främmande ämne, wägledd endast af den uplysning allmänna händelser meddela, när De ministeriella hemligheterna äro mig förborgade.
Jag utbeder mig derföre ödmjukast at Högwalborne Herr Grefwen och Landtmarskalken och Högloft.
Ridderskapet och Adeln täcktes afhöra mig med tålamod, och med benägenhet öfwerse de brister sorn min framställning röjer.
Jag skall nu ock alltid söka at föra sanningens spräk, skiljt fran bi-afsigter, fast jag icke kan yttra mig med den lyckliga wältalighet som sa osta höres innom detza murar.
Det är beklagligen nödvändigt at Riksens Ständer utnämna en Thronföljare bland främmande Furstar, dä Försynen betagit Swea Rikes Innebyggare hoppet at fä en Ättling af den Konung som räddat sitt Fosterland, hwilken Ättling säkert skulle ärft Fadrens dygder och kärlek för undersåtare:
Försigtigheten fordrar äf wen - Den iZ Julik. 3o5 wen, dä ivar Nådiga Konung, i anseende til redan ernädd hög alder, icke kan fora Riks Styrelsen sä länge man det önffade, Lil största smärta för hwarje redlig Swensk, at det ej för länge upffjntcs med walet af dest Efterträdare; men at nu genast strida dertil, anser jag likwal för min del) bade för tidigt och wädligt.
Landet är genom ett flerärigt oförståndigt fördt krig utblottadt pä folk, och större delen af quarwarande
Innebyggare äro utmattade af dryga pälagor, Eoldat-legor, Gärder, Skjutsningar, mistwäxter och dermed följande updrifne wäruprifer, samt genom saknad afsättning pä wanlige export waror.
Desta förluster äro förstora, för at täla tilökning, Wi behöfwa lugn och hwila.
Freden är säledes wär enda räddning och ett fortfarande krig deremot wär undergäng.
Den förra mäste derföre sökas och i min tanka antagas utan afseende pä de större förluster af Länder dem fienderna ost fräntagit, hwilka wi äro för swaga at ätertaga.
För at winna fred är det nödigt at allt det som kan aflägsna den, pä det sorgfälligaste undanrödjes.
Länders Politiska intresten äro oftast stridande sins emellan, hwaraf följer at dä twänne Magter wilja ingä fred och förbund medhwarandra, mäste intrestena jämnkas sä mycket ske kan; och dä är manligen den swagares lott at wika för den starkares fordringar.
Wi äro i jamnförelse mot wära fiender beklageligen i förra belägenheten.
Hwad är dä naturligare än at wi genom - Ztt6
Den 18 Juiri. nom underhandlingar söka utröna hwad wi kunna, innan wi bestämma hwad wi willa.
Den Thronföljare, pä bwilken wi nu önska falla med wärt ival, kan möjligen, ehuru wordnadswärd han är, och oagtadt dest mänga förtjenster, -i följd af wära fienders aldre Alliancer, wara af dem oantaglig.
I sädant fall skola de säkert fortsätta ett krig, icke för dem, men wäl för ost högst äfwentprligt, när wi icke kunna rakna pä någon Atlierads biträde.
Hwad were da wunnit med ett för tidigt wal af Thronföljare?
Jo! at wi antingen finge äterkatla det, eller ock med sista blods-droppan plikta för wart öfwermod, och kanske se ett kärt Fosterland förlöpa sin sjelfständighet.
Jag fasar för denna ranka.
Mätte jag ej lefwa den Dag, dä ett vricktigt begrepp om wärt sanna wäl, fört ost til wär undergång!
Hwad wore äter förloradt om med walet upjköts?
Jo! at wära fiender torde försöka at pätruga ost, det jag likwal ej will förmoda, en Thronföljare, obehaglig för Nation och stridande mot Landets intreste.
Kunna wi wara nog starka för at förswara det wal wi nu wilja göra, sä mäste wi äfwen kunna wägra det som en obillig fiende will ost pätwingä.
Den Magt som kan ästadkomma det ena/mätte äfwen kunna werka det andra.
Men kan icke möjligen upskofwet medföra förmän?
Jo! om fienderna föreflä ost en Thronföljare hwilken äterförer til ost förlorade Länder, eller gifwer ost npa, eller ock medförer penningar hwari genom - Den 18 Julik. Z07 genom Rikets ökade skullder kunde til nägon del förmindskas.