Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., afslog R. o. Ad. ifrågavarande framställning.
Oxenstiernas den 5 dennes på bordet lagda framställning i fråga om polletts utlemnande på grund af en utaf Komministern, Frih.
Rror Uno Hummerhjelm ulgilven fullmakt.
Med afseende å den för Adeliga ätten Hummerhjelm utfärdade fullmakt måste jag yrka afslag.
Hufvudmannen för denna ätt har nemi. för endast några år sedan gjort konkurs, och fastän ackord kommit till stånd, kan man dock tydligen finna, att detta blifvit uppgjordt så, att han årligen skall af sin lön utgifva några tunnor säd; och som detta ännu fortfar, synes det klart, att han icke till fullo godtgjort sina borgenärer.
Efter härmed slutad öfverläggning och på gjord propos. afslog R. o. Ad. ifrågav:de framställning.
Hr Danckwardt, Garl Gustaf, nppläste ett mern. af följ:de lydelse:
Innan jag öfvergår till den fråga, som utgör föremålet för denna framställning, anser jag mig böra i profit nedlägga mitt skarpa ogillande af de missfirmande oparlamentariska tillmålen och bot, som af en talare på Riddarhuset i sista plenum utsagts mot Iva Konungens rådgifvare, som icke blott före afgifvandet af Konungens förslag till ny R. 0. högt uppburits af Svenska folket, utan blifvit ännu kärare för alla rättsinniga inom sain11. I. 30 400 Den 9 December.
I hållet ”edom afgifvande af samma förslag och den öfvertygande bevisningen om dess öfvervägande företräde framför alla de förslag, som varit linder Konst.-Utslots eller Hiks-Slms öfvervägande.
Det kan icke vara för K. o.
Ad. okändt hvilken talare jag afser, då Hr Treffenberg träffat sin egen sjelfskrifvenhet med det grundskott från sin ettersprutande monitor, som lian rigtat åt ministéren, till bevis hvarpå jag upplyser honom, att vid 1809 års riksdag, en talare för ett anfall af långt mindre okynne mot en högt aktad Embetsman var nära att med ftdels pluralitet utvisas från sitt rum på Riddarhuset, men som nej-sedlarne uppgingo lill något mera än £:del, slapp han undan den hårdare bestraffningen med en sträng skrapa, efter minoritetens beslut, af Landlmarskalken.
Min mening är icke att föreslå nåeotdera, ty möjligen lill lycka för Hr Treffenberg är jag icke Vestgöte som han.
Kunna hans landsmän fördraga, att från deras hemland utgått en sådan sjelfskrifven representant, utan erhållande vederbörlig tuktan, så kan jag uthärda det, ehuru anfallet icke är ensamt rigtadt mot Ministern, utan mot den Konung, som höll dörren öppen till sin rådkammare för den Riddarhusets och folkets man, som, föraktande att vandra på tvetydiga vägar, på lika sätt insmygit sig i en folkkär Konungs hjerta, som i nott och mina politiska vänners och alla klart tänkande medborgares, eller till föjld af sitt varina nit för fäderneslandets väl, sina öfverlägsna själsgåfvor och skarpa omdöme i de frågor, som både al Konung och Ständer varit honom uppdragne att behandla, och hvilka det varit och är hans pligt, att oberoende af andras ensidiga och korttänkta villfarelser bringa till lika lyckligt slut för folket, som det nu fullbordade af Just.-Stats-Miriistern i lörsta rummet utförda verk, hvilket utgör dennes olörvanskeliga ära.
När jag nu ölvergår till Imfvudföremålet för min framställning, erinrar jag mig Hr Treffenbergs hänvisande till ett det Romerska hatets och ölvermodets valspråk: delenda est Carthago.
Det må lia öfverensslämt med arten af hans känslor.
För mig gäller högre ett valspråk från Republikens vackrare dagar, så lydande: flat justitia, pereat mundus, som kan ölversättas med dessa ord: må rättvisa ske, om ock en verld derunder förgås.
Jag tillåter mig den friare öfversättningen.
Må hela folket utöfva rättvisa mot alla medborgare, och i den graf, hvars alla fyra sidor nu äro uppkastade, den lörhatade ståndsinstitutionen såsom en vid lilvet utledsen sjelfspilling nedstörta, flir att åter förädlad uppstiga i en till dess förnämsta lemmar välskapad tvillingsgestalt, hvars begge hufvuden det må blifva lt. o.
Ad:ns lott alt utgöra såsom en gärd af folket, icke åt dess anor, men åt dess öfvervägande intelligens.
Men, Mina Hrr! det finnes säkerligen för vinnande af denna lyckligare och af egentligen Bonde-Sl:t säkerligen önskade ute ån g, då delta Stånd icke har något annat intresse än landtadelns, ett hinder härför i en omständighet, som, tror jag, undgått den stränga kritik af förslaget, och som jag icke gerna Den 9 December.
467 anmärkt under diskussionen, besluten att låta segren vinnas genom den yngre kraftens bemödanden och icke med mina inträda i en tid, som icke kan blifva min, det nemi., att representanter i öfre kammaren icke ha samma anspråk på underhåll som i den nedra.
Det är häri Adeln gör den egentliga uppoffringen.
Mitt förslag går ut på, att denna afhjelpes på hela R. o. Ad:ns allmänna bekostnad.
Skälen dertill äro alltför klara för att behöfva bevis.
Med sjelfskrifvenheten, såsom den slutligen urartat, att genom fullmagter utöfva de först förbundne hufvudmännens pligler, har icke följt någon annan skyldighet än att efter egen råd och lägenhet bevista riksdagen för alt bevaka frågor man ansett varit af vigt.
Nu blir förhållandet annorlunda.
De valde bland landtadeln, som icke anse sig kunna med fredadt samvete afsäga sig medborgares förtroende till öfre kammaren, äro icke likställde med den Adel, som inväIjes i nedre.
De skola föredraga att väljas der, och tillgång saknas inom orten lill kandidater till den öfre, och det konserverande elementet i den öfre härigenom försvagas och elter Gr.
Sparres ord öfverlåtas åt buorgeoisien.
Jag öfverlemnar härmedelst åt R. o. Ad. samt åt Riddarh.-Utsk:t, alt denna Adelns ensak öfverväga, för alt i dess och hela landets intresse få en rättvis lösning.
Då Riddarhuset är Adelns egendom, som blir till stor del öfverflödigt, är denna lilla missbildning i den nya skapelsen icke svår att omforma, utan all kapitationsafgift för Adeln. Gr. af Ugglas, Ludvig:
Hr Danckwardts anförande, alsåg detta, att åt de af R. o. Ad:ns ledamöter, som kunde komma alt inväljas i första kammaren, en ersättning skulle gifvas lill bestridande af deras underhåll vid riksdagen.
Ett sådant förslag innebär uppenbarligen en förändring i den nyss antagna grundlagen, och vid sådant förhållande hemställer jag, huruvida remiss till Riddarh.-Utsk:t kan tillåtas.
Jag, anhåller att Ståndet behagade afslå den gjorda framställningen.
Jag ber att få fästa Gr. af Ugglas’uppmärksamhet derpå, att frågan rör hvarken Konungen eller MedStånden, utan är helt och hållet Adelns ensak, derom den, aldeles oberoende af stadgandet i den antagna nya R. 0:n, kan förfoga.
Det medgifves att ledamot af lörsta kammaren icke af statsmedel kan lå ersättning för resekostnad eller arfvode; men det finnes icke något hinder för landsting eller stadsfullmägtige att försäkra sig om antagande af ett önskvärdt val genom anslag af kommunens enskilda tillgångar, örn valet under inga andra vilkor antages, hvilket säkerligen kommer att ofta inträffa, då ting eller stads-valkorporation icke saknar skäl tro, det en inom hufvudstaden vahl fullmäktig utan ali ersättning icke med samma intresse bevakar och befordrar orlens eiler landets fördelar, som den bepröfvade ortens man.
Har nu dessa valkor - 4G8 Den 9 December. porationer icke belijertat elen utseddes enskilda stallning och valt till ombud en af Adeln, som utan all ersättning ser sig nödsakad att ej förtroendet emottaga, så borde den förhoppning för honom återstå, att inom sitt eget stånd vara försäkrad om ett visst understöd, som i sådant fall kunde uppmana honom att valet antaga, och beviljandet utgjorde då U. o.
Ad:ns gemensamma angelägenhet, som enligt 37:de §:n grundlagen, äfven sedan den nya R.
O. trädt i kraft, tillkommer R. o. Ad:ns behörighet.
Det vore säkerligen för lt. o.
Ad. sjelf vigligt, att denna fråga före de forsla valen, och således under Adelns nuv:de sammanträde, kom, efter Riddarh.-Utsk:ts beredning, under ölverläggning.
Jag har mot slutet af det 79:de året inställt mig för att såsom hufvudman uppfylla min ätts sista riksdagsmanna-pligt mot fäderneslandet, och hade således gerna sett, att en sådan öfverläggning icke uppskjutils, då det är det sisla Riksmöte jag bevistar.
I saknad af understöd bland de få närv:de i detta ögonblick, vill jag visserligen icke, efter de af Gr. af Ugglas gjorda anmärkningar, föranleda proposition, utan åtnöjes med att begära, det såväl anförandet, som detta yttrande, må såsom ett testamente . af mig upptagas i R. o. Ad:ns propokoll.
Frågan berör den egentliga betänklighet jag haft svårt alt öfvervinna vid beslutets fattande alt bifalla K.
Propos., ly en kostnadsfri fiirste kammare anser jag hvarken nyttig lör samhället eller möjlig att fortfarande åstadkomma, och det är denna sednare visshet, som förmått mig alt tillhöra Ståndets pluralitet, då jag kunnat förutse, att den jemkning, jag i detta afseende önskat, ej länge uteblir.
Ehuru hvarje korporation eger att besluta om användandet af sina tillgångar, torde det dock vara klart, att dessa beslut icke under något vilkor få gå i en ristning, som strider emot rikets grundlagar.
I den nyligen antagna lt.
O. är uttryckligen stadgadt, att ingen ledamot i första kammaren eger att i denna egenskap uppbära något arvode, och R. o. Ad. kan således icke grundlagsenligen besluta, att de
Adeliga representanterna i första kammaren skola sättas i något undantagsföihållande i delta afseende.
På grund häraf yrkar jag fortfarande afslag.
En mängd ledamöter hördes häri instämma.
Den vördnad och aktning, jag anser en medelåldersman böra bära för ålderdomen, hindrar mig att gifva tillkänna mitt omdöme om Hr Danckwardts förslag.
Helst skulle jag se, om han alstode derifrån, ty i annat lall måste jag derå yrka afslag.
I afseende åter å hans yttrande derom, att oparlamentariska och opassande yttranden blifvit under debatten i representations-frågan fällda, vill jag endast anmärka, att detta påstående Den 9 December.
469 högeligen förvånat mig, samt att jag icke kan finna, huru man rimligtvis ens kan antyda, alt någon af R. o. Ad:ns ledamöter brustit i den aktning, han är skyldig Ståndets Landtmarskalk.
Het var med djup smärta jag åhörde det föredrag, Hr Danckwardt nyss höll.
Jag trodde, att, elter det striden blifvit på detta rum utkämpad, vi alla skulle vilja kasta glömskans mantel öfver den förda diskussionen och i enighet och samdrägt broderligen räcka hvarandra handen.
Jag hoppas att 15. o. Ad. målte alsia den gjorda framställningen om besluts lättande derhän, att Ståndet skulle bekosta vistelsen vid riksdagen lör de af dess medlemmar, sorn möjligen komme ali blifva invalde i lörsta kammaren.
Detta vöre ju att vilja ställa oss som en särskild kast i samhället, någonting som icke får ega rum hädanefter, då det är intelligensen ensam, som skall vinna inträde i representationen.
Jag förenar mig med deni, som yrka alslag.
Jag har icke något vidare att anföra i ani. af Frih. Cederströms och Gr.
Taubes anföranden, än att hvad jag nu i afseende på Hr Trelfenbergs anförande yttrat, är aldeles detsamma jag önskat yttra i fÖreg:de plenum, och som jag vid Adelns starka önskan, alt få propos., för att i frågan votera, fann mig föranlåten att tili detta plenum uppskjuta.
Landtm, förmälte, att då han vore oviss, huruvida han riktigt uppfattat
Hr Danckwarrits sednaste yttrande, Hr Gr. o.
Landtm, ansåg sig böra fråga Hr Danckwardt, om han dermed afsett att afstå från begäran om remiss af det utaf honom väckta förslaget.
Hr 1) anckwart:
Jag afstår från mitt yrkande om remiss, men anhåller alt mitt anförande måtte i prot:t intagas.
Jag är jäfvig att yttra mig öfver Hr Danckwardts anmärkning emot milt anförande i representations-lrågan, och vill derföre endast i korthet erinra, att för hvart och ett olorvilladt omdöme torde vara klart, att under det hvarje ord, jag yttrat, bar vittne om min innerliga öfvertygelse om förkaslligheten af de politiska idéer, som ligga till grund för det nya systemet, har jag icke yttrat ett enda ord, som kunde antyda ens den ringaste misstanka om regeringens goda afsigt.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., alt då IIr Danckwardt återkallat sin begäran om remiss af ifrågav:de motion, R. o. Ad. torde finna, alt frågan borde anses halva förfallit.
Hr Breitholtz, Claes Gustaf: Mot R. o. Ad:ns beslut i afseende 3 representations-frågan får jag anmäla min vördsamma reservation. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f 3 e. m.
Onsdagen dea 13 December 1SC5.
Justerades 5 prot:s-utdrag för den 9 dennes, och prot:t för den 18 sisth November.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att till R. o. Ad. hade öfverlernnats 15 biljetter till Musikaliska akademiens sammankomst för firande af dess högtidsdag den 10 dennes, samt anmodade de ledamöter af 15. o. Ad., sorn önskade erhålla dessa biljetter, att anmäla sig hos Riddarh.-Fiskalen.
Upplästes och godkändes Exped.-Utslcts skrifvelse-förslag N:o 2, angrde regleringen af utgifterna under Riks-Statens Första Hufvudtitel.
Upplästes ett af Frih. Skjöldebrand, Knut, inlemnadt mern. af följnle lydell:
Nödsakad att för någon tid aflägsna mig från riksdagen, måste jag afsäga mig min befattning såsom Elektor, under vördsam anhållan tillika att vid min riksdagsmannarätt lä blifva bibehållen.
Hr von Francken, Georg Wolfga ng:
Då jag ej kommer att svara nej till denna begäran, likasom jag icke heller hädan - Den 13 December.
471 efter kommer att göra det till någon sådan anhållan att få afsäga sig ett erliåljet förtroende, ber jag få tillkännagifva orsaken härtill, på det jag icke måtte anses hafva på något sätt ändrat den åsigt, jag hittills följt, att icke lemna min röst till bifall af en afsägelse.
Jag ansåg nemi., att, då man åtagit sig ett allmänt förtroende, så borde man bibehålla detta och icke för enskilta affärer eller dylika skäl få afsäga sig detsamma, och hade hoppats att genom ständigt förnyande af mitt nej och genom yrkande å votering ang:de dylika afsägelser slutligen förmå K. o. Ad. alt afslå desamma.
Men numera, då det är sista riksdagen, som R. o. Ad. såsom sådant bevistar, så anser jag det ingalunda vidare tjena något till att motsäga sådana afsägelser, då syftemålet är förfeladt; för mig må hädanefter de gerna begifva sig från riksdagen, som icke hafva tålamod att fortfarande deltaga i riksdagsarbetet.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. , biföll Ii. o. Ad. denna anhållan; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Ståndets Hrr Bänkmän att välja en Elektor efter Frih. Skjöldebrand.
Efter förmälan, att Gr. Thott, Otto, och Frih. Wrangel von Brehmer, Johan Wollmar, hvilka blifvit utsedde till ledamöter i Riddar!).-Utsk:t, inlemnat sina poletter; anmodade Hr Gr. o. Landtm. R. o. Ad:ns Hrr Elektorer att sammanträda för val af 2:ne nya ledamöter i nämnde Utsk.
Landtm, tillkännagaf härefter, att vid det sammanträde, som Riks-St:ns Hrr Talmän sisth dag hållit för att träffa öfverenskommelse om de dagar, på hvilka plena bos RiksSl:n under tiden närmast före och efter den stundande Julhelgen borde hållas, Hrr Talmän, jemte det att de förenat sig i den åsigt, att då några ärenden af vigt för närvide icke fiirefunnos att af Stånden handläggas, det skulle vara särdeles önskligt, att Utskm ville utan något synnerligt afbrott fortsätta sina arbeten under Jultiden, tillika öfverenskommit, att plena hos Riks-St:n skulle ega rum Lördagen den 16, Onsdagen den 20, Fredagen den 22 samt Lördagen den 30 innev:de månad.
Mörner, Carl; Hindrad af opasslishet att närvara sisth Lördag, må det tillåtas mig att vid delta tillfälle få i R. o. Ad:ns piot. nedlägga min reservation mot det beslut, som Ståndets majoritet lättat i representationsfrågan.
Mina Hrr! för den, som under en lång lefnads- och tjenstemannabana halt lyckan att se vårt gamla Sverige gå framåt i alia rigtningar, se näringar och handel uppblomstra, se Konungar och Ständer samverka till stora, riksgagneliga löretag, vill det synas sorn om det icke 472 Den 13 December. varit så brådstörtande med antagandet af ett representationsförslag, Ilvars brister äfven dess anhängare insett och erkänt.
Måtte det jubel, den hänryckning, hvarmed detta förslag mottagits, räcka länge, räcka alltid, och måtte de stora förhoppningar, man nu vill grunda på ett nytt representationssätt, en ny samhällsförfattning, aldrig blifva svikna!
Det är också endast under sådan förutsättning, som R. o. Ad:ns koncessioner åt en osedd framtid kunna ursäktas.
För min enskilda del skall jag, Mina Hrr! under mina återstående dagar med tacksamhet blicka tillbaka på den lyckliga tid, då Sveriges representation hade till mål lör sina sträfvanden att stödja och upprätthålla konungamakten samt i möjligaste måtto, last någon gång icke utan heta strider, bereda Svenska folket trefnad och belåtenhet.
Jag slutar denna min korta reservation med att nedkalla lycka och välsignelse olver vårt älskade fosterland.
Då äfven jag var förhindrad att under Lördagens plenum närvara, får jag härmed vördsamt anmäla min reservation mot R. o. Ad:ns sisth Thorsdag fattade beslut i representationsfrågan.
Jag erkänner, att jag var tveksam om, hvad parti jag skulle taga i denna fråga, men under diskussionen hade för mig blifvit klart, att ansvaret för ett ja skulle blifva större än för ett nej.
Säkerligen skall man beskylla mig för vankelmod, men jag tröstar mig med vissheten, att jag har många bröder i lifvet, som gilvit vika för en bättre öfvertygelse.
Härefter upplästes följ:de skriftliga mem:r af: Gr. Cronhjelm, Lars Fredrik:
Fmot det af R. o. Ad.
Thorsdagen den 7 i denna månad fattade beslut, i afseende å Konst.- Utsk:ts Mern. till R.
St:r, angående det hvilande förslaget till ny R.
O., får jag härmed äran afgifva min reservation, med anhållan att den må blifva i R. o. Ad:ns prot. intagen.
Frih. Taube, Henrik Wilhelm Eugéne:
Fullt öfvertygad om förderflighet?!) af Höplofl.
Ståndets d. 7 dennes fattade beslut i »reformfrågan,» anser jag mig pligtig tillkännagifva, att jag då voterat nej, hvarjemte jag vördsamt anhåller, att denna min reservation måtte i prot. intagas. Hrvon Printzensköld, Axel Carlsson:
Jag anhåller vördsamt att tå lill R. o. Ad:ns prot. afgifva min reservation mot Ståndets beslut att utbyta Sveriges, sedan århundraden bestående representation emot en sådan af i grunden splitter ny beskaffenhet.
Huruvida det varit med statsklokheten förenligt att, vid förändring af folkrepresentationen uti ett så gammalt konungarike som Sverige, helt och hållet, på sätt nu skett, bryta med landets historiska förhållanden, tillåter jag mig icke att Den 13 December. 473 bedöma, utan vänder mig endast till den nya K. 0:n., sådan den är; oell kan för min del icke finna densamma i lika liög grad betryggande för mitt fäderneslands väl som den gamla med alla sina brister, sedda till och med genom det förstoringsglas, hvarmed Sveriges mer eller mindre smutsiga tidningspress sedan ett antal af ar plägat betrakta dem.
Beviset för riktigheten af denna min åsigt hemtar jag från, bland annat, den nya R.
Oms 65:te §, hvilken, man sage hvad man vill, lägger i nedre kammarens hand afgörandet af landets aldra ömtåligaste frågor, så vidt detta afgörande beror på representationen.
Öfre kammaren, underlägsen som den är till röstetal, kan, om den än, hvad som dock tills vidare lärer lå anses oafgjordt, kommer alt bestå af landets ypperste män, icke på något kraftigt sätt motverka detta, enligt min tanke, högst olyckliga förhållande.
Sammansättningen af den nedre kammaren är derför en säker borgen, och representationens magt, hvilken hittills varit utöfvad af te ml igen många samhällsklasser, är sålunda förflyttad nästan uteslutande på den meriborgarklass, hvars insigter om rikets behof och sannskyldiga nytta icke skäligen torde böra antagas vara eller ens blifva af den eminenta beskaffenhet, att hemälde samhällsklass, tillförene vid riksdagarne representerad af flederv. Bonde-Ståndet, ju ej lämpligen kunnat åtnöja sig med något mindre an utslagsrösten uti rikets vigtigaste angelägenheter.
På nu anförda skäl har jag, af pligt och samvete dertill uppmanad, röstat emot antagandet af det Kongl, representationsförslaget.
Hamilton, Hugo Jakob: Emot Högloft. R. o.
Ad:ns den 7 innevide månad vid förehafvande af Konst.-Utskds Meni.
N:o 2, ang:de det hvifande förslaget till ny R.
O. m. m., fattade beslut, får jag härmed anmäla min reservation.
Hr Lagerbjelke, Johan:
Afven jag anhåller få vördsamt tillkännagifva, det jag röstat nej till den R. O., R. o.
Ad. nyligen antagit.
Jag har gjort det derföre, att jag tror, att den medför konungamaktens försvagande; att den historiska rätten i samhället derigenom blifvit närmare trädd, än önskligt varit; att den icke synes innebära den säkerhet till bevarande af statens högre intressen, som för en national-representation är så väsendtlig, och som, efter hvad historiens erfarenhet utvisar, häst bevarar de i politiskt afseende omyndige samhällsklassernas rätt, på samma gång den inger trygghet för framtida bestånd; samt slutligen derföre, att grunden för valrätt, fastän ett bland de vigtigaste ämnen i en grundlag, kan ändras och rubbas af annan myndighet och på ett mindre betryggande sätt, än som ansetts nödigt att stadga för ändring af R. 0:n i öfrigt.
HrFalkenstedt, Oscar Werner Carl August Alexis: Emot R. o.
Ad:ns d. 7 dennes fattade beslut i representationsfrågan får jag härmedelst nedlägga min reservation. 474 Den 13 December.
Hr Mannerstråle, Carl Herman Eugéne:
Emot It. o. Ad:ns beslut den 7 dennes ang:de antagandet af förslaget till ny R.
O. får jag härmed vördsamt anföra min reservation.
Hr Reutercrona, Göran:
Emot det af R. o. Ad.
Thors dagen den 7
December fattade beslut, i afseende å Konst.-Utsk:ts Mern. till R.
St:r, ang:de det hvilande förslaget till ny R. 0, får jag härmed äran afgifva min reservation, med anhållan att den må blifva i R. o. Ad:ns prot. intagen.
Sedermera anmälte sig och yttrade Hr Belfrage, Johan Gustaf Wilhelm:
Emedan jag sistlidne Lördag var förhindrad att bevista R. o. Ad:ns plenum, är jag först nu i tillfälle att mot R. o. Ad:ns beslut i representationsfrågan mig reservera.
Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts den 2 och 9 dennes bordlagde Mern.
N:0 11, med ålerlemnnnde af K.
M:ts från Borgare-St. till l!tsk:t remitterade Nåd.
Propos. ang:de förändring i grunderna för beväringsinrättningen och om bildande af en landstorm.
Då jag tror ruis veta att denna fråga redan blifvit afgjord inom de öfriga Stånden, anhåller jag få upplysning om, huru deras beslut utfallit.
I ani. häraf tillkännagaf undertecknad, att den ifrågavarande Kongl.
Proposm blifvit af de tre öfriga Riks-St:n till Lag-Utsk:t öferlemnad.
Piper:
Jag får då anhålla, att det måtte få bero vid det af de 3 öfriga Stånden fattade beslutet och ärendet sålunda blifva till Lag-Utsk:t remitteradt.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos, lät R. o. Ad. bero vid de öfriga Riks-Stms åtgärd i ärendet, dock under förbehåll, att derest R.
St:r, på sätt föreslaget blifvit, komme att nedsätta ett särskildt Utsk. för behandling af den ifrågavarande Nåd.
Proposm m. m., densamma då skulle till detta Utskott öfverlemnas.
Föredrogs ånyo Banko-Utskds den 2 och 9 dennes på bordet lagde Mein.
N:o 4, med återlemnande af åtskilliga till Utsk:t remitterade motioner.
Hr Mannerskantz, Carl Axel: éag tror att bland de vigtigaste ekonomiska frågor, som finnas att behandla i vårt land, är otvifvelaktigt den att få fastighetskrediten på bättre sätt Den 13 December.
473 ordnad än hittills varit förhållandet, ty hvar och en, som kommer från olika landsorter, skall nödgas erkänna, att der råder öfver allt klagan öfver bristande tillgång på förlagsmede! för jordbruket och andra näringar, som behöfva förlag på längre tid.
Orsaken härtill är, enligt min uppfattning, den, att kreditväsendet inom vårt land på sednare tiden tagit en sådan rigtning, att kapitaltillgången blifvit derigenom dragen från jordbruket och sådane näringar, som lika med den behöfva penningar på längre tid; dessa kunna icke ingå i bankinrättningar af den beskaffenhet, att de i följd af sin egen rörelse måste utlåna penningar på kortare tid.
Kännedomen om denna brist, denna förlägenhet inom förlagsrörelsen, denna saknad af nödiga tillgångar för inhemska näringars kraftiga upprätthållande har gifvit sig tillkänna i en mängd motioner, hufvudsakligast väckte inom Bonde-St.
Hvar och en af de mångå särskilda motionärerna har sökt botemedel på sitt särskilda sätt; de öfverensstämma visserligen i hufvudsaken, men skilja sig i enskilda omständigheter.