Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Staten således kan med högst obetydlig mind6kning i Bevillningen lätta Theaterns underhåll, och osäkert är om något beständigt direct understöd på annat sätt blir vid denna Riksdagen lemnadt, så tillstyrker jag lika med Grefve Löwenhjelm, att nämnde personer vid Theatern må från Bevillning efter denna Artikel befrias.
Den 20 Juli. e. m.
,95* Grefve Mörner, Carl Stellan, trodde att
Tjenstemännen borde linna sig ganska lättade efter denna BevillningsFörordning:
BevillningsProCcnten på loner vore uti en ganska betydande grad nedsatt.
Friherre Cederström, Anders, Anmärkte, att meningen:
Advocntcr och alla sorn föra andras talan, kunde föranleda till mycken misstydning.
Hvar och en kunde vara berättigad att föra andras talan, titan att derföre i-ara lönnlig
Ad cocar.
Den som, utan att vara det, förer andras talan, hör alldeles icke taxera;, emedan följden vore, att hans Bevillningsafgift naturligtvis komme alt falla principalen till last, och sådant skulle försvåra utöfningen al den, i Lagen hvar och en förvarade, rättighet, att välja hvilken han vill, att föra sin talan.
Grefve Mörner, Carl Stellan, anmärkte, att några Advocater på Stat icke finnas, Utan treen tes liar helt enkelt hvar och en sorn förer andras talan, och att sådane fontins, som förtjente 2 till 3000 Bd. om äret.
t Grefve lowenhjelm, Gustaf, utbad sig ti till; igga till sitt förra yttrande, alt förhållandet med The ater-Suj atter vöre olika emot det med alla andra löntagare.
Ty för det första hade Theater sujettenm icke Deri 20 Juli e. m. »agra bestämda Löner pä Stat, utan Våiderä* de deras vilkor efter hvad de, genara Contracter, kunde betinga sig; och för etet andra kunde stadgandet oai Beyillningsafgift lätteligen illuderas, då det aukömme pä Directionen, att, i stället för bestämd inkomst, gifva Sujetterna Traptaménten eller ock Aftonpenr. ingar, särskildt fcir hvai.je Spectäkel*. ock det vöre alIti<1 mindre rådlig!, att göra sådana författningar som kunde illuderas.
Friherre Cederström, Jacob,.yrkade, att meningen rörande Advocaler, i hans tanka, icke vore precist uttryckt, i anledning hvaraf han föreslog:
Ädvocater, hvilkas yrke det dr att jära andras talan.
Herr Munck af Rosenschiöld t
Jag förenar mig med hvad den värda Ledamot, »om nu sist talade, anfort.
Tillika får jag instämma med Herr Grefve Löwenhjelm i dess motion, heldst det vore till och med löjligt, att Staten skulle låta betala sig Bevillning af ett Verk, åt hvilket den sjelf lemnar ett årligt understöd.
DetJ
Vore det samilia, som om en Sockne-FattigCassa skulle deltaga i Socknens allmänna utgifter.
Herr Grefven och LandtMarskalkeriLoreslog undantag af Bevillning för TheatsrSujetter.
Den 20 Juli e. nu 933 Ropades Ja och Nej. Friherre Boye, Ludvig:
Lika med Herr Grefve Löwenbjörn anser jag Théaterns Smatter bora fritagäs från Bevillning för deras inkomster vid Theatern, emedan naturen af deras engagement synes mig gifva åt deras inkomster egenskap, mera lfJ träctam. énte än af lön.
Friherre Jacob (Sederströms anmärkning, angående Bevillning lör Ådvoeäter, förefaller mig också ga riska' kdtuuiad, emedan annars visserligen kunde uppstå tillfälle för en ovigtig tillämpning.
Jag föreslår dei före, att ordalaget ändras och att till Ädvocater lägges orden, "sorn begärt och fatt
Domstols tillstånd att andras talan föra. _ -j Herr Mannerstam, Johan.
Jag kan icke instämma uti Friherre Boyes yttrande.
Med Ädvocater, som enligt ifrågavarande Moment skola taxeras, kunna icke rimligen förstås andre, än de, hvilka med behörighet dertill» idka det yrket, att föra andras talan, och alldeles icke de, spm någon gång åtaga sig fullmägtigskap.,.
Egeinteligfcn tillförordnade Ädvocater, hvarom Friherren nämnt, finnas icke i vårt Land vid någon Domstol, och mindst vid Under-Rätterna.
T*, y ‘mm iivafl 'i#, Mend r Wl «* Herr LandtMarskalken gjorde propo.
Ö34 Den 2o. Juli. tf, rn. sition på den af Friherre, Cederström fö» reslagna Redaction; men Friherre Mannerheim, Fars Augustq ansåe: det tvetydiga latt kunna afhjelpas , endast genom borttagande af tvänne ord.
Om, ur meningen; Advokater och idla sorni föra andras talan, orden och allri, försvun no> så kupde origtig tolkning icke mera äga ruai, Bifölls.
Grefve Löwenhjelm utbarl sig få erinra, i afseende pä dem af honom väckta fraga, det han ej hegart undantag för Theaferns Tjenstemän, utan blott för de så kallade TheaterSujetterna, äfvensom blott för Sujetterna vid den Kongl. Theatern.
Efter någon kort öfverläggning härom, blef Grefve Löwenhjelms förslag, eftergjord proposition af Herr LandtMarskalken, bifallen.
Andra Artikeln, z §., to Momentet skulle utgå. 3:dje §:ns i moment bifölls, jemte den, i svaret på anmärkningarna, föreslagna redactionsforändring.
Den 20 Juli e. m.
Samma §:s 3 moment likaledes; samma §;s 5 moment likaledes ; i samma §ts 7 moment skulle stadgandet om Advocater förändras såsom ofvanför®.
Äfvenväl att minimiafgiftcn för Utjordar och Urfjellar skul le försvinna.
Samma §:s 9 moment skulle försvinna. 4:de §.
x momentet.
Härvid antogos förändringarne beträffande Grufvor ijch Krutbruk.
Samma §:s 4 moment bifölls med clet» i svaret föreslagna förändringen rörande Skål-Westgöt!)arna.
6:te §. 2 och 3 mo* menterna hifcllos med de dervid föreslagna förändringar.
Tredje Artikeln, i:sta och 2;dra biföllos jemte förändringen.
Härefter yttrade sig Herr Munck af Rosenschöld:
I början af sitt utlåtande yttrar sig Utskottet så väl om mina sorn flera andra Ledamöters vid dess Betänkande gjorda anmärkningar, a tt ”dessa anmärkningar t) äga till stöd några uppgifna détailler för tillämpningen och verkställigheten, och följaktligen sakina erforderlig visshet, både om nödvändigheten och om säkerheten af det föremål, som sökes.*’ Jåg får härvid jjS Den so Juli. e. ut. erinra, att de anmärkningar jag tog mig friheten gora, rövde blott grunderna för Bevil!- ingen, och att jag ansåg och alltid skal! anse för ett öfverflödigt och onyttigt arbete, att ga in i detaillerna, innan man torum it öfverens om grunderna, hvarföre ock nu vid denna Riksdag visligen det tillägg till 'dir Riksdagsordning blifvit gjordt, att Bevillningsutskott et skall först till Flena inkomma med grunderna, innan det inJemnar detaillerna till granskning.
Till öfverflöd åberopade jag mig dock Herr Stallmästaren von Törnes Project, med hvilket jag i huv udsaken förenade mig, och hvilket uppgjort det ail ler på de, enligt min öfvertygelse, rigtiga grunder.
Jeg anser i synnerhet vigtet, att
Beviliningen lågges p.å behållen antingen inkomst elier förmögenhet, sa nyt utgår progressivt, såsom enligt den af mig vid Riksdagen lQoo föreslagna och rQog antagna princip.
Herr Grefve Mörner, Carl Stellan:
Bevillningsutskottet har i de mest varsamma ordalag ylliat sig om Herr Stallmästaren von Tornes förslag, och uppgifvit skälen hvarföre det ej trott sig kunna antaga detsamma.
I följe deraf har det ej heller kunnat antaga Herr; Rosenscliolds hudvudjprincip, såsom varande densamma sorn Herr von Tornes.
För öfrigt, om jag ej orjgtig fattat Ridderskapets och Adelns besl ut , Be ti 20 Juli c - ro sjelfva grunderna för den nya Bevillningen redan af Ridderskapet och Adeln godkända.
Herr Munch af Rosenschöld: Kerr ©refve Mörner anmärker, att grunderna för Bevilluingen äro redan bifallna.
Jag har ock icke yttrat mig nu, för att vederlägga de antagna grunder, utan för att försvara mig i anledning af Utskottets anmärkning, att jag, dä grunderna förehades till pröfning, ej uppgaf några detailler: och jag tror för öfrigt, att det hade varit ordentligare, om Utskottet först inkommit med grundarna, och sedan med fördelningen.
• J ’ Grefve Mörner, Carl Stellam Jäg tror att Utskottet uppfyllt sin pligt.
RegeiingsFormen säger bestämdt, att BevillningsSumman skall vara fixerad, innan förslaget till grunderna och fördelningen af Bevillningsutskottet inlemnas: och Ut skottets förslag i dessa delar inkom blott två dagar sednare än StatsUtskottets förslag om BevillningsSumman var Utskottet medJeladt.
Jag har, varit missförstådd, om man trott mig hafy va anmärkt mot Utskottets åtgärd, såsom stridande mot ©rundlagen.
Jag har blott^ yttrar, att jag kunde lika så val anmärkt' 958 Den 20 Juli e. m. emot grundeima af Bevillningen, utan att behöfva ingå i dennas detaillej,-, sqj& Utskottet härefter hlir pligtigt att utarbeta grunderna, och framlägga dem till pröfning, innan det framkommer med delaillerna., Jag har blott velat reservera mig till Protocollet emot de redan, antagna, grunder för Bevillningen.
Friherre Mannerheim, Lars.
August, uppläste följande:
Riksdagsarendernas kända gång har satt Bevillningsutskottet utom allt förvållande, att förslaget till Bevillning icke förr än så nära emot Riksdagens slut kunnat framläggas, alt utan densammas förlängande, hvilket alla lära vill ja undvika, rådrum saknas till en noggran granskning, ännu mera till omarbetning.
Af sådan anledning har jag stijlatigande afvaktat beslutets fattande, men icke af Öfvertygelse, ty i kraft af densamma begagnar jag nu den rättighet Riksdags-, och RiddarhusOrdningarne mig tillägga, att emot Beslutet mig tili Protocollet reservera.
Skyldig aktning för Höglofl.
Pwdder. skapet och Adeln samt för det allmännas omdöme föranläter mig att äfven i korthet
Den 2o Juli e. m. 939 anföra de skäl, pa hvilka jag grundar min reservation.
Man förebär att,efter 1810 års Bevillningsgrunder, endast på suppositioner, men att efter 1812 års grunder den erforderli ga Summan med säkerhet kan påräknas.
Jag medgifver denna säkerhet i anseende till Capitationsafgiften, ty personalen, som densamma erlägger, är tämligen nära bestämd.
Men denna kan äfven utgöra en beståndsdel af hvilken Bevillningsförfattning som beidst.
Men hvar är väl den handling, sörli bestämmer
Landets fastigheters värde tili 270 millioner?
sorn med rättvisa fördelar summan imellan dessa fastigheter?
hvar är säkerheten för Summans utgående, när man känner Egendomars, efter tidsskiften och peil nin gesia lin i 11 gen omväxlande värden?
hvar är rättvisan af Taxer ingsmännens åtgärd, när till rättelse skola ijena Egendomars pris, så väl deias sorn säljas under värdet, af nödtvång, seni deras, hvilka genom öfver värdet öfverdrifna anbud förvärfvas.
1813 års öfverskott bevisar säkrast osäkerheten af gjorda Calculér, och att 1812 års grunder, hvad synbar förmögenhet beträffar, äfven äro underkastade osäkerheten af suppositioner.
Det uppgick först och främst lill 570,000 utöfver behofvet, och 9.4o Den mo Juli, e^, m. utbetalandet af ytterligare 500,000 R:d. fö-» rekonis genom den Regeringens välgörande åtgärd, hvilken på SitatsSecreteraren Grefva Morn ers anmodan vid togs och hvarom, han den 7 Juli sig Salunda yttrade; ”För att likväl påminna att Reg erin» g°n icke. försummade att göra hvad den kunde, för att lindra de bördor, som skrif» le vara mest tryckande, får jag nämna att under åc 1813, dä man hörde att Egendomsvärden hade vid Taxeringarna blifvit mycket högt uppdrifne, infordrade Regeringen uopgift fiän Lends hö fdingarna Taxeringsbeloppet, och efter jemförelse deraf, och hvad som sannolikt kunde för de öfriga ännu okända Aiticlarpft påräknas, Samt af hvad som i anseende till Beyilluingsbehofvet kunde erfordras, gaf Laridshöfdingarna tillkänna, att nedsättning på åtskilliga ställen kunde vid PmfningsCo.minitté» n äga rum, och att. i allmänhet förhöj. äng icke eifordra.des, utan endast jemnhet och likhet i ptinciper vöre det lmfvudsakligaste att iakttaga.” 18*4: ^rs Bevillning har gifvit nog mindre öfverskott, och varierande Egendomsvärden kunna gifva brist äfvenså val sorn varierande behållen inkomst.
Huru skall man vinna öfvertygelse om rättvisan och billigheten deraf, att man be - Den 20 Juli 'e. m. talar icke allenast för hvad man icke ager, utan äfven för hvad eif annan äger?
Att den gäldvkyldige skall vara Statens uppbördsman hos den* fordrande, med en kraftlös rättighet till ersättning för gifvet förskott?
Att den idoge betalar för tien som, i maklighet och 'utan bidrag till -det allmänna, omsorgsfritt njuter fördelarna af Samliälisördningen.
När det allmänna omdömet en gång Fördomsfritt fattat och erfarit följderna af de fm antagna Bevillningygruuder, då, om ej förr, skall man erkänna den aktningsvärda Riksdagsmannens värde och förtjenst, som ensam, utan alt låta afskräcka sig af motverkningar, och öfverseende med personliga tillmålen, utarbetat förslaget efter 1810 års grunder.
Herr Uggla, Görnn Gustuf:
Då jag, på sätt min till BevillningsUtskottets
P10- tocoll afgifna särskilda mening innehåller och hvilken jag nu får åberopa, uti grunderna för allmänna Bevillningen varit med Utskottets pluralitet af alldeles motsatt öfvertygelse och deremot antagit Herr Stallmästaren von Törnes förslag till BevjllningS utgörande efter behållen inkomst, såsom Vilande på den enkla och naturliga sanning , alt största tyngden af Statsbördorna bör drabba största förmågan och ej modernäringarna, den torftiga hyddan och arbe - 942 Den 2o Juli e. m. tande Classen, så får jag till alla delar instämma uti hvad Herr Fiiherie Mannerheim nu yttrat, och anser min meöborgligä pligt högt påkalla den åtgärd, att tåg, med begagnande af den mig i Grundlagarna förvarade ratt, inför det vördnadsvärda Stånd, hvaraf lag har den äran vara en medlem, till Protocollet reserverar mig emot en Bevillningslag, der Statsbördan tyngst drabbar, ej dem sorn äga största kraf* ten alt bära den, utan dem, hvilkas oförmåga att till Staten gifva en tung skatt heröfvar dem medel dertill, eller hvars egendoms natur, djupt fästad vid fosterlandet, ger Statsbördan det säkraste faste, en Be* villnings-lag, som till sin grund är oförenlig med de billiga fordringar Svenska folket , med rättvist afseende på den allmänna nöden, af dess Representanter, under tUofuingen af det dem anförtrodda vigtiga kall, iger rätt att yrka. * Herr Silverstolpe, Gustaf Abrnhatnt Med Friherre Mannerheim och Herr Assessor Uggla får jag förena mig, och begär min reservations intagande i Protocollet emot den nu antagna BevillningsFörordnin* gen.
Jag önskar mera än jag vågar hoppas, att icke den skada, som mäste verkas af denna method att utgöra Bevillningen , snart Den 20 Juli e. m. 945 matte blifva .en alltför smäl tande anledning till antagande af rättvisare och billigare grunder.
Ilerr Silfverstolpe, Johan David, tillkännagaf sitt instämmande uti Friherre Mannerbeims, Herr Ugglas och Herr Silverstolpes reservationer.
Herr Mundi af Rosenschöld:
Jemte det jag får förena mig ined hvad Herr Friherre Mannerheim och Herr A^sessoren Uggla nu anfört, får jag anmärka, att BeviilningsUtskottet inkommit med silt Betänkande för sent, för att kunna behörigen granskas, och för att kunna, om Stånden det önskat, äfven till grunderna omarbetas.
Jag skulle förr gjort denna erinran, om det icke frapperat mig kan hända-mindre än de flesta andra Ledamöterna, derföre att jag hivistade slutet af Riksdagen 1800, och då fick erfara, att BevillningsProjectet forst 5 eller 4 dagar innan Riksdagens slut inkom till Ståndens Plena.
Jag var då den enda, sorn till Protocollet reserverade mig häremot.
Vi smickra oss med att med sjelfva BevillningsProjectets sena framläggande till Plena, och detsamma får jag nu ock göra, aga beskattningsrätten, och vi få nästan aldrig vid Riksdagarna tid att behörigen utöfva den, eller att granska BevillningsProjectet.
Det kommer mindre an på, om BevillningsSum - Den 20 Juli e. m. nian ar något större eller mindre, än huru den fördelas på de skattdragande.
Man anser i allmänhet för angelägnast, att ej bestämma en för hög BevillningsSnmma; löen det är af likså stor vigt, att den behörigen fördelas. 2-J Millioner, efter rättvisa och billighet fördelade, skulle blifva mindre tryckande, än 2 Millioner fördelda efter de nu af Bevillningsutskottet antagna grunder.
Jag har förr i detta ämne omständligen yttrat mig.
Jag har tyckt mig finna i Utskottets Betänkande en större bog. att undvika besvär vid taxeringen, än vid uttagande af sjelfva Bevillningen, Dcn princip, sorn nu blifvit följd, att lägga Bevillningen i synnerhet pä synbar förmögenhet, kunde ännu 18x2 anses rimlig, ehuru orättvis; men nn, då den synbarå förmögenheten sedan 1 värde aftagit, och skulderna på den otroligt tilltagit, bilf denna princip ej blott obillig, utan orimlig- Jag får derföre yrka på upptagandet i Protocollet. af min reservation emot de för Bevillningen antagna grunder, enligt hvilka Bevillningen ej blifvit mest lagd på dem, som äga den mesta behållna förmögenhet och inkomster, äfvensom jag bifaller det af ett annat
Stånd yrkade progressiva utgåendet af den i sin princip obilliga Gapitationsafgiften.
Herr V - Den S.0 Jul! e. m. 945 Herr Silfversparre, Aron Tstie, conformera de sig med Friherre Mannerheim och Herr Uggla.
Likaledes Herr af Sillen, Carl Wil* helm.
Lagutskottet* sedan den 17 dennes hvilande Memorial, af den 13 nästföregående, om DomstolarneS antal och organisation.
Herr Hwnttnelh] elin, Carl Fredric, uppläste ett så lydande
Dictämen:
Det skulle kan hända synas betänkligt, att vidare våga yttra något emot Höglofl, LagUtskottets pluralitet, hvilken af första RiksStåndet utgöres af 3:110 Ordinarie Lagman, sorn med sin upplysning genast in» sett, och, oaktadt flera anmärkningar dervid, ståndaktigt, linderstedt den under några månader uppkomna nya Läran om Svenska Lagskipningens ofelbara fördelar af LagniansRätternas indragning och Härads- och HoPRötteroas förändrade skick; men då HederVäctda Bondeätåndet genast afslagit Höglofl.
LagUtskottets första tiljstvrkande i denna fråga, och bland öfriga BiksStånden Mdäd. o. Ad.
Proloc, 11g, 120.
Den SO Juli e. m.
Jag, med ganska många anmärkare emot denna nya Lära, dt-lat tift fide, att Höglo fl. Lagutskottet i dess sednare Memorial ej funnit mödan värdi med någon fullständighet ens omnämna, mindre besvara vara anmärkningar, utan afgörande . förklarat, att desamma, dels genom Kongl.
LagCommittéens utlåtande, oell dels genom LaeUtsknttets första yttrande, redan äro vederlagda, hvilket jag, efter egen och andras tanka, som läsa dessa ömsesidiga skrifter, förmodar innebära verklig motsägelse; men hvarom jag för närvarande ej med någon vidlyftighet vill upptaga Höglofl.
Ridderskapets och Adelns återstående korta och vigtiga tid af detta Riksmöte, heldst jag, fastän, med ännu oöfvervinnelig stridig öfvertygelse om ämnet med Höglofl.
Lagutskottet, likväl icke delar motsvarande in Poll i Lili tet, att kunna anse mig få annan öfvertygelse, i fall jag vinner säkra och nationliga upplysningar om förmånen af ofvannämnda
Domstolars förändrade antal och organisation, emot deras ganska lång tid, utan anmärkning, i sitt nuvarande skick, erkända och värderade tillvarelse, den jag trott och ännu tror, hvad Härads- och LagmansRätter beträffar, i synnerhet vara väl inrättad för Svenska BondeStåndet* Pättegångs-ärender, som egentligast upptaga Dnmstolarnes tid, och hvilket Stånd, med betydlig skillnad från andra länders, > Den 20 Juli €• Tit•
947 vårt fädernesland sjelfständigt äger och innehafver jord och fastigheter.
Likväl och som Höglofl.
Lagutskottet i dess slutliga Betänkande synes heldre vill ja hafva frågan, till annan tid, hvilanda; än att den hos öfriga RiksStånden, liksom hos Hedervärda BondeStåndet, skulle blifva afslagen, uti hvilken tanka jaz för min del instämmer, på det hemmavarande medbroder måtte vinna kännedom häraf;så vägar jag nu, som förut, vördsammast föreslå, att Eders Exoellence samt Höglofl.
Ridderskapet och Adrin behagade, i öfverensstämmelse med Kongl.
Maj:ts den 19 nästlidne April Nådigst afgifna utlåtande, icke fästa annat afseende på Höglofl.
LagUtskcttets Betänkande om i fråga ställda Domstolars förändrade antal och organisation, än att denna fråga från Kongl. LagCommittéen med hela Lagförslaget måtte genom trycket komma till allmänhetens kunskap och inhämtande af anmärkningar dervid, innan detsamma Kongl.
Majtts och Riksens Ständers vidare öfverläggning och antagande Underatälles.
De ari märkningar jag framställt i afseende på förevarande ämne, finner jag ej i Utskottets Betänkande vidrörda.
Ehuru nyttig jag skulle anse den föreslagna förändringeri i dessa I ^48 - Den lo Juli e. w. anstalter vara, befarade jag, att den skull» medföra för betydande kostnad, för att väl kunna verkställas.
Äfven befarade jag, att den ej ännu torde äga utaf allmänna opinionen allt det understöd den behöfver.
Jag får för öfrigt förena mig med hvad Herr Hummelhjelm här och likaledes Herr La» gerheim i Utskottet föreslagit, att detta förslag måtte få hvila till en annan tid, då Konung och Ständer kunna linna tjenligt att detsamma antaga.
Lagutskot tet har hufvudsakligen ansett fullständiga bevis för nyttan af i fråga varande förändring af
Domstolarnas organisation ligga
Uti det förslag dertill, som Lagutskottet förut afgifvit.
Lagutskottet har likväl be» Xnödat sig att ytterligare undanrödja de betänkligheter och inkast, som blifvit framställda emot samma förslag, ehuru det nödvändigt måste hända,' att ännu åtskilliga omständigheter af mindre vigt kunna vara obesvarade, hvilkas vedet läggning hör ligga uti den blifvande Rättegångsordningen , utan att de äga något sådant inflytande på sjelfva saken, att den till sina grunder kun» de derigenom rubbas.
Jag vill icke upptaga HÖglofl.
Ridderskåpets och Adelns tid med försök att i en klarare dag framställa sjelfva törslaget.
Sä - Den 20 Juli e. m, sorn mig synes visa sig fördelarna öppet för granskaren, då han jemfär detta förslag med grunderna för den nuvarande Rättegångsordningen.
Jag uther mig blott att i detta afseende få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid några få omständigheter.
HäradsRätten, hvilken sammanträder 2 lill 3 gånger om året, innebär uti dess inrättning och Rättegångssättet dervid hinder för Rättegångars rediga och skyndsamma gång.
Då flera Tingsställen finnas uti Domsagan, mäste Häradshöfdingen, öfverhopad aF göromål, ofta skynda sig ifrån det ena Tingsstället till det andra, och det är ick« tvifvelaktigt, att målens mindre noggranna behandling i allmänhet blir en följd både af nämnda förhållande och af deras mängd och sammanhopande inom en kort tid vid ett Ting.
Det händer icke sällan, antingen att Domaren begagnar den på dess välbehag nu allt för mycket beroende utvägen att uppskjuta eller ock att målen komma illa beredda till högre rätt.
Om det, på sätt flera tro, verkligen inträffade, att Rättegångars antal ökades vid HäradsRätterna genom dessas tätare sammanträden, så vöre denna följd egentligen icke menlig för allmänheten.
HäiadsRätt kan anses såsom förliknings Domstol i de flesta mål.
Parter, tyifvelaktiga uti sina begrepp om det g5»
De* 20 Juli. 9. m. rätta, gå att söka upplysning och råd genom det beslut som der meddelas och hvarvid de liesta låta bero.
Erfarenheten visar derföre, att Rättegångars antal ofta är stö-re vid en HäradsRätt, som bar förtroende, sn vid den, hvarest detta saknas.
Jag kanner exempel, atl Rättegångar nästan aldi ig afstadna uti orter, der man icke ägt förtroende till Domarens oväld.
Den slutsats lärer icke deraf kunna ledas, att en sådan rt varit i delta afseende lycklig.
Svårligen lärer någon större olägenhet kunna finnas uti ett land, an den att icke kunna fä rätt.
Möji igheteu att ett och annat obetydligt mai skulle k anina till Domstolen, som aistad Iia. t i händelse en Jängre besinningstid ägt runi, skadar icke på långt när så mycket, som uppehålt uti alla Rättegångar som angå A rf, Testamente, Börd och Jord i allmänhet m. fl-, der uppskof nästan alltid å någondera sidan medför en verklig förlust.
Dessutom tror jag det kunna antagas, att den som icke inom en vecka förgäter en oförrätt eller efterskänker ett obetydligt anspråk, sällan, äfven efter en längre tid, afstår ifrån begäret att kalla sin vederpart till Domstolen.
De.n mängd af Rättegångar om obetydliga ämnen, sorn fullföljas genom alla Instautier, bevisa denna tanka.
I fråga om LagmansRätteraas indragning samt HofRätteroas fördelning och ut - Den 20 Juli e. rn• flyttning, kan j ig, efter den nogaste pröfning af alla omständigheter dervid, icke finna annat än att Landets invånare, så väl arti beqvämlighet och kostnad, sorn skyndsamhet, skola rönna, utan att någon mindskning i säkerheten om Lagarnas skydd och åtnjutande af rättvisa derigenom bör inträffa.
Hvar och en som kan för sig förutse m jiigheten att behöfva anlita Domaren, mäste önska att äga både UnderDomstol och ÖfverRätt i sin ort och att inom några månade^ kunna fä en Rättegång afslutad, som vid nuvarande
Domstolar ofta icke förr än efter flera års förlopp slutligen afdömes.