Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. föreslagna nedsättning å tullen på krossadt, lump, havana, terres, samt andra till sockerhalten lika slag, står 392 Den 5 Juni f. rn. att erhållas, ehuru, så väl på detta rum, som inom BorgareSt. tydligen och klart blifvit ådagalagdt att en nedsättning i tullen borde tillvägabringas, utan skada för producenten som ändå hade sin tillbörliga vinst; så får jag på de af Utsk. anförde skäl förena mig i det förslag Utsk. tillstyrkt, nemi. att de uppräknade olika slag af socker må sammanföras under en rubrik, samt äsättas 5 sk. införseltull pr få.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt han, då i afseende på denna artikel icke blifvit framstäldt, något annat yrkande, än att för capillair- mullbärs- rosen- och violsirap 1845 års tullbestämmelser måtte bibehållas samt att sockersirap, brun eller hvit, måtte åsättas 8 sk. tullvärde och 3 sk. införseltull pr få, finge hem ställa om R. o. Ad. bifölle delta yrkande.
Hr Aminoff: Jag förmodar att Hr Gr. o.
Landtm, täcktes låta införa på behörigt ställe, den af Utsk. föreslagne redactionsförändringen, alt i st. f. det i vanligt tal begagnade ordet sirop, dess egentliga namn sirap måtte varda begagnad.
Jag skulle tro att dessa redactioner böra öfverlemnas till Exped.Utsk., om någon rättelse behöfves, samt att R. o. Ad. icke bör ingå i någon votering om stafningssättet.
Landtm, ytlrade att han, då Bevilln.Utsk. i sitt betänk, specielt upptagit frågan om stafningssättet och bifall till Utsk:s derom afgifne förslag blifvit yrkadt, trodde sig icke kunna undgå att derom framställa propos.
Jag hemställer till Hr Aminoff om han icke vill afstå från denna sin begäran.
Jag kan icke tro att någon propos. derom varit gjord uti de öfriga Stånden.
Men omså vore, och Stånden skulle derigenom komma att besluta om stafningssättet; så kunde om 2:ne stadnade mot två den löjliga händelsen inträffa att man satte i fråga att om den saken rösta t förstärkt Utsk.
Jag skall gerna afstå från mitt yrkande helst jag ser att ordf. i Exped.Utsk. är här närvarrde och således fått kännedom om den af mig gjorda anmärknm.
Jag får äran tillkännagifva, att jag ej mera är ordf:de i Exped.Utsk. emedan den ord. orf:den nu åter inträdt i sin befattning.
1 allt fall kan jag försäkra Hr Aminoff, all Utsk. åt den grammatikaliska delen af Uisk:s belänk:n egnar all möjlig uppmärksamhet, och Exped.Utsk. skall i förenämnde hänseende äfven med detta betänk, vidtaga den åtgärd, som Utsk. anser nödigt.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade att sedan Hr Aminoff numera afslätt från sitt yrkande om propos., nästföljande punkt torde få till pröfning förekomma.
Den 5 Juni f. m. 393 32 punkten, ang:de artikeln smör.
Jag anser Utsk. hafva gjort en för stor nedsättning i denna tullafgift.
Om tullen på denna ar tikel skulle nedsättas så mycket som K.
M. föreslagit, så skulle derpå förloras en inkomst af 44,000 r:dr.
Men om en ringare tullafgift än den närvar:de bestämmes, så torde lämpligt skydd t alla fall vara beviljad t ät landtbruket.
Efter hvad mig är sagdt, skall PresteSt. hafva nedsatt tullen till 2 r:dr.
Om någon underrättelse derom inkommit, så anhåller jag, att Ridd.secret. måtte upplysa derom.
I sådant fall hemställer jag till R. o. Ad., att antaga samma tull, PresteSt. bestämt.
Då torde likväl vara häst att bibehålla det tullvärde som förut finnes i taxan och blott ändra afgiften ifrån 2 r:dr 24 sk. till 2 r:dr.
Ridd.secreterare, att protutdr. angtde pröfningen af Bevilln.Utsk:s betänk.
N:o 13, ankommit endast från BondeSt., och att detta Stånds sålunda R. o. Ad. meddelade beslut icke omfattade artikeln smör, utan endast den föreg:de delen af betänk, till och med artikeln kött.
Afven jag är af den tankan, att Utsk. här, för den stora principens skull, har gått allt för långt i nedsättning.
Någon nedsättning bör likväl i min tanka, enl. hvad Hr von Hartmansdorff äfven yttrat, kunna ega rum med landlbrukets betryggande.
Jag tror mig med visshet kunna säga, alt BondeSt. stadnat i samma beslut i delta afseende som PresteSt., åtminstone var det en ledamot af det förra Ståndet som yttrade detta till mig nu på f. m.
Om nu R. o. Ad. skulle stadna i lika beslut med PresteSt. så får man tre Stånds beslut i frågan och då eger man hopp derom, att en tullbestämmelse skall komma att ega rum, hvilken hvarken skall blifva ofördelaktig för producenter eller consumenter, hvars bästa och hvars fördel, man här ofta nog söker att försvara.
Hvad åter beträffar tullvärdet, så tror jag deremot att det vore lämpligare att uppsätta detsamma såsom Utsk. föreslagit eller lill 6 r:dr b:co för L81, ty detta tullvärde kommer icke i någon slags beräkning vid andra tillfällen då tullförsnillning eger rum, emedan dä det värde af varan, som i taxan önnes utsatt läggas lill grund för bölernas bestämmande, så framt icke varan på auktion försäljes.
Det kan derföre vara nyttigt, att detta tull värde uppdrifves så högt nära nog som möjligt, och jag anser alt fruktan för brott emot tullagarne skall ökas genom denna åtgärd, om stadgandet med noggrannhet handhafves.
Erfarenheten har visat, attsmuggling i ganska stor skala bedrifves på norra gränsen med smör, och det är en ganska naturlig sak, då smöret i den angränsande provinsen af Finland äro i högst betydligt lägre pris än hos oss.
Efter hvad jag har hört sägas, skall der betalas högst 4 r:dr b:co för L0f.
Att nu ålägga dem att betala 2 r:dr 24 sk. b:co i tull, eller äfven endast om den skulle minskas lill 2 r:dr b:co, såsom 394 Den 5 Juni f. 111. de föreg:de talarne hafva yrkat, d. v. s. hälften af varans inköpspris på stället, det kan raan icke annat än anse såsom en den aldra starkaste retning till smuggling och lagbrott samt dermed följande osedlighet.
Detta är hvad den delen af frågan beträffar.
Hvad äter angår den delen af frågan, huruvida ett tillräckligt skydd erhålles för näringen genom en lull af 1 r:dr 24 sk. b:co, så får jag ål minstone för min del, som är, på de landtegendomar jag sköter, en af de betydligare smörproducenterne, åtminstone inom Nerike och Westergöthland, förklara ali jag finner mig fullt belåten med det boga pris på smöret, som nu finnes.
Vi hafva icke haft det länge, och få troligen icke behålla del.
Vi hafva ansell oss belåtne förut med 5 r:dr b:co Lm, och kunna äfven nu vara nöjde dermed.
Detta gifver i alla fall en ganska vacker inkomst åt jordbruket.
Pä detta skäl och dessutom derföre att jag anser de beräkningar, som de föregule talarne framställt, i min tanka lika litet hålla streck vid denna punkt, som vid de öfriga, nemi. att Statsverket absolut förlorar en viss summa, derigenom att tullen nedsättes, hvilket icke är fallet, ty då nu en stor del af dessa varor hafva gått förbi tullen i anseende till de höga tullbestämmelserna, så blir del ju en ren vinst för Staten om den erhåller större qvanlileter af varan lullbehandlade just genom den lägre tullen och på denna grund anhåller jag om bifall till Utsk:s förslag.
Jag får vördsamt anhålla att K. M:s nåd. skrifvelse pag. 51 i afseende å artikeln smör, måtte blifva uppläst, emedan det möjligen kan finnas personer, på detta rum, som icke haft tillfälle att taga en närmare kännedom af den nåd. skrifvelsen, samt att jag derefter måtte fä ordet.
Sedan den sålunda begärda uppläsningen försiggått, yttrade Hr Aminoff:
Af den nu uppläste högst fullständiga skrifvelsen inhemtas, tydligen och klart, de olika förhållanden som iuträffat med artikeln smör, sedan den nuvar:de tulltaxan trädde 1 verkställighet.
Medförande denna taxa uti första rummet, en ganska stor förminskning uti Statens påräknade inkomster, uti den andra en orimlig stegring i priset på denna lifsförnödenhetsvara och uti det tredje, måhända det vigtigaste, framkallande af laglöshet och brott, ganska stora och vidtomfattande.
Alla dessa omständigheter böra af R.
St. tagas i noga beräkning, och då bjuder klokheten, att den höga tullen på smör, sättes i fullkomlig öfverensstämmelse med det allmänna och enskilda iutresset, hvarigenom Staten får en rättvis och behöflig inkomst, och konsumerande medlemmarne varan för drägligt pris, samt lurendrejeri och tullförsnillning undvikes.
Vid sista riksdagen var införseltullen på smör blott 32 sk.
Ltt.
Denna tull uppsattes dä emellan 3 å 400 proc., eller till 2 r:dr 24 sk.
LS’, utan alt några yttre eller inre förhållanden f dertill gåfve den minsta anledning.
Förhöjningen har ganska betydligt skadat våra handelsförhållanden, oberäknadt det högst oklo - L)i n 5 Juni f. m. 395 ka i politiskt afseende.
Förmodligen ville man afse producentens fördel med förbisående af konsumentens, Statens, och de otvifvelaktig uppkommande lagbrotten?
Så länge smör fick införtullas för 32 sk. LU, ingick frän Finland till Sverige i medeltal räknadt omkring 57,400 Lf£, men nedgick sedan år 1845 då den höga tullen af 2 r:dr 24 sk. vidtog, till 915 \M, samt är 1846 endast till 123 L8f, utan att likväl någon förminskning ägde rum i qvantiteten smör inom landet; hvaraf tydligen kan dragas den slutsats, att denna vara inkommit uti riket, pä den olotliga och mot lag stridande vägen.
Må man ej möta denna anmärkn., alt sedan priset på smör stigit, har landtmannen ökat sin ladugård, och derigenom betäckt den betydliga skilnaden emellan ofvannämnde 57,400 LS, och 123 hU smör.
Visserligen hafva ladugärdarne blifvit ökade, och detta är väl.
Men de kalfvar som föddes 1844 blefvo icke kor 1845 och 1846.
Man har hört den ganska rikliga grundsats äfven nu yilras, ali alla hastiga förändringar äro skadliga, oell jag har alltid delat deuua åsigt, men man gjorde icke denna princip gällande vid förra riksdagen, då man förhöjde införseltullen orimligt, och utan all klok beräkning för följderne, så mägtig var det enskilda intresset, allt måste vika för detsamma, och jag fruktar att de råd och förslager som från den K. skrifvelsen till R.
St., kan inhemtas komma att motverkas af denna mägtiga häfstång.
Det är dock tid, att man rättar felen, och icke ökar den rättvisa missbelåtenhet som kan uppstå hos den stora mängd medborgare som be gagna smör, genom bibehållande af nuvartde höga tullbestämmelse.
Jag önskar att införseltullen på smör, må blifva enl. K.
M:s nåd. förslag 1 r:dr 16 sk. b:co pr LS1, men då denna önskan lärer komma att räknas bland de fromma, måste jag instämma uti hvad Utsk. föreslagit, eller en införseltull på smör af 1 r:dr 24 sk. li:co pr L$.
Hr Printzensköld; Såsom skäl för tillstyrkande af bifall till Utsk:s förslag, har Frih.
Hamilton anfört den erfarenhet man vunnit om tullförsnillningens höjd i de norra provinserne å den förnödenhelsvara, hvarom nu är fråga.
Jag vet också ganska väl att högst betydliga tullförsnillningar egt rum å del smör, genast efter del ali traclaten emellan Sverige och Finland upphörde, men jag tillåter mig likväl att fråga den ädla Frih:n om man icke bör söka orsaken till dessa försnillningar annorstädes än i tullbestämmelserna.
Jag är långt ifrån att vilja lägga tullstaten något i detta afseende till last, men det kan vara en möjlighet att genast efter det att den större tullen trädde i verksamhet, sådane förhållanden voro för handen, vid den noria tullstationen som gjorde det för generaltullstyrelsen omöjligt att kunna ögonblickligen afvärja deras följder.
Deremot eger jag för min del den fasta öfvertygelsen, att sådane åtgärder derstädes nu mera blifvit vidtagne, alt dylika bedrägerier, som der inträffat, icke vidare komma att ega rum, och att om i den vägen försök ånyo någon r 396 Den 5 Juni 1. m, gång skalle visa sig, det likväl icke skall lyckas att utföra bedrägerierne i den stora skala som hittills vid ett eller par tillfällen varit förhållandet.
Det är således i min tanka, ingalunda rigligt, att åberopa en eller annan enstaka händelse till grund för nödvändigheten att nedsätta tullvärdet på smör till det belopp, som Utsk. föreslagit.
Man upprepar oupphörligt nu likasom tillförene huruledes den nedsatta tullen skulle bidraga dertill att personer blifva laglydiga.
Jag svarar derpå nu som förut, att så länge det finnes någon vinst att förvärfva genom lagarnes öfverträdelse, så skola de icke saknas som äro färdiga att begå dylika brott.
Hr Aminoff har dragit åtskilliga slutsatser af de förhållanden, hvilka äro uppgifne i afseende på importen af smör under de tre sislförflutna åren.
Jag anser mig likväl böra öfversätta dessa slutföljder på ett annat språk, så att det kunde lämpa sig till den criminala lagstiftningen, hvarigenom jag skulle komma lill precis samma resultat der, som i tullagstiftningen, nemi. att taga bort alla stadganden i criminallagstiftningen, derföre att de egga till öfverträdelse.
Anser man att en tullbestämmelse å ena sidan och straffet för dess öfverträdelse å andra sidan, icke skulle utgöra något skydd å ena sidan för producenten och på den andra sidan ett medel att afskräcka från brott, så kommer man derhän, att det är bäst alt icke alls hafva några förbud eller straffbestämmelser, på det, att man icke derigenom må uppmana till brott.
Detta kan icke vara crminal-lagstiflarens mening och lika så litet kan det vara tullagstiftarens mening.
Då han på den ena sidan vill skydda producenten, så belägger han öfverträdelsen af detta skydd med ett straff, lika väl som criminallagstiftaren utsätter straff för att stjäla; och då lagstiftaren väntar sig att det straff han stadgadt för stöld skall afskräcka ifrån en sådan förbrytelse, så väntar han sig äfven att det straff han stadgat för tullförsnillning skall afskräcka från sådane företag.
Jag tillstyrker för min del den tull, som af PresteSt. blifvit antagen och om äfven Frih.
Hamilton förklarat sig nöjd med den tull, som blifvit föreslagen, så följer icke deraf, att det långt talrikare antal producenter som finnas å landsorterna och hvilkas vara fördyras genom en mycket längre transport, skulle vara nöjde med denna nedsättning i tullbestämmelsen.
Vi känna något livar, att just det höga priset på smör, har föranledt en mängd landtbrukare i södra, vestra och medlersta delarne af riket att öka sina ladugårdar, och att de hufvudsakligen lagt sig på smör- och ostproduktion.
Då den höga tullen frarnbragt ett sådant för landel nyttigt och önskvärdt resultat, så hemställer jag huruvida det icke vore nyttigt och nödigt alt fortgå på samma bana och alt icke genom en allt för hastig förändring i tullbestämmelsen alldeles förstöra de förhoppningar, som dessa landtbrukare hafva gjort sig, att genom utvidgning af sina ladugårdar kunna af dem draga en vinst som de ostridigt förtjena.
Den 5 Juni f. m. 397 Hr Rääf, Leonh. Fredr.:
Hr von Hartmansdorff har gjort den anhållan, att tull på Smör måtte bestämmas till 2 r:dr.
Om Kronans inkomst af tullen skall bibehållas oaktadt nedsättning i tulltaxan, så måste det ske genom en ökad införsel.
Denna ökade införsel skulle naturligtvis vara en vinst för det land, som afsänder varan och en förlust för det andra dit varan inkommer.
Jag är öfvertygad, genom erfarenheten, att smörtillverkningen inom Sverige skall uppdrifvas lill den höjd, att derigenom kan åstadkommas en nedsättning i det nuvande priset, som jag medger är i hufvudstaden något för högt, synnerligen i förhållande till andra varor, men deremot icke för högt i landsorterne.
I de orter, der hemmansklyfningar gått långt, är antalet af kor hos hvarje jordegare ganska ringa.
Man kan således icke derstädes och ej eller i sådana trakter som med städer äga långväga eller kostsam gemenskap, afsätta dessa små partier färska, till det högre pris en sådan beskaffenhet vanligen medförer; tvertom mäste man, för att erhålla ett till afforsling tjenligt belopp förvara smöret flera månader, hvarigenom uppkommer nödvändighet att använda mycket salt, som hos sådane producenter fördyrar varan.
När härtill kommer den vigtförlust, som forslingen åstadkommer, och hvilken under varm sommar uppgår till omkring 2 U och under den svala årstiden 1 S pr LU, så finnér man deri orsaken till det förhållande, att landsortspriserna på smör alldeles icke äro för höga.
I sydvestra delen af Östergöthland och i nordliga delarne af Småland har smöret ingalunda hufvudstadens uppdrifna priser.
Det betalas der icke mera än 6 r:dr 32 sk., 7 r:dr, 7 r:dr 24 sk., eller aldra högst 8 r:dr.
Pä dessa skäl anhåller jag att den af Hr von Hartmansdorff föreslagna införseltull af smör efter 2 r:dr pr L?7 må blifva af R. o.
Under det jag fullkomligt instämmer uti hvad som blifvit sagt uti K. M:s nåd. skrifvelse, kan jag icke annat än förena mig med Utsk., rör:de den tull, som detsamma föreslagit.
För hvar och en, som har någon närmare kännedom om vår riksgräns emot Ryssland, torde det vara uppenbart, att ett fullkomligt förekommande af tullförsnillning derstädes är omöjligt.
Jag har likväl trott och äfven hört erkännas att den förstärkning, som vår tullbevakning i Haparanda erhållit, bidragit till lurendrejeriets aftagande likasom derigenom äfven en mängd beslag blifvit gjorda.
Sedan traktaten med Ryssland upphörde har förtullningen i Haparanda varit snart sagt ingen under de sednare åren.
Icke deslomindre har den förut vanliga qvantiteten af smör från Haparanda hit till Stockholm inkommit, således utan förtullning.
Jag skulle derföre tro, att det icke är något annat skäl, än den högt uppdrifna tullen, som vållat lurendrejeriet.
Det är icke möjligt att bekosta en bevakning, som helt och hållet kunde förekomma lurendrejeriet.
Jag skulle önska alt R. o. Ad. ville taga detta i betraktande och föreslår vördsamt, att R. o. Ad. måtte antaga den tull, som Utsk. föreslagit.
För min 398 Den 5 Juni I. m. del har jag i tullkommittéen föreslagit en införseltull af endast 1 r:dr 12 sk., emedan jag anser att landtbrukarens smörproduction, äfven med detta skydd kunde drifvas med fördel.
Hvad jag nu kommer alt anföra är ingalunda riktadt emot mine värde motståndare, ty emot dem är icke värdt att säga något; ziffror oell fakta gälla litet för dem; men jag anhåller, ali tå vända mig till Ståndets öfriga ledamöter med svar.
Den fråga, om tullen, som nu här förekommer, kan betraktas i 3:ne afseenden.
Dels är tullen ämnad lill skydd för den inhemska näringen, dels bidrager den till en statsinkomst, och för det tredje, inverkar den på konsumenternes rätt.
I afseende på det skydd, som den lemnar näringarne, har en ledamot anmärkt, att han såsom producent är nöjd med det skydd, som den af Utsk. löreslagne afgiften lemnar denna näring.
I afseende på statsinkomster, så vilja åtskillige personer bär anse alt statsinkomsten skulle blifva större för det tullen blef hög.
Det är dessa motståndare, som icke låta öfvertyga sig af ziffror, men jag skall nu söka öfverbevisa dem.
Jag anhåller att fä visa hvad följden blifvit i afseende på Statens inkomst af den förhöjning, som ägde turn vid förra riksdagen.
Först hade förtullats öfver Haparanda till Stockholm ett belopp af 7,267 LU smör och t Stockholm 29,423 L$, eller sammanlagt omkring 37,000 VM å 32 sk. b:co i tull pr LS.
Tullen blef derefter höjd till 2 r:dr 24 sk. b:co, och då införtullades till Haparanda 14|, och lill Stockholm 901 L£, således tillsammans icke fullt 1000 VM.
Om 1000 drages från 37,000, så återstår 36,000 La, för hvilka tullen förlorades, med afdrag af skillnaden emellan 2 r:dr 24 sk. och 32 sk. li:co för
Lti af den förtullade qvantileten.
St. ådragit
Slaten en förlust af minst 50,000 r:dr r:gs, derigenom att de förhöjt tullen.
Sådant kommer troligen också att framgent inträffa, ty om också tullbevakuingen vid Haparanda är förbättrad och förstärkt, så kan den länga gräns, som finns vid Torneå eif aldrig så bevakas, att tullförsnillning derigenom förhindras.
Alltså kommer, om man fortfar att bibehålla den ökade tullen, statsinkomsten bestämdt att betydligen minskas, enär det är en gifven följd, all ändock smör måste inom landet förtäras.
Man har påstått att det skydd, som uppkommit genom den nya tullen skall befordra produktionen.
Detta kunde likväl icke hafva skett i sä hög grad under 2 års tid, emedan den ladugårdsförbättring, som derför varit nödvändig icke kunnat på så kort tid till vägabringas.
Nu kommer jag till konsumenternes rätt och för den anhåller jag också att fä fälla några ord.
Man mäste väl (inna att smör är en nödvändighetsvara, som förlätes nästan mer eller åtminstone lika mycket af den fattigare befolkningen, som af den förmögnare, och man måste väl göra afseende på dess rätt.
Hr von Hartmansdorff har anfört till stöd för sina satser en petition af Eskilstuna manufakturister om bibehållande af de höga tullsat - Den 5 Juni f. m. 399 seme.
Ja» anhåller alt såsom stöd för mina satser om konsumenternes rätt och fördel få åberopa en i dessa dagar öfverlemnad petition af de s. k. frie arhetarue, derutinnan de visserligen yrkade höga tullar i allt hvad som skulle förskaffa dem arbete, men lag tull på nödvändighetsvaror.
Således måste man äfven göra afseende på konsumenternes rätt, och ehuru den tullafgift som Ulsk. föreslagit, är tillräckligt hög, kanske lill och med för hög för att förekomma tullförsnillning och derjemte till och med för hög i afseende på konsumenterna, så vill jag gerna begifva mig dertill på det man åtminstone må kunna komma ifrån den orimliga tull, som nu är lagd på smöret.
Jag anhåller således att Utskis förslag måtte blifva antaget.
Det synes tydligt att Hr Aminoffs argumentation varit rigtad emot dem, som skulle vilja vidhålla den gamla taxan i detta hänseende.
Mig veterligen har likväl ingen velat yrka sådant.
Dessutom skulle jag önska alt man icke ville lägga så mycken vigt vid de framställningar, som göras af stora possessionaler, emedan man dervid alllid löper fara alt gä ganska ensidigt tillväga.
Det synes nemi. vara temligen klart, alt sådane personer kunna producera varan till något bättre pris, än som blifver möjligt å mindre lågenheter och hemmansdelar i de särskilde landsorterne bosatta landtman.
Det är dessas rätt jag åsyftar alt skydda.
Frågan gäller nu, huru långt den af flera talare yrkade tullnedsättning hör gå.
Vi böra erinra oss alt den af ötsk. föreslagna tullen af 1 r:dr 24 sk. blott med 32 sk. öfverstiger den före 1845 gällande bestämmelsen, då den deremot med 1 r:dr understiger denna gällande tull.
Språnget är i min tanka, alltför stort.
Jag önskar alltså att man måtte stadna vid den af PresleSt. antagne ziffran af 2 r:dr.
Man har väl*icke någon visshet om hvad BoudeSt. beslutar i detta hänseende, men såsom en presumtion derå, torde det tillåtas mig att af de vid betänk, fogade reservationer få uppläsa följande:
Uti den af riksdagmännen Per Mattsson från W. Norrlands län, Joli. Persson från Upsala län samt Gustaf Pettersson från Ostergölhlamds län afgifne särskilda mening, säges nemi.: ”Hvad smöret beträffar, så tyckes oss tillräckligt att nedsätta del ifrån 2 r:dr 24 sk. till 2 r:dr; oaktadt den höga tullen, har smöret likväl nu fallit till circa 9 r:dr r:gs i parti, och delta är ett pris, redan så lågt, att det aldrig utan skada för landtmannen kan sänkas lägre.
Skall nu tullen nedsättas ännu mera, så blifver ladugårdsidkaren lidande, och den fattige skattedragande bonden, som behöfver sin moda belönad, i mån derefter”.
Jemväl har Erik Pehrsson från Gefleborgs län vid detta ämne yttrat följande: ”De i nu gällande tulltaxa stadgade införselafgiflerne å victualie)- och landtmannavaror hafva blifvit klandrade såsom för höga, och man har velat ytterligt nedsätta dem, men ett bättre landtbruk har blifvit frukten deraf, lill stor nytta för det bela.
Allmännare liar nu landtmannens omtanka blifvit vänd på den förut allt för ravcket försummade ladugårdsskötseln, 400 Den 5 Juni f. m. på frambringandet af ost, smör, kött och boskapskreatur m. m.
Införseln af dessa artiklar har de sista åren minskats i högst betydlig mån.
Snart skall den genom denna bättre rigtning af landtmannaproduktionen alldeles upphöra, och utförsel af ifrägavar:de artiklar i stället ega rum; utom det att jag icke anser för en ringa lycka för fäderneslandet, att många landtman öfvergifvit den förderfliga bränvinsbränningen, och nu begynt med ifver omfatta tillverkningen af smör och ost, sedan derföre en lönande afsättning erhållits.
Jag tror derföre att de vid sista riksdagen höjde tullafgifterne å landtmannavaror icke förtjena det bittra klander, som nu å dem slösas; och skall någon nedsättning derutinnah äga mm, så håller jag före, att den åtminstone endast bör småningom ega rum, och denna stadgade tullen å smör 2 r:dr 24 sk. pr LS” icke nedsättas mer än till 2 r:dr”.
Detta är det yrkande, som jemväl af mig vördsammast framställes, till stöd hvarför jag ville åberopa de glädjande förhoppningar, dem Hr Gen.