Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta innehöll icke den siste talarens förslag, utan blott att taxeringssumman skulle repartitionsvis utgå. enl. i artis bevillning, och då icke alla som erlägga bevilln. äro röstberättigade, så skulle äfven de, som icke äro röstberättigade, komma att erlägga afgiften.
Hvad sjelfva sättet för taxeringen vidkommer, så tror äfven jag att Utsklns förslag i detta fall är omöjligt att verkställa, som bevis hvarpå, utom hvad i detta hänseende redan blifvit anfurdt, jag anhåller att få tillägga, att då de gode män, sorn skola pröfva taxeringen, skola väljas, aine till antalet al den klagande och 21ne likaledes af taxeringsmännen , hvilka 4 personer sedermera skola samfäldt välja en femte, så är det troligt att i delta val
Iva komma att stanna emot två , och huru skall dt denne femte person kunna erhållas?
Vidare torde det vara alldeles nödvändigt, alt någon fix grund finnes för laveringen; ty om taxeringen öfverklagas, är det klart, att den som skall pröfva besvären äfven bör hafva någon norm att följa vid pröfningen.
Af denna anledn. skulle jag önska, alt den § , som handlar om afgifters bestämmande, blefve lika med den som comiterade föreslagit, och som lyder sålunda:
"Sockenstämma må icke besluta afgifters utgörande af andra än dem, som inom socknen röstägande äro , så framt icke sådan afgift är af vederbörlig myndighet särskildt berättigad.
Icke heller må beslut om afgifters utgåeude i allmänhet vara gällande för längre tid än ett år, utan bör alllid nytt beslut hvarje år fattas öfver uttaxeringen för årets behof.
Undantag härifrån må likväl äga rum i de fall, då för något bestämdt ändamål en viss summa erfordras, hvilken summas utbetalning må i sådan händelse kunna fördelas på flera år, dock aldrig öfver 10.
Vid afgiftens uttaxe - Den 8 Mors f. m 1S1 ring följes samma taxeringsgrund, sorn gäller för ■ rostraltigheten.
” Gr. Posse, Fredr.
Jag liar ansett mig först böra vidröra den 5 §:n, såsom innefattande en princip, hvilken bör vara afgjord innan man går vidare, nemi. huruvida afgifter kunna åläggas af sockenstämma eller af taxeringsman.
Jag påstår att sådant bör ske icke af sockenstamman utan af taxeringsmännen och kan ej ingå på Hr von Harlmansdorlfs sals, att afgifterne skola erläggas efter bevillning, emedan om algifter till communsda behof skola uttaxeras efter bevillning, kommer denna uttaxering alt falla ojemnt.
Jag vill antaga, att en person, som bor i en församling, är mickel rik; han beskattas genom den bevilln. proc., som låntagare af honom åtnjuta vid liqviden af räntorna å hans fordringar, men detta upplages icke i någon debetsedel och blir således icke bekant.
Kanske vore det den rikaste mannen i församlingen, sorn icke korinne att bidraga till de cOmmunala behofven.
Jag anser således sättet att genom taxeringsman bestämma fördelningen af det belopp, hvarmed hvar och en bör Indraga lill de communala behofven, vara det mest lämpliga, på sätt Utsk:n föreslagit, oell vill blott att denna § finge en sådan rednction , alt derigenom uttryckes att sockenstämman skall äga att bestämma totalbeloppet af bidragen.
Jag skulle således
Önska den förändring i första perioden, att densamma blefve så lydande: ■”Afgifter för sockens eller församlings gemensamma åligganden, såsom bekostandet af skolundervisning, helsö- och fattigvård, skola, då annan grum! för bidraget icke är särskildt fastställd, på allman sockenstämma till beloppet bestämmas och af dertill valde taxeringsman på socknens eller församlingens ledamöter fördelas.
För öfrigt anmärker jag, alt i §:n föreskrifves det taxeringsmännen skola väljas i Mars månad; vi hafva redan beslutat, att ordinarie sockenstämma icke skall hållas i Mars månad, hvarföre jag tror, att denna föreskrift bör utstrykas, och att det i stället må bet i: ”väljas å ordinarie sockenstämma.”
Hvad röstberäkningen angår, så är jag icke emot, att den må blifva efter llr von Hartmansdorff^ förslag; men vid anförandet af besvär och klagomål öfver taxeringsmännens beslut, anser jag ingalunda den föreslagna compromissen vara så ändamålslös som man förespegla!.
Hr Gripensledts framställning i detta afseende är visserligen riktig; men hvarföre ej, lika gerna sorn att förkasta förslaget härom, öka compromissrällen med 2:ne personer, utsedde af sockennämnden, då ledamöternes antal blefve 6, hvilka tillsammans valde den 7:de?
I motsats lili Hrr von Hartmansdorff och Gripenstedt tror jag, att Utsk:n rätteligen förfarit i afseende på den ordning, hvaruti de uppställt §§:na; ty det måtte väl vara rättare att försl utsätta hvad sorn Den 8 Mars f. ra. får beskattas och till hvad ändamål sådant får ske, samt hvilka skola bidraga dertill, än att derförinnan säga huru rösträtten skall beräknas, emedan rösträtlsberäkningen naturliglvis grundar sig pä förstnämnda omständigheter.
Jag tror alltså, att ordningen bör vara sådan som Utsk:n den föreslagit.
I afseende åter på Hr von Hartinansdorffs framställning rörrde förhållandet i stad och på landet, när innevånare å båda ställen skola rösta gemensamt och beräkna sin rösträttighet, så ber jag att dervid få göra den anmärkn: n, att sedan Utsktn länge i den delen arbetat och förnummit huru olika all röstberäkning inom hvarje stad sig förhåller, så var det icke för Utsktn möjligt att lätta något generelt beslut öfver rösträtten inom staderna , så länge icke någon generel grund för städernes rösträtt hade blifvit satt.
Detta hafva Utsktn icke ansett sig kunna göra, och derföre endast yttrat, att i stad deltage i valet alla sorn deltaga i de vanliga sladsafgil terna, och rösterue beräknas efter afgiftens belopp.
Så står förhållandet nu, efter den undersökning som Utsktn gjort.
Skulle vi nu befatta oss med lagstiftning, huru förhållas skall när stads- och landsförsamlingar skola komma att rö.ta gemensamt; så kunde det hända, att resultaterne deraf icke blefvo så särdeles lyckosamma.
Det finnes fall, då stads- och landsförsamlingar hafva gemensamma afgifter, t. ex. då en stads- och landsförsamling har en och samma kyrkoherde, men särskilda kyrkor ; då betalas stadens afgifter lill honom efter stadsgrund, och å landet utgöras dessa afgifter efter den grund , som för landet är anlagen.
När i andra fall landsförsamlingen , för att begagna den gemensamma kyrkan, ingått på erläggandet af vissa afgifter för dess underhållande, så hafva dermed stipulation»’ blifvit bestämda från gamla lider, hvilka icke gerna kunna rubbas.
I få orter lära stads- och landsförsamlingar hafva fattigförsörjning gemensamt, och så lärer äfven förhållandet vara i afseende på skolundervisningen; det vore sålunda i min tanke vådligt om vi gflfvo oss in på det okända gebitet att peremtoriskt stadga en ny grund för afgifters utgörande gemensamt för stad och land , emot den sorn redan är fixerad, helsi städernes nuvar. beskattning är så olika för olika städer, och dessa afgifter för flera släder blifvit genom K. resolutioner , bestämda.
Jag kan således icke annat än önska, att R. o. Ad., som endast utgör J::deI af Representationen, icke ville nu, vid frågans slutliga afgörande, ingå på ett belt nytt gebit och lägga en helt ny grund för afgifternes utgörande än den Utsktn föreslagit , enär icke inom Utsk:n en enda reservant ens, genom en fullständig framställning af ett sådant förslag, sorn lii' von Hartmansdorff framställt, skaffat ledamöter af de öfriga Stånden tillfälle att taga i öfvervägande sitt förslag i detta fall.
Det skall icke heller blifva lätt för R. o. Ad. att göra det här, fastän vi hafva sjelfva Hr von Hartmansdorff hos oss.
Jag tror Den 8 Mars f. m. i83 derföre, alt, när nu frågan reducerar sig dertill att intaga i röslberäkningen några, hvilka icke förut haft rösträtt i sockenstämma, d. v. s. låta deni der inkomma och att bestämma grunden för deras rösträttighet, äfvensom för afgifterna till fullgörandet af de allmänna åligganden, sorn kunna bestämmas , man också borde inskränka sig härtill och icke vilja komma fram med andra saker, för att rubba hela författningen.
En ganska noggrann pröfning bör föregå, innan man kommer och vill gifva lagstiftningen en ny grund vid ett tillfälle och en annan vid ett annat, hvarefter vi nu utan den minsta föregtde pröfning skola öfverlägga och besluta, belst vid en riksdag, då man beslutat borttagandet af Berednts-comiteerna , då endast Taxer:s-comite'erna qvarstå, men dessa kunna icke så förökas i antal, all de kunna sträcka sig till alla socknar, helst der sockuarne äro små och landshöfdingen ej kan medhinna vara närvarande vid alla.
Man skulle få otaliga klagomål och besvär att afgöra, och man finge kanske laxera om alla hemman det ena året efter det anilia.
Skulle man nu i sista stunden för denna lagstiftning för ett litet aggregat, som man kastar in i sockenstämman, vilja omgöra alltsammans, hela förslaget, och lägga en ny grund för alltihop, det vore orimligt, och går R. o. Ad. in derpå, kan jag icke se annat, än att R. o. Ad. bortkastar sin röst vid denna frågas afgörande, emedan den blir oefterrättlig för de öfriga Stånden, som således derpå icke lara fästa något afseende.
Jag skulle således tro, alt, om vi följa den ordning som Utsktn föreslagit för bestämmandet af de villkor, hvarunder de nya ledamöterne i sockenstämma få inträda, och för bestämmandet af deras rösträtt, både enkelhet och lätthet vore vunnen.
Några anmärknlr, dem jag gjort vid dessa §§, anhåller jag att nu få uppläsa ; de öfverensstämma till några delar med Hr von Barlmansdorffs förslag äfvensom med hvad Hr Gripenstedt och sednast Gr.
Posse anfört 5 §:n skulle lyda som följer: ”Afgifter för fullgörandet af sockens eller församlings gemensamma åligganden, såsom skolundervisning, helsö- och fattigvård, sedan beloppet deraf å sockenstämma b lif vit beslut ad t och b es t ä 111 d t, skola, dä annan grund för bidraget icke är särskildt stadgad, utgöras efter årlig taxering, hvartill taxeringsman väljas å sockenstämma i Mars månad; och i sådant val deltaga å landet alla fastighetsinnehafvare, i mån af fastigheternas hemmantal, jemte andia socknens innevånare, som, efter föregående årets taxering, i bevillning efter 2 art. för lägenhet, näring, lön eller rörelse erlägga minst 2 r:dr; och beräknas rösträtt för hvarje fulla 2 r:dr till T'5 röst, och således 24 r: d r sådan bevillning lika som för ett helt mantal.
Afgifterne uttaxeras efter samma grunder, som för rösträtten här stadgade äro.
(Härigenom undvikes allt arbitrage).
Vi - |84 Den 8 M i r i f. m. dare:
I stad deltage i valet alla sorn deltaga i de vanliga stadsafgifterna, oell rösterne beräknas efter afgiftens belopp.
Der stad oell landsförsamling geni en sam t rösta, sker såilant efter hvad för hvarje ort särskildt stadgadt är.
Står någon under annans husbondevälde, som är i de villkor att lian bör i de allmänna bidragen deltaga, tillkommer honom dock icke rösträtt.
Denna taxering skall inom April månads slut i socknens eller församlingens kyrka kungöras.
Om någon dermed är missnöjd, skall han det inom 3o dagar efter berörde kungörande tillkännagifva, å landet hos sockennämndens ordförande, och i stad bos borgmästaren, hvarefter taxeringen, i livad den rörer den sorn klagat, underkastas pröfning af gode män, som utses, tvänne af deri klagande och Ivänue af tnxeringsmännen och en af de sålunda kallade gode männen , och må ingen utan laga förfall sig sådant uppdrag undandraga.
K u n n a d e utsedde g o d e 111 ä n nen icke förena sig i valet örn den femte, förord nas han af Konungens Befthrde.
Hvad desse gode männen besluta, vare gällande, utan att ändring deruti må sökas.”
Antages §:n med de tillägg jag deruti nu gjort, då behöfves i den efterföljande §:n blott en obetydlig förändring i i:a morn., som komme att lyda sålunda: ”Rösträtt i sockenstämma, i f rågö r som röra skolundervisning, helsö- och fattigvård samt be f o r d rande af ordning och s e <1 I i ghet äge en hvar, som, på sätt föregtde 5 § föreskrifver, är taxerad alt bidraga lill fullgörandet af socknens gemensamma åligganden ; och denna taxering utgöre tillika grund för röstberäkningen, så att en hvar äger röster i förhållande till det större eller mindre deltagandet i det allmänna bidraget.” 2 , 3 och 4 montin af denna ti § skulle deremot blifva oförändrade.
Det är på sådant »ätt vi, utan rubbning af hufvudredactionen, vinna i sak hvad som bör vinnas, samt tillika nödig enkelhet utan att upprifva liela den grund för rösträtten , som nu ager rum, i stället för alt införa en ny, dertill tiden för riksdagens tillvaro är för långt framskriden.
Hr von Hartmansdorff hade vid återremissen af detta betänk, boi t uppgifva det förslag, linn nu framställt , eller också sökt att genom någon Ulsktns ledamot få detsamma framstaldt.
I alla fall tror jag det nu vara för sent att väcka fråga om olika hemmans värden och sätta den ena i harnesk emot den andra.
Sådant måtte fordra en längre betänketid än att nu kunna på eli liten stund afgöras.
Cederström, Jacob: 1 afseende på 5 och 6 §§:na i denria författning, angå frågorna egentligen , i första rummet, beskattningsrätten och dess utöfning, i det andra rösträttigheten och dess beslämmanden.
Hvad beskattniugs rät - Den 8 M a r s f. m. i85 rätten angår, så hafva vi att ställa oss till efterrättelse 5j §:n Reg.F:n, sorn bestämmer tydligen , att Svenska folkets urgamla lätt att sig beskatta utöfvas af R.
St. allena vid allmän riksdag ; således alldeles icke af Svenska folket i allmän sockenstämma.
St. mäste alltså i den författning, som bestämmer rättigheten för sock nai na att sig beskatta, jemväl bestämma lill hvad belopp och efter hvilka grunder de kunna och grundlagsenlig! äga rätt att besluta någon beskattning.
Hvad i sockenstämma eljest derom kan beslutas, är belt och ballet ett frivilligt åtagande, som gäller för dem, som derom öfverenskommit, men som alldeles icke binder dem, som ett slikt åtagande bestrida.
Beträffande rösträttigheten, hafva så väl
Utsktn som åtskillige värde ledamöter utgått ifrån mer och mindre olika åsigter; man har velat taga bidragens belopp till grund för rösträttigheten, men dervid förbisett den stora svårigheten för pastor att kunna beräkna rösterna och skilja på hvilken sida majoriteten skall räknas.
Jag vet icke något skäl, hvarföre andra röstberättigade skola finnas, än de som i församlingen utöfva husbondevälde.
Någon annan än den , som utöfvar ett sådant välde, bör icke äga någon rösträttighet på sockenstämma, han må nu bidraga till fullgörandet af socknens gemensamma åligganden efter 2 art., eller icke.
Om R. o. Ad. i denna del simplifierar frågan, så kommer man lätt ifrån denna vidlyftiga beräkning af röstberättigade, som blifvit dels af Utsk:n, dels af ledamöter här uppställd, och man vet hvilka som hafva rätt att rösta.
Derefter uppkommer den andra frågan om rättigheten att beskatta Svenska folket, eller att sig sjelf beskatta i allmän sockenstämma.
I afseende derå skulle jag tro, att Ständerne kunde delegera åt socknarna rättigheten att bestämma afgifterna i och för communala behof, beräknade efter hvarje individs inkomst, likväl högst till i;dels proc. deraf.
Möjligtvis är detta vida mer än som fordras för socknens behof och kan föranleda till klagomål vid en kommande riksdag, såsom varande en alltför hög afgift; men det är dock en måttstock , hvarutöfver ingen afgift skulle få åläggas.
Hvad dernäst vidkommer taxeringsmännen för alt bestämma denna J-:dels proc. och deras utväljande, instämmer jag med Hr von Hohenhausen, att parterne må välja hvar sina två gode män, och att, när de ej komma öfverens om den femte, denne utses af Konungens Bef:h:de i länet.
Angtde åter föremålen för beskattningen, som samme talare uppgifvit, så kan jag ej instämma i dessas inskränkande till de 3:ne cathegorierna, helsö- och fattigvård samt skolväsende; ty vi måste vänta tilldess vi afgjort io §:n, som innehåller hvad som utgör föremål för sockenstämmas handläggning och hvaruti specielt blifvit införda de ärenden, som i sockenstämma böra förekomma, deraf flera äro af beskaffenhet att for21 H. 2$ Den 8 Mars f. m. dia penningar för verkställigheten.
Jag kan således icke nu inskränka mig till dessa Jtne cathegorier, och orden med mera, som i Hr von HartmansdorfFs förslag följde straxt derefter, gifva en alltför vidsträckt latitud för sockenstämman att utsträcka de behof, som skulle fyllas.
Med dessa förändringar tillstyrker jag bifall till Utsktns förslag till 5 och 6 §§:na, under anhållan om propos. i den ordning jag framställt de särskilda frågorna.
Dessutom får jag, i anledn. af den siste värde talarens anmärkn. att det hade tillhört ledamöterne af de särskildta Stånden alt, vid återremissen af Utsktns första betänk, i ämnet, afgifva fullständiga anmärkntr, innefattande förslag till rättelser i berörde belänk.j fästa hans uppmärksamhet derpå, att ingalunda någon slags brist på anmärkntr förefanns, då Utsktns betänk.
Nto 4 förevar; men det lärer ej vara Ståndens fel, att vid afgifvandet af det sednare betänk.
Utsktn ej ens behagat nämna, än mindre till vederläggning upptaga de gjorda anmärktitna, utan helt summariskt, förmodligen på grund af desammas oförmåga att vederlägga dem, upprättat det nya förslaget.
Skulle R. o. Ad. förena sig om ett enkelt förslag i denna del, så är det klart, att, vid den sammanjemkning af de olika besluten, som inom Utsktn först oell hos Stånden sedan förekommer, man bör kunna förmoda, att man hellre följer det förslag, hvarigenom tvister undvikas, än man antager det som nödvändigt vid hvarje sådan fråga i sockenstämman skall medföra dagslånga discussioner och beräkningar, för alt bestämma på hvilken sida majoriteten eller minoriteten finnes.
I anledn. af de anmärkn:r, som nu blifvit gjorda emot förevar. §§, den 5:te och den 6:1e, får jag förklara, att Utsktn till större delen varit bundna, vid uppgörandet af desamma, utaf de anmärkn:r, som inom Stånden gjordes, då Utsktns förra betänk.
Nio 4 förevar.
Det är visserligen sannt, att Utsktn icke i sjelfva premisserna till detta sednare betänk, upptagit alla de anmärkntr, som emot det förra framställdes, icke heller namnen på anmärkarne; men jag hemställer, huruvida det lönar mödan och kostnaden att dermed fylla flera tryckta ark , för att visa Ständerna, att Utsktn icke förgätit dessa anmärkn:r.
TJtsk.-n hafva visserligen fästat afseende å desamma och ansett sig dertill tvungna vid besvarandet af återremissen, emedan man alltför väl anade, att om ej så skedde , skulle rättvisa förebråelser vankas, ocb det skulle hafva hetat, att man vdat stympa betänk., när det återkom andra gången.
Huruvida Utsktn riktigt uppfattat annlärkntna, vill jag icke förklara, lika litet som Utsk:n ansett sig bundna af en eller annan anmärkn.; men när anmärkntr ifrån alla Stånd kommo till Utsktn, trodde de sig hafva det åliggandet att jemka sitt förta betänk, i enlighet med dessa anmärkntr, för alt få betänk, att gå igenom andra gången ämnet förekom.
Cederström liar uppgifvit som grundprincip, att man alldeles Den 8 Hirs T. m. 187 icke äger att beskatta sig inom socknen , emedan Reg.Ftns 57 § bestämmes-, att endast R.
St. kunna beskatta Svenska folket vid allmän riksdag.
I sådant fall skulle aldrig några communalafgifter kunna bestämmas inom församlingarna, utan all fråga derom skulle hänskjutas till en kommande riksdag.
Jag tycker att Ständerne hafva tillräckligt nog utaf den syndaflod af motioner, som Ständerne vid riksdagarna hafva att besvara, för att slippa de sooottals besvär, som under sådant förhållande skulle hos Ständerna ifrån socknarna, genom deras ombud, med eller utan skäl, anföras.
Jag gillar i öfrigt icke Frih. Cederström» princip; Svenska folket beskattar sig sjelft, det är sannt, men livar och en församling måtte också kunna beskatta sig sjelf inom sig, till fyllande af egna behof.
Det är ingen statsafgift, ingen allmän bevillning, utan enskilda afgifter.
Jag ser ingen möjlighet för någon commun att kunna styra sig och bestrida sina utgifter, om den ej får hushålla inom sig så godt sig göra låter.
Det kan visserligen urarta till en slags orättvisa, att lägga en beskattning på den kommande generationen; men jag tror ej att faran är så särdeles stor, då de som beskatta äro de som också skola erlägga skatten; man plägar i sådant fall vara sparsam, när det gäller ens egen pung.
Så går det till nu, och så lärer det ock komma att gå i framliden, och jag tror, att vådan vore större, om angelägna saker sattes å sido.
Frihrn har trott att ingen annan vore bunden att erlägga afgifter, än den som derom öfverenskommit, d. v. s. att ingen inrättning, vare sig af den aldrastörsta nytta, någonsin inom en commun skulle kunna frambringas , såvida icke behofven derför vore uppfyllda genom den momenlella afgift, som kunde erhållas; ty skulle inrättningen påfordra afgifter för längre tid, så skulle dessa icke kunna bestämdt påräknas, och många olägenheter deraf uppstå.
En annan anmärkn. är den, att man ej följt be v i 11 — ningsgrunden såsom beskaltningsgrund för communala afgifters erläggande: en mängd af anmärkntr från alla Stånd inkommo till Ulsk:n i detta afseende med återremissen af det första betänkandet.
Äfven jag var af den tanken då, att det vore en orättvisa att lägga bevilln.grunden till stöd för communala afgifters utgående; men Ståndens majoriteter hade ej bifallit denna beskattningsnorm.
1 städerna går det så till, att innevånarne taxeras efter fyrk och icke efter bevillning, och jag har ej hört någon stad känna olägenhet deraf.
Det är stadens äldste, som göra denna taxering; derefter bestämmas afgifterne, och man är belåten dermed.
Hvarföre icke sträcka samma princip till landet, som gäller för städerna?
Den är god för städerna, hvarföre kan den ej äfven vara det för landet ?
Man har sagt, att man skulle bestämma till hvilka behof eller åligganden som församlingarne skulle kunna taxeras.
Jag medgilver, att orden ”communala behof” i 5 §:n må ändras till communala åligganden, som här är Dcu S Mait f. in. föreslaget, ty behof kunna vara obegränsade, men å andra sidan bestämma de sig sjelfva på sockenstämman; ty om majoriteten anser sig kafva ett behof, så kan ju minoriteten bestrida det, och det är ganska troligt att majoriteten ej skapar sig behof, när det gäller hennes egen cassa; men att säga vissa saker, då man ej kari specificera allt, oell komma med ett med mera tror jag ej vara rätt.
Bättre är att säga något generell, än alt sluta med orden ”med mera," såsom alltför vidsträckt.
Man säger det vara svårt att få ihop en compromissrätl, på sätt som Utsktn den föreslagit.
Jag vill ej bestrida det, men får då säga, att det kan blifva svårt att få ihop liela communalstyrelsen.
Jag förespår visserligen i många saker stora svårigheter, ty så länge den lönlösa mödan icke är mödan värd, få vi svårt alt erhålla någon sockennämd eller taxeringsman.
Medlet, som man föreslagit för att få den 5:te gode mannen, i händelse de 4 ej skulle kunna sig om valet förena, eller att denne skulle nämnas af Konungens Bef:h:de, anser jag endast i ett fall vara tillämpligt, nemi. då de 4 personerne ej kunna förena sig om alt välja en viss; men skulle de välja, och deri valde icke ville gå in som 5:te man, så uppslår samma svårighet om Konungens £ef:h:de förordnar, så framt ej något vite utsattes för en sådan vägran; ty nekar en person att hörsamma nämnden, så kan han ock neka Konungens Bef:h:de, och kunna ej försomlingsboerne förena sig om en sådan sak, så brister hela författningen.
Jag tror, att livad Utsk:n föreslagit är ledande till ändamålet så långt inan kan komma.
Jag tillstyrker bifall till Ulsktns betänk., såvida man icke vill satta ned taxeringsgrunden 10 r:dr till 2, som man föreslagit. — Frih.
Cederström har sagt, uti ingen annan skulle hafva rösträtt, än den som äger att utöfva husbondevälde: har står ju i §:n ”för hvarje medlem, som icke står under annans husbondevälde” etc., oell Utsk:n hafva således föresett detta.
Jag instämmer till alla delar i Hr von Harlmansdorffs yttrade åsigter, men anhåller alt få göra ett tillägg.
Jag finner nemi. motbjudande den tanke, att det skulle kunna finnas inom en sockenstämma en enda person, som efter röstberäkningsgrunden skulle ensam äga mera röster än alla de öfrige sockenboerne tiflsamraantagne.
Af denna anledn. hemställer jag, om det icke vore billigt att säga: att enskild sockenbo, som skulle äga röster utöfver halfva antalet af alla de röstande, äge icke att beräkna flera röster än en under halfva de röstandes antal, så att det vore en möjlighet att förekomma det den ende skulle utgöra majoriteten om alla öfrige röstande vore enige emot honom.