Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När elden kommit lös, vet ingen hur långt branden kan sträcka sig.
Skulle denna skuld vara så tryckande för Regeringen, må denna på det sätt gå folkets önskningar till mötes, att det kan vara öfvertygadt om, att den är allvarligen betänkt på ett annat sysleme än det, som följts under dessa skuldsättnings- och löneförhö|ningstider.
Då kunna nationens ombud bevilja af tacksamhet hvad de icke nu kunna bevilja af skyldighet, långt mindre af flathet, och de 24 II. 5g Don Bo A p r i I f. m. kunna påräkna nationens så tillfredsställelse, som godkännande af hvad de gjort och öfverseende med de ökade bördor de kunde komma alt pålägga.
Öfvertygelsen att en börda ej är orättvist för onyttiga ändamål pålagd ger tålamod, och välviljan gör bördan lätt.
Såsom jag yttrat: i närvarande förhållande kan jag icke enligt min öfvertygelse stå rättfärdig inför nationen, såsom den der velat dess väl och afsett dess önskningar, om jag i det ringa, som på mig beror, skulle göra mig skyldig till alt hafva svikit densamma, om jag bifölle det minsta anslag till gäldande af den i cabiliettscassans namn gjorda skuld; jag skulle anse det för en vanära om jag gjorde det.
Utgången skall visa hvad J tanken derom, mine herrar!
Och nationen, hvars ombud vi äro, lår domina huru den anser att vi uppfyllt vår pligt.
Jag önskar, att Ståndets beslut antingen måtte blifva bifall till utlåt., eller helst affattadt uti de ordalag
Riksdagsmannen H e ur lins reservation innehåller.
Nationen kan aldrig bevilja anslag till denna skuld såsom skyldighet.
För att göra det såsom skänk fordrar den åter såsom villkor: oefterrättlighetstillståndets upphörande för det närvarande och garantier för det kommande.
Hr Liljenstolpe, Axel Fredr., anförde skriftligen:
Jag hade icke ämnat yttra mig i denna fråga, om icke den bitterhet och de särdeles uti offentligt tryck utkastade insinuationer och förklenliga tillmålen rörande cabinellseassabristens tillkomst, hvarigenom de, hvilka ifra emot betäckande! af denna brist, hos mig och utan tvifvel hos mången annan,— tverlemot hvad dermed åsyftades — ytterligare stärkt beslutet att rösta för beviljandet af det erforderliga extra anslaget; — om icke detta våra motståndares förfarande, säger jag, nära nog gjort det till en pligt för en och hvar, som genom representantkallet är berättigad att häröfver sig yttra, uti ej allenast sitt eget, utan äfven uti dens eller deras namn, hvilkas talan han för •— att tillkännagifva sin tanke härutinnan.
Äfven jag vågar att, i detta hänseende, taga Ståndets lid och uppmärksamhet uti anspråk.
Min framställning skall dock blifva kort.
Öfverläggningen rörtde den ifrågavar. cabinettscassabristens beklagliga tillvaro och uppkomst har blifvit förd med så mycken skicklighet och utförlighet, — fastän StatsUtsk., särdeles genom sitt sednare förfarande, lagt hinder för frågans slutliga, och fullständiga utredande; — äfvensom frågan i afseende å så väl betäckande af denna brist, som ock Statens förpligtelse att bonera de förbindelser, hvilka i och för dess väl och behof blifvit ingångna, befinnes så utredd att föga torde vara att tillägga.
Man har klandrat det opnrlementaiiska derutinnan, att Den 3o April f. m.
Konungens höga personlighet uti dessa öfverläggning»!' blifvit inblandad.
Jag bestrider icke detta fullkomligt; likväl liar det i sä måtto icke kunnat undvikas, sorn
Dess höga namn finnes å någon af förbindelserna undertecknad!.
Jag nödgas upplaga detta, emedan det är en ibland de hufvudsakligaste grunder, hvarpå Statens betalningsskyldighet blifvit bestridd.
För mig synes delta verka lill ett alldeles motsatt förhållande.
Att brislen uppkommit medelst i och för Statens räkning verkställda utgifter, är ett obestridligt factum.
Något anslag till såsom uti andra länder befintliga hemliga fonder, finnes icke uti vårt Iand.
— Svensken bär afsky för allt hvad sorn hemligt och lön liga göres och låtes; deraf kunna vi hemta dess obenägenhet för s. k. hemliga utgifter.
Sådana finnas likväl och kunna jcke abstralieras ifrån begreppet af statsförhållanden.
Att så alfallet kan icke, sa m v e t sen 1 i g t, förnekas.
— Men till frågan.
De utgifter, hvilka orsakat bristen, hafva af vår Regering befunnits för Statens sannskyldiga nytta erforderliga; de äro gjorda och måste betäckas.
Omme om landets ära, dess värdighet och sjelfständighet, hafva de höga löftesmännen icke tvekat att ikläda sig borgen för dessa Statens utgifter, för hvilka vi stå i skuld hos utländningen.
Skola väl folkets representanter icke erkänna detta; — vara mindre ömtålige om fosterlandets heder, dess anseende och credit?
? — och det särdeles uti en tidpunkt, dalandet är uti den lyckliga ekonomiska ställning, att utgiften af det begärda extra anslaget icke är så kännbar.
Nationen tillskyndas nemi. ej derigenom någon, så att säga, positiv förlust, ehuru den går miste om den negativa vinst, sorn skulle beredas genom denna summas användande till andra för landet gagnelig» ändamål.
— Jag befarar således för ingen del, att några olyckliga följder för landets innebyggare skola inträffa genom beviljandet af detta extra anslag under nuvarande förhållanden.
Jag skulle icke en gång tveka alt gifva min röst derför, äfven om derigenom vore nödvändig en positiv förlust, medelst tillskapandet of nu redan befintliga tillgångar; och jag bedyrar det jag afser i detta fall äfven de olägenheter, hvilka derigenom skulle drabba den jordbrukande delen af landets befolkning, enär till denna dass hör snart sagdt en och hvar utaf den ätt jag representerar.
— Jag skyr ändock icke denna statsutgift.
Af allt hvad jag sålunda haft den äran framställa, samt i öfrigt af de många för denna åsigt af föregående talare så snillrikt och värdigt derjemte anförda gillliga skäl och nnIedn:r, vågar jag vördsammast anhålla om afslag å StatsUtsk;s förenämnda utlåt., samt bifall till den af Utsk:s ordförande, 468 Den 3o April f. m. Gr. Horn, särskildt afgifna reservation, uti hvilken ledamöter utaf Preste- och BorgareSt:n äfven instämt.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla StatsTJtsk:s utlät.
JV:o 4^9- Ropades starka nej, blandade med ja.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverröslat ja, begärde Gr.
Anckarsvärd, Cai l Henr., Hr Munck af Rosenschöld, m. fl. ledamöter votering.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att sedan votering blifvit begärd, förekomme nu frågan om contra-proposm.
Den från Utsk. skiljaktiga mening, hvarå propos. af Frih.
Boye blifvit begärd, vore det förslag, som Gr.
Horn i sin reservation framställt, och hvilket Hr Landtm, nu lät uppläsa.
Då votering är begärd och fråga nu uppstår om contra-propos., anhåller jag att det förslag lill beslut, som innefattas i Riksdagsmannen Heurlins reservation, måtte blifva contra-proposition.
Då Riksdagsmannen Heur lins reservation utgår i sak till samma påföljd som StatsUtsk;s förslag, så vill jag lill lidens vinnande hemställa till de värda ledamöter, sorn vilja afslå anslaget, huruvida icke de skulle vilja nöja sig med alt få sin mening i ja-propos;n och medgifva oss att dielera contra-propositionen.
Skulle de icke det vilja, så måste vi först votera om contra-proposm, emedan jag icke kan förmoda det stå tillsammans med deras begrepp om liberalitet att vilja dictera både ja- och nejpropositionerna.
Jag har icke kunnat fatta, alt den propos., som Hr Munck af Rosenschöld begärt, blifvit undei- discussionen yrkad, hvarföre jag förmodar att den icke kan komma i fråga.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det Hr Munck af Rosenschöld i sitt anförande hade begärt framställning af propos. å den mening som Riksdagsmannen Heurlin i sin reservation yttrat, hvarföre intet hinder vore för R. o. Ad. att antaga nämnda mening till contra-propos., så alt, ifall R. o. Ad. icke till contra-propos. nntoge den mening Frih.
Boye framställt, fråga blefve att antaga den som Hr Munck af Rosenschöld yrkat.
Hr Landtm, hemställde nu, om R. o.
Ad. behagade till contra-propos. antaga det förslag, sorn Frih.
Boye yrkat att R. o.
Ad. mätte bifalla.
Då Hr Landtm, förklarade, del han trott sig finna att ja öfverröslat nej, begärde D e n 3o A p r i 1 f. ra. 4*59 Hr Munck af Rosenschöld votering.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att sedan Hr Munck af Rosenschöld hegart votering, förmodade Hr Landtm., att det vore Riksdagsmannen Hemlins förslag till beslut, som Hr Munck af Rosenschöld ville hafva till contra-propos., hvarföre Hr Landtm, nu lät uppläsa nämnda beslut.
Hr Lefre'n: Jag anhåller att Hr Landtm, täcktes förklara hvilken skilnad det är emellan den ja-propos., Hr Landtm, först framställt och öfver hvilken votering blifvit begärd, och den contra-propos., som blifvit begärd af Hr Munck af Rosenschöld; ty om det skulle bända att dessa propos:r äro af precist samma beskaffenhet, hemställer jag om icke Hr Landtnäs tjenstepligt såsom Landtm, förhindrade Hr Landtm, att gifva propos. till votering öfver en contrapropos.
, som kunde hafva till följd att vi komme att votera om samma sak i både ja- och nej-propos:n, och hvarigenom endast en opinion finge tillfälle att göra sig gällande.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, i anledn. af Hr Lefrens nu gjorda framställning, sin mening vara den, att intet annat än öfvertygelsen kunde hindra R. o. Ad. från att antaga den contra-propos., sorn Hr Munck af Rosenschöld föreslagit, emedan ordalydelsen vore skiljaktig från Utskls, och Hr Lefren torde finna, vid närmare granskning, att äfven meningen i vissa hänseenden är olika.
Utsk:s förslag inneliölle, att Utsk. icke kunde tillstyrka R.
St. att vidtaga någon åtgärd i afseende på medlens anvisande till det i K.
M:s nu ifrågavar. nåd. skrifvelse antydda ändamål; denna ordalydelse skiljde sig betydligt från ordalydelsen i det förslag, som Riksdagsmannen Heurlin i sin reservation föreslagit och sorn Hr Munck af Rosenschöld ansett böra af R. o. Ad. antagas.
Ehuru rätt Hr Lefren visserligen har deruti att innehållet af den contra-propos.
Hr Munck af Rosenschöld begär i hufvudsaken är detsamma, som Utsk:s förslag, är jag likväl af den tanke, att om också ingen annan skilnad skulle vara än uti redactionen, är likväl den del af R. o.
Adis ledamöter, som skulle vilja antaga Riksdagsmannen Heurlins reservation till beslut, berättigad att få den till föremål för beslut och Hr Landtm, genom sitt embete förhindrad alt vägra propos. å densamma.
Jag känner hela obehaget af en votering, men det är mindre än farhågan för att träda någons rätt för nära.
Hr Lefre'n: Ifall Hr Munck af Rosenschölds förslag till contra-propos. skulle vinna, kommer voterls-proposln i hufvudsaken att innehålla i ja-proposln, att inga medel för ändamålet skola anvisas, och i nej-propos:n, att icke heller något skall för ändamålet anvisas.
Jag afstår från allt vidare ordande derom, men frågar om man på sådant sätt går fullt ärligt tillväga.
Den 3o April f. ro. Hr Munck af Rosenschöld:
Jag har begärt ordet för ntt ärligen relevera oriktigheten af hvad Hr Lefren sagt; ty det torde icke vara honom obekant, att i ordalagen ligger en betydlig skilnad i afseende på principen af skuldens erkännande; och det är synnerligen vid ordalydelsen, som jag fästat afseende.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. vid voteringen om contra-propos:n ville till contra-propos. antaga det förslag
Hr Munck af Rosenschöld yrkat skola dertill antagas.
Upplästes till justering och godkändes följande votensproposition:
Den som till contra-propos. antager, att R.
St:s beslut i fråga om liqvid af cabinettscassans skuld skall erhålla följande lydelse: ”R.
St. anvisa å Riksg.cont. ett årligt anslag af 100,000 rtdr att intill nästa riksdag utgå, till reglerande af cabinettscassans skuld, med föreskrift för fullmäktige i Riksg.cont. att till amortissement och räntebetalning öfvertaga det lån, stort 5o,ooo pund sterb, som för Colonial-departementets räkning år 1836 blifvit hos W. Smith, Paine &
Smiths i London upptaget, men till cabinettscassans disposition öfverlemnadt, och hvaraf för närvar, återstå 3o,000 pund sterling.
De medel, som öfverskjuta hvad till berörde liqvidation årligen erfordras, öfverlemnas till Utrikes-departementets disposition för bestridande af cabinettscassans ränte- och skuldafbetalningar.
Med hänseende härtill anhålla R.
St. hos K. M. i underd., att det contract, som blifvit upprättadt mellan Colonial-departementet och handelshuset i London, äfvensom de infriade obligations-och ränte-coupons å nämnde lån måtte till fullmäktige i Riksg.cont. öfverlemnas.
Derjemte och på det att R.
St. måtte förvissas, att de sålunda vidtagna åtgärder ledt till det åsyftade ändamålet, må R.
St. i und. anhålla, att K.
M. täckes till R.
St. vid nästkommande riksdag låta öfverlemna uppgift å cabinettscassans ställning;” voterar >a; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer contra-proposm att innehålla, det R.
Sl:s beslut i ofvannämnda fråga skall erhålla följande lydelse: ”R.
St. anse de i denna sak ådagalagda förhållanden icke medgifva beviljandet af den ifrågavar. utgiften.” Medan denna voter:s-propos. utskrefs, anmälde sig och yttrade Hr Rosenblad; Jag anhåller att voler;s-propos:n en gång till malte blifva uppläst, emedan möjligen någon kun - Don 3o April t m. 47» de taga miste och icke tro att följden af en votering emelian Utsk:s förslag och Riksdagsmannen Heurlins mening i båda fallen skulle blifva afslag å allt anslag till cabinetts cassan.
Jag förenar mig alldeles med Hr Rosen blad i den begäran han framställde.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt sedan voter:s-propos:n blifvit uppläst och justerad, kunde ingen ändring deruti aga rum ej heller någon discussion derom vidare fortgå, och då proposrn komme att enligt grundlagens föreskrift blifva på vanligt satt anslagen, komme hvarje ledamot så mycket mera i tillfälle att taga kännedom om de olika förslagen, som de äro i sin helhet uti voter:s-propos:n intagne.
Hr Munck a f R os e n sch ö I d : 53 §:n Riksd.Ordn. säger, alt votering skall för sig gå genast efter sedan den blifvit begärd.
Då nu propos. är justerad, anhåller jag att voteringen genast måtte få företagas.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att ordet ”genast” här icke kunde betyda annat än så fort ske kan, oell någon tid fordrades för alt utskrifva det exemplar af voter:s-propos:n, som enligt grundlagens föreskrift skall anslås innan voteringen får företagas.
Efter den nu företagna voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 18g.
I anledn. häraf upplästes till justering och godkändes följande voterts-proposition:
Den som bifaller StatsUtsk:s utlåt.
N:o 489, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. att R.
St:s beslut i frågan om liqvid af cabinetlscassans skuld skall erhålla följande lydelse: ”R.
St. anvisa å Riksg.cont. ett årligt anslag af 100,000 i-:dr att intill nästa riksdag utgå lill reglerande af cabinettscassans skuld, med föreskrift för fullmäktige i Riksg.cont., att till amortissement och räntebetalning öfvertaga det lån, stort 5o,ooo pund sterb, som för Colonial-departementets räkning år i83ö blifvit hos W. Smith, Paine &
Smiths i London upplaget, roen till cabinettscassans disposition öfverlemnadt, och hvaraf för närvar, återstå 3o,ooo pund sterling.
De medel, som öfverskjuta hvad till berörde liqvidation årligen erfordras, öfverlemnas till Utrikes-departementets disposition för bestridande af cabinettscassans ränte- och skuldalbetalningar.
St. hos K. M. i underd., att det contrnct, som blifvit upprältadt mellan Colonial-deparlementel och handelshuset i London, äf - 473 Den 3o April f. m. vensom de infriade obligalions- oell ränfe-coiipons 5 nämnda lån måtte till fullmäktige i Riksg.cont. öfverlemnas.
Derjemte och på det alt R.
St. i und. anhålla, att K. M. täckes till R.
St. vid nästkommande riksdag låta öfverlemna uppgift å cabinettscassans ställning.”
Ja — 82.
Mej — 177.
Jag reserverar mig så väl emot sista beslutet i afseende på contra-propos:n, som emot beslutet i liufvudsaken.
Jag får anmäla min reservation emot R. o. Ad:s fattade beslut, och för ali icke nu upplaga R. o. Ad:s tid, förbehåller jag mig att framdeles skriftligen få framlägga skälen derför.
Hr Löwenström, Joli. Jac.:
Jag bar väl ej yttrat mig under discussionen i denna fråga; men då jag är af alldeles skiljaktig mening med det af Ståndet nu genom votering fattade beslut, och jag är öfveitygad att det är stridande mot Reg.F:ns 76 §, anhåller jag att få i prot. min reservation förvarad.
Hr Brummer, Carl Magnus, uppläste följande:
Jag reserverar mig emot det af R. o. Ad. nu fattade beslut i den del, som detsamma rör Svenska statsverkets belastande med utgift för Barthelemyförvaltningen, då, såsom jag i min reservation af den i3 Febr. sistlidne andragit, det af R.
St. pä StatsUtskrs tillstyrkan år 1812 vid öfverlåtandet till Konungen af den friare dispositionen af behållna intraderna från St.
Barthelemy fästade villkor uttryckligen innehåller: ”att administrationen af ön St.
Barthelemy hädanefter icke kan komma att belasta Svenska statsverket, ehvad inkomsterna blifva högre eller lägre, utan sådana anstalter vidtagas, att af öfver skotten, enär de inträffa, alltid b alles tillhanda hvad till fyllande af bristerna, derest sådana skulle uppkomma, erfordras.”
Då jag inskränker mig till att anmäla min reservation emot beslutet, ehuru jag varit beredd att yttra mig i ämnet, är det af den orsak, alt jag här anser mig kunna tillämpa samma ord som jag för 20 år sedan hörde Benjamin Constant yttra i Fransyska deputerade kammaren: la parole a perdu son pouvoir dans c e 11 e ckambre.
Emot det Den 3o April f. ra. det beslut, som R. o. Ad. nu fattat, får jag anmäla min reservation och får för densamma åberopa de skäl, som Frih.
Cederström i sin reservation anfört, alt nemi. grundlagen icke medgifver betalandet af den ifrågavar. cassabristen.
Icke för det närvarande, utan för framliden, anhåller jag att få till prot. anmäldt, alt jag voterat ja vid den nu fulländade voteringen.
Hr Hallenborg, Carl Joh., reserverade sig emot det fattade beslutet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. till 3 e. m. In Edem protocolli, F. O. Silfverstolpe.
Fredagen den 3o April 184r Plenum kl. 6 e. in. Justerades i prot.utdr. för denna dag f. m.
Justerades pleni-prottn för den 22 sistl.
Mars e. m. och den 24 Mars f. m.
Upplästes ett från Exped.Utsk. ankommet meni.
N:o 44, i anledn. af erhållen återremiss af Exped.Utskrs skrifvelseförslag N:o 146.
Då derefter och i sammanhang härmed upplästes Exped.- Utsk:s förslag
N:o 317, angtde förlängning af de med rusthållarne vid åtskilliga afsuttna regementen och corpser afslutade contract om liästvacance-afgifts Utgörande, m. m., blef samma förslag af R. o. Ad. godkändt.
Likaledes upplästes till justering och godkändes Exped.- Utskts nedannänmda förslag till R.
St:s tind. skrifvelser till K. M., nemi.:
N:o 3i8, angtde södra bataljonens af Bohusläns regemente förändring till ständigt infanteri; N:o 319, i fråga 0111 föreskrifter rörtde Judarnes rättigheter och skyldigheter.
Del öde, som StatsUtsk:S betänk.
N:o 43g > förmiddags rönte, föranleder mig att begära Stån24 H. 60 Den 3o April e. m. dels uppmärksamhet för några ögonblick.
Jag har inom TJtsk. deltagit uti behandlingen af della betänk.; ilten icke uti discussionen, när Utsk:s betänk, har förra gången förevar och blef återremilteradt.
Jag anser således för ruin pligt såsom representant— förklarande alt jag icke ärrepiesenlant af den ätt, hvilken jag representerar, utan att jag kallar mig representant af Svenska folket— jag anser, säger jag, för min pligt såsom Svenska folkets representant, att inora detta Stånd och för Svenska folket redogöra för det votum till bifall till Utskts belänk., sorn jag afgifvit.
Jag får då börja med att öppet förklara, alt jag med mycken ledsnad såg K.
M:s ifrågavar. skrifvelse ankomma.
Jag harle önskat att den aldrig framkommit, och jag får tillika förklara, att denna fråga icke blifvit så behandlad, som jag hade trott att den hade bort behandlas.
Men då detta nu inträffat, så tillstyrkte jag, när frågan första gången inom TJtsk. förevar, det svar, sorn Utsk. gaf till 11.
Jag gjorde det i den goda mening, att dermed skulle blifva slut.
Jag ville lemna rådrum för Statsministern att besinna sig; det var min hjertliga mening, då jag deltog i detta Utskts betänk.; men beklagligen såg jag under discussionen bär, att det ej var andras mening, utan att de ville drifva det längre.
Då frågan återkom till Utsk., så gjorde Utsk. sin pligt i öfverensstämmelse med de discussioner, hvilka både inom detta och inom de andra Stånden ägt rum, hvarunder yrkades, att frågan borde närmare utredas.
Utsk. har sökt alt tillvägabringa en sådan utredning.
Detta har likväl icke lyckats.
Första gången, dä Utsk. fick handlingarna, protesterade jag emot deras utlemnande, då de ansetts böra hemliga hållas; iag ansåg nemi.
StatsUtsk. icke äga rätt att meddela sådana handlingar, hvilka blifvit til!
TJtsk. med grannlagenhet öfverlemnade.
Genom denna min nedlagda protest ägde jag således rättighet att icke hålla ifrågavar. handlingar hemliga, ehuru jag af grannlagenhet ansett mig böra göra det och ej befordrat dem till offentlighet, hvilket jag eljest ansett böra ske.
Det var med tillfredställelse jag fann att TJtskts betänk, i dag, utan någon särdeles discussion, äfgjordes, och jag var äfven derföre tyst; men jag kan icke längre vara tyst, sedan utgången visat sig blifva sådan, som den blifvit, och nu måste jag inför R. o. Ad. och Svenska folket nedlägga min reservation emot detta beslut.
Jag förklarar, att 76 §:n Reg.F:n är den jag besvurit sedan jag var i4 år gammal.
Jag gick då ed på att hålla den helig, och besvor den pä samma gång, som jag aliade min tjenstemannaed, och jag skall alltid hålla den helig. 76 §:n tillåter mig icke att bevilja anslag til! ifrågavar. cassabrist, och det är med anleda, af denna § i grundlagen, som jag anhåller att till prot. få nedlägga min reservation.
D e o 3o April e. fa. 47?
Till pröfning förelags StatsUtskrs den i4 och 28 dennes på bordet lagda mern.
N:o 483, med förslag till samngaojemkning och voter:s-propos:r, i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut öfver utlåtrna Nlis 337 och 4iÖ.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg detta mål böra punktvis föredragas.
Jag får då till Hr Frih. o. Landtm, hemställa den frågan, huruvida Hr Landtm, skulle anse Ståndet vara oförhindradt, alt, i händelse i afseende på vissa punkter närmare upplysningar vore nödiga, kunna särskildt återremittera dem, oaktadt någon föregående puukt vore bifallen.
I annan händelse nödgas jag anhålla att få yttra mig öfver betänk, i sin helhet. f:lr Frih. o. Landtm, förklarade sin tanke vara den, att R. o.
Ad. visserligen kunde bifalla en del af detta mern., återremittera en annan, och afslå en tredje, allt efter sorn Ståndet sjelft behagade, enär detta ämne nu vore för tredje gången inne från Otsk. för att af Ståndet behandlas; Ståndet hade vid föregående tillfallen så behandlat dylika frågor. irsta punkten.
Hvad som nu blifvit uppläst omfattar tvänne frågor, nemi. först hvad Utsk. kallar den ”första frågan, eller huru det bör tillgå med de förvaltningsbestyr, semi nu tillhöra Convoj-commissariatet, med undanlag af sjelfva uppbörden,” hvarefter följer Utskrs utredning, hvilken jag för min del ej har någonting emot; och sedan förekommer Utsk:s förslag, ”hvad beträffar frågan om vidsträcktheten af K.
M:s dispositionsrätt öfver handels- och sjöfartsfondens medel.”
När denna fråga förekommer, så anhåller jag att få yttra mig med den rätt, som Hr Landtm, lemnat, att särskildt kunna föreslå ålerremiss af särskilda punkter.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. torde finna, att den nn föredragna första punkten innefattade tvänne frågor; hvad den första anginge, eller huru tillgå bör med de förvaltningsbestyr, som nu tillhöra Convoj-cornmissariatet med undantag af sjelfva uppbörden, hemställde Hr Landtm., 0111 Ståndet behagade finna att Utskrs yttrande derom icke erfordrade annan åtgärd än att läggas till handlingarna.
Hr Landtm, yttrade, att den andra fråga, som i denna 1 punkt innefattades, vore den, om vidsträcktheten af K.
Mrs dispositionsrätt öfver handels- och sjöfartsfonden; Utskrs yttrande derom börjades på sid. 3 med orden:
Hvad beträffar etc.
Hr Rosenblad: 1 afseende på nu ifrågavar. del af 1 punkten, anser jag mig först böra fästa uppmärksamhet på Den 3o April e. ra.
Utsk:s underlåtenhet att omnämna att, genom aine Stånds antagande af en inbjudning från BorgareSt., R.