Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill endast, i anledning af Friherre Wrangels yttrande, att Ridderskapet och Adeln sista Riksdagen fattade ett beslut, likartadt med det Herr Hjerta nu föreslagit, taga mig friheten hemställa, om icke den ädle Friherren från sista Riksdagen erindrar sig samina förhållande, som jag vill påminna mig, nemligen att de fleste Ilufvudtitlarne afgjordes under i5o Den 7 September f. rm tion, i fråga om 3:dje Hufvudtiteln, hvil* ken motion då äfven genast bifölls.
Jag vet ej, hvarföre icke samma åtgärd nu kan vidtagas, heldst följderna deraf vid förra Riksdagen visade sig ganska goda.
Jag hoppas också derföre så mycket mer bifall lill Herr Hjertås motion, som jag erinrar 111ig, alt en af Regeringens utmärktaste Ledamöter, då fråga var om Närings-Stipendier för Adliga Ynglingar, uppmanade Ridderskapet och Adeln att vara de samma år 1829 som år i823; och då frågan nu är af vida större vigt, kan jag ej annat än på samma skäl biträda motionen, och begära proposition till bifall derå.
Jag vill blott besvara en anmärkning af Herr Cederschjöld, hvilken är den enda af vigt, som blifvit framställd.
Det har nemligen aldrig ett ögonblick varit min afsigt och kan ej heller slutas af motionen, att, i händelse Ridderskapet och Adeln ensamme eller i förening med blott ett Stånd, fattade ett Beslut i enlighet med mitt förslag, Talmännen derigenom skulle vara bundne vid föredragningen af UtgiftsBetänkanderna.
Min mening har endast varit, att, i händelse Ridderskapet och Adeln biföll motionen, och de öfrige RiksStånden inbjödos att deruti instämma, hvarom fråga först efteråt kan uppstå; så skulle, om förslaget blef bifallet, genom 3 Stånds beslut, Talmännens öfverenskommelse om tiden och Den 7 September f. m. i53 got, då den ena Statsmedlemmens anspråk ej kunde fyllas utan ökad våda för den andra.
Men när jag förklarade min tanka vara, att inga beslut om löneförhöjningar måtte fattas förr, än myntet blifvit bestämdt, ville jag blott uttrycka hvad mitt samvete ålade mig, utan att lägga band på andra, som kunna vara intresserade af lönförhöjningen; och jag får äfven nu förklara, att jag icke, utan att äga trygghet i afseende på myntvärdet, kan, för min del, understödja någon enda löntillökning.
Det må nu tillåtas mig att utreda förhållandet med de ifrågavarande Betänkanderna.
Då StatsUtskottets UtgiftsBetänkanden första gången aflemnades till Stånden, afgåfvos de alla på en gäng, och ordningen hade fordrat att så äfven nu skett.
De 3:ne första HufvudTillarne öfverlemnades derföre också utan remiss, hvilken Utskottet ej tänkt lemna förr, än alla HufvudTitlarne blifvit färdige till afsändning; och det synes mig derföre oförklarligt, huru desse 3 första IIufvudTitlar, som blifvit öfverlemnade endast i afsigt, att RiksStåndens
Ledamöter skulle äga tillfälle att på förhand deraf taga kännedom, redan kommit på Ståndets bord; ty ehuru jag visserligen icke har skäl att betvifla riktigheten af de öfverlemnade tryckta exemplaren, fordrar likväl ordningen, att autenticiteten bestyrkes genom UtskottsLedamöternas underskrift på den 154 Den 7 September f. m. remiss, sora plär innehålla förteckning öfver de Betänkanden, hvilka aflemnas.
Emellertid äro de öfrige HufvudTitlarne nu att förvänta inom få dagar, och Betänkandet rörande FörsvarsYerket kan icke dröja längre än till veckans slut.
Betänkandet om myntregleringen är ock färdigt till föredragning inom Utskotten nästkommande Onsdag; huru länge tiden sedermera kan utdragas genom tvister från minoritetens sida, kan jag ej säga; ty det är desse disputer, och, jag vill nästan säga, chicaner, hvilka vållat tidsutdrägt och det mindre sammanhang, som fanns i Utskottens första Betänkanden.
Men sedan pluraliteten blifvit mera bestämd, hoppas jag att resultatet skall finnas mera tillfredsställande.
— Då jag således delar Herr Hjertås åsigt, och icke vill taga på mitt samvete, att befria den ena från beroendet af ett vacklande myntvärde, utan att veta den andra tryggad från ett än svårare tillstånd om 2 elier 3 år, kan jag ej annat än önska bifall till motionen, likväl med någon modificalion.
Jag tror nemligen, att afbidandet af Konungens sanction till myntbestämningen hvarken är lämpligt eller nödigt.
Konungen har sjelf haft initiativet i frågan om myntbestämningen vid denna Riksdag; och då Konungen uti sin Skrifvelse till Ständerna sagt, att Han vill veta ett slut på 1818 års moratorium; att Han ansåg detta moratorium såsom en öfyergångsåtgärd, hvarå
Han förväntade ett Den 7 September f, m. i55 snart sint; att Han ansåg utvexling af silfver mot sedlar till det pris, som kunde bestämmas, absolut nödvändig för att bereda och bibehålla ordning i PenningeVerket; liar Ilan tydligen tillkännagifvit, att Han icke förväntar ett uppskof, intill dess man kunde återkomma till en myntbestämningsgrund af l\8 skill.
Dessutom har ingen af Konungens Piådgifvare gjort anmärkning emot den föreslagne bestämningsgrunden till 128 sk.; och vi kunna således hoppas, att om Ständerna komma sams om beslutet, kan Konungens sanction derå med trygghet förväntas.
Men för att ytterligare undanrödja den befarade tidsutdrägten, vill jag, jemte uteslutande af Konungens sanction, äfven föreslå en annan förändring af motionen.
De återstående HufvudTitlarne inkomma oförtöfvadt, men innehålla icke några betydliga förändringar.
Dessa, tillika med första IIufvudTiteln, skulle således kunna afgöras i den ordning de inkomma; men deremot skulle jag tro, att 2:dra, 3:dje och /pde HufvudTitlarne icke böra företagas till afgörande förr, än Ridderskapet och Adeln hunnit taga kännedom om innehållet af Betänkandet rörande Försvarsverkets behof, och att vidare borde bestämmas, att så väl detta Betänkande, som de nyssnämde HufvudTitlarne, borde hvila, intilldess Ständerne fattat ett definitift beslut rörande myntregleringen.
Jag hemställer således, om ieke Herr Hjerta skulle vilja mi - 156
Den 7 September f. m. tigera sin motion i enlighet med detta förslag, samt om icke de öfrige Stånden kunde inbjudas, att deruti instämma.
Då jag sist hade ordet glömde jag, att, i anledning af Herr Munck af Rosenskjölds erinran, blott åberopa mitt yttrande i detta ämne uti ett föregående Plenum vid innevarande Riksdag.
Så väl Herr Hjerta som Friherre Anckarswärd fortfara ännu att yrka nödvändigheten af Konungens sanction å myntbestämningen, då likväl, såsom jag förutvisat, ej blott Grundlagen, utan äfven Kongl. Maj:t sjelf förklarat denna vara Ständernas ensak.
Nog har man uti ett annat land hört NalionalRepresentanter, som velat utvidga Konungamakten utöfver Konungens egen önskan, men sådane Representanter kallas också der U1- traRoyalister, och eftersträfva icke ens sjelf— ve att anses för Liberale eller Constitutionelle Representanter.
Friherre TVrangel:
Jag påminner mig i likhet med Grefve Posse, att med undantag af 3:dje HufvudTiteln, de öfrige Titlarna afgjordes, innan uti financerna något beslut fattades; och till vinnande af consequence anhåller jag äfven nu, att 3:dje HufvudTiteln må hvila, intill dess myntbestämningen ägt rum, då tillika tillfälle yppar
Den 7 September f. m. sig för mig alt förena mig uli Grefve Pos ses åsigter.
Det synes som, under det en deJ hyser farhåga för att bifalla min motion* i anseende till deraf befarad förlängning af Riksdagen, man å en annan sida bemödar sig att afskräcka derifrån, på grund af vådan, att Ständerne derigenom skulle hafva tillerkänt Kongl. Maj:t en honom icke tillkommande sanctionsrätt å Ständernes beslut rörande myntväsendet.
Jag vill derföre icke yrka bibehållandet af det i min motion omförmälte vilkor afKonungens sanction; det må gerna utgå, Hufvudsaken är, att Stälidernes beslut om myntbestämning fattas, i det hopp att Konungens sanction icke uteblifver.
Jag anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes utesluta utur min motion de ord, hvari talas om Konungens sanction, så framt icke någon annan Ledamot önskar dem bibehållne.
Det tillhör utan tvifvel de sällsamheter man stundom får erfara, att jag af en så aktningsvärd Ledamot, som Herr Munck af Rosenskjöld, stämplas såsom UltraRoynlist, men jag kan dock ej anse denna stämpling vara gifven i så elak mening, som den verkligen synes hafva framträdt.
Jag fortfar likväl att anse Kongl. Muj:-ts sanction vid ifrågavarande tillfälle 158 Den 7 September f. m. nödvändig, för att förekomma kränkning af enskilde personers rätt, oell skall i sådant afseende gerna emottaga hvilken benämning som helst.
Mitt sista yttrande var, att den FolkRepresentant, sorn vid flera tillfällen söker att utvidga Konungamakten utöfver hvad Konungen sjelf önskar och Grundlagen föreskrifver, kallas i ett annat land för UltraRoyalist.
Om Friherre Anckarswärd finnér med sig, att han, såsom FolkRepresentant, yrkat en mera utvidgad magt för Konungen, än denne sjelf i officiel skrifvelse förklarat sig tillhöra, eller Grundlagen tillerkänner Konungen, så torde Friherren ock sjelf medgifva, att detta måste vara oväntadt af den, som vill anses för en utmärkt liberal och constitutionel FolkRepresentant.
Jag ber om tillgift, för det jag upptager tiden i en helt och hållet enskild sak, men då Herr Munck af Rosenskjöld tillåtit sig att personelt angripa mig, nödgas jag tillrättavisa det omdöme han öfver mig fällt, på det icke flera måtte dela det.
Jag får dervid taga mig friheten fästa uppmärksamheten derå, att jag icke föreslagit någon ny Grundlags-paragraf eller förändring uti någon gammal, utan att Herr Munck af Rosenskjöld och jag dragit olika mening utaf en och samma Den 7 September f. m. i5g §.; äfvensom, att det billigtvis icke bör anses för försök att utvidga Konungamakten, om man, såsom jag, då Styrelsen efter min åsigt förbisett en den förvarad rättighet, yrkar att Regeringen ville inträda i den verksamhet Grundlagen utstakat, synnerligen då fråga är att betrygga för ett återfall till de våldsamma penningeskakningar, hvilka redan förorsakat och ytterligare kunna förorsaka den största skada inom landet.
I det sista yttrandet har Friherre Anckarswärd medgifvit, att han tillerkänt 72 §.
RegeringsFormen en lydelse till utvidgande af Konungens makt utöfver hvad Konungen sjelf trott sig i detta fall tillkomma; och då Friherren medgifvit detta, behöfver jag ej tillägga något vidare för rättfärdigande af mitt första yttrande, som föranledt denna discussion.
Jag anhåller vördsammast att få föreslå en liten redactionsförändring, för att ännu mera förminska risquen af tidsutdrägt.
Den väsendtliga förändring i Statsanslagen, som enligt Grefve von Schwerins påstående endast skall igenfinnas på 2, 3 och 4 HufvudTitlarne, är dock icke mindre på io:de IlufvudTiteln, som äfven har till föremål en personal att aflöna.
Ali sönderdelning af HufvudTillarne, då fråga är att bestämma deras belopp, är visserligen, så - 160 Den 7 September f. m. sorn jag nyss baft äran visa, mindre form* enlig, men om Herr Grefven och LandtMarskalken finner, att det gåran, samt
Rid* derskapet och Adeln så beslutar, skall jag för min del afvika från mitt yrkande om uppskof med alla HufvudTitlarnes bestämmande, intill dess myntregleringen blifvit afgjord, och inskränka mig till ett slikt yrkande endast hvad beträffar 2, 3, 4 och io HufvudTitlarne» Friherre Cederström:
Jag bestrider Herr Hjertås förslag, både sådant det af honom sjelf blifvit framstäldt, och modifieradt efter Grefve von Schwerins önskan; samt anhåller, att Herr Grefven och Landt* Marskalken täcktes framställa proposition, först på Herr Hjertås skriftligen afgifne motion, och derefter på den af Grefve von Schwerin föreslagna modificationen, helst båda förslagen lika lätt synas kunna afslås, och bordläggning af det senare förslaget derigenom undvikes.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då en Ledamot begärt proposition å Herr Hjertås först gjorde ofvanberörde hemställan, finge Hans Excellence fråga, om Ridderskapet och Adeln fann för godt bifalla ifrågavarande hemställan.
I an - Den 7 September f. tn. j6» I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Nej öfverröstat
Ja, propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagen.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken gjorde derefter proposition å Herr Hjertås sednare förslag, att StatsUtskottets Utlåtande, rörande reglerin' gen af andra, tredje, fjerde och tionde UtgiftsTitlarne icke måtte företagas till afgörande, förrän frågan om myntväsendets reglerande blifvit afgjord.
Friherre Boje, Fredrik;•
I händelse Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken skulle finna, att pluraliteten varit för Nej, begär jag votering, men afstår derifrån, om Ja kan anses hafva vunnit* Friherre Cederström:
I det af Friherre Boye uppgifne sednare fall begär jag votering.
Den, som anser, att StatsUtskottets Utlåtanden, rörande regleringen af andrat 4o H* il
Den 7 September f. m. tredje, fjerde och tionde UtgiftsTitlarne ej höra företagas till afgörande, förrän frågan om myntväsendets reglerande blifvit afgjord, voterar Ja; Den det ej vill, v.oterar Nej; Vinner Nej, kommer Statsregleringen, rörande UtgiftsTitlarne, atti hela dess vidd till afgörande företagas, utan afbidande af Rikets Ständers beslut i afseende å myntväsendet.
Sedan 4T> 42> 4 3 och 44 §§• i Rid darhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan ett qvart till 12 f. m.; och befunnos, efter voteringens slut, klockan ett qvart till i e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer:
Nej — i3i.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således beslutat, att Stats - Den 7 September f. m. i63 regleringen, rörande UtgiftsTitlarne, borde i hela dess vidd lill afgörande företagas, utan afbidahde af Rikets Ständers beslut i afseende å Myntväsendet; Herr Crusenstolpe:
I anledning af Grefve von Schwerins framställning, alt SlatsTJtskotlets svar på ålerremissen af de 3 första HufvudTitlarne blifvit uppförde på Ridderskapets och Adelns Bordlista, ehuru Betänkanderne öro aflemnade utan åtföljande inissif, och endast af serskild attention för att lemna RiksSlåndens
Ledamöter tillfälle att på förhand laga kännedom deraf, hemställer jag vördsamt, alt dessa Betänkanden tnå utstrykas ur Bordlistan, och icke anses till Ståndet inkomne förr, än Betänkanderne, rörande alla HufvudTitlarne, aflemnas, beledsagade af missif och behörige underskrifter; Friherre Cederström:
I anledning af den siste värde Talarens framställning, anhåller jag om upplysning af Herr RiddarhusSecreteraren, huruvida icke StatsUtskoltets senare Betänkanden, rörande de 3 första HufvudTitlarne, inkommit till Ståndet på samma sätt, Sorn alla andra Betänkanden, det vill säga, blifvit ahmäldte såsom från Utskottet aflemnade* och bordlagde.
Jag anhåller äfven, att Herr RiddarhusSecretcraren Ville 4o H; i i * ,64 Den 7 September f. m. upplysa, huruvida de ifrågavarande Betänkanderne varit åtföljde af vanlig remiss, som innehåller förteckning på de Betänkanden, hvilka aflemnas, jemte behöriga Underskrifter af UtskotlsLedamöterne.
Ri ddarhus-Secreter are :
Jag får vördsamt upplysa, att StatsUtskottets ifrågavarande
Utlåtanden ankommit såsom vanligt i ett försegladt convolut med utanskrift lill Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, och att sedan detta conVolut, på sätt med alla till
Ståndet inkommande handlingar äga rum, af mig blifvit öppnadt, samt Betänkanderne öfverlemnade till Hans Excellencd Herr Grefven och LandtMarskalken, Hans Excellence afven på vanligt satt anmält, att dessa Betänkande,, ankommit, hvarefter de, lill följd af Ridderskapets och Adelns beslut, blifvit i behörig ordning bordlagde.
En sanning är, alt något missif från Utskottet, innehållande förteckning på Betänkanderne, icke var följakligt, ehuru sådant förut vanligen skett för att bättre hålla reda på inkomne Betänkanden och tiden för deras aflemnande; men något beslut, att ett sådant missif oundgängligen erfordras, innan ett Betänkande må kunna bordläggas, är mig alldeles obekant.
Sedan RiddarhusSecreteraren upplyst, att Betänkanderne inkommit i vanlig form, och efter det de Den 7 September f. m. i65 af Herr Grefven och LandtMarskalken blifvit anmäldte, samt för Ridderskapet och Adeln uppläste, äro vordne lagde på bordet; så är, genom den händelse, att StatsTJtskottets Ordförande försummat ombesörja det brukliga missi vet, följden ingen annan, än att det visar frukten af denna StatsUtskottels Ordförandes ohörsamhet mot Rikets Ständers beslut, då han företagit sig att sjelf ombesörja tryckningen af StatsUtskottets Betänkanden, istället för att öfverlemna denna omsorg enligt Rikets Ständers beslut åt ExpeditionsUtskottet; ty om Betänkanderne inkommit från Expeditions-Utskottet, hade missivet säkerligen icke saknats.
Men denna StatsUtskottets Ordförandes försummelse kan icke hindra Betänkandernes föredragning i den ordning de inkommit; helst missivet är en öfverflödig i lag icke föreskrifven formalitet, och förteckning öfver Betänkanderne finnes genom Bordlistan.
Det är just motsatsen af hvad Friherre Cederström anfört, som här inträffat, att nemligen Belänkanderne icke inkommit i vanlig ordning, enär intet missif åtföljt.
Att de legat i ett convolut, och alt RiddarhusSecreteraren på ett eget sätt öppnat detta, kan icke constatera formens riktighet, ty missivet erfordras för säkerheten, att Betänkanderne ej må in - i66
Den 7 September f. m. kamma till
Stånden från höger eller venster, utan från Utskotten, hvarföre ock Ordföranden undertecknar missivet.
Jag fortfar således att anhålla, det ifrågavarande Betänkanden må anses såsom ännu icke lagda på Ridderskapets och Adelns hord.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då en mängd af StatsUtskottets Utlåtanden, rörande åtskillige HufvudTitlar, i sista Plenum från StatsUtskottet till Ridderskapet och Adeln inkommit, hade Hans Excellence trott, att de horde bland Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter utdelas; men som utdelning deraf icke lämpligen kunde ske, förrän terörde Utlåtanden äfven blifvit lagde på bordet, och i följd deraf funnos i läsrummet att tillgå, hade, af denna anledning, ifrågavarande Utlåtanden blifvit i sista Plenum lagde på bordet, samt till följd af Hans Excellences föreskrift derefter bland Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter utdelade.
Haus Excellence hade dock aldrig ämnat, att för Ridderskapet och Adeln föredraga något af dessa Utlåtanden, förrän StatsUtskottets Utlåtanden, rörande alla HufvudTitlarne, till Ridderskapet och Adeln inkommit.
Herr Crusenstolpe:.
Efter den förklaring Herr Grefven och LandtMarskalken afgifvit, och då följden således blir densamma, Dea 7 September f. m. 167 antingen Betänkanderne ligga på bordet, el ler icke, har jag intet vidare alt anföra.
Föredrogs å nyo Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den i3 sistlidne Augusti under N:o 62 afgifne, och den 27 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande i anledning af yrkad försäljning af en hemmanet Tofta förut tillhörig Skog m.m. Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelm, Carl Axel, anförde skriftligen:
Herr af Akrells första och af Utskottet afslagna motion hade för ändamål alt med Tofta hemman återförena Adelsö
Kronopark, hvilken förmentes icke hade bordt skiljas ifrån nämnde hemman.
Denna fråga, afgjord i administratif väg, hade redan för flere är tillhakars blifvit af Konungen afslagen, sedan KammarCollegium blifvit bordt, samt Adelsö Kronopark, likasom tillförene, ansedd såsom Drottningholms Kungsgårds tillhörighet.
Uti sin förnyade motion har Herr af Akrell föreslagit, och Utskotten tillstyrkt, att Adelsö Kronopark skulle på auction för - i68 Den 7
Sep tein ber f. m. säljas, till Statens större nytta.
Denna vändning i saken är endast ett försök att på denna väg åtkomma hvad på laglig väg redan blifvit afslaget; ty del är gifvit, attén auction, der endast Tofta och Stenby hemman kunna concurrera, och optionsrätten är lempad åt Tofta, vore alt åt sistnämnde hemmansägares godtfinnande öfverlåta köpesummans fastställande, och således endast en fictiv auction.
Deremot synes på intet ställe Utskott ten hafva ihogkommät, att Adelsö Kronopark är en Drottningholms Lustslotts tillhörighet, hvarifrån dess behof af vedbrand, stängsel m. m. bör upphämtas; och det förundrar mig i sanning att Utskotten kunnat företaga sig, att så fritt disponera öfvep Kungsgårdens lägenheter, utan att åtminstone anvisa densamma en motsvarande ersättning.
Jag kan ej heller föreställa mig, att det är Ständers sak, att gå in i pröfning om Kungsgårdarnes inre administrativa angelägenheter, eller att mål af dylik beskaffenhet kunna ens komma under Ständers pröfning.
Hvad Utskotten yttrat örn den vanvård, i hvilken Adelsö Kronopark befunnits, och hvarom den hällne synen vittnar, får jag vördsamt upplysa, att denna syneförrättning an befall tes af mig, i anseende till ett skogvaktare-boställe derstädes, hvilket genom dödsfall var blifvet ledigt, hvarjemte Den 7 September f. m. 169 jag anmodade Herr HofJägmästaren Ström alt indela parken till trakthuggning, samt lemna mig upplysning om dess möjliga afkastning med iakttagande af skogens bestånd.
Nuvarande .ägaren af Tofta hemman Herr Amiral af Klint syntes äfven kort före Riksdagens början villig, att på arrende öfvei> taga Adelsö Park, efter de af Herr HofJägmästaren Ström uppgifne grunder; mendet synes, som hade man gjort sig en förhoppning, att af Rikets Ständer framlocka en åtgärd, hvilken kunde på lindrigare vilkor försätta i besittningen af oftanämnde Skogspark.
Så länge Adelsö
Kronopark fortfarande lyder under Drottningholms Lustslott och dess Styrelse, kan jag ej föreställa mig, att vården af Kungsgårdens lägenheter kan blifva föremål för Rikets Ständers ornpröfning.
Slutligen får jag nämna, att enär ägaren af Tofta hemman vill ingå i det föresjagne billiga arrendet af Adelsö Park, hvilken visserligen af honom kan bättre vårdas och skötas, än af Kungsgårdens mera aflägsnade Styrelse, skall sådant säkert beviljas. —- Jag anhåller vördsamt om proposition till afslag å Utskottens Utlåtande. lians Excellence Herr Grefven och EandtMar skalk en gjorde proposition till bifall af Stats- och EkonomiUtskottens före<?
Varande Utlåtande.
Ropades Nej. 170 Den 7 September f. m.
Företogs till pröfning StatsUtskottets under N:o 216 afgifne, och den 27 sistlidne Augusti e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af verkställd granskning af redogörelsen öfver 2:ne till Amerika och Medelhafvet företagne Krutförsälinings-Expeditioner.
Axel: Då Utskottet icke yttrat något formligt ogillande af de tvenne expeditioner för krutförsäljning, hvarmed jag haft bestyr, är det ock för mig öfverflödigt att nu ingå i något försvar deraf.
Jag vill blott nämna, att anledningen till desse företag var, att
Kronans förråder befunnos fyllda med krut vida utöfver Rikets närvarande behof, och då ingen afsättning inomlands stod att vinna, gaf förvarandet af dessa stora krutförråd bekymmer.
Den första expeditionen skedde, såsom Utskottet äfven upplyst, på Westindien med 2000 Centner, Den 7 September f. ro. peli ilen sednare på Medelhafvet.
Vid den första saknades all ledning af någon föregående erfarenhet, och jag inedgifver gerna, att om jag, på hvars ansvarighet företaget verkställdes, då haft den erfarenhet, sorn härigenom inhämtades, hade vinsten kunnat blifva större.
Jag tror likväl, att detta krut, som var gammalt och i fara att blifva förlegadt, betaltes väl, serdeles om man täger i betraktande de tullinkomster, som genom denna expediton tillskyndades Staten, och hvilka stego till 17,000 R;dr, samt ökade det allmännas inkomst af det försålda krutet med 8 R:dr på hvarje Centner, så alt den med de 21 R:dr per Centner, sora Utskottet beräknat, i sjelfva verket utgjorde 2g R:dr.
Hvad för öfrigt angår Utskottets slutliga tillstyrkande, att krutförsäljningen utom landet må helt och hållet öfverlemnas till den enskildta speculationen, och deremot priset å denna vara vid inrikes försäljning, till uppmuntran för handeln och näringarne, i den män Kongl. Maj:t finnér nödigt, nedsättas; så innefattar detta förslag två punkter.
Den ena, att försäljningen utomlands bör öfverlemnas åt den enskildte speculationen; men delta har blott ett fel, nemligen att icke vara verkställbar!.