Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvarken jag, såsom Gen.adjutant, eller någon ledamot af Konungens conseil representera här annat än den nummer, vi inom Riddarhuset innehafva; och om jag, såsom Gen.adjutant, icke A Den 28 Augusti. 355 vore adelsman, ägde jag följaktligen icke rättighet eller tillfälle att i något Stånd framställa, hvad jag, om det än vore af aldrig så stor vigt för Nationen, kunde hafva att anföra.
Det är således endast såsom adelsman jag vttrar mig här.
Enahanda är förhållandet med hvarje ledamot inom Konungens Statsråd, hvarföre ock ingen jemnförelse kan göras med länder, der ministrar finnas och der de såsom sådana representera.
För öfrigt får jag förklara, alt jag aldrig yttrat eller tänkt, att det kan vara likgiltigt för Nationen, hvad öfvertygelse jag hyser om densamma; tvärtom skulle jag anse mig högligen att beklaga, om jag såsom representant trodde, att Nationen förmodade, att jag hetviflade dess vilja eller förmåga att försvara sig, hvilket jag dessutom likaså litet gör, som jag yttrat detsamma.
Ilemitterades till StatsUtskottet.
Upplästes och lades på bordet nedannänmda utlåtrn från Lagutskottet: N:o 109. i anledn. af anmärkningar vid Utsk:s betänk.
N:o 70 öfver väckta motioner om tillägg till 23 cap. 1 §.
Årfdabjn i afseende å förmyndares redovisningsskyldighet; N:o 110. till följd af gjorda anmärkningar emot Ulsk:s betänk.
N:o 71, i anledn. af såväl K. M:s nåd. propos., ang:de ändring af 8, 9 och 10 §§ samt förklaring af 2 § i 17 cap.
Handelsb:n, som ock särskilda i dessa ämnen väckta motioner; Lag- och Oecon.-Utskotten:
N:o i5. öfver väckta frågor om ändring i nu gällande taxa på arfvode för landtmäleriförrättningar; N:o 16. öfver väckta motioner om deportation af personer, dömda till straff för grofva brott; N:o 17. i anledn. af väckta motioner om ändring i K. förord,!), d. 19 Dec. 1827, ang:de grunderna och vilkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman; Expeditions Utskottet: N:o i5. med öfverlemnande ånyo till justering af Exped.
Utsk:s under N:o 87 afgifna förslag till It.
Sl:s underd. skrifvelse i anledn. af K.
M:s nåd. propos. om curhusafgiftens fortfarande.
Likaledes upplästes och lades på bordet ett från PresteSt. ankommet prot.-utdr. af d. 25 dennes, innehållande inbjudning till de öfriga RiksSt. att instämma i PresteSt:s beslut att vänligen anmoda samtliga Utsk:n att företrädesvis handlägga de vigtigaste målen, utom hvilkas afgörande riksdagen icke kan afslutas, och med utlåt, öfver desamma inkomma så skyndsamt som möjligt, hvilket Ståndet förmodade kunna ske inom slutet af nistk.
Sept. månad.
Den i8 Augusti. Gr. Horn, Claes Fredr.:
I anledn. af PresteShs nu föredragna] inbjudning tager jag mig friheten anmärka, det jag, i min närvar, egenskap af ordförande inom ett Utsk., mången gång ser mig i största förlägenhet, huru detta Utsk. skall komma till arbete, hvilken svårighet ökas derigenom, att Stånden utsätta sina plena utan det samband, sorn Riksd.- Ordn. föreskrifver.
Jag vågar derföre till Hr Gr. o. Landtm, enskildt framställa den anhållan, det Hr Gr. o. Landtm, täcktes, med afseende pä riksdagsgöromålens skyndsamma behandling, så iakttaga med de öfriga talmännen, att Ståndens plena måtte på samma dagar utsättas.
För min del skulle jag anse den af PresteSt. till R. o. Ad. gjorda inbjudning vara öfverflödig.
Det Utsk., hvaruti jag är ordförande, har visserligen blifvit tillvitadt att icke så skyndsamt, som möjligt varit, hafva behandlat de mål, som blifvit till detsamma öfverlemnade.
Jag, som deltagit i detta Utsk. från riksdagens början intill närvar, stund, kan dock tryggt svara för, att målen svårligen kunnat behandlas fortare, än de blifvit; i följd hvaraf jag tror, att något ytterligare instigationsmedel icke behöfves för att påskynda göromålen, synncrligast som jag anser det vara en allmän princip att söka undanarbeta de angelägnaste målen först.
Denna princip har åtminstone varit följd inom Bevilln.Ufsk., hvarest visserligen stundom de smärre målen föregått de större; men då har orsaken dertill varit den, att de större målen icke kunnat behandlas.
Jag anser således någon påminnelse alldeles icke erfordras, åtminstone hvad Beviiln.Utsk. beträffar, hvilket icke skall underlåta att, utan all påminnelse, i möjligaste måtto påskynda ärendernas gång.
Jag förenar mig så mycket hellre uti Gr.
Horns begäran, som det hittills varit ett bruk, att Utskrns ordförander, eftersom de tillböra R. o. Ad., endast behöfde å Riddarhuset låta efterhöra, huruvida R. o.
Ad. hade plenum, för att vara förvissade, att de öfriga Stånden icke hade plena, då R. o. Ad. icke hade det.
Vi hafva derom tillförne varit så mycket mera öfvertygade, som Riksd.Ordn. ganska bestämdt innehåller, att plena skola hållas, så vidt sig göra låter, uti alla 4 Stånden på en och samma gång.
I går inträffade den händelsen, att, sedan flera Utsk. anslagit plenum, man fann anslag till plenum i BorgareSt. på samma tid, hvartill Utsk:ns sammanträden blifvit utsatta, fastän något annat Stånd då icke hade plenum.
För min del var jag beredd att upplösa Utsk. derföre, att det är olagligt alt hafva utsk:ssam~ man träden pä samma tid, som något Stånd har plenum; men som Utsk. arbetade på afdelningar, ansåg jag arbetet kunna fortgå, efter ämnena i allt fall skulle förekomma till vidare öfverläggning i Utsk:s plenum.
Då likväl en sådan.
Den 28 Augusti. 35j händelse kunnat inträffa, anhåller jag lika med Gr. Horn, att Hr Gr. o. Landtm., hvilken, efter min öfvertygelse otn grundlagens stadgande, är den, som bör inhemta de öfriga Talmannens yttranden, innan de anslå sina plena, må blifva underlättad derom, på det Hr Gr. o.
Landtm, må blifva i tillfälle att bibehålla den ordning, som hittills varit följd, och hvarförutan det är omöjligt att komma till slut med arbetet.
För öfrigt är jag öfvertygad, att hvarje TJtsk:s ordförande önskar att, i den mån omständigheterna medgifva, fortskynda ärendernas behandling. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt detta ämne vid Hera af talmans-conferencerna varit framstäldt.
Man hade alltid önskat, att RiksStJn måtte hafva plenum på samma gång, och ledamöter af de andra Stånden hade ofta klagat deröfver, att R. o. Ad. haft plenum på f. m., ehuru de andra Stånden ej haft några mål att afgöra; men sådant kunde ej afhjelpas, då det vore naturligt, att målen ej ginge lika skyndsamt hos ett så talrikt Stånd som R. o. Ad., som hos de öfriga mindre talrika.
Hvad beträffade det plenum, som förliden gårdag hos BorgareSt. ägt rum, hade H. Ex. ej derom varit kunnig förrän nära vid den tid, då plenum skulle hållas. II.
Ex. hade sedermera fått veta, det BorgareStls Talman ej ansett det kunna göra något hinder för TJtsktns sammanträden, enär intet annat dervid skulle förekomma än val, och hvarje ledamot, sedan han aflemnat sin sedel, kunde begifva sig till utsk:ssammankomstcr. H. Ex. ville i alla fall ej underlåta att fästa uppmärksamheten på detta ämne.
Jag anhåller att få väcka icke blott R. o. Ad:s, utan äfven de öfriga Ståndens uppmärksamhet på det förhållande, som inträffat i följd af cholerans utbrott i landet, nemi. att spärrningar ägt rum såväl å sjöcommunicationer inrikes som på de större landsvägarna till den grad, att det kan bevisas, att personer, som velat besöka sin hemort, fått genomgå 3 å 4 quarantäner och tillbringa 3o å 4° dagar på en väg af lika många mil.
Det är naturligt, att dessa anstalter äro vidtagna i den bästa välmening, nemi. att från smitta skydda de orter, som deraf ännu icke äro angripna; men jag tror, att man kommit till den erfarenhet, dels att de hittills iakttagna spärrningarna icke uppfylla ändamålet, dels ock alt, om detta sy-' stein consequent skulle fullföljas, samhället nära nog skulle gå till sin upplösning, emedan producenten skulle förhindras att afsätta sina producter, låntagaren att omsätta sina lån, och man skulle utestängas från den communication, som icke kan äga rum genom bref.
Jag har trott mig finna, att motivet för Regeringens bifall till spärrningarna snarare var att cedera för denna temligen allmänt uttalade opinion, »n ett erkännande af opinionens riktighet.
Jag kan icke un - 358 Den 28 Augusti. dra uppå, att
Regeringen söker att lämpa sig efter opinionen; oell jag finner äfven, att då det kommit så långt, att choleran utbrutit i Stockholm, Regeringen möjligtvis kunde blottställa sig för ett ganska obilligt, men liögljuddt klander, om den upphörde med spärrningsprincipen.
Man kunde nemi. säga, att spärrningarna ägt rum endast för att utestänga choleran från Stockholm, men att, sedan den kommit hit, den finge fritt sprida sig.
Jag anser derföre vid ett sådant förhållande, att det tillhör Representationen att af Regeringen begära ett annat system, nemi. att den spärrning, som på detta vis icke kan fortsättas, måtte få upphöra; och må det moraliska ansvar, som härför kan drabba motionären, hellre drabba honom och Representationen, än Regeringen.
Jag anhåller derföre om Hr Gr. o. Landtnäs propos. till R. o. Ad. att inbjuda de öfriga Stånden att med R. o. Ad. ingå med en und. skrifvelse till K. M., att spärrningarna i afseende på choleran åtminstone på de större communicationsvägarna måtte upphöra, så att det icke måtte bero af hållkarlar och oförnuftigt folk att afstänga communicationen i afsigt att derigenom förhindra, hvad som på så sätt icke kan förekommas.
Ehuru jag instämmer uti den af Gr.
Frölich uttalade åsigt, kan jag likväl för närvar., då R. o.
Ad. är så fåtaligt, icke begifva mig till att deröfver fatta ett beslut; i följd hvaraf jag hos Hr Gr. o. Landtm, och motionären anhåller, att denna fråga må få hvila på bordet till nästa plenum.
Frölich delar jag den åsigt, att all spärrning nästan är förgäfves.
Jag skulle vilja utsträcka min mening ända derhän, att ingen spärrning borde få äga rum.
Sedan sjukdomen cn gång inkommit i landet, lärer det vara förgäfves att vilja hindra dess framfart, och att fördröja dess insteg en eller annan vecka på en eller annan ort lärer vara ändamålslöst.
De stora hindren, som läggas för communicationen man och man emellan, lära vara af större vigt.
Jag får derföre hemställa till Gr. v. Fersen, om han icke genom återtagande af sin begäran om bordläggning ville bespara oss tidsutdrägt.
Jag gör det så mycket hellre, som jag tror, att den tid, som fordras för inbjudningen, Jemnar de öfriga Stånden tillräcklig tid alt moget öfverlägga frågan, innan de fatta sitt beslut deruti.
Dessutom tror jag, att i frågor, sådana som denna, Regeringen bör fredas från den oblida opinion, som möjligtvis kan drabba henne.
Gr. vron Fersen:
Just af den anledning, att här är fråga om en opinionsyttring af Ståndet, har jag ansett beslut i frågan nu icke böra fattas, på det R. o. Ad. icke måtte blottställas för den förebråelsen, att blott omkring 20 per - Den 2S Augusti. 35g söner varit närvar, vid en opinionsyttring inom étt
Så talrikt Stånd som R. o. Ad.
Jag förnyar derföre min begäran, att denna fråga måtte få hvila; men jag får hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla, att den måtte få förekomma i nästa plenum.
På de af Gr. v.
Fersen anförda grunder anser äfven jag billigt, att denna fråga blir hvilande på bordet; men jag instämmer uti den anhållan hos Hr Gr. o. Landtm., att denna fråga måtte få först förekomma i nästa plenum.
Frölich förenade sig med Gr. Horn.
Då nästa plenum är aamadt till val af fullmägtige uti Riksg.cont. och Ranken, men andra förrättningar, enligt annoncen, äfven komma att äga rum, måste vi väl af den redan publicerade annoncen om val icke vara förhindrade att åtminstone få detta ämne föredraget uti morgondagens förmiddagsplenum, innan valet förekommer.
I afseende på det till val i morgon gjorda anslag anser jag mig böra upplysa, alt anslaget, efter Hr Gr. o. Landtm:s befallning, innehåller, att valen komma att ske vid början af plenum, hvilket således innefattar, att äfven andra mål efteråt kunna förekomma.
Äfven jag instämmer uti de af Gr.
Frölich yttrade åsigter.
Jag anser det vara alldeles overkställbar! att genom quarantäner inom landet hindra en smittosam sjukdoms kringspridande, icke ens genom quarantäner på hvarje gästgifvaregård.
Jag har med förundran och en känsla af missnöje sett såväl af landsortstidningarna som af enskilda href och äfven hört af resande, aftt opinionen är exaspererad deröfver, att
Regeringen icke i tid vidtagit spärrningsanstalter.
Jag tror, att opinionen härutinnan är orättvis och förvillad samt harleder sig blott från den exaltation och det missnöje, som alltid är en följd af calamiteter.
St. handla värdigt, om de med mera lugn betrakta saken, och jag tror, att både motionären och Representationen kunna taga på sitt samvete en sådan tillstyrkan, som motionären nfser.
Jag tillstyrker således motionen; men jag förenar mig uti den anhållan, att densamma må få hvila på bordet, emedan'jag anser R. o. Ad. vid en opinionsyttring, sådan som denna, icke böra representeras af så få ledamöter, som nu äro tillstädes.
Såsom motionär anser jag mig höra förklara, att jag i allo instämmer uti de H:rrs önskan, som begärt motionen på bordet, men att jag, med kännedom derom, att morgondagens plenum egentligen kommer att upptagas af val, ansett mig böra begagna detta tillfälle att väcka motionen, på det densamma emedlertid måtte kunna närmare begrundas. 36o Den 28 Augusti.
Hr Silfverhjelm: Sedan Ridd.secret. tillkännagifvit, att morgondagens plenum är annonceradt att börjas med val, tillåter jag mig den hemställan till Hr Gr. o.
Landtm., om icke morgondagens plenum kunde öppnas med den förfrågan, huruvida R. o.
Ad. önskar börja med ifrågavar. ämne. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att enligt det redan utfärdade anslaget måste det utsatta valet blifva det första ärende, som i morgondagens plenum förekomme; men derefter skulle, i fall R. o. Ad. ej hade något deremot att erinra, Gr.
Frölichs motion blifva första föredragningsämnet. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. i till 3 e. m.
Fredagen den 29 Augusti 1834.
Företog R. o. Ad. val af Fullmägtige i R.
St:s Bank; och befunnos genom flesta rösterna dertill hafva blifvit utsedde: Gr.
Posse, Arv., Gen.Tulldirektör, C. N. O. . .
. 108 röster
Hr Rosenblad, Bernh., Karomarh., R. N. O. . . . g5 — Hr von Troil, Emil, Capitaine 142 — Ånyo föredrogs Gr.
Frölichs, Dav., förliden gårdag på bordet lagda motion, att R.
St. måtte hos K.M. i und. anhålla, att de inom Riket vidtagna spärrningsanstalter emot cholera-farsoten måtte iipphäfvas.
Frölich, Dav., hade till prot. inlemnat en utveckling af sin motion, så lydande:
Jag har begärt ordet i afseende på nu gällande författning till hämmande af cholerans kringspridande, i följd hvaraf så många spärrningsstationer uppstått och dagligen uppstå på allmänna vägar och farleder inom landet, att ett nytt slag af elände, till slut måhända vida mer förstörande än farsoten, derigenom framkallas.
Det är möjligt, att endast få med mig delat den öfvertygelse allt ifrån den period, då choleran började hota, att man förgäfves på längd kan utestänga den, sedan den en gång inträngt i Europa; att då den sålunda förr eller senare lärer annamma de offer, sorn räddhåga, oordentlighet och osnygghet tid efter annan för dess räkning bereda, vore det bättre att genom undanrödjande af dessa cholerans hjelptrupper förlama dess härjningar, än att, genom spärrningar och förvirrande polisåtgärder, ändamålslöst anstränga sig för alt vinna endast pal - D e 11 29 Augusti f. m. 301 palliativer.
Det är möjligt) att du i alla tider en statt mäste utgöras åt svagheten och räddstan, deras antal, sorn kräfva den inom vålt fädernesland, nu är så stort, att en Regering) sorn icke trott sig kunna lugna eller besegra opinionen) haft skäliga anledningar att, på sätt hittills skett, visa sig verksam med farsotens motande; men jag vågar påstå) att det är omöjligt, att sedart choleran nu oaktadt spärrningarna sträckt sig från kust till kust Öfver hela medlersta Sverige, opinionen icke skulle dag för dag hafva undergått sådan förändring, att man nu hade lika goda anledningar alt återkalla och Upphäfva dessa spärrningsanstalter, sorn en hvar borde inse, i deras conseqUeiita application till hvarje Commun, mert godtyckligt tolkade af möjligen fanatiska sUndhetsrtänmder, Och satta i verket af Constaplar och hållkarlar, skulle omsider förstöra hela samhällsmechanismen
Och åstadkomma en fullkomligt anarkisk oordning öfver hela Riket, Må det stå den enskilde fritt, inom sitt område eller husliga krets, att tillstänga sin port och tro sig konna umbära det Utbyte af errtottaeen och leornad hjelp, sorn utgör ett samhälles naturliga föreningsband; förr eller senare skall den individuella räddhågan gifva vika för olägenheten af saknad tillförsel eller afsättning af lifvets otindgängligaste behof.
Måtte icke Styrelsen, mätte icke de, af hvilkas ställning i det allmänna och af hvilkas bildning man här rätt att fördrä, det de skola betrakta arenderna i större scala och träda fram, när det gäller; må icke dessa sakna det civila mod, sorti fordras för att åter öppna de allmänna vägarna och vattenfarlederna inom Riket!
Jag vågar upprepa, att det äi‘ omöjligt, att icke Styrelsen redan skulle hafva insett, att den svårligen kan länge fortfara efter samma spärmingsgrundsats; men det är möjligt, alf. emedan bahan blifvit redan nog långt beträdd, det är svårt att återvända, utan att blottställa sig för ett orättvist, men derföre icke mindre högljudt klander.
Det skulle nemi, kunna sägas: att nian spärrat för att frälsa Stockholm och de dyrbara lif, hnfvudstaden innesluter, men att nu, sedan choleran härstädes utbrutit, man sorglöst låter den sprida sig hvarthän den behagar.
Nå Väl! det är just för den händelse, att sakerna
Stå sålunda, sorti det är den församlade Representationens skyldighet att, å folkets vägnar, ej allenast disculpera Regeringen, utan ock offentligen påkalla den magtyttring, sorn kan anses så vådlig, och må det moraliska ansvar, som tnan i de flesta fall är så benägen att pålägga R.
St., äfven i detta drabba deni, jag hoppas de skola förmå bära det, och jag undandrager mig icke den drygare andel deraf, mig, såsom motionär inom detta Stånd, kan på fa lia.
Jag anhåller 0111 Hi* Gr, o. Landtmls propus, till R. o. Ad,, att en tind, skrifvelse till R.
M. af R, St, måtte tillstyrkas, i afsigt att genom en nåd, kungör, öfver hela Riket 12 II. 4-i 36a Den 29 Augusti f. ra. skyndsamligen utverka en återkallelse af alin påbud, som kunna anses ålägga eller berättiga polismagten, sundhetsnämnderna eller communerna att inrikes spärra de allmänna communicationerna till sjös eller lands, sä att spärrning hädanefter inrikes må bero endast på den dispositionsrätt af enskildt territorium, som på grund af allmän lag ager rum, och att i afseende på den spärrning i hamnarna eller å kusterna intill hafvet, som K.
M. kan pröfva nö'dig, i nåder måtte tillses, att utrikes handeln så litet som möjligt störes eller förhindras.
Hvarom remiss till Allm. Besv.-o. Oecon.- Utsk. torde meddelas, med föreläggande att skyndsamt afgifva betänk.
Då den ifrågavar. motionen synes vara i behof af en skyndsam handläggning, om det åsyftade ändamålet skall vinnas, hemställer jag, huruvida det icke vore lämpligt att förelägga Utsk. att intill nästk. plena i Stånden inkomma med utlåt, i frågan.
Sedan jag, efter några iakttagna correctioner i afseende å redactionen, afleinnat min i går väckta motion till föredragning, anhåller jag att, i händelse R. o. Ad., lika med mig, skulle inse vigten af, alt frågan erhåller en snar behandling, Ståndet då måtte tillåta dess remitterande, utan att behöfva åtföljas af den discussion, somna kan uppstå.
Eljest kan remissen omöjligen så hastigt, expedieras, att den inom nästa måndag, då plena fara inträffa, hinner besvaras.
På det sätt motionen i går väcktes var jag benägen att instämma deruti; men nu kan jag det icke.
Jag vill likväl ingalunda påyrka, att mitt bestridande skall medfölja remissen, öfvertygad som jag ar, att Utsk. sjelf lärer inse faran af bifall till motionen.
.lag medger, att emot spärrningen af farvägarna till lands visa sig ganska betänkliga svårigheter; men i afseende å spärrningen till sjös är förhållandet alldeles icke enahanda.
Sådana hafva visat och skola ©tvifvelaktigt framgent ådagalägga deras nytta, vida öfvervägande de med åtgärderna förenade, alltid oundvikliga besvärligheter; ty om de icke bestämdt kunna utehålla sjukdomens inträffande på en eller annan ort, är det dock säkert, att de kunna verka fördröjande af dess framfart, och det är af erfarenheten bevisadt, att farsoten alltid är häftigast i sitt första utbrott.
Dessutom femnar uppehållet de friska orterna tid att behörigen bereda sig på den farliga fiendens ankomst.
Sålunda, och oaktadt jag i går instämde i motionen lili dess dåvarande skick, måste jag, vid den förändring densamma nu undergått, afstyrka bifall dertill.
Jemte det jag instämmer i den siste talarens yttrande, ang:de nödvändigheten, att det lie - De 11 29 Augusti f. m - 3fiJ skydd fortsattes, som hitintills varit lemuadt i såväl ilen inrikes som den utrikes sjöfarten föreskrifha quarantäner, anser jag samma nödvändighet tala för alla de provinser, sorn annu äro för smittan bevarade.
Alla våra norra provinser saint Skåne, blekinge, Calmnre och Kronobergs
Ian äro ännu i denna lyckliga belägenhet, och jag vet ej, hvarföre de böra sorglöst lemnäs åt det grymma öde att emottaga farsoten.
Norrköping är nu af quaranläner skyddudt, och jag kan ej förlika mig med den tunkan alt fråntaga dem detta beskydd.
Olli spärrning är ej fråga, utan blott om quaranläner; och 0111 dessa anstalter lägga hinder i något enskildt interesse, bör väl det stora, allmänna interesse! gälla mera.
Om quaranläner ofta ej varit nog tillförlitliga, hafva vi dock nära 2 års erfarenhet af ileras nytta, då vi för 3 år sedan af dem beskyddades.
Jag vill antaga, att en och annan färdande kan smyga sig genom en quarantänslinie till lands; men det måste då vara arilhmetiskt begripligt, att en våda är mindre farlig än tusende; och i comparativt afseende är altså, 0111 något vinnes, detta något ett godt, att ej förkasta.
Ej af räddsla, men af känsla för mina medborgare begär jag, att motionen endast må få tillämplighet till de orter och städer, som redan äga smittan inom sig, men ej lill dem, som ännu kunna skyddas.
FJr Lagerhjelm har velat finna en så stor skillnad emellan motionen uti det skick, den i går afgais, och det, hvari densamma nu befinnes.
Jag tror, att denna skillnad består endast i ett förtydligande af samma åsyftning, sorn motionen i dess första tillstånd innefattade.
Jag yrkade nemi. i går, att alla spärrningar å inrikes farleder matte upphöra.
Jag tror visst, att TJr
Lagerhjelm tagit detta i den inskränktare bemärkelse, som skulle det endast afsett communicaliouer till lands; men jag försäkrar honom, att min mening dervid fästade en lika vidsträckt åsyftning, som ordet farleder verkligen innebär, samt att jag alisa önskade och föreslog uppliäfvande af quarantänsanstalter jemväl tili sjös.
Orsaken, hvarföre jag icke kan eller kunnat göra den distinction, Hr Lagerh jelm önskat, ligger deruti, att vatten- och landlcommunicationer stå i ett så oskiljaktigt förhållande till hvarandra, att afbrytande af den ena medför afbrytnnde af den andra; men för att vara nog tydlig, förändrade jag ordalagen i motionen.
I afseende å den omständighet, huruvida discussionen borde medfölja till Utsk, eller icke, har min hemställan i detta afseende ingalunda de brister, som Frih. boye velat tillräkna densamma.
Jag har nemi, all aktning för den motsatta opinionen och kan icke vilja ifrågasätta att förhålla densamma det afseende derå, sorn Utsk. kan komma att följa; men det mäste icke kunna nekas, alt en skyndsam handläggning
D c n 29 A h b u s t i f. m - i licinia fråga är nödyändig, om nia*) skaij vinna något äiy
Horn, Claes Fred*-.?
Hvad behandlingssättet be„ trä (Får, får jag först yttra några ord.
Man tiar velat bestrida, alt remissen bör ske, utan att discussionen medföU jer.
För prejudicatets skull kan detta bestridande hafva sG na goda grunder; inen i afseende å beskaffenheten af förevar. fråga föreslår jag, att det må bero på hvar och en tn* lare sjelf, örn han vill, att hans yttrande skall medfölja eller icke.
Om alla afstå från deras rättighet i detta fall, Iean jag icke linna någon fara vid, att ett undantag nu må äga rum, Hvad sjelfva frågan beträffar, instämmer jag deri med Gr.