Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Svarar mot §:n veckors tid från riksdagen af- 21 i i835 års Ridd.Ordn. resa må Landtm, bevilja fyra eller fem af eleclorerne i den ordning de sig dertill anmäla.
Den i April. 45 § 21.
I Utsk. föres ordet af den Ändrad §.
Svarar emot §:n It. o. Ad:s ledamot, som af 22 i i835 års Ridd.Ordn. R. o. Adis electorer dertill blifvit utsedd, och, i hans frånvaro, af den, som kland de närvar, har främsta sätet på Riddarhuset.
Då tvänne eller flera Utsk. sammanträda, föres ordet af ordform i det Utsk., som uti 28 §m Riksd.Ordn. är främst upptaget, och, i dennes frånvaro, af ordförtn i det dernäst i ordningen följande. § 22.
Den, som blifvit vald till Ändrad §.
Svarar emotjm ledamot af Utsk., äge rätt att 23 i i835 års Ridd.Ordn. i samma plenum val-listan blifvit öppnad, eller i det nästföljande, denna befattning sig afsäga.
Sedermera må afsägelse icke äga rum, utan med Ståndets samtycke, eller efter anmälan hos Landtmm och pollettens återlemriande, hvarmed en på sednare sättet afgången ledamots utöfning af riksdagsmannarätt för den riksdagen upphör.
Ledighet ända lill tre veckor må Landtmm kunna bevilja högst en tredjedel i sender af R. o. Ad:s ledamöter i samma Utsk., i den ordning de sig derom anmäla.
Då ledighet beviljats, sker val till ny utskrs-ledamot under ledighetstiden.
Afgår ordför. eller erhåller han ledighet, välje electorerne försten ny utskts-ledamot och derefter ny ordför., på sätt i 18 fj:n om sådant val stadgadt är.
Ifrån befattning i Hemliga Utsk. kan likväl, sedan detsamma blifvit i verksamhet satt, ledamot icke, utan Konungens tillstånd, alldeles el - 46
Den i April. ler på bestämd tid entledigas. § 23.
Elector' eller utsk.ledamot må, utan laga förfall eller erhållen ledighet, icke uteblifva från electorernes eller utsk:ssammanträde vid den påföljd, sorn i ordn.stadgan särskildt finnes föreskrifven.
Sker det ändock tre på hvarandra följande sammankomster, vare han sin riksdagsmannarätt för den riksdagen förlustig.
Lag samma vare, om elector eller utsktsledamot, utan styrkt laga förfall, tvänne veckor utöfver erhållen ledighet uteblifver; hörande sådant af electorernes eller Utsk:s ordför. genast hos R. o. Ad. till— Lännagifvas. § 24.
Hvad med laga förfall — — — in pleno ankomma. §■ 25.
Med anslag till plenum och utsk:s-sammanträden förfares på sätt 46 §tn Riksd.Ordn. föreskrifver. S 26.
Dör Landtm. — —• — förordnat. 5 27.
Uppstår fråga till tal bestämmer. § 28.
Votering sker med iakttagande af hvad 53 tj:n Riksd.- Ordn. föreskrifver.
S 29.
Alla val skola —- — — — Ändrad §.
Svarar mot §:n a4 i i835 års Ridd.Ordn.
Svarar mot §:n a5 i i835 års Ridd.Ordn.
Ändrad (j. Svarar mot §:n 26 i i835 års Ridd.Ordn.
(De sista tvänne meningarna flyttade till prdn.stadgan.) Svarar mot §:n 27 i i835 års Ridd.Ordn. (§§:na 28 och 29 i i835 års Ridd.Ordn. flyttade till ordn.stadgan.)
Svarar mot §:n 3o i i835 års Ridd.Ordn. (§:n3i i i835 års Ridd.Ordn. flyttad till ordn.stadgan.) Ändradjjj.
Svarar mot §:n 32 i 1835 års Ridd.Ordn.
(Den sista meningen flyttad till ordn.stadgan.)
Svarar mot §:n 33 i 1835 Den i April. 47 hvarom 3o 5:n stadgar •— — —• när så behöfves.
S 3o.
Med val af fullmäktige — hvilka de tillhöra. § 3r.
Ridd.Utsk. består — — —•
Ridd.Utsk. lämpas.
S 3a.
Vid hvarje riksdag utser R. o. Ad. in pleno en af sju ledamöter bestående Ridd.direction, genom val, särskildt till ordför. jemte suppleant, och särskildt till öfrige ledamöter jemte tvenne suppleanter.
Denna direction besörjer och förvaltar Riddarhusets angelägenheter, enligt utfärdad instruction, som äfvenFinnehåller föreskrifter för Riddarhusets tjenstemän, med hvilkas tillsättande vid inträffande ledighet förhålles på sätt R. o. Ad. derom förordnar.
Ej må ledamot af Ridd.- direcCn derjemte kunna vara fullmäktig i R.
Sits Bank eller Riksg.cont., eller revisor öfver dessa verks samt statsverkets styrelse och förvaltning, ej heller sådan person, som, enligt 41 §:n Riksd.- Ordn., icke kan till ledamot i Utsk. väljas. § 33.
Främmande åhörare må — — — kunna begås. § 34.
Till befrämjande af nödig ordn. vid R. o. Ad:s sammankomster, bör en särskild stadga upprättas och till efterrättelse i Riddarhus-salen anslås; skolande jemväl ett exemplar af samma stadga, äfvensom af års Ridd.Ordn.
(J:n 34 i l835 års Ridd.Ordn. flyttad till ordn.stadgan.)
Svarar mot §:n 35 i 1835 års Ridd.Ordn.
Svarar mot §:n 36 i i835 års Ridd.Ordn.
Svarar mot §§:na 37 och 38 i i835 års Ridd.- Ordn.
Svarar mot §:n 3g i i 835 års Ridd.Ordn.
Svarar mot Jj:n 4o i 1835 års Ridd.Ordn, 43 Den I April. denna Ridd.Ordn., tilldelas en livar R. o. Ad:s ledamot vid inträdes-pollettens uttagande. § 35.
Väekes in pleno fråga om Ändrad §.
Svarar mot §tn ändring uti denna Ridd.Ordn. 4t i 1835 års Ridd.Ordn. eller den i 34 §:n omförmälda ordn.stadga, börén sådan alltid remitteras lill Ridd.Utsk., som med sitt betänk, deröfver till R. o. Ad. inkommer.
Besluter R. o. Ad., ianledn. deraf, någon ändring uti Ridd.Ordn., öfverlemnas samma beslut till Konungens nåd. stadfästelse, och blifver, derest det oförändradt gillas, genast efter slutad riksdag gällande.
Skulle Konungen icke för godt finna att förslaget i dess helhet gilla, utan förändring deraf i stället föreslå, äger R. o. Ad., derest Ståndet icke Konungens propos. antager, att nytt förslag till Konungen ingifva.
Sker intetdera , eller antager Konungen icke R. o. Ad:s sednare förslag, blifver den förra Ridd.Ordn. oförändrad gällande.
Varder under påstående riksdag, i den ordning 82 §:n Reg.Ftn föreskrifver, någon sådan ändring i grundlagarna antagen, som gör en derefter lämpad rättelse af Ridd.Ordn. nödvändig, bör Ridd.Utsk. sjelfmant till R. o. Ad. in komma med förslag till en dylik rättelse. § 36.
Sedan K. M. ej Svarar mot §:n 42 i iS35 äga rum. års Ridd.Ordn.
Förslag till stadga för Ridderskapets och Adelns sammankomster. 1.
Bänkarne i plenirummet Svarar mot 9 §:n i 1835 numereras så, att första hän- års Ridd.Ordn. ken Den i April.
49 ken blifver den främsta tili höger från Landtmts-bordet, den andra den främsta till venster, tredje den andra till höger o. s. v. Vid början af 'hvarje riksdag bestämmes alla lefvande ätters säten å Riddarhuset så, att de främsta intaga första bänken, de derefter följande den andra, o. s. v. 2.
Ingen må på Riddarhuset inträda, innan han för vakthaf- 1 vande under-officeraren uppvist den honom lemnade inträdespollett. 3.
Anslag till eléctorers sammanträden skall ske sist kl. 8 om aftonen dagen förut.
Om, under varande förmiddags-plenum, fortsättning pröfvas nödig på eftermiddagen, bör anslag derom innan kl. i på dagen vara gjordt, samt af Landtmarskalken in pleno tillkännagifvet. 4- Under hvarje riksdag skall ett fullständigt diarium öfver års alla i Ståndet förekommande ärenden föras, och i Ridd.- cancelliet vara att tillgå.
För hvarje plenum bör, sedan tnlmans-öfverläggningen för sig gått, genast uppgöras en särskild föredragningslista, hvaraf en afskrift under påstående plenum bör vara uppsatt i Ridarhussalen, derå alla förändringar i föredragningsordningen, hvarom Ståndet, i enlighet med 47 $’n Riksd.- Ordn., kan öfverenskomma, skola genast anmärkas. 5.
Väcker någon muntligen en Svarar mot §:n 29 fråga, som på bordet lägges, års Ridd.Ordn. 5 H. Svarar mot 16 §:n 1 i835 års Ridd.Ordn.
Svarar mot fcn 28 moni. i 1835 i 1835 7 5 o
Den i April. eller remitteras, eller med de öfriga RiksSttn communiceras, bör anförandet till prot. dicteras, och afskrift deraf till bordet a/lemnäs, innan nästa plenum.
Gör någon muntligen sådana anmärkningar vid ett Utskts betänk., att de till detsamma* återremitterande föranleda, böra de inom atta dagar vara skriftligen uppsatta och inlemnade till Ridd.cancelliet, vid påföljd, att anmärkningarna i annor händelse, sådana de lill prot. blifvit uppfattade, lill Utsk. afsändas.
Alla skriftliga anföranden skola genast efter deras uppläsande afgifvas till prot. R. o.
Ad:s pleniprot. böra, inom fjorton dagar efter det de blifvit hållna, inför Ståndet justeras, -såvida R. o. Ad. icke för hvarje särskildt fall derom annorlunda förordnar. 6.
Vid alla val och voteringar skall upprop ske efter anteckningslistan , och anmode Landtm., eller den hans ställe företräder, sex ledamöter af R. o. Ad. att jemte honom vid bordet sitta och öfver förrättningen föra prot.
De, som till en och samma bänk höra, träde inom skranket, när deras bänknummer uppropas, och hvar och en framlägge, vid upprop af dess namn, sin val- eiler voteringssedel på det pappersark , som hålles af en ledamot vid bordet.
Utom ledamöterne på den bänk, som uppropas, må ej andre finnas på stora gången, än de, som tillhöra den föregående eller efterföljande bänken, vid det äfventyr, Svarar mot §.
n 3i i i835 ars Ridd.Ordn., enligt Utskts föreslagna ändring deri.
D e 11 i April. 5i som i i mom. g §:n föreskrifves. 7* Under påstående votering Svarar mot §:n 32 i 1835 böra tryckta voteringssedel- års Ridd.Ordn. alltid finnas att tillgå på särskildta ställen i Riddarhussalen, och får emellan de med ja och nej tecknade någon skilnad i öfrigt icke finnas. 8.
Sedan voter:s-och valprotm Svarar mot §:n 34 i ,835 äro slutade, öppnas sed larne års Ridd.Ordn af ordform, samt granskas af honom och dem, sorn vid bordet sitta, ibland hvilka fyra föra hvardera särskildt prot., som, efter fulländad votering eller val, collationeras.
Derefter upprättas ett omröstnings- eller val-prot., hvilket undertecknas af alla dem, sora vid bordet sitta, och genast uppläses. 9- Till ordnings vinnande vid Svarar mot ordn.stadgan R. o. Ad:s sammankomster af d. uS Nov. 1823. stadgas: 1:0
Den som stannar på gången, sedan Landtm, öppnat plenum, och ej då genast intager sin bänk, eller sedermera finnes på gången stående, er lagge trettiotvå slullingar. 2:0
För den sorn talar lill prot., uppläser dictamen eller mern. från annan än egen bänk, vare lika afgift. 3:o
Den som lutar sigemot skranket framför Landliutsbordet, erlägge en riksdaler. 4:o
För den sorn vid val eller votering, innan hans bänk blifvit uppropad eller sedan han sin röst afgifvit, står inom skranket eller der fram - 5a Den i April. manföre eller i skrankdörren, vare lika afgift. 5:o
Den som gifver sitt bifall tillkänna genom handklappning eller sitt missnöje genom hvissling eller stötning i golfvet, erlägge sex r:dr trettiotvå sk. 6:0
Den som förlorar sin pollett och uti gär en annan, må den erhålla, emot erläggande af trettiotvå sk. 7:0
Den som, utan laga förfall eller erhållen ledighet, från electorers- utskrs- eller nämnders sammanträden uteblifver, erlägge för hvarje gång två r:dr. 8:0 Den ledamot , som, under påstående plenum, obehörigen borttager de i Riddarhussalen anslagna handlingar, plikte två r:dr, 10.
Att allt, hvad emot oordentligheter här ofvan stadgas, må till verkställighet komma, derå åligger Ridd.- fiscalen noga och utan all mannamån hand hålla; och som de utstakade afgifterna skola tillfalla fattiga adliga enkor, så bör Ridd.fiscalen ovillkorligen, utan vidare omgång, afgiften hos den felande uttaga och uti en med läs försedd sparbössa genast inlägga.
Vagrar någon att på Hscalens anmaning erlägga afgiften, då bör han af fiscal en genast tillsägas att å nästa sammankomst, som efter anslag sker, sig inför Ridd.
Utsk. inställa; och ifall han kallelsen, derom fiscalen ensam vitsord äger, försummar eller ytterligare vägrar afgiften betala, då äger Ridd.Utsk. ho - Mom. ä n d r a d t.
Svarar mot ett den 4 Dec. i834 gjordt tillägg till ordnts— stadgan.
Svarar mot ordn.stadgan af d. 16 Nov. 1823.
Den i April. 53 rom fran Riddarhuset utesluta, intill dess han afgiften erlagt, hvarom anmälan af Utsk. i nästa R. o, Ad:s plenum göras bör, och der först bland alla ärenden uppläsas.
H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. till 3 e. m.
Lördagen den 4 April i84o.
Justerades 2 prot.utdr. för den i dennes.
Justerades pleni-prot. för den 20 sisth Mars f. ra.
Jag reserverar mig mot det, i afseende på Hr Rosenqvists af Åkershult motion om ett pensionsanslag åt Ilr As sessor Crusenstolpe, af pluraliteten inom fl. R. o.
Ad. i sista plenum fattade beslut, såsom åsidosättande 56 §:n Riksd.- Ordn.
Jag tror Hr Rosenqvist kan säga, att han varit med på flera riksdagar än grundlagen; han påminnes helt visst om Ciceros ord: O domus antiqua, heu quarn disparibus dominare dominis!
Jag beklagar, att någre ledamöter, genom-att väcka fråga om denna motions grutidlagsenliga tillkomst, betogo
Ståndet tillfälle att med samma välvilja emottaga ett förslag om pensionat
Hr Crusenstolpe, som det emottagit ett om en sådan åt en hans juryman.
Att det så gjort, med välvilja emotlagit detta förslag, har jag anledn. alt förmoda deraf, att den ende talare, som yttrade sig med afseende på sjelfva motionen, uttalade, om jag rätt uppfattade hans mening, samma önskan som Hr von Hartmansdorff tillkännagaf i afseende på det förra förslaget, den, att pensionen äfven måtto tilIgodokomma enkan.
Jag beklagar det, ty jag hade hoppats, alt R.
St. ej sett sig förhindrade att bevilja en pension åt Hr Crusenstolpe, derföre att de emottagit ett förslag om en national-belöning åt hans juryman.
Ridderstolpe, Fredr., anförde skriftligen:
Under en nyligen tillryggalagd resa i Westmanland, iu - 54 D e 11 4 A p r i i. liemtade jag ur ett Liad af tidningen Dagligt Allehanda en berättelse af oväntad detaljerad fullständighet, huru det tillgått vid sist hållna opinionsnämnd.
Med anledn. deraf, och då-jag, enligt från detta rum förklarad! samvetsjäf, afhöll mig ifrån valet till opinionsnämnden , anser jag mig böra ytterligare förklara detta sednare, helst samina orsak vållat fleres uteblifvande.
Det brådstörtande i BorgareSt:s anmaning skakade många samveten, hvilka skydde medverkandet till en öfverrumpling.
Man ansåg dessutom, att den allseende Guden allena förmår att ransaka hjeltan och njurar, då deremot, utan ali kunna meddela förmågan, i8og års män medgifvit rät_ tigheten ål den opinionsnämnd, som Reg.F:ns io3 § danar.
Med yttersta grannlagenhet hör denna rättighet begagnas af hvarje nämndens man, ty hans sista blick kan ej undvika att från dödsbädden kastas tillbaka å den tillryggalagda vandela och dömma om han rättvis var vid det tillfälle, främst bland alla, då han bort vara Guds beläte.
Jemte denna öfvertygelse, hvilken mig veterligen flere med mig dela, får jag öppet bekänna, det jag anser att i ett land, hvarest slik förkastelsedom hörer till ordningen, der hefinnes yppersta domarekallets inämovibiiitet vara gangrenerad.
Naturen lärer oss alt med tiden mognar all frukt, och, öfvermogen nedfaller den genom sin egen tyngd.
Jag förutser, att den lid skall komma, då Sveriges Ständer skola hindra nämnda grundlags-§ att igenom brådstörtad verkställighet blifva en lekboll åt passionerna.
Aftonbladet af den i April underrättar mig om ett misstag af en BorgareStrs ledamot i ett i WStåndet gjordt anförande.
Lika offentlig bör tillrättavisningen blifva, samt sker lättast och kortast igenom ett prot.utdr. från R. o. Ad.' för den 20 Mars f. m., hvilket intygar att härstädes ingalunda ”apostroferats” någon ledamot af annat Stånd.
För att ej ä^inu en gång blifva misstydd af en tidningsreferent, har jag skriftligen uppsatt dessa rader; ledamoten i BorgareSt. dock obetaget att, under förlitande å sitt stora förråd af krut, salutera en återkommen vän, medelst skott i luften, hvilka, såsom sådana, ej kunna träffa mig.
Hr Ribbing, Bengt: Sedan Hr Frih. o. Landtm, beviljat Hr Ribbing, Arvid, permission att från riksdagen afresa på någon tid, har lian, Arvid Ribbing, anmodat mig alt uppläsa följande:
Hr Ribbing uppläste derefter följande:
Någon obelåtenhet bland allmänheten har under de sednare åren, särdeles året i83S, försports med de då, ulan Ständernes hörande, och root deras lindel' föregående riksda gar yttrade åsigt, utfärdade författningar ang:de Judars, eller s. k.
Mosaiske trosbekäuuares rättigheter och skyldig - Den 4 April. lieter.
Sa viii detta, som alt 2:ne författningar i samma ämne utkommit under samma år, och att den sednare till god del återkallar hvad den föregående tillöfva!, göra angeläget att närmare granska förhållandet.
Vid tillfallet af remiss å en motion inom delta Hus ang:de Judarna, förbehöll jag mig alt få utveckla mina tankar rörande deras borgerliga rättigheter här i landet, hvartill hörer betraktande af huru de i sednare tider blifvit utslakade, författningarna derom, dessas tillkomst, orsakerna till missnöjet med desamma, och huru det felaktiga må kunna afhjelpas.
Då Reg.Ftns 16 § sedan längre tid skyddar en fri re
Ii— gions-öfning och någon allmän förargelse af Judarna icke försports, lärer missbelåtenheten icke vara att härleda fiån någon religiös intoleranee, utan måhända från en i öfrigt förnärmad medborgerlighets-känsla.
Denna känsla bar gemenligen sin grund i de seder och bruk , som af ålder varit med Jagens helgd omgärdade, och för ifrågavar. fall särskildt, veta vi, att gästfriheten hos oss varit en landssed, och ingen påstår, att den haft oskäl med sig; derföre torde den, äfven efter i cap. i i §:n Rätteg.b:n, böra såsom lag anses.
Grundlagen innehåller icke något om de medborgarerättigheter, som inom Svea land aro främlingen förunnade; men kyrkolagen af 1686 begynnes med följande stadgande uti 1 cap. 1 §:n: ”Uti vårt Konungarike och dess underliggande länder skola alla bekänna sig endast och allena ”till den christliga lära och tro, som är grundad i Guds ”heliga ord.”
Svensk oegennytta har i hvad ofvan anförts blifvit uttalad.
Fördragsamt bjuder derefter samma Jag i 5 §:n: ”Att de af annan religion, som här i Riket komma in att ”idka handel, köpenskap, handtverk eller något annat näringsfång, måge fuller, så länge de stilla och utan förargelse lefva, uti sin religion blifva; dock skola deras barn, ”så framt de vilja njuta burskap, uppfostras i den rätta ”christliga läran.”
Och lagstiftaren har härmed velat göra gällande föreskriften, att ingen, icke ens föräldrarne, finge förmena barnen att komma till sanningens kunskap.
K. kungörelsen den 24 Januari 1781 om främmande religionslöi vandter är utfärdad, som af författningens början inhemtas: ”i anledn. af 7 §:n i Sveriges Rikes Ständers ”beslut vid riksdagen i Stockholm den 26 Januari 177g;” men om Judarna heter det i samma författning: ”att dem ej ”må tillåtas hafva sin synagoga på flera ställen i Riket än ”Stockholm och högst 2 eller ä andra städer, hvarest de un”der en bättre polis kunna vara under en vaksammare tillsyn;” och för öfrigt att af allt hvad uti 1781 års kungörelse blifvit stadgadt, icke något gällde angrde Judar, för hvilka ett särskildt reglemente utfärdades.
Detta reglemente är af den 27 Maj påfölj. år 1782 och, under utsättande tillnamnet å de städer, hvarinom Judarne här i Riket lingö vistas, bestämde det - 56 Den 4 April. samma hvad de Lade alt iakttaga, dels då de i Riket in~ kommo, såsom att uppte vissa handlingar och bevis, att de bade en gifven förmögenhet, — dels då de redan inflyttat och ville söka, såsom egne husfäder, drifva någon näring, hvarföre de skulle hafva skyddsbref af magistraten, hvilken ålåg, vid ansvar, att skyndsamt utfärda delta skyddsbref, sedan Juden iakttagit hvad honom var föreskrifvet.
Sådana voro i allmänhet, mindre förändringar i 1807 och l8tr årens författningar oberäknade, Judarnes rättigheter bestämdt inom vissa gränsor utstakade, men icke beroende af godtycke, intill år i8i5, då, under den 3t Aug., K.
M. kungjorde den undantagslag eller författning: att Judar icke, utan Hans nåd. tillstånd, kunde få i Riket inflytta.
Så blef då rätt, äfven för Judar, utbytt mot nåd, och ettjnagistraternes bestyr öfverlagd af K. M., och vid denna tid, märkligt nog, Svenska allmänhetens inflytande på Judarna förbytt till deras på henne, eller hvem minnes icke, sedan denna tid, deras sysslande, ej allenast i vigtiga, utan äfven det allmänna ang:de värf.
Månne man ej nu börjar komma orsakerna på spåren till ett och annat missljud, som redan då lät höra sig?
Men på sätt ord för ord upptages i ett Utsk:s betänk, vid i834 års riksdag, inskränkte It.
St. vid 1815 års riksmöte deras slutliga åtgärd, i fråga om Judarna, till en lind. anhållan, att Judar derefter ej mattei Pöket inflytta; och de motioner, som väcktes emot dem vid 1823 års riksdag, föranledde, uppå Ekon.Utsk:s tillstyrkande, icke något annat resultat, än en und. hemställan, dels alt domarena måtte förständigas att icke bevilja uppbud och fasta å egendomar, sålda till Judar, och dels att förbudet i 19 och 20 §§:na af Jude-regl:tet, det ingen Jude måtte på landsbygden kringfara och derunder eller å olofliga resor mellan Rikets städer handel drifva, kunde varda upplifvadt och förnyad t.
Icke dessmindre fick man i K. brefvet den 4 Maj 1827 för första gången höra talas om Judar, såsom Svenske undersåtare, och att de K. resolutioner, hvarigenom Judar redan blifvit eller framdeles blifva dertill upptagne, personligen skulle gälla endast för den, som en sådan resolution erhållit, så framt icke barn och efterkommande voro i sjelfva resolutionen uttryckligen nämnda.
Då Judereglrtet i 24 §tn bestämdt förbjöd Jude all i sin tjenst nyttja någon Svensk undersåte, fast detta förhud något mildrades år 1792, så kunde, sedan Judar efter 1827 hlefvo Svenske undersåter, och sedan de nu steg för steg vunnit inträde, fråga uppstå, om icke de ägde lika rätt som Svenske medborgare i allmänhet, alt blifva husfäder för hvad samhälle af christne underhafvande som helst. 1828 fortgick undantags-lagstiftningen progressivt till Jude-rättigheternas utvidgande, men linder en negativ form; K. brefvet den 14 Aug. bjöd nemi., att Jude icke finge sälja de fahriksartik lar, Den 4 April. 57 lar, han sjelf tillverkat, i öppen bod, hvilken rätt tillkom andre fabrikanter, utan att Konungens särskildta nåd. tillstånd dertill meddelades; men ändtligen, till lindam ödjande af all tvekan, ej mindre om Judarnes 1 ättigheler, än om enda vägen, hvarpå dessa kunde erhållas, utkom den 3o Juni i838 den K. förordn., att, med upphäfvande af Jnde-regl:tet oell de i anledn. deraf meddelade föreskrifter, ”Judar, in”födde eller utländske, som af K.
M. upptagas till Svenska ”undersåtare skola hädanefter i alla hänseenden vara ställ— ”de i lika rättsförhållande med öfriga Svenska undersåter, ”enligt Svensk Jag, samt åtnjuta enahanda rättigheter och ”förmåner &e.” utom deri all välja prest och kyrkobetjening i Svensk församling o. d. m.; hvarjemte stadgades, att när Judar ville köpa fastighet å landet, fordrades äfven särskildt K. tillstånd, hvilket sedermera jemväl, eril.
K. brefvet den 11 Sept. samma år, skulle sökas vid bosättning i andra Rikets städer än de 4 åt Judar tillförene upplåtna.
Då likväl fast egendom, så väl å landel, sorn i städerna, kan till ägande rätt lagligen på åtskilliga sätt förvärfvas, deraf 1 cap. Jorda-b:n uppräknar flera, såsom förpantning, arf, o. s. v.; så följer härutaf, alt Judar äro för närvar, berättigade alt på flerehanda sätt förvärfva sig fast egendom, både på landsbygden och i alla Rikets städer, äfven utan Konungens eller Regeringens särskildta tillstånd, — en rättighet, hvilken likväl snart torde förklaras, likasom redan det skett om köp, att den endast kan få begagnas, om K.
M. dertill gifver nåd. tillstånd.
J sen, mine herrar! att de förmåner, som Judarne af ålder tillkommit inom detta Rike, hafva varit knappt tillskurna, men fastställda i Svensk lag, så att Judar, liksom andra, hos oss kunde, efter iakttagna skyldigheter, utkräfva sin rätt, den ingen hade laglig makt att honom förhålla.
Vidtomfattande, ja nära oinskränkta rättigheter hafva de 1111, men beroende på nåd. välbehag; och den Jude, som icke det vinner, om än sedan längre tid här bosatt, är utan allt, sedan Jude-reg!:tet i allo upphäfdes.
Det nya slags välde, som endast är beroende på undantagslagar eller s. k. lieencer, hvilket inom vårt fädernesland uppstått i smått ännu till sina följder, kan likväl utvidgas, i den mån Judarnes förmögenhet tillväxer, och de såsom godsägare, brukspatroner eller fabriksidkare vinna ett ökadt inflytande på allmänna verldsliga angelägenheter inom Svenska församlingarna, — lill hvad söndring eller sammanhållning, del hafva vi sett, inom ett annat, för delta Rike.
Låtom oss emedlertid tillse, huru dessa nådebevisniogar vid Svensk domstol kunna göras gällande: om, att börja med, en Jude, upptagen till Svensk undersåte, fått nåd. tillstånd att köpa en fastighet på landet, med hvilken åtföljer rättigheten att ensam sälla till prest inom socknen; hvem skall 5 H. 8 58 Den 4 April. utöfva donna Witt, som är Juden förbjuden? — derom är icke något stadgadt.