Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De politiska förvecklingar, som under den sednasle liden inträffat i Europa, bland hvilka några temligen nära berört Hallon, samt de framställningar, hvilka så väl i sammanhang med dessa händelser, som eljest blifvit gjorda af främmande makter, hafva ytterligare ådagalagt nödvändigheten af de unionela förhållandenas ordnande på ett sätt, som fullt betryggar de begge Skandinaviska rikenas ställning.
Oaktadt de försök, som tid efter annan blifvit gjorda lill vinnande af detta mål, dels genom den för mera än tjugu är tillbaka nedsalta Unions-kommittéens för E. K. Maj:t framlagda förslag lill ett nytt fullständigt Föreningsfördrag, dels genom de sedermera af särskilda Kommittéer utarbetade förslag till reglering af de angelägenheter, som äro eller kunna vara för de båda rikena gemensamma, har likväl ordnandet af dessa angelägenheter hittills icke vunnit den utveckling, som man kunnat önska och vänta.
De på allmänna internationela rättsgrundsatser byggda förslag till reglerande af handels- och rättsförhållandena de förenade rikena emellan, som Unionskonungen, med vaksam omsorg om begge rikenas väl, för deras representativa församlingar framlagt, hafva af Norges Storthing blifvit afslagna — ett afslag, som svårligen kan annorlunda förklaras än genom ett missförstånd eller ett misstroende å Norges sida, som Rikets Ständer, i medvetande af sina alsigters redlighet och af den välvilliga eflergifvenhelen lör framställda fordringar, sedan grundlösheten af yttrade farhågor för sträfvande! efter en höghetsrätt öfver Norge blifvit till fullo ådagalagd, hade haft skäl att tro vara för alltid försvunnet.
Det af den Svenska och Norska Kommission, för hvilken E. K. Maj:t sjelf såsom Kronprins täckts föra ordet, framställda förslag till ordnande af Sveriges och Norges gemensamma stridskrafter har väl löranlåtit vidtagandet af åtskilliga åtgärder i och för försvarsväsendet, men ännu icke ledt lill antagandet af en gemensam plan för de båda rikenas försvar eller lill det fastställande af de till detsamma hörande gemensamma bestämmelser genom lag, som, under ofvan antydda politiska förhållanden, med mera skäl än någonsin bör blifva föremål för ömsesidiga öfverenskommelse!-. 1 25 § af Konungariket Norges Grundlag förefinnes jemväl ännu ett hinder för E. K.
Maj:ts rätt alt vid inträffande behof använda de unionela stridskrafterna, som, så länge det qvarstår, icke medgifver det gemensamma försvarets fullt ändamålsenliga ordnande.
Dessa förhållanden, i sammanhang med de från Norges sida tid efter annan gjorda framställningar om förändring af de vid Unionens grundläggande vidtagna bestämmelser — i hvilket afseende må nämnas dels den redan bifallna begäran om utbytande af den sinnebild, som Unionens
Stiftare gifvit för föreningen af de begge rikenas försvarskrafter till sjös, dels förslaget om ett annat sätt för behandling af diplomatiska ärender, dels frågan om förändring af Konungens titel och namnchiffer, — synas gifva styrka åt det antagande, alt Föreningens betydelse icke blifvit i båda länderna på lika sätt uppfattad, och att sålunda, i stället för det närmande i gemensamt försvar och den tillgång till ömsesidiga handelslÖrmåner samt lättade förbindelser i öfrigt, som, Lith. till II.
Prot. 1859 & 1860. iO Sami. I A/d. 12 90 Expeditions-U tskoltets Förslag till underd.
SkriJ veise N:o 49. med orubbadt bevarande af hvarldera rikets sjelfständighet och frihet, skulle, enligt det i vårt land gällande föreställningssätt, befrämja bådas gemensamma väl, framställa sig önskningarne inom Norge snarare sä, som saltade de till ett aflägsnande i unionelt hänseende, hvilket, om det vunne fullbordan, skulle innebära en förändring af den Realunion, som nu, i enlighet med Stiftarens afsigt, eger rum mellan de häda rikena, till en Union, som egde sitt enda föreningsband i den regerande Konungens person.
För undanrödjande eller förmedlande af de sålunda angifna, olika åsigterna af Föreningens betydelse, och för att den grundåsigt, från hvilken Unionens stiftelse utgått, må kunna i båda länderna orubbad bevaras, samt på det ali föreningen må kunna, f»å den gifna grundvalen, vidare utvecklas, stärkas och försäkras mot följderna af möjiga meningsbrytningar, skulle otvifvelaktigt en öfverläggning emellan dertill af E. K. Majit kallade Svenske och Norske män rörande de angelägenheter, som gemensamt angå de begge rikena och rörande de förhållanden, sorn vid Föreningens stiftande lemnats obestämda eller mindre klart uttryckta, vara af beholvet påkallad.
Rikets Ständer föreställa sig, att, på grund af ett sålunda ularbetadt förslag, förändringar i unionsvilkoren böra, utan intrång i nägoldera rikets sjelfständighet, sådan densamma blifvit i Unions-akterna stadgad, afse befordrandet af den tydlighet och bestämdhet i formerna för Föreningen, som, derest dess stora, för båda folken välsignelserika ändamål skall uppnås, måste vara af en oeftergiflig nödvändighet påkallad.
För biläggandet af de meningssöndringar, som i gemensamma angelägenheter kunna uppkomma mellan de båda rikenas representationer synes ock en stadgad form böra finnas, i kraft af hvilken representanter från båda rikena kunna sammanträda och med begges rätt afgöra frågan.
Bland de ämnen, som vid den af Riksens Ständer sålunda nödig ansedda revision af föreningsfördraget synas förljenta af synnerlig uppmärksamhet, tillåta sig Riksens Ständer att uppgifva:
Konunga-thronlöljare och förmyndare-vals anställande: interims-styrelsens sammansättning och verksamhet:
Unionskonungens dispositionsrätt öfver armén och flottan, samt Försvarsverkets skyndsamma ordnande efter gemensam plan:
Grunderna för utgörandet af bidrag till gemensamma utgifter: inrättandet af och formen för en unionel representation för vissa ärenders behandling, m. fl.; och torde, med afseende å den sålunda föreslagna revisionen af de unionela förhållandena i statsrätlligt hänseende, dessa böra, för det närvarande, och under afvaktan af de förändringar, denna revision må kunna föranleda, lemnäs orubbade i det skick, hvari de befinna sig enligt nu gällande stadgar.
Ständer anhålla fördenskull i underdånighet det E. K.
Majit mätte täckas dels genom en af Svenske och Norske män bestående Kommitté eller på annat sätt låta verkställa revision af stadgarne för föreningen emellan Sverige oell Norge, och uppgöra förslag till nytt fullständigt föreningsfördrag, samt derefter till Riksens Ständer och Norges Storthing aflåta nådig Proposition med förslag till fullständigt ordnande af föreningslörhållandena de båda rikena emellan, dels ock, dä E. K.
Majit så lämpligt finner, vidtaga åtgärder lill förverkligande af Riksens Ständers önskningar angående antagandet af stadgande!) till ordnande af de ömsesidiga handels- och rätts förhållandena emellan de förenade rikena.
Sedan ofvanomförmälda fråga om revision af föreningsfördragen emellan Sverige och Norge blifvit hos Riksens Ständer väckt, hafva Riksens Ständer inheintat, att Norges nu församlade Storthing för dess del beslutat upphälvande af Ståthållare-emhetet, till hvilket, enligt 14 § af Norges Grundlag, E. K.
Majit eger att utnämna antingen en Norrman eller en Svensk.
Detta stadgande har af Norges förening med Sverige betingats och, till följd af densamma, (medelst underhandlingar mellan Sverige och Expeditions-Utskottcts Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 50. 91 Norge) i sistnämnde lands Grundlag influtit och såväl härigenom, som med afseende på dess innehåll, är det otvifvelaktig! en bestämmelse rörande föreningen mellan Sverige och Norge, hvilken bör behandlas i den ordning, som för handläggning af unionela ärender blifvit bestämd.
Då Riksens Ständer emellertid funnit sig böra hos E. K.
Majit i underdånighet anhålla om vidtagande af åtgärder för revision och fullständigande af förenings-stadgandena mellan Sverige och Norge, och för den händelse E. K.
Majit täckes å denna Riksens Ständers anhållan fästa nådigt afseende, lämpligast sjnes vara alt, under afvaktan på de förändringar revisionen må föranleda, de förenade rikenas nuvarande inbördes förhållanden i statsrättsligt hänseende icke förändras, få Riksens Ständer i underdånighet anhålla, att den af Norska Slorthinget för dess del beslutade ändring i Norges Grundlag, hvarigenom det i samma Grundlag intagna unionela stadgande, alt till Ståthållare i Norge kan utnämnas antingen en Norrman eller en Svensk, skulle komma all upphäfvas, icke måtte af E. K.
Majit till pröfning företagas förr, än i sammanhang med de förändringar af eller tillägg till föreningsbestäminelserna, som af den begärda revisionen kunna föranledas.
HT:o 50.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 11 April 1860.
Preste-Ståndet den 15 — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 14 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om förändringar dels i Kongl. Stadgan den Januari 1855, om mått och vigt och dels i Kongl.
Maj:ts under samma dag utfärdade nådiga Instruktion för Justerare af mått och vigter.
(Resv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande Nio 43.) S. A. K.
Enär, jemlikt föreskriften uti E. K.
Majits nådiga Förordning den 31 Januari 1855, angående hvad vid verkställighet af nådiga Stadgan samma dag rörande mått 92 Expeditions-Utskottels Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 50. och vigt borde iakttagas, vigter af gamla slaget finge omjusleras endast till 1862 års slut, hvarefter förändrad vigtmodell borde användas; men de gamla vigternas brukbarhet och nytta på intet sätt förminskades deraf, att de voro till formen något olika de nya och härtill komme, alt anskaffandet af sådana skulle förorsaka högst betydliga kostnader för näringsidkare och andra personer, som för sina behof förskaffat sig vigter före den tid högstberörda nådiga Stadga utfärdades; har hos Rikets Ständer förslag blifvit framstäldt, att vigter af äldre slaget från och med 1 <tt. till och med 10 LÉi., ehuru möjligen till formen olika med vigterna af den nya modellen, måtte få efter dessa sednare justeras och framdeles begagnas; och har derjemte fråga blifvit väckt, alt i E. K.
Maj:ts den 31 Januari 1855 utfärdade nådiga Instruktion för Justerare af mått och vigter förekommande bestämmelser, så vidt de rörde ersättning för kröning af fiskekärl, måtte, då krönare-arfvodet vore för idkarne af det föga uppmuntrade fiskeri-yrkel särdeles betungande, förändras och det alltför högt tilltagna arfvodet minskas.
Beträffande nu först rättigheten för egare af äldre vigter att omjustera dessa enligt nya vigtsystemet; så enär, genom tillämpning af de härutinnan gifne föreskrifter, enskilda skulle tillskyndas en betydlig och för mången med kännbar uppoffring förenad kostnad; hafva Rikets Ständer, för att i någon mån undanrödja denna olägenhet, ansett sig böra härmed hos E. K. Maj:t i underdånighet hemställa, att sådane nu befintliga vigter och vigtlödjor af gjutet jern, messing eller brons, från och med ett skålpund till och med tio lispunds vigt, hvilka, ehuru till formen olika med den nu godkända modellen, i öfrigt öfverensstämma med nya systemet, må äfven efter år 1862 tills vidare få omjusteras och begagnas.
Vidkommande åter frågan om arfvodet för kröning af fiskekärl, i afseende hvarå Rikets Ständer inhemtat, att detsamma utgår enligt taxan i 21 § 5 mom. af Justerareinslruktionen, hvilket moment afser kröning af förvarings- och transportkärl i allmänhet; så emedan ett väsendtligen olika förhållande eger rum med sådana kärl för fisk samt beck och tjära och med förvarings- och transportkärl för spirituosa drycker, enär de förra i allmänhet endast kunna vara beräknade ior begagnande en gång, då deremot de sednare, likasom målkärl, kunna användas så länge de äro brukbara, och billigheten synes påkalla att, till lättnad och understöd icke allenast för fiskare utan jemväl för tillverkare af beck- och tjära m. m. dylikt i deras, jemförelsevis med andre näringsidkare, i allmänhet fattiga leinadsvilkor, de på nämnde yrken lagde omkostnader göras så litet tryckande och betungande som möjligt, få Rikets Ständer hos E. K.
Maj: t underdånigst anhålla att 5 mom. i 21 § af Instruktionen för Justerare måtte i så måtto ändras, att taxan för kröning af förvarings- eller transportkärl för saltad fisk, beck och tjära nedsättes med 66f procent, dock så, att, om bråktal af öre härvid uppkommer, beloppet jemkas till helt öre.
Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 14 April 1860. Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Skrifvelse N:o 57. 93 \o 51.
Prcsle-Ståndet den 15 — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 14 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse om upphörande aj skyldigheten för resande inom Sverige samt. för Norrmän, vid resor till Sverige, att vara försedde med pass. (Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 42.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit anfördt, att, enär den utomordentliga vigten af lättade kommunikationer allt mera insåges och jernvägars utsträckande i flera riktningar af landet numera gjorde det möjligt att på några timmar tillryggalägga en väg, som förr upptagit en hel dagsresa, bestämmelserna i Kongl. Förordningen den 14 Augusti 1812 m. fl. författningar, rörande skyldighet för resande inom Sverige att vara försedde med pass, syntes, så väl till följd af sin olämplighet för nuvarande förhållanden, som den glömska, hvari dessa föreskrifter råkat, påkalla förändring.
Olägenheterna af desamma kunde lätt fattas.
För den, som vore bosatt på landet, skulle nemligen anskaffandet af pass stundom medtaga mera tid än sjelfva den resa, för hvilken passet vore afsedt; och hinderliga såsom föreskrifterna voro, derest de efterlefdes, voro de nu, då de undantagsvis tillämpades, så mycket äfvenlyrligare, som hvarje resande, hvilken, i förlitande derpå att pass ej blefve honom affordradt, begåfve sig, utan att med sådant vara försedd, utom den trånga krets, der han visste sig vara känd af gästgifvaren, lupe fara att blifva uppehållen och förd ur sin väg.
Och då vidare erfarenheten visat att passföreskriflerna ej, såsom med dem, bland annat, åsyftades, utgjorde något medel att ertappa förrymde brottslingar, har, på grund häraf samt i betraktande jemväl af den omständigheten att passförfattningarne vore förhinderliga för en till förtroligt förhållande verkande närmare beröring emellan Svenskar och Norrmän, förslag blifvit 94 Expeditions-Utskoltels Förslag (ill underd.
Skrifvelse N:o 52. vackt, det skyldigheten att vid resor inom Sverige vara försedd med pass måtte upphöra samt Norrmän, vid resor till Sverige, jemväl från sådan skyldighet befrias.
Sorn Rikets
Ständer funnit det uppgifna förhållandet att de strängare passföreskrifterna numera i allmänhet icke tillämpas i annat fall, än då särskilda omständigheter dertill föranleda, vara af erfarenheten bekräftadt, och jemväl inhemtat att revision al passförfattningarne blifvit, på E. K.
Majit* nådiga befallning, verkställd, äfvensom att underdånigt förslag i ämnet redan år 1852 till E. K.
Majit inkommit; få Rikets Ständer, som ansett förändringar i nu gällande passförfatlningar vara af närvarande tidsförhållanden påkallade, underdånigst anhålla att, vid afgörande! af den på E. K.
Maj:ts nådiga pröfning beroende frågan om utfärdande af förändrade passförfattningar, måtte tagas i nådigt öfvervägande, dels huruvida icke skyldigheten för inländska resande, äfvensom för Norrmän, vid resor inom Sverige, att vara försedde med pass må kunna upphöra, dels ock hvilka lättnader i de*tla hänseende böra utländske resande beredas.
Stockholm den 14 April 1860. ft:o 59.
Uppläst och godkänd! hos Ridd. och Adeln den 11 April 18S0.
Preste-Ståndct den 13 — — Borgare-Ståndet den 1* — — Bonde-Ståndet den U — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förnyad indelning af nyroterade jordell i Blelnnge län.
(Stats-Utsk:s Utlåtande N:o 79.) S. A. K.
Uti£jjnådig
Skrifvelse af den 8 November nästlidet år har E. K.
Majit behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, att sedan, i anledning af Rikets Ständers i underdånig skrifvelse af den 13 Augusti 1851 framställda begäran, bland annat, om anställande af undersökning, huruvida några öfverskotts- och andra räntor, hvilka från början tillhört gamla bålsmans-indelningen i Blekinge, sedermera på ett eller annat sött densamma frångått och blifvit anslagna till den nya indelningen, så att rättelser, som i nämnde hänseende, kunde befinnas nödiga, mätte i behörig ordning varda vidtagne, E. K.
Majits och Rikets Kammar-kollegium, på nådig befallning, ombesörjt de af Expeditions-Utskottets Förslug till underd.
Skrifvelse IS:o 52.
95 denna underdåniga begäran påkallade undersökningar, hvilka funnos alse de räntor, som vid den, i loljd af Kongl.
Cirkulär-brefvet den 20 December 1825, inom Blekinge län förrättade och sedermera, enligt nådigt Bref den 10 Oktober 1848, af E. K. ]Vlaj:t och Bikets Ständer fastställda indelning till båtsmanshåll af förut icke indelad jord, blifvit uppförda dels uti indelningslängden öfver bela rusthäll af den 14 December 1841 och dels uti förteckningen af den 6 April 1842 öfver sådana hemman och lägenheter, som icke kunnat till hela rusthåll sammansättas, utan antecknats till vakansafgifts erläggande, samt bemälde Kollegium sedermera i underdånighet framlagt den genom dessa undersökningar vunna utredning; så hade E. K.
Majit, i öfverensstämmelse dermed och enligt Kollegii underdåniga tillstyrkan, under den 6 Februari 1857 i nåder förordnat oin den jemkning i länets nya båtsmausindelning, att från längden öfver hela rusthåll skulle uteslutas ett sammanräknad! räntebelopp af 9 daler 23 öre samt i följd deraf 4 rusthåll söndras och från längden afloras, derest icke uti samma längd andra lägenheter kunde i stället för de uteslutne insättas, äfvensom alt från olvanberörde vakans-förteckning skulle utgå räntor lill ett belopp af 63 daler 1 öre 10 penningar, så alt den nya indelningen i det hela blef minskad med en ränlesumina af 72 daler 24 öre 10 penningar; hvarefter E. K.
Befallningshafvande i länet erhållit nådig befallning all, sedan, så vidt sig göra läte, till ersättande af de sålunda från vissa af de nya båtsmansrusthållen uteslutna lägenheter andra bland de i vakansförteckningen uppförde, passande hemmansdelar blifvit använda, samt i händelse en eller annan af ifrågavarande rotar icke skulle pä det sättet kunna kompletteras, de till sådan rote hörande hemman eller lägenheter lill berörde förteckning blifvit öfverförde, låta upprätta och till E. K.
Majit insända, så väl ny indelningslängd som vakansförteckning, hvilka begge handlingar äfven under den 18 December 1857 till E. K.
Majit inkommit och deruppå blifvit granskade hos Förvaltningen af Sjö-ärendena och Kammar-kollegium, sorn den 7 Februari 1859 i underdånighet anmält, alt emot den nya indelningslängden och vakans-förteckningen ingenting funnits att erindra, sedan åtskilliga mindre betydande felaktigheter i afseende på deri upptagna lägenheters nummer och hemmantal blifvit rättade, samt att, vid jemförelse af nyssberörde längd och förteckning med dem, som E. K.
Majit och Rikets Ständer fastställt, inhemtats, det 20 hela rusthäll, såsom förut var förhållandet, blifvit bildade och att räntor, som icke kunnat till hela rusthåll sammansättas, öfverblifvit till ett belopp af 212 daler 4 öre 4 penningar silfvermynt, motsvarande, efter 20 daler för hvarje båtsman, något öfver lOf rusthåll, så att, enär förut, såsom ölverblifne, beräknade räntor motsvarat närmare 15 rusthåll, en minskning af något mer än 4 rusthåll egt rum.
Och har E. K. Majit, som, för sin del, i nåder godkänt ifrågavarande indelningslängd och vakans-förteckning öfver nyroterad jord i Blekinge län, sådana de af Förvaltningen af Sjö-ärendena och Kammar-kollegium blifvit rättade, låtit samma handlingar till Rikets
Ständers granskning och gillande jemväl för deras del, i nåder öfverlemna.
En sådan granskning af ifrågavarande handlingar hafva Rikets Ständer verkställt, utan att dervid något funnits alt erindra, hvarföre Rikets Ständer gillat E. K.
Majlis i delta ämne gjorda nådiga framställning.
Med underdånig anmälan hvaraf Rikets Ständer framhärda etc.
Slockholm den 14 April 1860. 96 Expeditions-Utskottets Vui'slag till underd.
Skrifvelse N:o 53.
M:o 53.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den it April isto.
Preste-Ståndet den 15 — — Borgare-Ståndet den 14 — — Bonde-Ståndet den 14 — — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse om upplåtande af Arjeplougs skolebord till boställe åt Skolmästaren derstädes.
(Slals-Utskottets Utlåtande N:o 76.) S. A. K. Sedan Domkapitlet i Hernösand emot den af E. K. Alaj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län, enligt Kammar-kollegii föreskrift af den 24 November 18o7, utsatte auktion till utarrendering för Kronans räkning af skolebordet i Arjeplougs lappmarks församling anmält protest med vikande, att delta boställe måtte upplåtas till begagnande af skolmästaren derstädes i och för hans tjenst; men Kammar-kollegium, på den grund, att, enligt Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 9 September 1818, skolan i Arjeploug upphört och att skolebordet derefter varit för Lappmarks ecklesiastik-fonds räkning utarrenderadt, intilldess det genom nådiga Brefvet den 28 November 1835 i allmänhet biel' förordnad!, alt all för nämnde fond tillförene särskildt anvisad uppbörd skulle ingå i special-räkenskaperna och såsom statsmedel levereras till vederbörande ränteri, till följd hvaraf berörde skolebord allt sedan stålt under Kronans fria disposition och varit utarrenderadt för Statsverkets räkning, förklarat sig icke kunna å den anmälda protesten fästa afseende så mycket mindre, som, fastän lappskola i Arjeploug ånyo blifvit inrättad, det för Lappmarks Ecklesiastikverk gällande reglemente icke skulle innehålla något berättigande för skolmästaren i Arjeploug att åtnjuta annan förmån än fria husrum i skolhuset; så har Domkapitlet, under anförande, alt, då de öfrige skolmästaretjensterne inom Lappmarken njöte förmånen af boställen, det vore obilligt, om den i Arjeploug ensam skulle sakna en sådan förmån, ehuru dess innehafvare , Expedilions-Utskoltets Förslåg lill linderö.
Skrifvelse N:o 53. 97 vare, med för öfrigt lika löneförmåner, hade alldeles enahanda Ijensteåligganden sorn de öfrige, saint att, enligt ordalydelsen och verkliga meningen af ofvanberörde Reglemente för Ecklesiastik-verket i Lappmarken, skoleborden derstädes voro att anse mindre såsom en löneförmån för skolmäslarne, än såsom ett i dessa på både befolkning och födoämnen fattiga trakter oundgängligt medel till frielevernas kosthåll, hos E. K.
Majit i underdånighet anhållit om nådig föreskrift, alt ifrågavarande skolebord skulle återgå till dess före 1818 varande bestämmelse och således få af nuvarande skolmästaren utan afgift, men med ansvarighet enligt lag, genast öfvertagas, för att sedermera af skolmästare-tjenslens innehafvare framgent begagnas.
I anledning al denna ansökning, öfver hvilken underdåniga utlåtanden blifvit infordrade ej mindre (rån Kammar-kollegium, sorn, jemte meddelande af den upplysningen, att ifrågavarande skolebord, hvilket i jordaboken funnes antecknadt såsom ett oskattlagdt nybygge och bestode al åtskilliga vidt spridda ängslägenheler och fiskevatten meil en beräknad årlig alkastning af 1,631 lispund hö och 50 lispund fisk, varit efter skolans upphörande år 1818 intill midläslan 1858 utarrenderadt för 10 lispund hö i ärligt arrende och sedermera för 50 R:dr R:ml, i underdånighet tillstyrkt nådigt bilall å ansökningen, enär beholvet al berörde skolebords användande för sitt ursprungliga ändamål, likasom inom de ölriga Lappmarks-församlingarne, blifvit af
Domkapitlet fullständigt ådagalagdl, och derigenom blott en ringa uppoffring för Statsverket uppkornme, än äfven Irån Slats-kontorel, hvilket embetsverk i Kammar-kollegii omlörmälda tillstyrkande jemväl instämt, har E. K.
Majit, på hvars nådiga befallning den lill den 25 Juni 1859 utsatte auktion för skolebordets utarrendering på 15 års tid, blifvit inställd, uti nådig Proposition af den 16
December nästlidet år föreslagit Rikets
Ständer att omförmälda skolebord måtte, på sätt Domkapitlet hemställt, åt skolläraren i Arjeploug upplåtas.
Delta ärende hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande; och som behofvet af skolebordets i Arjeploug användande för sitt ursprungliga ändamål blifvit af Domkapitlet i Hernösand tillfullo ådagalagdt, så hafva Rikets Ständer lemnat bifall till hvad E. K.
Majit i ofvanberörde hänseende behagat föreslå; hvilket Rikets Ständer härigenom få i underdånighet anmäla, och framhärda etc.
Sl. Prof. 1859 8f 1860. 10 Sami. i A/d. 13 98 Expeditions- Utsi; o tiris Förslag till underd.
\:o 54.