Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Stjernsvärds förslag före - 360 Den 15 Juli e. m. trädet, icke allenast derföre att Ilr af Klints förslag är en ny och vid ett föregsde tillfälle afgjord fråga, utan äfven derföre att det är sannolikt att inom de öfriga Stånden, der man icke lemnar en så speciel upmärksamliet ät denna fråga, inan icke kan förvänta sig någon förändring i större skala än Betänk, åsyftar, och om nian således vill åstadkomma 3 Stånds sammanstämmande beslut., tror jag att man bör göra så få ändringar som möjligt.
Jag ber att få nämna hvad man inom Utsk. svarade på de skäl jag här framställt, dels för att få vilkoren förändrade och dels för att erhålla den summa som begärdes af motionären.
Man sade att dessa skäl skulle vara gällande, om erfarenheten' ådagalagt att detta anslag icke kan utgå på de vilkor StatsUtsk. upställt och under vår nu förestående Riksdagsperiod visade sig vara otillräckligt, oell man ansåg att den förlust som skulle upstå för Arméns befäl, derigenom att det icke kunde skaffa sig denna bildning på dessa 3:iie år, vore jemförelsevis obetydlig mot den erfarenhet som R.
St:r skulle komma att draga för framtiden.
Jag har velat framställa dessa Utsk:s åsigter, på det man ieke skulle tro att inom Utsk. det icke vore kändt att summan vore otillräcklig samt vilkoren sådana att man riskerade att icke få liela summan använd.
Hr Stjernsvärd:
Med ani. af Hr af Klints upmaning ber jag att fa tillkännagifva det jag icke kan ställa mig densamma till efterrättelse.
Jag tror nemi. att om vilkoren erhålla den utsträckning sorn Hr af Klint velat gifva dem, skulle det ändamål vara förfeladt som jag med motionen afsett.
Det har varit helt och hållet en motsats mot hvad Hr af Klint åsyftat eller ett reseunderstöd.
Jag fruktar tillika, att om man gifver förslaget denna utsträckning, skulle detsamma icke allenast medföra afslag inom de öfriga Stånden såsom Hr Bildt anmärkt, utan möjligtvis, att i behofvets stund, då krig inträffade, och någon anmälde sig för erhållande af stipendierna, dessa voro uptagna af resande Officerare i krigsvetenskapliga ändamål.
Dylika resor kunna vara ganska nyttiga, men jag tror icke att de verka lika fördelaktigt i militäriskt hänseende som en aktiv tjenstgöring; man är under dylika resor icke i tillfälle att se kriget annorlunda än berättelsevis, och detta åstadkommas lika väl hemma som borta; derjemte finnes icke något bättre medel att inhemta kännedom om tillståndet i utländska härar, än genom aktiv tjenstgöring vid desamma.
I motionen har jag föreslagit att, ifall det, som Hr af Klint anmärkte, skulle inträffa, att ingen kunde begagna sig af detta stipendium, skulle det, som icke åtgiuge, besparas till ett annat tillfälle, då fråga upstår att utskicka Officerare för att ingå i utländsk krigstjenst.
Genom detta förhållande skulle möjligtvis en större summa vara att använda vid ett sådant tillfälle, hvilket aldrig skulle inträffa om frågan erhåller den utsträckning som Hr af Klint äskat.
Då komme troligen summan att åtgå jemnt för hvarje år.
På denna grund vidhåller jag mitt förra yrkande att summan måtte bestämmas till 10,000 Rdr samt att ordet krigförande måtte utgå och deremot tilläggas »hvars
Armé befinner sig på krigsfot.»
Den 15 Juli e. m. 861 Frill. Tersmeden, Wilh. Fredr.:
Hr Stjernsvärds anmärkn. mot de i Utsk:s Betänk, införda vilkor för åtnjutande af de föreslagna stipendierna, så får jag uplysa om, att de öfverensstämma med de i Hr Stjernsvärds motion upställde vilkor.
Hr Stjernsvärd säger nemi. »att, efter erhållande af K. M:s Nåd. tillstånd ingå uti aktiv krigstjenst hos någon med Sverige i vänskapligt förhållande varande utländsk makt».
Jag hemställer om det icke är alldeles detsamma som uttryckes i dessa ord: »hvil* ka inträda i aktiv krigstjenst hos någon krigförande, i vänskapligt förhållande med Sverige stående makt».
Det är väl temligen gifvet att man icke kan ingå i aktiv krigstjenst hos någon annan makt än den som är krigförande.
Följaktligen öfverensstämmer StatsUtsk:s tillstyrkande i den vägen helt och hållet med Hr Stjernsvärds förslag.
Beträffande summan, hvilken Hrr Stjernsvärd och Bildt ansett för liten, så har Hr Bildt äfven trott att det varit genom ett misstag af StatsUtsk. som summan bestämdes till 9000 Kdr.
Motivet var det att då vi lyckligtvis för det mesta hafva fred uti Europa, yppade sig icke så ofta tillfälle för Officerare att gå in i aktiv krigstjenst hos främmande makter, och således borde den nu föreslagna summan blifva ganska tillräcklig för ändamålet.
Utsk. fann icke af Hr Stjernsvärds motion någon anleda, att gå så långt som Hr af Klint föreslagit, nemi. att bilda stipendier i allmänhet för Officerare som resa för att studera sitt yrke.
Vill B. o. Ad. vidtaga en sådan förändring, skall jag icke hafva någonting deremot; jag tror att meningen i allmänhet är att dylika stipendier böra i främsta rummet, när tillfälle så är, afse att Officerare få i krig inhemta erfarenhet, hvilket naturligtvis är fördelaktigast; men det gifves väl i alla fall mycket att lära inom främmande Arméer.
Det kan visserligen vara nyttigt att skickliga Officerare blifva understödde för att få tillfälle förskaffa sig denna lärdom, så att jag, såsom sagt är, har ingenting mot denna förändring; likväl instämmer jag med Hr Bildt derutinnan, att jag tviflar på att ett sådant förslag kan gå igenom.
För öfrigt är det icke skäl att sätta summan högre än dessa 9000 Kdr, emedan jag är viss på att under de 3 följande åren icke ett sådant krig som det, hvilket nu är afslutadt, kan upsta, och då räcker suraman till, hvadan jag icke vet något skäl att tillstyrka mera än man kan använda.
Det är alltid skäl att experimentera med en mindre summa, finner man att den bär goda frukter, är det intet som hindrar att vid nästa Kiksdag öka anslaget.
Jemte det jag gör all rättvisa åt motionären och specielt begagnar tillfället att hembära honom min tacksamhet för för hans motion, anser jag mig likväl böra af alla öfvertygelsens skäl understödja Hr af Klints förslag.
Jag icke blott i allmänhet förmenar att om en sak är rättvis, går den igenom äfven i de andra Stånden, jag har äfven en särskild anledning att tro det, emedan mer än en af dessa Stånd, som jag samtalat med, har fullkomligt instämt i Hr af Klints åsigt.
Hr Stjernsvärd har yrkat alt ordet »krigförande» skulle utby - 362 Den 15 Juli e. m. tas mot ordet »på krigsfot ställd.»
Jag får härvid anmärka att förhållandet blir alldeles detsamma, ty på krigsfot ställd
Armé förekommer ytterst sällan och följaktligen skulle stipendierne sällan komma att begagnas.
Dessutom hyser jag den öfvertygelsen att Officeraren af en sådan tjenstgöring ieke skall draga större nytta än i andra förhållanden, ty sådana Arméer ligga vanligtvis i läger eller i garnison och då blir förhållandet enahanda som att säga det Officeraren skall gå i främmande makts krigstjenst, förutsatt att han lyckas vinna inträde i en sådan, hvilket icke är så lätt, hvarom jag kan aflägga speciella bevis.
Deremot måste vi, om vi gå till våra svenska Officerare, som rest utomlands med understöd af allmänna medel såsom en Flygare, en Klint, en Hazelius m. fl., erkänna att de höra till våra utmärktaste Officerare samt att de, derigenom att de satts i tillfälle att anställa jemförelse mellan flera Arméers institutioner och taga reda på deras förbättringar i krigsväsendet, kunnat i sådant afseende verkligen gagna sitt fädernesland, hvilket jag betviflar kunna blifva förhållandet med den mest bildade SubalternOfficer, stationerad på en punkt.
Hr Stjernsvärd har yttrat att ändamålet skulle förfelas genom Hr af Klints förslag; detta tror jag vara fullkomligt vederlngdt genom hvad jag nyss anfört, äfvensom genom Hr af Klints amendement att stipendierne i främsta rummet borde anslås åt dem som träda i tjenst hos krigförande makters Arméer, och i andra rummet lemnäs såsom reseunderstöd, och dermed tror jag vinnes mera än att ligga i garnison på ett enda ställe.
Hr Stjernsvärd har slutligen ansett att då stipendierne icke kunde uptagas af Officerare i tjenst hos främmande Armé på krigsfot, borde anslaget besparas år från år.
Det är en sanning att om de endast finge uptagas af sådana, man skulle få bespara dem år från år, och är det meningen med motionen så har jag icke fattat den rätt, och då medför den ingen nytta, ej eller tillvinner den motionären den tacksamhet som vi nu till alla delar för honom hysa.
Jag instämmer till alla delar med dem som anse att resor i främmande länder och iakttagandet af deras militära institutioner äro i hög grad nyttiga för Arméns Officerare, men jag fruktar att man med detta nyttiga och önskvärda mål för ögonen icke betraktar denna fråga sådan den är, eller håller sig till den sak som nu är föremål för vår öfverläggning.
Den sak som nu skall behandlas är en motion väckt af Hr Stjernsvärd, hvari han önskar att 12,000
Bko skulle anslås åt de Officerare hvilka inträda i aktiv tjenst hos främmande länders Arméer, hvilka stå i vänskapligt förhållande med Sverige.
På grund häraf vill man nu att detta anslag äfven skulle få användas till stipendier åt Officerare hvilka resa i främmande länder för att söka erhålla militärbildning.
Detta är 2:ne skiljda frågor, hvilket är så mycket tydligare som K. M. i sin Propos. till B.
St:r föreslaget anvisandet af 24,000 Kdr
Bko just för sådana militär-vetenskapliga resor.
Den summa som K.
M. för detta ändamål äskat stod i sammanhang med organisationen af den ifrågasatte Generalstaben och blefaf It. o. Ad. godkänd, fastän icke Generalstaben i öfrigt vann R. o. Adms bifall.
De andra Stånden skänkte icke sitt bifall
Den 15 Juli e. m. 363 åt dessa resestipendier; PresteSt. upskjöt frågan att behandlas i sammanhang med detta Betänk.
Prågan är således i detta Stånd fullt fri och öppen samt kan der behandlas i den utsträckning som här blifvit föreslagen; men att E. o. Ad. skulle kunna utsträcka den så långt, derom hyser jag tvifvelsmål i synnerhet derföre, att Ståndet redan beslutat, att ,24,000 Edr Bko skulle för detta ändamål åt GeneralstabsOfficerare reserveras.
De öfriga Stånden hafva icke godkänt resestipendier åt Generalstaben och då inom Utsk. icke fanns någon talare af de många som understödde den åsigt hvilken i min reservation uttalas, tviflar jag på att man på detta, enl. min tanke, form- och kanske
Grundlagsvidriga sätt kan utsträcka detta beslut eller derigenom åt saken vinna framgång.
Då fråga var om anslag åt matinrättningarne fästade jag upmärksamheten på det vanskliga uti att drifva anslagsfrågan så långt som man här önskade; jag trodde att då Utsk. föreslagit 25,000 Edr mer än K.
M. begärt, så borde man nöja sig med denna summa och icke önska ett förslagsanslag.
Jag vågade bygga denna min åsigt på en förutsättning som visade att i Förstärkt Utsk. kunde bestämmas blott 1 50,000 Edr såsom bestämdt anslag.
Nu har erfarenheten visat denna möjlighet och besannat densamma, alldenstund 2;ne Stånd godkänt Utsk:s bestämda anslag, ett Stånd godkänt ett förslagsanslag och det 4:de
Ståndet har bestämt anslaget till 150,000
Edr reservationsanslag, och om E. o. Ad. icke frångår sitt förra beslut, så kommer det att i Förstärkt Utsk. möjligen genom den förseglade sedeln afgöras om det skall blifva 150,000 Edr, reservationsanslag, i st. f. att erhålla 175,000 Edr bestämdt anslag, hvilket är 25,000 Edr mera än K.
M. äskat.
Jag fruktar att samma förhållande lätt kan upstå här.
Då blott 30 ledamöter funnos i StatsUtsk. och ingen enda höjde sin röst för en förändring i Utlåt, sådant det nu är, vågar jag hemställa, hvad skäl man har att tro, att de skulle så förändrat sina tänkesätt att man kan motse det inom Utsk. utbildat sig en åsigt som icke allenast är för hvad jag i min reservation uttalat, utan äfven den utsträckning som Hr Klint önskat.
Jag tror att man på detta sätt riskerar hela anslaget.
Tersmeden har yttrat att krigförande står i fullkomlig öfverensstämmelse med aktiv krigstjenst.
Att vara vid en främmande
Armé i aktiv krigstjent vill säga att man i den Arméen tjenstgör såsom Officer.
Jag har sett en mängd främmande Officerare tjenstgöra vid franska Arméen, hvilka der inträdt såsom franska Officerare och med dragen värja fört befäl öfver franska soldater samt varit enrollerade i Arméen; detta kallas aktiv krigstjenst, likasom man kan säga alt hvarje svensk Officer som gör tjenst är i aktiv krigstjenst; men lägger man till ordet krigförande, så visas derigenom att meningen icke blott är att göra aktiv krigstjenst, utan äfven att strida för det land i hvars Armée man tjenar.
Jag understöder på nu anförda skäl Hr Stjernsvärds förslag.
För att slita denna tvist får jag begagna mig af min Grundlagsenliga rätt samt begära Hr af Klints förslag såsom motion på bordet.
Det är nemi. en fråga af helt annan Den lft Juli e. m. beskaffenhet än den min motion innehåller.
Tersmedens anmärkn. om krigförande eller aktiv krigstjenst så har visserligen detta blifvit utredt af Hr Bildt; jag vill blott nämna att i motionen står aktiv krigstjenst och att dermed naturligtvis icke kan menas annat än verklig tjenstgöring.
Man säger krigstjenst utan att derföre en Armé skall befinna sig i krig.
Detta är blott en benämning på yrket.
Hr Wrangel har påstått att det är detsamma att säga det en Armé befinner sig på krigsfot som att den är krigförande, emedan det förra är lika sällsynt som det sednare och följaktligen tillfällen för Officerare att begagna stipendierna rätt sällsynta.
Talaren har härvid låtit ett stort misstag komma sig till last, som jag icke trodde skulle komma från det hållet.
Han har glömt att franska Arméen i Algier nära 20 års tid befunnit sig på krigsfot och troligen lika länge kommer att befinna sig på samina fot, utan att derföre ett ständigt krig kan sägns ega rum.
Dylika förhållanden äro icke sällsynta.
Ett skäl hvarföre jag motsätter mig den yrkade förändringen är att min motion icke afsett bildandet af theoretiska militärer, sådane hafva yi godt om, utan att skaffa Officerarne den praktiska bildning hvilken de nu sakna.
Här är äfven en annan fråga som bör inverka på min åsigt i denna sak.
Det är nemi. frågan om de stipendier som blifvit föreslagna för Generalstaben.
Hvad den Kongl. Proposm härom innehåller har vid denna Riksdag blifvit afslaget och är således att anse som förfallet.
Men då vi besinna att vår s. k.
Generalstab uteslutande består af Officerare, tillhörande Arméens olika vapenslag, så skulle genom en förändring, sådan som bär föreslagits, anslaget kunna blifva till hela beloppet användt såsom stipendier åt GeneralstabsOfficerare och likväl kunna sägas utgå i öfverensstämmelse med ordalydelsen, ehuru icke med meningen i min motion.
Af detta skäl och för att det af mig afsedda ändamålet icke skall förfelas vidblifver jag mitt förra yrkande.
Jag är i denna fråga af samma öfvertygelse som den siste talaren och Hr Bildt.
Jag förbiser visserligen icke det ganska riktiga motiv som Hr af Klint lagt till grund för sitt förslag, men för att i korthet uttrycka min tanke om detta sednare, vill jag blott hänvisa till hvad Hr Bildt anfört.
Jag tror icke att det är öfverensstämmande med formen att när R. o.
Ad. redan har behandlat och afgjort en fråga, återigen väcka ett förslag i samma syftning.
Jag instämmer med de värda leda möterne deri att Utsk. gjort orätt som prutat på det begärda anslaget; om detsamma skall göra någon nytta, så måste man förutsätta att, då krig inträffar, de svenska Officerare, som kunna blifva anställde vid främmande Arméer, för att inhämta skicklighet i krigareyrket, kunna blifva fler än 1 å 2, men då anslaget icke utgör mer än 9000 Rdr om året, anser jag det knappast möjligt att mer än en Officer kan begagna detsamma.
Redan 18,000 Rdr
Rmt är för litet, men då icke mera är hegardt, borde Utsk. åtminstone gått så långt som motionären äskat.
Att utsträcka förslaget på sätt Hr Klint föreslagit, tror jag lika med de talare som sett frå - D en 15 Juli e. m. 365 gun ur Riksdagssynpunkt, icke vara rätt, ty äfven om man i detta ögonblick kunde hafva den förhoppning att ett Stånd skulle fatta samma beslut som R. o. Ad., skulle man likväl slutligen komma att spela om hela anslaget i Förstärkt Utsk. och med ganska mycken utsigt att förlora alltsammans.
Denna utsträckning skulle efter min åsigt gifva frågan ett helt annat skick i de öfriga Ståndens opinion.
Anslår man dessa medel på sätt Utsk. föreslagit, har man förhoppning om att de komma att beviljas, men vill man äfven använda dem under freden för att utskicka Officerare för andra vetenskapliga ändamål, då fruktar jag att de andra Stånden som icke lika väl som R. o. Ad. inse nyttan af dylika anslag, skulle draga mycket i betänkande att bevilja detsamma.
Jag får således instämma med Hr Bildt derutinnan att anslaget förändras till 18,000 Rdr och att ordalydelsen ställes så att ändamålet blifver på ett bestämdt sätt uttryckt.
Men i afs. på Hr Stjernsvärds yrkande att ordet »krigförande» måtte utbytas mot »i aktiv krigstjenst», ber jag att få anmärka det jag knappast tror att krigsministern eller Regeringen kan tolka orden aktiv krigstjenst på det sätt att det kunde tillåtas en svensk Officer att begagna delta stipendium för att tjenstgöra hos en makt, hvilken befinner sig i fredstillstand med alla andra makter, men hvars Armé står på krigsfot.
Jag hemställer till Hrr Bildt och Stjernsvärd huruvida det icke vore rättast att säga »i den främmande Arméen som befinner sig på krigsfot.»
Det är något helt annat än aktiv krigstjenst, det är en allmänt begagnad militärisk term, hvars betydelse hvarje militär känner.
Den säger ingalunda att en sådan makt befinner sig i krig.
Aktiv krigstjenst deremot är ett uttryck som icke har någon sådan allmänt erkänd betydelse och kan likväl tolkas så att en makts
Armé icke är i krig med en annans och i sådan händelse vore ändamålet helt och hållet förfeladt.
Jag anhåller således att orden »på krigsfot ställd» måtte inryckas i st. f. krigförande.
Hr Wrangel:
Man har här velat sönderdela denna fråga så att resestipendier för krigsvetenskapliga ändamål och stipendier för Officerare, hvilka gå i krigstjenst hos främmande makters Arméer, skulle vara 2:ne helt olika frågor.
Det är möjligt att saken kan så tolkas, men för min del anser jag att, då ändamålet är ett och detsamma nemi. att bilda dugliga Officerare, så måtte de vägar som föra till målet kunna med hvarandra sammanfalla.
Jag tror detta så mycket heldre, som motionären sjelf i sitt anförande, såsom skäl för beviljande af sitt förslag, har omnämnt de militärkomitéer, som från främmande makter skickats till Arméer ställde på krigsfot, t. ex. till Arméen i Donaufurstendömena och på Krim.
Dessa komitéer måtte viii icke hafva ingått i deras krigstjenst, man meningen har väl varit att de i första rummet skulle göra sig hemmastadde med andra Arméers militära utveckling samt förbättringar i krigsväsendets olika grenar.
Om det är Grundlags- eller form-enligt oriktigt att göra ett amendement till StatsUtsk:s Utlåt, eller att förändra bokstafsmeningen af det föreslagna beslutet, är jag allt för ung Riksdagsman att kunna bedöma; men så mycket är 366
Den 13 Juli e. m. säkert att jag sett ganska stora förändringar på sådant sätt vidtagas.
Man har talat om, såsom en politisk klokhet, att icke gifva förslaget den meranämnde utsträckningen, emedan de andra Stånden då icke skulle godkänna detta förslag.
Jag har redan förut nämnt att jag tillmäter dem en större fond af rättvisa i frågans afgörande, och för öfrigt kan jag icke inse annat, än att motionären och de som understödt hans förslag yrkat på en tredubbelt så stor summa som dessa andra Stånd och som Hr af Klint tillstyrkt.
Det är således summan, som synes vara det afgörande, icke vilkoren, hvilka böra justeras efter krigsstyrelsens bättre förstånd.
Hr Hjärne har redan framställt skilnaden mellan aktiv krigstjenst och Armé på krigsfot.
Jag medger visserligen att jag ingalunda önskar ställas i jemförelse med den Officer som framhåller sin aktiva krigstjenstgöring; jag tror dock att han är öfvertygad om, det jag visste att franska Arméen befann sig i krigstjenst; men just derföre att jag icke förutsett en sådan orimlighet som att vi skulle skicka våra Officerare till Kaukasien eller Algier, der Arméer visserligen befinnas på krigsfot, nämnde jag icke härom, utan förmodade att vi skulle hålla oss inom Europa, och att der högst sällan Arméer förekomma på krigsfot tror jag mig hafva grundad anledning att påstå.
Man har sagt att detta anslag icke borde vara till för bildandet af teoretiska Officerare, emedan vi deraf hafva tillräckligt, utan af praktiska.
Det är visserligen sannt att de teoretiska Officerarne anses af de s. k. praktiska för nollor, men de verkligen praktiska anse dem icke så; och detta måtte bevisa hvad de teoretiska må gälla.
Hr Stjernsvärd har fruktat att genom den föreslagna utsträckningen skulle stipendierne endast komma på generalstabens lott.
Jag skulle tro att, då K. M. och K.
St:r bestämma att olika anslag böra utgå för Arméens olika vapen, dessa anslag icke komma att sammanblandas, samt att det är en något vågad insinuation att förutsätta, det dessa summor skulle kunna användas till annat än som afses, nemi. bildandet af krigsduglige Officerare, och derigenom befrämjandet af framsteg i krigskonsten.
Jag framhärdar deri att under närvarande förhållanden, då Officeren icke kan få deltaga i krig, vinnes det afsedda ändamålet t. o. m. bättre genom att, med nödigt urval, utskicka Officerare på resor, försedda med lämpliga instruktioner och föreskrift att lemna detaljerade berättelser, att göra sig hemmastadde med de olika brancherne af krigsväsendet, än genom tjenstgöring i en utländsk garnison, t. o. m. vid ett utländskt läger.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han nu, då ingen talare ytterligare anmält sig, ansåg sig böra innan öfverläggningen förklarades vara fulländad, tillkännagifva den åsigt som han i följd af StatsUtsk:s upgift om innehållet af Hr Stjernsvärds, motion, måste hysa, att Hr af Klints framställning innefattade en ny motion, som i viss mån var t. o. m. bestämdt stridande mot hvad Hr Stjernsvärd yrkat.
Hr Stjernsvärds motion, innefattade förslag om anslag till stipendier för Officerare, som gå i utländsk krigstjenst, och det med så bestämd inskränkning till detta ändamål, att motionen slutade Den 15 Juli e. m. 367 med yrkande, att hvad ena året ej kunde dertill användas måtte besparas till ett annat för att uteslutande till detta ändamål användas.
Hvarje förslag om anslag till annat ändamål måste således anses såsom en ny fråga och finge följaktligen icke uptagas, utan att derom väcktes ny motion, som hade stöd af 56 § RiksdagsOrdn.
, i hvilken form Hr af Klints förslag likväl icke blifvit framstäldt.
Hr Gr. o. Landtm, ansåg sig således icke kunna framställa den propos., som af Hr Klint blifvit begärd.
Hr Stjernsvärd: Sedan Hr. Gr. o. Landtm, förklarat att någon propos. icke kan ega ruin på Hr af Klints förslag, så förfaller naturligtvis den bordläggning jag begärt.
Sedan jag nu fått tillfälle att läsa det förslag som Hr Stjernsvärd framställt, finner jag att ordalydelsen deri är sådan att det nästan icke är möjligt för en Officerare att inträda i aktiv tjenst hos främmande Arméer, såvida den icke är krigförande, d. v. s. att med borttagande af ordet krigförande och tillägg af orden i akliv krigstjenst varande skulle intet vinnas.
Då nu dessutom inga länder sätta sina Arméer på krigsfot utom i högst sällsynta fall, men man deremot sett att de oftast delvis hafva mobiliserat sina Arméer vid politiska förvecklingar, tror jag att det ändamål som man genom borttagandet af ordet krigförande sökt vinna, bättre skulle vidhållas genom att införa orden »till större eller mindre del befinnner sig på krigsfot,»
Då skulle en svensk Officerare kunna utskickas för att ingå t. ex. i fransk krigstjenst, emedan i Frankrike nu en del af Arméen befinner sig på krigsfot, han skulle kunnat skickas till Österrike der för en tid sedan en del af Arméen äfven befann sig på krigsfot, nemi. den som ockuperade Donaufurstendömena.
I Italien finnas äfven delar af Arméer på krigsfot.
En sådan modifikation anser jag således nödvändig om ändamålet som åsyftas skall vinnas.
Jag anhåller således att detta amendement måtte framställas till Hr Stjernsvärds förslag.
Då jag fullkomligt delar Hr
Bildts åsigt i detta fall och jag medger att med den redaktion jag föreslaget kunde möjligen förhållandet blifva enahanda som om en sådan förändring icke vore vidtagen, instämmer jag till alla delar med Hr Bildt.