Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi hafva sett tillräckliga bevis derpå, alt ett handelshus, som den ena dagen ansågs så säkert, alt man snart sagdt täflade eller slogs om att deruti få insätta sina penningar, inom 8 dagar gått öfverända.
Vi behöfva icke gå till Hamburg, för att söka exempel derpå; vi hafva dem här i vår egen hufvudstad.
Jag tror dessutom, att den siste talaren, Hr Rosenblad, begått ett misstag, då han föreställt sig, att han i egenskap af Bancofullmäktig endast skulle blottställa sig för klander, i händelse han köpt bevis derpå att silfver blifvit deponeradt hos ett handelshus, som han ansett för säkert, men som likväl sedermera gjort concurs.
Jag tror nemi., att Hrr Bancofullm. skulle lagligen kunna dömmas till ersättning, om en sådan händelse inträffade; ty om R.
St. hafva gifvit Hrr Bancofullm. i uppdrag att köpa bevis derom, all silfver blifvit hos kända och säkra handelshus deponeradt, så har sådant skett med fullkomligt förtroende dertill, att Hrr Fullm. skola förskaffa sig kännedom, huruvida de ifrågavar. husen äro fullkomligt säkra eller icke; och om då Hrr Fullm. med förbiseende deraf afsluta dylikt aftal med handelshus, hvilka sedermera gjorde cession, och man i följd deraf förlorade de deponerade penningarne, så skulle jag tro att Hrr Fullm. icke kunna undgå att lagligen ställas till ansvar,samt ådömmas ersättning; åtminstone skulle jag aldrig, om jag hade förtroendet att vara Fullmäktig i Banken, våga mig in uti dylika transactioner.
Jag tror derföre, att ett stort fel ligger i det ifrågavar. förslaget och att om, pä sätt en värd talare upplyst, det icke går an för andra än handlande i Hamburg, att insätta silfver i Banken derstädes, så skulle jag tro, att Utsk. borde föreslå, att det handelshus, med hvilket transactionen afslutas, borde åläggas att förete bevis derpå, alt ett motsvarande depositum blifvit i ofvannämnde Bank gjordt för Svenska Bankens räkning.
Möler något hinder äfven 56
Den 7 0 c t o b e r. derföre, så anser jag förslaget vara af beskaffenhet att icke böra antagas.
De betänkligheter, som den siste värde talaren anfört i afseende på det juridiska ansvar, som skulle följa, i fall Fullm. i Banken vore nog olycklige att vända sig till ett hus, som icke vore solid, äga visserligen enligt nu gällande reglem. sin fulla riktighet, men de reglementariska stadganden som ytterligare kunna komma, torde dock, med bibehållande af fullkomlig trygghet derför, att icke Bankens medel skola äfventyras, äfven i den vägen kunna ställa någon säkerhet.
Jag föreställer mig, att Hrr Fullm. icke lära kunna tillåta att silfver för Bankens räkning deponeras i andra handelshus, än sådane som de känna sjelfva äga betydliga summor insatte, antingen i Hamburger Banken eller i andra banker.
Alt frun dessa hus få bevis derom, att i dervarande bank deposition skett för Svenska Bankens räkning, beror af de omständigheter som i Hamburgs
Bank äro gällande och föreskrifne.
Kunna dylika bevis erhållas, så är det naturligt, att dessa skulle i första rummet begagnas, för att pä samma gång trygga såväl Banken som Bankens Fullm.
När den Norrska Banken kunnat i flere år begagna denna utväg med stor fördel, så ser jag icke eller hvarföre den Svenska Banken skulle derifrån uteslutas.
Då dessutom den föreslagna summan af BancoUtsk. blifvit limiterad på det att risken icke mätte blifva öfverdrifven, så kan jag på dessa skäl icke annat än tillstyrka bifall till BancoUtsk:s förslag, sådant det nu är, hafvande redan förut anfört orsaken hvarför det blef så författadt.
Hr Bosenblad:
Vdl man äga en bank, vill man föra bankrörelse, så måste man föra den på ett bank-enligt och förnuftigt sätt.
Det finnes då äfven ett ord som kallas förtroende.
Det kan visserligen vara förhållanden, der man icke med fullkomlig juridisk eller mathematisk visshet kan säga, att säkerhet bestämdt finnes; men om denna säkerhet är så sannolik, att det öfverskrider alla sannolikhetens gränsor, att någon osäkerhet kan finnas; om Bancostyrelsen har sig bekant, att handelshus finnas i Hamburg, som för några månader sedan erbjudit densamma, att hvilken dag som styrelsen behagar, hålla till dess disposition li million r:dr b:co, eller många gånger den summa som nu skulle komma i fråga; om man känner, att samma hus af andra regeringar hafva emottagit documenter att försäljas till 20 å 30 gånger det högsta belopp, som här står; och om man slutligen äfven känner att under nuvar. förhållanden icke sådane sammanstämmande omständigheter finnas, som de hvilka ägde rum 1825, och hvaraf Goldschmidtska husets fall föranleddes: så tror jag att med den möjliga visshet, som man i sådane ärenden kan ernå, man skulle kunna förtro ett depositum af kanske 100,000 r:dr åt ett dylikt handelshus.
En värd ledamot, med hvilken jag
Den 7 October. 57 jag icke vagar mäta mig i juridisk kunskap, har yttrat, att juridiskt ansvar och ersättningsskyldighet skulle kunna åläggas Fullm. i Banken, om en förlust för Slaten uppkom i följd af ett dylikt depositum, hvartill dem 1111 skulle medgifvas rättighet.
Jag känner visserligen icke fullt, om denna ansvarighet skulle kunna dem ådömmas; men jag skulle vilja betvifla det, ty örn en fullm. fått i uppdrag (hvarom just nu är fråga) att för sina committenters räkning deponera medel hos ett handelshus på främmande ort, med förbehåll blott, att detta hus skall vara säkert; så tror jag ej att bemälde commiltenter kunna ålägga sina fullm. alt se längre än hvad menskliga ögon räcka, eller att forska längre än hvad mensklig forskning verkligen kan medgifva.
Om sålunda då en förlust uppkommit, det kan visas, att de fullm. tillvägagått med all möjlig försigtighet; att de valt hus, hvilka ägde livad raan kallar verldscredit och att denna credit ej var lill det ringaste rubbad vid det tillfälle, då depositionen skedde; så tror jag ej alt ansvar för en sedan inträffad förlust kan dem åläggas; men hvad jag är mycket säker om, är, att de som skola utkräfva detta ansvar, nemi. R. St., icke kunna handla nog lågt för att utkräfva detsamma af sina Fullm.
Hvad sjelfva frågan beträffar, så är det gifvet, att betänkligheter dervid uppstå.
Detta måste vara en följd redan deraf, att en sådan extraordinär åtgärd ansetts nödvändig.
Ty hade Ulsk. haft lid på sig att utveckla alla reglementariska stadgandcn, som höra hit, och det icke af ögonblickets kraf nu ansett sig föranlåtet, alt så bär måhända i hast gå in och begära Ständernas tillåtelse att verkställa en åtgärd, som är af behofvet påkallad, så hade ett sådant uraktlåtande varit oförlåtligt; men då jag anser betänkligheten lika stor att afslå förslaget och derigenom beröfva Fullm. de enda medel de för närvar, hafva alt fylla dagens mycket stora och tryckande behof, så anhåller åtminstone jag alt fä rösta för det ifrägavar. betänk.
Den siste talaren har yttrat, att juridiskt ansvar för Bancofullm. icke vore att befara.
Jag ville önska, att händelsen blefve sådan, om B.
Sl:s Bank skulle komma alt förlora något på de ifrägavar. handelshusen.
Men ser man lill erfarenheten, så finner man, att misskundsamheten och liberaliteten vanligen äfven taga slut, när penningarna äro borta.
Åtminstone har jag sett en Konungens Rådgifvare i brödrariket dragen inför Riksrätt, derföre alt han, som var Chef för Norrska Finance-dep., hade haft vexelaffärer med ett utrikes handelshus, som cederade.
Hr Mannerskantz, Carl Axel.:
Jag anser icke allenast, såsom Hr von Hartmansdorff, detta betänk, vara öfverflödigt, utan äfven onödigt; ty jag tror, att enligt nu gällande baneoreglem., Bancostyrelsen är fullt berättigad att vidtaga en sådan operation, som den att köpa in depositionsbevis på silfver uti Hamburg.
Det står nemi. icke blott i 112 § af reglera, för R.
St:s Bank, ulan äfven i en hel mängd andra §§, alt Bancofullm., dels dä de så ; . 3 h. 8 5S Den 7 Octo ber. tjenlig! finna, äro berättigade, och dels understundom äro ovillkorligen förpliglade att förstärka Bankens metalliska cassa, medelst inköp från främmande länder af guld och silfver.
Nu slår det visserligen i 120 § af samma reglera., alt då den metalliska rassali sjunkit under -J af sedelstocken, så får denna sistnämnda i intet fall, genom någon af Bancostyrelsen beroende åtgärd, ökas ; men detta bud malte aldrig någonsin kunna fattas på det sältet, som skulle Fullm. icke vara berättigade att då inköpa silfver, utan har detta afseende på helt andra åtgärder, som äro beroende af Bancofullims bepröfvande, och hvilka icke såsom silfverköpen under vissa förhållanden äro bestämdt anbefallda.
När man således vill tolka reglera, fält, sä kommer något hinder för silfver— köp ej nu i fråga; men deremot är det en ganska farlig åtgärd, som nu föreslås, innan man ännu bar organiserat Bancostyrelsen på ett tillfredsställande sätt.
Del står nemi. uti det förslag, som här blifvit ingifvet från BancoUtsk., att depositionen får äga rum endast hos ”kända och säkra handelshus”; men jag hemställer, huruvida det är möjligt för en Bancostyrelse, sammansatt på det sätt som vår, af ledamöter af de särskilda Stånden, hvilka måhända och troligen alldeles icke hafva baft något att göra med handelsaffärer, alt bedomina om de eller de handelshusen äro säkra eller icke.
Jag tror, att ett sådant förslag som del förevar, icke bort inkomma annorlunda än i sammanhang med regleringen af hela denna sak i sin allmännelighet.
Då skulle jag sannolikt, hafva bifallit detsamma; men nu mäste jag, på i korthet angifna grunder, yrka afslag ä betänk, eller ock äterremiss af detsamma.
En värd talare har trott, att dä ett ombud fullgjort allt hvad det efter sin öfvertygelse kunnat göra, för att vinna den största möjliga säkerhet, så skulle detsamma icke kunna åläggas juridiskt ansvar.
Att sä likväl icke är förhållandet, derpå hafva vi nyligen sett exempel.
Ett handelshus härstädes hade nemi. af ett annat hus i landsorten fått sig en vexelförsäljning uppdragen, hvilken samma hus afslutade om Fredagen med ett handelshus, som då ansågs fullkomligt säkert, men som icke destomindre gjorde concurs om Måndagen.
Oaktadt det huset som erhållit commissionen hade handlat efter bästa öfvertygelse, biet det likväl dömdt, att ersätta det förlorade beloppet, ,som var ganska betydligt.
1 motsats till Hr Frih.
Hamilton, som ansett det vara lågt handladt, om Fullm. ålades ansvar, tror jag att en dylik handling vore fullkomligt laglig.
Ty om Hrr Fullm. icke hafva bättre sett sig om, än att de hafva ingått i transactioner med handelshus, som i sjelfva verket ej varit säkre, utan blott haft namnet deraf, så tror jag vara både rätt och billigt att de stanna i ersättningsskyldighet för hvad sålunda genom deras förvållande gått förloradt.
Det är med hänseende dertill, som jag tror det vara ganska vådligt att lemna bifall till ett sådant stadgande, som det nu föreslagna, och får jag derföre tillstyrka, att betänk, måtte till Ulsk. återremitteras, för att undergå den förändring, som kan vara af behofvet påkallad.
Den 7 0 c t o b e r. 59 Hr Rosenblad:
Jag erkänner visserligen, att jag delar Hr Mannerskan(z's åsigt af bancoreglera., men denna delas ej af alla, och såsom bevis derpå, alt olika meningar finnas om 120 § i reglera, för R.
St:s Bauk, får jag anföra, att enligt hvad ryktet säger, lärer Bancoslyreisen blifvit ställd under aclion, derför alt den ansett sig äga rättighet alt utgifva sedlar för att köpa silfver, som sedermera skulle levereras i Stockholm.
Ehuru BancoUtsk., med den rätt som det trott sig äga, gifvit Fullm. befallning att. verkställa den nu föreslagna åtgärden, så hafva dessa likväl genom majoritetens beslut icke förmenat sig äga dertill rättighet, utan ansett alt en sådan kunde dem blott genom ett.
Sl:s beslut meddelas.
Beträffande det juridiska ansvar, som skulle komma att drabba Fullm., så, emedan jag sjelf besitter ett dylikt förtroende, anser jag mig ej böra ingå i någon undersökning derommen jag får dock förklara, att jag ej tror den ringaste risk vara med den ofvannämnda åtgärden förenad och att jag ej det aldra minsta låter uppskrämma mig af de händelser, som Hr Cederschjöld citerat, ty, enligt mitt begrepp, kan icke någon jemförelse uppstå emellan de luis som han i sitt yttrande afselt och dem som med sin Europeiska credit här skulle komma i fråga.
Men i egenskap af representant för Svenska folket anser jag mig icke kunna åsidosätta min pligt att göra hvad jag kan, om än det vore en aldrig så ringa åtgärd, för att i della ögonblick i någon ringa män kunna lindra den förlägenhet, hvaraf den Svenska rörelsen lider i alla landsorter och hvaraf äfven den Svenska skeppningen får vidkän nas följderna.
L)ä äfven för den strängaste bancokarl ej ens den aflägsnaste risk (innes, alt eli handelshus, som i hela verlden skattas för att äga några och 20 millioner r:dr, skulle inom några fä månader göra concurs, så anhåller jag ytterligare om bifall lill betänk.; en älerremiss skulle vara detsamma som ett afslag.
Jag vill blott nämna, alt då Bancofullm. bokstafligen ej äga att uti Bankens metalliska cassa intaga annat än ”silfver-eller guldposter, dem K.
Myntverket af Banken eller andra för Bankens räkning, enligt lill Banken ingångne, af Myntverket ulgifne qviltencer och bevis emottagit och under sin värd äger”, sä är det verkligen eli behof, alt en auetorisation dom nu lemnäs.
Jag för min ringa del röstar bifall till betänk, och detta af det skäl, att jag tror det vara det mest passande sältet för Ständerna alt mildra följderna af mångväldet.
Jag vill hafva den äran att explicera mig.
Om det vore en enskild, som skulle fatta detta beslut, skulle han visserligen icke afsäga sig den vinst, som dermed afses.
Visserligen hör ämnet under probabilitelens område, men då kloka män ansett, alt vinst dermed skulle vara förenad, så tycker jag att man bör lemna Bancoslyreisen de friare händer, som kunna ensamt utverka förmånen.
Man har sagt, att detta beslut skulle möjligen kunna inverka på ett ajpnat, men jag tror, att man bör behandla hvarje 60 Den 7 October. sak särskildt oell således delar jag icke den fruktan.
Tillåtelsen nu gäller endast för ögonblicket och kan omöjligen gälla för någon framtid, hvarom betänk, tydligen i dess slutmening upplyser.
Orsaken hvarför jag ännu en gång begärt ordet är den, att jag fruktår att den af Hr Cederschjöld framställda anmärkn. lätt kan föranleda till en votering, hvilken jag tror kunna undvikas, i händelse samma anmärkn. redan på förband från sjelfva frågan afskiljes.
Hvad man än må tänka i fråga om Bancostyrelsens åliggande alt ersätta uppkomna förluster eller icke, så måste det åtminstone erkännas, alt om Hrr Bancofullm. sjelfve anse sig kunna våga på, alt göra en sådan transaction, så behöfver frågan örn den möjliga påföljden för dem icke influera på det beslut som nu fattas.
I afseende på Hr Mannerskantz^ invändning, att Fullm., Sländerne oåtsporde, kunnat vidtaga ifrågavar. åtgärd, så tager jag mig friheten svara, alt om Ständerna nu alsia betänk., så lärer Bancostyrelsen, äfven om den förut skulle trott sig berättigad dertill, likväl efteroett dylikt afslag, finna sig förhindrad alt densamma verkställa.
Åtskilligt kunde visserligen ännu vara att besvara, men dä i sjelfva frågan opinionerne redan lära vara ense, skulle det tjena till ingenting att dermed upptaga liden.
I anledn. af den vändning öfverläggningen tagit, får jag förklara, att mina betänkligheter vid antagandet af BancoUtsk:s förslag, i det skick det sig nu befinner, icke härröra deraf, att jag anser 11. o. Ad. eller något annat
Stånd böra hafva undseende med de äfventyr, för hvilka deras Bancofullm. skulle genom förslagets antagande blottställas; men väl bör Ståndet akta Banken för det äfventyr han skulle komma att löpa, om Fullm., ehuru anklagade och dömde till ersättning, icke hade något att betala med.
Jag mäste ännu en gång begära ordet, för alt i anledn. af den siste talarens yttrande, fästa R. o.
Ad:s uppmärksamhet derpå, att
Bancostyrelsen i alla händelser löper ett äfventyr, äfven vid utöfningen af den rättighet, som reglera, nu tillägger densamma.
Reglera, berättigar nemi.
Bancostyrelsen att uppköpa silfver af kända handelshus i Stockholm samt lemna desamma föreskrifter.
Om alla möjligheter nu läggas tillsammans, så finnes det ingenting som icke kan göra, att dessa hus under tiden spela bankrut, och att Banken således derpå förlorar.
Vill man sålunda ej lemna något förtroende åt Bancostyrelsen, så tillstår jag, att jag icke begriper huru det skall gå till vid uppköp af silfver; ty nödvändigt måste någon person derom ombetros.
Antingen nu en embetsman utskickas till Hamburg för att köpa detta silfver; eller om ett handelshus här i Stockholm derom ombetros, så måste risk i bådadera fallen löpas, och bör denna icke blifva större på det förstnämnde stället än på det sednare.
St. äro Bankens förvaltare och ägare, skulle jag vördsamligen vilja tillstyrka, att de behandlade den - Den 7 Oc toler. 61 na Bank hufvudsakligen såsom financierer.
Jag gör mycket afseende på och värderar ganska högt juridiken, men att blott ur den stränga och stela juridiska synpunkten vilja reglementera för en Bank, det tror jag vara detsamma som att upplösa densamma.
Om man vid en banks förvaltning vill utesluta allt personligt förtroende, så kommer en sådan hank föga att tjena, och den kommer då aldrig att afsluta affärer i någon betydlig scala.
Man torde linna, att vår bankrörelse är till en betydligt öfvervägande del ställd på namn-utlåning, och att hela denna utlåning på namn icke är annat än ett pröfvande af personlig vederhäftighet, hvilken pröfning är öfverlemnad, dels åt Fullm. i Banken, dels åt underlydande tjenstemän.
Här är visserligen nu i fråga, alt Fullm. skulle pröfva ett annat slags förtroende, som skulle gä i större scala, och hvarvid således misslagen skulle blifva mera kännbara för Banken; men å andra sidan är det också större fördelar som dermed vinnas, och jag tager mig friheten upprepa, alt hvar och en bankrörelse måste vara utsatt för vådor, hvilkas utestängande skulle föranleda afstannandet af all rörelse.
Jag tror således, alt Hr Gripenstedls invändning icke bör hafva någon inverkan pä K. o. Ad:s beslut.
Hvad åter beträffar den invändning, som af Hr Mannerskantz blifvit gjord emot det föredragna betänk,, så kan jag icke neka, att en stor svårighet förefinnes i Bancostyrelsens sammansättning (hvilket äfven var anledn. att år 1834 all vexelhandel blef Bancofullm. betagen); men pian bör då komma ihåg, alt denna svårighet icke kan afhjelpas förr än vid nästa riksdag, således först en lång tid efter den begärde återremissens besvarande och efter upphörandet af den conjunctur, som Banken nu borde begagna, och jag tror således, att 11. o. Ad. för denna gång må kunna med förtroende till nuvar.
Bancofullm. åt dem öfverlemna verkställandet af den tillfälliga åtgärd, som här är i fråga, och hvilken jag, likasom flera föreg:de talare, anser vara af landets behof för ögonblicket högeligen påkallad.
Sedan härefter öfverläggningen förklarats vara slutad, blef, uppå af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., BancoUtsk:s mein.
N:o 18 af 11. o. Ad. bifallet, samt prot.uldr. derom genast uppläst till justering och godkändt. II. II. o. Ad. åtskildes kl. 3 e. m.
In (idem protocolli, Albert Munck. 02 Den 9 Octo ber.
Upplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exp.- Ulsk. inkomna förslag lill R.
Sl:s lind. skrifvelser lil K. M., neni!.:
N:o G, i fråga om afgifterne vid utflyttning lill utrikes ort; och N:o 7, ang:de anskaffandet af militärposter till bevakning af Lånecontoren i Malmö och Götheborg.
Till justering uppläsles vidare Exp.Ulsk:s följande förslag lill R.
Sl:s und. skrifvelser till K. M., nemi.:
N:o 8, rör:de af K. M. i nador föreslagen och af R.
St. antagen förändring af 87 § Reg.F.; och N:o 9, angide godkända förslag lil! ändringar i Rikets grundlagar. ffr von Hartmansdorff, Au g.:
Som jag vet att Coust.- Utsk. kommer in med ett mern., innehållande uppgift på de grundlagsförändringar, som af R.
St. bifallits, och dä Exp.Utsk. genom sina förslag till und. skrifvelser galt Const.Utsk. i förväg, anhåller jag att båda dessa förslag mätte tills vidare få hvila på bordet.
Frih. Cederström, Jacob, förenade sig med Hr von Hartmansdorff.
Lagerbjelke, Gustaf: Jag får i anledn. af hvad Rivon Hartmansdorff yttrat, upplysa, att Exp.Ulsk:s förslag är uppstäldt efter Const.Utskis omnämnda meni., hvilket kommit Exp.- Utsk. tillhanda förr än det hunnit af Const.Utsk. på vanligt sätt afgifvas.
Orsaken hvarföre Exp.Utsk. nu inkommit med dessa förslag till und. skrifvelser, var en tillsägelse från Talmans-conferencen, att dermed önskades skyndsamhet.
Att nu återremittera dem för att invänta Const.Utsk:s mern. och sedermera remittera det lill Exp.Utsk. skulle endast föranleda en onödig utdrägt af riksdagens längd, ty uppställningen blir i alla fall densamma.
På grund deraf anhåller jag, att Exp.Utsk:s nu föredragna förslag lill und. skrifvelser måtte godkännas.
Jag tror lika med den siste talaren, att i afseende på sjelfva författandet af de und. skrifvelserna all möjlig rättfärdighet blifvit uppfylld.
Jag går än längre, ty jag skulle tro, att elen rätta formen vore iakttagen, äfven om Exp.Utsk. uppsatt detta betänk, utan att från Const.Utsk. hafva erhållit någon annan vägledning, än det betänk, om hvilande grundlagsförslag, som det afgifvit till RiksShn.
Jag tror icke att Hr von Hartmansdorff kan anvisa något ställe i grundlagen, som ger anledn. till alt und. skrifvelser ang-.de grundlagsförändringar skola annorlunda uppsättas och behandlas än andra und. skrifvelser.
Den il 0 c t o I> e r. 03
DA ett betänk, gått från LagUtsk. eller hvilket annat Utsk. sorn helst, och det blifvit af Ståndena behandladt, afgå prot.ntdr. från dessa Stånd till Exp.Utsk., och då Utsk. finner att 3 Ständ sammanstämt om eli beslut, så uppsätter det på grund deraf den und. skrifvelsen.
Då dek är fråga om grundlagsförändringar, ser jag icke alt det beliöfves någon annan åtgärd.
Hela skillnaden är blott, att Exp.Utsk. der tillser, huruvida det är 4 Stånds sammanstämmande beslut, dä det vid andra frågor endast behöfves tre.
Jag skulle för min del önska, att Hr von Hartmansdorff ville afstå från den begärda bordläggningen, då det i mänga afseenden vore mycket väl om målet skulle kunna så skyndsamt som möjligt expedieras.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då begäran blifvit gjord om bordläggning af Exp.Utsk:s under N:ris 8 och 9 afgifne förslag lill und. skrifvelse!', K. o.
Ad. torde finna, att bifall dertill ej borde vägras.
Hrr Bänkmäns lista lill val af 2:ne Eiectorcr efter IN:o 230 Frih. Barnekow, Adolph Christian, och N:o 2237 Hr Falin, Fullm.
Gr. Lewenhaupt, Gustaf; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 20.
Fiih.
Bonde, Carl Jedvard, och „ 213.
„ Armfelt, Fullm.
Hr Bogeman, Johan Ludvig.
Äfvenledes öppnades Hrr Eleclorers listor till val af en ledamot i SlatsUlsk., en ledamot i Bevilln.Utsk., 2:ne ledamöter i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., samt en ledamot i Ridd.Utsk.; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i S tats-Utsk o l let: efter N:o 814 Hr Gyllenhaal, Fullm.
Hamilton, Henning Ludvig Hugo; N-.o 1G20.
Hr Lagerborg, Samuel Wilhelm; Beviilnings-Utskottet: efter N:o 86 Hr Stuart, Fredrik Christoffer; N:o 1226.
Hr Gripenstedt Johan August; Allm.
Besvärs- och Ekonomi-U t sko t te t: efter N:o 103S Hr Bogeman, Carl, och N:o 1768 Hr Schmitterlöw, Carl Johan; N:o 2283.
Hr Akrell, Carl, och „ 2309- Hr af Dalström, Gustaf Jacob; Rid dar hus-Utskottet: efter N:o 1306 Hr Söderhjelm, Gustaf August; N:o 59.
Rålamb, Claes Sigfridsson.
Öppnades jemväl
Hrr Electorers lista till val af en suppleant i Const.Utsk., för N:o 792 Hr Lagerhjelm, Pehr, under den ho - u
Den 9 ' 0 c t o b is r. norn medgifna 14 dagars ledighet, räknad från d. 4 dennes, och sedan N:o 357 Frih. Nordenskjöld, Carl Reinhold, härtill utsedd, detta förtroende sig afsagt; och befans dertill hafva blifvit utsedd: N:o 2093.
A. Hr af Wetterstedt, Niclas.
Anmäldes och emoltogs Ilr Statsrådet m. ni.
Fredrik Otto Silfverstolpe, som å K.
M:s höga vägnar aflemnade en Dess nåd. propos. och en Dess nåd. skrifvelse lill R.
St. II.
Ex. Ilr Gr. o. Land t m. yttrade, att då den 3:dje månaden af riksdagen tilländalöper d. 25 dennes oell de hufvudsakligaste riksdagsärendena ännu icke till RiksStms pröfning inkommit, hade H. Ex. och de öfriga Ståndens Talmän ansett angeläget att hos K.
M. ett sådant förhållande blefve anmäldt och begäran gjordes om riksdagens förlängande den 4:de månaden, samt fördenskull öfverenskomma att i dag hos RiksSlrn föredraga denna angelägenhet.