Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle vid skada ersättning inte finns att tillgå får direktionen uppta lån i riksgäldskontoret mot 5 % ränta och de intecknade skuldbreven som full säkerhet.
Då dessa åtgärder bör öka fonden men också medför mer arbete har man beviljats att anställa en ombudsman, som skall bistå vid låneansökningarna och bevaka verkets rätt och bästa.
Hans lön blir 300 riksdaler.
Då göromålen ökar även för direktionens ledamöter genom omsorgen av utlåningen ökas deras arvode till 200 riksdaler eller om kassans tillgångar tillåter till 300 riksdaler årligen.
Kungörelse angående prolongation av den Carlshamns stad i nåder beviljade nederlagsfrihet.
Handelssociteten i Carlshamn har anhållit om förlängning av den nederlagsfrihet på 5 år, som de fick 1805, då de på grund av krigsoroligheterna inte kunnat utnyttja dem.
Man önskar 16 års frihet.
Kungl Maj: t tillåter att nederlagsfrihet gäller under tiden kriget fortgår och skall sedan ta ställning till förlängning av tiden.
Magasinen skall inom 3 år vara färdiga och de packbodar utefter strömmen bör vara säkra och pålitliga att förvara godset i.
De skall skiljas från övriga handelsbodar så att underslev inte kan äga rum.
Tullarrendesociteten skall vidtaga nödvändig bevakning.
Stockholm cen 5 september 1808.
Kungörelse om förhöjning i prisen å medicamenter.
Stockholm den 15 september 1808.
Apotekarsociteten har begärt att få höja priserna på medicinalier, då de genom kriget blivit svåra att införa i landet.
Följer prislista med en ökning av 50 %.
HALLMAN, ODHELIUS, HEDIN M FL.
Kungörelse angående tiden till undersmidens återtagande.
Stockholm den 19 september 1808.
Under krigstider kan inte bruksägare belasta sig med överflödigt järn, samt det undersmidens beräknande eller möjliga begagnande inte blir dem betaget.
Därför skall ingen viss tid anges för undersmidens återtagande, förrän fred råder.
Kungörelse angående rätta tillämpningen av Kongl Maj: ts genom Kongl.
Kollegie kungörelse den 14 januari 1806 meddelat förordnande rörande ansvaret för varor som till införsel är förbjudna och i värde ej överstiger 3 riksdaler.
Stockholm den 5 oktober 1808.
Förklaring till förordning av den 14 januari 1806.
Då förbjudna varor påträffas i packhus och vid visitationer skall böter erläggas med 3 riksdaler 16 skillingar om värdet inte överstiger 3 riksdaler.
Böterna för dessa mindre lurendrejeribrott minskas.
Kungörelse angående tiden till anskaffande av bevis om trävarors utförsel inom Sundet.
Stockholm den 13 oktober 1808.
1803 förordnades att den som utförde bjälkar, balkar, bräder, sparrar och spiror skulle sända bevis till sjötullkammaren på lastningsorten inom 6 månader.
Transporten skulle ha gått från Östersjön.
Under kriget då all förbindelse med Danmark är avbruten är detta omöjligt.
Tiden för beviset införskaffande ökas till 18 månader.
Stockholm 13 oktober 1808.
Kungörelse angående vad, till förekommande av obehöriga personers inflyttande i staden Malmö och dess förstäder, iakttagas bör.
Högkvarteret Lemlands prästgård den 24 oktober 1808.
I staden Malmö finns en nyttig och välgörande fattigförsörjningsanstalt.
För att kunna bibehålla antalet fattiga är det angeläget att obehöriga personer, som skall njuta sin försörjning på andra orter inte kommer till Malmö eller dess förstäder.
Det finns redan två kungörelser i ärendet från år 1805 och 1806 att obehöriga personer inte får flytta in i huvudstaden, Göteborg eller Malmö.
Kungörelse angående den under Kongl Maj: ts frånvaro i nåder tillförordnade regerings upphörande.
Stockholms slott den 4 november 1808.
Att den under Vår frånvaro tillförordnade regeringen kommer efter Vår lyckliga skedda återkomst att upphöra.
Stockholm slott den 4 november 1808.
Kungörelse att kluvna ej mindre än sågade tunnestävar och bottnar av furu och gran är att anse såsom lovgivna till utförsel, men att slikt virke av bok ej vidare får utföras.
Stockholm den 7 november 1808.
Olika begrepp hos tullbetjäningen har medfört att en del virke sågats på längden och andra vid ändarna.
I taxan föreskrives nu att bräder sågas på längden, annat är till export förbjudet.
Virket används till tunnor och är olika värt beroende på hur det sågats.
Tunneträ av bok till sill och fisktunnor är så stort i landet och bokskogarna i avtagande, så förbud utfärdas att sälja utomlands.
Kungörelse angående vidtagna anstalter, i anseende till tullbevakningen på Gottland.
Stockholm den 8 november 1808.
Beskrivs de olika förordningar och bestämmelser, en del från 1600-talet som gällt vilka hamnar på Gottland som tillåts bedriva utförsel av varor.
Då olika tider haft olika bestämmelser, har Kungl Maj: t nu bestämt att Slitö, som skall bevakas av en strandridare och en vaktmästare, Bursvik bevakas av en strandridare, Kylleij en strandridare, Rone en strandridare, Lörje en strandridare, Vestergarn en strandridare, Katthammarsvik en strandridare och en vaktmästare, Fårösund en strandridare, Kappelshamn en strandridare, Lindgarn en strandridare, Klintö en strandridare och en vaktmästare, är öppna hamnar dit ankommande skeppare har frihet att insegla.
Där verkställs visitation och lossning av varor.
Övriga hamnar får inte användas, om inte bevislig nöd är för handen.
Dit får endast införas spannmål, gryn och ärter.
De skeppare som tänker sig till Visby stad, tillåts inte anlöpa annan hamn, om inte nöd föreligger.
Kungörelse angående fri införsel av porter.
Stockholm den 17 november 1808.
Fri införsel av porter är tillåten över hela riket mot 5 riksdaler fatet i tull.
Cirkulär till samtliga landshövdingar i Sverige rörande indelta truppernas recruterande från lantvärnet.
Haga slott den 9 december 1808.
Redan 15 juni har Vi tillåtit rust- och rotehållare att ifrån lantvärnet leja sig karlar för att ersätta de ledigheter som inom Sveriges indelta regementen inträffat.
Erfarenheten är dock att de inte kunnat begagna sig av denna tillåtelse.
Därför vill Vi förbättra villkoren.
De av lantvärnsmanskapet, som blir uttagna till vargering får beklädnad och 5 riksdaler för varje år.
Blir de ordinarie ryttare eller soldater får de förmåner enligt knektkontrakt tills de fyllt sina 25 år.
Kan rust- och rotehållarna skaffa rekryter på förmånligare sätt, står det dem fritt.
Även ordinarie båtsmän och fördubblingsbåtsmän får rekryteras från lantvärnet mot samma lega och lön som båtsmanskontrakten föreskriver.
Kungörelse angående reservationskrav hos skattskyldiga inom praescripstionstiden.
Stockholm den 14 december 1808.
Då både kronan och taxeringsmän råkat i lidande då det gäller att fastställa preskripstionstiden vid skatteanmärkningar, har Kungl Maj: t förordnat att reservationskrav för de anmärkta
summorna skall meddelas, utan att summorna utökas, innan anmärkningarna är prövade och avgjorda.
För de anmärkningar, som förklaras förfallna kommer kravet att upphöra.
H af LÅSTBOM.
Svensk författningsamling 1809 Låssa kyrkas arkiv
Haga slott den 7 januari 1809.
Det är Vår konungsliga plikt att under det Oss och riket påförda kriget vidtaga de kraftigaste åtgärder för det urgamla landets försvar, dess självständighets upprätthållande och Våra trogna undersåtars värn och beskydd mot utländskt våld och förtryck.
Dessa viktiga ändamål kan inte vinnas utan tillräckliga medel för arméns underhåll och flottans utrustande, och genom denna tidens ovanliga dyrhet, stora kostnader åtgår.
Vi har därför funnit Oss nödsakade att begagna den rättighet i regeringsformen av den 21 augusti 1772, som tillåter Oss att vid sådana omständigheter utskriva en allmän krigsgärd.
I krigsgärd skall erläggas 5 gånger det belopp, som envar, efter 1808 års taxering är skyldig att betala.
Ämbetsmän, tjänstemän både civila och militära betalar lika mycket i krigsgärd, som de nu betalar i bevillning.
Järnbruken och bergshamrarna befrias till viss del med undantag av Dannemora gruvan, som skall betala dubbelt.
För hyror i städerna skall betalas krigsgärd.
För privata fruktbärande kapital skall betalas femte penningen av räntan för det löpande året.
Krigsgärden betalas under tre terminer, nämligen mars, maj och juli.
Det som skall betalas i mars skall vara i reda pengar.
Det övriga kan erläggas i varor t ex för ett helt hemman 20 kappar råg, 16 kappar korn, 4 kappar ärter, 1 tunna och 6 kappar havre, 14 lispund hö, 8 lispund halm, 8 marker salt fläsk, 8 marker torkat fläsk, 1 lispund salt kött, 8 marker torkat kött, 8 marker smör.
Varorna levereras till närmaste kronomagasin.
För att man skall nå bekvämlighet vid emottagandet måste spannmålen levereras i tunntal och smör, kött och fläsk inte under 10 lispunds vikt, därför bör flera slå sig samman om leveransen.
Haga slott den 7 januari 1809.GUSTAF ADOLPH.
Kungörelse angående vad vid förtullning av inhemskt toppsocker bör iakttagas.
Stockholm den 28 februari 1809.
Sockerbruksidkare är förpliktade att stämpla hela sitt lager av toppsocker på en gång.
Skulle någon del inte bli stämplad skall sockerbruksidkaren innan nästa söckendag är förbi betala avgift för det resterande.
Brev angående Gustaf Adolfs avsättning.
Stockholm den 13 mars 1809.
Att genom inträffade händelser Hans Kungl Maj: t blivit ur stånd att vårda rikets angelägna ärenden, har Vi, såsom den närmaste och enda fullmyndige ätteläggen av den kungliga familjen, funnit Oss föranlåten att tills vidare, i egenskap av Riksföreståndare antaga Riksstyrelsen.
Vi skall med den Högstes bistånd föra styrelsen så, att Riket må återvinna invärtes och utvärtes lugn, samt att handel och näringar återfå deras sedan länge avtynande liv.
Det är Vår oryggliga föresats, sedan Vi lagt början till denna grund, att med Rikets Ständer överlägga om övriga mått och steg, som skall bereda svenska folkets framtida välfärd.
Vi bjuder och befaller fördenskull samtliga Rikets innevånare, krigsmakten till lands och vatten samt ämbetsmän av alla grader, att visa Oss den tro och lydnad, som Vårt rena uppsåt och deras eget väl i närvarande tid oinskränkt fordrar: Befallandes Eder samt och synnerligen i Guds den allsmäktiges hägn och beskydd.
Stockholms slott den 13 mars 1809.
1 kun1809.doc 031025 2001-09-14 Stavn.kontroll
Kungörelse att all vidare uppbörd av den påbjudna krigsgärden genast bör inställas.
Stockholm den 14 mars 1809.
Sedan Vi denna dag beslutat sammankalla rikets ständer har Vi prövat för gott att genast inställa all vidare uppbörd av det Kongl Påbudet av den 7 januari i år ålagda krigsgärd.
Rikets ständer må själva efter grundlagen äga tillfälle att besluta i detta viktiga ämne Stockholms slott den 14 mars 1809.
Brev och Påbud till samtliga rikets ständer angående en allmän riksdag den 1 maj innevarande år.
Sedan den 13 i denna månad utfärdade nådiga kungörelse till ett älskat fäderneslands räddning från oundviklig undergång, har Vi funnit Oss föranlåten att tills vidare, i egenskap av riksföreståndare antaga riksstyrelsen.
Vi har ansett det vara av största vikt och angelägenhet, att med rikens ständer överlägga om mått och steg till beredande av svenska folkets framtida välfärd.
Vi bjuder och befaller samtliga rikens ständer att till den 1 maj i år infinna sig i Stockholm.
Det gäller alltså inte endast ridderskapet och adeln, som Gustaf II Adolf den 6 juni 1626 och Gustaf III den 9 november 1778 enligt riddarhusordningen sammankallade, utan alla stånden.
Prästerskapet skall representeras av ärkebiskopen och alla biskopar samt så många präster från varje stift, som brukar infinna sig.
Ifrån de övriga stånden skall så många som tidigare varit och med fullmakter försedda, så att Vi kan göra en begynnelse till riksdagen samt efter ett lyckligt slut hemsända eder igen.
Stockholms slott den 14 mars 1808 CARL.
Kungörelse angående frihet till införsel av utländskt odestillerat brännvin, tågvirke och talgljus samt ravenduk och segelduk, som lindring i tullen å foderväv och grövre lärfter.
Stockholm den 20 mars 1809.
Brännvin, foderväv och grövre lärfter kan inte produceras i tillräcklig mängd i landet.
Därför ges frihet att införa odestillerat brännvin från utlandet mot tullavgift lika med 18 kannor brännvin mot 1 tunna råg och ¼ tunna korn.
Särskilda regler i Stockholm och Göteborg.
Man har ansett nödvändigt att nedsätta tullen för foderväv och lärfter till 1 skilling alnen.
Nedsättning gäller också tågvirke och talgljus.
Kungörelse angående ytterligare avgifters erläggande för de hus och byggnader i städerna, vilka i tolv år och däröver varit brandförsäkrade.
Stockholm den 12 april 1809.
Den 22 augusti sistlidne år gjordes reglerna för brandförsäkringen om.
Man delade på städerna och landsbygdens kassor.
Det har nu visat sig att avgifterna för städernas kassa inte är tillräcklig.
Avgifterna skall nu betalas i 16 år i stället för 12, som det var tidigare.
EDELCRANTZ, LEYONMARK, GEYER, JULIN.
Kungörelse angående frihet till export av Liverpools salt.
Stockholm den 1 maj 1809.
Till uppmuntran för dem som handla med Liverpools salt tillåts att efter införseln genast låta utföra 2 / 3.
Sedan salttillgångarna blivit kända får även den sista tredjedelen utföras.
Kungörelse angående de på rikets flottor tjänstgörande coopvaerdie sjömäns befrielse från krono utskylder.
Stockholm den 4 maj 1809.
Kammarkollegiet tillkännager att skrivelsen från den 27 mars om att sjömännen skulle befrias från utskylder under nuvarande krig har godkänts.
Stockholm den 4 maj 1809 SAMUEL af UGGLAS.
2 kun1809.doc 031025 2001-09-14 Stavn.kontroll
Brev till Riksens Ständer av hans Kongl Höghet Hertigen av Södermanland, tills vidare Sveriges Rikes Föreståndare.
Stockholm den 9 maj 1809.
Från urminnes tider har sammankallandet av Riksens Ständer varit föranlett av fosterlandets viktiga angelägenheter.
Ofta när landet varit i någon brydsam ställning och någon gång vid verklig fara.
Men i så riksvårdande värv och ärenden som nu är förestående har Rikets Lagstiftare aldrig sammanträtt.
Det urgamla Sverige har varit nära sin upplösning.
En kort tid till och landet har inte mer funnits bland Europas Stater.
Vi Ständernas sammankomst i Norrköping gjordes kraftiga anstalter till landets välfärd och Riket upplevde en lycklig stund då vi åter skulle äga ett säkert och stadgat mynt.
Den i alla klasser uppkomna odlingshågen understöddes av författningar.
Det tvång som tidigare hindrat handel, bergverk, slöjder och näringars frihet och tillväxt togs bort.
Särskilt hjälptes Finland.
Jordbrukets tillväxt var synbar, oländiga hedar förvandlades till fruktbara fält och importen av spannmål minskade.
Smidesanläggningar, slöjdinrättningar av alla slag anlades och utvidgades.
Riket gick med stora steg mot en förbättring och mot allmänt välstånd.
Men hur hastigt förflöt inte dessa stunder av lugn och trevnad.
Grundämnet till Sveriges politiska felsteg och därav följande olyckor kan inte ses som en tillfällig utveckling utan måste sökas i ett systematiskt strävande efter allt för stor delaktighet i Europas angelägenheter och öden.
Det måste sökas i ett överdrivet begrepp om Nationens förmåga och om dess rättigheter och plikter mot andra Regeringar och Folk samt en sällsam ihärdighet att besegra oövervinnerliga svårigheter.
Landet och dess grannar hemsöktes av en stor sjömakt, som ingrep i Sveriges handelsrättigheter.
Konungen for till Ryssland och ingick ett förbund med ryske kejsaren.
Men Rysslands stöd förlorades när kejsaren avled och Danmarks i ett olyckligt sjöslag.
Sverige föll i hemlig ovänskap med båda och landet hamnade i strid med England och bröt med Frankrike.
Så småningom återställdes vänskapen med Frankrike och underhandlingar upptogs med England.
Men snart övergick utsikterna till oroande händelser.
Danmarks misstroende ökades, närmast löjliga tvisteämnen med Ryssland urartade i personlig ovilja och var nära att föra till ett verkligt krigsutbrott.
Detta förekoms dock, men kostade stora pengar i förberedande av krigstillstånd.
Lugnet och betänksamheten började alltmer störas av allt större sinnesrörelse.
Ibland skulle örlogsflottan, detta vårt huvudsakliga vapen, förstöras, vidmakthållas, minskas eller säljas.
Landtrupperna skulle ökas, trots att det inte fanns möjlighet att underhålla dem.
Landet styrdes med virrighet.
En resa till Tyskland fick bedrövliga följder för landet.
Hoppet att få deltaga i Tysklands angelägenheter på samma sätt som en av Kongl Maj: ts Stora Företrädare och att återsätta ett olyckligt kungahus på sina fäders tron, var den hemliga anledningen till resan.
Ju längre resan varade desto mer försvagades känslan för det egna landet.
Händelser gjorde att alla utsikter till vänliga statsförbindelser mellan Sverige och Frankrike förstördes.
Sändebudet i Paris återkallades.
Framställningar i Petersburg och London om biträde till försvarskrig, gjordes sedan till anfall.
Sveriges inblandning i Tyskland var i uppenbar strid med franska och preussiska intressen.
Trots detta kunde ett verkligt krigstillstånd undvikas.
Preussen med Frankrikes bifall gjorde ett förslag till Norra Tysklands neutralitet men förkastades.
Ett svenskt medgivande skulle lett till att alla rustningar i Svenska Pommern hade blivit överflödiga.
Underhandlingar med England fortsatte.
Missnöjet med Preussen tillog och Svarta Örns ordenstecken blev återsända till konungen av Preussen.
Detta var en extrem åtgärd som resulterade i att Preussiske beskicktningen återkallades och gemenskapen mellan länderna upphörde.
Ett läger i Skåne upprättades för att vid första lägliga tillfälle överföra trupperna till Tyskland.
Efter långvariga underhandlingar segrade äntligen tanken att undanröja alla hinder för Sveriges deltagande i kriget.
Ett traktat med England om subsidier till ett koalisationskrig undertecknades.
En svensk armé landsattes i Tyskland och förenades med ryska trupper.
Kungen anlände till Stralsund och övertog befälet.
Obehagliga tvistigheter uppstod åter med Preussen, vilket ledde till lång overksamhet för armén.
Stora krigshändelser utvecklades i Mähren och Rysslands styrka i Norra Tyskland tågade hem.
3 kun1809.doc 031025 2001-09-14 Stavn.kontroll
överensstämmelse med denna makt och Frankrike åtog sig Preussen att beskydda dessa länders neutralitet.
Aldrig hade ett lägligare tillfälle yppats för Sverige att med sparade stridskrafter övergiva krigsteatern.
Men kungen fortsatte att trilskas.
Efter Rysk medling återfick Sverige Lauenburg under sitt beskydd.
Sverige var nu ensamt om att stå under vapen.
Detta ledde till det sista olyckliga koalitionskriget.
Svenska trupper som innehaft Lauenburg drog sig för sent tillbaka och vid Lübeck fick de ge sig till fånga åt en vida överlägsen fransk styrka.
Fortfarande tvistigheter med Danmark.
Frankrike kom med formellt fredsförslag, med löfte om att Sverige skulle få behålla Pommern och få tillbaka sina fångar.
Motprestationen var att de skulle vara neutrala.
Dessa anbud förkastades och en fransk styrka ryckte in i Pommern.
Svenskarna nödgades stänga inne sig i Stralsunds fästning.
När fienden fick annan bestämmelse lyckades befälhavarna över svenska armén med berömvärd rådighet befria svenska Pommern.
Fransmännen återkom och ett stillestånd slöts.
Sverige avvisade ännu en gång anbud om fred.
Sverige tvingades lämna Stralsunds fästning för att försöka försvara sig på Rügens öppna slätter mot en mångdubbelt överlägsen fiende.
Då kungen drabbats av en mattande sjukdom och avrest till Karlskrona lyckades högsta befälhavaren träffa en överenskommelse med fienden att få återföra samtliga svenska trupper till hemlandet med dess magasiner och tillhörigheter.
Så förlorades Sveriges tyska stater, den sista återstoden av GUSTAF ADOLPH DEN STORES erövringar.
Pommerns befolkning hade lidit stora förluster under detta fälttåg.
Ingen lindring eller ersättning fanns att få och de blev krigslystnadens första offer.
Snart skulle samma sak övergå moderlandets innevånare.
Stridigheterna med Ryssland och Danmark ledde till ett anfall på rikets östra och västra gräns.
Detta ledde till förlusten av en tredjedel av riket, nämligen Finland.
Svenska sidan förstärktes med vargeringar och blev sammandragen för att försvara norra, västra och södra gränserna.
Örlogs- och skärgårdsflottan sattes i stånd.
Och den senare blev genom statligt och enskildas frivilliga bekostnad betydligt utökad.
Detta var nödvändigt då eskadern i Åbo bränt alla sina förråd för att de inte skulle falla i fiendens händer.
Detta räckte inte, utan utskrivning av 30.000 av rikets blomstrande ungdom genomfördes.
Måtte detta lantvärns rysliga öden inte hos de närvarande återuppliva de sorgligaste känslor.
Svenska och finska armén uppgick nu till 100.000 man.
En sällsam föränderlighet i företag och beslut märktes och när konungen efter sommaren reste till Åland, fanns fortfarande ingen plan för ett fälttåg.
Efter flera lyckade träffningar kunde man vänta sig en framgång, men Konungens häftiga beslut gjorde detta om intet.
Svenska örlogsflottan som tillsammans med engelska örlogsskepp hållit ryska flottan innesluten i finska viken hade av sjukdom förlorat större delen av sin besättning och försvagats så mycket, att de måste segla hem.
Följderna av detta fälttåg är att av 100.000 stridbara män endast 30.000 finns kvar.
De övriga är fallna, fångatagna eller av nöd och sjukdom omkomna.
Särskilt lantvärnet, som skulle vara vårt värn har förlorat två tredjedelar av sina mannar.
De har inte dött en hjältedöd utan fallit offer för brister och dålig planering.
Så var ställningen.
Jordbruket var tynande, dels på grund av alla utskrivningar och dels på grund av alla kronskjutsar, som hindrade bonden från hans arbete.
Bergshanteringen råkade i vanmakt och kom på flera ställen att helt avstanna.
Man fick ingen avsättning för sitt järn och priserna blev så låga att de inte räckte till arbetslöner än gång.
Genom förlusten av Finland och Pommern förlorades tillförseln av spannmål och viktualier, varför priset på nödvändighetsvaror blev högt uppjagat.
Detta har drabbat de fattigaste hårdast och särskilt har Stockholms innevånare fått lida genom att vedtillförseln från Finland upphört.
Handeln och sjöfarten har avstannat med de flesta utrikes orter och drabbats hårt av kaperier och laddningar.
Kriget skulle föras med engelska subsidier på 1.200.000 om året.
Detta räckte inte alls.
Redan vid fälttågets början blev en krigsgärd till ett belopp av ¾ av bevillningen utskriven, upptagen och använd.
Fälttåget kostade första året 14 miljoner riksdaler, varav 5 ½ miljon var utländska pengar, resten var hopskrapat av landet.
4 kun1809.doc 031025 2001-09-14 Stavn.kontroll
Under denna fortskridande förstöring av både allmänna och enskilda tillgångar saknade kungen inte tidiga upplysningar, omständiga uträkningar eller bedjande föreställningar, men allt var fruktlöst.
Den tillsatta finanskommitten skulle inte bry sig om bristerna utan endast skaffa fram pengar till de enorma behoven.
Den för 1809 års fälttåg föreslagna summan av 26 miljoner skulle utan invändning eller avkortning finnas.
Det hjälpte inte att man förklarade att denna summa vida översteg hela landets rörelsebehov.
En ny krigsgärd på 5 miljoner anbefalldes.
Kungl Beredningen var helt maktlös och fick 24 timmar på sig att utarbeta denna viktiga förordning.
Alla förslag förkastades, då de syftade till att på säker grund kunna sammankalla Riksens ständer.
Nya förhandlingar med England om ökade subsidier drog ut på tiden, dels genom årstiden, dels genom det ofta misstroende och ovilja som mötte de engelska förhandlarna.
De meddelade slutligen att de inte stödde Sveriges regerings åtgärder för att sluta fred.
Embargo lades på alla engelska fartyg i svenska hamnar.
Detta återkallades efter yttersta bemödanden från vederbörandes sida.
Detta skedde 24 februari 1809.
Farorna mångdubblades.
En kvarlämnad styrka på Åland var helt avskuren genom årstiden och i en förtvivlad situation.
Anfall i hjärtat på riket var att förutse, med brister av alla slag gjorde tillräckligt försvar omöjligt.
Nu märks en förändrad sinnesstämning.
Vid randen av det djup, som syntes färdigt att mottaga fäderneslandet både nuvarande och framtida öden, samlades redliga män till räddning.
Ett rykte sade att krigare var på marsch mot huvudstaden, vilket föranledde kungen att lämna Stockholm med sin familj.
Han befallde de flesta av rikets ämbetsmän att följa honom.
Förgäves gjordes föreställningar mot detta olyckliga beslut att lämna huvudstaden helt utan styrelse och skydd.
Höjden nåddes när kungen uppmanade Sveriges ständers bank att överlämna nationens heliga tillhörighet som lån utan säkerhet.