Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med det årliga anslaget af 2000 r:dr har sälskapet besörjt undervisningen i alla till folkskolor hörande ämnen, kyrkosång deri äfven inberäknad åt 220 barn, hvaraf ungefär i5o gossar och 70 flickor; i gymnastik åt gossarna; i arbetsskolan åt flickorna i de mest förekommande qvinliga handarbeten; i snickare-, skomakare-, skräddare-och smedshandtverk åt 44 gossar; i vexelundervisningsmethoden åt 23 skollärare-elever, af hvilka en stor del fått begagna fria boningsrum i det åt skolan upplåtna huset.
Hvad 2.‘dra frågan vidkommer, föremålen, hvartill de äskade 2000 r:dr skulle användas, visar sig främst behofvet af ett seminarium för bildning af lärare åt folkskolorna.
De personer, hvilka skola lära sig methoden, äro vanligen medellösa, och församlingarna lemna dem sällan så mycket understöd, att de kunna uppehålla sig här någon tillräcklig tid.
Derigenom, att en underlärare ett halft år begagnade tjenstledighet, fick Direct. tillfälle att, genom besparingarna på hans arfvode, till husrum för sådana elever jemväl lägga underhåll, och vann derigenom den fördelen, att ett större antal än vanligt qvarstadnade och fick undervisning.
St. skulle täckas bevilja de ifrågaställda 2000 r:dr, skulle skollärare-seminariet vid ifrågavar. skola kunna kom - Den a Juni f. m. 11 ma i full gång, så att 16 dylika kunde derstädes årligen få undervisning i methoden.
Dessutom vore då tillfälle för Direct. att åt skolor i landsorterna, der tillgångarna blifvit medtagna till skolhusets byggnad och lärarens aflöning, gifva tabeller m. fl. för undervisningens gång nödiga materialier.
Direct. gör det visserligen redan; men ganska få skolor kunna för tillgångarnas otillräcklighet komma i åtnjutande deraf.
En annan omständighet, hvilken Prosten Lindberg äfven omtalat och som behöfde påtänkas, är, att någon i vexelundervisningen kunnig person finge resa omkring i landsorterna för att inspectera dervarande skolor och för att dels sprida, dels inhemta underrättelse om de förbättringar i methoden, som på ett eller annat ställe kunna vara vidtagna, såsom t. ex. uti Götheborg, der närheten med England gör, att man ofta erhåller rättelser och uppfriskningar af det gamla.
Allt sådant måste lemnäs åsido, derest man icke får det ifrågaställda anslaget; jag tror således, att det vore både orätt och oklokt att neka bifall dertill.
Om ej staten i möjligaste måtto bemödar sig att till nyttiga medborgare bilda den stora mängden af fattiga barn, som uppväxa utan vård, återfår staten dem såsom fullvuxna missdådare på correctionshusen, der det kostar vida mera att hindra dem göra illa, än det hade kostat att lära dem göra det godt är.
Redan har normalskolan här i Stockholm fått emottaga åtskilliga barn från correctionsinrättningen, så att äfven utan ett högre anslag skolan redan gjort, hvad hon borde kunna göra i större mån, om R- St. vore henne bevågna.
I 6:te punkten, ang:de de ytterligare anslag åt universiteten, hvilka Professorerna Grubbe och Westman begärt och hvilka de lämpat efter de summor, jag uppgifvit i det Statsråds-protocoll, som åtföljer K.
M. nåd. propos., rör:de statsverkets tillstånd och behof, yttras följande: ”Om Utsk. äf”ven måste medgifva, att det vid sista riksdagen tills vida”re anvisade, men nu till uppförande å stat tillstyrkta an”slag för universiteten och tillämpningsskolornä gemensamt
"af tillsammans 18,000 r:dr icke är tillräckligt att afhjelpa ”alla för universiteten anmälda årliga behof, kan Utsk. Iii.— ”väl, då K. M., hvars nåd. pröfning frågan om ökade anslag "”för universiteten blifvit underställd, förklarat sig icke vilja ”för det närvarande derom göra framställning, och då anledning således är att hopoas, det de väsendtligaste behof”ven kunna genom en änd unålsenlig disposition i det när”maste fyllas, icke till of.vnnberörde motioner, i hvad de afse ”tillökade årliga anslag, tillstyrka bifall.”
Men då man läser Konungens propos., finner man sidan 2, att skälet, hvarföre Konungen ej begärt det föreslagna anslaget till universiteten, icke är det, att H. M. ej anser det behöfligt, utan det. ”att Konungen velat, det hela stuts regie ringen skul» le kunna fullbordas inom redan för banden varande tillgångar, utan förändring eller förhöj - Den a Juni f. m. ning i nu v ar. ut sky Ider.
Jag vördar denna grundsats, men tror, att hvarje samhälle, som befinner sig i utveckiingstillstånd, måste lika med hvar och en annan, som växer, få med tiden större behof.
Motsatta förhållandet skulle vara ett beklagligt bevis på stillastående.
Men af tillväxten följer äfven, att krafterna till behofvens fyllande blifva större, och att statsutgifterna kunna i samma mån ökas.
Jag vili cj nedsätta värdet af någon sådan utgift, som Utsk. föreslagit; men R. o. Ad. finner lätteligen, att när det numera beror på den intellectuella odlingens framsteg, om något samhälle skall kunna tälla med de andra afven i industriel väg, måste äfven Sverige i detta hänseende använda några medel.
Riket har alltid varit lyckligt att äga snillen; inen man måste erkänna, att de sjelfva nödgats bryta sin väg vanligen utan eller med alltför ringa allmänt understöd.
,Sådant är icke förhållandet i andra lander.
Till och med vår södra granne, hvars tillgångar äro inskränktare än våra, använder »årligen betydliga summor på de högre läroverkens förbättring inom landet och för lofvande ynglingars eller utmärkta vetenskapsmäns understöd tili resor utrikes.
Jag tror då ej, att Sverige allena får låta det komma derpå an, om våra i allmänhet fattiga landsmän kunna inom oss, der föga är att se, utveckla sig utan understöd.
Vill man uppehålla sig i täflan med andra, måste man äfven åt sina förmögenheter bereda en utveckling, som motsvarar deras.
Hufvudsaken är naturligtvis att tillse, det undervisningsanstalterna inom landet äro i godt skick.
Vid Läroverkscommittcens sammanträde föreslogs för Upsala 4°,000 r:dr, och jag anser det ingalunda vara högre, än behofvet krafvel'.
Af de 18,000 r:dr, hvilka vid sista riksdagen anslogos åt universiteten och tillämpningsskolorna, har Upsala fått 8,Boo r:dr, således brista 3i,i5o.
St. skulle bevilja de 19,877 r:dr, som nu af motionärerna begäras, understiger alltsammans ändock med 11,200 r:dr den summa, committcen ansett erforderlig.
Anslaget är ej beräknadt för personalen allena, utan äfven för materiellen.
Till löneförbättringar åt redan befintliga lärare i Upsala äro 6,607 påräknade.
Tjenstemännen blifva, om dessa erhållas, likväl ej bättre lönade, än att de äldsta professorerna skulle få 1,800 r:dr och de yngre r,5oo r:dr i lön.
Troligen finnes intet (and, hvarest slutliga målet föy de personer, hvilka egna sig åt ett så mödosamt kall, är vid slutet af deras bana så ringa som dessa löner, och likväl kunna de ej åt professorerna beredas, med mindre R.
St. bevilja hvad nu blifvit föreslaget.
För nya iärarebeställDingar i Upsala skulle anslaget gå till 6,870 r:dr; dessa beställningar äro en profession i laghistorien.
I Upsala finnas blott 2:ne professorer i juridiken; det ringaste, man vid universiteten plägar beräkna, är 3:ne: en för civil, en för criminal och en för ceconomisk lagstiftning.
Ilos oss är denna sista så vidlyftig , att den allena nästan öfVers tiger 011 mans höfva.
I närvar, ögon - Den 2 Juni f. in. i3 blick har genom Regeringens åtgärd och Ständernas anslag det lyckats att kunna hörja utgifvandet af Sveriges gamla lagar.
Med detsamma någon kunskap oin Sveriges äldre rättsförhållanden och statsskick vunnits, har äfven uppstått ett begär att derom inhemta närmare kännedom, hvilket hör begagnas.
Det är ock hvad som till en början åsyftas med professionen i laghistorien, hvilken kanske rättare borde heta professionen för Sveriges samhällsskick i det hela.
Det är af föga betydenhet, hurudan benämningen blir, blott anslaget beviljas, dä det naturligtvis varder regeringens omsorg att fördela föreläsningarna så, att hvarje profession får sin behöriga andel af lagfarenheten.
Ytterligare behöfves i chirurg! och barnförlossningskonst en profession, som för närvarande alldeles saknas; hvar och en finner, huru oumbärlig den är, så att jag ej torde behöfva derom vidare orda.
För det tredje har man föreslagit en profession i geologie och mineralogi.
I andra länder har vanligen hvardera af dessa vetenskaper numera sin egen profession, men hos oss skola de bibringas genom professorn i chemicn, en vetenskap, sorn förnämligast genom en af våra landsmäns förtjenster fått en sådan utvidgning, att den allena fordrar sin man.
Mineralogien och geologien borde icke allenast derföre få en särskild, för dessa båda vetenskaper gemensam professor, utan äfven derföre, att bergverken utgöra en af Rikets hufvudnäringar.
Den fjerde professionen skulle vara för xsthelik och modern litteratur.
Hittills har bibliothekarien hållit föreläsningar i historia litteraria, eller, utom den egentz liga kunskapen om utkomna böcker, äfven i den sköna litteraturen.
Bien sedan denna vunnit i de nya språken en så betydlig utveckling, har man funnit dels olämpligheten att sammanföra 2:ne olikartade ämnen, dels nödvändigheten att åt de moderna språken egna en särskild uppmärksamhet.
Man har väl af dem, som blifvit philosophiae magistrar, efterhört icke blott örn en Homerus och en Horatius funnits, utan äfven fordrat redogörelse för hvad de skrifvit.
Men att efterfråga en Shakespeare, en Calderon, en Racine eller Göthe, och innehållet af deras skrifter, det har egentligen icke ålegat någon professor.
Man vet icke ens, huruvida en philosophiae candidat känner de språk, på hvilka han skall inhemta der; närvarande vetenskapliga odlingens innehåll.
Att afhjelpa denna brist på kännedom af medlen att göra samtidens bekantskap är ändamålet med den 4'de professionen.
Tre nya adjuncturer äro föreslagna, nemi. i i physik, i i botanik och i i sesthetik.
Om professionerna äyo behöfliga, tala adjuncturerna för sig sjelfva.
Äfvenså den Engelske språkmästaren.
Nu linnas blott en Fransysk och en Tysk, men ingen Engelsk.
Hvar och en finner likväl, att undervisning i detta 3:dje af de Europeiska hufvudsprå-j ken icke bör fattas vid ett universitet.
För bibliotheket och öfriga materiella förnödenheter äro blott beräknade 6,4oq Den i Jnni f. m. r:dr, R. o. Ad. vet, att
Upsala bibliothek förnämligast blifvit grundadt genom boksamlingar, tagna i 3o-åra kriget, och att de anslag, som sedermera gifvits, varit så ringa, att universitetet ligger efter i hänseende till den nya litteraturen.
Den enda möjligheten att få lärax-nes knappa löner att räcka till, är att skaffa anslag åt bibliotheket, på det att de må dei’städes kunna finna erfoi'derliga källor för sina forskningar.
Skulle hvarje professor fortfarande nödgas af egna medel söka förskaffa sig de nya böcker, han för sin vetenskap behöfver, blir han antingen utfattig eller måste han öfvei-gifva bemödandet att hålla steg med utvecklingen i andra länder.
Således blir bibliotheket det förnämsta föremålet för anslagen till materiellen.
Allt det öfriga, nemi. astronomiska obser vatoxåum, anatomi-salen, chemiska laboratorium och mineralsamlingen, modellkammarcn m. m. skulle tillsammans få blott hälften mot bibliotheket allena.
För Lunds universitet uppgaf Läroverkscommitte'en behofven till 34,ooo r:dr.
Deraf har universitetet genom anslaget vid sista riksdag erhållit 7,55o r:dr; då återstå 2Ö,45o r:di-.
Endast 16,460 i"dr äro begärda ; således fattas ännu 9,982 r."dr i det anslag, sorn skulle beliöfvas.
Af hvad som nu begäx-es, påräknas till löneförhöjning för redan befintliga lärare och tjenstemän ?.,5o3 r:dr efter samma beräkning som i Upsala, af 1800 r:dr för de äldre och i5oo r:dr för de yngre pi-ofessorerna.
För nya läi-arebestdllningar äro bei-äknade 9060 r:dr ; dessa äro: en profession i handels- och camei’al-lagfarenheten.
Lunds universitet är ännu fattigare än Upsala på juridiska professorer, ty på förra stället finnes blott en.
Denna underrättelse torde vara tillräcklig för att visa, det åtminstone en ny behöfves.
En annan skulle inrättas för de physico-mathematiska vetenskaperna, för hvilka i Lund blott finnas a:ne, då i Upsala äro 3, nemi. en i ren mathematik, en i physik och en i astronomi.
Likaså borde det för ämnenas omfattnings skull vara i Lund.
Den 3:dje nya pi’ofessionen skulle inrättas för statskunskapen, motsvarande den i Upsala af enskild man stiftade s. k.
Skyttianska.
Lund föreslås derjemte en bibi io— thekarie med mindre professorslön samt 2 emeriti-lönei-.
Bibliothekarie-befattningen skulle blifva särskild för sig äfven i Lund, hvarest en egen professor för de moderna språken redan genom enskild stiftelse finnes.
Blåsten på emeiätilöner i Lund, hvaraf 2:ne redan finnas i Upsala, gör, att åldei-stigna lärai’e ej kunna taga afsked och att deras tjenster mäste af alldina tillförordnade bestridas.
Några professioner äro således alltid besatta af vicarieiv
Men man finner lätt, att en profession, som bestrides af illa lönta och ombyfliga vicaiäer, ej skall blifva så väl skött, som af en riktigt lönad, stadigvarande professor.
Tx-e nya ^djuncturer skulle inrättas i Lund: en i juridiken för den nya professionen, en i latinet, som nu har gemensam adjunct med Den 2 Juni f. m. grekiskan och den tredje för den nya professionen i statskunskapen.
För de materiella behofven skulle Lunds universitet få 6,85o r:dr till bibliotheket och andra föremål än byggnader, hvartill 2,5oo v:dr äro särskildt begärda.
Jag hoppas, att R. o. Ad. på de för Upsala anförda skäl nogsamt inser vigten äfven af dessa utgifter.
Enligt io:de punkten har Biskop Thyselius vrkat en löneförhöjning åt capellpredikanterna i några församlingar af Södertörn, och har utförligen både i betänk, och reservationen uppgifvit de ringa vilkor, dessa åtnjuta.
Utsk. har likväl yttrat sig sålunda:
"Ehuruväl det icke kan nekas, "att ifrågavar. capellpredikanters lönevilkor äro ganska knappa ”och synas otillräckliga äfven för en tarflig utkomst; likväl ”och då den grund i allmänhet är antagen och gällande, att ”församlingarna böra sjelfva underhålla vederbörande presterskap, samt ett undantag från denna regel i närvarande ”fall skulle medföra nödvändigheten att äfven till andra or”ter, der likartade förhållanden inträffa, utsträcka ett så”dant understöd, finnér Utsk. sig icke kunna tillstyrka bi”fall å ifrågavar. motioner om särskildt understöd af stats”medlen för ofvannämnde capell-predikanter.”
Jag erkänner riktigheten af den allmänna grundsatsen; men det är icke R. o. Ad. obekant, att det dels finnes särskilda statsanslag för presters aflöning i fattiga, aflägsna orter, der församlingarna ej kunna löna dem, dels ock från catholska tiden lemnade enskilda donationer för ändamålet.
Samma förhållande är äfven med åtskilliga folkskolor.
Allmogen i dessa skärgårdsförsamlingar borde väl genom den lätta afsättningen i hufvudstaden kunna äga sin bergning och försörja sina comministrar; men han förderfvas af krogarna der och i granskapet, så att ingen förmögenhet samlas och att moraliteten hos dem är så förstörd, att staten behöfver om dem taga en närmare vård, derest de icke skola nedsjunka i råhet.
Dessa församlingars belägenhet kan således i moraliskt hänseende jemnföras med dem, som finnas på öde gränsorter och derföre njuta understöd.
Det äskade anslaget är ock ganska ringa , så att om R.
St. för dem gjorde ett undantag, synes ej något farligt prejudicat föranledas.
I afseende på i2:te punkten anhåller jag få göra följande anmärkningar.
Hr von Hartmansdorff uppläste härefter ett så lydande anförande: 12 punkten, om Lappska Ecclesiastikverket.
StatsUtsk. föreslår dess hädanefter blifvande inkomster af statsverket till 7,000 r:dr.
Likväl utgjorde de 1826, jemlikt TJtsk:s uppgifter, 9,356 r:dr och 1832, 8,507 r:dr, eller den ena gången 2,356 och den andra i,5oy r:dr eller i medeltal 1,930 r:dr mera, än statsverket hädanefter skulle lemna.
Hvarföre skall ecclesiastikverket vidkännas denna förlust, eller staten göra en motsvarande vinst?
Ecclesiastik - i6
Den 2 Juni f. m. verket mister i alla fall den årliga förkofran, sorn förut ägde rum, och blifver hädanefter inskränkt till det bestämda statsanslaget.
Man invänder att collectmedlen, utgörande i medeltal för de begge åren i,345 r:dr, skola upphöra såsom en statsinkomst.
Men hvarföre det?
De utgöra en afgift, som är frivillig och hvaröfver ingen beklagar sig.
Månne eollecterna derföre upphöra, eller blifva de ändamål, som sättas i stället, bättre?
Begge delarna äro att betvifla; och om staten icke vill emottaga collectmedlen, kan ju consistorium i Hernösand, dit vården om Lappska ecclesiaslikverket rätteligen hörer, göra det?
Det beror visserligen af Statsmagterna att afsäga sig inkomster; men det bör då icke ske på deras bekostnad, åt hvilka de blifvit förlänade.
Men äfven om collectmedlen efterskänkas, lemnar staten för liten ersättning.
Ordinarie räntan och kronobonden, som Utsk. vill ersätta med 4>°°o r:dr årligen, hafva enligt TJtskts uppgifter i medeltal för begge åren utgjort 4^92 r:dr.
Likaså har ersättningen för 5 proc. ränta å Lappska ecclesiastikverkets fond, 74,000 r:dr, utgörande 3,700 r:dr, blifvit för lågt upptagen till endast 3,000 r:dr.
Om det förra öfverskottet, som kan omvexla, upptages endast till hälften eller
Boo r:dr, och det sednare, som ej är förändring underkastadt, till fulla beloppet 700 r:dr, bö’r fonden erhålla en årlig tillökning af 1,000 r:dr eller tillsammans 8000 r:dr.
Det af Utsk. föreslagna belopp 7000 r:dr är äfven för ringa i hänseende till utgifterna; ty enligt Utsk:s egna uppgifter utgör utgifternas belopp i medeltal för de begge åren 7,365 r:dr.
Det är dessutom nödvändigt att hafva något öfverskott, som kan reserveras från ett år till ett annat, och hvilket om detta anslag bör uttryckligen stadgas, emedan nybyggnader af kyrkor, skolbord och äfven prestgårdar i Lappmarken, hvilka lid efter annan förefalla och till hvilkas bekostande nybyggare och Lappar vanligen sakna tillräckliga medel, fordra större utgifter för en gång, än de vanliga årsinkomsterna kunna bära, och hvartill medel skulle saknas, om inga besparingar kunnat, under vanliga förhållanden, samlas.
Då gtde hufvudtiteln hos R. o. Ad. var under öfverläggning, sökte jag fästa uppmärksamheten på nyttan deraf, att den stora summan af 28,000 r:dr, som StatsUtsk. föreslagit såsom tillökning på g:de titeln, kunde delas så, att hälften blefve för de materiella och hälften för de intellectuella behofven af den menskliga culturen.
Detta lyckades mig icke, utan R. o. Ad. biföll titeln.
Jag är öfvertygad, att orsaken icke var, att ju R. o. Ad. hyste öfvertygelse om nödvändigheten af det sistnämnde beliofvets fyllande, utan att R. o. Ad. ansåg den g:de titeln behöfva en sådan förstärkning.
Jag motsatte mig icke r
Dc 11 a Juni f. m. >7 icke hufvudsakligen anslaget, emedan jag tror, alt det skall komma Riket till godo i dubbelt mått; men nu du io:de titeln är före, är tiden inne att försöka göra gällande, hvad jag då yttrade till förmån för undervisningsverken, och jag anhåller att ånyo få utveckla grunderna för min framställning.
Ämnet har redan hufvudsakligen blifvit behandladt af Statssecreteraren för uppfostringsverket; men jag ber att få ingå i några detailler.
Det lärer vara få af R. o. Ad:s ledamöter, som ej varit vid något af universiteten; jag känner blott ett, eller Upsala.
Detta hade i ett halft sekel en utmärkt lärare, Professor Nordmark , hvilken sökte upprätthålla academiens behof i och för den pbysicaliska vetenskapen för det ringa anslaget af r:dr om året.
Det var icke möjligt att köpa knappt något instrument för denna ringa summa; men han sparade från det ena året till det andra, tills summan kunde ändamålsenligt begagnas, och då han dog samt en efterträdare nämndes, befanns en besparing, och sedan har den nya läraren fått anslag, så ott jag tror, att för denna lilla del academien torde vara tillfredsställd.
Man skall således finna, att det, i detta afseende, för det materiella anvisade anslag blifvit väl användt.
Men en annan sak förekommer, hvaruppå jag utber mig att få fästa R. o.
Ad:s uppmärksamhet, nemi. observatorium.
Efter dess nuvarande tillstånd anser jag omöjligt för professorn eller astronomie-observatorn att lemna undervisning till och med i det mest elementära, eller tidens bestämmande.
Det är säkert bekant, att detta ingår på flera sätt i det menskliga lifvet, t. ex. för sjöofficerare, för topographiska corpsen ro. m. livar och en, som tager philosophiska graden, borde använda någon tid derpå, och det fordras icke mycket för att vinna handlag i denna sak.
Man har dessutom den stora fördelen att kunna förena den theoretiska undervisningen med handlaget vid instrumenternas behandling.
Det förmånliga uti ett sådant undervisningssätt är ett axiom.
Ett annat af de materiella behofven är det chemiska laboratorium.
Det lär vara R. o. Ad. bekant, att detta sedan flera decennier varit i stoi’t behof, hvilket förr eller sednare gör sig gällande och måste afhjelpas.
I sammanhang dermed måste jag fästa mig vid nödvändigheten att öka lönerna; ty det är svårt att stadna vid en syssla för lifstiden, om man ej får tillräckligt för sin bergning.
Bland de nya professionerna måste jag fästa mig vid den i geologien.
På sätt den siste talaren yttrat, har chemien utväxt till en sådan omfattning, att icke en menniskas tid förmår alt omfatta melån denna vetenskap; han måste använda hela sin förmåga för att kunna undervisa och följa med sin tid.
Likaledes anser jag behofvet af en adjunctur i physiken vara alldeles gifvet.
Vid Upsala finnes blott en adjunctur i alla tre de mathematiska vetenskaperna, och cxperimental-nhysiken har 8 H. 3 D cu a Juni f. m. j sednare tider betydligen tillväxt.
Den allmänna rösten fördrar, att de academiska lärarne i Sverige skola följa med sin tid, skola vara författare och täfla med utländningen på vetenskapernas bana.
En adjunctur i de tre mathernatiska vetenskaperna är då alldeles för litet, och jag vågar anse såsom ytterst nödvändigt, att en adjunctur i physiken inrättas.
Jag gör mig förvissad, att ehuru R. o. Ad. förra gången ej fästade uppmärksamhet på mina anmärkningar, Ståndet nu likväl i anledning af dem torde bevilja den återremiss, hvarom jag anhåller.
Vid 8:de punkten vill jag göra den enda anmärkning, att då Utsk. föreslagit en pension åt läraren vid gymnastiska central-instilutet, Hr Ling, det vore R.
St. värdigt att ej tilltaga den för liten, utan fördubbla den.
Jag tror säkert, att det på en gång skulle vara en heder för
Riket att visa, det man gör afseende på en sådan förtjenst som hans, och en uppmuntran för andra till efterföljd, särdeles då fråga är om en så utmärkt man, och en man, som uträttat så stora saker, som han gjort.
Hr von Hermansson, Carl:
Äfven jag anser migvisserligen pligtig att lemna min hyllning åt StatsUtsk. för den sparsamhetsanda, som inom detsamma gjort sig gällande; men det finnes en hushållning, som närmar sig misshushållning.
Jag fruktar, att förhållandet är sådant i afseende på nu förevarande fall.
Utsk. har afslagit Riksdagsmannen Heurlins motion om folkskolor, först af det skäl, att Utsk. anser det tillhöra församlingarnas egen omtanka att besörja den första barnaundervisningen, och dernäst, emedan presterskapets nit skulle motsvara behofvet.
Hvad det första angår, medgifver jag, att det rättaste vöre, att barnaundervisningen genom församlingarna besörjdes; men då förmynderskap i så många andra saker gör sig gällande, tror jag, att det äfven här bör äga rum.
Hvad presterskapets nit angår, så misskänner jag det icke; men det är icke tillfyllestgörande.
Ingen uppoffring är för stor för ändamålet.
Den, som vill samhällets förbättring, måste först tillse, att de medlemmar, som utgöra detsamma, få den bästa möjliga moraliska utveckling; och det anser jag omöjligt utan kraftiga åtgärder uti ifrågavar. afseende.
På dessa grunder tillstyrker jag återremiss i dessa delar och anhåller, att mina anmärkningar måtte få åtfölja.
Hvad universiteten beträffar, skulle det vara mig en stor fägnad, ju mera understöd de kunna erhålla såväl för personalen som de materiella behofven, hvilka isynnerhet äro trängande; men jag kan likväl ej underlåta att dervid göra några erinringar.
Jag tror, att i vissa vetenskapsgrenar kunde personalen tåla någon inskränkning, såsom i theologien.
I Lund skall hvar och en, som vill blifva prest, undervisas och examineras, om jag rätt minnes, af 5 professorer.
Jag tror, att vår christendoin Den -j Juni f. m. *9 ej är så invecklad, att ju den kunde föredragas af en rnindre lärarepersonal.