Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Majtts Nådiga Proposition, angående anslag till arfvoden för adjungerade Ledamöter i Svea och Götha Ilof-Rätter, hvilket Utlåtande bifallits af Borgare- och Bonde-Stånden, har deremot af Ridderskapel och Adeln samt Preste-Ståndet blifvit återremitleradt, uppå följande under discussioneine inom nämnde Riks-Stånd hufvudsakligen anförde skäl: att den fråga, som uti den Kongl. Propositionen blifvit framställd, alldeles icke vore densamma, som, af Rikets Ständer genom votering i Förstärkt Stats-Utskolt, blifvit afgjord, enär i det ena fallet, anslag blifvit äskadt till aflöning åt ordinarie Ledamöter, hvilka, äfven om behofvet af ökadt arbetsbiträde skulle komma alt upphöra, ej kunde endtledigas, utan bibehållande af lönen, och i det andra, framställning egt rum om arfvoden till adjungerade Ledamöter, hvilka arfvoden skulle komma att blifva tillfälliga och fortfara endast så länge, den tillökade personalen bi behöll es, och'Rikets Ständer funne för godt alt dertill bevilja anslag; att Rikets Ständer icke kunde sägas hafva, genom den förutnämnde voteringen, underkänt behofvet af ökadt arbetsbiträde inom liof-Rälterne, utan att, ehuru moliverne för en omröstning med slutna sedlar icke kunde med visshet bestämmas, sannolikast vore, att den af Siats-Utskottet i dess Utlåtande N.vo 4° uttryckte åsigt, att tillökning i Idof-Rätts-Ledamöternes antal skulle kunna undvikas, om dessa Domstolar för framtiden organiserades på ett ändamålsenligare sätt, legat lill grund för densammas utgång, helst ovedersägligt vore, att goro målen under de senare åren oupphörligt ökats, och Slats-Ut,sköttels Utlåtande, JY:o 510. sr en än ytterligare till vext i mål vore alt emotse, för det fall alt Kongl.
Maj:t’skulle läckas bifalla Rikets Ständers underdåniga hemställan om upphörande af Lagmans-Rälterne och åtskilliga fora privilegiata, samt att följagtligen för det närvarande ett verkligt och stort behof af tillökad personal vid Hof-Rätterne vore för handen.
Varande på grund härafyrkadt, alt Utskottet, med frånträdande al sitt förra yttrande, måtte tillstyrka bifall till Kongl. Majlis Nådiga Proposition.
Vid öfvervägande af hvad sålunda blifvit anfördt, och då inga nya skäl förekommit, som kunnat gifva Utskottet anledning att frånträda dess förut yttrade, af tvenne Riks-Stånd biträdde åsigt, anser Utskottet sig böra det afgifna Utlåtandet vidblifva.
Stockholm den 29 April 1841 - Reservat loner: Af Herrar Biskopen Hedrén_, Prosten Afzelius och Prosten Stenhammar_, hvilken sistnämnde åberopade sin vid Utlåtandet N:o 453 fogade reservation ; Af Herr Friherre Leyonhufvud emot motionerne för Utskottets afstyrkande af det äskade anslaget.
Ant. till Exp. Utsk. den i Maj 184» , kl. 10 f. m.
Utlåtande, i anledning af erhällne äterremisser å Utlåtandet N:o 440. (U. A.) Stats-Utskottets under förutstående nummer afgifne Utlåtande, i anledning af Professoren Geijers motion, att Amanuenserne vid Kongl. Bibliothekel måtte få retroactivt beräkna den dera vid denna Riksdag beviljade löneförhöjning, har af Borgare- och B onde-Stånden blifvit bifallet, men deremot af Riderskapet och Adeln samt Preste-Stdndet återremitteradt, under yrkande, att den af motionären begärde ersättning för Amamienserne vid Kongl. Bibliotheket mätte beviljas, enär dels anledningen, Bih. till R.
Pro t. 1840 och 1811, 4 Sami, 1 Afd. 3 Band. 24 Häftet, 4 12 Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 5io. hvarföre de, vid den förut verkställde löne-reglering inom Kongl.
Canzliet, icke kommit i åtnjutande af de dem tillkommande löneförmoner*, endast varit ett misstag, hvilket af Kongl. Maj:t från år 1838 väl blifvit rättadt, medelst anvisande af en serskild årlig tillökning, men som i alla fall för åren 1835—133y äfven borde dem godtgöra», dels summan vöre af ringa betydenhet, då deremot Amanuensernes göromål voro ganska trägna, serdeles efter det dem blifvit ålagdt, att upprätta Cataloger öfver Bibliothekets samlingar, dels ock, enligt hvad inom Preste-Ståndet blifvit yttradt, den ene af desse tjenstemän vore sjuklig och således desto meia i behof af det begärda anslaget.
Då ifrågavarande anmärkningar icke innefatta några nya eller andra skäl, än som Utskottet redan, vid afgifvandet af sitt förra , af tvenne Riksstånd' gillade Utlåtande varit i tillfälle pröfva, anser Utskottet sig böra samma sitt Utlåtande vidblifva.
Stockholm den ig April 1841. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckbriet , 1841. Stats-Utskotlcts Memorial, N',o 511. t N:o 511.
Anb. till Exp. Utsli. den 4 Maj 1841, bl. 3 e. m..
Memorial, med förslag till voterings proposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga heslut öfver N:o 487, i fråga om Hufvud-Titlar nes fördelning. (U. A.) Sedan Slals-Ulskoltet uti Utlåtandet N:o 487, i anledning af återremiss å Memorialet N:o 428, med förslag till ny fördelning af Riks-Statens Idufvud-Titlar uti 7:de punkten, angående dispositions-rätten öfver de anslag till extra utgifter, som, genom fördelning af det å nuvarande 8:de IIufvud-Titeln beviljade dylika anslag, komma att å serskilda Hufvud-Titlar uppföras, hemställt, att Rikets Ständer måtte förklara, att hvad al dessa anslag något år kan å en eller annan titel besparas, må till påföljande år å samma titel reserveras; så har detta blifvit bifallet af Borgareoch Bonde-Stånden, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet beslutat, det må Rikets Ständer förklara, att hvad af extra utgifts-medlen något år kan å en eller annan titel besparas, må af Kongl. Majit fritt och utan afseende på titeln, der hehofvet så fordrar, disponeras.
Då denna skiljagtighet är af sådan beskaffenhet, att den måste genom votering uti Förstärkt Stats-Utskott afgöras, får Utskottet i detta afseende föreslå följande proposition:
Den, som bifaller Stats-Utskottets hemställan, att Rikets Ständer måtte förklara, att hvad af anslagen till extra utgifter något år kan å en eller annan titel besparas, må till påföljande år å samma titel reserveras, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner 3Nej, bifalles, att hvad af ifrågavarande medel något år kan å en eller annan titel besparas, må af Kongl. Majit fritt och utan afseende pä titeln, der hehofvet så fordrar, disponeras.
Bih. lill R.
Prot. 18/f.o och 184.1, 4 Sami, i Afd, 3 Band, 23 Haft, 1 2 Slats-Utskoltets Memorial., N',o 512., Utlåtande N\o 51|S, N:o 512.
Ani,, till Exp. Utsi;. d. 4 Maj 1841, kl. 3 e. m.
Memorial, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 437, angående Banco-vinstens utdelning till Rikets samtlige Län. (U. A.) Stats-Utskottets ofvannämnde Utlåtande N:o 437, i anledning af väckt fråga om Banco-vinstens utdelning till Rikets samtlige Län, har Blifvit återremitterad! af Bonde-Ståndet; men som samma Utlåtande blifvit bifallet af Ridderskapet och Adeln den 3 och af Borgare-Ståndet den i sisth April samt af Preste-Ståndet den 11 förutgångne Mars; hvadan ärendet, jemlikt 75 § Riksdags-ordningen, är genom Tre Stånds beslut afgjordt; så kan Utskottet dermed icke taga vidare befattning.
Ank. tillExp.’ Utsk. den 4 Maj 1841, kl. 3 e. ra.
Utlåtande, i anledning af väckt motion, att enahanda grunder för afskrifning eller godtgörande af skulder för undsättnings-spanmål måtte uti Rikets samtlige
Län blifva gällande. (I. A.)
Med föranledande af Expeditions-Utskottets gjorda anmälan, att emellan de af Rikets Ständer under den 22 Augusti förlidet år och den 20 sistl.
Januari till Kongl. Majit aflåtne underdåniga skrifvelser, i fråga om afskrifning och godtgörande af skulder i och för undsättnings-spanmål,'den skiljagtigliet förefunnils, att i sistnämnde skrifvelse afskrifningsrätt blifvit anedgifven, när hufvud-gäldenären vid skedd undersökning befunnes sakna 'tillgång, utan afseende derå, om borgen för skulden blifvit ställd och borjgesmannen egde medel till dess gäldande samt derjemte förklarats, att detta Rikets 'Ständers beslut icke föranledde någon rubbning af hittills i Nåder imeddelade föreskrifter, i afseende på bildandet af en grundfond för Sockn»- och District-Magaziner inom Wester- och Norrbottens Län, hvaremot, enligt Stats-Utskottets Utlåtande, N\o 513. 3 Rikets Ständers skrifvelse af den 22 Augusti 1840, rörande ifrågavarande slags skulder inora Stora Kopparbergs
Kan, afskrifning icke finge ega rum, der borgen blifvit ställd, så vida icke tillgång hos såväl gäldenären, som borgesmannen saknades, samt då härtill komme, att skrifvelsen af den 20 Januari delta år anginge äfven andra Län, än Wester- och Norrbottens, och dessutom innefattade den bestämmelse, att i och för dylika skulder gäldenärernes fasta egendom, behöfliga bohagsting, klädespersedlar, för jordbruket erforderliga kreatur och åkerbruksredskap samt nödig säd till utsäde icke finge i mät tagas, hvilket icke, i afseende på Stora Kopparbergs
Län, föreskrifvits, —» har, uti en hos Ridderskapet och Adeln, med stöd af 56 § Riksdags-ordningen, väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion, Herr Friherre Cederström, Jacob, yrkat, att, på det enahanda grunder för afskrifning eller godtgörande af skulder för undsättnings-spanmål måtte blifva för Rikets samtliga provinser gällande, antingen det beslut, som legat till grund för Rikets Ständers skrifvelse af den 20 sisth Januari, derest detsamma skulle blifva i allmänhet gällande, jemväl finge tillämpas för Stora Kopparbergs
Län, utan afseende å det redan i vérket ställde beslut, som föranledt skrifvelsen af den 22 Aug. 1840, samt att i sådant fall för Wester- och Norrbottens Län, till fyllnad i grundfonden för Sockneoch District-Magazinen derstädes, Rikets Ständer af Statens behållne tioode-spanmål måtte anvisa motsvarande antal tunnor till hvad som, i följd af Rikets Ständers beslut, kunde hos Statens gäldenärer varda afskrifvet, ellgj ock att för samtlige
Länen i Riket den betalningsgrund, som för Stora Kopparbergs
Län blifvit bestämd, måtte förklaras gällande, och att i hvilketdera fallet som helst Rikets Ständer borde hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla det uppkom ne förhållandet af de stridiga besluten och hvad Rikets Ständer, i anledning af detsamma, beslutat.
Uti ett, jemte berörde motion, till Utskottet öfverlemnadt anförande Rar Herr Grefve Cronstedt föreslagit, att, i anledning af ofvanberörde förhållande, underdånig skrifvelse borde till Kongl. Magt aflåtas, deruli Rikets Ständer, som funnit osäkerhet kunna uppstå, rörande verkställigheten af, de uti omförmälde 2:ne skrifvelse!' meddeldte beslut, anliöile, att i alhruäflhet, i fråga om undsättnings-skuldernes afskrifning, den senare skrifveiseit af den 20 sistlidne Januari må vinna tillämpning, under förklarande derjemte, att, beträdande Ofvan-och Nedan-Siljans fögderier, sådane omständigheter förekommit, hvilka fira nied t Rikets Ständer att undantagsvis medgifva invånarne derstädes de uti Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 22 Augusti 1840 stadgade betalningsvilkor.
4 Stats-Utskottets Utlåtande, N',o 513.
I anledning häraf får Utskottet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att hvad Rikets Ständer, enligt Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160 och derpå grundade underdåniga skrifvelse af den 22 sistl.
Augusti, N:o 42, beslutat, i afseende å liqviderandet af Dal-Allmogens skulder för undsättnings-spanmål, endast i så måtto skiljer sig ifrån de generella stadganden, rörande indrifning af alla dylika fordringar uti Rikets samtlige Län, som, på grund af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 364, blifvit af Rikets Ständer beslutade och uti skrifvelse af den 20 Januari detta år N:o 200 hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälde, alt Rikets Ständer-, enligt förstnämnde skrifvelse, medgifvit, att Kongl. Maj:t må, derest behofvet sådant påkallar, bevilja Dal-allmogen anstånd med betalningen, men icke ansett afskrifning, i följd af gäldenärernes fattigdom, böra ega rum i sådana fall, då borgen för medlens erläggande finnes ställd, hvaremot den senare skrifvelsen innefattar den generella begäran, att indrifning af utestående fordringar för undsättnings-spanmål måtte skyndsammast och så vidt ske kan, inom nästa eller 1841 års slut, ega rum, samt medgifvande å Rikets Ständers sida, att afskrifning, då omständigheterne i öfrigt dertill föranleda, må utan betalniugsanspråk emot borgensmän eller dem, sorn betalnings-ansvar sig iklädt, för sig gå.
Då det för Dal-allmogen medgifna anstånd utgör en, af serskilda skäl, undantagsvis beviljad förmon, anser Utskottet densamma icke kunna rubbas af den generella framställning om åtgärder för spanmålsundsättnings-fordringarnes indrifning, som uti den senare skrifvelsen förekommer; men vidkommande frågan, huru förhållas skall med afskrifning i de fall, då borgen eller gemensam ansvarighet blifvit ingången, så enär, sedan Utskottet, uti det serskilda Utlåtandet N:o 160, yttrat sig anse afskrifning, i anseende till sjelfva gäldenärernes fattigdom, i dylika fall icke böra beviljas, hvilket ock af Rikets Ständer blifvit gilladt, samt enahanda åsigt yttrats uti Utlåtandet K:o 309, Utskottet, i anledning af 3:ne Stånds återremiss å sistnämnde Utlåtande, och de dervid gjorde anmärkningar, .funnit sig böra uti Utlåtandet N:o 364, tillstyrka, det Rikets Ständer ville, i afseende å indrifning af spanmåls-undsättnings-fordringar i allmänhet, medgifva, att någon ersättning af dem, som derför ingått borgen eller betalningsansvar, icke måtte ulkräfvas, hvilken senare tillstyrkan blifvit af Rikets Ständer bifallen; så lärer deraf följa, att denna sedermera gane reit beviljade förmon äfvenledes bör komma Dal-allmogen tillgodo, och att således hvad Rikets Ständer förut i denna del, angående berörde allmoges dylika skulder, serskildt förordnat, derigenom blifvit förändradt; — att hvad angår föreskrifterne om den egendom, som för spanmåls-undsätt - 'Stals-Utskottets Utlåtande, N;0 513, 5 ningsskulder icke får i mät tagas, desamma gälla för Dalarne, likasom för öfriga delar af Riket, är efter Utskottets tanka fullkomligen tydligt.
I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit yttradt, anser Utskottet sig böra hemställa, att till undvikande af tvetydighet vid tillämpning af Rikets Ständers här förut omförmälde serskilde skrifvelser af den 22 Augusti sistlidne och den 20 Januari innevarande år, Rikets Ständer vilie hos Kongl. Majrt i underdånighet anmäla, att sistnämnde skrifvelse icke verkar rubbning uti hvad förstnämnde skrifvelse innehåller om medgifvande ... ^ af anstånd nied liqviderande af Dal-allmogens undsättnings spanmåls-skulder samt att, då Rikets Ständer, sedan frågan om berörde skulder förevar, funnit sig böra, på sätt underdåniga skrifvelse!) af den 20 Januari detta år utvisar, i afseende å indrifningen af aila dylika skulder i Rikets serskilda
Län, eftergifva betalnings-anspråken emot dem, som derför iklädt sig borgen eller betalningsansvar, hvad sistnämnde skrifvelse i denna del innehåller, må, utan hillder af hvad i förstbemälde skrifvelse är vordet härutinnan förklaradt, jemväl å sä beskaffade fordringar i Dalarne tillämpas.
Beträffande serskildt den af motionären gjorde framställning, att i följd af det beslut, som innefattas uti Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 20 sisth Januari, till fyllnad uti grundfonden för Sockne- och District-Magazinen uti Wester- och Norrbottens Län af Statens behålla» tionde-spanmål måtte anvisas så stor qvantitet, som motsvarar hvad, i följd af Rikets Ständers beslut, kunde hos Stålens gäldenärer varda a ('skrifve t; så, enär Staten, för bildande af berörde Magaziner, icke anvisat någon bestämd spanmåls-qvantitet, utan endast medgifvit viss andel af de inom orten utestående fordringar för ullemnad ersättnings-spanmål, synes det ingalunda med fog kunna ifrågasättas, att, på sätt motionären yrkat, någon anvisning fef Statens disponible tionde-spanmål för dylikt ändamål skull» beviljas, om än någon del af de öfverlåtne fordringarne icke kan utgå, hrajtill kommer, att den behållne tionden är ibland Stats-verkets inkomster upptagen och beräknad; hemställande Utskottet derför, att motionen i denna del må lemnäs ulan afseende.
Stookholpi dea 4 Maj 1841. 6 Stats-Utskottets Utlåtande, A7:o 514. N: o 514.
Ank. till Exp. IL't sk. den 4 Maj 1481, kl. 3 e. m.
Utlåtande, i anledning af Bruksidkaren A. W. Gyzanders Enkas och sterbhusdelegares ansökning om befrielse från ådömd betalningsskyldighet, i följd af ingången borgen för aflidne Kronofogden B.
Carlssons uppbörd. {I. A.) Sedan Kongl.
Kammar-Rätten, genom dom af den 7 Augusti 1840, hvilken vunnit laga kraft, förklarat sterbhusdelegande efter Bruksidkaren A. W.
Gyzander skyldige att, i följd af den utaf Gyzander i lifstiden, gemensamt med Johan Wedelin, för numera aflidne Kronofogden B.
Carlsson ingångne uppbörds-borgen, en för alla och alla för en, betala 1,500 R:dr Banco, jemte 5 procents årlig ränta derå från den 24 Juni 1834, i afräkning å den balance, Carlsson i tjensten sig åsamkat, samt, till verkställighet af omförmälde lagakraflvnnne beslut, utmätning för domfäste beloppet blifvit hos Gyzanders Enka, Charlotta Christina Gyzander, född Osterman, anställd, så hafva ej mindre Enkan Gyzander, 5 egna och sina fyra omyndiga barns vägnar, ätt ock Gyzanders öfrige sterbhusdelegare, Pastors-Adjuncten L. J. Gyzander, Landtbrukaren C. Ä. Gyzander och J. C. Osterman, uti en till Kongl. Majit ingiften skrift, i underdånighet anhållit, att, då någon annan tillgång för fullgörande af ilrågarande betalningsskyldighet icke funnes iin en köpeskillings-fordran, stor 2,306 R:dr 32 sk.
Banco, för eli försåld färgeri-fabrik och stamp-inrättning, som varit sterbhuset tillhörig, hvilken fordran utgjort den enda återstående tillgång för Enkan Gytfffiders och hennes oförsörjde barns bergning, dertill de myndige sterbhu»- deiegarne, af hvilka C. A. Gyzander och Osterman måst afstå sin egendom m borgenärers förnöjande, icke i ringaste teon kunde bidraga, Kongl.
M*j :t, med afseende å dessa förhållanden, täcktes af Gunst och Nåd frikalla sökandeme från den, på grund af ifrågavarande borgensförbindelse, •'item ådömde betalningsskyldighet.
Efter det vederbörande blifvit 1 ämnet hörde, har Kongl. Majrfc, med anledning af Enkan Gyzanders serskildt framställde underdåniga anhållan, att frågan om nämnde eftergift måtte varda till Rikets nu församlade Ständer hänskjuten, genom Nådig Remiss af den 7 sisth April, till Stats-Utskot - Stats-Utskottets U 7 tet öfverlemnat Gyzanders sterbhusdelegares merberörde ansökning och dithörande handlingar till det afseende* samma ansökning må kunna förtjena.
Uti det af Ådvocat-Fiscals-Embetet i Kongl. Kammar-Rätten öfver ifrågavarande anhållan afgifne underdåniga yttrande, har blifvit hufvudsakligen anfördt: att, efter hvad handlingarne i målet utvisa, boets ställning vid Bruksidkaren Gyzanders frånfälle varit sådan, att af der befintliga tillgångar borgensförbindelsen kunnat, utan menlig inverkan på sterbhusdelegarnes bestånd, gäldas, hvadan således svårigheten för dem att nu fullgöra betalningsskyldigheten härrörde från det obestånd, en del af sterbhusdelegarne sedermera iråkat; att, enligt Lag, den af Gyzander efterlemnade egendom icke bordt, på sätt likväl skett, emellan dess arfvingar skiftas, förr än efter verkställd betalning af all den aflidnes gäld, hvartill naturligtvis äfven hörde den borgen, han för Kronofogden Carlsson sig iklädt; att, om äfven denna förbindelse ansetts af tvistig beskaffenhet, det likväl varit sterbhusdelegarnes oeftergifliga pligt att afsätta så stor del af Gyzanders qvarlåtenskap, sorn för betalningen kunde erfordras, till hvilken åtgärd bemälde sterbhusdelegare icke eiler saknat de mest giltiga anledningar, dels deraf, att Carlssons balance varit yppad redan år i83o eller före Bruksidkaren Gyzanders död, samt att denne sjelf i lifstiden, vid årsproclama efter medcautionisten, hos honom bevakat sin rätt, men dels förnämligast deraf, att, på sätt en bifogad handling ådagalade, qvarstad blifvit den 4 Fehr. r83t lagd å egendom hos Gyzander, till säkerhet för den uppbördsborgen, han, efter medlöftesmannens Wedelius död, gemensamt roed annan person, för Carlsson ingått, hvilken borgen först numera, sedan den äldre förklarats gällande, förfallit; samt att slutligen i betragtande borde tagas, att sökanderne, fastän de, i följd af Kammar-Rättens dom, måste infria borgensförbindelsen till hela dess belopp, likväl derigenom i sjelfva verket endast komme att förskjuta den hälft deraf, hvarför Wedelin, såsom medcautionist;, åtagit sig ansvarighet, enär nemligen den bevakning af borgensförbindelsen, som vid års-proclaman efter Wedelin af Gyzander anställts, obestridligen förvarat denne sistnämndes sterbhusdelegares rätt att för berörde hälft af Wedelins sterbhus undfå ersättning; på grund af hvilka. förhållanden Ådvoeat-Fiscals-Embetet ansåge sig sakna ali anledning alt den sökta eftergiften tillstyrka; anhållande Ådvocat-Fiseais-Embetet i underdånighet, att, derest likväl Kongl. Maj:t skulle 1 Nåder finna sådana omständigheter förbandets, som borde verka till bifall å ifrågavarande ansökning» Advocat-Éiscaleö icke destomindre måtte bibehållas vid åtnjutandet 8 Stats-Utskottets Utlåtande,
N\o 514. af den Actorats-procent å beloppet, som, genom a3 § af Kongl. Maj:ts Nådiga Instruction för Kammar-Rätten, blifvit denne tjensteman tillförsäkrad.
Med öfverlemnande af förenämnde yttrande, har Kongl. KammarRätten för egen del sig i underdånighet utlåtit, att, då, jemlikt det af Advocat-Fiscals-Embetet åberopade qvarstads-instrument, redan före Bruksidkaren Gyzanders död, så stor del af hans lösa egendom blifvit för Kronans räkning med qvarstad belagd, som motsvarade hälften af den borgenssumma, för hvilken Gyzander i lifstiden, gemensamt med annan person, tecknat borgen för Kronofogden Carlssons uppbörd, hvaraf således vore uppenbart, att sterbhuset icke kunnat vara okunnigt om tillvaron af denna utaf Gyzander ingångne borgen, vid hvilket förevetande sterbhuset icke lagligen bordt i vidsträcktare mon skifta qvarlåtenskapen efter Gyzander än med afsättande af ett emot qvarstadsvärdet svarande belopp i penningar eller annat, Kammar-Rätten, i dessa förhållanden, hvartill komrae, att sökanderne i ingen måtto visat, det den ågångne qvarstaden blifvit håfven, icke kunde se annat än hinder för den sökta befrielsens medgifvande.
Skulle emedlertid Kongl. Maj:t, med afseende på enkan Gyzanders bekymmersamma belägenhet, i Nåder finna godt att låta henne eftergift vederfaras, borde, efter Kammar-Rättens tanka, en sådan eftergift icke för närvarande kunna sträckas till dea hälft i borgensförbindelsens infriande, för hvilken, {A sätt den i målet falide Dom otnförmäler, Gyzander i lifstiden, genom aga anmälan och bevakning i medlöftesmannens, Wedelius års-proclama, beredi sig och således äfven sitt sterbhus, rättighet alt hålla sig till Wedelius arfvingar.
Vid öfvervägande af hvad uti de':ta ärende förekommit, har
Utskofctet väl icke kirsaat undgå att fästa uppmärksamhet å det ömande förhåklaade, sorn företer sig deruti, att, i följd af arne sterbhusdelegares iråkade coscer;:tillstånd och dea 3:djes medellöshet, betalningsskyldigheten 5 och för ifrågavarande borgensförbindelse till dea del, hvarför godtgörelse icke erhålles af W,islins sterbhus, ensamt kommer att drabba Bruksidkaren Gyzanders enka ecb fyra oförsörjda barn; men då, Sandra sidan, ostridigt är, att den för sistbemälde sterbhusdelegare nu inträffade svårighet att borgensförbindelsen infria, i väsendtlig mon vållats genom deras uragtiåtenhet att, på sätt sorn vederbordt, vid arfskiftet efter Gyzander, af då befintliga tillgångar afsätta ett belopp, motsvarande den på sterbhuset belöpande hälft i den tecknade borgens-summan för Kronofogden Carlssons då redan Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 515. 9 redan kände uppbördsbrist, och då, efter Utskottets tanka, det möter serdeles betänklighet att medgifva eftergift af ansvarsskyldighet, i följd af ingången uppbördsborgen, har Utskottet ansett sig förhindradt att tillstyrka Rikets Ständers bifall till den af Eruksidkaren Gyzatiders enka och öfrige sterbhusdelegare framställde ofvanomförmälde ansökning.
Stockholm den 4 Maj 1841 • N:o 515.
Auli. till Exp. Utsi;, den 1 Maj 1811, kl. 3 e. m.
Utlåtande, i ättledning af f. d.
Hellbergs ansökning om eftergift af Kronans andel i honom tidö aide anmärkningsmedeh (I. A.) Hos Kongl.
Majit har, uti ingifven skrift, f. d.
Kronofogden i Läckö Fögderi af Skaraborgs Län, Anders Hellberg, i underdånighet anhållit att af Gunst och Nåd varda frikallad från erläggandet af Kongl. Majlis och Kronans andel dels uti 8 tunnor 24/05 kappar Kronotionde-spannmål, hvilka sökanden genom Kongl. Kammar-Rättens af Kongl. Majit d. 28 Juli 1837 gillade, Utslag af d. 26