Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är den at i stället för motstän63, 64. dets Derr Z Junik. dets styrka antaga vröfningcnsköld, scb, undev ädagaläggande af en hög grad af wälde öfwer sig sjelf, af uplysning, af omfattande insigter, inlägga en np ära, dä Rikets församlade Ständer nied wishetens öfwerläggning weta riktigt bedömma och rädfräga ögonblickets fordringar och war närwarande ställnings behof.
Efter at hafwa anförtrott det wigtrga wärf, at göra en np Loi^irution, ät utwalde Medbroder, hafwa wi ost nu updragit, at granska, at antaga eller förkasta den. skulle wäl det sednare kunna komma i fräga?
Skulle wi wäl sträcka wära fordringar til den grad, at störa det helas sammanhang?
eller hafws wi icke stät, at wid ofwerwägande af tiden och omständigheterna under hwilka denna cloi^ntutiou tilkommit/ med bifall erkänna, at det upgifna (loustituckonk förslaget mer än wi kunnat hoppas gatt alla rättmätiga önskningar til mö leck- Jag kror at wi stole öfwertpgas härom, om wi päminne ost bwad som under en förfluten period wi skulle hafwa ansett för den största seger; om wi dermed jemnfore hwad wi mast behöfwe, hwad LoustitMionen lofwar ost.
Dä när en endas öfwerwlgt hwilade tungt öfwer Swea folk, när hwarje ämne, som ej war as den »verkställande magten proponerat, war förbudit för Ständernas öfwerläggningar, dä när de sjelfwe icke ägde någon annan bestämd rättighet, än den at beskatta sig, när denna, ofta inskränkt til beswäret med en oangenäm fördelning af bewillningen, alltid blef illu - Den Z Imrik.
499 llludcrad i anseende til rättigheten at utstaka en gräns för densamma, da säger jag, hwad hade wi wäl önffat, hwarigenom hade wi wäl trott ost försäkra wära rättigheters helgd, om icke Lgknom 1'udlicjte j Slatsmrdlens förwaltninI och igenom bestämdt äterkommande Riksdagar, när tiden för Bewillningens uphörande hade inträffat?
Om, under en alt annars öfwerwägande Konunganiakt, wi Lä för tiden trodde, at dcsta Lare band skulle wara tilräckelige, at äterhälla dest inkrakiningar, ffulle wi nu, när en mer än någonsin afwagd jemnwigt är ibland
Samhällets åtskilliga krafter pä wägen at införas, hysa misttroende eller farhägor för framtiden?
I stället för en blott tempor-nr» .tz-irantie hofwa wi uti dloii8Utunon8 projectut Ministrarnes answarighet och Regentens förbindelse at inhämta deras räd.
I stället för Statsmedlens blotta publicieö ffulle wi nu fä rättighet, at bestämma deras anwändande; r stället för et blott eventuell Ständernas sammankallande är det nu utsatt til wist tid, och Regenten beständigt pämint igenom Tryckfriheten om Nationens röst och Nationens önskan; i stället för at
Ämbetsmän kunde genom et blott infall afsättas, kunna de det ej nu ritan föregången anmälan uti Stats-Rädet, som har rättighet, at deremot göra föreställningar.
Domaremagten förut »mbulLtorlff och be, roende blir nu sjelfständig i den lagliga utöfvingen af sit kall, men answarig för dest mist HruL - 600 Den Z Junk'. bruk.
Jemte den politiska jemnwigtcn emellan Statskrafterne är således den enskilda säkerheten äfwen bewarad.
Men alt detta fordrat äfwen sa mycken kraft som wishet hos Regem ten.
Derföre stall han wara lika mycket Uphöjd öfwer cnstilta intrestet.sorn ban är bunden af Lewen, derföre stola hans förnämsta ämbetsmän wara tilräckcligt beroende, för at icke äga annan styrka til motständ än den Lagen kan gifwa dem.
Således stal den teckning af en c»n8li!miyuel Konungamagt, som man hittils anfört mera som et problem än forn en werkligbet här en gäng blifwa realiserad, och Regentcn äga all förmäga at gagna, ingen at stada.
Men jemte den jemnwigt conZtituckonen lofwar at införa, jrmte den ZLrsntie för wära rättigheters helgd och de förhoppningar för framtiden som den ger ost, torde det tillätas mig, at fästa Eder Upmärksamhet mine Herrar pä en annan stor, en betydande förtjenst som den diger, jag menar den af dest bestämdhet.
Noga afmätta rättigheter, lika wäl afmätta uttryck utgöra et företräde sorn är denna LonLcklurioii eget, och som pä en gäng stal gifwa ät Regements-Förfatkningen en styrka och ät ärenderna en ordenteligare och jemnare gäng, hwarigenom de inbördes stola understödja hwarannan.
Grundsatsen at åtskilja den Verkställande vch Lagstiftande
Magien är således icke blott utför Den 3 Iunii.
ZOi utförd men bestämd i sin tillämpning, och Standerna stola framdeles för sina öfwerläggningar lika litet be hofwa et Urskiljnings-Utskott, sorn Konungamakten stal äga förmäga at göra inträng i walet af de ämnen som i deras öfwerläggningar stola förekomma.
Om ögonblickets behof päkallar en werksam och kraftig
Styrelse, om i synnerhet det fordrar säkerhet och lugn, om desin stäl ensamme borde wara tilräcklige at förmä osi at ej uppehälla vsi wid obetydliga ofullkomligheter, sa kunne wi ockfä. i sjelfwa den föreflagne
Regeinentsförfattningens wärde sinna ännu et kraftigare stäk at antaga den; Wi kunne med full wisihet anse den, om icke som den fullkomligaste, åtminstone som den bästa möjliga Jag twiflar at man någonsin har kunnat och ännu mer at i närwarandc ögonblick wi kunne sträcka längre wära fordringar.
I anledning af do Lonstitutions - krojsctet ätföljande lViLmori.Usr, anhäller jag endast at fä tillägga, at efter min öfwertygelse synes mig det af Friherre blaren UPgifne Oonscriptions. piojecc wara et af de ämnen sorn allmänna behofwet för det närwarande päkallar, och som politiska afseenden borde göra angeläget at ej upstjuta.
Huruwida det kan införas, och hwilka moäiklcatioiier det kunde täta. är nägot som det ej tilhör mig at bedömma.
Jag tror endast at det kort efter Lonsritution^ns antagande borde, til granskning och afgörande företagas.
Hmrtz §02 Den 3 Jr: ni k.
Hwad äter en fullkomligare OrganH-aion afUkpresenlittionLN angär, sa bekänner jag det warn den enda önskan för Lonstjtutjoncns fullkomlighet/ som jag har öfrig.
Men jag erkänner tillika, at äfwen sä allmän denna önskan är, äswensä litet är man ense om sättet at bringa den til wcrkställiabet.
För mitt del wille jag sä» lebes endast foresta, at wart förljenta Lonsri tunous Utstött finge sig updragit, at stuta sine Arbeten med et tnojecr öfwer u?- forbätkrälg, som kunde meddelas Ständens dU»-,. för at undergä deras granstn. ng, men som i allt fall skulle til nästa § tänders LonstUunons Utskott för at dä stuteligen afgöras.
En lid af fem är blefwe derigenom bedard, mn frägan i annat fall först wid nästa Riksdag företogs, och det wore vä en aäng en utiväg för närwarande Ständer at wisa upmariambet pä en Lonscieunons stadgande som är deras eget Werk, och at wisa aktning för de Medborgare, som begärt at utgöra endel vf Ut presontLtionen.
Det är endast öfwer denrw del af mit yttrande, som jag skulle önsta, at Högwälborne Herr Laron och L a ndtmarstalken täcktes, när Lonstitutionen blifwit antagen, göra en särskild proposition.
Grefwe ^törner, Larl stellan, upläsie följande Anförande: Jag wil ej uptaga Riddcrstapets och Adelns tid med nägre Anmärkningar öfwer Lroj-ctL-e til en ny Regeringsform; den innefattar sä mycken förtjenst, ät ehuru pä min lott fallit, i anseende til den Systia jag bekläder, at blifwa beroende af Högsta Magten, skulle jag ändä an - Den 3 Juni!. 5o? se för en lycka at genast fä förena nrig med dem, hwilka i hela sin widd bifalla Lonsuttuious^cwn.
Om den förestagne Grundlagen är wälgörande för Samhället, betyder sä litet alla en-- stilda bekymmer, hwilka mojligtwis Lunna mota min lefnad pä Ämbetsmannabanan.
Afsigten med detta Anförande är cgenteligen, at fä yttra mins tankar öfwer den fraga, som förut dels blifwit til nägon de! wäckt af siere warde Ledamöter inom Riddarchuset, meik nu synnerligast af F-ribcrre lllawri, uti desi med eoii8liturlo^8-/vcton ätföljande särstildta Betänsande, rörande Lon^i-ip-ioa af allt manbart folk. som ej wore i tjenst, emellan 20 och är.
Wisierligcn igenkännes här denne allmänt aktade Riddersmans n^uiocisme och ädla tänsta för et i wada stäldt Fädernesland — Jag klanLrar sälcdes ej illLen, utan twärtom jag högaktar densamma och stal sjelf med glädje öfwerlcmna mine sme upwäxande Söner til Rikets förswar, om de kunna wara nyttige, men jag tror derjemte at Nationen, som icke älskar inrättningar af en sä omanlig beskaffenhet, omöjligen kan öfwertalas at genom Lonsci-i prion upsätta Tre upper til et sä betydligt antal, och jag befarar än mer, at frägan i denna moment är gansta kinkig at wäcka, dä inan nägorlunda Länder den werkan förra ärets utstrifningar gjort xa Swensta Allmänheten; utom desi möter här et annat skäl, som gör saken betänklig.
— När j det närmaste alle wapenföre
Medborgare inom De förut nämde ären äro til Soldater utstrifns, och under kriget pä krigsbanan sysielsatte, hwem skal dä stöta Landtbruk och Näringar?
Jag sinner ätmindstone för rnm del sögs, r-Zouroär Sol
Den 3 Junit. för desin sa oundwikliga behof, samt befarar at i den nion ^imLerne naturligtwis genom denna utwäg blifwa längt mera talrike , kunde landet taga en obotlig stada, om kriget warade flere är.
En lycka är om wärt folkfattiga land kan fullkomligen recrutera de mängfaldiga vacancer, hwilka för det närwarande äro uti de indelte Regementerne.
Om någon twungen utffrifning säledes kan och bor äga rum, sä wägar jag underställa Riddcrstapets och Adelns höggunstiga pröfning, om den bor sträckas, widare än Lil et sädant ändamäl; atmindstone anser jag med min pligt förenadt yttrat den mernngen, at innan Nationen blifwer fullkomli. gen uplyst om nödwändighetcn af en sä allmän armering, bör inom den tiden ingen befallning emanera i Landsorterne af en sä »vidsträckt Konskription, hwarom nu fräga upstätt.
Friherre von klaren, Lal^r.
Det torde tillätas mig härwid anmärka, at mit förslag om en Constription eller stående
National-armering utgär fran ätankan af en oundmiklig nödwändighet.
Kriget trycker osi pä tvär östra gräns, hwilken efter förlusten af Finland är ojemförligt mera »vidsträckt än förut; pä den wästra äre wi icke eller säkre: den styrka tvr äge mäste wi säledes pä en stor Lvidd utsträcka til wärt sörswar.
Sä medtagen
Len genom det förda kriget och okloka anstalter är, äge wi ej hopp at den nägonstn
5os skulle kunna göra et tilräckeligt motständ, och huru "skulle detta motständ kunna göras, utan anskaffande af folk.
Dä redueerar sig ju flögan derhän, om wi stole forswara osi, eller falla et rof för wära fiender?
Wilje wi det förra och gifwes dcrtil et annat medel, dä förfaller af sig sjelf det af mig upgifna förslag; men skulle tilsiändet wara sadant, at recruter ej kunna anskaffas för penningar, och skulls Fäderneslandets belägenhet wara sädan, at ingen gerna lärer kunna bedöma desi närwarande wäda, dä känner jag, för min del ätmindstone, ej nägot annat räddningsmedel än upmanande af Nationens kraft.
Ropades Ja, Nej, Ia, Nej.
Jag tror ej at wi med säkerhet kunna säga hwad wi för det närwarande hafwe at frukta: wi wete ej ännu allt.
Men kunde wi för bet närwarande uprätthälla osi, hwilket kanske more möjligt til en del genom wära egna krafter, och til en del genom Engelska sjömagtens biträde, sa äro desia förhoppningar ej längre än för desia mänader gällande.
När en annan ärstid inträffar, dä först torde wi kunna dömma om wärk behof och dä torde det wara för sent at anstal, ta om wärk förswar.
Det är kanske endast nu, wid tilfalle af en ny Constitutions uprät« tande, som wi kunne stadga en stor princip til Fäderncölandrts wärn.
Dtt är derföre nu jag trott 5o3 Den 5 Iunri. trott mig bora upmana til desi stadgande: kanske om detta ögonblick icke jakltages, stall det i anseende til insiytelser, som ingen Swensk önskar, aldrig mcr blifwa ost tillätet, at lika kraftigt organisera osi til wart förswar.
Härwid ropadeS mycket Ja, blandadt med rr?c§. .Herr L^ron och Landtmarstalken: erindrade at et besiut more fattadt, at i frä.
Han om konskription ej nägot skulle afgöras, förr än frän Hans Kongl. Höghet
Riksföreståndaren nägon önskan i det afsecndct more yttrat.
Friherre vouyttrade sig, at more et sädant beslut fattadt, sä wore sädant et gäl. lande skäl, och han afstode för det närwarands ifrån stt yrkande, under förbchäll, at äga sm talan sedermera fullkomligen öppen.
, Återkom Ridderstapets och Adelns afsända Deputation, under anförande af Herr Grefwe De ta o-rrllic, som förmälte at Präste- och Borgare-Ständen med warmaste känflor emot. 'tagit Ridderstapets och Adelns dem meddela, de beslut, och hwad det hederwärda Bonde-Stän. 'dtt beträffade hade de lofwar derom öftverlägga.
Herr Den z Juni!.
Sv?
Herr 6 ronsten t, hade inlemnak födande tckemori.-rU four uplästes:
Uti den i gär upläste Constitutions-Akt ffyd das hwarje mans wälfängne fri - och rättigheter.
Detta skydd hemställer jag mä utsträckas lil den wälgörande och af förra Cvnstitutioner garanterade inrättning : A rmcens Pen st o n sCasia, bwilken utan dcn tjenande militärens särdeles känning bereder honom til fälle, at grannd i tjensten, eller wanför genom krigets tlft fättigheter njuta en nödtorftig bärgning eller hjelp" för äterstäende bagar.
Denna Casia, som är 1772 ej kunde räkna mer än 16 är ftän sin första inrättning, hade redan uti jft 5g af ,772 ars Regeringsform, der orden sa lyda Med Armeens PensionsCasia förblifwer efter de Reglementer som redan stadfäsiade blifw t, etter de som Kongl. Maj t med desi trogne Krigs befäl och den wärfwade Armeens Futtmägtige öfwerenskommande warder-, blifwit sanctioneradt; ffutte nu efter 63 ärö beständ den wälgörande inrättning, luvars nytta genom dagelig erfarenhet ädagalägges, sakna Lagstiftande Magtens stadfästelse pä sino förr ägande fri och rättigheter?
Jag fär säledes ödmjukeligen hemställa, onr. icke nämnde Casias Privilegier kunde uti Regeringsformen införas och der fä rum i en enskilt L.
Stockholm den Z Junit rMg.
Lronsteät.
Herr 603 Den 3 Junit.
Herr DÄva^tstsei-ns, Larl 6u8t!tf, hade ingifwit följande tvördsamma Memorial.
Förfiutne tiders erfarenhet wisar, at dä tryckningen af Rrksdags-Protocollerne warit öfwerlemnad ti! bwarje Ständs godtfinnande, har oftast handt, at nägra Ständ genom trycket utgifwit sina Protocoll och andra det underlåtit, samt at de någon gäng deruti blifwit hindrade af werkställande magten.
Nationen har emed-ertid en obestridlig rättighet at fordra redogörelse för hwad desi Deputerade i Ständens öfwcrläggningar ffrifteligen eller mundteligen yttrat; ätmindstone at derom blifwa underrättad.
Och som detta endast kan göras genom de nämnde Protocollers tryckning, hwilka deri, genom blifwa en belöning för den vältänkande och et straff för den egcnnyttige, sä tyckes Riksdaas-Protocollerneö tryckning genom Lagen böra fastställas.
Dä k det uplästa Projectet til Constitution denna sak ej är omnämnd; torde hända derföre at den kan anses närmare höra til Riksdags-Ordnrngen; sä fär jag ödmjukt anhälla, al genom en paragraf i Niksdags-Ordningen alla Ständ blefwo owilkorligen älagde, at under pästäende Riksdagar och sä fort sig göra läter, genom trycket til allman kännedom sine Protocoll utgiswa.
Stockholm dm Zckje Junii 6, 6.
DLVsstrtjsrnL.
Herr Den Z Juni.
S09 Hert' otbii ek , ORrl ^reckric^. hade rngifwit et Memorial, sä leande:
Det är wisterligen förmätet af mig, at wilja yttra mina tankar i et ämne, af sä mycken wigt, svin et Rike?
Statsförfattning, hwars utarbetande af Riksens Ständer, ined fullt förtroende , blifwit npdragit ät Män, kände för de ypperligaste lunffapcr.
Men detta är min rättighet, hwilren jag arnar utöfwa pa et sätt, som är enligt med min öfwertygelft, ehuru mc'd känslan af mit omdömes swnghet.
Det Project til en ny Regeringsform, som blifwit til Riksens Ständer öfwcrlemnadt, är säkerligen det fullkomligaste, som uti detta ämne i Swerige blifwit alstrat; likwäl lärer ingen ting wara sä fullkomligt, at ju icke nägon anmärkning derwid kan göras.
Uti berörde Project omtalas endast i allmänna ordalag Rikets Hof-Nätter och Collegier, samt deras äligganle at följa de Reglementen och Jnstructioner som hittils blifwit utfärdade eller hädanefter utfärdas kunna.
Denna föreskrift synes mig ä ena sidan för widsträckt, ä en annan för inskränkt.
Desi widsträckthet wil jag för närwarande förbigä: man har i detta afseende ingenting at frukta, dä en Furste, hwars ädla tänkesätt äro allmänt kända och wördade, förer Sweriges Spira, och i hwars hand magten aldrig kan mistbrukas, »tan endast til allmänt wäl anwändas; men hivad §10 Den 3 Iunrr. hwad dek inskränkta af denna föreskrift angar> anhäller jag fä anföra följande ^
Den första fp, stematistt författade Rcgcringsforin i Swerige war den af ari6z4, utarbetad af en man, sorn aldrig utan wördnad stal nämnas.
Förut fans rgenteligen icke nägon annan Regeringsform, ärr .
Konungabalken i Landslagen Uti sä wäl berörde Regeringsform, som isynnerhet uti alla sedermera amagne och stadfästade bestämmes uttryckeligen, efter bwarje tids stick, antalet af Rikets Colle, gier, widdén af deras befattningar samt deras namn: derjemte har Nrmeens PcnsisnckCatza> hwarutur Landets förswararc pä deras älderdorn fa upbära en ringa ersättning för deras hafde mödor, uti i7?ö ärs Regeringsform med skäl erhällit en serskild Z.
Sädant finnes likwäl icke uti Projectet til nya Regeringsformen, ej heller stadgas at Collegierne skola förblifwa i deras nu warando stick, iritil dest de kunna bättre organiseras, pä annat sätt än 47 §. förestrifwcr.
Landets styrelse beror dock gansta mycket af Rikets sä kallade Collegier, hivarest de fleste ärenden, likasom pa förhand utwecklas och utarbetas. AL i den nya Regeringsformen bestämma deras antal, jemte en i ätstilliga delar förbättrad fördelning af ärenderne dem emellan, synes säledes icke hafwa bordt uraktlätas, emedan denna omständighet nödwändigt mäste hafwa et wigtigt inflytande sä wäl pä fjelfwa styrelsen som det allmänna.
Rikets publika werk tarfwa utan twikwel mycken förbättring och kanske en ny organisation, i synnerhet nägra, ibland hwilka Krigs-Collegium, Kammar-Rätten m. fl. torde sä räknas.
Nu dä Stats-Författningen til en Den 3 Iunik.
Lil. stor del omskapas, hwarfore hafwa icke dessa Werk der sätt et rum?
Enligt projeetet til nya Regeringsformen är »visserligen tilfäilc öppet, at wid nästa och paföljande
Riksdagar »vidta-, ga dylike förbättringar; men denna werkeligen wigtiga sak, hrvars förbättring, med liten tidsutdrägt, i sammanhang med det hela af Con. siitutionen, nu warit möjlig och kanske lättare at »verkställa än framdeles, borde, enligt min öfwertogelse icke ät framtiden hafwa öfwerlemnats.
Dernäst får jag fästa Ridderstapets och Adelns upmarksamhet wid 3?
af oftaberörds projeet, so»»»' handlar om Adeliga wärdigheten.
Dä Ridderffapet och Adeln nu gjort en ädelmodig, fastän i närwarande tid billig upoffring af sina i arhundraden inneha.fde, fordom med de störste Konungars och samtelige Riksens Dtänders samtycke förwärfdc och heligt bcrvarade förmäner och rättigheter, synes någon insänkning af Adelimi wärdigheten inom Ständet icke kunna med skäl begäras ej heller behöfwas.
Denna §. stadgar, at Adeliga wärdigheten endast stalt tilfalla äldste Sonen och ben äldste grenen uti en slägt.
Mänga torde pästa, at en inskränkning af Adeliga wärdigheten är bäde nödig och äfwen nyttig för sjelfwa Ständet samt at et närmare samband deraf stal upkomma emellan Frälse och Ofrälse Standen; men denna inskränkning kan äfwen medföra en helt motsatt »verkan och förorsaka hat och afund mellan flägternc, som spridas til nästan alla folk-klaster och äfwen i en framtid bereda hela Adels-Ständets undergäng.
Dessutom är ordalydelsen af 37 §.
512 Den Z Jannik. sädan, som skulle äldste Sonen icke erhälla Adeliga wärdigheten förr än efter Fadrens död; en nyhet, hwars werkeliga nytta milt omdöme är för inskränkt at fatta.
Jag hemställer således Högloft.
Riddcrstapcts och Adelns nplpsta bemödande, om icke
Adeliga wärdigheten bör förblifwa fasan den hittils warit och tilfalla atla Barnen af en i ALeligt Ständ uphöjd person, sa wida Kon. nngen hädanefter ma med Adelffap belöna förtjente
Män, och en siik belöning icke skall blifwa af litet wärde för en Far, som lika ömt alskar alla sina Varn.
Ridderstam och Adeln icke sinna detta wara rätt och billigt, anballcr jag at ätmindsione sv §. ti! undwikande af stadeliga uttydninaar i framtiden, ma pa följande sätt stiliseras:
"Ej ma Adelffap etter Grefwelig ettrr Frihertelig wärdighct, som hädanefter förlänas, tilfatta flere än den, hwilken Adlad eller nphöjd blifwit, sarnt hans äldste manlige bröstarfwinge, i rätt nedstigande led efter led; dock, i den händelse at äldste Sonen icke skutte lemna nä,gon manlig Bröstarfwinge, mä Adeliga men icke Grefweliga eller Friherreliga wärdigheten tilfalla den, som ar närmast honom, samt dennes äldste Bröstarfwinge led efter led.
Skulle sadan icke finnas, tilfalle Adeliga wärdigheten den äldste manliga afkomling uti den inom flägten lefwande äldste gren, som ifrån den i Ädeligt Ständ ^ «P° Den Z Juni». 6l3 upböjde Stamfadren i rätt nedstigande led härstammar och sä alt framgent, sä länge nägon manlig afkomling inom flägten finnes.
Emedlertid sär jag ödmjukast anställa om Herr tt^ron och Landtmarftalkens proposition, om icke Högloft.
Ridderskapet och Adeln finner rätt och billigt, at Adeliga wärdigsteten förblifwer sadan den hittills warit, med undantag af Grcfweliga och Friherreliga wärdigheten, som synes endast böra tillfalla äldste Sonen, Son efter Son; och om detta ej skulle winna Ridderftapets och Adelns bifall, Z?
§. uti npa Regeringsformeit mä tel deft ordalydelse förändras pä'sätt jag nu föreslagit.
Stockholm donz Junit 180^,.
Larl kb ldotliliob.
Herr lZttron och Landtmarskalken utbad sig fä weta om någon as Ridderftapets och Adelns Ledamöter annu i dag hade något at anföra, som rörde Lonstl melonen.
Harwid förmärktes et ögnablick en allmän tystnad.
Friherre von ?l.-rten, Under tilkannagifwande, at han i frägan om.
Conseriptivnen instämde uti Grefwe astold törners tilstyrkande, anhöll endast af Herr 8-rron och Landtmarffalken om et bestämt swar pä den enkla frägan, huruwida detta ämnet finge företagas och afgöras, efter Constitutions-frägän, med samina kraft och werkan, som hade det förut bliftvck afgjordt? o§, 66.
Gref - 5i4 Dcn Z Iunir.
Grefwe Ds la 6arcl is, sacob, förnyade sin redan gjorda erindran om upffof med sräga om conscription intil desi Hans Kongl. Höghet
Riksföreständaren sjelf någon önffan i afseende derpä yttrat.
Friherre von kloten, förmalande sig ej hafwa warit närwarande wid detta beflut, utbad sig at fä provocera Riddarhus-Seereteraren, säsom Protocollist, at uplysa om Le bestämda ordalagen af detsamma.
Undertecknad RiddarehuS-Secreterare tilkännagaf uplysningswis, at hos Ridderffapet och Adeln twänne olika frägor rörande conscriptionen förewarit: den ena äsyftade uprättandet af conscriptionsmanffap, at tilgä genast under Rikets närwarande wada: förslag derom hade blifwit gjort af Herr ^-siversten von 8ckult2enNeim och andra Ridderffapets och Adelns Ledamöter, och det wore denna fräga, som enligt Herr Landtmarffalkens, uppä Grefwe Do la Larlllea motion, gjorda och af Ridderffapet och Adeln bifallna proposition, skulle komma at hwila, intil desi Hans Kongl.
Riksföreständaren sjelf deröfwer uttryckt sin önffan: den andra frägan äsyftade en conscriptions inrättande för alltid och i följe af en uti Conftitutionen nedlagd grundsatts: denna fräga hade af Herr Laron von platon blifwit i Constitutions-Utffottet framstäld, ätföljdt Utffottets Betänkande och wore ännu hittils oafgjord.
Herr Laron och Landtmarskalken an, säg bäst wara, at denna fräga singe hwila, ätmindstone til desi Constitutions-ärendet wore af - Den 5 Iunik. 5iS Mänga tycktes häruti instämma.
Hans Excellens Herr Grefwe ^ nell tNiei8t«r, Oas8, gjorde den reservation, atom Armeens Pensions-Catza singe en serskild §. i Constitutionen, Amiralitets Krigsmans - CaHan äfwen mätte deruti uptagas.
Herr Laron och Landtmarskalken.
Denna fräga torde naturligast afgöras i sammanhang med frägan om Armeens Pensions-Catza.
Friherre von Llatsn anhöll widare om underrättelse, huruwida den af honom wäckta sräga om Conscriptionen, om den företages efter Constitutionen, likafullt kunde afgöras med sams ma kraft och werkan, som om den förut hade warit företagen, emedan om detta wilkor ej i förwäg wore försäkradt och denna fräga efterst företoges skulle den ej mer äga rättighet, at säsom en Constitutions-sak anses, et yrkande hwarifrän Friherre von kloten ej kunde sig begifwa.
Herr L^ron och Landtmarskalken yttrade sig anse tjenligast, at den af Grefwe clolk körner gjorde proposition härutinnan singe tjena til rättesnöre.
Ropades Ia.