Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Klandret emot Const.Utsk. bar antagit en natur, som i sanning är föga parlementarisk; det kan ej falla någon in, och aldraminst mig, att vilja förmena Stånden att klandra, att ogilla, att underkänna Utskts arbete; men Utsk:s personal bör vara belt och hållet fritagen från all slags , andel deruti.
Då man skrider till ett bedömmande af personligheter, så bör man äga någon grund för sitt bedömmande, ifall man vill vara rättvis, men herrarne kunna ej känna hvilken ledamöternes inom Utsk. opinion varit.
Herrarne hafva icke heller här, för framställandet af sina kritiker, Utskis ledamöter af de öfriga Stånden framför sig, så alt klandret äfven i detta afseende är så mycket mindre på sitt ställe.
Jag tror det således vara olämpligt att, på sätt en talare, icke för första gången, icke för andra gången, utan måhända tredje eller fjerde gången gjort, här yttra sin obelåtenhet med electorernes förfarande i afseende på sjelfva utsk:s-sättningen, och det torde tillåtas mig, med föranledande deraf, alt för sista gången förklara detta yttrande af missnöje i högsta måtto olämpligt, isynnerhet med hänsigt till det sätt, hvarpå denna missbelåtenhet blifvit framställd, då jag, under fullkomligt åsidosättande af egen personlighet, vågar påslå, alt R. o. Ad. icke behöfver blygas för någon af sina ledamöter i detta Utsk.
Jag har åtminstone under min långa riksdagsmannabana beständigt sett mina politiska motståndare fylla Utsk:n, och jag har fått åtnöja mig dermed, under iakttagande af aktning för deras personligheter.
Boye har yttrat sin förundran öfver Utskrs djerfva tilltagsenhet, (som, efter hvad jag vill minnas, orden folio) att Utsk. i sitt förslag uteslutit 1 14 §:n Reg.F:n. Jag ber alt få möta detta yttrande blott med den ödmjuka hänvisning lill det grundlagens stadgande, som bérättignr Const.Utsk. att till Ständerna inkomma med förslag, utan någon slags föreskrift huru dessa förslager böra vara beskaffade.
Således är det på grund af den gifna grundlagsenliga rättigheten, sorn Const.- Den 17 April e. m. n5 Utsk. afgifvit sitt förslag, de respective
Stånden likväl förbehållet att antaga eller förkasta detsamma.
Hr Lefre'n har yttrat, alt ståndsidéen icke borde undertryckas: jag frågar honom hvarföre han vid det afgörande tillfället gjorde ingenting för att befrämja bibehållandet af samma ide'e.
Jag får påminna honom och Huset alt endast valrätten är definitivt afgjord, att den samfällda valrätten är afgjord, men valbarheten ingalunda.
Det hade för honom och för alla dem, som verkligen velat bringa frågan örn en representationsförändring lill något resultat, stått Öppet alt söka ernå detsamma efter deras mening.
Jag säger icke efter min mening, ty jag håller mig på intet vis vid ståndsval, jag liar ingen förkärlek för Stånd, jag har ifrån historien hemtat min öfvertygelse om deras olämplighet likasom ifrån min egen erfarenhet; men detta skulle ej hafva hindrat mig att med allt möjligt nit arbeta på ett representationsförändrings-förslag i den önskade likLningen. jag kan ej neka till, att ju de Stånd, som, vid återremissen af frågan, yrkat afseende på ståndsvalen eller ståndsvalbai beten, åtminstone hafva grundad rätt att anse det deras mening icke blifvit af Const.lJtsk. fullkomligen afsedd; men herrarne torde observera, alt det icke beror på en ledamot och icke på 6 ledamöter af ett Utsk. att åstadkomma det resultat, sorn någon gång skulle önskas, utan alt man inom Utsk. likaväl som i Stånden är underkastad majoritetens beslut.
Jag har i afseende på sjelfva frågans behandling inom Utsk. varit och nr ännu af samma tanke som Frih.
Cederström, att del icke ligger i Ständernes makt att vid första riksdagen afslå och tillintetgöra ett Const.Utskts betänk.; men jag har härutinnan blifvit öfvervoternd inom Utsk., hvars majoritet, lika med It. o. Adis, varit af annan tanke.
I afseende på denna fråga är saken deremot af annan beskaffenhet; herrarne torde behaga besinna, att det måtte verka till något alt herrarne redan genom det förstärkta Const.Utsk. fattat 2me beslut, som ej kunna rubbas, och hvilka, så framt grundlagen skall bibehålla någon helgd, måste bringas till något resultat, på ett eller annat sätt.
Jag får för min del förklara, det jag ej tior att dessa beslut varit till någon olycka, utan tvertom att de utgöra en allmän tillfredsställelse, och örn vi kasta ett öga på vår statistik, så frågar jag om det är utan all betydelse att den talrikaste folkclassens representanter, att BondeSt. antagit samfällda val och äfven antagit som hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag hela ifrågavar. betänk.
Då R. o. Ad:s hela personal, med qvinnor och barn, uppgår till circa 10,000.
PresteSl. till 14,000 och BorgareSt. lill 66,000; så borde väl något afseende fästas på de 3 millioner, som äro af annan tanke än de 90,000 individerne, och det torde icke vara politiskt rätt eller klokt handladt, om detta Stånd, efter att, på ett så ädelt sätt till allmän tillfredsstäl - Den 17 April e. m. leise hafva afsagt sig sin sjelfskrifvenhet till representationskallets utöfvande, skulle i effecten visa, att det dermed icke haft någon mening, då det motsatt sig resultatet af denna afsiigelse.
Herrarne hafva genom förstärkta Gonst.Utsk. beslutat kamrarnes bildande på 2 rum; med den uppriktighet, som tillhör mitt sinnelag, får jag öppet tillstå, att jag troligen var den enda inom det förstärkta Const.Utsk., sorn voterade emot tvåkammar-systemet, i full öfvertygelse om dess olämplighet, men derföre måste jag och bör jag respeclera andras öfvertygelse.
Det torde ufven tillåtas mig att yttra, att under de 1 1 år, som förflutit sedan jag, jemte en annan person utgaf ett förslag till representationsförändring, jag icke uraktlåtit alt allvarligen studera mig in i dessa förhållanden, att taga kännedom om allt, som i den delen kommit till min kunskap; men oaktadt allt hvad jag läst och sett 0111 tvåkammar-sysleme, är jag dock af den orubbliga öfvertygelse, att det för vårt land och våra förhållanden ingalunda är lämpligt.
Denna lilla digression torde mig förlåtas; mina åsigter hafva ej kunnat göra sig gällande, men detta har ej hindrat mig att använda alla mina krafter att så ändamålsenligt som möjligt befrämja ett tvåkammar-systeme, och ingen skall vara lyckligare än jag, om detta sysleme kunde tillvinna sig ett allmänt bifall och blifva af den allmänna båtnad , som jag önskar lika ifrigt som mine motståndare.
I afseende på alla invectiver, som blifvit framkastade, så vore det i sanning fruktlöst att söka till besvarande upptaga och vederlägga dem; det vore ändamålslöst, det vore ett misshushållande med R. o. Adis lid, helst så föga i sak blifvit anfördt, men destomera mot personligheterne en bloc och mot betänkts oanlaglighet en bloc, ni. e. o. då man endast uppradat alla de lyten, hvarmed ett men niskoarbete kan stämplas; men, mine herrar! här kommer dock i betraktande att jag ej kan utfinna den § i grundlagen, på hvilken herrarne stödja sina anspråk att Const.- Utsk. skall gissa till edia önskningar och åsigter.
Jag hänvisar till de anmärknir, som blifvit Utsk. meddelade såsom R. o. Adis gemensamma tanke vid föredragningen af mern.
,N:o 38; jag tror alt de voro så litet utförda, att Utsk. deruti måste finna en fullkomlig ursägt, om det ej kunnat fullgöra sitt arbete bättre.
Utsk. har gjort hvad det kunnat; Utsk. har, genom anmälan af oförenliga sk i I jn k tig h eler, utverkat de voteringar, som ägt rum i förstärkt Utsk., och slutligen har Utsk. framställt detta betänk., hvilket Utsk. ingalunda föreställt sig skulle enhälligt antagas.
Jag ber herrarne observera, att här matte vara ett åliggande för de klandrande ledamöterne att ur egna fataburar lemna medel till förbättrande af betänk, i den riktning, sorn desse ledamöter sjelfva åsyfta.
Jag har hört många, som yrkat ett helt enkelt afslag å delta betänk.
Herrarne torde dervid taga i betraktande, att om, som man sagt, betänk, är antaget af ett D e ii 17 April e. m. 117 Stånd, lärer det blifva omöjligt, med stöd af grundlag, att framställa ett afslag som contra-propos.
Jag tror således, att, vid närmare besinnande hos de värda talare, som yttrat sig emot betänk., del kommer att visa sig vara en nödvändighet för dem, både sorn juridisk pligt efter grundlagen oell som moralisk pligt inför deras samveten, att genom deras högre bildning, deras kunskaper samt lättheten att kriticera, jemte sitt ogillande framlägga de åsigter, som de anse utgöra sin gemensamma tanke, till ledning för framställandet af en contra-propos. emot detta förslag, hvilket, om det är antaget af ett Stånd, måste ligga till grond för ja-propos:n. Gr.
Spens har på ett förtjenstfull t sätt ådagalagt, huru ett så beskatfadt betänk, som delta borde behandlas; han har visat möjligheten af att §:vis kullkasta betänk, och sätta annat i stället och sålunda förändra §§ma till ett önskligt resultat.
Jag har visserligen hört en talare tillkännagifva och sedan fått samma underrättelse ifrån andra håll, att BorgareSt. skulle hafva afslagit detta betänk.
Jag beklagar att så är, under önskan att R. o. Ad. icke ville följa exemplet, emedan jag tror alt det icke skulle vara öfverensstämmande med lagstiftarekallets värdighet alt så förfara.
Det är fidagalagdt alt det medtager ovillkorligen mera tid och påkallar en djupare tankegång, att förfara så, som Gr.
Spens förfarit i afseende på förslaget: men det oaktadt tror jag dock alt det sättet måste följas, ty jag tror ej att en lagstiftning försvarar sig med att så hastigt afspisa ett betänk, af denna art med ett belt enkelt afslag derå.
Jag inser att det är mycket vigt för en majoritet, som tior sig kunna göra allt, att kasta all skuld på Const.Utsk:? enorma oskicklighet att ej hafva kunnat ana ej kunnat gissa till alla de önskningar, som i afseende på ämnet kunna finnas inom detta Hus, m. e. o. alt Utsk. ej kunnat utöfva trolldom, ty der'förutan vet jag i sanning icke huru Utsk. skulle kunnat göra alla lill nöjes.
Jag förnyar således min anhållan, särdeles hos de värda ledamöter som klandrat förslaget, att de behagade sätta något annat i stället.
Det blir åtminstone icke mitt fel att ej hafva fästat uppmärksamheten på att frågan örn valbarhet ståndsvis ännu är öppen, endast herrarne behaga derom gifva sina tankar tillkänna, Jag tror visserligen icke att det kommer att blifva tillfredsställande, alt ståndsvolbarheten bibelnilles under allmän valrätt; jag inser att detta ej kommer att vinna Husets bifall; jag beklagar detta och anser det vara omöjligt att i tidernas tider kunna komma till slåndsval och att kunna fota en representationsförändring på slåndsval; ty utan att besitta någon siare-förmåga vågar jag påstå, alt detta aldrig kommer att af BondeSt:s representanter medgifvas.
Man har under f.
m:s debatt framkastat hvilka menligt inverkande följder ståndsprincipens upphäfvande skulle komma att hafva på regeringssättet.
Jag beklagar att jag äfven härutinnan är af olika tanke; jag tror, alt om behof - Den 17 April e. m. vet ur stort af en representationsförändring för nationens bästa, sä är denna förändring i en ännu högre grad behöflig för Regeringen: och kan ej vår riksdagshisloria öfvertyga herrarne derom, så lärer det vara omöjligt att bibringa denna öfvertygelse, intill dess att tiden förmår verka densamma; ty emot tidens kraft stå icke enstaka opinioner; dessa måste vika för det sanna, det oeftergifliga af folkets behof, och hvad den så mycket omtalta återhållande kraften beträffar, så beklagar jag, om det är R.
St., sorn skola ådagalägga en sådan återhållande kraft i fråga örn förbättringar i den bristfälliga samhällsorganism, som råder hela vårt statsskick igenom, och om detta skall utgöra det fideicomiss af ära, sorn en talare på f. m. ansett vara åt oss öfverlåtet att förvalta.
En värd talare, Hr Lefre'n, har ibland annat christnat Const.- Utsk. till representationsreformens dödgräfvare: jag kan icke erkänna att denna framställning är adajqvat i detta fall.
Om han sagt att vårt syfte varit att utgöra ståndsfördélningens dödgräfvare, så skulle jag för min enskilda del alldeles icke bestridt tillmålet, utan erkändt alt uppsåtet ifrån min sida varit sådant, utan att jag likväl skulle tillåtit mig, sorn en kand författare säger, att vilja insvepa cadavret i några trasor af glitterguld.
Jag lemnar åt Hr Lefren och riem, som tänka lika med honom, att sjelfve en gång erfara om det blir lians och hans politiske vänners opinion, eller det nuvar.
[Jtsk., som kan komma att med rättvisa och fog kallas reformernas och representationsförändringens dödgräfvare.
Jag tror ej att denna beskyllning skall drabba Const.Utsk.
Jag tror alt den skall drabba dem, som motsätta sig alla reformer, dem, som, under anspråken på ett djupt vetande, dock ej lemna några bidrag till förbättringars införande sorn följd af detta högre vetande, utan endast framställa klander; det är motståndsmännen, sorn blifva dödgräfvärne, som få påtaga sig ansvaret inför nationen, inför samtiden och efterverlden, och min öfvertygelse är, att man, genom ett sådant förfarande, ingalunda tjenar den Regering, som man säger sig vilja tjena.
Jag tager mig friheten återkomma till förslaget att förkasta detta betänk., och jag ber herrarne tänka på resultatet deraf.
Delta resultat kan ej blifva annat efter min förmening, än att herrarne till en början visa sig hafva ådagalagt alltför liten vilja, jag vågar ej säga förmåga, ty den finnes troligen i öfvermått, men alltför liten vilja att åstadkomma något bättre förslag, än det Utsk. framställt och hvaröfver endast förkastelsens dom blifvit uttalad.
Det är således min önskan, alt herrarne ville procedera som Gr.
Spens och lemna ett contraförslag, på det att det må blifva möjligt för Const.Utsk, att, på grund af någon gemensam tanke, bygga de förändringar i förslaget, hvarigenom slutligen en contrapropos. må kunna tillvägabringas.
När i annat fall prot.- utdrm komma Const.Utsk. tillhanda öfver de beslut, som V Den 17 April e. m. >'9 här och i de öfriga Slånden blifvit fattade, att förslaget blifvit förkastadt, så lärer Const.Utsk. icke hafva annat att göra, än att inkomma med voter:s-propos:r att afgöras i förstärkt Const.Utsk., innehållande, att, som BondeSt. antagit betänk., detta Stånds beslut blifver ja-propos., och nej-propos:n, att, i händelse den anlages, Const.Utsk. kommer att utarbeta ett nytt förslag på grund af de utaf förstärkta Const.Utsk. med R.
St:s rätt redan afgjorda grunder af allmänna val och representationens fördelning på 2:ne kamrar, och på detta sätt lärer komma alt fortgå till dess trumpeten skallar, och då får man se om man på Const.Utsk. kan hvälfva skulden att delta för Styrelsen och hela samhället inaktpålliggande förslag gått öfver ända och icke vunnit framgång, eller på det motstånd detta förslag rönt, oaktadt alla de förklaringar om sjelfförsakelse i afseende på sjelfskrifvenheten, som visat sig vara utan mening, då man icke velat att de skulle föranleda till något resultat.
Jag hade ämnat yttra mig håde om formen och om innehållet af Const.Utsk:s ifrågavar. förslag; men flere talare hafva redan gjortdet, dock särdeles i afseende på innehållet.
Jag befarar således att Ståndet redan tröttnat vid att höra anmärkntr emot Utsk:s förslag.
Jag vill fördenskull desto hellre hålla mig till de minst vidrörda frågorna, nemi. om behandlingssättet, som innehållet ingalunda öfverensstämmer med de tänkesätt R. o. Ad. yttrade, då denna fråga förlidet år förevar.
Den första fråga, som man i formelt hänseende ömsom förfäktat och bestridt, ar den, huruvida saken i sin helhet kan behandlas, eller om den bör punktvis föredragas.
Att icke hela betänk, skulle kunna bifallas, det har jng icke hört någon bestrida.
Const.Utsk:s medlemmar söka bevisa att så ske kan.
Jo, derföre, att hvar § för sig kan särskildt bifallas.
Slår man nu alla 144 §§: na, eller huru många de äro, tillsammans i ett beslut, så kommer man genast till samma utgång.
Om pluraliteten af R. o. Ad. vöre för bifall till alla i44 §§:na, så blefve betänk, på en gång bifallet.
Detta bestrides icke ens af Const.Utsk:s ledamöter.
Den andi a frågan är: kan Utsk:s förslag i sin helhet ogillas?
Det tror jag lika visst, emedan Ståndet kan ogilla hvar och en af de 144- §§’na särskildt, och följaktligen äfven göra det samfäldt.
INej, säga Utsk:s ledamöter, det må icke ske, emedan Utsk:s förslag är bygdt på tvänne grundsatser, hvilka redan blifvit af förstärkta Const.Utsk. godkända och således afgjorda med R.
Men dessa grundsatser äro likväl icke antagna för något annat, än att tjena, på sätt Ulsk:s ordförande medgifvit, till en ledning och grund för ämnets behandling.
De äro således helt enkelt nakna satser.
Om de icke kunna undanrödjas utan skola ligga qvar till nästa riksdag, så har jag icke det ringaste deremot.
Den ena in - 120 D c n 17 April e. m. / / nehåller blott följande ord: ”Valrättens utöfning bör bestämmas i enlighet med grunderna för samfällda val”.
Den andra lyder sålunda: ”Svenska representationen skall fördelas på tvänne kamrar.”
Om dessa ord skola ligga på bordet till nästa riksdag, så frågar jag hvar de skola inflickas, i hvilken § af grundlagen de skola stå, — eller skola de onuinererade införas efter grundlagen.
Svårigheten att besvara dessa frågor torde bevisa att grundsatser utan tillämpning icke kunna Irda till någon påföljd.
Skulle deras bordläggning vid denna riksdag och antagning vid en nästkommande leda derhän, att ingenting annat af grundlagen, så vidt den rörer valbarhet och representation, stöde qvar; så blefve våra stadganden derom inskränktare och obestämdare än de Franska grundlags-§§:ne under revolutionen.
Om R. o. Ad. särskildt eller Ständerne samfäldt antagit samma grunder för nationalrepresentationens oinbildning, nemi. samfällda val, så följer deraf alldeles icke att just det sätt för deras verkställighet, som Const.Utsk. föreslagit, vore det bästa.
Det kan gifvas i5 och hvarföre icke i5o andra sätt dertill utom det Const.Utsk. uppgifvit.
Hvarföre skulle det vara Ständerne förmenadt alt antaga något annat?
Hvarje särskildt samhälle, som har en vallag, har den uppgjord på annat sätt än vår.
Det är således möjligt att bestämma helt andra föreskrifter än dem Utsk. framställt.
Vi veta t. ex. att det funnits medlemmar af Const.Utsk., som ansett qvinnor böra äga valrätt, jag tror t. o. m. valbarhet.
Om Utsk. , vid tillämpningen af den allmänna grundsatsen af samfällda val, hade föreslagit att vi skulle få valqvinnor och riksdagsqvinnor, månne då Ständerne skulle vara förbundne att antaga detta förslag, derföre att de antagit grundsatsen af samfällda val?
Hvad jag nu anfört om vallagen, gäller äfven i afseende på kamrarnes bildande.
Visserligen finnes icke något land med representation på 2 kamrar, hvarest dessa bildas så, som Utsk. föreslagit.
Skulle det då icke vara Ständerna tillåtet, fastän de förklarat sig för 2:ne kamrar, att, i olikhet med Utsk., bilda dem efter hvad som sker i Frankrike eller i England, eller i hvilken annan stat det vara må, hellre än att antaga Utsk:s förslag, som aldrig varit på något annat ställe begagnadt?
Förött nu återkomma till riksdagsqvinnorna, ifall qvinnor skola blifva valbara; så kunde ju Utsk. hafva föreslagit att den ena kammaren skulle utgöras af karlar och den andra af qvinnor, hvarigenom skilnaden emellan husen lättast kunnat slitas.
Månne vi varit skyldige alt antaga detta, derföre att vi gillat grundsatsen af 2:ne kamrar.
Utskts medlemmar, och äfven Frih.
Hamilton, säga ytterligare, att vi icke få ogilla det förslag, som är framlagdt, emedan det innehåller jemkning af förslag, som förut varit underställda Ständernes pröfning, och öfver hvilka de yttrat
Den 17 April c. m. yttrat sig.
Jag bestrider att någon jemkning ägt rum i afseende på vallagen, ehuru Gr.
Spens erkänt alt jemkning beliöfves.
Ovisst är dock om någon sådan är möjlig mellan en som talat, nemi. BondeSt., oell trenne som tegat, d. ä. de tre öfriga Stånden, emedan det blott är BondeSt., som yttrat sig för samfällda val, under det de öfiiga beslutat ståndsval.
I afseende på frågan om kammarbildningen liar någon jemkning så mycket mindre ägt rum, som denna fråga aldrig varit Stånden af Const.Utsk. underställd, förrän i delta ögonblick.
Frågan örn riksförsamlingens bildande upptogs i betänk.
N:o 68, hvilket nu är omgjordt i betänk.
N:o 85, och begge dessa äro första gången under öfverläggning.
Sålunda icke heller der någon jemkning. B. o. Ad. torde följaktligen finna, alt de skäl mot ogillandet, hvilka hemtas från jemkningsförhullandet, förfalla.
Men vi få icke ogilla, säga vissa ledamöter, derföre, att förslaget är första gången frainlagdt.
Anckarsvärd har yttrat att detta varit hans mening, men att den blifvit underkänd i Const.Utskottet.
Denna mening, hvars förfäktare Frih.
Gederström plägar vara, innehåller, att ett förslag, som vid första riksdagen är framlagdt al Const.Utsk., må icke ogillas, utan skall, antingen det anses för riktigt eller ej, ligga öfver till nästa riksdag, för att först då komma under pröfning.
Derföre skola vi ej heller nu få ogilla livad Const.Utsk. föreslagit.
En grundlagstolkare på detta rum, som i del hänseendet är lika gammal som Frih.
Hr Cederschjöld, hvilken deltagit i de flesta riksdagar sedan 1809 och merendels varit ledamot af Const.- Utsk. , förfäktar motsatsen, eller att det fordras
Ivänne riksdagars sammanstämmande beslut, för att få ett grundlagsändringsförslag antaget.
Const.Utsk. har också, på sätt Gr.
Anckarsvärd sagt, gjort denna grundsats gällande vid innevar. riksdag, och samtliga Stånden hafva godkänt delta sätt att förfara.
De hafva gjort det, icke allenast derigenom, alt de handlat i öfverensstämmelse dermed i sina beslut, utan det förstärkta Cojist.Utsk. har, till följd af de propostr, som det oförstärkta framställt och Stånden gillat, i enlighet dermed voterat.
Uti 6 sådana omröstningar har jag deltagit och skall nu, till yttermera visso, nämna dem.
Den första propostn, hvaröfver så röstades, lydde sålunda:
Den som vill att Const.Utsk:s förslag, om uteslutande af ordet ”allena” 1 4 §:n Reg.Ftn, skall hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste ja; den det ej vill, röste nej; vinner nej, kommer berörde förslag icke att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Den andra propostn var af följande lydelse; den som vill att Const.Utskis förslag, det orden frii Ise och ofrälse skola utgå ur 4 §:n Reg.Frn, skall hvila lill nästa riksdag till grundlagsenlig behandling, röste ja; den det ej vill, röste nej; vinner nej, kommer för a4 H. 16
Den 17 April e. ra. slaget icke att hvila.
Det torde kanske trötta R. o. Ad. att 6 gånger höra samma sak upprepas, och då jag uppläst 2tne propos:r, torde man tro att förhållandet är enahanda med de öfriga fyra.
I alla fall äro de här till hands, ifall någon önskar se dem.
Jag vill blott tillägga, att vid en af dessa omröstningar, som angick tillåtelse för Konungens rådr gifvare att vara tillstädes vid Ståndens öfverläggningar, äfven om de förre ej vore riksdagsmän, utföllo 42 nt'j emot 37 ja.
Följaktligen är delta af Const.Utsk. vid denna riksdag framställda förslag af förstärkta Const.Utsk. med R.
St:s rätt afsiaget.
Hvad som lagligen och utan erinran kunnat göras med andra grundlagsfrågor, det lärer väl ock kunna göras med den ifrågavarande.
Derefter säga värde ledamöter!
Om Ständerne ogilla det förslag, som Const.Utsk. nu framlagt, så måste Utsk. inkomma med ett nytt, hvarigenom riksdagen skulle förlängas endast för detta ärendes skull, och de öfriga Utskln få sitta sysslolösa och vänta på del förslag, som ifrån Const.Utsk. skulle inkomma.
Om Ständerne skulle hafva den oförsigtigheten att icke heller godkänna detta, så skulle man få vänta ännu några månader på ett tredje förslag, och så vidare fortfara, till dess man af ledsnad och hemsjuka slutligen antagit något.
Jag tror ej, lika med en ledamot af Const.Utsk., att det äger in infinitum inkomma med nya förslag, emedan detta Utsk., likasom alla andra, är under lagen.
Enligt densamma kan ett Utsk., vare sig i lagstiftnings-, beskattnings- eller önskningsfrågor, blott ivänne gånger inkomma med nya förslag i samma sak.
När de äro gjorda, så återstår för ett Utsk. ingenting annat, än att afgifva förslag till sarnmanjemkning af Ståndens olika beslut eller till omröstningar deröfver.
Const.Utsk. har, i afseende på vallagen, ingifvit tvänne betänkm; det ena N:o 38 och det andra N:o 85, förra delen.