Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan ej heller inse någon orsak, hwarföre berta förordnande nu skulle uphäfwas, eller förena en sadan argärd med ändamalet af den wigtiga Lagförändring, som Kongl. Maj.t xroxonsrar och Uljkoccet tilstyrkt.
Utan at således i Åtskilliga delar kunna bifalla LagUlskottetS Betänkande, gillar jag det likwäl i andra.
Lika med Utskottet sinner jag Landtbo-LonrrsK böra pä det satt Utskottet föreslagit, uprättas och intecknas; at sadana egendomar, hwilka ej fa säljas eller förpantas, och ti! hwilka Jnnehaswaren säledes endast ager besittningsrätt under sin lifstid, icke eller kunna för längre lid borrtlegaS, samt at det icke kan förenas med den fria chsPoinions rätt öfwer asiingejord, som Lagen owilkorligen tillägger ägaren deraf, at någon gräns fäkies för hans rättighet at under hwad wilker och för hwad antal af är, som han sjelf för godt finner, til bruk och nyttjande »plata densamma.
En lika oinskränkt frihet i anseende tik arfd jord kan icke fastställas, utan en förutgangen jämnkning af Lagens stadgande om börd och arftägt; men som Riksens Ständers upmärksamhet nu är mera fästad pä andra föremal, än den allmänna Lagen ych det i alla fall knapt wore möfeligt at inom den arerstäende tiden af Riksdagen hinna utreda och öfwerlägga om et ämne af den nwcckiade bebaffenhet, som detta, häldst pä et ställe der nödiga uvlysningar i sadana mål icke äro at Ulga; sa torde dek wara försigkigast at nu endast xrcr - Z8? vilioneHk bestämma de wilker, hwarunder principen om Landtbo °6onrrg5k?
oryggelighet ma tils widare kunna lämpas lil dylika ashandlingar om ärfd jord.
Dä Lagen, som jag redan anmärkt, utan undan» tåg af jordens natur af ärfd eller aflinge förordnat, ak ljfstidsstädja icke ma brytas, samt en sadan städja galler icke blott under mannens, uran ock under hustruns lifstid, sä har det hittils warit en laglig möjeiighet, ak en arfwinge i go, 40 eller ;o ar warit af et Landtbo(innrreLst stängd fran besittningen af sin arfwejord.
Det torde da icke kunna anses, som en kränkning af arfwiugars rätt ar förordna, at ärfd jord kan til och med pä Zy ar borrilegas, utan at ashandlingen derom ma, mera än tifstidsstädja, kunna uphäfwas.
Til förekommande deraf, at tegan för sadan jord icke sattes för lågt, arfwingar»» til förfång, eller genom förändringar i mynrets wärde mindskades, borde efter min ranka genast wid Landlbo-LoruraAetz afflucande en »värdering a egendomen sike utaf twanne af Nainnden, Kronofogde»r eller Länsmannen och twanne goda Män af Jordägarens grannar, hwilka skulle ägg al noga undersöka egendomens beskaffenhet och förmaner, i skrifteligt betvg fullständigt beskriswa dem och under eds förpliktelse upgifwa huru mycket i säd eller andra Landtmanna »varor derföre, efter Warderingsmannens omdöme, kunds of Landtbonden skäligen betalas.
O»n Jordägaren betingat sig annan lega i penningar eller en lägre i »varor, borde afhandlingen derom aga bestånd och werkön, sa länge han lesde; men efter hans död skulle dek bero af arfwmgarna at antingen dermed åtnöja sig, eller fordra den lega, Wärderingömannen funnit skalig. Wors Legan ater satt lil et högre belopp i waror, sa kommr afhandliirgen derom at blifwa oryggeligen beståndande.
I Landtbo-Oomrslstsk borde alltid WärderingönrLimernas betyg ord isian ord införas.
Til bewarande af Lagens slprir, at siägterna böra bibehallaö wld den jord^ ssm dem af alder tilhört, torde dec wara nödigt at förordna det bördköpt icke mä för längre tid förpakras, an ärfd.
Men som ägaren deraf har rätt at förordna om .dest warde efter stt godtycko, sä kunna arfwingar ej mera för sadan, an wänlig afiingejord fordra annan eller högre lega än den, hwarom Jordägaren och ^rrenärntiren öswerenskommit.
Med sadan jord, fom man genom skifte emot arfwejord förwärfwat sig, bör i alla delar förhällas fom med arsd.
Dest egenDap af arfwejord bestämmes genast wid jliftet och någon osäkerhet derom ager sälcdes icke rum.
Om afiingejord, hwilken först wid agarens död saktes i stället för arfwejord, som han sig afhändt, icke skulle fa borrlegas pä andra wilkoc an werkeligen arfd jord, sä skulle i mänga fall någon trygghet icke kunna fästas wid sädana afhandlingar, hwarigenom aflingejord pä läng tid förpaktades.
Wisterligen kunna mitzbruk härwid möjeligen ffe; men will den, som fält sin ärfda egendom och sedan tilhandlat sig en annan, beröfwa sina arfwingar dest wärde, sa har han redan förut mänga säkrare ukwägar bertil an den, at för lindriga wilkor borrt-arrenäsra den samma.
Arfwingarng aga dock alltid grmideu och legan at afyttra.
Nt intecknade Landtbo, afhandlingar icke ma kunna rubbas af någon Jordägarens Borgenär, fom ej Äger äldre eller lika gammal inteckning i egendomen, är ek nödwändigt wilkor för sädana afhandlingars säkerhet.
Om det wore et angelägnare och större föremål at bewara Kronans eller Frälsemans upbörd, an ar uprätts den talrikaste Clas as Medborgare och bereda et allmänt »välstånd genom Landets högre odling och om säkerhet för sadan Upbörd, samt för barnaarf hos Föraldrar eller Förmyndare och KyrkorS samt Fattighus fordringar Z89 hos deras Föreståndare, ej wore möjclig, berest ej lil - gäldande deraf en borrklegd Egendom singe säljas med det färskilldta wilker, ak
Köp i detta fall skulle bryta Legostämma, sä more det wisierligen betänkeligt, ac icke göra detta lil et undantag ifrån den allmänna regeln.
Men som en borrt-arrenäsraä Egendom alltid kan för-» sällås för Borgenärers räkning lil desi ungefärliga warde utan allt jadanc wilkor, och der ankommer pä dem, som wälja Upbördsman, Förmyndare och Föreståndare, at bertil «kse redeUga män, samt ac genom särskilldca förbehåll och äswen ipseieli» inteckningar befästa säkerheten af de medel, stm dem anförtros, sä wägar lag sä mycket inera kilstyrka, ar äswen ofwanberörde och andra priorirersäs fordringar icke mä werka LandtboOolnraÄms uphäfwande, som detta wore er säkerhetsmått, utan ändamål, da en bedrägelig Förnwndars eller Upbördsman, som wille skingra sin Egendom, ager förut en »vidsträcktare magt bertil.
Lag-Utskottet har tilstyrkt at äswen i anseende til Hus och Jord i Staden Lagens Förordnande, at
Köp bryter Legostämma, mätte uphäfwas.
Da detta ämne icke innefattas i Kongl. Maj:ts Nådiga kl-op>o1iiir>n, som endast har afseende pä ärrenäs-LonlosN om fast Egendom a Landet, och någon betydelig olägenhet icke synes sölja af en mindre säkerhet för beståndet af Lego» afhandlingar om Stads »Egendom, sa tror jag, at det tvid Lagens stadgande härom i XVI.
Eap. 15. §» Jorda-Balken ma tils widare bero.
Friherre vs 6ssr, varl.
Jag erkänner upriktigt, at jag ej är Lagkarl, och har föga kundskaper uti ämnen as sadan beskaffenhet, som detta.
Men såsom jag fattat, hwad i förenämnva staga blifwit yk« rädt, tror jag, at Grefwe koliss och Herr vs^onstol-.
xss förslag äro wäl grundade och propon-war alltsä bisa ll deruppå.
Mm uti hwad m ward Ledamot yrkar ^ z9-> - -> at ej nägok förbehåll mä i ärrenäs.
TonkreÄ kunna göras, i afseende pä en Egendoms försäljande, kan jag för min del ej inga, emedan det nödwändigt mäste wara hwars och eng rättighet ar, wid LomrsAsrs ingående fasta alla de milkar, hwarom han med annan kan öfwerenökomma.
Herr Lilang, Enstan gacob, hemställde, cm icke et sadanc förbehåll skulle tjena til at alldeles elucksrs Lagen.
Grefwe ?osts, Hrviä Trio.
At beswara alla de frågor och ämnen, som nu pä en gang äro mockra, strider bade emot möjeligheten och ware äfwen at mitzbruka RidderskapetS och Adelns tälamod at widlöfcigt deröfwer sig yttra.
Jag får derföre korteligen namna, at, beträffande aflingejord är destomindre nödigt bestämma »agra milkor eller wist tid, som da jag har rättighet en flik jord bortskänka, följer af sig sjelst, at jag obehindradt kan den förpakta, och Borgenärs rätt är igenom andra Lagar i thy fall förwarad.
Men rörande arfwejord, är förhållandet annorlunda.
Den kan icke ckisponeras längre än med Jnnehafwarens lifstid.
En längre bestämd tid lil förpaktning härom skulle medföra en uppenbar (lontrsöiLkion emot Lagens stadgande i VIII.
Jorda-Balken, och jag hemställer derföre, om icke förpaktning utaf arfwejord mä anses uphöra i och med dens död, som henne förpaktat, och endast ut, sättas en wist tid för Förpaktaren til afflyttning, med rättighet för honom at njuta ersättning för hwad han Z jorden kostat, men ej sätt afkastning för.
Herr von Tågeström, josian.
Mig torde
Matas i ödmjukhet påminna, at hela fragan om borrtsrrensterancks af arfwejord kan hända upkommit utan Pal. Kongl. Majtts Nädiga ?ropc>imon innefattar ej RZgsk derom.
Sä mycket jag känner, sinnes ej helier ! Z9« i hela Jorda-Balken något stadgande, at srrenäs uphör, i fall agaren dör; twärtom syneS XVI. Cap. z. §.
Jorda-Balken tydeligen innehalla, at Legostämma icke vcytes derigenom, at Jordägaren dör.
Arfwinge äger således ingen rättighet, at wid sit tilträde drifwa Xrrenäsroren.
Ingen kan sälja mer än det han sjelf äger.
Da han nu icke kan drifwa ^rrsnäsrnien, kan han icke sälja en sadan förman at nägon annan.
I anledning deraf ser jag icke, hwarjfrän man skulle hämta skäl til et undantag för arfwejord.
För öfrigt ar sagdt, at i delta ämne more syra punkter at iakttaga.
Jag får i ödmjukhet förestå, om icke Högloflig- Ridderskapet och Adeln, för at säkrast inhämta öfwertygelfe härom, skulle behaga läta sig föreläsas Kongl. Majjtö
Nådiga kropolirion.
Herr killberg» kreäric Otto.
Dek ar nu sa mycket taladt i detta amne, at jag rättnu intet mera försiar, hwarom saken handlar.
Jag för min del tycker, at, om Lag-Utskottet gifwit et nöjaktigt yttrande öfwer Kongl. Maj:ts Nådiga ?rnpolnion, fä katt det ju bifallas, och hwarom icke, sa mä det asstas.
Herr k,syonsto!pe> ^onsr Asmus!. Da Herr Grefwe» och krestäsnren koste nu behagat när. mare yttra sig i förewarande ämne och föreslagit olika wilker för Landtbo eller ^rrcnästor, dä ärfv eller förwäifd Fastighet uplates; och ac ?kflinge-Egendom kunde borck, srrenäerss pa sa lang tid, som Ägaren sjelf wille Utfäkta, deremot Legostämma a arfwejord skulle uphöra »agra ar efter Jordägarens död, sa söranlateS jag anmärka, at Lagen uri g. §. XVI:'Cap. Jorda-Balken icke undantager arfwejord, utan owilkorligt förordnar, at Giftostamma skall räcka tils den ute är.
Uci Konungens kropostuon undant-ges ej heller arfwejord, utan allenast sädana Egendomar, som ej sä faljaö eller för-anras.
At nu antaga ffillnav, woce at uphäfwa de„ Z9- Lag, som skyddar Landkboens besiktning a arfwejord, och således bör bibehällos.
Beträffande aker förwärfd Fastighet, sä kan wäi Ägaren de" borrtgifwa, men icke förpanta pa längre rid, an hän lefwer, emedan Lagen lenmat arfwlngarna rättighet at wid dödsfall åkerlösa Hemmanet.
Pä lika grund mä äfwen arrsncls-riden inskränkas, hwilken eljest kunde utsättas til flera hundrade ar.
I anledning häraf lärer Högloflige Ridderskapet och Adeln uplyst sinna ak, ehwad Beflut som råges, bör der biiswa Zsnersllr bade för ärfva och förwärfda Fastigheter; och derigenom förekommas da manga förändringar uti Lagen, som Lag-Utskottet xrvjeAä' rar, derom Konungens kro^ostiion ej något inyehalier.
Grefwe ?osts. Wid mit första ödmjuka anförande hade jag äran nämna at, j händelse icke antoges, hwad jag föreflog, förbehöll jag mig widare fä anföra mina tankar.
Jag haller före, det man icke en» dast sä bör hafwa afseende pa ^rrrenäsrorers rätt, at någon annan rättighet derigenom blflwer kränkt.
Jag medgifwer gerna at Kongl. MasitS Nådiga krvPvstrion icke innefattar något särffilldt stadgande för arfwejord, och ac Lagens föreskrift om Legostämma ej heller någor derom bjudtr.
Men dä jag har sa liken äilcholuionsratkighet öfwer arfwejord, at den icke ens til hustru kan borrtgifivaS, hwarken ti! ägande rätt eller afkastnings åtnjutande, mindre kil någon annan, och äis^ostkionsräkten således i och med lifwek uphör, samt kjlfaller laga arfwingar, fa synes det uppenbart gcnsäga emot Lagstiftarens mening och Lagens grund, at jag medelst srrenäs eller förpaktning skall Åstadkomma en widsträckkare stispoiuion, än Lagen medgifwer, och nu til andras försäng wid hög alder- igenom ek korrt före döden flutadt Errenäs-LonrrsÄ kunna betaga Arfwingar, sä wäl älkoinsten af jorden, som är deras tilständiga rätt, som ock njutandet af annan afkastning, än jag behagar ZAZ behagar förcskriswa.
Jag är derföre af den tanka, ar vin än i Lagen icke finne.s stadgadt, dek Legostämma icke uphör med ägarens af arfwejord död, bör sadanr nu föreffriswas, och det är grunden til Lag-Utffottet§ Betänkande.
Jag anhällcr derföre om propolnion, ak ej Köp ma bryta Legostämma, och allenast undantag göres för arfwejord.
Hans Lxcellencs Herr Grefwe» och Lan d t - M a rska l ke n.
I anledning af äiscourlsrna får jag den äran proponera Högloflige Ridderstapek och Adeln, at Lagens stadgande i XVI.
Jorda-Balken salunda förändras:
Ej ma
Köp bryta Legostämma, och den tilläggning göres, at Legostämma pä arfwejocd uphör, när Jordägaren dör.
Friherre Hjerta, klans, hemställde, om icke de uti Herr Lilkvsrspsrres äiAamsn upgifna projeKsr til Lagens förändrande mätte tagas til grund för propoluion.
Herr ^älsrtparre, ^xsl.
Jag anhäller om Herr Grefwens och Landt-Marskalkens proposition pä en sadan ändring af Lagen, ak Köp ej bryter Legostämma, utan at göra dek tillägg, Grefwe kalks föreslagit; men med den förändring, som Friherre klans kljsrra tilstyrkt för LonrraAsr om arsd jord, ar Egendomen straxt upffattaS.
Herr k ilang föreslog, at Lagens stadgande matte sä förändras, Ej mä Köp bryta Legostämma, och urtryckeligcn utsättas, at förbehåll, i fall af Köp, ej matte rubba et ärrenäs-Lomraä. 69 En och annan begärde, ak projeÄsrna til Lagfor, ändringar uti Lag-Ulskotters
Betänkande macke uplasas och ^ro^vstrion deruppå göras parsgrL^ns-wis.
Herr ve^onstolpe utbad sig fa anmärka, at sadant blefwe vrjcnligk, innan Ridderskapet och Adela först stadgat grunderna lil Lagens förändrande.
Grefwe kosts.
Om Högloflige Ridderskap^ och Adeln skulle wjdcaga den utwag at nu dela b n rje staga, som hörer til detta ämne, blefwe d r et lika arbete, som föregått i Lag .
Ulffocket.
SkiNjakrigheten i meningarna ar redan wisad, och den .har rcke warit mindre i Lag-Urskottct, hwilket arb ca t ganika träget i flera wecker, hwarom desi kron,c
Ner pä flera septerner, som ock de nu mangfaldiga särMlldta ykrrcmden kunna witua.
Jag, som haft den aran wara Ordförande, har först gjort den enkla krapolirirmen, at
Köp ej ma bryta Legostämma, och i följd häraf har upstätt nära tjugo särskilida stägvr och prvpostkionsr, hwilka, jämnkade tilsammans ester plurslit«re>'« mening, blifwit samlade til det hela, som nu Lag UrskoctetS Betänkande innehåller.
Om nu pä enahanda fält, hwarje af detta amne upkommande staga skulle särskUldt vsnrilerss, wore Lag - U.skottetS arbete til intet nyttigt, och jag fruktar ämnet sa widiöfkigt, at det ensamt medtoge den återstående liden af Riksdagen för Ridderskapet och Adeln.
Uppå fleras begäran blef Kongl. Majus Nådiga kropolition upläst.
Friherre vs Oser, Osri.
Sedan jag nu hört Kongl. Masi.tS Nådiga ?roposttion får jag förklara, at jag förenar mig med Herr vs/onkilpe, pa det sätt, at hwarje punkt af propoliuonen företa >.es i den ordning, den deruti sinneö »plågen.
Den första punk» Z95 ten deraf innehåller ek förestående, ak
Köp ej ma briita et KemngA; men som Kongl.
Majit derwid fästat wista undanag, sinner jag ock, at Ribbe, skåpets och Adelns beslut ej kan sträcka sig längre än Kongl.
Majit före» slagit.
MajitS kropostiinn, at Köo ej bryter Legostämma, bifaller jag til alla delar; men hrvad arfwesord beträffar, önskade jag, at derwid bleswe den tillägg» ning, ak dä den bleswe borrk-grrsricksrsci och ägaren bertil med döben afgar, bleswe anmälan om hans dödsfall, upsagning för Arrcnäsroren af srrenäsc, hwaresler han skulle nyttja syra ärö Fardag.
Herr Aälsrkparre, Axel.
Jag wägade tro, at Kongl. Majikg
Nådiga krnpnstrivn har afseende blott pa hillel (lommitler; ty ärfd jord kan ju bade säljas och fötpankas.
Samma kropnstrivn atskilljer ej ärfd och asiingejord.
Da Kongl. Majiks Nådiga kropostkion röjer sä widsträcktä och -hälsosamma afsigter för åkerbrukets upkomst och samhällets nytta, och arfwingars rättighet ej kan anses kränkt, enar en .^rrenäatur af ärfd jord blir genom en längwarig beslttningSttd, satt i belägenhet at betala dest högre ärrenäs, anhäller jag i ödmjukhet, at Herr Grefwe,, och Landt Marskalken täcktes göra en propolmvn lil Högloflige Ridderskapet och Adeln, som är alldeles ccmknrms med Kongl.
Maj:tS nystnämnda Nädiga kro^olnion.
At Errenäs-Lonrrgsfer bäve pä aflinge och ärfd jord intages i Häradets Intecknings -Lrokoeoll yrkar jag som et oundwikeligt wilkor, just för at förekomma befarade mistbruk haldst wid LonrraÄsrnL om ärfd jord.
Herr vnrl 8cbni krén steim, Daviä fden äldre).
Höglostigc Ridderskapet och Adeln torde tillära mig at som bcwis för längwariga Arrenäsns nytta anföra Englands exempel.
Ingenstädes har Landt-custu^ ren blifvit kil högre grad updrifwen och ingenstädes ärrenäs LomräAsn blifvit ställda pä längre lid eiler Arrsnäators besittningsrätt bättre försäkrad.
Jag kror det more högst nödigt, at äfwen wi en gang skulle tvid, kaga alla möjeliga utwägar lil wart Landtbruks uphjclpande.
Jag för min del förestår ödmjukeligen, at c» lid af aldramindst
Tio ar mä utsättas, innan hwars förlopp en ^rrsnäewr, som pa 25 eller ;o ar Lontrastersr, ej kan frän orrsnclec utträngas, det mä anga jord af hwad natur som häldst; och sadant efter den proportion, at om ägarens död wid nionde äret inträffar, Kerstur för ^rrenäalorn ek är, men at om dödsfallet skulle inträffa pa det första, skulle han af de cwmrästsraäs arén mindst
Nio lil godo njuta.
Det worc hardt, vm i et sadant fall, fom til exempel det sidstnamnda, en ^rrenäator skulle nödgas öfwcrgiftva en Egendom , hivarpa han nedlagt kostnad och möda, och Landtbruket skulle uran twifwel derigenom ganska mycket lida.
En sadan medelwag skulle ä andra sidan hindra en illasinnad eller misiledd arsivejordS-ägare, at för et halft 8s» culnm betaga arftagare» fria stis^oliiionsn af sit wä!» fängna gods.
' Grefwe kaffe.
Jag wagar härwid ödmjukckigen erinra, at efter min tanka bör och kan förpaktningSrätten icke sä enskildt irvorileras, at den kan störa andra.
Jag tror, at förhållandet emellan ost och England, bade i anseende til Lagarna, C>imatet och andra omständigheterna ar sä wida skilldt, at någon tillämpning deraf icke kan göras.
Längt ifrån at befordra Kongl. MafttS Nädiga Afsigt med kro^ollrionsn» som ar at uphjelpa Jordbruket genom ^rrencien, fruktar jag den hindras, da följderna af flika eomraNsr kunna landa ril mindskning af Arfwingars och Borgenärers rätt, och äganderätten genom en förpaktning kan blifwa störd .
Likasom ak, da jag betager mig sjelf rättigheten at pa längre tid rubba el LontraLk med en ^rrenäiw>r, som illa förestår min Egendom, lärer jag och en hwar, som är mandom sit, för flika LootEsr pä lang tid taga ost til wara.
Jag får alwen tillägga, at i Lag-Utskottet yttrade Bonde-Ständers Ledamöter en wcrkelig sarhäga ak inga oryggeliga LoricraLäsr pä längre tid, äfwensom at kunna borr t »luta arfwejord pa mera an sin lifstid: och det war Ledamöterna af detta Stand, som bestämt den föreslagna riden med LonrrLQsis brytande om arfwejords-arrsnäsn, hwilket de öfriga Ständens Ledamöter bjsöllo.
Hans LxcsIIencs Herr Grefwen och Latid t-Marskalken, ^ro^oneraäs, om Ridderskapet och Tldeln bifölle, at köp ej mä bryta Legostämma, dock med förbehåll för arfwejord.
M RopadcS Ja och Nef. Herr von Lageström, fnban.
Det är sa osta sagd t, at man borde följa innehållet af Kongl. Mastkö Nädiga ?rc,pnlnicm.
Jag hemställer i ödmjukhet, om icke den msikoäen wore den basta.
Grefwe kolls.
Kanske Högloflige Riddcrskapet och Adeln skulle behaga förena sig derom, at Tio » eller Femton är för Xrrsnäe-LvntraAsr utsattes: der igenom torde allt wara wuimit: eller ock Tjugu är, och, hmad arfwejord beträffar, med det wilkor til ^rrsnäatorers säkerhet, ak, i fall af ägarens frånfälle, innan srrenäs-arens förlopp, Landtbo agde at i Fyra äe derefter ^rrenäer til godo njuta.
Herr -^älerlzparrs, Hxsl.
Med förundran ^ hörer jag en wärd Ledamot tala om säkerhet för Xr renäarorsr, just dä af honom förestås, at ^rrsnäe-Lon^ d rrsÄer om ärfd jord böra uphöra fyra ar ester Jord ägarens död.
Om Jordägaren dör samma är han afstukat 6onkraNsk, blir ju ätrrenäskorsns besil! ningsstd jämnt fyra är, oaktadt han til äswentyrs conrraksrL!: Z98 ---------- om Trettio är.
Är detta en säkerhet, som lifwar ^rrsnciarvrsrs inäustris.
Herr von LnAssträm, Jokan, proponerasts, ac det mätte stä hwac och en fritt ar lega born sin jord pa sa lang eller korrt tid, han för öfrigt behagar, men ej pa längre än Femtio är.
Kan da pa Femtio är arfvejord borrtlemnaö.
Friherre I^gntlNAskaussn.
Om nägot förbehåll för arfvejord skulle tilläggas, sa skulle ju ct sädant Lagens stadgande utgöra en stridighet emot z. §. 16.
Cap. Jorda-Balken (hwilken Herr karonen nu upläste); och tilläde derefter, a t dä nägot undantag , för sadan jord cj i densamma more gjordt, kunde Herr karon ej heller nu bertil samtycka, utan tilstyrkre, at Lagen häruti matte förblifwa, som den är.
Ärskillige hördes häruti instämma.
Hans Lxcellsnee Herr Grefwen och Landt - Marskalken.
Jag sär den äran proponera, om Högloflige Ridderskapet och Adeln, utan allt undantag, bifaller, at köp ej mä bryta Legostämma. Beswarades med Ja.
Grefwe k-e^vsnkaupr, tlksrles kmilz fragade om arfwejord aswen härunder mors inbegripen.
Uppå Herr Grefwens och Landt-Marskalkens tilkännagsiwande, det nieningen wore, at köp cj matte brota Legostämma, hwarken a arfwe- eller afiingejord, ykrrade sig Z99 Grefwe vsvvsnbaupr, at han dertil swarat
Nej, och begärde at hans
Nej marce i krorocollsc antecknas.
Derefter hemställde Hans Lxcellencs Herr Grefwen och Landt-Marskalken, hwad tid Rid' Vetskaper och Adela behagade utsätta för ärrenäen?
Friherre vs 6eer, 6sri» föreslog, at den, enligt Kongl. Martts
Nädiga propiostrion, kunde utstakas lil högst Femtio ar; hwar och en oberagek a.t sta egendom pä kerrtare tid borrt - arrsnäer».
Grefwe k olss, föreflog tidens stxsraaäs til högst Tio eller Femton ar.
Herr von Lekultrsnbsim, yttrade stig ej sinna skäl at ga ifrån Kongl. Majtts Nådiga kro^osttion om Femtio är såsom längsta serö,läs - tid , men i rk de a nyo stt gjorda förbehåll, at eXrrsnäsror af ^ l.verord mätte t alla fall
Tio arö besitkningstid rii gotz njura, emedan eljest ingen lsteeulsrion til Landtbrukers sörman kunde äga rum.
Grefwe kVlärnsr, /ä-lolpb Ooran, hem, ställde, om icke de af flera Ledamöter yttrade särskillda meningar lättast kunde förenäs pa der sätt, al sa snart staga mors om arfwejord, en skillnad gjordes emellan stora Egendomar och mindre delar deraf elier underlydande Hemman, hwilka sednare Herr Grefwen trodde en Jordägare kunde at sina Bönder förmånligast pa Femtio ar ut - sirsnäerg, me» sjelfwa Egendomen pa en korrtare tid.
Grefwe kolls trodde, at Lagen bör wara allmän och lika gällande för alla.
Hans Ilxcellencs Hery Greswen och Landt - Marskalken ^ro^onergäs> ak, enligt Hero von 8ckiultxsnlieims kanka, Landtbo matte ä sit ärrenäs fa med säkerhet ti! godo njuta Tio ar.
Friherre vs 6eer, Larl.
Som jag fattat - Hans Majus Nådiga xrvjmliuon, aro de deruti nämnda Femtio är föreslagna, såsom et maximum, som ef förhindrar någon at sluta LonrraÄ pa korrtare tid, om han behagar.
Dä flere harwid hördes yrka prci^olnion, blott och allenast i enlighet med hwad Kongl. Maj:t härutinnan i Nader föreslagit, ^ro^oneraäs Herr G re swen och Landt-Marskalken:
Om Höaloflige Ridderskapet och Adeln biföllc, ak Femiio ar utsattes såsom längsta tid för warakcigheten as Legostämma.
' Bifölls.'
Widare hemställde Herr Grefwe» och Landt-Marskalken, om Ridderskapet och Adeln bifölle, at den, som will, ma inför Domaren sit ärrenäs LoncrgLl up» wisa och inteckna läka ?
Friherre kjerrs, 14 ans, yrkade såsom en nödwändighet, at ^rrsnäsConrraLksn mätte inkecknas, sä wida de skola äga kraft emot tredje man.
Herr ^älertxsrrs, ^xsl, med stera instämde häruti.
Os 6ser, Ido ber t, yrkade, at dek mätte wara i Lagmans krorooollst, ej uti Jnteck« rnngs - krotocollsr stikå LontrsÄsc skulle instyka.
Herr Herr Grefwe» och Landt-Marskalken anmärka, at i Konungens kropostrion star i Jnkeckning6-?rolOLoI!Ll intagas.
Friherre !)e 6scr, Roberr, urläk sig ej kunna inse, hivad ärrenäs-Oonrr-iLtor äga för gemenskap med et Intecknings - "rorocoll, enär ^rrsnöawr ej är fordrings-ägare och det endast wore fordrings-agares rakt, som genom Inteckning bewarabcs.