Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror att om afverkningsförmågan efter pannerymd skulle upskattas till hälften af hvad en skicklig bränvinsbrännare kan åstadkomma med sin panna, så vöre det redan mycket, och skulle af de små bränvinsbrännarne blifva ansedt för en himmelsskriande orättvisa.
Den förlust, som Staten gör på sådana brännerier, är således onekligen större än kostnaden att hålla en kontrollör.
Jag har velat fästa Ulskms upmärksamhet på dessa förhållanden, utan att derom göra någon motion.
Deremot kan jag icke underlåta att såsom motion yrka ändring i de föreskrifter, som förefinnas i 16 och 20 §§.
Den 4 December f. m. 307 16 g.
Det recidium, som upkommer vid Pressjäst-beredning, innehälier nära nog lika mycket sprilämne, som vanlig utjäst tillmäskning, men får icke tillgodogöras å andra tider af året, än under den för bränvinsbränning i allmänhet tillåtna.
Jäst erfordras dock året om, hvadan det ifrågav:de spritämnet förfares under 10 månader.
Häri ligger en stor misshushållning, som ej bör af Lagstiftaren befordras, än mindre åläggas.
Men Pressjästberedning bör lör ingen del kunna blifva en förevändning för någon att tillverka bränvin under den tid af året, då den annars äf förbjuden.
Jag föreslår derföre att, i st. f. den föreskrift, som nu vidbålles i 16 § af bränvinsförfattn:n, bränvin må af den mäsk, som blifvit afskummad till Pressjäst, vara bela året tillåten mot Sexton skillingar högre skatt, än under tillåtna tiden, för hvarje kanna 6-gradigt bränvin, som erhålles och med de kontroller och öfriga vilkor, som för tillverkning af bränvin i större brännerier varda föreskrifne.
Skulle den tullsats, som varder åsatt utländska spirituosa, blifva högre, än den nu af mig föreslagna beskattning, anser jag denna böra ytterligare höjas, så att den dermed varder lika. 20 g.
I 20 § af bränvinstillverknings-författn-.n föreskrifves, att distillering, såsom serskild näring, ej får utöfvas med annan än enkel redskap.
Med enkel redskap kan likväl bättre sprit ej erhållas, utan flere omdistilleringar, och likväl ej så ren, som den för flere tekniska och medicinska behof erfordras.
Då begagnandet af rektifikations-apparat, hvarigenom en fullkomligare produkt medelst en enda distillering erhålles, omöjligen kan leda till något missbruk, får jag vördsamligen föreslå, att 20 § måtte ändras så att dylik apparat måtte till de i denna g afsedda distilleringspannor få begagnas.
Dessa tvenne förändringar, påkallade af lagstiftarens pligt att ändra sådana föreskrifter, sorn föranleda näringsidkaren att ändamålslöst spilla materialier, tid och arbete, äro ej af beskaffenhet att i någon mån rubba författmn i öfrigt.
Jag skulle då ej hafva föreslagit den; ty, ehuru jag visserligen trott och tror att det varit ändamålsenligare att från början tillstädja bränvinsbränning under (5, än blott under 2 månader af året, håller jag före att det nu, sedan bränvinsbränningen blifvit reglerad efter denna princip, ligger ändå större makt uppå att ej tvärt öfvergå till en annan.
Man bör betänka sig innan man omstöper ekonomiska författmr i allmänhet, och allt för betänkligt vore att nu göra andra ändringar eller rubbningar, än de allra oundgängligaste, i en författn., som på ett förmedlande sätt, för all framtid, tillintetgjort den gamla husbehofsbränningen, och som allmänt erkännes hafva visat lyckligare resultater för samhället, än någon, äfven med djerfva förhoppningar, vågat föreställa sig.
Denna motion remitterades till Bevilln.Utsk. 308 Deli 4 December f. m.
Hr von Kraemer, Anders Robert, upläste 2:ne motioner af följande innehåll: l:o.
Ehuru delade tankarna än förut må hafva varit om fördelarna af ett medel-porto för bref inom hela Riket, torde dock knappast någon nu finnas, som ej erkänner både beqvämligheten och nyttan af nämnde förändring, sedan den blifvit införd.
Brefposten är dock i vår tid ej det enda meddelelse-medlet på afstånd.
Den blixtsnabba elektriska telegrafen erbjuder nu tanken ett mera beslägtadt fortskaffningsmedel och långt ifrån att, såsom posten, nödgas framsläpa sin breflast, mil efter mil, på tunga vägar, slungar elektriska telegrafen de ord, som blifvit den anförtrodda, rakt till målet utan att fråga efter om afståndet är 100 mil eller en fjerdedels mil.
Ingen tanke kan derför, synes mig, ligga närmare tillhands än att, äfven vid den elektriska telegraf-brefvexlingen, allmänheten borde förunnas beqvämligheten och fördelen af ett medel-porto, utan afseende på afstånd; ty, hvar kan ett sådant vara mera på sin plats, och mera rättvist än vid ett fortskaffnings-medel, som ej har med afstånd att göra?
att härigenom, isynnerhet om portot tillika sättes billigt, begagnandet af telegrafen skulle mångfaldigt förökas, lider intet tvifvel, och sålunda på samma gång en stor fördel bereddes allmänheten, en lika stor tillskyndas telegrafverket sjelft.
Detta är dock ej helt och hållet blott en min förmodan.
Jag har nyligen tillbragt någon tid i ett land, der ett likformigt porto för telegraf-brefvexlingen är infördt och haft tillfälle att deraf se verkningarna på nära håll.
Inom hela Schweiziska Edsförbundet kostar en enkel telegrafdepesch, af 25 ord, inberäknade adress och underskrift, utan afseende på afståndet, 1 Franc.
Följden af denna enkelhet, i förening med godt pris har varit, att telegrafbrefvexlingen der fullkomligt, så att säga, ingått i folkbruket och blifvit en och hvar nästan lika nödvändig, som den vanliga brefposten; hvarför man också behöft och kunnat utgrena telegraf-Iinierna nästan öfver allt, ända upp på Alperna.
Jag tror mig derför handla ej blott i allmänhetens, utan i telegrafverkets eget välförstådda intresse, då jag föreslår införandet af en medelporto-afgift för tolegrafdepescher inom Riket, utan afseende på afstånd, i st. f. det nu gällande efter fyra serskilda afstånd af 25, 50, 100 och öfver 100 mil.
Jag har vidare trott att den delning af telegrafdepescherna, som i 31 § af nu gällande Regkte för Telegrafverket inom
Riket är antagen, kunde förenklas.
Der kallas nemi. en depesch af till och med 25 ord, enkel, en af till och med 50 ord, dubbel; men en tredubbel får hålla ända till 100 ord, så en fyrdubbel åter blott får innehålla 125 och en femdubbel 150 o. s. v. Jag tror vara af en särdeles vigt att
Regbtet för en inrättning, ämnad att begagnas af den stora allmänheten, blir så lätt - Den 4 December /. m. 309 fattlig och lätt att komma ihåg, som möjligt, och anser derför vida bättre att undantaget till fördel för tredubbel depesch finge bortfalla.
Af samma orsak borde inberäknas i ord-antalen, adressen och underskriften, med ett ord allt, hvad afsändaren i eller vid sin depesch tecknar.
Jag får då anhålla, att B.
St:r ville, för sin del, besluta: 1:0 att, utan afseende på afstånd, portot för telegrafdepescher inom Riket, måtte blifva, för depesch, af till och med 25 ord, 1 R:dr runt; för depesch, af till och med 50 ord, 2 R:dr r:mt; för depesch, af till och med 75 ord, 3 Il:dr r:mt o. s. v.; samt 2:o att telegrafdepesch skall innehålla, först mottagarens namn och adress, derefter texten, och sist afsändarens namn, hvilket allt i ordantalet inberäknas, äfvensom hvad annars kan af afsändaren, till meddelande till afsändningsorlen, tecknas, såsom: tillsägelse om kollationering, vidare afsändning o. s. v.
För denna min motion får jag anhålla, om remiss till vederbörligt Utsk.
Begärdes på bordet. 2:o Böcker, på svenska tryckta, draga, enl. nu gällande Tulltaxa, en afgift af 4 sk. 10 rst. b:ko skålpundet; inbundna 7 sk. 2 rst. b:ko; och enl. komiterades till sammanjemkning af Svenska och Norrska Tullsatserna, upgjorda förslag, bibehåIles denna tullsats.
Att härigenom ingen knappt märkbar inkomst kan Staten beredas, torde utan bestridande antagas.
Ändamålet kan då endast vara, att skydda några dåliga boktryckerier och karga förläggare i Södra Sverige mot faran att en Författare kunde möjligen låta trycka sitt arbete bättre och billigare i Danmark; samt vidare att beskatta de arbeten af Finska Författare, i Finland på Svenska tryckta, som till Sverige införas.
Kan det vara Svenska Folkets Representanters verkliga välbetänkta mening att beskatta införseln af sådant som Runebergs
Dikter och som de öfriga blommor af Svensk kultur, som ännu alltjemt upspirar på Finlands mark?
Det är för att få svar på denna fråga — ett svar, som jag önskar och hoppas måtte bestå i borttagandet af nämnde tullsats, — som jag derom vågar väcka motion och för densamma anhålla om remiss.
Remitterades till Bevilln.Utsk. Uplästes 2:ne af Frih. Wrede, Fabian, inlemnade motioner, så lydande: l:o.
Att de löne-inkomster, som äro Lärarne vid Rikets ElementarLäroverk tillagde, i allmänhet äro små och knappast tillräckliga för de oundgängligaste behofvens fyllande, är allmännt kändt och erkändt.
För en stor del af dessa tjenstemän, nemligen för dem
Den 4 December f. m. sorn äro eller framdeles erna blifva Prester, finnes dock en mildrande omständighet deruti, att
Lärare-kallet för dem kan betraktas såsom ett trappsteg till en framdeles skeende mera inkomstgifvande befordran ; och Sfven för dem som vilja framgent qvarblifva på sina innehafde platser, qvarstår alltid hoppet att en gång i sin tur erhålla ett af de till de äldste prestvigde Lärarne an slagna prebenden.
Det gifves dock tillfällen, då detta icke är fallet, och der dessutom åtskilliga andra omständigheter kunna bidraga att göra den ringa aflöningen i hög grad obillig.
Jag anhåller nu att få fästa R.
Uöglofl.
St:rs upmärksamhet på ett så dant fall.
Nuv:de Rektorn vid allmänna Läroverket i Westerås, Matheseos Lectorn, Magister E. G. Björling, har alltsedan 1831 med outtröttligt nit egnat sig åt Lärarekallet, till en början vid den s. k.
Hillska skolan å Barnängen, derefter vid Upsala A kademi, och slutligen vid det Läroverk, hvars Styresman han nu är.
Från alla dessa tjenstebefattningar har han erhållit de mest hedrande vitsord för det utmärkta nit och den skicklighet, han ådagalagt vid utöfningen af ej allenast de lill dem börande åligganden, utan derjemte alltid af många sådana som lian af sannt och oegennyttigt intresse för det hela, frivilligt åtagit sig utöfver dem som genom hans tjenstebefattning blifvit honom ålagde. — Såsom sådan har jag lärt känna Björling under hans 9-åriga befattning vid skolan å Barnängen; och att han i detta afseende förbiifvit sig lik, kan bland annat inhämtas af följande utdrag utur Rectors Prsegrammerne för Westerås ElementarLäroverk för åren 1851 och 1852.
Ar 1851 yttrar:
Dock bör icke lem»nas onämnd Läroverkets synnerliga förbindelse till Matheseos Lectorn Hr Mag. E. G.
Björling, hvilken såsom befullmäktigad Gym»nasiiLärare icke kunnat åläggas att undervisa nedom förra Gym»nasii-stadiet, men dock med sällsynt nit frivilligt åtagit sig anasvaret för Mathematiska undervisningen hela den öppna skolan »igenom» — och 1852:
Cirkuläret af d. 6 Juli 1849 förbehålles redan före »sistn:de dag befullmäktigad GymnasiiLärare, fortfarande ansvarat »för den Mathematiska undervisningen hela den öppna skolan ige»nom, och sålunda utan all ersättning åtagit sig ett åtminstone »dubbelt större undervisnings-arbele än det, hvartill han, enl. gä 1 - »lande författningar är förbunden.» — De Läroböcker Björling utgifvit, och som allt sedan 1832 varit begagnade vid så väl Rikets offentliga som vid en mängd enskilda Läroverk, anses med allt skäl hafva i väsendtlig mån bidragit till förbättrande af den Mathematiska undervisningen i landet.
— 1 början af år 1853 skulle Björling hafva varit berättigad till en betydlig förhöjning i sina ordinarie inkomster, genom tillträdande af ett PrebendePastorat, så vida han då velat ingå i det presterliga ståndet.
Men då hans allvarliga upfattning af de nya pligter som derigenom skulle påläggas honom, jemte bans kännedom om vigten och vidden af dem Den 4 December f. m. 311 som redan ålågo honom, förde honom til! den slutsats, att han icke skulle kunna, på ett sätt som kunde motsvara hans samvetsgranna fordringar på sig sjelf, upfylla alla dessa pligter förenade, ansåg han sig vara nödsakad att lemna åsido de materiella fördelar som då stodo för honom tillgängliga.
Då man icke kan annat än i hög grad gilla detta handlingssätt, och högakta motiverna för detsamma, så synes det mig att man l edan i denna omständighet borde finna ett giltigt skäl att söka bereda Björling någon ersättning för den betydliga upoffring hans samvetsgranna pligtkänsla af honom utkräft.
Jag bar hittills inskränkt mig till att anföra de omständigheter, som synas mig bevisa att Björling innehar ett utmärkt rum bland Lärarne vid Rikets ElementarLäroverk; jag anhåller nu att få anföra några andra, som tyckas försätta honom i en helt annan kategori än dessa i allmänhet.
För mer än 14 år sedan blef Björling af Consistorium Academicum i Upsala upförd å förslag lill den då lediga Mathematiska Professionen vid Universitetet, och följaktligen förklarad kompetent till den högsta Lärarebefattningen i Mathematik inom Riket.
Sedan dess har han utgifvit en mängd upsatser och afhandlingar af vetenskapligt värde, dels i form af Specimina vid ansökningar, dels i VetenskapsAkademiens och VetenskapsSocietetens i Upsala handlingar, dejs ock i Vetenskapliga Tidskrifter inom Tyskland och Frankrike.
Ar. 1846 invaldes han till Ledamot af VetenskapsSocieteten i Upsala, och 1851 till Ledamot af K.
VetenskapsAkademien, hvilken sistnrde 4 serskildta gånger tillerkändt honom det s. k.
Fernerska Priset för derstädes inlemnade mathematiska afhandlingar.
— Då jag för något mer än 10 år sedan var i Paris, hade jag den stora tillfredsställelsen att af Frankrikes störste då lefvande Geometers egen mun erfara den högaktning
Björlings arbeten ingifvit honom.
På alla nu här ofvan anförda skäl får jag vördsamt föreslå:
Sl:r malle å Allmänna IndragningsSlalen lala upföra eli Personell anslag ål Rektor Björling af 800 R:dr r:ml årligen. 2:0.
Gen.Order af d. 28 Mars 1854, befallt att Dalarö fästning skulle uphöra att vara armerad, och att det derstädes förlagda detachementet af K. Svea Art.Reg:te skulle till annan ort förläggas, förflyttades fästningens samtlige tjenstemän, som innehade i Staten uptagne löner, på IndragningsStaten.
Bland fästningens tjenstemän fanns likväl en som ej kunde komma i åtnjutande af denna fördel, enär hans befallning endast grundade sig på ett, med vederbörlig authorisation, mellan honom och Chefen för K. Svea Art.Reg:te afslutadt, och på upsägning ställdt kontrakt.
Denne tjensteman var GarnisonsLäkaren Herr Broman, hvilken under 12 års tid med berömvärdt nit fullgjort sina, ofta trägna tjensteåligganden.
Då detachementet från fästningen förflyttades, var det naturligt att Hr Bromans tjenstebefattning icke mera blef erforderlig, och att det med honom ingångna kontraktet följaktligen måste upsägas.
Hr Broman, som genom dessa förhål - 312 Den 4 December f. m. landen beröfvades den lilla inkomst ban, för sitt och sin familj9 tarfliga underhåll, påräknat att få behålla, så länge hans krafter kunde tillåta honom fullgöra de till hans tjenstebefattning hörande åligganden, hade således ingen rätt att klaga öfver hvad som inträffat.
Vederbörande hade å sin sida ingen rätt att handla annorlunda än de gjort.
Men om den juridiska rätten sålunda varit helt och hållet emot Hr Broman, så hindrar detta ej att billigheten kunde tala till hans förmån; och då R.
St:r äro de enda som kunna i dylika fall fritt handla med uteslutande afseende å billigheten, och då jag dessutom känner att Hr Broman befinner sig i serdeles ömmande ekonomiska omständigheter, så får jag vördsamt föreslå:
St:r malte å allmänna indragningsstalen låta upföra, för förre Garnisons Läkaren å Dalarö fästning, Hr Vroman, ett årligt anslag af t SO H;dr b.lio, svarande mot hans, i och för denna befallnings bestridande, upburna arfvode.
Dessa motioner remitterades till StatsLJtsk.
Uplästes en af Hr Gripensvärd, Jakob Olof, inlemnad motion, innehållande:
CirkulärBref af d. 2 Febr. 1833, ang:de löneregleringen för indelta Arméen, äro Reg:tsSkrifv:ne vid nämnde Armé tillerkände rättighet, att å de till dem under lönerne anviste boställen, på MilitiseBoställs-kassans bekostnad erhålla karaktershus, sedan alla andra vid Reg:tene till bostäder uplåtne boställen, der karaktershus borde finnas, med sådane blifvit försedde; och har K. M. tillika, vid berörde tillfälle, behagat förklara, att inqvartering från år 1833 icke skulle komma att bestås andra än innehafvare af boställen, der karaktershus saknades, men borde finnas.
Häraf vill alltså synas, som skulle de Reg:tsSkrifvare, hvilka saknade karaktershus å sina boställen, varit tillförsäkrade rättighet att, såsom vederlag för karaktershuset, från nämnde års början upbära inqvarteringspenningar.
Genom K. M:ts Nåd.
Förordn. af d. 21 April 1837, hvaruti beloppet af inqvarteringspenningarne bestämdes för de löntagare, som äro berättigade till boställen, men ännu icke fått dem tillträda, eller de som tillträdt boställen, hvilka äro i saknad af karaktershus, stadgades likväl, att rättigheten för Reg:tsSkrifvarne att erhålla inqvarteringspenningar, hvilka för dem borde utgöra 60 R:dr b:ko, skulle börjas först när rättigheten för dem att erhålla karaktershus på deras boställen inträdde.
Sedermera har K. M., i brist af tillgångar, låtit inställa all nybyggnad af karaktershus, till följd hvaraf de Beg:tsSkrifvare, som äro i saknad af dylika hus å de af dem innehafvande boställen, jemväl allt hittills ej kommit i åtnjutande af den ringa ersättning för saknad af bostad, hvilken genom K. CirkulärBrefvet af d. 2 Febr. 1833 blifvit dem tillagd, och skulle än vidare gå miste om denna dem tillförsäkrade förmån, sedan all byggnad af karaktershus blifvit inställd, derest icke R.
St:r, genom erforderligt anslag, lemnar medel till bestridande af denna utgift. ') Bii. till Frih. von Roséns motion.
Sid. 313.
Musikaliska Akademiens Stater.
Nu gällande Skillnaden Den föreslagna Skillnaden Interimsstat å emellan Staten å 12,000 emellan de båda 6,000 R:dr B:ko förenämnde R:dr B:ko sistnämnde årligen.
Stater. årligen.
Staterne.
C f r* t"! C' rt- Arliga Arliga pr Arliga pr Årliga i->. pr e-t- Arliga ® 3 pt “ löner s,g löner I» löner ® 3 & löner S s löner § 3 m. m. S B m. m. 3 B m. m. p -• 3 B m. m. g B m. m.
' B ' B • B * B ' B Embetsman.
PS p s» 1 Sekreterare — 400 — 500 100 — 500 — 1 Kamererare — 200 — 400 200 — 400 — — 1 Bibliothekarie — 150 — 150 — — 200 — 50 1 Inspektor — 100 — 100 — — 100 — — Lärare. 1 i Harmoni 6 400 16 800 10 400 16 1,000 — 200 1 i Kantors och Korsång 8 400 16 800 8 400 16 1.000 — 200 1 i Orgelspelning 8 400 16 800 8 400 16 1,000 — 200 1 i Violinspelning 4 200 12 600 8 400 16 1,000 — 400 1 i Pianospelning 8 400 16 800 8 400 16 1,000 — 200 1 i Violoncelle- och Kontrabasspelning — — 8 400 8 400 i 9 600 1 200 1 för Blåsinstrumenter — — i 12 800 12 800 1 i Solosång — — — nya klasser < 16 1,000 16 1,000 1 i Partiturläsning, Komposition och Instrumentation — — — — — j 12 800 12 800 1 i Musikens Historia och Ästetik — — — — — f 6 400 0 400 Diverse Utgifter.
Vaktbetjening — 250 — 300 — 50 — 400 — 100 Belöningsjettoner efter gamla staten i Belönings- och Sammanträdesjettoner — 200 — 150 — 50 — 100 — 50 Hushyra — — — — — — — 1,000 — 1,000 Ved, Ljus och Expenser . . — 185 — 200 — 15 — 400 — 200 Instrumenters inköp och underhåll — — — — — — — 400 — 100 Böckers och Musikaliers d:o — — — — — — — 100 — 100 Till Prisbelöningar ... — 1 100 — 100 Summa Banko Riksdaler | 34 3,285 | 84 | 6,000 | 50 | 2,815 | 135 12,000 | 47 6,100 Stockholm i November 1836.
Hador/]', Kongl.
Kamererare.
Vidimeras J. P.
Cronhamn, Ledamot och Lärare i Kongl. Musik.
Den 4 December f. m. 313
Med anledning häraf och då härtill jemväl kommer, att å en del af de boställen, som blifvit anvisade till Reg:tsSkrifvare, karak tershus finnas upförde och innehafvarne af dylika boställen följaktligen jemförelsevis äro vida bättre lottade än deras vederlikar vid andra Reg:ten och Corpser, hvarest Reg:tsSkrifvarne äro i saknad af fri bostad, äfvensom de komma i åtnjutande af inqvarleringspenningar, enär denna ersättning är så ringa, att bostad derföre omöjligen kan erhållas, får jag alltså föreslå, det R St:r, då Militia;Roställs-kassan f. n. lärer sakna tillgång till bestridande af ofvan utaf mig nu ifrågasatte utbetalning, behagade anvisa medel till den utgift, som erfordras för att lemna de 22 Reg:tsSkrifvare, som äro i saknad af karaktershus å de till dem anvisade boställen eller de som ännu ej fått för dem afsedde boställen tillträda, inqvarteringspenningar till det belopp, som uti ofvan åberopade K. Förordn. af d. 21 April 1837 för dem blifvit bestämdt, eller 60 R:dr b-.ko årligen för hvarje.
Uplästes följande af Frih. von Rosén, Erik Gabriel, inlemnade motion:
I följd af vid sednaste
Riksmöte gjord motion om ett förhöjdt årligt anslag för K.
Musikaliska Akademien, till dess Läroverks förbättrande och utvidgning, insågo väl R.
St:r otillräckligheten af Akademiens tillgångar, då endast utgörande 3000 R:dr b:ko, för att verka hvad den borde, men ansågo, i saknad af fullständig och antaglig plan för förbättringen och utvidgningen, sig då icke' kunna bevilja mer än 3000 R:dr b:ko årligen, hvilka ställdes under K.
M:s förfogande.
Sedan K. M. i Nåder bifallit, att hvad R.
St:r sålunda beviljat finge till det upgifna ändamålet användas, har Akademien, enl.
Nåd. befallning, uprättat och till K.
M. ingått med underd. förslag till nya stadgar, hvilka, till en del upgjorde enl.
Nåd. föreskrift, nu ligga under K. M:s granskning.
Emedlertid har K. M., enl.
Akademiens underd. begäran, tillåtit Akademien att, till upgifne och godkände ändamål, få upbära de anslagne medlen 3000 R:dr b:ko, som, sammanlagde med hvad Akademien förut ägde, nu utgöra en årlig tillgång af 6000 R:dr b:ko, och användas nu så: att, jemte inrättandet af en violoncelleklass, undervisningstiden ökats från 34 till 84 timmar i veckan.
Läroverket utgöres nu af en klass för musikens theori och harmoniläran, en för kantors- och korsång, en för orgelspelning, en för violin-, en för violoncelle- och kontrabas-, och en för pianospelning.
För Läroverkets kompletterande erfordras antagande af en lärare uti figural- och solosång, en för blåsinstrumenter, en uti komposition och instrumentering samt partiturläsning, och en för musikens historia och estetik, men härtill saknas nödige medel, och då Akademien, som hittills åtnjutit fria rum för undervisningsverket och sina sammankomster uti K. palatset vid Gustaf Adolfs torg, nu är derifrån till afflyttning upsagdt instundande vår, är penningebehofvet till hyra, som förut icke kunnat beräknas, 314 Den 4 December f. m. ökadt med 1000 R:dr b:ko årligen, hvartill f. n. saknas tillgång, och hvars fyllnader jag af sådan anledning ställer i främsla rummet, så framt icke undervisningen skall hindras i dess fortgång.
Af det statförslag*], jag vid detta mitt anförande tager mig friheten bifoga, täcktes Hr Gr. och Landtm, samt H.
Ii. och Ad. inhemta, huru de tillgångar, Akademien nu äger, användas till löner åt lärare, embetsman, och öfrige nödige utgifter, äfvensom huru ett förökadt anslag af 6000 R:dr b:ko, hvarom jag nu ödmjukligen anhåller, är ämnadt att användas.
Lärotimmarnes ökning från 84 timmar till 135 i veckan, uti cn dertill utvidgad, bättre passande lokal, än den inskränkta, Akademien hittills haft, skulle för de undervisningssökande blifva till en icke ringa båtnad.
Hvad jag här ofvan haft äran anföra och föreslå, anhåller jag måtte till vederbörIigt Utsk. blifva remitteradt.
Uplästes en af Hr Ekströmer, Carl Johan, inlemnad motion, så lydande:
Bland allmänna inrättningar i vårt land inlager ©tvifvelaktigt ,K.
SerafimerOrdensLazarettet härstädes ett utmärkt rum, lika mycket genom den välgörenhet det utöfvar, då det lemnar vård och hjelp åt ett stort antal, mest fattiga sjuka från alla Rikets landskaper, som genom det rika tillfälle der är beredt för unge läkares praktiska utbildning.
Stiftad till följd af R.
Stirs beslut vid 1739 års Riksdag, såsom orden lyda, »icke endast med afseende på Stockholms stad, ulan hela Itikels nytta», bar ock denna inrättning tid efter annan rönt R.
St:rs rättvisa erkännande af dess gagnelighet och verksamma deltagande för dess bestånd och förkofran.