Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Inom gränsen af denna förening synes mig det ifrågavarande Tullsystemet sig befinna, och ingen kan högre än jag önska, att, om det antages , resultatet måtte rättvisa det välmenande i uppsåtet, och som jag tror det riktiga i åsigten.
Herr Skogman, Carl Davidj anförde skriftligen:
Det synes mig öfverflödigt, att här ingå i en fullständig pröfning af de stridiga meningarne, mera skil jäktige i ord än isak, huruvida det skydd emot utländsk medtäflan, som för inhemska slöjder och näringar åsyftas, bör tillvägabringas genom införsels- och utförselsförbud, eller genom höga tullafgifter.
Denna fråga har oskiljaktigt sammanhang med deLagstifningsåtgär - 33o
Den 19 Junii e. m der i ekonomisk väg, som bero af Kongl. Majit, att efter inre och yttre, ständigt omvexlande, förhållanden vidtaga.
Jag förbigår äfven de ofta upprepade skäl för och emot sjelfva den skyddsprincip för inhemska industrien, som BevillningsUtskottet erkänt; men i afseende på Utskottets förslag om principens tillämpning, får jag vördsamt anmärka, att det är omöjligt, att utan den noggrannaste undersökning om de mångfaldiga omständigheter, som inverka på varors productionskostnad i serskildta Länder och vid serskilda tider, genom en i förväg för alla bestämd procentberäkning, bereda hvad man kallar ett lämpligt skydd emot främmande täflan.
Den ziffra, hög eller låg, som för en del varor innebär ett monopol åt inhemska tillverkaren, vållar för andra, att deras frambringande inom Landet icke kan ske utan förlust, och måste upphöra.
De afgifter, som under en tidpunkt lemnat erforderligt skydd, kunna snart, i följd af förbättrade productionsmedel eller förändrade författningar i andra Länder, blifva alldeles otillräckliga för det ändamål, man åsyftar.
Önskligt hade måhända varit, om alla de konstlade åtgärder, som tid efter annan blifvit vidtagne för inhemska näringars uppmuntran samt produclionskrafters och capitalens riktning till vissa föremål, ifrån början ansetts endast såsom inventionspremier, meddelade på bestämd tid för bestämda vigtiga företag. * Den jg Jun i i e. m. 33 r Nationerne skulle då gerna hafva underkastat sig en tillfällig uppoffring för en beständig fördel, och ingen skulle hafva klagat deröfver, att de konstiga stöden undanrycktes, då byggnaden var färdig.
Men ett annat förhållande blir det alltid, att förändra villi oren för industriföretags utöfning i ett Samhälle, der Lagar och Författningar, med eller utan skäl, under en längre obestämd tid gifvit en serskild riktning åt produetionskraften, och då man erkänner nyttan och behofvet af så kalladt skydd för inhemska näringar, bör man ock besinna omöjligheten, att å priori säga, om detta skydd vinnes genom i5, 33- eller 5o procents afgifter, samt i följd deraf med förtroende öfverlemna åt den ständigt verkande Styrelse-makten, att under constitutionell ansvarighet härom besluta på det sätt, som, efter pröfning af förhållanden, finnes bäst befrämja allmän och enskild nytta.
Man talar om grunder för ett Statshusbållningssystem, om brist på ett sådant, likasom i detta hänseende något annat system kunde i förväg uppgöras än det, att med uppmärksamhet följa de industriella krafternes utveckling, nu hastigare och mångfaldigare än någonsin; att derefter lämpa sina åtgärder; att varsamt förändra inrättningar, sorn. icke vidare passa för tidan; att ej envist bibehålla former, som förvandlats till hinder; att sprida kunskap och färdighet i alla yrken; att söka göra kunskapens makt 33a Den 19 Junii e. m. begriplig för slentrianen; samt att på detta sätt, utan våldsam rubbning af närvarande förhållanden, med aktning för alla lagligen förvärfvadejrättigheter, med skonsamhet äfven för vanor och fördomar, småningom sträfva till den frihet i handel och näringar, som är grundad på en sann upplysning och af täflan underhålles.
Efter denna allmänna framställning ber jag att få fästa Höglofl.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på några serskilda i Betänkandet förekommande omständigheter.
Yid de af BevillningsUtskottet föreslagne grunder för den blifvande Tullbevillningen anser jag, för min enskilda del, anledning till erinran ega rum endast vid urte punkten.
Utskottet föreslår nemligen en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att Kongl. Maj:t må i Nåder vidtaga alla de mått och steg, som i afseende på en för Svenska handeln förmånlig reciprocitet med fremmande Länder äro med Rikets bästa förenliga.
För mig synes det icke klart, huruvida en sådan underdånig anhållan åsyftar äfven det medgifvande af rättighet till Tullens förhöjning på utländska varor, hvarom Kongl. Maj:t i sin Nådiga Skrifvelse gjort framställning, och Höglofl.
Ridderskapet och Adeln torde finna angelägenheten af ett bestämdt yttrande i denna fråga, helst Utskottet i ii:te punkten vidare till - l
Den 19 Junii e. m. 333 styrker, att rättighet att nedsätta Tullafgifterne må till Kongl, Majit öfverlåtas.
Öfverlåtelse af en sådan rättighet tror jag deremot icke vara af nöden, enär densamma redan enligt 60 §. af Regeringsformen tillhör Kongl. Majit.
Vid afgifternes bestämmande har Utskottet i allmänhet följt den grundsats, som erfarenheten både här och i andra länder bekräftat, att måttligt höga Tullafgifler bereda för StatsCassan den säkraste inkomst, och bäst motverka olofliga handelsföretag.
Såsom exempel härpå må anföras, att förtullade qvantiteten Caffe, sedan afgiften nedsattes, nära fördubblats att förtullningen af färgad t rödt Bomullsgarn, som år 1827 vid 20 sk. tull på skålpundet, utgjorde 3o,3oo ®, steg år 1828, sedan tullen blifvit till 8 sk. nedsatt, till 62,065 samt att förtullningsbeloppet af The, som vid 24 sk. tull på ® år 1827, gjorde 17,700 ©, uppgick år 1828, efter tullens nedsättning till 8 sk., till 51,294 ®.
För att ådagalägga af huru ringa vigt, såsom inkomstkälla, många i TullTaxan upp - *) Gaffe', för tullad t, medium före 1825 1,410,000 U 1825 .... 1,706,000 - "1826 ....
1,928,000 - 1827 .... 2,58r,Ö23 - 1828 ....
2,689,000 - 334 Den 19 Junii e. m. tagne artiklar äro, får jag vördsamt upplysa, att af import-tullen år 1827, som, med afdrag af Spanmålstullen utgjorde 1,468,000 R:dr, fem artiklar inbragte tillsammans 854,000 R:dr ,T), 16 andra artiklar tillsammans 426,ooo R:dr <Kf), eller följaktligen 21 artiklar i,38o,ooo R:dr, hvaremot alla öfriga importvaror gifvit i tull endast 68,000 Riksdaler.
Med de åsigter jag haft; äran framställa, anser jag icke nödigt, att göra alla detaljerne af TullTaxan tillföremål för granskning på detta rum, och jag får slutligen blott fästa uppmärksamheten på angelägenheten deraf att, i händelse denna vigtiga fråga icke kan så tidigt afgöras, att en för - *) Tobak . 224,000.
Vin . . 180,000.
Socker . 175,000.
Caffe' . 154,000.
Salt . . 121,000. 854,ooo.
Väfnader 78,000.
Bomullsgarn 66,000.
Fiskvaror . 48,000.
Färger . . 28,000.
Lin . . • 25,000.
Ost . . . 25,000.
Hampa . . 23,000.
Smör . . 23,000.
Oljor . , 2 1,000.
Kumm . . 20 ,OOQ. Cognack 19,000.
Arrac . . 17,000.
Talg . . . 17,000.
.Risgryn . . 17,000.
Ull . . .
I 2,000.
Ved . ... . I 1,000. 426,000.
Den ig Junii e. m.
I 335 nyad TullTaxa hinner sist inom 3 & 4 nader bli utfärdad, densamma ej må träda i verkställighet förr än år i83i, i hvilket fall den förändring i BevillningsUtskottets förslag äfven torde finnas nödig, att den lindring i tull, som nu eger rum för Svenska sjöfarten på aflägsnare länder, må fortfarande åtnjutas till i83i års utgång, och då nedsättas till hälften, samt således minskad beräknas till 1834 års slut, hvarefter den komme att upphöra.
Om återremiss sker, anhåller jag, att delta yttrande må till BevillningsUtskotlet få åtfölja.
Herr Anckar swärdh August j uppläste följande:
BevillningsUtskottet synes hafva gjort sig en utmärkt möda, att reda detaljerne af vår handel, hvarföre man alltid stadnar .i största förbindelse, äfven om man ej kan instämma med Utskottet i de föreslagna Tullbestämningarne; de lemnade statistiska uppgifterne blifva ändå alltid lika upplysande, om de äfven skulle föra tankan till olika slutledningar, mot Utskottets, hvilket synnerligast för mig är förhållandet med artikeln Ull.
Utskottet uppgifver ganska rigtigt, i stöd af 3:ne års import-listor, alt så väl grof, sorn fin, Ulls import varit i jemnt tilltagande, men att derjemte införseltullen genom ett årligt minskadt tull - 336 Den ig J 11 n i i e. m. värde å varan äfven årligen blifvit nedsatt, som en följd hvaraf Utskottet, med all sannolikhet, att rigtigt hafva bedömt förhållandet, anser, att underslef blifvit begångna vid classificeringen af ullens egentliga qvalitet, och på grund hvaraf Utskottet föreslår en bestämd medel-tull för all inkommande ull, såsom correctif mot den origtiga värderingen.
Att det föreslagna correctivet är radicalt, är obestridligt, då, i fall det skulle antagas, någon värdering aldrig mera behöfdes; men för min del, och efter ett allvarligt begrundande af saken, finnér jag denna åtgärd lill en bestämd tull för en vara, der, under lika benämning, dess olika qvaliteter dock göra många hundrade procents olikhet i värde inom samma vigt, innebära en påtaglig orättvisa, som åtminstone i Lagstiftningsväg ej borde begås, så länge medel kunna uppgifvas till de öfverklagade missbrukens hämmande, och skulle jag derföre, såsom alternatif mot Utskottets förslag, vilja föreslå : att tullen å inkommande ull bestämdes, likasom i den nu gällande TullTaxan, efter 2lne klasser, fin och medelfin i den ena, samt grof uti den andra, med så mänga procents tull, som föröfrigt kan finnas tjenligt, af varans värde; meri att deremot, vid bestämmande af varans verkliga värde, ingalunda facturan eller Godsegarens uppgifna inköpspris finge tagas till grund, utan Den 19 Junii e. m. 337 utan borde, med beräkning af Ullhandelns närvarande tillstånd i Tyskland, tullen u inkommande
Ull bestämmas för hvarje år på en gång, eller vid slutet af Junii månad, efter de priscouranter, som våra Ministrar och HandelsConsuler borde genast insända till Kongl. CommerceCollegium, sedan Ullmarknaderne hållits i Berlin, Leipzig, Stettin och Giistrow, hvilka äro de handelsplatser, hvarefter vår importerade medelfina ull med större säkerhet, än efter facturan, kan bestämmas; och för den mycket grofva ullen, som under namn af Polsk, Jutsk och Isländsk införskrifves, torde utan svårighet samma utväg kunna vidtagas, genom Kongl. CommerceCollegii försorg, till bestämmande af ett årligt tullvärde.
Skulle det sedan befinnas nödigt att öka värdet med frakt och assurance, så böra dessa omkostnader lätt kunna tilläggas, då de otvifvelaktig! böra vara kände af Kongl.
CommerceCollegium, och om det derjemte stadgas, att Ullimporten ej är tillåten förr än vid Julii månads ingång hvarje år, eller, som är detsamma, sedan Ullmarknaderne och dermed gemenskap egande affairer blifvit uppgjorde på Continenten, så kunde aldrig någon sammanblandning af olika årspriser uppstå; och slutligen, för att i möjligaste mån betrygga mot underslef i denna handel, vågar jag föreslå, att Ullimporten i Riket endast tillätes Städerne Stockholm, Norrköping och Gö28 H. 32 338 Den 19 Junii e. m. theborg.
Då öfrige Rikets Stapelstäder ej Lafva några, eller åtminstone högst obetiga Yllefabriker, och då Allmogen visserligen ej är köpare af Ull i Städerne, med undantag af några Härader i Westergöthland och Halland; så kan jag ej finna, att någon orättvisa skedde de Stapelstäder, som förnekades den directa Ullhandeln med utländningen; men min oförgripliga tanka är, att många underslef skulle förekommas, om denna åtgärd vidtages.
Om Ull importen endast tilläts uti nämnde 3:ne Städer, borde det blifva mycket lätt för Tullstyrelsen, att inom sin talrika tjenstepersonal till bevakningen å dessa platser utsöka sådana personer, som sjelfva voro förbundna ega kunskap uti ullens erforderliga egenskaper, och således äfven blifva ansvariga för rigtigheten af classiliceringen till tullens erläggande, hvarefter de vid sådane besigtningar tillkallade sakkunniga personer, i fall en sådan åtgärd skulle pröfvas nödig, endast behöfde blifva rådgifvande och controllerande, i fall någon mannamån skulle förmodas hos tulltjenstemannen, hvars oefgifliga pligt det vid all ullbesigtning borde vara, att undersöka hvarje ullbal eller säck, ej allenast i ytan, utan ända igenom till utrönande af, att det förtullade ullpartiet verkligen vore af en och samma qvalitet, och ej dessutom inneholle varor af af ett högre tillvärde.
Beträffande åter sjelfva bestämningen af den procent, som för Den 19 Junii e. m. 33g livarje ullsort bör erläggas i tull, så synes det mig, att det för närvarande är den grofva och den medelfina ullen, som ensam bör tagas i beräkning; ty hvad den högfina ullen beträffar, befarar jag, att våra Fabriker ännu icke lärt sig att ändamålsenligt begagna den, och att den således ännu ej kunnat med fördel införskrifvas i anseende till dess höga pris, och är det således i min tanka ingen olägenhet vid att förena hög- och medelfin ull i en dass till förtullning; och skulle jag anse den i nu gällande Tulltaxa bestämda i5 procents tull vara tillräckligt skyddande för de inhemska Schäferierne, och äfven kunna utan olägenhet erläggas af Fabrikörer-- ne, hvarföre jag tror, att den borde oförändradt bibehållas; deremot synes det mig, att endast 2 procents tull på den grofva ullen är alldeles förlitet.
Det visar sig utaf de för de sednaste tvenne åren uppgifna förtullningsvärden å grof och fin ull, att den grofva ullen alltid Öfverstigit halfva värdet af den fina, och måste importen af den grofva ullen således ganska väl kunna bestå med 5 procents tuil af varuvärdet, hvilket jag skulle vilja föreslå både såsom ett jemnare förhållande de båda ullsorterne emellan, och äfven såsom ett möjligt medel att något öka värdet af den inhemska ullen, och såmedelst framtvinga Landtmannens uppmärksamhet på detta för när 32* - 34o Den rg Junii e. nr.
Varande i så hög grad försummade medel till den mindre jordbrukarens bättre utkomst.
Jag har sedermera under discussionen hört ett förslag af Frihere Åkerhjelm, att ylleväfnader skulle förtullas efter vigt.
Jag anser detta förslag vara bättre än mitt, och instämmer deruti, emedan jag tror det kunna verkställas.
Utskottet har i allmänhet, för att följa en hos sig stadgad princip, ur den blifvande TullTaxan alldeles velat borttaga ordet förbud, och deremot med hög tull söka skydda de näringar, som derutaf kunna vara i behof, och under medgifvande, att detta visserligen vore det mest systematiskt rigtiga, återstår att undersöka, huruvida Utskottets förslag i denna del verkeligen motsvarar det skydd, som på sådant sätt sökes.
Utskottet har till exempel föreslagit införselstillstånd för alla förut till införsel alldeles förbudna Yllefabricater mot erläggande af en fixerad tull för alnen, utan afseende på cjvaliteten; men jag befarar, med den närmare kännedom jag haft tillfälle inhemta på sjelfva de utländska Fabriksorterne, att den föreslagna skyddstullen ej för närvarande skulle uppfylla sitt ändamål, då våra inhemska Yllefabricater säkerligen ej skulle kunna uthålla täflan med de Tyska Fabrikernes producter, med antagande af den nu föreslagna skyddstullen; ty säkerligen skulle snart det för - Den ig
Ju nii e. m. hållande uppstå, att Commissklädet blefve det encia, sora ej kunde införas mot 2 R:dr tull per aln, och således äfven blefve det enda, som här med fördel kunde till verkas; deremot skulle alla medelfina kläden, och sedan hela vägen uppföre till de alldrafinaste, ej synnerligen generas af denna skyddstull.
Jag medgifver gerna, att ett sådant förhållande ej länder våra Fabrikörer till något beröm, som så illa begagnat den långa tid, under hvilken proliibitioner af alla slag varit stadgade till deras förmån; men då det icke kan nekas, att dessa sednare årens inhemska Klädestillverkningar äro i stigande till förbättring, så skulle det väl synas vara skäl ifrån denna synpunkt, att lemna rådrum till fabrikaternes ytterligare fullkomnande, och skulle jag derföre tro, att skyddstullen borde bestämmas efter varans värde uti ett progressivt stigande, med antagande af 2
R:dr till lägsta tullen för kläde, och ej generejt, såsom Utskottets förslag innehåller.
Vid ett motsatt förfarande skulle den i sednare tider nedlagda kostnad, omtanka och flit af de omtänksammare Fabrikörerne, vara alldeles förlorad, om brådstörtande åtgärder vidtagas just i en tidpunkt, då ett verkligt bemödande till Fabrikernes bättre bedrifvande visar sig.
Utaf hitintills så väl till in- som utförsel förbudue varor, hvilka Utskottet nu, Den 19 Junii e. ro. i enlighet med sin princip, ansett böra lemnäs fria mot den skyddande tullen, nödgas jag anmärka mot artikeln Jern, att jag anser systemets tillämpning på Stångjernets införande och Tackjernels utförande ej vara yerkställbart, åtminstone ej utan flere föregångna åtgärders vidtagande; ty först och främst skulle exporten af Tackjern, om den vore möjlig mot 4 R:drs tull, hviltet jag äfven ej anser alldeles omöjligt med beräkning af vårt Tackjerns godhet, helt oeh hållet rubba alla stadgade förhållanden och gällande författningar i Brukshandteringen, då hela Stångjernssmidet är grundadt på närvarande tillgång af Tackjern.
Skulle derföre Tackjernet tillåtas till utförsel utom det qvantum, som enligt tractater årligen utgår till Finland, borde såsom en preliminairanstalt alla band lossas för Stångjernssmidet, och hvarje Bruk få smida huru mycket det kunde, och skatta efter tillverkningen, och ej efter sina privilegier, hvilken åtgärd, ehuru kanske rigtig till sin princip, dock torde förete stora betänkligheter att vidtaga; men att, utan afseende på det hela, partielt ändra underordnade delar af gamla stadgade förhållanden, tror jag blott skulle leda till villervalla och grundade missnöjen.
Jag vågar derföre yrka, att tackjernet måtte förblifva till utförsel förbjudet, likaväl hädanefter sorn hittills.
Oen tg Junii e. tn. 343 Beträffande åter tillståndet för importen af Stångjern mot tull af 6 R:dr *2 sk. per Sk:®, så är beklagligen tillståndet med jernhandeln sådant för närvarande, att Svenska Stångjernet ej är skyddadt genom denna tull; t}' då Engelska valsade jernet nu är nedsatt till det oerhördt låga pris af 6 Sterling per ton, så gör det vid pass <7 R:dr Banco per Sk:® Svensk Stapelstads vigt; och torde vådan af tillåtelsen, att här emot tull få införa utländskt Stångjern, härutaf visa sig klart för livar och en, sorn fördomsfritt begrundar saken.
Jag refererar mig dessutom på de utaf GrosshandelsSocieteten afgifne, och i Utskottets Betänkande anförde yttranden , för att yrka fortfarande förbud emot införsel af fremmande jern, lika med hvad nu gällande tullstadga innehåller, som, efter mitt omdöme, det ej vore minsta skäl eller båtnad vid att nu förändra, Den utaf Utskottet föreslagne tullförhöjning å sill, salt och fisk, kan jag ej biträda.
Dessa import artiklar äro de oumbärligaste varor för den fattigare arbetande klassen; och synes det mig isynnerhet, att närvarande tidpunkt, med så godt som af gjord missväxt i landet, vore illa passande för en sådan förändring; hvarföre jag äfven vågar föreslå tullens oförändrade bibehållande å dessa artiklar. 344 Den 19 Junii e. m. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf:
De anmärkningar jag nu går att göra, skola endast röra sjelfva Tulltaxan, hvilken jag skall genomgå, i den ordning, som artiklarne förekomma.
Jag får dervid först påminna, att jag i synnerhet vill tillse, huruvida den är upprättad i fullkomlig öfverensstämmelse med de principer Utskottet sjelf framställt, och hvilka jag ej annat kan än gilla.
Ambra, som kostar 10 II:dr lodet, fått 10 procents tull, eller 1 R:dr.
Det tyckes strida emot 4;de punkten, hvarest säges, att tullen skall sättas så, att den icke föranleder till Tullförsnillning eller underslef..
En vara, som är så dyr, horde heläggas med mindre tull, om man vill hoppas att undvika tullförsnillning.
Elfenben, arbetadt, är upptagit till ett tullvärde af 8 R:dr skålpundet, och får införas mot en tull af 1 R:dr 24 sk.
Jag anser oriktigt, att värdera denna artikel ef- 1 ter vigten.
Det är vanligen endast konstarbeten, som tillverkas af denna vara, och deras värde står merendels i motsatt förhållande till deras vigt.
De äga sitt värde i samma mån de äro fint arbetade eller väga litet.
Månget sådant arbete, som går vida under 1 fg:s vigt kan ej vara hetalt med flera hundrade Riksdaler.
Jag tror derföre, att ej något tullvärde hör utsättas, utan blott att en viss procent af värdet skall betalas, t. ex. lika som för artistiska producter, så vida annars någon tull hör Den 19 Junii e. m, 345 sättas på en konstproduct, som ej sällan lan jemföras med pretiosa.
Ben af edla andra slag, oarbetade, äro upptagne till 8 sk. tullvärde per L®, och utförseln höjd till 3i procent af värdet.
Det måtte vara alltför olämpligt.
Jag medgifver gerna, att det vore väl, om dessa hen kunde användas här i landet, men jag tror ej, att någon industri låter frambringa sig genom förbud.
Det vore bäst, att låta dem föras ut emot låg tull, lill dess industrien här vaknar till deras användande.
Bensvart, Benkol eller Bister, är förut upptagit till ett värde af 4 sk. per ®, men i det nya förslaget till 1 Rrdr 32 sk.
Jag vill blott anmärka, om ej detta kunde vara skriffel i den nya, eller tryckfel i den gamla taxan.
Berberis-rötter äro bestämde till ett värde af 24 sk. per L®, och tullen till 8 sk., lika håde för import och export.
Jag kan för min del ej förstå, hvarföre man lika tungt vill försvåra både import och export; endera borde väl uppmuntras.
Bildthuggeri-arbeten afträd och architektoniska arbeten hade förr en tull af 25 Rrdr på 100 Rrdrs lull värde; nu är den endast satt till 10 R:dr.
Detta contrasterar emot artikeln Decorationer, som står till 3o Rrdrs tull; ty då under denna senare titel höra sådana konstprodueter, som här näppeligen kunna erhållas, och som för öfrigt lättare skulle, i anseende till deras mindre volum, kunna tullförsnillas; så tyckes, i förhållande till dem, de architektoniska prydnadernas tull hafva blifvit nog mycket nedsatt.
Blyarts 346
Den 19 Junii e. m. står npptagen till ett värde af 2 R:dr 3a sk. L@ i den gamla, men fgrdet i den nya.
Det måtte vara ett skriffel.
Den är belagd med 1 R:dr 16 sk:s tull eller 5o pocent, och deremot Bly artspennor. med 8 sk., på 4o sk:s värde, eller med 20 procent.
Det är något ovanligt, att den mera förädlade varan skall draga högre tull än råämnet.
Boksvärta är bestämd till 24 sk. tullvärde och 5 sk. 4 rst. importtull, samt 2 sk:s utförsel-tull.
Det tyckes vara något för hög export; eller för låg import-tull.
Böcker på Svenska tryckte äro belagde med a5 procents införsels-tull.
Afsigten är ganska riktig, att icke en Svensk skall låta trycka sina skrifter utrikes, och taga förtjensten från våra boktryckare.
Men man bör komma i håg att numera finnes utom Sverige ett land, der Svenska språket är inhemskt, nemligen Finland; och detta Land bör väl njuta samma rätt som Tyskland, Frankrike och andra länder, nemligen den att tullfritt få hit— skicka sina litterära alster.
Något undantag bör således göras för böcker, som äro tryckte i Åbo, eller de städer i Finland, der Svenskan är det allmänna språket.
Cacao, som är värderad till 20 sk. ■©, är belagd med 5 sk. tull eller 25 procent, då Chocolade, såsom den förädlade varan, har jemt samma tullprocent nemligen 12 sk. på 1 R:drs värde.
Det tyckes vara menligt för egna cliocolade-tillverkare.
CJnnabark, omalen, är satt till 2 R:drs värde, och blott 1 sk;s 1 JDen 19 Junii e. m, 347 tull.
Denna tull är så mycket obetydligare, som värdet ej går lill hälften, nej icke ens till fjerdedelen af hvad China kostar efter taxan, nemligen 7 å 8 R:dr för 28 lod.
Då China är en artikel, hvaraf så stort qvantum importej-as, kunde det väl löna sig att belägga den med samma tull, som andra medicinalier, eller med 10 procent.
Visserligen är det välment mot den sjuka; men han får ändå förmodligen betala lika mycket.
Deremot är malén China belagd med 1 R:drs tull på ©:det.
Det tror jag vara för högt, så länge man icke här kan mala China till den finhet den borde hafva.
Dess verkan beror till väsendtlig grad på den finhet, till hvilken den males.
Här i Sverige har man hittills, åtminstone var det händelsen för några år sedan, ej kunnat mala den rätt fint.
Försök gjordes då i detta afseende, och prof derpå uppvisades uti LäkareSällskapet.
Man fann en sådan skilnad, att jag skulle önska en måttlig tull på malen China, ända till dess man lär sig att här mala bättre.
Chrystalli Tartari är o med ett värde af 20 sk. ©, satte till 2 sk:s tull.