Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efler min åsigt är det alltså nödvändigt att Utsk. inlägger ett sådant förtydligande i denna §, att väl utländske män, som ega utmärkt skicklighet, må kunna få kallas till lärarebefattningar här i riket men att vilkoret dervid likväl bör vara, att de utan undantag skola bekänna sig till den rena Evangeliska läran 390 Den 12 Juli. och jag anhåller alt denna åsigt måtte förklaras för Ståndets gemensamma tanke.
Jag anser icke nödigt för R. o. Ad. att afgifva någon gemensam tanke i afseende på det af Dtsk. framställda förslag, ronde förändring i 28 § R.F., ulan anser, att det må gerna kunna hvila till nästa riksdag.
Åtminstone skall jag dä söka att bifalla det sednare alternativet, som Utsk. föreslagit i 28 § R.F., så vida man icke vill godkänna den åsigten, ronde trosbekännelsen, som i första mom. blifvit framställd.
Jag anser nemi. tillräckligt att börja med, hvad Utsk. i sednare alternativet föreslagit, sä att man väl i Sverige kan lemna tillåtelse för Utländingar att inkomma och varda nyttiga, men att de må användas, vare sig till lärare-beställningar vid Universiteterne eller i skön konst, så böra de likväl vara af den Evangeliska läran.
Sedan må tiden afgöra huruvida man anser sig böra framgå längre på den banan och äfven medgifva andra trosförvandler den förmån, men för min del anser jag, att liden dertill icke är inne.
Under den synpunkt som Gr.
Gyldenstolpe framställer saken kan jag för min del afstå frän det förslag, jag gjort och öfverlemna åt nästkommande Ständer att med afslag bemöta Ulsk:s förslag.
Hr Printzensköld: Då Fril).
Palmstjerna afslått från de an märkn:r, hvilka han önskat att R. o. Ad. skulle förklara utgöra dess gemensamma tanke, för att återgå till Const.Utsk. och då jag vill hoppas att på sätt Gr.
Gyldenstolpe yttrat, det skall inträffa att vid nästa riksdag dessa af Const.Utsk. upgjorda förslag skola blifva afslagna, kan det också vara likgiltigt att nu såsom sin gemensamma tanke uptaga en anmärkn. i den riktning att rena Evangeliska läran må varda antagen såsom vilkor för utländske mäns inflyttning och anställning i rikets tjenst, hvarföre jag äfven för min del afslår från yrkandet att denna tanke må af R. o. Ad. uttryckas, samt anser att Utsk:s förslag må få hvila till nästa riksdag då jag, om jag lefver, skall söka att i hvad på mig ankommer utverka dess förkastande.
H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att sedan de talare, hvilka framställt anmärkn:r emot Utsk:s förslag, afstått från sina yrkanden, R. o.
Ad. torde finna att ifrågavartde förslag till ändringar i 28 § R.F. borde hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Då härefter Utsk:s under N:o II afgifna förslag förekom, lemnades detsamma utan anmärkn. till följd hvaraf H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade att äfven detta förslag komme att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Föredrogs BankoUtskis d. 9 dennes f. m. på bordet lagda mern.
N:o 57, i anlcdn. af erhållen återremiss af utlåt.
Detta mern. företogs punktvis till afgörande. l:o Utsk:s förslag, ang:de 2 och 11 punktcrne af utlåt.
Den 12 Juli. 391 Gr.
Jag anhåller att R. o. Ali. matte vidblifva sitt redan i detta ämne fattade beslut.
Stjernstedt, Jakob Theodor, Frih. Palmstjerna, Carl Otto, och Hr von Troil, Sam.
Gustaf sig instämma. R. o. Ad. beslöt alt vidblifva sitt förut i detta ämne fattade beslut. 2:o Utskts yttrande, ang:de 3 och 4 punklerne af utlät.
Lades lill handlingarne. 3:o Ulsk:s hemställan, ang:de 5:le 'punkten af utlät.
Då Ulsk:s förra belänk. förevar, gjordes den ganska riktiga anmärknm, alt uttrycket ”lånens anmaning” icke var riktig Svenska. R. o.
Ad. förändrade redak!:n till: ”i afseende på anmaning till betalning af dessa lån,” hvilket är bättre Svenska.
Det förefaller mig besynnerligt att Utsk. likväl behållit den osvenska, som i förra utlät, befanns, och jag anhåller derföre att R. o Ad. ville vidblifva sitt förut fattade beslut i denna punkt. R. o. Ad. vidblef sitt förut i delta ämne fattade beslut.
Föredrogs BankoUtsk:s d. 9 dennes f. m. på bordet lagda mern.
N:o 58, i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut öfver utlåt.
Ehuruväl jag anser alt det vore bättre om R. o. Ad:s beslut, rör:de beloppet af de handski ifna invisningarne blefve af BankoUtsk. tillstyrkt så är det likväl icke några obetydliga olägenheter vid att antaga detta BankoUlsk:s förslag, och för att undvika olägenheten af voteringar i förstärkt BankoUtsk., som eljest icke kan undvikas, så hemställer jag, att R. o. Ad. måtte antagn BankoUtsk:s inbjudning oeh derigenom föranleda att 3 Stånds beslut blifver gällande i denna fråga.
Jag anhåller vördsamt, att Ridd.- Sekret, täcktes uplysa huruvida detta betänk, förevarit i de andra Stånden och i sådant fall hvad beslut, som i anledn. deraf, af dessa Stånd blifvit fattade.
I anledn. häraf lillkännagaf underl.
Ridd.Sekret., att någon underrättelse om förevar:de mem:s behandling hos de öfriga RiksStm icke ännu blifvit R. o. Ad. meddelad.
Det kan visserligen hafva sin olägenhet att blott för denna frågas skull, välja förstärkt BankoUtsk.
Jag skulle således med Hr Frih.
Palmstjerna vilja vara ense i den an hållan, att R. o. Ad. ville, med frångående af sitt förut fattade beslut, instämma med de Stånd, hvilka bifallit BankoUtsk:s betänk.; men då det kan vara möjligt, att något, af dessa Stånd förändrat sitt beslut, med afseende på den fördel, som R. o. Ad:s och BorgareSl:s beslut innefattar för räkningshafvare i Banken, så kan, om R. o.
Ad. 392 Den 12 Juli. nu bifaller Utsk:s hemställan, saken komma i en mera invecklad ställning än den nu är; hvarföre jag hemställer örn icke R. o. Ad. skulle vilja förena sig uti att låta detta betänk, hvila intill dess man får veta huru de öfriga RiksSt:n afgjort detsamma samt derefter lämpa sitt beslut, så att icke något förstärkt BankoUtsk. måtte behöfva bildas.
Den siste värde talarens fruktan tror jag vara fullkomligt ogrundad.
De tvenne Stånd, som hafva bifallit Utsk:s förslag äro nemi. icke på något sätt inbjudna att frångå sitt beslut.
Dessa tvenne Stånd kunna således, äfven om R. o. Ad. icke antager inbjudningen, ej, med anledn. af detta betänk.
, fatta något annat beslut, än de förut fattat.
Om således R. o. Ad. antager inbjudningen, så upkommer alltid 3 Stånds sammanstämmande beslut.
Antager BorgareSt. samma inbjudning, så blir det alla 4 Ståndens sammanstämmande beslut, men mindre än 3, kan det icke blifva.
Jag vet sannerligen icke hvar det står i grundlagen förbjudet för ett RiksStånd att, när 2 Stånd med detta Stånd varit af olika tanka, utan inbjudning af Utsk. frånträda sitt beslut och biträda det, som andra Stånd fattat.
Någon inbjudning eller begäran från ett Utsk. för ett sådant ändamål, är icke af behofvet påkallad.
Således kan jag ingalunda medgifva, det Gr.
Lagerbjelke har rätt derutinnan, att de öfriga Stånden, som bifallit Utsk:s betänk., skola vidblifva sitt beslut, derföre alt icke någon inbjudning lill dem har skett.
Tvertom äro de, lika väl som R. o. Ad. oförhindrade att frånträda sitt beslut och att vidtaga ett annat, som är lika med 2 andra RiksStånds, hvilka beslutat olika med dem; men anser R. o. Ad. saken icke böra hvila till underrättelse erhållits om de öfriga Ståndens åtgärd, så är den alltför obetydlig, för att jag skulle vilja förlänga diskussionen och afstår derföre frän mitt förslag.
Uppå härefter framställd propos. antog R. o. Ad.
Utsk:s inbjudning till frånträdande af Ståndets beslut om förändring af de i det föreslagna 4:de mom. af BankoReglementets 143 § nämnde assignationers belopp, och ansågs den uti förevande mern. föreslagna votenspropos. tili följd deraf komma att förfalla.
Föredrogs BankoUtslcs d. 9 dennes f. m. på bordet lagda mern.
N:o 59, med förslag till vissa förändrade föreskrifter i 7:de artikeln af gällande RankoReglemente.
Detta mern. företogs punktvis till pröfning. lista punkten, ang:de 222 §, och 2:dra punkten, ang:de 223 §. R. o. Ad. biföll hvad Ulsk:s i dessa punkter hemställt och tillstyrkt.
3:dje punkten, ang:de eli tillägg vid. 223 §.
Mörner, Carl Göran Dellof: Jag kan icke se, hvarföre en rättighet skulle, genom bidrag frän Statens sida, beredas Ii Den 12 Juli. 393 för enkor och barn efter sådane tjenstemän inom Banken, hvilka icke tilläggas enkor och barn efter tjenstemän inom andra verk.
Deremot är jag fullt öfvertygad att om denna present, som nu är i fråga, skulle beviljas för Banken, en dylik fråga kommer att väckas om en extra Pensions-inrättning för Riksg:s-kont., emedan der alltid åberopas, att det skall sättas på samma fot, som i Banken, och då kan jag icke heller se, hvarföre icke Statens embetsmäns enkor och barn, som finna på den utvägen, äfven borde hafva en extra Pensionerings-fond.
Bankens tjenstemän hafva förut en sådan Pensions-inrättning, men de äro så noga om denna fond, att de icke tillåtit personalen vid Bankens pappersbruk Tumba att dermed införlifvas, utan Staten har måst inrätta en särskildt Pensions-fond derstädes.
Nu skulle det. utom dessa tvenne Pensions-fonder, inrättas en tredje, för sådana, som icke äro till pension berättigade.
Jag anhåller om afslag ä BankoUlsk:s betänk.
Uti sin ifver att bespara anslag, har Gr.
Mörner förbisett sjelfva frågan.
Den, som skall komma i åtnjutande af dessa gratifikationer, hvilkas sammanlagda belopp icke kommer alt öfverstiga 200 r:dr årligen äro enkor och barn efter sådane tjenstemän, som icke mera finnas och som således icke någonsin hafva kunnat blifva delegare i en pensions-anstalt, som först nu blifvit inrättad.
När icke någon pensions-anstalt för dem fanns, så kunde de icke deruti ingå.
Deras enkor och barn, som nu befinna sig i behöfvande tillstånd hafva hittills åtnjutit understöd af Banken, så långt tillgångarne medgifvit.
Då dessa tillgångar numera uphört, så har Banko-Utsk. föreslagit, att en summa af 150 å 200 r:dr årligen mätte för delta ändamål anvisas.
Det är så mycket mera skäl att dessa medel användas åt behöfvande och att de icke ingå i Bankens rörliga inkomster, som dessa öfverskott hafva blifvit utgifna af andra behöfvande.
Det är sådana vinster, som upstått på de guld och silfverpanter, hvilka man icke brytt sig om att lösa ut, emedan beloppet endast utgjort några skilling och hvilka, sedan de i 10 års tid stått inne i Banken, skola lill Bankens öfriga inkomster ingå.
Någon minskning uti Bankens egentliga inkomster kan således icke härigenom upstå, och det vore verkligen hårdt för dessa enkor och barn, som hittills hafva åtnjutit stora gratifikationer om de skulle beröfvas desamma för det att tillgångarne till deras hjelp hafva förminskats.
Jag anhåller således om bifall till BankoUlsk:s förslag.
Utaf den siste värde talarens yttrande, har jag icke kunnat inhemta annan uplysning än som finnes i Utsk:s, betänk., nemi. att det är fråga om gratifikationer åt enkor och barn efter vissa i behof stadda personer i Banken och diskonterna, hvilka icke äro berättigade att erhålla pensioner ifrån Bankens Enke- och Pupillkassa.
Af hvad beskaffenhet dessa tjenster äro efter de icke äro eller kunna blifva på sätt det sades, berättigade till pension, det har jag icke af den siste värde talarens yttrande kunnat inhemta, men deremot är det mig ganska väl bekant, att det finnes många civil-, stats- och militärstats-enkor och barn, hvilka icke fa pension utan 394 Den 12 Juli. få hjelpa sig derförutan.
Jag kan således icke inse hvarföre man skall göra elt serskildt undantag för Bankens tjenstemän.
Banken har en större pensionsfond än de flesta andra embetsverk, ger ut rikare pensioner än de och borde således, om de sjelfva icke vilja till sina pensionsinrättningar bidraga, åtminstone ifrån denna pensionsfond kunna meddela de behöfliga understöden.
Af de föfeg:de talarenas yttranden har jag deremot lyckt mig finna alt det, i st. f. alt vara tillfälliga gratifikationer, utbildat sig en serskild pensions-inrättning på dessa gratifikations-medel.
Om det skulle vara händelsen, sä är det ett ytterligare skäl, att icke bifalla anslaget, emedan det i min tanka är olämpligt och innefattar ett missförstånd af ändamålet med medlens användande, sorn är att lemna tillfälliga understöd, men icke att gifva permanenta pensioner.
Jag anhåller om afslag på detta betänk.
Den ifrågavar. obetydliga summan af 250 eller 300 r:d upkommer på det sätt, att det har blifvit öfverskott på guld- och silfver-panlerna, derigenom, att de hafva blifvit sålda till högst obetydligt mera än de varit pantsatta för.
Dessa öfverskott hafva icke blifvit uttagna och de beloppen anser jag böra lämpligast användas, på det sätt BankoUtsk. föreslagit, hvarföre jag, lika med Gr.
Gyldenstolpe anhåller att R. o. Ad. täcktes bifalla denna punkt.
Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle det uti förevar:de punkt tillstyrkta tillägg uti 223 § ropades ja, blandade med nej; hvarpå II.
Upläsles till justering och godkändes följande voter:s-propos.
Den, som bifaller det i 3:dje punkten af BankoUtsk:s mern.
N:o 59 tillstyrkta tillägg uti Banko-reglementets 223 §, voterar Ja j den det ej vill voterar!
Nej; vinner nej, afslår R. o. Ad. hvad Utsk. i nämnde punkt tillstyrkt.
Vid voteringens slut Liefunnos rösterne hafva utfallit som följer:
Ja 10.
Nej 12.
4:de punkten, aug:de 224 §.
N:o 60, med förslag till ett lättadl sätt för inbetalningars verkställande å Bankens fastighetslån m. m.
Jag har för min del icke vågat tillstyrka det förslag, som BankoUtsk. här har framställt.
Jag har nemi. befarat, att Banken kunde blifva inledd i trassel och svårigheter, som man icke förut kunnat beräkna.
Jag har derföre Il c n 12 Juli. 395 reserverat mig emot betänk., som äfven är ålföljdl af en annan reservation, hvilken jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, ville låta npläsa och får på grund deraf tillstyrka afslag å betänk.
Sedan till följd deraf Hr af Silléns vid förvar, mern. fogade reservation blifvit upläst, yttrade Hr Rå fel t, Anton:
Jag har äfven reserverat mig emot detta betänk, och får afstyrka R. o.
Ad. alt bifalla detsamma, pä den grund, att jag anser det komma att tillskynda Ranken stora förluster.
Det bar äfven blifvit afslyrkt af Hrr fianko-fullmäktige, ehuru pluraliteten inom Utsk. icke ville inlaga det uti ingressen af Utsk:s betänk.
Jag anhåller om afslag ä betänk.
Afven jag anhåller om afslag, hufvudsakligen på de skäl, som den af Hr af Sillén bifogade reservation innehåller.
Jag kan icke inse huru det skall blifva möjligt, att bibehålla Rankens säkerhet oförkränkt, då man vill ålägga en så vidsträckt ansvarighet, som den ifrågavar., ty livar och en, som re llekterar öfver saken, skall ovillkorligen linna, huru högst betydliga summor, som komma all ingå till de ifrågavar. tjenstemännen, hvilka skola fä kommissions-bestyret sig updraget utan någon möjlighet för Banken, att deröfver utöfva kontroll.
Då Banken icke nu emottager ens 4 sk. eller ett runstycke i sin kassa med mindre än att det kontrolleras pä flera sätt, så synes det vara mindre öfverensstämmande med den kontroll, som sålunda är stadgad för insättningar från allmänheten lill Ranken, att nu vilja ät några Bankens tjenstemän anförtro ett upbördsbestyr af den vidsträcka beskaffenhet, som här är i fråga.
Jag tillstyrker att R. o. Ad. icke måtte bifalla förslaget och ber äfven, att få tillkännagifva, att då fråga var om öfverflyltande å kronans upbördsmän af skyldigheten, att uptaga och redovisa afbetalningar på sådana lån, som de ifrågavar., så framställde jag visserligen såsom en möjlighet, att kunna anförtro detta - bestyr åt tjenstemän i Banken.
Jag gjorde det derföre, alt så tillgår i Arméens Pensions-kassa, men, märkom noga Mine Hrr, der är icke stadgadt någon skyldighet, att ansvara för de medel, hvilka kassans tjenstemän emottaga, utan kassan har endast tillkännagifvit, att om dessa läntagare önska, att vända sig direkt till kassan, för verkställande af deras ränte-liquider, sä kunna de i detta fall anförtro sig åt en af kassan upgifven viss tjensteman, hvilken då emotlager medlen till insättning och öfversändande af bevisen, emot ett visst arfvode, som kassan ansett nödigt för betäckande af rekommendalions-afgift och postporto.
Det beror alltså på låntagarens eget välbehag om han vill vända sig till denna tjensteman eller icke, men så skulle icke här blifva förhållandet.
Dessutom äro kassans medel inskränktare än Bankens och det, som möjligen är lämpligt och nyttigt på ett ställe kan vara alldeles motsatsen på ett annat.
Jag får deremot anhålla om bifall på Utsk:s betänk.
Jag kan icke inse att någon våda deraf kan för Banken upstå.
De penningar, som insändas till Banken kunna naturligtvis icke annorlunda än i förseglade bref komma Banken till - 396 Den 12 Juli. handa, der de emotlagas under vederbörlig kontroll.
Således kan intet för Banken förloras.
Sä tillgår redan med andra medel, som till Banken indrifvas genom K. Bef:h:de, de insändas direkt till Banken och K.
Bef:h:de är icke skyldig, att derföre hålla någon kommissionär i Banken.
Då icke någon svårighet har upstått för Banken att emottaga dylika penninge-remisser, så kan jag icke heller inse att det upstår svårighet för Banken att emottaga penningeremisser frän enskilta, då de insändas med posten.
Hvad Arméens Pensions-kassa beträffar, så är förhållandet, att då medel skola i ränte-liquider dit inbetalas, så tillgår det sålunda, att dessa penningar insändas direkt till Arméens Pensionskassa och kassan har aldrig vägrat att emottaga dessa .penningar direkt, ifrån dem, som hafva lån ur kassan.
Det är endast för besväret med öfversändande af qnitto, som den, hvilken begagnar sig af den utvägen, att direkt skicka penningarne till kassan måtte erlägga en afgift till en af kassans tjenstemän.
Samma förhållande skulle ega rum i afseende på dessa fastighetslån, och när man borttagit anmaningsräkningarne för dessa lån, så är det väl icke för mycket, att man söker alt bereda låntagarne någon beqvämlighet för penninge-inbetalningar.
Då detta betänk, endast är åtföljdt af reservationer utaf Irenne ibland R. o. Ad:s ledamöter, så liar jag anledn. att förmoda, att de öfriga Stånden, hvilka egentligen äro de, som skola hafva fördel af denna åtgärd, varit dermed belåtna och jag anser således, alt om man kan göra låntagaren till viljes, utan att riskera Bankens säkerhet, så bör man göra det.
Gyldenstolpe, anhåller jag om afslag på betänk.
Utom de skäl, som Hr af Sillén har för samma mening åberopat, så torde jag få anföra det, att under det, såsom R. o. Ad. vet, fråga är om reorganisation af Banken, hvilket är en gammal fråga, som ännu icke är afgjord, väcker man förslag, jag vill icke säga om inrättande af en tjenst, hvilket skulle strida emot förenkling af machineriet i Banken, men åtminstone om tillökning i de göromål, som åligga tjenslemännen i Banken.
Jag hemställer om det kan vara lämpligt och riktigt.
Jag tror det åtminstone icke. R. o. Ad. må väl icke heller kunna gifva sitt bifall dertill, inan R. o. Ad. får sig förelagdt ett fullständigt förslag till reglering af Bankens alla tjensteförhållanden, och om R. o. Ad. gör det, så underkastar man sig äfventyret att vid nästa riksdag, t. ex. då det blir fråga om en reorganisation af Banken få gifva åt alla dessa tjenstemän, som nu skulle förrätta dessa göromål och derföre upbära sportler, en sportel-ersättning, hvilket icke torde vara lämpligt eller ändamålsenligt.
Detta skäl anhåller jag att få tillägga till hvad Hr af Sillén anfört och afstyrker på grund deraf bifall till Ctsk:s förslag.
Det bevis, som Gr.
Gyldenstolpe åberopat för lämpligheten af det ifrågavar. förslaget, hvilket bevis skulle beslå deruti, att Banken nu direkt ifrån K.
Befilnde emottager penningar, som genom K.
Bef:h:des försorg äro indrifna för Bankens räkning, tror jag icke vara lämpligt.
Det är visserligen sant, att Den 12 Juli. 397 åtskilliga af Bankens låntagare äro så tröga, i fullgörandet af sina skyldigheter, att Banken måste begagna den exekutiva makten för att tvinga dem dertill, men jag tror att de till antalet äro ganska ringa jemförelsevis med alla dem, som äro fastighets-låntagare i Banken.
Således äro, med hänsigt till det belopp, som verkligen ingär till Banken af fastighetslänen, de medel, som insändas till Banken, genom K.
Befilnde ganska obetydliga och den ojemförligt största delen skulle gå genom Bankens tjenstemäns händer; men om jag äfven skulle antaga såsom lämpligt att
Banken befattade sig med ett sådant kommissionärsskap, så återstår likväl såsom högst betänkligt, det förslaget att Banken tillika skulle få åtaga sig att, på sin risk, afsända de lån, som upgifvas ifrån Banken.
Bör Banken väl åtaga sig sådant?
Bör väl en penninge-inrältning, sådan som Banken, hafva med de medel, som derifrån utgå, vidare att skaffa, sedan vederbörligt qvitto, genom det ombud, som skall uttaga penningarne, blifvit Banken meddeladt ?
Banken bör tvertom då vara fri från allt ansvar, det är det naturliga af saken, men att Banken skall vara ansvarig derför, att dessa penningar komma en långt aflägset boende person tillhanda, det synes mig oformligt och olämpligt, och det är denna omständighet, som för mig utgjort ett hufvudsakligt skäl alt afstyrka bifall till förslaget.
Då nu H. Ex. Br Frih. o. Landtm, framställde propos. till bifall å förevar, mern., ropades starka nej, blandade med ja, hvarefter H. Ex. hemställde om R. o. Ad. afsloge detsamma, och efter denna propos:s besvarande med starka ja, jemte åskilliga nej, förklarade det han funnit ja öfvervägande.
Med tillkännagifvande, att Frih. Gyllenstjerna, Nils Christoffer, såsom ledamot af Consl.Utsk. och Hr Råfelt, Anton, såsom ledamot af BankoUtsk., begärt och erhållit ledighet, den förre från och med d. 14 till och med d. 19 dennes och den sednare för 14 dagar från d. 17 dennes, anmodade II.
Hrr Elektorer att välja ledamöter i namne Utsk. under de permitterades frånvaro.
Föredrogs men bordlädes ånyo, uppå derom af Gr.
Mörner, Carl Göran Detlof, och Gr. Taube, Hennig Edvard, gjord begäran, LagUtsk:s d. 9 dennes f. m. första gången bordlagda betänkm.
N:o 29, i anledn, af K. M. nåd. propos. om ändring i vissa delar af K.
Förordn. d. 13 Juli 1818, ang:de inteckning i fast egendom; och N:o 30, i anledn. af väckt motion om rätt för part att återfå till öfverrätt ingifne handlingar.
Föredrogs och bifölls LagUtsk:s d. 9 dennes f. m. på bordet lagda betänk.
N:o 31, i anledn. af väckt motion öm förändring i K.
Förordn. d. 29 Juli 1812, angtde åtskilliga omständigheter, som böra iakttagas vid ändrings sökande i Konsistorii utslag. 398 Den 15 Juli.
Föredrogs och lades till handlingarne LagUtsk:s d. 9 dennes f. m. på bordet lagda mern.
N:o 32, i anledn. af återremiss af Utsk:s betänk.
N:o 24, öfver K.
M:s nåd. propos., ang:de ändring för vissa orter af stadgandet uti 20 kap. 6 § B. B. samt K. Förorda, d. 3 Sept. 1755, om liden då dammlucka skall vara öpnad.
Föredrogs och bifölls Riddarh.Ulsk:s d. 9 dennes f. m. på bordet lagda mern.
N:o 12, ang:de ordnandet af archivet.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Ulsk:n inkomne ntlät:n, betänkm och mern., nemi. från Stats-Utskottet: N:o 218, i anledn. af erhållne återremisser å betänk.
N:o51, ang:de beräkningen af Statsverkets inkomster; N:o 219, i anledn. af erhållne åtterremisser å utlåt.
A; N:o 220, i anledn. af väckt motion om vissa Kyrkoherdar och Skolmästare i Lappmarken å lön anslagen spannmåls utgående in natura m. m.; Stats- samt Allm.
N:o 18, ang:de väckta förslag till en förändrad organisation af Landtförsvaret; Bevill ni ngs-Utskottet: N:o 14, i anledn. af RiksStms olika beslut ang:de tullbevillningen; Lag-Utskottet: N:o 33, i anledn. af väckt motion, ang:de Förliknings-komitéers inrättande.
Uplästes och lades till handlingarne ankomne prot.-utdr. från de öfrige RiksSt:n af d. 26 och 28 sisth Juni samt d. 2, 5 och 9 dennes. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 1 e. m.
Tisdagen den 15 Juli 1851.
Justerades 11 prot.-utdr. för d. 12 dennes samt pleni prot. för d. 7 sisth Juni.
Utsk. inkomne förslag till R.St:rs underd. skrivelser till K. M. Den 15 Juli. 399 I\:o 100, ang:de en agronoms anställande i Norr- och Westerbottens län; N:o 101, ang:de inköp af tidskriften ”Läsning för folket”: N:o 102, ang:de öfverlemnande till Riksg:s-kont. afdeniStatskont. befintliga behållning af inlevererade depositions-medel; N:o 103, ang:de ett räntefritt lån för upförande af?en lazaretts- och kurhus-byggnad i Warberg; N:o 104, ang:de reglering af de under Riksstatens 2:dra hufvudtitel till rikets Hofrälter upiagne utgifter; och N:o 105, ang:de ersättning till Länsmän och Nämndemän i vissa fall.