Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln inlemnade den 4 December i8a3 förslag till Riddarhusordning, hvarpå Kongl. Majit svarade den 18 i samma månad, att Kongl.
Majit bifallit flere af de föreslagne ändringarne, men att tiden ej medgifvit, att pröfva de återstående.
LandtMarskalken föreslog då, enligt hvad som finnes sidan 187 i Ridderskapets och Adelns Protocoll för December Månad 1828, att den Kongl.
Skrifvelsen skulle remitteras till RiddarhusUtskottet, med an? modan till Utskottet, att derefter uppsätta den nya Riddar'husOrdningen.
Det serskildta Protocollsutdraget deröfver finnes sidan 204; således vunno flere förut af Ridder? skåpet och Adeln antagne ändringar Kongl.
Ma jits stadfästelse, och blefvo integrerande delar af den nya RiddarhusOrdningen, men RiddarhusUtskottet, istället atL åtlyda Ståndets befallning, inkom den 21 December med ett annat förslag, alt antingen hela förslaget till den nya RiddarhusOrdningen skul? le af Kongl. Majit pröfvas och gillas, eller ock den gamla RiddarhusOrdningen blifva gällande; hvilket äfven af Ridderskapet och Adeln då bifölls; och innehöll detta beslut således ett nytt förslag till ändring i det) då antagne Riddarhusordning, ett förslag, som för sitt antagande fordrade Kon - 118 Den 17 Ju lii f. m. ungens bifall, hvilket Hans Maj:t för godt fann att vägra.
Att Ridderskapet och Adeln, genom begagnandet af Konungen til 1 erkänd t veto, skulle vara underkastadt godtycklighet, torde också kunna anses för villervalla i den värde Talarens åsigter; att RiddarhusOrdningen underkastats Kongl Majris Sanction i afseende på alla förändringar, kommer troligtvis deraf, att, i likhet med hvad före 1809 var förhållandet, RiddarhusOrdningen upptager sättet för Ridderskapets och Adelns representation, och att denna, utgörande en del af Svenska folkets, ej bör vara beroende ; f ett enda Stånds godtycke, lika litet som jag nu kan medgifva, att godtycklighet häri finnes å Konungamagtens sida, då Ståndets eget bifall jemte Konungens erfordras för hvarje förändring.
Att derföre för Konungens bifall till en af Ståndet godkänd och föreslagen förändring, fästa vilkoret af bifall till alla möjligtvis på samma gång föreslagna förändringar, vore detsamma, som att stadga lika inskränkningar för antagandet af föreslagna förändringar i olika och icke med hvarandra sammanhangägande Grund lagsparagrafer.
Hvad Friherre Anckarswärd yttrat, att Konungens Rådgifvare ej fästat afseende vid hvad en hel Class af representationen önskat, föranleder mig svara, alt jag anser Rådgifvarnes pligt vara att följa deras öfvertygelse i de råd de afgifva, ty annars vet jag ej, hvarföre Grundlagen stadgat ett veto.
Vi Den 17 Juli! f. m. **9 liafva sett följderne af ett motsatt förhållande, eller då Konungens veto saknats.
Vi hafva inom vårt eget land ägt tider, då oinskränkt magtägande Ständers Majoritet kunde göra hvad den ville; men vi sågo också följderne.
De voro ej ägnade, hvarken att stadga säkerhet och lycka inom landet, eller att gifva förtroende och kärlek åt då varande institutioner.
För att bestämma en opinion i detta ämne, synes det mig fullkomligen likgiltigt, antingen man vill kalla RiddarhusOrdningen en lag eller ett Reglemente; det är alldeles detsamma, ty i hvil— ketdera fallet var den öfverlemnad tili Kongl. Majrts sanction, och Ridderskapet och Adeln hade lika rätt.
Då inom detta Hus Ridderskapet och Adeln först höjde sin klagan öfver detta förnärmande af sin rätt, förenade jag mig äfven deruti, och jag har än-' nu ej förändrat tänkesätt.
Jag är ännu af den tanka, att Ministeren begick ett misstag, då den underlät afgifva en contraproposition, som var Ståndets rättighet att få.
Men då jag nu i detta förklarande fullgjort en pligt, skall jag väl akta mig så väl att öfverdrifva orsakerna, som Ministerens motiver.
Jag skall akta mig att säga, det Ministeren velat förödmjuka Ridderskapet och Adeln, och jag skall ej fästa mig vid några småaktigheter om data, för ena eller andra tilldragelsen; det bryr jag mig ej om. iso
Den 17 Julii f. m.
Jag skall göra hvad bättre är; jag skall erindra om vilkoret för vår granskning eller 107 §. den»lyder så här; ”Skulle Consti”tutionsUtskottet anmärka, att StatsRådets ”Ledamöter samfält eller en eller flere af ”dem, uti deras rådslag om allmänna mått ”och steg, icke iakttagit
Rikets sannskyldig ”ga nytta, eller att någon StatsSecreterare ”icke med oväld, nit, skicklighet och drift ”sitt förtroende-embete utöfvat, äge då Ut'•'skottet att sådant tillkännagifva för Rikets ”Ständer, hvilka,”- (här ligger vilkoret) ”07» 'de finna Rikets väl det kräfva, kunna ”hos Konungen skriftligen anmäla deras ön-s ”skan att Han ville ur StatsRådet och ifrån ”Embetet skilja o. s. v.”
Nu frågar jag hvar och en, om detta misstag har den höga qvalification, att Rikets väl dervid kan komma i fråga.
Jag anser mig äfven skyldig bedja Ridderskapet och Adeln erindra sig, om ej Ståndet sjelf begick ett misstag; jag vill ej advocera, jag skall blott åberopa händelser.
Ridderskapet och Adeln var ett helt år samladt, och jag kan ej annat finna än att brist i omtanka om den executiva magtens rätt gjorde, att man dröjde så i sista stunden, att tiden brast för Regeringen att pröfva förslaget.
Nå väl jag vill ej draga den fördel, som Herr Rosenblad, af Ridderskapets och Adelns yttrande om Kongl. Majrts afgifne svar, ty jag tror, att om det ej var advocatur af Herr Rosenblad, så gränsar det dock nära derintill.
Den 17 Julli f. ra.
Jag vill blott erindra, att måhända Ridder* skåpet och Adeln på sin sida ej var utan fel.
Constitutionen nekar ej, att Ministé* ren, såsom äfven menniskor, kan begå miss* tag, ty annars vet jag verkligen ej, från hvilken planet StatsRådets
Ledamöter skulle förskrifvas.
Sorn nu misstaget, hvarom här är fråga, står nedom den qvalification, som utgör vilkoret för vår rätt, anhåller jag om proposition på hvad Memorialet i denna punkt mot slutet innehåller.
Utskot* tets Memorial i dessa frågor äro i öfrigt, enligt min tanka, långt nedom klandret.
RålambClaes: Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagif* vit, att ett ConstitutionsUtskottets Memo-, rial, som frikänner från anmärkning, icke kan till Utskottet återremitteras, hemstäl-. ler jag vördsammast, om proposition till förändrande af detta Memorial kan äga rum, Herr Munck af Rosensköld, Eberhardsen har det fall inträffat, som jag i förmid* dags omnämt, att Rikets Ständer med rätt, att afgöra efter 107 §., icke äga förmåga dertill, då ConstitutionsUtskottet ej lemnat nödiga upplysningar om de anmärkta rådslagens beskaffenhet, och hvilka af Konungens Rådgifvare gjort sig skyldige till dem.
Huru skola Ständerna då kunna veta, hvem sorn till- eller afstyrkt den anmärkte åtgärden, eller göra den anmälan hos Kon - 122 Den 17 Julii f. ni. ungen, hvartill 107 §. berättigar dem angående den felaklige Rådgifvarens entledigande?
Men jag undrar, att de Ledamöter, sorn önska, alt ändå en opinion skall uttryckas af Rikets Ständer, och som ej motsagt, att då ett Memorial första gången föredrages för Rikets Ständer, det kan ske till Både bifall och afslag, icke begärt afslag å Utskottets Memorial, ty, då proposition på återremiss ej kan vinnas, återstår dock detta sätt, att uttrycka en opinion.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Såsom Ledamot af ConstitutionsUtskottet anhåller jag få anmärka, det jag inom Utskottet reserverat mig emot beslutet.
Jag vill ej ingå i besvarande af de anmärkningar, hvilka en värd Ledamot Herr Rosenblad gjort, emedan det vore, att visa för litet förtroende till Ridderskapets och Adelns minne, då ämnet så grundligt här förut blifvit afhandladt så väl 1823, sorn innevarande Riksdag.
Jag vill endast fästa uppmärksamheten på ett par förmåner af stor vigt, som genom detta Memorial vunnits.
Den ena att den princip blifvit stadgad, att ett Lagförslag ej må sanctioneras styckevis.
Det hände vid sista Riksdag, alt två Lagförslag af allmän beskaffenhet på detta sätt styckevis antogos, utan att någon anmärkning dervid skedde.
Men sedan hände till all lycka detsamma med RiddarhusOrdningen, och detta öppnade ögonen på Rikets Den 17 Juli) f. in. 123 Sländer, hvilket kanske annars icke skett på lång tid.
Man må vara glad, att 182;? års ConstitutionsUlskott erkänt vådan af Lagförslags partiela sanctionerande, och man hör i detta afseende hålla Utskottet räkning för hvad det gjort.
Den andra förmånen, sorn man genom Utskottets Memorial vunnit, är att ett sätt blifvit antjdt, hvarigenom Ridderskapet och Adeln kan förekomma ett sådant partielt antagande för framtiden, nemligen derigenom att Ridderskapet och Adeln vid hvarje förslag fäster det vilkor, att förslaget ostympadt skall antagas.
Dessa båda principer äro för vigtige att ogillas, hvarföre jag tillstyrker bifall å Memorialet.
Flere månader hafva förflutit sedan den olagliga öfverläggning härstädes, sorn gaf anledning till den anmärkning, hvilken i detta Memorial är besvarad; och det synes som man nu, enär
Memorialet icke kan medföra den med anmärkningen åsyftade åtgärd , vill göra ett nytt försök, att olagligen, på sidan af 107 §. i RegeringsFormen, genom illuderande af all ordning, komma till det resultat, att, tvertemot Utskottets beslut, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t begära en eller flere Rådgifvares entledigande från deras Embete för åtgärder, som dock icke äro för Ständerne rigtigt kände, enär de icke hafva tillgång på de ensamt upp - 124 Den 17 Julii f. m. lysande handlingar, hvaraf Constitulions.
Utskotlet tagit kännedom, och hvarpå detsamma grundat sitt ogillande af anmärkning gen.
Man glömmer här, att ConstitutionsUtskoltets
Ledamöter äro utvalde bland dem af Ständernes medlemmar, sorn höra hafva det största allmänna förtroende; och man hegar emot desse personer en bestämd ohöflighet, då man tadlar deras förhållande och utlåtande, ehuru man icke är i stånd att hedömma, huruvida deras yttrande och beslut är rätt grundadt på handlingar eller innebär väld och origtighet; helst man icke kan hemta stöd för sådant klander af någon Ledamots reservation mot Utskottets Utlåtande, och man i allt fall måste antaga, alt de upplysningar, som i handlingarna hemtats, varit upplysande för de Ledamöter, hvilka utgjort pluraliteten.
Jag protesterar derföre mot en öfverläggning, som är i sina följder olaglig, och anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på, att vår dyrbara tid ej bör förspillas med onödige discussioner.
Herr Brakel, Gustaf Anton > uppläste följande:
Då det icke är en Ledamot i ConslitutionsUlskottet medgifvet, att uti anmärkningsfrågor låta sin ifrån pluralitetens afvikande mening, åtfölja Utskottets Utlåtanden till RiksStåndcn, så strider det emot Den 17 Julli f» m. tnin öfvertygelse om det rtitta, att särskildt inför Ridderskapet och Adeln tillkännagifva, i hvilka fall jag icke instämt med de fleste röster, som dicterat förevarande Memorial.
Mina tankar uti de inom Ulskoltet förekomne mål, ligga förvarade uti Utskottets Protocoll. Jag tryggar mig vid deras vittnesbörd, och åtnöjes med det, Jag ingår derföre icke på detta rum i några svaromål, som directe eller indirecte skulle röja, om jag i Memorialet deltagit, eller varit af en annan mening» Hvilka omdömen, blida eller oblida , som nu eller framdeles fällas öfver 1829 års ConstiiutionsUtskott, skall jag för min andel deruti förblifva lugn, ty mitt medvetande 9äger mig, att jag kan det.
Föga bekymrad, huruvida jag begår en ohöflighet eller icke, vare sig mot ConstitutiönsUtskottets pluralitet, dess minoritet, eller till och med mot Friherre Cederström sjelf* skulle jag gerna medgifva, att Memörialet ladcs till handlingarne, om icke samma expedient nu kunde användas, hvilket Herr Grefven och JjandtMarskalken med fördel begagnade vid förra Riksdagen uti en ungefär likartad fråga, det, att föreslå Ridderskapet och Adeln, att från Constitutions* Utskottet infordra , hvilka af StatsRådets
Ledamöter varit närvarande i conseljen, då ifrågavarande beslut fattades, På detta sätt Den 17 J u I i i f. m. skulle det sannolikt lyckas Herr Grefven och LandtMarskalken nu, liksom vid det förutnämnde tillfället, att tillfredsställa allas önskan.
Det torde tillåtas mig att göra några erindringar vid hvad här blifvit yttradt.
Jag vill ej utlåta mig om Friherre Cederströms behörighet att få anse och förklara hvad helst han behagar, för lagligt eller olagligt, ty den rättigheten äger han obestridligt såsom Representant; men med samma rätt han yttrat denna öfverläggning vara olaglig, påstår också jag, att den är så laglig, som någon discussion kan vara.
En annan värd Ledamot har, med en ömtålighet, för hvilken jag bär upprigtig aktning, funnit sig såsom ConstitutionsUtskoltets
Ledamot sårad af mitt yttrande om ifrågavarande Memorial af Utskottet.
Jag får derföre förklara, att jag med mitt uttryck, att de äro nedom klandret, icke åsyftade något förolämpande mot Utskottets Ledamöter.
Jag klandrar ej deras i förekommande frågor inom Utskottet yttrade omdömen, dem jag är öfvertygad, att en hvar grundar på hvad han anser vara rätt; men deremot må det vara mig tillåtit, att om uppställningen af desse Memorial i allmänhet yttra, hvad hvar och en, som kan läsa och någorlunda bedöma ett Memorial, måste medgifva, att till exempel det, sora nu är i fråga, bordt an - Den 17 Julii f. m. norlundare, än som slett, uppställas och motiveras, ehuru till samma resultat, hvilket jag äfven gillar, men på helt andra skäl, än dem Utskottet anfört.
Det är Utskottets Secreterare jag tillräknar detta fel; och jag gifver honom vänligen det råd, att vid nästa Riksdag åtminstone icke befatta sig med att skrifva Utskottets Betänkanden.
I anledning deraf, att en värd Talare, såsom tillämpligt i förevarande fall, åberopat ett exempel af Herr Grefvens och LandtMarskalkens åtgärd vid förra Riksdagen, alt i eri fråga framställa proposition om upplysningars infordrande från ConstitutionsUlskottet, ber jag att få erindra, det förhållandet då var helt annat än nu.
Då föranleddes åtgärden af Ridderskapets och Adelns önskan att få fullständig kännedom om innehållet af det AnmärkningsMemprial en afliden aktningsvärd Ledamot afgifvit, och det var en gärd åt hans minne; nu åter är det blott en olämplig nyfikenhet, om icke något sämre motiv, som föranledt begäran att från Utskottet begära upplysning om Rådgifvarnes Utlåtande i ifrågavarande ärende.
I alla fall kan ej något annat resultat häraf följa, än en tillfredsstäld nyfikenhet, enär slutet måste blifva, att detta Utlåtande lägges till handlingarne, såsom Herr Grefven och LandtMarskalken på förmiddagen förklarat böra ske med alla dylika Utlåtanden.
Den 17 Jul i i f. m.
Öfverlemnande
St den, Sorn är närmare bekant med Advokatur, än 1'ag, att bedöma, huruvida sådan finnes i ivad uti denna fråga blifvit yttradt, anhåller jag endast, alt Herr Riddarhussekreterare» behagade upplysa, om jag har rätt, eller ej, i min uppgift, att Ridderskapet och Adeln den 20 December i8a3 beslöt, att remittera Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse i ämnet till RiddarhusUtskottet, med föreskrift, att i Öfverensstämmelse dermed sig yttra, och att Ridderskapets och Adelns beslut innefattade bifall till Kongl. Majrts förslag, Undertecknad Riddarhussekreterare:
I anledning af den siste värde Talarens begäran, får jag äran meddela den upplysning, att Ridderskapet och Adeln den 30 December 1823 beslöt remittera Kongl.
Majrts åberopade Nådiga Skrifvelse till RiddarhusUtskottet, med anmodan, att uppgöra och till Ridderskapet och Adeln afgifva förslag till en ny redaction af RiddarhusOrdningen, i öfverensstämmelse med Kongl. Majrts högstberörde Nådiga Skrifvelse, Hans Excellence Herr (drefven och LandtMarskalken yttrade, att då Friherre Anckarswärd begärt, att, med afslag å ConstitutionsUtskottets ifrågavarande Memorial, proposition borde framställas derå, att de Den 17 Julii e. m. af StatsRådets Ledamöter och Contrasiglianlen vidtagna rådgifvande åtgärder i afseende på nuvarande Riddarhusordning, må enligt 107 §.
RegeringsFormen hos Kongl. Majit i underdånighet anmälas, ansåg Hans Excellence sig pligtig förklara, att enär, enligt ordalydelsen af 107 §.
RegeringsFormen, Rikets Ständer äga, att i de fall, då ConstitutionsUtskottet till Rikets Ständers pröfning och afgörande öfverlemnat anmärkningar emot StatsRådets Ledamöter, hos Kongl. Majit, örn de finna Rikets väl det kräfva, till entledigande anmäla de StatsRådets Ledamöter, emot hvilka anmärkning blifvit gjord, och häraf måste följa, att då ConstitutionsUtskottet antingen icke hos Rikets Ständer anmält någon anmärkning, eller ock afslagit en til!
Utskottet remitterad anmärkningsanledning, Rikets Ständer icke eller äga, att, med upphäfande af ConstitutionsUlskottets beslut i dylika mål, vidtaga lika beskaffad åtgärd, som, i händelse anmärkning blifvit af ConstitutionsUtskottet faststäld, samt hvarken 106 och 107 §§.
RegeringsFormen eller 29 §.
Riksdagsordningen lemnade Rikets Ständer någon pröfningsrätt af ConstilutionsUtskottets åtgärd i de anmärkningsfrågor, hvilka Utskottet icke funnit till någon påföljd föranleda, ansåg Hans Excellence sig icke kunna meddela proposition å Friherre Anckarswärds förslag, utan hemstälde, om icke Ridder33 H. 9 i3o
Den 17 Jul i i e. rn. stapet och Adeln behagade tillåta, att ConstitutionsUtskottets ifrågavarande Memorial må läggas till handlingarne.
Herr Crusenstolpe: Jag anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskalken ville taga mitt förslag i öfvervägande, och i anledning deraf framställa proposition.
Friherre Boije: Herr Crusenstolpes begäran, att från Utskottet måtte infordras upplysning, hvilka Rådgifvare deltagit i det klandrade beslutet, och huru de sig yttrat, är ej på något sätt motiverad, och jag kan ej inse, hvartill en sådan åtgärd skulle tjena.
Vi kunde i allt fall, hoppas jag, icke komma till något annat resultat, än nu; men vi blefvo besvärade med en ytterligare discussion om samma sak.
Jag anhåller derföre om proposition på Memorialets läggande till handlingarne.
För min del skulle jag väl ej hafva något emot, att detta, jemte ett dussin andra af ConstitutionsUtskottets Memorialer, lades till handlingarna; men min anhållan vid detta tillfälle, att
Utskottet måtte särskildt anmodas uppgifva namnen på de Rådgifvare, hvilka deltagit i besluten om de klandrade åtgärderna, afser, att man måtte få veta, om de Rådgifvare, hvilka dertill bidragit, varit desamma, som, enligt Utskottets slutliga yttrande, troligen i andra fall gjort sig särdeles förtjente af De n 17 J u 1 i i e. m. i3r Fäderneslandet.
Om så vore, kunde gerna de ringare felstegen qvittas mot de stora förtjensterna.
Sedan jag nu blifvit upptyst om ändamålet med Herr Crusenstolpes begäran, är jag ännu mera emot bifall dertill.
Jag älskar ej favoritskap, hvarken bos den executiva eller lagstiftande magten.
Konungens Rådgifvare behöfva dessutom aldeles icke en sådan commiseration.
Enligt Herr Crusenstolpes förslag, skulle man nu förlåta dem, för det de förut varit beskedlige.
Detta vore ju värre, än att anmäla dem till entledigande enligt 107 §:n RegeringsFormen.
Friherre Anckar swärd: Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat sig ej kunna framställa den af mig begärdta proposition, skulle för mig återstå den utväg, att anhålla om llidderskapets och Adelns medverkan, att yrka propositionens framställande.
Om pluraliteten då vore af samma tanka som jag, skulle följden blifva frågans hänskjutande till ConstitutionsUtskottet.
Men jag bekänner uppriktigt, att med afseende å den anda, som råder bos närvarande ConstitutionsUtskott, tvekar jag icke, att nu häldre låta bero vid Herr Grefvens och LandtMarskalkens yttrande.
Något annat är mig således icke öfrigt, än att till 33 H. 9* Den 17 J11 lii e. m.
Protocollet anmäla min reservation emot Herr Grefvens och LandtMarskalkens åsigt i frågan.
Jag tror betydliga svårigheter uppstå deraf, att
ConstitutionsUtskottet framkommer med dylika partiella Utlåtanden Öfver anmärkningsanledningar.
Det är otvifvelaktigt, såsom Friherre Boije yttrat och jag sjelf äfven, ehuru anmärkare, måste erkänna, att den ifrågavarande åtgärden af Konungens Rådgifvare icke i dess enstaka skick påkallar en så sträng påföljd för Rådgifvarne, som tillämpning af 107 §:n Reger ingsFormen; men i förening med flere andra dylika borde och skulle den medföra ett sådant resultat.
Utskottet har derföre ganska väl beräknat den ringa verkan anmärkningarne hafva, om de framställas isolerade, såsom nu äfven skett.
Ryckte ur sammanhang med hvarandra, kunna de icke så påtagligt ådagalägga Styrelsens caracler, och förklara den alfvarsamma och stränga verkan, som blefve följden, om de framstäldes i ett helt, uti ett enda Betänkande.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde ånyo, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att ConstitutionsUtskottets
Memorial finge läggas till liandlingarne.
Jag anhåller vördsamt, att Herr Grefven och LandtMarskalken ville meddela något svar på min framställning, Jag hoppas, att erhålla ett sådant.
Den 17 Julii e. m. 133 Hans Excellence Herr Gref ven och LandtMarskalken yttrade, att han, lika villig 11a som vid förra Riksdagen, att i allt, hvad på honom ankomme, gå Ridderskapets och Adelns önskan till mötes, likväl ansåg sig höra nämna , att anledningen hvarföre ett ConstitutionsUtskottets
Memorial då blifvit till Utskottet återremitteradt, varit den, att Ridderskapet och Adeln förklarat sin önskan att lära känna innehållet af sjelfva anmärkningen, hvilket Utskottet icke låtit i Memorialet inflyta; men då en sådan anledning till återremiss nu icke vöre för handen, enär de gjorde anmärkningarna blifvit i Utskottets förevarande Memorial fullständigt intagne, samt återremiss följakteligen vore utan ändamål, ansåg Hans Excellence sig böra ånyo hemställa, att berörde Memorial endast måtte läggas till handlingarne.
Sedan ifrågavarande ämne nu är af Ridderskapet och Adelli afgjordt, anser jag mig, såsom den der deltagit förra Riksdagen i det beslut, som föranledt Ridderskapets och Adelns omförmälta Skrifvelse lill Kongl. Majit, äfven vara pligtig att yttra några ord.
Jag har afhållit mig att deltaga i discussiolien, dels i anseende till det underordnade förhållande, hvari jag står lill contrasignanlen af RiddarhusOrdningcn, och dels för i34 Den 17 J u Ii i e. m. den obehagliga omständighet, att de Konungens Rådgifvare, hvarom fråga varit, icke funnos här tillstädes.
Jag beklagar, att vi ännu ej kommit derhän, att de personer af Konungens StatsRåd, mot hvilka anmärkningar göras, sjelfve infinna sig härstädes för att försvara sina åtgärder.
Sådant underlåta icke Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret, ej eller RiddarhusDirectionensLedamöter.
Hvarföre skulle icke detsamma kunna äga rum med Konungens Rådgifvare?
Min afsigt med detta yttrande, har endast varit att förklara, det min tystnad icke bör tagas för ett godkännande af ConstitutionsUtskottets åtgärder, dem jag anser icke vara enliga med våra Författningar.
ConstitutionsUtskottets den 20 sistlidne Mars under N:o 12 afgifne, och den 3o derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Memorial, rörande StatsUtskottets anmärkningsanledning i fråga om GeneralMajoren Friherre von Schulzenheims befrielse från yrkad accordsersättning.
Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då ConstitutionsUtskottet i afseende pä dess yttrande öfver ifrågavarande ämne hänvisat till det Den 17 Jul i i e. m. 135 generella dechargebetänkande!, samt Ridderskapet och Adeln följakteligen, utan hinder af den åtgärd, som med detta Memorial kunde vidtagas, ägde att framdeles fatta dess beslut i frågan, hemställde Hans Excellence, att förevarande Memorial måtte läggas till liandlingarne.
ConstitutionsUtskottets den 20 sistlidne Mars under N:o i3 afgifne, och den 3o i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Memorial angående StatsUtskottets anledning till anmärkning vid gjord disposition å Militice BoställsCassan för inköpandet af ett Boställshus.
Friherre Anckar swärd, Carl Henrik, anförde skrifteligen: