Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om det äger grund, som uti siere Statsmäns skrifter k n läsas, at werkeliga winsten eser afkomsten fjord, bergwerk eller annan näring , bör up okas och tjena Lil rättelse wid all slags beskattning, sä spnes för ägare t,l flere bemman ingen billigare beskattninqsgrund i afseende pä desi personliga förmögenhet kunna finnas än den, som är'elmiv til de personer hwilka bruka desi hemman, emedan det i allmänhet är antagit såsom p"nc-ip, gt hemmansbrukaren fär hälften af afkastningen och hemmansägaren den andra hälften, och det är för denna sistnämnda hälft, som den personliga förmögenhets be - Den 19 Iunik. 829 willningen icke pä stump, utan efter en gifwen wist grund bör af den större P088e88l0uaten utgöras , och hwilken grund pä det föreflagne sättet lätteligen igenfinnes, utan at genom rLer eller pä annat sätt hos honom hälla Boupteckning.
Widare finnes näppeligen wid forsta päseendet någon bestattning lämpeligare och billigare än den som tages af utlänta Oayimter; men likwäl förekomma mänga p'on8iäei-fjöner deremot.
Barnarf och plo8 u»u8 äonsraä^ medel böra utan twekan befrias, och med dem mäste komma i jämnförelse den fattige Ämbetsmannens
Änka, som i penningar förwandlat sit ringa lösörebo, af hwars ränta och spinnrocks örtjensten hon med knapphet kan uppehälla lifwet, tzen Officeraren, som antingen för älder eller med stympade lemmar mäst draga sig utur tjensten och har en ringa accordssumma, jänite en obetydlig pen8ion, til 80lltwn för sina äterstäende dagar, wänne det är rättwist at veste, som ej fä böja räntan pä sit Lap,^!, under dstat priserna pä deras behof stegras, stola derutöfwer widkännas bestattning?
Jag skulle deremot gerna medgifwa, at den werkelige (-?.pick!l>8-en sick densamma undergä, om det kunde wara säkert at följderna deraf ej blefwo tryckande för gäldenären, och om förlitandet pä ^ayiral!8ten3 dygdiga tänkesätt, at ej genom upsägning twinga fin läntagare til en afgift som den förre tilhörde, icke blesen af förra tiders erfarenhet bestyrkt misträkning.
Jag stulle häldre tilstyrka, at Bewillnings Utstottet, för at winna fyllnad i denna och flera wilkorliga afgifter, sick sig til biträde et indragnings - och besparings - Utstött, 850
Den 19 Ittnkk. som granstade alla oförtjent» ertra löner och xL7-8lonLr, Kronans ensidigt bortforlänta rättigheter, hwilka kunnat för betydliga summor at andra föryttras, och som medenwerklig paMotiff wärma samt med tankan jämt fastad pä den fattigas lindring utan afseende til personen, med en ädel frimodighet nagelfara alla de utgifter, hwilka under det nu warande swära be-, trycket möjligen kunde antingen ätertagas, eller minstas eller besparas.
Uti frägan om Bevillning af Tjenstemän och cLrLcwri8ei-L<te personer, hemställer jag ödmjukeligen, om icke stillnad bär göras emellan de Ämbetsmän som hafwa indelta loner och dem som ätnjuta lön i penningar, samt emellan desie äter pä dem, soia i senare tider fält sina löner och dem, hwilka upbära lönerna efter:<7yg ars stat.
Desie sistnamde hafwa, oaktadt fördubblingen 1776, werkeligen förlorats inumLrrnr^n af de i Konung (.>80 xi.s
Star dem tillagda löner, derigenom at efter dä warande myntfot stod Riksdaler» til twä daler silfwcrmynt, hwilkcn äter, om jag rätt minnes, 1720 förändrades til 5 daler funt; hwarförutan et ännu större lidande tilkommit genom den öfwer all jämförelse, mellan penningar och waror i6y^> och i sednare tider tilkomne stegring i priser ä warorrre, hwarföre all Bcwillning af Ämbetsmän och Officerare, som erhälla sina löner i penningar efter gammal stat, högst skäligen borde förswinria, dä deremot alla de som innehafwa löner antingen i spannemäl eller sädana hemmansräntor, hwilka utgä efter markegäng billigtwis böra i en xro»rt?L8lv ordning bewillnings-afgrft päforas, häldst deras löner sä wal wid infal lan - De» 16 I"uii. 8al lande krig som mistwäptar okas i samma mon som pennjngelöntagarens lidande och trängmäl af enahanda orsaker t il ta,oer.
Hwad äter c-ar-rctLrisLrLll^ personer angar, sä i fall ställningen icke more sädan, at skäl för medborgares taxering mäste hämtas mera af behofwen än af rättwisan, medgifwer icke denna sednare något gällande at beskatta wcdermälen af Kongl. Näd.
Principen för denna beskattning mäste säledes wara tagen utur den eljest riktiga idb, nemligen, at bestraffa den däraktiga fäfängan, men öm det någonsin kunnat hända, at en förtjent officerare, antingen af lyckan icke gynnad eller af fattigdom hindrad at utgöra sin andel i en högre Accordsumma, och säledes til befordran förbigången, och at sedan han gätt miste om den högre^gradens indelning, han i stället blifwit hugnad med dest carder-, eller om eljest den blyga förtjensten, som icke warit i belägenhet at framtränga med sin ansökning til det lediga ämbete, hwilket han warit ansedd skicklig at förrätta, i stället och emot sin önskan, undfär en den han hwarken clirecw eller rnäirectö sökt eller begärt, männe det är rättwist, at deste LiirLErrsLrLlls personer böra päsöras beskattning, som äter utan orättwisa kunde äläggas dem, hwilka antingen sökt en förbättring pä sin benämning, eller erhållit den utan at nägonsin hafwa gjort ben tjenst, som namnet utmärker eller ens bertil kunna hällas för duglig.
Likwäl torde härwid i bägge upgifna händelserna den anmärkning kunna äga rum, at om i den ena af dem personel beskattning kan wara billig och rättwis, den dock aldrig fan beklädas med detta anseende, dä den inne - 8Z2 Den 19 Jun ii. innefattas nti andra snidar af Förordningen, emedan det spnes strida emot allmänna omdömet at beskatta säzom et resto der intet reelt gifwcs.
Uti flere andra punkter af förra Bewillnings-Förordningen torde finnas atjkillige beskattnings Titlar, hwilkas grunder icke skulle kunna uthärda näston examen, hwarken af den mildt dömande billigheten eller af den stränga ratlwisan, som eljest af hwarje rättsint enskilt man rädfrägas, och följakteligen af den lagstiftande magten icke kan förbigäs.
Men redan har detta mit ödmjuka ^lemona! blifwit för widlöftigt, och jag wagar derföre icke widröra flera ämnen, utan fär de anförda til Höglofl.
Ridderstapet ost) Adelns uplysta pröfning ödmjukast hemställa. js. l)Iannerstam. komittLrsäes til Bewillnings Utstottet.
Herr Loop, Lustaf, hade inlemnat följande victamen til t'rot0L0ltst, hwilket uplästes: Sedan Riksens Höglofl.
Ständers Utskott genom Herrar idectorornes oförtrutna omsorg, nu spnas hafwa wunnit en god och fast organisation, och tiden för deras särskilta arbetens företagande tyckes wara för hand, wagar jag Högloft.
Ridderstapet och Adeln wördsamligen underställa: r.'o Om behofwet af Magafiners inrättande icke pä förr öfligt sätt, da det för ^rmöons karf handlat om at först r nödens tid proviäera emot Den 19 Junit. emot de öfwerdrifnaste priser, och at medelst gärder och destas forslande, ädrciga Landets Inncwanare den drpgaste känning, utan fadana at Landets säkerhet och Oeconom-e dermed stä i närmaste förening; och hwarföre det torde förtjena öfwersigt huruwida det more möjligit at, i allmänhet öfwer hela Riket, dels kring grän forna, dels ä de större strakwägarne der Trouppers tagande föresätter deras behof, söka at göra Inrättningen sä i krigs- som freds-tider, lämplig. 2:0
Om krigsfolkets durchfarter, af hwilka olägenheterna, med förbigående af deras upräknande, såsom öfwerflödigt kända, huruwida dosta i allmänhet skulle kunna uphöra, sedan anledningen bertil, den Stats nmximen at spara pä förplägnings kostnaden, genom tillämpningen af en Magazins - Inrättning, hunnit förswinna. 5:o
Om allmänna wäghällnings-stpldigheten kunde fa en form med sakens natur enlig, sa at den som gagnar wag, äfwen proportiötäger del uti dest underhallande, och dä en sadan, utan bommars inrättande eller Statens kostnad torde, derom jag är fullkomligen säker, kunna möjligen befordras til werkställbarbct, per entreprenad emot contante afgifter, antingen medelst uplätande at private eller ock genom krigsfolket hälst, hwars spstelsättande under fredslugnet, med afseende vä en ständig Maga ins-Jnrättning skulle ingä i beräkningen til Statens fördel; och huruwida-en del Jordeboks-Räntors uptagande ln natura einot contant ersättning, efter denna anledning, äfwensom at af Jordbrukaren emot befrielse af wista onera stadga nä 10Z, 106.
Lvu 834 Den 19 II,nit. gon afgift in natura, för at med Proviant-och Fourage - Magazinernes uprättande komma til siand, torde inses ledande til ömsesidiga förmäner. a:o Om fortffaffnings-inrättningarne i landet, til desi grunder af enahanda art, och lätteligen til en enda torde kunna förenas, huruwida en sadan förändring skulle medföra nägon rväsendtlig nytta, dels för Staten genom tilökning i Rotering och Krigsmagt, dels för enskilte Medborgare genom utwidgning af en Inrättning, som för omtankan bör äga Inclustrien til grund. 5:o
Om beredandet til en förändring af den sa kallade Adelö-Fanan samt Jägeri-Staten, b wilken uti o^imoiwn icke lära medföra en emot benämningen swarande nytta, buruwida den torde kunna werkstallasi öfwerensstämmelse med allmänhetens önskan och för det werkliga behofwet. 6:0
Om erfarenhet bewittnat. at den Soldat sirider bäst för Fosterlandet som i tefälle at äga bustru och anhöriae, wet dem derigegemnn försäkrade, och om det är en sanning, at de Sambälls-Författningar endast äro duglige, som förena allmänt och enskilt wäl; sä lärer det lika ofelbart följa, at hwarL-oldat bör äga et hemnflst för desi rgmll!.-, och salunda den nuwarande
Inrättningen i landet ingen rubbning underkastad i detta hänseende; men beträffande Soldatens aflöning, sold och beklädnad, huruwida sadänk genom Statens försorg rätte - Den 19 I"»"- 835 ligen skulle befordras medelst serskilt tillämpad methode, innom hwarje Län corpswis, samt utom betz derföre, at Jordbrukaren icke uti Soldaten mätte skada en fordrings ägare och husbonde, den der i wist hänsende är iklädd den mest exscucivL ätgärd; dels för det at
Soldaten icke bör tro sig berättigad annorlunda handla med ben sä kallade Rotebonde!,, än andra grannarr allmänhet, utan Bonden och Soldaten genomen sädan förändring winna et ökadt förtroligare omgänges sätt, och derigenom lika sä mycket i politiskt som moraliskt hänseende befordra allmänt wäl.
Hwad äter angär det i anledning af Oomracwl-1,6 antagne Recruterings sättet, huruwida witza sädana omständigheter ex. Zr. j händelse af bristande betalnings. förmäga hos Rstebällarne eller bristande tilgäng pä folk, en utskrifning dä pä ^Bonden sjelf och derigenom den skattskrefne åkerbrukaren dragas frän dest yrke och kamille, mä anses enlig med Samfundsp»incip6n, säfom innefattande en lagtwungen frihet af den mest direeta inflytelse til modernäringens stada och försäng, det faller lätt i ögonen, och hwilka fordcnffuld til Konungens rättelse i underdänrghet borde öfwerlemnas, under synpunct at bwarje Samfunds Medlem, född til Statens förswar, mätte efter den ringare Gysta han innebar eller det yrke han drifwer til Statens fördel, och icke annorlunda, wid en sädan eller bwad skags utskrifning som hälst, komma i beräkning. 7 0 Om detza tankar anses wärdige, at efter föregängen pröfning, til de Högloft.
Utstött, dit detza ärender höra, remitteras, stola i fall sä 8Z6 Den 19 Iimii. sä torde äjkas, saknade 6emiller för atftillige 1/iomenter, jämwäl det kunna meddelas, och dä jag wägar hoppas, at med Högloft Ridderffapet och Adelns bewägenhet blifwa omfattad, för hwad jag salunda wörbsammast haft den äran framställa, ökas min högaktning och tilgifwenbet forén ynnest, hwartil jag saknar all annan förtjenst än det wälmenta nit hwaraf jag ledes för Sweriges wälgäng. (rustak Loop.
I^emittorL^es til OeconomiD - och BefwärsUtstottet.
Herr ^rmkolt, krric I.u6vl§, hade til krotOLollet inlemnat följande:
Admjukt lVIemorilil!
Som en beklagelig dagelig erfarenhet besannar, at en öfwcrdrifwen lurä tiltager hos Domestiquer, hwilken rinder sist warandc Regering lärer utan behörigt atal, och eftersyn oklanderligt sätt aga rum, härigenom högst nyttige mcnniffor lockas fran Landsorterna och jordbruket til Städerne, der de tygellöst i denna del fä utvfwa alla de friheter, som för framtiden bereda deras ofta timmeliga olycka, at söka de flere utivägar för at erna tilgängar til. en yppig och mot de§ Ständ öfwerdrifwen klädsel, sedermera huglöse, lättjefulla til alla nyttiga Syflor sä pä Landet som Städerna, sturffe/ohöfiige emot Husbönder, onänint alla de olyckor defte hos ynglingar af alla stag werka til olofliga utwagar Den 19 Juni!. 83?
för deras egen förstöring, Föräldrars, husbönders ofta bestjälande, härigenom de förra, efter päkostade ofta sista förmögenheten för stna barns eäucLtion, pä en annalkande älderdom fä skörda sorgen i stället för glädjen och de sednare, eji för mat, drick och lön kunna erhälla dugelige, tjenstehjon.
Sä i anledning häraf dä Rikets Högloft.
Ständer nu församlade äro, under en öm, mild och rättwis Konung, hwars hjerta altid är öppet för dygdens, nyttans, arbetsamhetens och alla ordningars förbättrande; fär jag bos Högwälborne Herr Grefwen och Landtmarffalken samt Högloft.
Ridderffapet och Adeln xrop rnsr-1. om en stadgad Kläd-Försrdning för tjenstehjon, som stadgade deras wäl strygga klädsel af inhemska Tyger, men förböd bruket af utländske m. m.
Det beredande onda blestve härigenom säkerligen hämmat, och wär belöning, flere arbetande lydige menniskors ryckande frän olyckor, och defte skola kjelfwe i sinom tid, med en förnuftigare eftertanka finna det goda ändamälet, ochdäwälsigna en mild Konungs Faderliga omsorger för detz undersätares wäl.
Stockholm den 16 Junit 1809. L. I..
Friherre ^lLnnerbeim, Allgust, ansäg detta wara et Negeringsmäl, hwilket ej torde höra til Riksens Ständers befattning, hvarföre ban trodde at Ridderffapet och Adeln sna, rast borde läta bero wid hwad Regeringen derom kunde stadga.
Herr 8Z8 Den 19 Junit.
Herr 8trll!e, 7<lil8 ^-Istelin, hade inlemnat et DiLtLMLn til i^rotocnUct, hwilket uplästes sä lydandeQfwertygad derom, at Högloft.
Ridderskapet och Adeln, som alltid med »välbehag och bifall emottagit lipa isne Förflag, hwilkas föremal warit allmänt och enskilt wal, äfwen stall med öfwerseende godhet omfatta hwarje, utan anspräk pä förtjenst, och blott af begär at gagna pttradt bemödande, at sramställa sädana Förflag, ehuru de tiläfwentyrs icke finnas fört-ena bifall, wägar jag efter hwad min principal Herr Ryttnlästaren utec Lil 8,oix:liknf6!c!t mig updragit, fästa Högloft.
Ridderstapets och Adelns npmärksamhet pä et ämne, som, fastän det a-Lrer blott en ella.88 Medborgare enstildt, dock torde wara af mera wigt, än at det med tystnad bör förbigäs.
En 6f de mest tryckande bördor, som åligga wista (llL88er af Joroagarc uti wart Fädernesland, är otwifwelaktigt skyldigheten, at upflälla de sä kallade indelte Regementerna til häst och fot, samt at förse deste Trvupper medMondering och Bewäring.
Det torde wara öfwerflödigt, at nämna den tunga, Rust och Notställare under krig känna af denna skyldighet; men äfwen uti lugnare tider bar densamma warit för dem af icke ringa betydenhet. Hwad til Soldatens och Ryttarens underhäll ätgär, dä han är hemma pä Roten, är wisterligen för dest Rote - Bonde eller Rusthällare mindre swart at utgifwa, dä sädant utgöres -f bwad han sjelf pnocwicerar; men et annat förställande är äter med hwad til utrustningen erfordras.
Med Den 19 Iunik. 8Zg
Med anledning af sä wäl förr warcmde som nu gällande Grundlagar äger Konungen, såsom högste Befälhafware öfwer Krigsmagten, rättighet, at efter omständigheterna 'bestämma den un i t orm eller moncisriu^, hwarje corp^ stall bära, och det har således blifwit deste jordägares äliggande, at de i Regementernas monctLriu^Lr anbefallts förändringar werkställa.
Under förslutne tider och i synnerhet sednare ären af f. d. Konungens Regering, har en til äfwentyrs icke obillig klagan försports, at flere af de indeldte Regementernas monllerin tidt och ofta undergått förändringar, hwilkas werkställande warit för Rust - och Rothällarne betungande, och hwrlkas werkeliga nytta för Staten torde wara swär at bestämma.
En Rusthållare eller Notställare, hwilken ofta uti en aflägsen Landsort icke utan beswär och kostnad kan' förskaffa och efter föreskrift anwända de persedlar som til Soldatens beklädnad erfordras, lider oemotsägligen en oförutsedd förlust, dä desse persedlar,, utan at stafwa blifwit til bruk och nyttjande otjenlige, genom nya och oförändrade föreskrifter förklaras oduglige.
Med känslan af hwarje fri Medborgares rättighet, at blott efter wista gifna, i möjligaste mätto af Högsta Magtcn oberoende föreskrifter, kunna äläggas, at til Statens behof afstä något af sin ägendom, kan wisterliqen ingen utan mistnöje upfylla sädana fordringar Jag hoppas at inom Sweriges gränser icke sinna nägon som hyser, mistianka, at, under wär nu warande mördade och älskade Konungs Spira, ägarne af den tik indelta Armeens upsättande anflagne jorden skulle utan högsta nödwändighet med förändringar 84o Den 19 Junit af monäerinKLrns betungas; men det torde wara nödwändigt, at ifrän et sadant, ingen Swenst man egnande misttroende, stilja en billig omtanka för framtiden.
Det är af sadan anledning jag öfwerlcmnar til Högloft.
Ridderstapets och Adelns uplystare ompröfning, om det icke skulle wara för ändamälet tjenligt^ at kos Hans Kongl.
Majck i underdänighet ankalla, det täcktes Kongl.
Maj t, sä snart omständigheterna mcdgifwa, bestämma den four af hwarje indelt Regemente eller torps stall bäras, med den nådiga försäkran derjämte, at någon förändring lili de således faststäldte monclerin»ar icke stall ske; samt at, om uti en framtid, de skulle blifma otjenlige och en ny reglering deraf ftnnas riödwändig, Kongl.
Maj t dä will i näder tilläta Rust- och Rothällarne, som et dcrtil upgifwit förftag angär, at, innan fastställande deraf sker, genom wista Depuwraäe fä hos Kongl. Majis Befallningshafwande andraga om de, utan deras kännbara lidande och stada kunna den föreftagne förändringen werkställa, samt yttra sig angäende tiden pä kwilken, efter de gamle unistn-merne blifwit obrukbare, den nya monkan anläggas.
Det är nied den fulla ofwertygelse, at Hans Kongl. Maj:t, af LandsFaderlig kärlek och omsorg för sine undersätares wäl icke stall tweka, at genom en dylik försäkran gifwa et ytterligare' prof af desta sina ädla tänkesätt, jag kar 'wägat utbedja Högloft.
Ridderstapets och Adelns granstning i detta ämne.
E kulle mitt anförande finnas förtjena nägon upmärksamket torde detsamma böra af allmänna Beswärs- och Oeconomis Utstottet granffas.
Stockholm dcir 15 Junck 1809.
Lträle.
Den 19 Klinik. 841 Kem>ttc-rgcle8 til Allmänna Beswärs- och Oeconom ie-Utsiottet.
Friherre vo» 6u8t?li<, hade in lenurat et Dictameu, hwilket uplästes sä ledande : Wid de Bewillningar ftin usqätt, har Jordbrukaren fatt widkännas i synnerhet en felaktig delning pä utsiylderna, af den orsak at hans förmögenhet alltid blifwit ansedd i mon af bans sasia ägendom.
Ehuru det beräkningssättet i allmänhet är gansia felaktigt, dä en skuldfri och gäldbunden jordägare blifwa beskattade lika, ehuru deras werkeliga förmögenhet gör en gansia betydlig skillnad i afseende pä den ärliga bebällningen: men dä jag förutser at en noga beräkning' af bwars och ens wcrkliga förmögenhet icke läter sig göra, utom cn ärlig upsiattning, kan intet Bewillnings summan sä bestämmas, som dä den räknas efter fasta ägendomens hemmantal.
Jag anmärker endast detze omständigheter i den förhoppning, det de af Högloft.
Riddersiapet och Adeln, som äga mera insigt än jag uti hwad som ankommer'pä beskattning, mätte finna utwägar dela den sä, at intet en alltför kännbar tyngd träffar den mindre förmögne.
För min del tror jag, det en clas,-; i Kition af hemman blir nödwändig i synnerhet hivad Säterier beträffar, hwilka alldrig undergätt nägoii förmedling, följakteligen til elencine och godhet äro sä mycket olika; äfwensom at Säteri Rusthäll böra komma i åtnjutande af lindring i Be will - 842 Den 19 Junis. willningsmsgjfterne.
Allt detta torde winnås nar Taxeringsman äga någon utwag, at efter cn gifwen princi^e lämpa beskattningen efter ägendomens wärde, och derefter bestämma Bewillningen för den hwars inkomster intet smara^ emot et större hemmantal.
At Taxeringsmännen äga för öfrigt den rättighet, efter en föreskrifwen ordning lindra utskplderne för den fattige, som utan fast ägendom, men med arbete söker förtjena en knapp bergning; är efter min öfwertpgelse en lika stor nödvändighet.
Med det fullkomligaste förtroende för de Herrar och Män, som hafwa sig updragit at grunderna til den Allmänna Bewillningen, anbäller jag det mitt -tteinoriLl mätte reniirterL8 til Bewillnings-Utskottets mogna ompröfwande; med det tillägg at uti BewillningsFörordninqen blefwe stadgadt, det hwarje Stand, Haradswiö matte fä malja sina Taxeringsmän, pä det de som äga kännedom om orten samt allmänt förtroende mätte blifwa walde; hwilket icke alltid händt, när Landshöfdingarne kalladt personer til Ledamöter uti Taxeringarne; twärtom har jag förmärkt allmänhetens misinöje deröfwer, at Krono Betjeningens inffptelse wid en del Taxeringar ägt rum.
Stockholm den r5 Junii 1809. 6. von Laltza. kemitterLäss til Bewillnings-UtffotteL.
Herr 8tg.el von dkolbtein, Larl 8per> king, hade ingifwit följande viLtamsn til llro rocollet.
Den 19 Iunir.
L4Z tvcollet, hwilket uplästes:
Et af de wigtigaste göromäl som wid detta Riksmöte skall -ysielsätta Riksens församlade Ständer, är ostridigt en rigtig och billig fördelning af den blifwande och efter Statens behof beräknade Bewillningen: at jorden i betydlig nion härtil kommer at bidraga, är lika sä otwifwelaktigt, som rättigheten deraf bör wara gifwen för en hwar jordägare at fritt fä yttra sina tankar i et sa magtpäliggande ämne.
Utan fåfängan at tro mig wara i siänd eller äga skicklighet nog at meddela uplysningar ät det Utstött, som i följd af Riksens Högloft.
Ständers förtroende, utarbetar detta ärende, och hwilket sammansatt af sä manga utlyfta och wältänkandc man, underhåller bos nug och flere andre Medborgare den ljufwa förhopp' ning at den strängaste owäldugbet, förenad med en vidsträckt och säker kännedom af landet stola ädagalägga deras -välgörande inflytelse i bestämningen af bestattnings-grunderne; tillåter jag mig blott at göra Bewillnings Utskottets ressiective Ledamöter upmärksamme pä den okullstöteliga och för. en hwar kända sanning, at hemmanen i Swerige äro i olika Provinser, sa olika til ägornas rymd, godhet, bördighet, afkastning, läge och flere andre tilfällige omständigheter, som sä märkbart stalla det ena hemmanet framför det andra, om de än äro af alldeles lika hemmantal; at om allt detta, hwartil jag endast will nämna, at i somliga Prm vinser gäldas
Kronans räntor af hemman pä landet efter det sä kallade Kronowärdie, dä äter i andre, samma räntor mäste betalas efter markegängspriser, bwarigenom redan en betydlig va- tryckande olikhet pä skattdragande hemmansbrukare, ehuru lika rättägande Medborgare, länse - 844 De,» 19 Jun ii. ge hwilat, ejratteligen afwägcs pä förnuftets och den opartiska urstillningens. Spägstäl, stall Bewillningen denna gäng, soin sä mänga gånger förut förfela det stora ändamäl, at blifrva för alla och en hwar stattstpldig, i mon af dest ägendom och utwä.gar till deltagning r Statens underfall, och gäldande af de i sednare arén sä ofantligen ökade allmänna skulderna, sä mycket möjligt ar, lika fördelad, och följakteligen lika onLreuso och beswärande.
Sa wida Bcwillnings - Utstottet ej förestår den utwägen at inbringa Statens behof för närivarande, och intil desi en ny Riksdag inträffar igenom en wisi penningeafgift af hwarje lullivillu utaf Rikets hela population, som til bestattande, wid detta tilfälle, kan komma i fräga, men den jag, för min del, knappast anser möjlig, emedan om den stulle gillas af billigheten och wara calculei Lll efter en bwars va förmögenhet och tillgångar, den ofelbart stulle antingen leda til oberäkneliga beskattnings-,grader, eller i annat fall i werkställighcten warda öfwcrlemnad at arbitrage och godtycke, eller ätmindsione ät Taperingsmäns mer än troliga misitag, stulle jag för min del wara frestad tro at hwad Bewillningen af hemman enskildt angar, ingen säkrare grund för närwarande gifwes, til desi refningar och Skattläggningar öfwer hela Riket hunnit werkställas, an at Tiondesättningen i hwarje Landsort i det närmaste följdes, och at en wisi derefter lämpad afgift bestämdes för Hemmantal af Säterier och annän piivilli,gerell jord, som hittils med någon Tionde icke warit
Den 19 IZunlk.
LIZ beswärad.