Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppgår denna brist till en fjerdedels procent af upplånta beloppet, må den ej öfver ett år balanseras, och varde då genom förhöjning af bidraget till förvaltningskostnadernas ersättande fylld. § 14.
Försummar delegare, som lån erhållit, att på behöriga, uti hypotheksföreningarnes reglementen utsatta, tider full liqvid af ränta, årlig afbetalning på hufvudstolen och bidrag till bestridande af förvaltningskostnaderna till föreningen verkställa; ege styrelsen hvad sålunda förfallet är, sednast vid nästa sammankomst, genom lagsökning utkräfva låta, och vare derjemte den försumlige pligtig att från och med förfallodagen dröjsmålsränta å hela det förfallna beloppet, efter en half procent för månaden, erlägga. § 15.
Delegare, som lån i hypotheks-förening ej sökt, vare likväl pligtig att på det delaktighetsbelopp, för hvilket han i föreningen ingått, hvarje år, räknadt från inträdesdagen, till föreningen, så vida ej derom annorledes i dess reglemente bestämmes, inbetala lika stor procent, som den, hvarefter årlig afbetalning å hufvudstolen af låntagande delegare skall fullgöras, och ege han å dessa insättningar tillgodonjuta lika stor ränta, som den, låntagande delegare tili föreningen inbetala; börande likväl räntan vid hvarje års utgång till hufvudstolen i räkning läggas, till dess att den uppgått till det belopp, för hvilket han i föreningen delegare är, hvarefter ytterligare insättning och ränteberäkning skola upphöra, och beloppet af den då upplupna summan till haus förfogande ställas. § 16.
Vill delegare, som i hypotheks-förening lån erhållit, mot återbetalning al lånet derifrån utträda, eller större, årlig afbetalning å hufvudstolen, än den i § 13 bestämda, verkställa, ankomme på bepröfvande af föreningens styrelse, huruvida sådant medgifvas kan.
Ej må utträde beviljas, eller större än fastställda årliga afbetalningar å hufvudstolen medgifvas, utan så är, att styrelsen, under noggrannt iakttagande deraf, att den säkerhet i jordegendom, som för de å föreningen häftande lån och deraf härflytande förbindelser utlofvad blifvit, ej må förminskas, finner sig kunna de till inbetalning erbjudna medlen utan ränteförlust emottaga, eller mot enahanda vilkor, som tillförene, använda. § 17.
Önskar delegare, som lån ej sökt, från den förening han tillhörer, utgå tidigare, än i § 15 sägs, gore derom tillsägelse hos föreningens styrelse ett år förut, och ege sedan sina insättningar med derå till utträdesdagen upplupna, i räkning påförda, räntor utbekomma.
Försummar sådan delegare att föreskrifven inbetalning på bestämd tid fullgöra, varde det så ansedt, som hade han om utträde tillsagt. § 18.
Delegare vare för föreningens förbindelser ansvarige, en hvar i mån af sin delaktighet; dock må af delegare, som endast insättningar gjort, denna ansvarighet ej kunna utkräfvas utöfver det kapitalbelopp, som, då sådan ansvarighet skulle ifrågakomma, för en hvar af dem finnes vara i föreningen insatt. 71 § 19- Hypotheks-förening, som efter utfärdandet af denna förordning bildas, vare pligtig att såsom deltagare i allmänna hypoteksbanken ingå och i fråga om sina upplåningar sig i alla delar till efterrättelse ställa hvad derom uti den angående nämnde bank utgifna nådiga förordning af denna dag finnes stadgadt.
Detsamma galle ock för redan befintliga hypotheks-föreningar i afseende å de upplåningar, som hädanefter af deras ändamål påkallas. § 20.
Hypotheks-förening, som hädanefter bildas, ege ej rätt att annan utlåningsrörelse bedrifva, än den, som består uti de för dess räkning af eller genom allmänna hypoteksbanken upplånta medlens fördelning på föreningens lånsökande delegare, äfvensom den, hvilken af hvad i sista mom. af § 16 i förordningen angående allmänna hypoteksbanken sägs, kari blifva en följd.
De medel, som till hypotheks-förening af dess delegare i och för erhållna lån eller såsom insättningar inbetalas, skola till allmänna hypoteksbanken insändas, att der i räkning föreningen tillgodoföras och, så vidt omständigheterna det medgifva, förräntas. § 21.
Hvad i nästföregående § är sagdt gälle ock för redan bildad hypotheksförening, som i allmänna hypoteksbanken såsom delegare ingått, i hvad angår föreningens verksamhet i sådan dess egenskap.
I fråga deremot om de medel, som till sådan förening inflyta i och för liqvider af eller såsom inbelalningar på äldre lån, dem föreningen i eget namn upptagit och för hvilka den allena ansvarar, äfvensom i fråga om medel, som af i föreningen redan befintlige icke-låntagande delegare inbetalas, samt medel, som till dess 72 reservfond höra, må det förblifva vid hvad i sådant afseende i det för föreningen gällande reglemente na är stadgadt. § 22.
Af det förvaltnings-kostnadsbidrag, som enligt § 1.3 låntagande delegare i hypotheks-förening bör till föreningen erlägga, skall till hypoteksbanken, för bestridande af dess förvaltningskostnader, årligen inbetalas af hvarje hypotheks-förening, som i banken undfått lån, en åttondedels procent, beräknad på det lånebelopp, föreningen från banken erhållit.
Skulle hypotheksbankens förvaltningskostnader något år icke kunna genom detta bidrag och öfriga, för andra ändamål ej afsedda, tillgångar betäckas, åligge det samtlige i banken delegande hypolheks-föreningar att, i förhållande till hvarderas lånebelopp, genom förhöjdt förvaltnings-bidrag fylla bristen. § 23.
De närmare föreskrifter, som vid förvaltningen af hypotheks-förenings angelägenheter skola till efterrättelse lända, upptagas i det reglemente, föreningen, enligt hvad i § 1 sägs, eger uppgöra och Kongl. 3Vlaj:t till nådig pröfning och stadfästelse underställa; och svare en hvar ledamot i hypotheksförenings styrelse, en för alla och alla för en, för de beslut rörande föreningens förvaltning, till hvilka de med sin röst bidragit. 73 Beräkning/ af den vid 1838 års slut i svenska jorden inteeknade skuld.
I fråga om den skuld, sorn å särskilda tidpunkter belaslal den fasta egendomen å landet, hafva olika beräkningar blifvit uppgjorda och offentligen framställda.
A IL större skiljaktighet dervid uppkommil är ganska förklarligt, då vid beräkningen mäste tagas i betraktande flera förhållanden, angående hvilka någon på förhand uppgjord statistisk utredning ej är att tillgå.
Visserligen utgöra de vid härads-rätterna förda inteckningsprotokoll den källa, utur hvilken de väsendtligaste upplysningar ut ifrågavarande afseende äro att hemta.
— Säker kännedom otn de inteckningar, hvilka vid en viss tidpunkt äro bestående eller ega gällande kraft, kan endast der vinnas.
Men, för att utur dessa protokoll utreda förhållandet, skulle erfordras lika sorgfällig granskning för hvarje förekommande fastighet, som den, hvilken domhafvande måste använda vid meddelande af gravationsbevis.
Om också genom en sådan omfattande undersökning full visshet skulle kunna erhållas om beloppet af alla i fast egendom å landet, vid en viss tidpunkt, lagligen bestående inteckningar, vore dermed likväl icke utredt, huru stor skuld belastade jorden.
Icke alla bestående inteckningar utgöra bevis om tillvaron af motsvarande skuld.
Många inteckningar dels innehafvas obegagnade eller infriade af den pantsatta fastighetens egare, dels hafva i stället för att dödas, vid belåning af sednare tillkomna inteckningar, lemnafs anio - nullerade i förvar hos långifvaren lill bevis alt de ej mera belastade fastigheten.
— Stundom hafva inteckningar blifvit meddelade för ett visst penningebelopp, men förbindelsen enligt sin lydelse varit gällande endast såsom fyllnadssäkerhet för annan förbindelse eller för att utgöra säkerhet i någon viss uppgifven händelse, ulan att likväl hafva utgjort bevis för fordran å ena, samt för tillvaron af skuld å andra sidan.
— En del inteckningar hafva blifvit belånade för lägre belopp, än det, hvarå de lyda, och andra utgöra säkerhet för allenast större eller mindre del af det ursprungliga lånet.
Vidare förekomma icke sällan inteckningar, meddelade gemensamt i jordegendom och i derå varande inrättningar, såsom bruk, sågverk, fabriker m. m.
Dessa inteckningar kunna, till de delar de afse dylika inrättningar, ej räknas till dem, som belasta jorden; de utgöra fastmera förlag för särskilda näringsgrenar.
— I alla dessa omständigheter äro få, om ens några, bestämda upplysningar alt inhemta af intecknings-prolokollen.
— De måste sökas annorstädes; och då, såsom oftast är händelsen, fullständig visshet om beloppet ej slår att vinna, måste man åtnöja sig med att på grund af kända förhållanden uppgöra en, så vidt möjligt, noggrann approximativ beräkning.
A. särskilda tider har utredning uti förevarande afseende varit företagen.
Sednast år 1832 lät, på Kongl. Maj:ts nådiga befallning, JuStie-statsministern från vederbörande Hofrätter infordra uppgifter angående gravalionerna i fast egendom på landet under de tio åren från och med 1822 till och med 1831.
Handlingarne rörande denna utredning, hvilka, enligt hvad Kongl. Maj:ts vid 1834 och 1835 årens riksdag a-flå
Ina nådiga berättelse om hvad i riket och dess styrelse sedan nästföregående riksdag sig tilldragit innehåller, skulle till vederbörligt utskott öfverlemnas, hafva icke kunnat tillrättafås.
Det resultat, hvartill utredningen ledt, är likväl att inhemta af ett officiell tillkännagifvande i Post- och Inrikes-tidningar för den 11 Oktober 1833 (n:o 237).
Enligt detsamma uppgick vid 1831 års slut inteckningsbeloppet i jordegen - 75 dom, efler afdrag för dödad gäld, till b:ko r:dr 71,263,536: 3 3. 5., motsva rande r:mt r:dr 106,895,305.
Dervid anmärktes, att infriade inteckningar ofta, särdeles ibland allmogen, förblefvo i egarens hand, utan att till dödande inför domstol företes: att i protokollen inom några domsagor vid förnyelse af bankens inteckningar den ursprungliga lånesumman blifvit upptagen och icke blott det efter verk ställde afbetalningar återstående kapitalet, och att inteckningar stundom voro belånta för lägre summa, än den, hvarå de lydde.
Till följd af dessa omständigheter antogs, att det vid 1831 års slut intecknade skuldbeloppet icke obetydligt understeg det ofvan angifna.
I sammanhang med beslutet om nämnda utredning blef genom Kongl, brefvet den 26 November 1831 föreskrifvet, att häradshöfdingarne årligen skulle till Justitie-statsministern meddela summariska uppgifter om, bland annat, de belopp, för hvilka fast egendom å landet blifvit intecknad och från inteckning befriad.
De till följd häraf inkomna uppgifter hafva sedermera årligen blifvit sammanförda och kungjorda uti Justitie-statsministerns underdåniga berättelser om förhållandet med den å landet lagfarna egendom samt angående beviljade och dödade inteckningar.
De i sistnämnda afseende meddelade statistiska uppgifter och sammandrag hafva desto heldre hufvudsakligen tagits till grund för ifrågavarande utredning, som uppgifter, hemtade omedelbart utur intecknings-protokollen, så upplysande de utan tvifvel i flera hänseenden varit, skulle erfordrat mera tid och arbete, än som kunnat egnas ensamt åt denna del af den Komiterade anbefallda utredning.
Uti Justitie-statsministerns berättelser för äldre åren äro intagna de af en stor del bland domhafvande™» vid uppgifterna lemnade särskilda upplysningar, enligt hvilka uti beloppen af beviljade eller, såsom det stundom 76 heter, ”meddelade” inteckningar blifvit inräknade sådana, som under året blifvit förnyade.
Justititie-statsministern yttrar uti sin underdåniga berättelse af den 9 November 1837, att han, i anledning af nyssnämnda förhållande, vore sinnad att af domhafvanderna begära, att i uppgifterna måtte upptagas allenast de inteckningar, som under hvarje år blifvit beviljade.
Alt omförmälda förhållande emedlertid äfven efter berörda år fortfarit svnes deraf, att uti o 7 Justitie-statsministerns cirkulär-bref af den 24 Maj 1843 ånyo erinras, att uti ifrågavarande uppgifter skola ”beräknas endast de inteckningar, som under året första gången äro beviljade”.
Beloppet af förnyade inteckningar skulle särskilt antecknas, men i hufvudsumman för de beviljade icke inbegripas.
— Angående förnyade inteckningar förekomma likväl uti Justitiestatsministerns berättelser intill 1857 icke vidare upplysningar, än de under första åren af en del domhafvande meddelade.
Några bland dessa hafva ock för vissa år dels uppgifvit beloppet af de inteckningar, hvilka till följd af uteblifven förnyelse under året förfallit, dels vitsordat, alt inteckningar, särdeles bland allmogen, ganska ofta blefvo infriade, utan att lill dödning hos domstolen anmälas och att sålunda stundom inträffade att inteckningar af sig sjelfva förföllo till sammanräknadt större belopp för året, än det som till dödning vid domstol förekommit. 77
Af dessa berättelser inhemlas, att inteckningar blifvit i jemna tusental År Beviljade Summa Förnyade Dödade Summa 1832 9,627,000 — — 4,181,000 — 1833 8,330,000 — — — — 4,478,000 — — 1834 8,757,000 ' 26,714,000 — — 4,432,000 13,091,000 1835 13,652,000 — — — — - 4,918,000 — — 1836 19,441,000 — — — — 5,417,000 — — 1837 14,159,000 _ _ — — 7,187,000 — — 1838 13,289,000 60,541,000 — — 5,644,000 23,166,000 1839 16,098,000 — — — — 4,313,000 — — 1840 15,042,000 — — — — 5,516,000 — — 1841 20,645,000 _ _ — — 5,273,000 — . — 1842 18,592,000 — — — — 6,201,000 — — 1843 20,027,000 — — — — 6,080,000 — — 1844 19,672,000 — — — — 6,153,000 — — 1845 18,841,000 — — — — 6,025,000 — — 1846 18,327,000 — — — — 7,890,000 — — 1847 18,981,000 — — — — 7,259,000 — — 1848 17,518,000 183,743,000 — — 7,712,000 62,422,000 1849 21,374,000 — — — — 6,933,000 — — 1850 26,545,000 _ — — — 7,783,000 _ _ 1851 29,012,000 — — — — 7,630,000 — — 1852 28,862,000 _ _ — — 10,686,000 — — 1853 28,983,000 — — — — 9,299,000 — — 1854 25,226,000 — — — — 8,280,000 — — 1855 25,864,000 — — — — 9,534,000 — — 1856 35,365,000 — — — — 10,401,000 — — 1857 54,124,000 — — 14,429,000 10,906,000 _ _ 1858 51,647,000 327,002,000 16,614,000 8,263,000 89,715,000 Summa R:dr R:mt 571,286,000 31,043,000 175,303,000 78 Enligt elen år 1831 verkställda utredning skulle, såsom ofvan är nämndt, inteckningen i jordegendom å landet uppgå lill r:dr r:mt 106,895,305, hvilket belopp likväl ansågs icke obetydligt öfverstiga det verkliga.
Förestående förteckning visar väl, att under åren 1832—1834 beloppet af beviljade inteckningar uppgått till mer än dubbelt af de dödade; men tillika är upplyst, att bland de förra blifvit inräknade förnyade inteckningar, och alt sådana till betydliga belopp förfallit, i följd af uteblifven förnyelse.
Tillökningen kan således icke hafva varit betydlig.
Vid sådant förhållande, och då det för 1831 angi Ina skuldbelopp sannolikt blifvit beräknadt något högre än det verkliga, torde icke kunna antagas, alt, vid 1834 års utgång, den i jordegendom intecknade skulden i rundt tal utgjort mera än r:dr 107,000,000.
För beräkning af den skuld å jorden, som efter nämnda tid tillkommit, och den, som vid 1858 års slut förefanns, erbjuda sig två vägar, efter hvilka kalkylen för jemförelse blifvit uppställd.
Den ena upptager beloppet af alla inteckningar, hvilka från och med 1835 blifvit beviljade, med afdrag dels för de under tiden dödade, och dels för andra belopp, hvilka, enligt hvad ofvan är antydt, anses böra afgå.
Den andra åter omfattar allenast de inteckningar, hvilka under sista årtiondet, från och med 1849—1858, blifvit beviljade eller förnyade, äfven i detta fall med vissa afdrag.
— Då en meddelad intecknings gällande kraft är inskränkt till tio år, kan intecknings summan vid tionde årets slut icke öfverstiga beloppet af de inteckningar, som under årtiondet tillkommit eller blifvit förnyade.
Enligt förra beräkningssättet visar förbållandet sig sålunda:
Inteckningssumman vid 1834 års slut .
. r:dr r:mt 107,000,000.
Åren 1835—1858 beviljade inteckningar » 571,00(),000.gyg qqq qqq
Afräknas de under samma tidrymd dödade 175,000,000.
Återstå r:dr r:mt 503,000,000 Härifrån måste dock ytterligare afräknas: a) Beloppet af de förnyade inteckningar, hvilka under en följd af år blifvit upptagna bland de beviljade.
Detta belopp kan, med ledning af hvad en del domare under äldre åren rörande sådana förnyade inteckningar uppgifvit, beräknas lill 8,000,000.
Transport 8,000,000. 503,000,000. 79 Transport 8,000,000. 503,000,000 b) Sådana inteckningar, som till följd af uteblifven förnyelse förfallil, utan att hafva blifvit vid domstol dödade.
Enligt hvad ett större antal domhafvande upplyst, uppgår summan af dylika inteckningar årligen till stort belopp.
I vissa domsagor hafva de uppgifvits till lika, och någon gång till större, belopp, än de inför domstol dödade.
EtL förhållande, som i detta hänseende synes särdeles upplysande, framstår vid jemförelsen emellan uppgifterna dels å värdet af den jordegendom, som olika samhällsklasser årligen inköpt, och dels å beloppet af de inteckningar, som blifvit beviljade och dödade i de olika klassernas jord.
Denna jemförelse gifver nemligen vid handen, ej mindre att de beviljade inteckningarnes stigande eller fallande står i ett ganska konstant förhållande till jordköpens belopp, än ock att beloppet af dödade inteckningar i allmogens jord uppgår till endast omkring 22 procent mot de beviljade, då deremot inteckningar i andra klassers jord blifvit dödade lill omkring 40 procent af de i samma klassers jord beviljade.
Nu är det emedlertid visserligen icke antagligt, att allmogen mindre infriar sina in tecknade köpeskillings-förbindelser, än öfriga samhällsklasser; och det motsatta förhållande, som ur jemförelsen emellan de statistiska uppgifterna kunde härledas, låter således endast förklara sig nr den af flera domhafvande vitsordade omständigheten, att allmogen icke låter döda mera, än en ringare del af sina infriade inteckningar.
Hos riksbanken samt hos andra inrättningar belånta inteckningar, hvilka genom amortering betalas, förekomma, efter slutliqvid, endast undan^ tagsvis till dödning inför domstol.
En del har Transport 8,000,000. 503,000,000 80 Transport 8,000,000 503,000,000. nemligen vid hvarje förnyelse blifvit upptagen till endast oguld na återstoden, och i öfrigt ersätta de bevis angående afbetalningar och slutliqvid, som meddelas från de inrättningar, der belåningen skett, behofvet af upplysning genom gravationsbevis.
Med all sannolikhet lärer alltså beloppet af de inteckningar, som under sistförflutna 25 åren förfallit, utan att hafva blifvit inför domstol dödade, kunna antagas hafva uppgått till åtminstone 50 procent af de dödade, eller 87,500,000. c) Beloppet, hvarmed samma skuldsumma, i följd deraf t den intecknade egendomen är belägen inom „era mader, i de statistiska uppgifterna förekomn två eller flera gånger.
På en emot inteckning i fast egendom å landet. utestående fordringssumma af 70 millioner, hvilken en del hypotheks-föreningar och kassor innehar, uppgår, efter hvad Komiterade varit i tillfälle alt inhemta, det sålunda en eller flera gånger upptagna inteckningsbelopp, utöfver de intecknade skuldförbindelsernas nominal-innehäll, till sammanräknadt omkring 21,500,000 r:dr.
Att åtminstone ett härmed lika stort belopp af samma grund i de statistiska uppgifterna öfverskjuta’ alla öfriga inteckningsförbindelsers innehåll, torde med fullkomlig säkerhet kunna antagas; och afdrages alltså i detta hänseende tillsammans 43,000,000. cl) Den summa, hvarmed belånade inteckningars nominal-beiopp öfverskjuter den verkligen återstående skuld, för hvilken inteckningarne utgöra säkerhet.
Endast intecknings-fordringarne hos en del hypotheks-föreningar och kassor, uppgående till Transport 138,500,000. 503,000,000. 81 Transport 1.38,500,000.
503,000,000. omkring 75 millioner, öfverskjuta den verkliga skuldsumman med omkring .
. r:dr 17,500,000.
Häri ingår den hos hypotheks-föreningarne och andra kassor gjorda amortering.
Ehuru beloppet af alla öfriga bestående inteckningar uppgår till omkring tre gånger de hos dessa inrättningar liggande, skulle likväl eli antagande, att från förstnämnde inteckningars summa finge af ifrågavarande anledning afräknas ett lika stort belopp med det från hypotheks-föreningarnes och kassornas inteckningssumma afräknade, möjligen kunna anses allt för högt.
För att med fullkomlig säkerhet icke göra sig skyldiga lill en dylik öfverdrift, upplaga Komilerade här beloppet, som från andra inteckningar, än dessa hypotheks-föreningars och kassors, ur omförmälda grund afräknas till föga mera än hälften af det hos dessa inrättningar på grund af faktiska förhållanden afräknade, eller 9,500,000. 27 000 000 e) Det belopp, hvartill sådana inteckningar uppgå, som,|ehuru vid gällande kraft bibehållna, finnas i jordegarens egen hand.
Svårigheten alt med någon säkerhet beräkna denna summa är ögonskenlig.
Några grunder finnas likväl för bestämmandet af en minimisumma i detta hänseende.
Efter hvad Komilerade erhållit bestämdt upplyst från en del hypolheks-föreningar och några få kassor, utgjorde beloppet af inteckningar, som vid 1859 års slut voro inlemnade vid ansökning Transport 165,500,000. 503,000,000^ 11 82 Transport 1 <35,500,000. 503,000,000. oin lån, som icke utgått, ungefär 11 millioner r:dr.
Att beloppet af sådana inteckningar icke var lägre vid 1858 års slut torde desto heldre kunna antagas, som lånebehofvet då visserligen icke var mindre framstående.
Vidare är det väl bekant, att, af förut anförda orsaker, ett ganska betydligt belopp infriade inteckningar alltid finnes i jordegarnes egen värjo.
Den hastiga tillväxt i inteckningsbeloppet, som inträdde med åren 1857 och 1858,25 till 30 millioner för hvartdera året utöfver hvad derförut kan anses hafva utgjort medelsumman, hade, såsom kändt är, icke sin grund deri att nya låne-utvägar då öppnades.
Oberäknadt den andel i inteckningarnes stigande, som kan tillskrifvas dels kort förut slutade betydd liga fastighetsköp, dels ock rubbningen af personal-krediten och en deraf hos långifvaren föranledd omsorg att förskaffa sig garanti för egande fordringar, bidrog icke mindre fastighelsegarens egen omtanke att för oförutsedda behof vara försedd med real-säkerhet till den hastiga intecknings-tillväxten.
Med afseende å alla dessa förhållanden anse Komiterade sig med fullkomlig visshet kunna beräkna befintliga, icke belånade, inteckningar, till minst 25,000,000. /) Sådana inteckningar, som, tillhöriga fastighetsegarne sjelfva, utgöra grundfonds säkerhet för deras lotter i enskilda eller filialbanker.
Sammanräknade beloppet af de såsom grundfondssäkerhet begagnade inteckningar uti egendom på landet uppgår till nära tolf millioner och deraf kunna minst två tredjedelar antagas tillhöra fastighetsegande delegare sjelfva 8,000,000. g) Då denna undersökning har till ändamål att linna Transport 198,500,000 503,000,000. 83 Transport 198,500,000. 503,000,000. den skuld, sorn vidhäftar jordegendomen, lärer det inteckningsbelopp, med hvilket A landet belägna induslriela inrättningar, såsom bruk och < bergverk, sågar, qvarnar, spinnerier, mekaniska verkstäder m. 11. äro såsom sådana besvärade, böra afräknas från den inteckningssumma, hvilken de statistiska uppgifterna, utan särskiljning för jordegendomen och öfriga omförmälda inrättningar, upptaga.
Taxeringsvärdet å dessa sednare, ulan beräkning af tillhörande jord, linnes upptaget till 117 millioner eller omkring 25 procent af taxeringsvärdet för all rikets jord.
Med hänsigt till de skiljaktiga grunder, efter hvilka taxeringsvärdet bestämmes, skulle en fördelning af inteckningsbeloppet efter förhållandet af taxeringsvärdet å det ena och andra slaget egendomar leda till antagandet af en inteckningsskuld å de industriela inrättningarne, vida öfverstigande den derå verkligen hvilande.
Att denna skuld uppgår till åtminstone 20 procent af inrältningarnes taxeringsvärde synes emedlertid vara antagligt; och följaktligen afräknas här ett deremot ungefärligen svarande belopp 25,000,000- 223.500.000.
Summa r:dr r:mt 279,500,000.
Enligt den andra här ofvan omförmälda beräkningsgrunden kommer man hufvudsakligen till enahanda resultat.
Åren 1849 —1858 beviljade inteckningar . . 327,000,000.
De 1849—1856 förnyade inteckningar.
Angående dessa lemna de statistiska uppgifterna icke upplysning.
Den måste sökas med ledning af andra kända förhållanden.
Transport 327,000,000. 84 Transport 327,000,000.
Förnyade inteckningarne i egendom å landet åren 1857—1858 uppgå till något mera än 80 procent af de under motsvarande år af föregående årtiondet beviljade.
Men de omständigheter, hvilka under sednäste åren orsakade den betydliga tillväxten i beviljade inteckningar, måste äfven hafva föranledt, att flera sådana förnyades än under vanliga förhållanden.