Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
H. Ex. Hr Gr. L ö
Yf e n h j e 1 m, Gustaf:
Jag önskar att uli Utskls betänk., i fråga 0111 vägarna, vid ordet förbättring måtte tilläggas anläggning af vägar, hvilket förmodligen är meningen och i somliga orter är af särdeles nytta.
Dernäst önskar jag att få förorda hamnarbetet vid Höganäs.
En hamns anläggande derstädes är utan tvifvel af stor nytta.
Det utvisas af sjelfva läget.
Såsom handelshamn för fartyg, hvilka söka Sundet, och äfven såsom kingshamn, måste Höganäs hamn blifva ganska nyttig.
Hamnbyggnaden vid Höganäs är för öfrigt på det högsta, det 1 if— ligaste, tillstyrkt af Capitaine von Sydow, nuvar. chefen för allmänna arbeten , och hans sakkännedom är erkänd.
Det är en verklig auctoritet.
Sist får jag förorda Strömsholms canalarbele i den största utsträckning.
Alla kringliggande bergslager i provinserna Dalarne och Westmanland hafva deraf den väsendtligaste nytta, och det skulle äfven kunna sägas, alt för deras närvar, industri är denna canalbyggnad rent af nödvändig.
Jag anhåller att dessa anmärkn:r måtte till Utsk. fä åtfölja den återremiss , sorn äfven jag för min del tillstyrker.
StatsUtsk. har i afseende på ifrågavar. statsanslag till hamnanläggning vid Åhus och Cimbritshamn väl fästat afseende på nödvändigheten af en hamn vid Alius, men deremot icke annorlunda än högst villkorligt på angelägenheten af en sådan anläggning vid Cimbritshamn.
Det är nemi. på så sätt Utsk. bifallit anslag för Cimbritshamn, att, i händelse‘icke staden Christianstad skulle vilja emot erhållande af de 35,000 r:dr, som hela an - 38a Deli 25 Nove iu li e r c. nu slaget skulle utgöra, på framställda villkor utföra hamnbyggnaden vid Alius, så skulle hela anslagsbeloppet få utgå till hamnanläggning vid Cimbritshamn.
Jag medger och erkänner gerna vigten af en hamn vid Åhus, med afseende å den betydliga handelsrörelse, som Christianstad redan äger och till undvikande af den aj mil långa varutransporten på en sandig väg emellan Christianstad och Ahus.
Jag medger således angelagenheten af en hamn vid Alius, der nu endast finnes en öppen redd, i förening med Helgeås upprensning, samt åberopar dervid de ytterligare skäl, som Hr von flosen nyligen anfört; men jag skulle tro, att Utsk. dock icke bil1 ig l v is bort åsidosätta den äfven så angelägna hamnanläggningen vid Cimbritshamn.
Jag anhåller derföre att vid den återremiss till Utsk. , sorn detta betänk, troligtvis kommer att erhålla, Utsk. måtte fasta sin uppmärksamhet vid de motiver, som så väl af motionärerne, sorn af Doctor Thomander, i dess reservation, finnas anförda för en hamnanläggning vid Cimbritshamn, och får blott i korthet nämna det hufvudsakliga motiv, som jag åtminstone anser mest gällande, nemi. att orten omkring
Cimbritshamn är en i hög grad sädesprodncerande trakt, som liar sin egentliga afsättning på Cimbritshamn, hvilken dock nu är så försvårad, alt man ofta nödgas för spanmålsafsättningen begagna långväga landttransporter.
Denna svårighet skulle blifva afliulpen och afsättningen på Cimbritshamn mycket ökad, om en bättre hamn der funnes.
Nu händer ofta, att lastade fartyg derstädes, då nordliga, nordostliga eller ostliga vindar uppdrifva Östersjön, i sjelfva hamnen förolyckas, till allmän och enskild skada och stora förluster, då de deremot, om en förbättrad hamn der atilades, skulle ligga säkra, till allmän och enskild båtnad och nytta.
Jag tror att SlatsUlsk. dervid äfven bör fästa afseende på att ortens innevånare sjelfve vilja bidraga till det begärda anslaget med 7,700 r:dr, och vill då hoppas, att, när Utsk. ytterligare kan komma att disponera ett större belopp af medel, än förut varit beräknade, i följd af det nu tillåtna användandet af bancovinsten till större eller mindre belopp, Utsk. kan finna skäligt att tillstyrka anslag för så väl Cimbritshamn som Christianstad.
I afseende på nödvändigheten och angelägenheten af en förbättrad hamn vid Höganäs, får jag till alla delar förena mig i Hr af Uhrs framställning.
Skulle åter StatsUtsk. upptaga en sådan classification af anslagen, som Hr Nordenanckar riu här har föreslagit, nemi. att i första rummet må beviljas anslag till sådana företag, vid hvilka enskildta acliebolag lemna bidrag, så anser jag hamnanläggningen vid Cimbritshamn, hvilken dervid icke af Hr Nordenanckar upptogs, jemväl böra hänföras till i:sta classen, emedan äfven der ett bidrag af 7,700 r:dr blifvit erbjudet.
Jag får anhålla, att dessa anmärkntr måtte vid återremissen få åtfölja betänkandet.
Den 25 November e. m. 383 Hr af Uhr:
Jag hade anmält mig, medan discussionen om Strömsholms canal fortgick, och får i sammanhang dermed yttra, att jag med fullkomlig kännedom både om denna canals bristfälliga tillstånd och dess oumbärlighet för rörelsen i de bergslager, som å densamma afsända och uppheinta olla sina producter, hvilken förutan detta transportmedel omöjligen skulle kunna åstadkommas, förenar mig uti den af Frih.
Tersmeden nyss gjorda framställning, och hoppas att då denna fråga ater underställes StatsUtk:s pröfning, skola de hinder, som förut lågo emot ombyggnaden, nu finnas undanröjda samt att någotdera af de uppgifna alternativen för denna canals ombyggnad och bringande i fullgodt skick, till allmänhetens gagn och nytta, af Utsk. måtte föreslås samt af B..
Jag instämmer med Hr Nordenanckar deruti, att dessa s. k. vattenbyggnader må indelas i de allmänna och de enskilda.
Det torde anses förmätet att uppgifva hvilka jag tror böra räknas till de allmänna, men likväl, dä skilnaden skall göras, måste man äfven anföra hvaruti den består.
Till de allmänna anslagen anser jag i första rummet böra höra aflöningen för det embetsverk, som skall leda det bela, och denna aflöning beräknad icke på sätt Utsk. gjort utan för 5 år.
Det är icke nog att man önskar sig riksdag om 3 år.
Man är skyldig att rälta sina anslag efter hvad som lagligt är, och lagen ■ föreskrifver riksdag hvart 5 år.
Derefter hafva R.
St. redan bestämt riksdagsterminen, och derefter åligger det äfven StatsUlsk. att rätta sig.
Jag vet icke huru det kunnat taga sig en sådan frihet, sorn den alt efter egna hugskott uppgöra anslagen oberoende af den lagliga riksdagsterminen.
Dernäst anser jag höra till de allmanna anslagen sådana, som öfverstiga den enskilda förmågan att bekosta, nemi. så väl Svea- och Strömsholms canaler, sorn upprensningen af Kodjupet, i den allmänna farleden till hufvudstaden, af Albrechtsund, som hör till hamnen vid Marstrand, slussbyggnaden vid Horsshaga och Dejeforss, såsom äfven hörande till de stora farlederna och äfven rrred afseende på den motgång, sorn Wermländningarne vid detta för etag rönt; och slutligen hamnen vid Wisby, till hvilken stadens innevånare velat lemna ett så stort bidrag, att det nästan synes öfverskrida deras krafter.
Det är möjligt att jag i dessa hänseenden misstagit mig.
Åtskilliga andre talare hafva uppgifvit andra föremål såsom hörande till de allmänna; men jag skulle tro, att sådana företag, som åtskilliga af de hamnanläggningar, hvilka blifvit förordade både i Skåne och andra landskaper, höra lill de mera enskilda; äfvenså de rensningar' af vattendrag, hvilka blifvit anmälda och bland hvilka jag tillförene tillåtit trrig alt förorda arne inom Calmar län.
Om R. o. Ad. skulle besluta, på sätt jag förut hem - 384 Den a5 November c. m. ställt, att anslå af bancovinsten en viss andel till fördelning emellan länen efter folkmängden, så skulle derigenom hvarje län få ett stående capital, af hvars räntor de särskildta mindre företagen inom länet kunde bestridas; särdeles och egentligen på det sätt, alt ett s. k. fondsysleme bildades, så att räntan af det grundeapital, som länet erhållit, begagnades och ansloges icke blott till räntebetalningar utan äfven til! capital-afbetalning å de obligationer, sorn blifvande bolag för arbetenas utförande ntlemnade.
Med en mindre summa kunde man då åstadkomma betydliga arbeten, just genom sättet att behandla tillgångarna.
Man kunde få penningar genast, utföra företaget på sätt som lämpligast vöre, och man beredde sig fördelen att lemna orten ett räntebärande papper , hvilket, om obligationerna utfärdades på smärre summor, blefve begärligt äfven för den ringaste capitalist. jag har förut anmärkt det orik liga af StatsUtsk., att i afseende på de omnämnda åarna i Calmar län föreslå allmänna bidrag åt de strandägare, hvilka velat tillskjuta blott hälften, men deremot afstyrka understöd åt de strandägare, hvilka velat gifva 4 kostnaden.
Utsk. anför såsom skäl, att det ej vore utredt, huruvida vattenskada och öfversvämning ej kunde föranledas af Stångåns vattenflöden.
Men om Utsk. gjort sig besvär att läsa de handlingar, sorn utan tvifvel blifvit Utsk. meddelade från vederbör, embetsverk, så hade deraf kunnat inhemtas, att redan under Grefve von Flåtens tid gjordes undersökningar och afgåfvos yttranden, som borde betrygga strandägarne vid Asunden, Jernlunden och Roxen mot öfversvämning.
Jag vet äfven att Ofverste Lagerheims yttrande, som omförmäles i Utskts betänk, såsom ännu icke afgifvet, nu mera inkommit.
Jag liar under nyss förlidne dag sökt att hos vederbör, embetsverk erhålla denna handling, men det lyckades icke.
Den torde likväl kunna fås innan remissen till StatsUtsk. afgår, och då blifver det möjligt att ådagalägga det farhågan i detta fall är öfverflödig.
I afseende på arbetena inom hvarje särskildt län, ifall R. o. Ad. samt de öfriga Stånden skulle finna för godt att åt länen anslå vissa summor, skulle företrädet naturligtvis ofta blifvit stridigt, såsom t. ex. i Skåne emellan hamnarna.
Men i sådant fall blefve det naturligtvis K. M., sorn, efter vederbörandes hörande, komrae att bestämma hvilketdera arbetet skall hafva företrädet.
Säkert är, så vidt jag kan förstå, att med de medel, som nu linnas och som förslå dertill att t r.dr r:g.s kunde beräknas för hvarje person inom länet, skulle just Skåne genom sin folkl ikhet få så stop utdelning, alt dess särskilda hamnbyggnader utan tvifvel kunde företagas på det sätt jag förut nämnt.
Att deremot ingenting, åtminstone på de flesta ställen, lärer kunna uträttas - Dien 2d November e. m. 383 * tas med de lån kor som Utsk. uppgifvit, det tror jag böra blifva klart för livar och en som kunner huru det tillgår i orterna.
Utsk. bar föreslagit i tredje punkten, ”att de lån, som kunna af ”R.
St. beviljas, löpa med 3 proc. årlig ränta från den tid, ”medlen lyftas, samt att, efter 5 års förlopp, sedan medlen ”blifvit af statsverket utbetalda, kommer att erläggas 6 proc. ”årligen, hvaraf 3 proc. ränta först beräknas å del vid iivar”je liqvid återstående capital, och det öfriga utgår såsom ”afbetalning, intilldess hela capitalet med ränta sålunda blifvit till fullo betaldtsedan star det i 6:te punkten: ”att me”nigheter, bolag eller enskilde, till hvilka statsmedel anvisas, ’’böra ställa af K.
M. pröfvad och godkänd säkerhet, så väl ”för återbetalning af låneunderstöd med derå stadgad ränta, ”sorn för fullgörandet af de contract, hvilka i afseende på ■”arbetets verkställighet upprättas.”
När man nu tänker sig en åsträckning af 8 till ro mil och alla de särskilda personer, som deri hafva andel, icke blott enskilda hemmansägare utan boställshafvare, kyr kor m. m.; så inser man lätteligen huru svåi t det skulle blifva att kunna förmå delägarne, hvilken eller hvilka sorn helst, att åtaga sig gemensam ansvarighet för alla de öfriga, omvexlande den ena månaden och dagen efter den andra, och af hvilka en del till och med toide vara ovillig att deltaga i kostnaderna.
När nu derjemte ifrågakommer att betala 3 proc. i ränta, kan man vara förvissad att följden blir, det penningarne lemnäs outtagne och att hela arbetsföretaget blifver om intet.
Jag önskar att StatsUtsk. måtte besinna detta, och att så väl R. o. Ad. som de öfriga Stånden måtte vidtaga sådana beslut att icke all fråga orri förbättringar i dessa hänseenden må förfalla.
Länestyrelsernes och öfrige vederbörandes omsorg må del blifva att vaka öfver medlens användande och förvaltning i behörig ordning och på sätt, som bäst befrämjar förelaget.
Frih. von Kr semer förenade sig i sista delen af Hr von Hartmansdorffs anförande.
Jag anhåller att Utsk. måtte laga under ny pröfning frågan om canalanläggning på Dahlsland emellan Wenern och Erren, såsom varande af större allmän vigt än man erkänt.
Genom flera sjöars sammanbindning skulle öppnas segelfart genom stora sträckor af Dahlsland ända intill Norrska gränsen, med betydliga skogar, som erbjuda rika tillgångar för såg- och bruksrörelse samt ökad produetion.
Denna provins har hittills saknat Statens understöd, men det är tid att dess naturliga tillgångar öppnas.
Jag medgifver likväl att den enskilda actieteckningen ännu synes väl liten, men denna torde kunna något höjas, 17 H. 49 386
Den a5 November e. ro. och ifall så sker, anhåller jag att Utsk. måtte medgifva, att denna anslagsfråga under classen N:o 2 lemnäs till K. M:s pröfning.
Man har gjort den anmärkn. att en jernväg redan blifvit vid Forsshaga anlagd, och alt trafiken således vore mindre i behof af canalen, som dessutom skulle beröfva vägens anläggare den deraf påräknade vinsten, men jag ber då att få upplysa, att jernvägsanläggningen börjades 1835, sedan canalen länge varit ifrågasatt, att K.
M. förklarat alt den icke borde hindra den sednare, och att denna jernväg ej tillfredsställer trafikens behof.
Afgifterne deröfver äro högst betungande.
Plankor äro belagda med en afgift af ifrån 12 till 26 sk. tolften efter storlek, och om detta per medium antages till endast 16, så finnes att de 28,000 tolfter, som passera jernvägen, måste bära en afgift af öfver g,000 r:dr.
Vid Dejeforss äro kostnaderna ännu större'; men ännu värre än dessa afgifter är tidsutdrägten, behofvet af särskilda båtar ofvan och nedanom fallen, omlastning och den försämring som trädvaran och allt ömtåligt gods är underkastadt.
Jag ber att Utsk. noga pröfvar och belijertar allt detta, jemför vigten af dessa anläggningar med hvilket annat som helst i Riket, och om, såsom jag vågar hoppas, det begärda anslaget r 10,000 r:dr beviljas, anhåller jag äfven att summan måtte särskildt delas, nemi. 60,000 till Dejeforss och 5o,ooo åt Forsshaga, emedan dessa 2tne anläggningar äro ämnade alt företagas af 2tne särskildta bolag, som ingalunda böra förblandas, och som inkommit med särskildta anbud.
Dessa anmärkmr torde få åtfölja återremissen.
Hr Akrell, Carl, hade inlemnat följande anförande:
Det är väl utom allt tvifvel, alt den K. propos:n om inrättande af en särskild styrelse för allmänna arbeten har varit välkommen hos alla dem, som lifligt, känna och redigt uppfatta tidens kraf i detta afseende.
•— Vid närmare undersökning af denna nåd. propos förnimmer man emedlertid, att åtskilliga vigtiga omständigheter äro der underförstådda, i stället för att vara uttalade; och ehuru jag visserligen erkänner, att vid framställningen af en organisation, sådan som denna, är gagneligt att ej öfver Löfvan reglementera, helst man annars, under öfverläggning derom, lätteligen kan skingra de åsigter, som behöfva sammanhållas; så tror jag dock, att ärendets coriseqventa utveckling genom tidernas längd är icke mindre vigtig, och att en sådan svårligen bibehålies, under täta ombyten af administrationschefer, såvida planen ej från början blifvit tillräckligen detaljerad.
Det är under sådan åsigt, som jag ber alt få närmare utveckla något af det i denna Kongl, propos. enligt min tanke underförstådda, med ändamål att få detsamma bestämdt uttaladt i sjelfva den blifvande organisationen.
Den a5 November e. m. 38; Viig a i ne, delta nerv-systeme i statskroppen, som ligger till grund för liela dess inre lif, för dess både förkofran och försvar, anser jag äga det omfång oell den vigt, att deras administration fordrar en särskild uppmärksamhet, helst det är endast genom dem, som canaler och hamnar vinna en påräknad användbarhet.
— Till iakttagande förekomma härvid tvänne omständigheter, som jag anser fordra en permanent organ uti den ifrågavar. styrelsen: 1:0
Det på en gång topografiska och statistiska behof, att, innan ett arbete af denna natur företages, vara förvissad om att planen för detsamma är i begge dessa afseenderi riktigt uppgjord, förekommer i första rummet.
Den ordinarie personal, som är upptagen i styrelsens organisation, har full sysselsättning, ej allenast med livad vid vattenbyggnaderna förekommer, utan jemväl med verkställigheten af alla slags allmänna arbeten; så att detta af mig angifna behof måste fyllas af tillfälligt commenderade personer, på sätt äfven i organisationen synes vara påräknadt.
— Emedlertid, när styrelsens verksamhet är utsträckt till liela Rikets område, hvilket den måste vara, om ett sammanhang i det hela skall kunna påräknas, så låter sig ett planmessigt vägarnes ordnande icke uppgöras af personer, som tillfälligt dertill commenderas.
Administrationen i denna del fordrar en fullständig kännedom af landets behof äfvensom en förvärfvnd vana och ett öfvadt omdöme både i ena och andra afseendet hos den person, som dervid användes, och det är af stor vigt, att planen för sådana arbeten är på förhand fullständigt uppgjord, när missvextår inträffa, eller då andra omständigheter påkalla verkställigheten.
I sammanhang härmed förekommer det hittills icke afsedda ordnandet af vintervägarna, som utgöra näringarnes egentliga farleder i större delen af Riket.
Denna administration blir icke heller af ringa omfång och bör jemväl förslagsvis uppgöras och underställas styrelsen af en och samma person, hvarigenom den åsigt vinner ytterligare styrka, att en sådan tjensteman bör tillhöra den ständiga staten. 2:0
Det militära ordnandet af våra communicationer förekommer i andra rummet.
— Ett folks förkofran och försvar kunna icke utan fara åtskiljas.
Historien lemnar oss visshet derom, att armar, som endast kunna förvärfva, men ej sig försvara, de förvärfva slutligen åt andra än sig sjelfva.
— Villkoret för förkofran är oberoendet, och villkoret för oberoende är förmåga till försvar.
— Bland medel till försvar hafva vägar blifvit af nutidens tactici upphöjda lill ett af de oumbärligaste, och äro oumbärligare i samma mån, som små stridskrafter skola användas på mycket ätskiljda localer af en vidsträckt yta.
— Det egentliga, eller bebodda, Sveriges fyrdubbla längd emot dess bredd, meden i förhållande dertill vidsträckt kust, tillgänglig nästan öfverallt, gör försva - 388 D e 11 25 Mov t m borr. m. ret beroende ej allena af en ceo tra 1 - pu nk t, utan jemväl af en ce n t r a 1 - I i n ie, försedd med bestämda stödjepunkter.
Dessa åter fordra hvardera sitt systeine af communicationer, för det dubbla ändamål alt vara på samma gång tjenliga samlingspunkter för krafterna och lika tjenliga utgångspunkter för ett städse offensivt försvar.
— Förlusten af Finland äfvensom vår foederativa förening med Norrige äro omständigheter, som hvar på sitt sätt inverka vid ordnandet af våra comniunicationer i militäriskt afseende.
Må detta korta och abstracta angifvande af vägarna, såsom ett af de förnämsta försvarsmedlen, icke afleda opinionen från uppmärksamhet på den gemenskap med landels ekonomiska intressen, som de militära communicationerna mäste eftersträfva.
— Utan att afse en sådan gemenskap, skulle de militära anordningarna gå miste om deras egenlJiga styrka, och det är derföre, som vägnd mini strå tionens grundläggande undersökningar, i begge dessa afseenden, böra anförtros åt en och samma person ; förutsättande dock att de primitiva förslagen blifva underkastade granskning af en högre aucloritet.
Sådant är roed ändamålsenlighet verkställbart endast då, när de af hvarandra beroende elementerna äro vederbörligen sammanförda i sjelfva uppränningen, med afseende på sig företeende locaia förhållanden.
Härigenom torde vara tillräckligen upplyst, att vägarne utgöra ett af de vigtigare och vidsträcktare föremålen för den ifrågavar. nya styrelsens uppmärksamhet, ehuru de uti den nåd. proposin äro nämnda liksom endast i förbigående.
— Att dock den underförstådda meningen der varit i öfverensstämmelse med livad jag nu haft äran anföra, dertill sluter jag af en period i samma nåd. propos., der det förekommer, att tjenstebiträden, utöfver de på stat uppförda, uro antagna att erhållas genom commenderingar från arme'en; hvarföre också de tillfälliga utgifterna äro utsträckta till 6,666| r:dr.
Med anledn, af anförda skäl vågar jag vördsamt föreslå, att en särskild afdelning inom styrelsen får befattning med vägarna, — icke med den egentliga verkställigheten, eller det teckniska, ty för den delen är tillräckligen sörjdt genom district-chefernes ställning till communerna; utan framför allt med de undersökningar, som fortgående böra årligen göras, för att sedermera vid inträffande behof ligga till grund så väl för allmänna arbeten i denna del, som för dermed gemenskap ägande enskildta företag, dä sådana biträden påkallas.
— Chefen för en sådan afdelning torde vara den enda, sora ytterligare behöfde uppföras pä stat, till erhållande af sammanhang i dessa undersökningar.
De öfriga biträden, som kunna erfordras, skulle blifva tillgängliga genom commenderingar från armeen.
— Den afdelningschef, som får sig uppdrageu denna vigliga och om - Den a5 November c. m. 389 fattande detalj, torde ej loinna uppföras på stat till ringare aflöning än i5oo r:dr af de 6,666 | rtdr, som annars alla slå afsatla för de tillfälliga behofven.
— Slutligen får jag anmäla min åsigt, alt den omotiverade prutning af 2413 r:dr 16 sk. från det af K.
M. begärda anslaget till organisation af styrelse för allmänna arbeten, är mera skadlig än gagnelig för landet, och anhåller derföre, att rättelse såväl i detta afseende, som i det förenämnda, måtte genom återremiss tillvägabringas.
I hvad Hr af Ekenstam anfört ronde chausse'e-anläggningen emellan Westerås och Fahlun anhåller jag alt få förena mig, jemte det jag intygar sannfärdigheten af allt hvad han anfört.
N:o 354 C. återremitterades.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att från BorgareSt. numera ankommit prot.utdr. ronde Ståndets beslut öfver 3:dje punkten i StatsXJtsk:s utlåt.
N:o 3yo, angtde anslaget för dramatiska spektaklet, och hemställde, då denna fråga hörde till slatsreglerm, om R. o. Ad. behagade tillåta, att den af Ståndet uppskjutna ofvannämnda 3:dje puukt finge uppföras å föredragn.listan till nästa plenum, näst efter StalsUtskrs utlåt.
N:o 354- Bifölls.
Lades på bordet nedannämnda från de öfriga RiksSt;n ankomna prot.utdr.: i:o från PresleSt. af den 18 dennes, med inbjudning till instämmande i Ståndets fattade beslut, att icke annorlunda antaga StatsUtsk:s i fjerde punkten af utlåt.
N;o 22r framställda samt af Borgare- och BondeSttn bifallna förslag, än med ett tillägg af följande lydelse: ’’I sammanhang med ”hvad sålunda blifvit beslutadt, vilja dock R.
St., i enlighet med hvad nästlidne riksdag beslöts, medgifva, att de ”högre aflöningsbelopp, som blifvit Ijensteinännen vid vissa ”embetsverk och corpser hittills utöfver de af R.
St. fastställda aflöningsstater tillagda, må, såvida ej dessa verks ”och corpsers behof, genom särskildta arfvodesanslag vid ”denna riksdag blifvit nfhjelptn eller genom indragning af "t jenster, eller omreglering af samma verk eller corpser af K. ”i\l. blifva fyllda, fortfarande, så länge tjensternas nuvar. inne”hafvare qvarstå , få tillgodonjutas, och skilnaden mellan ”deras nu utgående löner och den gamla staten, såsom hittills skett, utgå af de på hufvudlitlarna uppkommande besparingar; 2:0 från BorgareSt. af den 18 November, med begäran, all Banco- och Exped.Utsk:n måtte blifva försedda med hvar sin ordförande; 3go Den a5 November e. m. 3:o från PresteSt. af den i5 denna dag, rör:de samma ämne, som nästföregående; 4:o från BondeSt. af den 18 dennes, med inbjudning till instämmande i BondeStls beslut röride brännvinsbränningen.
Lades på bordet nedannämnda från Utsk:n inkomna memorial, betänkln och utlåtm, nemi. från ConslitutionsUtskottet:
N:o 67, i anledn. af de från samtliga RiksStln till Utsk. hänvisade anmärknlr vid mentor.
N:o 38; StatsUtskottet: N:o 36g, anglde Professor Grafströms motion om åtgärder till beredande deraf, att de af allmogen i Norr- och Westerbotten, som bos Grosshandlande!!
Liljewalch häfta i skuld för undsättningsspanmål, må i vissa läll derför njuta afskrifning; N:o 074, i anledn. af ålerremiss å 52 punkten af mern.
N:o 3oi; N:o 876, i anledn. afRiksStms skiljaktiga beslut ang:de inhemsk ulls belåning; Stats- samt A 11 m.