Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
October e. m. 433 Bevillningsutskott et nu föreslagit, hvaraf förhållandet ingalunda förändras, derigenom att Ridderskapet och Adeln för godt funnit, att på samma gång, sorn i afseende på Tullbeviliningen , fatta sitt beslut i åtskillige verklige Oeconomiska mål. 71 §.
RegeringsFormen, som jag redan uppläst, säger uttryckligen , att det är i afseende på yppade skiljaktigheter Stånden emellan, rörande ”grunderne för Bevillningen , sättet af deras ”tillämpning och Bevillningens fördelning till utgörande, ” som Riksens Ständers Beslut genom Förstärkta StafsUtskottet kommer att bestämmas. 8g §•
RegeringsFormen stadgar, att ”uti Riksens ”Ständers
Plena må frågor väckas om förändring, ”förklaring och upphäfvande af Lagar och Författningar, ” som Rikets Allmänna Hushållning röra; ”om sådane nya lagars stiftande . . . ,, ”hvilka frågor skola till utredning af Allmänna ”Besvärs- och OeconomieUtskottet förvisas.
Ständer äge dock icke makt, att i dessa mål ”annat eUer mera besluta, än föreställningar och ”önskningar, att hos Konungen anmälas, och hvara ”Konungen, sedan StatsRådet deröfver blifvit ”hördt, gör det afseende, han för
Riket nyttigt ”finnér - - Då det otvifvelaktigt lärer tillhöra Rikets Allmänna Hushållning, huruvida och på hvad sätt credit-upplag må tillåtas, så, i händelse 71 §.
RegeringsFormen kunde på denna fråga tillämpas, skulle äfven hvarje Oeconomisk fråga kunna blifva en Nämdfråga.
Det är i anledning aE Ridd, o. Ad.
Prot, IX Band. 2:dra Afd. 28. m Sen 2~ Oc.tdber e, m. yttrandet, ait en oGcbnomisk fråga ej skalle Stina na komma under Nämnd,, sorn jag anhåller få. fästa upp ni ari jam het en deruppå, att 70 §.
Riks-' d«gsOrdningen innehåller: ”stadna RiksStåndsn s’i sina beslut Öfver någon fråga', uti hufvudsakligen eller till vissa delar skiljaktiga meningar, ”då skal! hvarje Stånds beslut genom Protocollj”Utdrag remitteras tili det Utskotf3 som med må* ”let befattning haft, hvilket åliggs, att rasningar”ne så nära möjligt är, sammänjemka, och tued ”Förslag Öfver" denna jemkning inkomma till Rik»1 ''sens Ständars plena,-soia olver den yppade frågan ”sedermera' definitiv beslut®.
Skulle detta försök ”till jemkning fruktlöst aflöpa, utväljs Riksens ”Ständer i slöa särskilta plena genom allmän om— ”röstning tili -t2 'nämnd att förstärka det Utskott, ”till hvars handläggning målet hört, så att jLe”damötetne blifva trettio af hvarje Stånd, hvilka ”samfält och leks. efter Stånd röste, såsom 53 §. ”föteakrifver, ofver den t vistiga frågan, och äge ”att densamma mod Riksens Sanders rätt afgöra.’'
Deraf feijé? klart, att så väl GecoöömieU tökottet som andra Utskott uti maij hvilka Riksens Stan*’ der äfpjert, och >r.ké kunna förfalla, men hvaruti de skiljt sig i .ende & detaillerne, kunna föt* stärkas till nämnd.
Af sådan egenskap ligger på Ridderskspetr. ~r Adelns bard -ett förslag frän OeconoreieUrskettet till voteringspropositioner i Förstärkt OeconomieUtskott, i frågan om tillsättande af BsklädnadsDireetioner vid indelta Cavalleriet sorn Ständerne beslutat, men hvaröfver de Stannat i olika beslut rörande sättet.
PresteStåndet har likväl nu mera instämt med Ridder* skåpet och Adal0} Sä att frågan cm Nämnd för* Den 27 Octoher ct m'.
435 faijer.”
Att återkomma tili försvarande fråga, så ar det genom 3 Ståndsj beslut afgjordt, attcre«( elit-upplag skola aga rum, men £i“aden hafva sksljt sig i hagarne huru och hvarest de skela inrättas.
Öet är således i dessa dalar sera votoringsprdpööitioner rätteligen aE Utskottet blifvit' uppgjorde dil afförande af IJämnd ,< oå vida ■.] Ridderskap.;! cali Adciu cchBorgareStliidet frånträda da meningar hvilka dessa Stånd yttrad BE förfaller visserligen närvarande fråga, men nu £a5’ iiehålier ej propositionen annat äa son; föijer is ”Den oom bifaller, att i alin ds.
Stapelsfudej; ^hvarest Tulluppbörden, inberäknad' lils- och’ ”Lotäafgister3 enligt lotti års Bokslut, up; guti t”?. 4,000 Riksdaler Banco, och således i Etäeerve ”Stockholm; Götheborg, Gefle, CsrlsLrona. ”hamn, Malmo, Norrköping^ Calmar, ' -y,~.
• * kingborg, Westervik, Ystad och Uddevalla, .'Cre-^ ”ditupplag, skall äga rum, caliei dst al EevitH ”ningstJtskottet gjorda och fci HÖgvÖr-ugs
Präster ”samt Hedervärda BondéStåiHét voterar:” ’ Ja; Den det ej vill, voterar Nej; ”Vinner
Nej, kommer serskild votering att ”anställas, till utrönande deraf , huruvida detta ”Creditupplag med det af HöglofHge Ridderskas, pet och A.Jein föreslåsjne tillägg tr.ä äga rum, geller om, enligt VäJlofiige BorgsreStåndets Ee-t 43o Den 27 October e, rn. ”slut, det på Kongl. Maj;ts Nåfliga pröfning skall ”bero, huruvida ett sådant Credit-Upplag i alla ^Stapelstäder må införas.”
Denna voteringsproposition är fullkomligen enlig med de meningar, som Ridderskapet oell Adeln samt EorgareStåndet haft , och antingen måste de frånträda sina iankar, eller frågan genom Nämnd afgöras, Det är således icke för att förvandla denna fråga till Bevillningsfrlga , som den skal! genom Nämnd afgöras, utan för att få något beslut.
Jag ber att få fästa deras upp. märksamhet, som tro, att ett Oeconomiskt mål ej möjligen kan genom Nämnd afgöras, deruppå, att det är ganska möjligt, ty om Riksens Ständer få ett oeconomiskt mål från Kongl. Majit, äga ej Riksens Ständer, att-icke lemna svar.
På denna grund kan förstärkning af OeconomieUtskottet komma att äga rum.
Hvad åter angar, att jag fästat mig vid 34 §.
Riksdagsordningen, så kommer det deraf, att där ej finnes ett ord nämndt om Handeln.
Där talas om allmänna hushållningen, fattigvården, m. m., men ej om handeln.
Derföre har jag trott mig böVa yttra, att allt som har sammanhang med handeln, är Eevillningsfråga och behöfver en särskilt behandling, så snart det ej hör till allmän hushållning, eller ingriper i rent oeconomiska frågor.
Här är ej förhållandet sådant, utan här äto 5 olika beslut, som måste genom Nämnd saramanjemkas- Jag anhåller således om Proposition till bifall å Betänkandet. isen 27 Öetober e, m.
Ehuru slutet af 75 §.
Riksdagsordningen torde tjena- till förklaring af hvilka mål, som böra behandlas på det i 73 §, Riksdagsordningen föreskrifne sätt, vill jag likväl icke bestrida, att OeconomieUtskottet förstärkt till Nämnd, kan komma att bestämma Riksens Ständers Beslut i vissa fall 5 men jag hemställer om ej i denna händelse frågan om credit-upplagen bor också afgöras litaf förstärkt OeCononieUtskott. 73 §. säger; ”skulle detta försök till ”jemkning fruktlöst aflöpa, utvälje Riksens Ständer i sina särskilta Plena genom allmän omröstning till en Nämnd, att förstärka det Utskott ”till hvars handlciggningTmålet hört.”
Lika så litet som utöfningen af Riksens Ständers rätt, att fastställa afgifterne å de varor, som införas, kan förvandla sjelfva frågan, huruvida dessa varor må införas eller ej, från oeconomisk till beviilningsfråga, lika litet lärer bestämmandet af en afgift för på creditupplag deponerade varor kunna verka en dylik förvandling, rörande sjelfva frågan> och på hvad sätt dessa upplag må tillåtas.
Friherre Cederjtråm; Jag har ej haft tillfälle, att genomläsa Betänkandet, men om det förhåller sig, Sorn Herr Rosenblad nu sednast anfört, att BevillningsUtskottet skulle hafva föreslagit, att ‘frågan af förstärkt Statsutskott skall afgöras, så kan jag ej deruti instämma, ty det är rakt lagstridigt.
Enligt 73 § Riksdagsordningen bör det Utskott, som med målet befattning haft, aigöra det, sedan Utskottet blifvit förstärkt.
Detta är icke något Bevillningsmål, och hör sålades ej till Förstärkta StatsUtskottet.
Alla an - i.
PROTOCOLL, HÅLLNA HOS HÖGLOFLIGE MM>aiS2Ul®S3i ocji ÅD1M» VID JTufltima i År IS53.
Färsta Muftet. STOCKHOLM.
Hörbergska Boktryckeriet, 1 8 5 4, Ti.. följd af 62 § i Riksdagsbeslutet af Hl, 4 September 1851, hvarigenom R.
St. blifvit kallade, att d. 15 November 1853, till lagtima Riksdag i hufvudstaden sig infinna, och sedan K. M., genom öppet nådigt Bref af d. 13 Juli sistnämnde år, behagat samtlige R.
St. derom erinra, blef ä den sålunda utsatta dagen Riksdag med vanliga ceremonier utblåst; och täcktes K. M. till Landtmarskalk i nåder utnämna Kammarherren, Landshöfdingen i Östergöthlands
Län, Kommendören af K. Nordst.-Orden, Riddaren af K. Svärds-Orden, Kommendören af K.
Nederländska LejonOrden och af K.
Danska Dannebrogs-Orden, Hr Grefve Henning Ludvig Hugo Hamilton, som efter det han inför K. M. aflagt Landtmarskalkseden och blifvit öfverlemnad till de 2:ne äldste närvarande Grefvar, Öfverste Kammarherren m. m.
Hr Gr. Mauritz Axel Lewenhaupt och Öfver-Kammarherren m. m.
Hr Gr. Gustaf Göran Gabriel Oxenstjerna, af dem beledsagades till Riddarhuset och derstädes vid ingången emottogs af Riddarh.-Direktm, Riddarli.-Sekret. och öfrige till Riddarh.-Kansliet hörande personer.
Hr Gr. o. Landtm, utsatte derefter, enl. 10 och 11 §§:ne i Riddarh.-Ordn., första upropet af R. o. Adis första anteckning till nästföljande dag, Onsdagen d. 16 November kl. 11 f. m., och andra upropet af samma anteckning till Thorsdagen d. 17 November likaledes kl. 11 f. m.
Sedan såväl denna som den andra anteckningen, hvars båda uprop skedde d. 19 November, hade försiggått, sammanträdde H. R. o.
Ad. första gången Måndagen den 21 November in pleno kl. 12 på dagen.
Hr Gr. o. Landtm, öpnade sammankomsten med följande tal:
Högvälborne och Välborne Herrar Grefvar, Friherrar, Ridders, och Adelsmän!
Konungen för andra gången nådigst behagat åt mig updraga det ärofulla kallet, att under ett Riksmöte vid R. o. Ad:s öfverläggningar föra ordet, har jag vid dess emottagande, om möjligt ännu lifligare än den första gången, kännt mina krafters otillräcklighet att motsvara anspråken pä en plats, af ål - i Den 21 November. der beklädd af män, dem icke blott R. o. Ad., men fäderneslandet räknat såsom prydnader.
Jag erkänner också öppet, att tanken derpå mången gång, — ej minst i detta högtidliga ögonblick, — djupt nedtrycker mig.
Men bredvid det nedslående medvetandet af bristande förmåga står den lifvande och stärkande tanken på min pligt, utstakad af Konungens vilja och ökad genom ett tacksamt minne af den öfverseende välvilja, jag under ett föregående Riksmöte af detta Stånd fått röna.
Grundad, såsom jag hoppas, pä vissheten, att jag, under alla förhållanden med aktning för andras öfvertygelse, likväl orubbligt följer min egen, och alt den grundlag, jag nyss åter svurit att med all min förmåga uprällhålla, utgör den enda ledtråden för mina ord och handlingar, skall den säkert icke heller 1111 undandragas mig af ett Stånd, hvars benämning bör häntyda pä ädelhet, ej blott i börd, utan ock i tänkesätt.
Sådan är den förhoppning, under hvilken jag härmed förklarar 11. 0. Ad:s öfverläggningar öpnade, och är det utan andra anspråk, än dem en redlig vilja kan gifva, som jag vördsamt anhåller, att i R. o. Ad:s vänskap, välvilja och förtroende få vara innesluten.
Uplästes Stadgan till ordnings vinnande vid H. R. 0. Ad:s sammankomster af d. 1(1 Nov. 1823, äfvensom det d. 4 Dec. 1834 dertill beslutade tillägg.
Hr Gr. 0. Landtm, erinrade, att det enl. 39 § Riddarh.- Ordn. tillkomme 11. 0. Ad., att besluta om tillåtelse för främ mande åhörare att bevista det Höglofl.
Ståndets öfverläggningar, samt hemstälde derjemte att med utdelning af biljetter till läktaren för främmande åhörare må fä tillgå såsom hittills varit öfligt, hvilket bifölls.
Med tillkännagifvande, att på sätt vid föregående Riksdagar varit vanligt, en klubb för R. 0.
Ad. blifvit i Operahuset provh soriskt inrättad, hemstälde Hr Gr. 0.
Landtm, om R. o. Ad. behagade lemna sitt bifall till denna klubb-inrättnings bibehållande.
Hr Gr. 0. Landtm, tillkännagaf, att RiksSt:n i morgon f. m. skulle komma att emottaga hvarandras Helsnings-Deputalio ner, samt anmodade de ledamöter, som ville deltaga i den till MedSt:n afgående Helsniugs-Ueputationen, att dertill anteckna sig1 hos Riddarh.Fiskalen, som äfven egde anteckna de ledamöter, hvilka önskade deltaga i R. 0.
Deputation för utläggande af till nästa Onsdag utsatte underd. upvaktningar hos D.D. M.M. Konungen och Drottningen samt D.D. K.K. H.H. Kronprinsen och Kronprinsessan.
Då härefter Hr Gr. 0. Landtm., med erinran att R. 0. Ad., enl. 47 § Riksd.Ordn,, egde utse 2:ne ledamöter till delta - Den 21 November. 5 gande i Talmansöfverläggningarne, hemstälde om R. o. Ad. behagade till anställande af detta val utsätta samma dag, då Bänkmansvalet komme att ega ram, anmälde sig och yttrade:
Såvidt jag rigtigt fattat Hr Gr. o. Landtm.:s framställning, lärer frågan vara den, att Ståndet skall utse 2:ne dess ledamöter för att jemte Hr Gr. o. Landtm, deltaga i Talmansconclaverne.
Så långt jag minnes tillbaka har R. o. Ad. altid ät sin Talman Hr Landtm, öfverlemnat rättigheten att välja de medlemmar af R. o.
Ad., som Hr Landtm, funnit böra honom i Talmansconclaverne biträda.
Jag tror att R. o. Ad. icke har vid något tillfälle, och aldraminst vid delta, haft skäl att frånträda ett sådant bruk, och jag hemställer derföre, att R. o. Ad. måtte åt Hr Gr. o. Landtm, öfverlemna denna valrätt, hvarpå jag anhåller om propos.
Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade, på sätt Hr Printzensköld föreslagit, åt Hr Gr. o. Landtm, öfverlemna att utse de ledamöter af Ståndet, som borde i Talmansöfverläggningarne deltaga.
Hr Gr. o. Landtm, betygade R. o. Ad. sin erkänsla för det honom härvid visade förtroende och tillkännagaf att han, i hopp att derigenom motsvara detta förtroende, finge anmoda JU 115 Gr. Lagerbjelke, Guslaf och JVs 2275 Hr Lefrén, Johan Pehr, alt i Talmansöfverläggningarne deltaga.
Lagerbjelke, Gustaf, anförde skriftligen:
Lika nyttigt som det otvifvelaktig! är, att uti Lagstiftande församlingar ett icke alltför inskränkt antal personer deltaga uti frågornas slutliga afgörande, lika olämpligt har det alltid visat sig om en sådan talrikhet förefunnits bland dem, som skola gifva frågorna deras förberedande utredning.
Ett sorgligt exempel uppå sanningen häraf har mer än tillräckligt gifvits genom det sammansatta Lag-, Bevilln:s samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk., der utredningen ang:de de frågor, som röra Bränvinstillverkningen och försäljningen skolat af 112 personer åstadkommas.
Med anledn. häraf, och som med visshet kan antagas att behandlingen af nämnde frågor linder innevande Riksdag blifva af mer än vanlig betydelse, samt det således är af ökad vigt att utredningen af desamma anförtros åt ett lagom stort antal, dertill samtelige i möjligaste måtto fullt lämpliga personer, så vågar jag vördsamt föreslå att R. o. Ad. måtte pä grund af 36 § 3:dje mom.
Riksd.- Ordn:n, för sin del besluta nedsättandet af ett serskildt Utsk., bestående af 24 ledamöter,! 6 från hvarje Stånd, för att behandla frågor ang:de Bränvinstillverkning och försäljning.
Skulle R. o. Ad. bifalla detta förslag, vågar jag lika vördsamt föreslå, att IL o.
Ad. måtte inbjuda de öfriga St:n att uti samma beslut instämma.
Begärdes på bordet. 6 Den 2 2 November.
Under de sednare Riksdagarne har varit vanligt, att utse Suppleanter för att inträda i Ulsk:n, då någon af de ordinarie ledamöterne äro af tillfälligt förfall förhindrade.
Nyttan af dessa Suppleanter har nogsamt visat sig, och jag vågar derföre vördsamt föreslå, att R. o. Ad. ville härutinnan falla dylikt beslut som vid sist!, riksdag.
Afven detina motion begärdes på bordet.
II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 1 e. m.
In fidem protokoll?.
Tisdagen den 22 November 1853.
Anmäldes och emotlogs på vanligt sätt en Deputation från Hederv. BondeSt., anförd af Riksdagsmannen från Kronobergs
Län, f. d. Talmannen Nils Pehrsson, som helsade R. o. Ad. med följande tal:
Å BondeSl:s vägnar frambäre vi till Höglofl. R. o. Ad.
Ståndets vördsamma välkomsthelsning.
De ärenden, som vid denna Riksdag förekomma, äro, utan tvifvel, för Fäderneslandets framtida lveka och förkofran, af den vigt, att de påkalla Folk-Ombudens hela verksamhet och mognaste eftertanka, för att bringas till ett önskvärdt slut.
Men för att upnå ett sådant ändamål, erfordras icke blott den enskilde representantens goda upsåt och hvarje särskildt
Stånds allvarliga bemödande, utan ock den endrägt och samhällighet emellan RiksSt:n, hvarförutan hvarje sträfvande varder om intet.
— BondeSt. gör sig förvissadt, att Rikets första Stånd, skall, i detta, som i andra hänseenden, gifva föredömet, och att ett godt förhållande emellan Höglofl. R. o. Ad. och Bonde-St. således fortfarande skall komma att ega runi.
BondeSt. utbeder sig att äfven hädanefter få vara inneslutet i Höglofl.
IL o. Ad:s välvilja och förtroende.
Landt m. svarade:
Den helsning, Deputerade från Hederv.
BondeSt. framburit, emottages af R. o. Ad. med upriktigaste tacksamhet.
Mellan Riksdagarne delande det Hederv.
BondeSt:s sträfvanden och omsorger för jordbrukets utveckling, för lifvandet af våra kommunala inrättningar och upfyllandet af deras fordringar, måste R. o. Ad.
Den 22 November. 7 känna såsom en liflig tillfredsställelse och ett behof, att under Riksdagarne erfara det Hederv.
BondeSt:s förtroende, understödjas af dess fosterländska bemödanden, och med dess erfarenhet rikta sin egen. R. o. Ad. önskar och hoppas att under innevarande Riksmöte få åtnjuta dessa fördelar, lika visst som det Hederv.
BondeSt. alltid skall mötas af R. o. Ad:s aktning, vänskap och förtroende, tänkesätt dem R. o. Ad. anhåller att
Deputerade måtte å dess vägnar till det Hederv.
Deputationen med vanlig ceremoni, utbeledsagades.
Ankom och emottogs en Deputation från Vällofl. BorgareSt., anförd af Rådmannen i Stockholm, Johan Gustaf Brodin, som yttrade : Till H. R. o.
Ad. frambär vid innevarsde Riksmötes början BorgareSt., genom oss, dess Deputerade, Ståndets vörda samma helsning och lyckönskan.
Med denna helsning förenas uttrycken af utmärkt högaktning och genom den framburna lyckönskan till de förestående öfverläggningarne uttalas ej mindre öfvertygelsen om H. R. o. Ad:s fosterlandskärlek och städse visade beredvillighet till upoffringar för det allmänna bästa, än äfven den förhoppning, att R.
St:rs allvarliga bemödanden skola leda riksdagsförhandlingarne till den af alla önskade utgång, som innefattas uti de betydelsefulla orden:
Med dessa tänkesätt anhåller BorgareSt. att få vara inneslutet i H. R. o. Ad:s fortfarande ynnest och bevågenhet.
Till besvarande häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm.: R. o. Ad., som med tacksamhet emottager det Vällofl. BorgareSt:s helsning, erfar med glädje de tänkesätt af vänskap och förtroende, densamma uttrycker.
Der alla lifvas af en känsla, kärlek till fäderneslandet, och sträfva till ett mål, fäderneslandets, lycka och ära, skall arbetet blifva lätt, och det motstånd, våra bemödanden någon gång torde finna i olika åsigter om sättet att ernå det gemensamma målet, icke blifva oöfvervinnerligt.
Med denna förhoppning går R. o. Ad. den nu började Riksdagen till mötes, förvissad att densamma, fortsatt under enighet och ömsesidig aktning för olika öfvertygelser, ej skall undgå alt bära goda frukter till spridande af en sann bildning, industriens utveckling och den lagbundna frihetens betryggande. R. o. Ad. önskar det Vällofl.
BorgareSt. lycka till dess förestående arbeten, anhållande att Hrr Deputerade behagade till det Vällofl.
BorgareSt. frambära försäkran om R. o. Ad:s aktning och vänskap.
Anmäldes och emottogs en Deputation från Högv. PresteSt., anförd af Biskopen i Westerås Stift, L. af K. N. 0., Doktor Christian Erik Fahlcrantz, som lielsade det Högloft.
Ståndet med följande tal: 1 den helsning, som vid de åter begynnande rådslagen om 8 Den 22 November. ett älskadt fosterlands bästa, sändes K. o. Ad. af PresteSt., mäste dettas åsigter hafva sin djupaste källa i föreställningen af det gemensamma Fädernesland, till hvars ombud Presterna af församlingen och dess hufvud kallade äro.
I31ott ur denna föreställning kommer djup, sanning, klarhet i begreppen af det jordiska fäderneslandet och dess högsta angelägenheter, samt ren och uphöjd kärlek till detta.
Samma föreställning vördar ock det Ridderskap, sorn öfvas i den Högste Konungs oell Hans rikes, ljusets, sanningens, den verkliga ärans tjenst och mot dessas hender — den Adel, hvilken i sådan verksamhet sig bevisar.
Ståndet, har i sin benämning den sinnrikaste erinran om sin kallelse och har i antagandet deraf gifvit sitt skönaste löfte.
Från själens
Adel är handlingens Ridderskap oskiljaktigt.
Denna sanna Adel uppenbarar sig främst, då fosterlandets stora intressen äro i fråga, så väl i sin bevarande, sorn i sin ombildande eller nybildande rigtning.
För detta sinnelag försvinner frestelsen till ensidighet och det småsinne, som skapar och stämplar partier.
Säkert hafva vi haft nog af båda riktningarnes villor och öfverdrifter, för att förstå, huru just det, söm väcker mesta strid, dock är det för begge ytterligheterna aldragemensammaste i frånvaron af den uphöjning i tänkesätt, som anar och söker ett stort mål och som omedelbart utesluter allt lågt i syften, bevekelser och medel.
Med glad och villig högaktning erkänner PresteSt. den uphöjda anda, som gör det Höglofl.
Ståndet värdigt sitt betydelsefulla namn, och har i den länge njutna erfarenheten deraf en borgen för sitt hopp om äfven nu förunnad vänlig samverkan till Fäderneslandets väl. I R. o.
Ad:s ynnest och förtroende beder PresteSt. alltid få vara inneslutet.
Härtill svarade Hr Gr. o. Landtm.:
Med upriktig tacksamhet emoltager R. o. Ad. det Högv.
PresteSt:s välkomst-helsning, R. o. Ad. finnér deri en Ökad anledning till den glada förhoppning, att de band af ömsesidig aktning och förtroende sorn under framfarna tider förenat detta Stånd med vårdarne af folkets och samhällets dyrbaraste angelägenheter, religionen och den vetenskapliga bildningen, under detta Riksmöte skola ytterligare befästas under enig samverkan för ett älskadt fosterlands väl.
Vigtiga frågor, djupt ingripande i folkets sedliga lif, sä väl som i dess industriela verksamhet, skola otvifvelaktigt äfven denna Riksdag blifva föremål för R.
St:s behandling. R. o. Ad. skall ej underlåta, all åt dem egna den sorgfälligaste pröfning.
Men R. o. Ad. känner djupt, att all sanning, allt verkligt godt, ytterst måste hvila på religionens fasta grund, och R. o. Ad. måste derföre med lifligaste tillfredsställelse känna vissheten att under sina bemödanden finna en ledning och ett trofast stöd i det Högv.
PresteSt:s uplysning och fosterlandskärlek. R. o. Ad. anhåller att Hr Biskopen och Hrr Deputerade be - Den 22 November. il hagade till det Högv.
PresteSt. återbära -uttrycken af R. o. Ad:s högaktning och vänskap.
Sedan äfven denna Deputation blifvit utbeledsagad blef N:o 86, Gr. Hamilton, Jakob Essen, af Hr Gr. och Landtm, anmodad att med R. o. Ad:s Helsnings-Deputation afgå till de öfriga RiksSt:n. Föredrogs Gr.
Lagerbjelkes, Gustaf, i gårdagens plenum väckta motion om tillsättande af ett särskildt
Utskott för behandling af frågor ronde Bränvinstillverkningen.
Upplästes ett af Hr von Hartmansdorff, Aug., inlcmnadt sålydande anförande:
Mig förekommer det för tidigt, att afgifva förslag om sättet att behandla en sak, hvilken ännu icke ligger på Ståndets bord, vare sig genom Kongl, propos. eller enskild motion.
Kommer icke någon dylik, så är öfverläggningen om behandlingssättet öfverflödig.
I alla fall, måste detta rätta sig efter propos:ns eller motionens beskaffenhet.
Innebär hon blott förslag till ändrad beskattning: så blifver behandlingssättet enklare, än om hela bränvinsförfattningens omskrifning äskas.
Det kan då hända att man finnér ett särskildt Utsk:s tillsättning onödig.
Vid Utskrns sammansättning är det visserligen beqvämligare för Elektorerna att på förhand veta om något särskildt Utsk. skall äga rum, samt att genast rätta valen derefter.
Men denna omständighet är af så underordnad vigt, att hon ej bör verka på hufvudsaken, som är att först veta om något särskildt Utsk. behöfves och hurudant det bör vara.
Ingendera delen kan man känna förr, än Kongl, propos., eller enskild motion, i ämnet, framkommit.
Intill dess yrkar jag vördsaml. att förslaget, om ett särskildt Utsk.-s tillsättning för bränvinslagstiftningen måtte få hvila oafgjordt.
En viss Hr Gripenstedt i verlden, !gjorde sig vid en Riksdag mycken omak för tillvägabringandet af ett Bränvins-Utsk,, men vann för denna sin älsklingsidé endast namnet.
Jag tror att det äfven nu bör stadna dervid, att af detta Utsk. icke blir annat än namnet, fullt öfvertygad att R. o.
Ad., långt ifrån att anse nödigt att belasta Riksdagen med nya Utsk., skola hafva det förtroende till ledamöterna af de vanliga Utsk:n, att de anse dem lika väl kunna behandla frågan om bränvinets tillverkning, ordnandet och reglorna derför, som de flera andra lika vigtiga om icke vigtigare frågor.
I öfrigt är den af Hr Gr.