Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Pä deste grunder och dä möjUgheten af missbruk, hwarigcnom ert luek uppehöll skulle kunna Borgenären tillskyndas för utbekommandet af sin fordran, hwwarföre ha» i den oklast iiltecknade Egendomen hade säkerhet, icke borde gilwa Lagstiftaren anledning, art för en Borgenär bereda tillfälle, akt genom walet af ett aflägset Anckionsställe för underpris ätkomma sin Gäldeuärs Egendom ansägo Skars-Rädets Ledamöter i nnderdäniqher lika med Rikets Ständer walet af stället till Auktions förrättande dä förening emellan Borgenär rch Gäldenär ej kunde träsfas böra tillkomma denne sednare och Föcfattningarne enligt Hwilka dek förut ankommit pä Borgenären, att lära försälja Egendomen pä LandS-Canceliet följaktligen ändras.
Men vä i händelse denna rättighet skulle utsträckas sä midt Rikets Ständer förcstagit sä att Gäldenären singe utsätta hwad ställe inom Häradet eller Tingslaget han hälst ästundade, det ä andra sidan skulle kunna leda till det missbruk, att dä skulden wore sä stor att öfwerskott icke kunde erhällas
Gäldenären för att hindra försäjningen eiler skada Borgenären walde et sä aflägset eller obcqwämt ställe, atr köpare swärligen kun - Den 28 Zebruarii. »Z8r kunde sig där inställa, killstyrkke StatS-RädctS Ledamöter i undcrdänighek, an den af Rikets Stäiider, söresiagne
Lag matte pä dek sätt rättas, atr i händelse Borgenär och Gäldenär ej kunde öfwerenSkomma om stället till den i mät ragne fastighetens försäljande, dek mätte ankomma pä Gäldenär art bestämma om Auction skulle förrättas a Lands-Canceliet eller ä Tingsstället i det Härad eller Tingslag Egendomen wore belägen; och borde stället till Auktions förrättande ehwad Borgenär och Gäldenär derom öfiverenskomma eller dek af Gäldenär en msättes »vid utmätningen tillkännagifwas förräktnlngsmanuen pä det Klingörelserne om Auction mätte kunna derefter rättas.
Maj:t eäckteS i Näder bifalla Högsta DomstolenS undcrdäniga hemställan, sä midt den af StgkS-Rädet enhälligt wore understödd, men i anseende till den del deraf, hwarom olika rankar hos Stars-Rädets Ledamöter nu upkommit, täcktes Kongl. Maj:t i Näder gilla, hwad de fleste Ledamöterne i underdånighet nrtrak; i likhet hwarmed Eonrra-Pro» position skulle Rikets Ständer medelås 7u kiäem krotocolli l>. k. Kitell. Utdrag af Protokollet, öfwer Justikiä Ären« der hällit i Kongl. MajstS Högste Domstol, Tisdagen den »6 Februari» »8io.
Rar» LZ82 Den 28 Zebrnarii. Närwarande AustrriT-Räderne: I^agerlieimGrefwe 6^Uenbor§. von 8trokirck.
Grefwe klamiltondlidolius. kopxius.
Liom.
Aterstäldes Rikets Ständers underdåniga skriftne! se den 28 sistledne December, hwilken uti Högsta
Domstolen den io i denna manad blisrvit föredragen och till närmare päseende af Högsta Domstolens Ledamöter dem emellan circulerat, angående Riksens Ständers hemställan: i.o
Att wid wärdering ä Egendom, som för Gäld utmätes, i allmänhet mätte iagttagaS hwav genom Kongl.
Brefwer den 17 Junii 1789 för Härjedalens Jnnewanare serskilt finnes stadgat, att nemligen Krono eller- Bergsfogde, eller den som under deras answar utmätningen werkställcr bör wid samma tillfälle uprätta en fullständig beskrifning öfwer fastig» helen och med biträde af twänne ojäfwige nämndemän den samma wärdera, hwarwid Ägare skulle wara obetagit att ej allenast andre gode män till förrättningens öfwerwarande sjelf tillkalla, utan ock om sä ästundas, akt pä egen bekostnad söka Domarens Dett 28 Zebruanr. rsZZ Embets^ätgard, hwilket i fädant fall genast hos Utmätningsmannen innan deras afresa, samt sist inom en mänad derefter hos-Domaren killkännagifwes, kommandes annars, alk likmätigt io H i ärs Förordning wid en wäcdering bero.
Det undantag frän hwad Förfatkningarne i allmänhet stadga, Kongl. Majn genom Dest Högstberörde Näviga Bref för Heriedalens Jnnewänare mrdgiftvit, att nemligen ivärdering ä Fast Egendom som stall i mat gä samt ä Auction försäljas mä af L:ne närmast i orlén boende Namndeman fä werkställas grundar sig wal i synnerhet pä det särstilra förhållande med denne ort akt ben i yttersta gränsen af Jemtlands Domsaga är belägen, sä att kostnaden till Skjuts- och Dagtraktamente för Haradshöfdinge och Nämnd stulte ofta stiga högre an det hwarom twistaks wärdt more; men da i mer och mindre mohn samma menliga följder för Gäldenär ä andra orter kunna äga rum i anseende tili dea större kostnad, som alltid
Domarens tillkallande wid sädane »värderingar medförer, än om densamma pä sätt Riksens Ständer förcstagit, af Utmätningsman företoges och hwarken uppehöll elter osä-erhet för Borgenären i sin ratt härigenom kan upkomma, enär GÄbenären, om han med den sörsta wärderingen more mistnöjd, bör sädam genast hos Utmätnings» mannen lillkannagifwa och inom en mänad om no wärdering hos Doinaren sig anmäla samt Borgenärens betalning i allt fall mindre beror pä värdering än det belopp hwarlill den ulmätte Egendomen ivid Anctionen kan upstiga, fa fann Högste
Domstolen för Z:te Band. s.hra 2lfd> 105. 1584 Ten 28 Zcbruarii för sin del icke betänkligt att ä hwad Riksens Ständer i denna del föreslagit tillstyrka bifall. 2:0
Att i händelse Borgenär och Gäldenär ej kunna öfwerenskomma om stället till den pantförstrifne Egendomens säljande, Auctionen mätte wcrkfiällas i det stället inom Häradet eller Tingslagek, som Gäldenaren sjelf förestår eller'ock ä Lands-Cancelliet om sädan af honom ästudas, hwilkei i bägge fallen borde förrätmingsmännen uttryckligen lillkärrnagifwas.
Hwad i detta ämne genom Kongl. Brefwet d. 22 Februarii 1770 och Kongl. Resolutionen d. 21 Junii 1793, Z- 7 stadgadt, att nämligen Auctionen ä utmätt fast Egendom bör ä Lands-Canc»lliet förrättas , enär wederbörande, hwilka försäljningen anga icke arv derom öfwerens, att den wid HäradsTinget företages, synes i Högsta
Domstolens tanka säkrast befordra den förmän Borgenär och Gäldenär i deste fall haswa gemensamt att Egendomen till högsta möjliga pris sörsäljes.
Den enes och andres räll äro lika gällande och böra bewaras för mistbruk, hwilka likwäl lätteligen kunde äga rum vin Gäldenär, hwars enstilta förmon, det ofta kunde wara, att förswära den i mät tagne Egendomens försäljning , ägde att efter egit wälbehag
Auctionsställek utsätta och derigenom til! äswenkyrs bereda hinder och uppehåll i Auctionens werkstallande.
Domstolen tillstyrkte allt derföre att
Förfarrningarne i detta ämne mätte oförändrade warda bibehällne. z:o
Att det hittills rvanlrga försäljnings - sällek af Ben 28 Februari!» rZ8§ ss upp- och afflag malte asskaffas och endast Upp« stag nyltjas; dock att med de Egendomar, som Baugner, och andre publique Werk för iNlecknade fordringar läka försälja, Mä esler förra Författningar förhällas.
I denna fråga om Fastigheters försäljnings-sakt Nilsag Högste
Domstolen det icke aldeles wara lured! i hwad mohn det nn brukeliga geponi upp- och afstag elier dek Riksens Ständer förestagit, mä wara nyuigast för Gäldenär och Borgenär.
Hitintills gällande Förfallningar grunda sig pä den för.
Modan, att genom upp- och afstag
Egendomen skulle gä till högsta möjeliga pris.
Erfarenheten torde wisa att detta änbamäl i allmänhet wunniks, änskönt någon gäng tilläfwenkvrs ett annae förhällan, de i anseende till serffille omständigheter inträffat.
Dä likwäl Riksens
Ständer önskat den nu förestagne förändringen och nägre hufwUdsaklige skäl deremot icke upstä, skulle Högste sDoMstolen ej tweka alt i underdänighet tillstyrka bifall deraf, sä framt ej Riksens Ständer derjemte förklarat» att sörre Författningar
L denne del borde tjena till efterrättelse i anseende till de Egendomar, bwilka aro pant, satte i Banque» och andre publique Castor.
Uti en fräga af den beskaffenhet som denna synes Högste
Domstolen af skiljaktig- grunder för Lagstiftningen, hwarken kan eller bör äga rum, och att hwad som är nyttigt i ctt fall mäste wara det i alla andra af lika beskaffenhet: och deremot om Mot Banquens eller andre publique Castors säkerhet det more stridan. de att antaga hwad Riksens Ständer i öfrigt förestagit , bör icke eller samma Författning säfoM lika »586
Der; 28 Zebruarii. ledande kill andre fordrings-agares försäng antagas.
Pä desie grunder fann Högste
Domstolen sig ej kunna tillstyrka bifall af Riksens Ständers hemställan, sadan den nu gjord blifwit.
In Mern xrotocoll!
Lamuel Arkenius.
Desie bägge Kongl. Propositioner remitterades till Lag-Utskottet.
Företogs till afgörande Stats - Utskottets den 2i Februarii pä bordet lagda Memorial, rörande Lön-tillökning för Öfwer - Commiftarierne wid General Assistance- Contoiret Heirick och UönkerZ m. m.
Uplästes: Riksens Högloft.
Ständers Lag-Utskotts Utlåtande öfwer de hos Högloft.
Ridderskapet och Adekn anförda, till Utskottet remitterade anmärkningar öfwer desi den n sistl.
December afgisne
Betänkande om inskränkning i friheten att göra §u dei Lommiper.
Den - Den 28 gehrnar».
Den anmärkning att hafwa sträckt sitt Utlä' tande utöfwer den ai äerr Uinäliröm wäckte motion hade Mstottet minst wantat sig.
Herr Iflnck. liröm har mkat utarbetande af en Lag, som, i afseende pä Testamenten, Donationer och andra dylika afhandlingar, stadgade sädane grönför dispositionsrätten af Fastigheter, att sä förderfligt:
Författningar som en del Fidei-Commisi Stiftelser, hädanefter icke mä kunna göras.
Han har widare önskat, att en dylik gräns, som den i Frankrike redan bestämda , äfwen hos osi i detta afseende wore gifwen.
Dä nu Fransta Civil-Lagen eller den sä kallade Locke Napoleon förklarar de Testamenten och Donationer ogilltige, som gifwas kill förmän för ofödde, dä den förbjuder subsiitutioner, utom afseende pä Barnabarnen och Systonsbarn, med det uttryckelig» förbehåll att ingen af Barna- eller Systonsbarnen i sädant fall sär uteslutas; lärer häraf inses, akt dä, enligt Utskottets tillstyrkande, det skulle wara en Testator tillätit, att efter förste emottagaren, substituera blott en enda af hans barn eller ock nägon oskyld, Utskottet således föreflagit wida mindre inskränkning i Testaments- och Dispositions-friheten, an Memorialet äsyftar.
Widare får Utskottet förklara, alt Frankrike icke är den enda hyfsade Nation, der denna frihet eller werkan deraf, blifvit inskränkt.
Utom det, att, i Italien, en stor del af Tyska Riket, samt Polen, Napoleons lagbok nyligen blifwit införd, hafwa i England de sä kallade Estatirail, som fordom swarade mot wära stdei-commisier flängt för detta blifwit i det närmaste reducerade, till likhet med annan fritt IZ88 Den 28 Zebruarii' disponible fastighet, enligt den för sin Lagkunskap namnkunnige Llackstones »vittnesbörd, som i sina Commentarier öfwer Engelsta Lagarne 2:dra Boken 7 Cap. yttrar sig salunda:
"Af en Clasi Medborgare, som wille bibehålla "oosiessionerna inom deras familier utwerkaves "Westminster Stadgan (cke stonig) hwilken hade me"ra afseende pä en gifwares wilje och afsigt an "pä lämpligheten deraf, eller pä desi förenlighet med "med allmänt bästa.
Denna stadga upliswade pä wisit "sätt de gamla feodal inskränkningar i Dispositions"sriheken, emedan den gas laga kraft ät en gif "vares förordnande, att en Fastighet flkulle ef"ter en särstild Successions-Ordning bibehallas "inom en familiegren och ester desi utgäng pä "manliga eller qwinliga lineön Återfalla till gifwaren.
"Införandet af denna FamillieLag förorsakade flere "olägenheter och twister.
Barn bleswo olydige mor "Föräldrar, emedan de wiste, art deras arf icke kun"oe huwudsakeligen förminskas:
Arrendatorer kunde ej "sä någon säker besittningstid:
Borgenärer gingo "miste om sine fordringar: förräderier saknade mot» "wigt i den Lag, som straffade sädane brott med "Egendoms förlust , emedan Esta eskail icke kunde "indragas till Kronan widare än för den brottsliges "lifstid.
De blefwo derföre med skäl ansedde för en "Källa till mycket ondt och et ämne för allmänt "misinöje.
Men emedan Ofwerhuset altid fortfor i "oen tillgifwenhet för Westminster-Skadgan, som beskyddade deras Familie-gods fran att förwärkas, war "oet föga hopp att genom Lagstiftande Waglen fä "oen häfwen.
Andre utwägar mäste derföre upfin"nas för att hämma denna Stadgas stadeliga följder.
Den -8 Februarii. rz8s "ber.
Förs! infördes den sa kallade CommoN Recove"cij som ^enligt hwad i 2l Capitler samma bok nar, "mare bestrifweö)" ar en flags fingerad Rattegäng, "hwilken ehuru införd genom en flags försätlig list "(pia kraus) antogs ivid Domstolarna, för att elude» "ra Westminster - Stadgan.
Och besia recoverys, "fastän först likasom i lönbom införda, hafwa nu "genom längwarigt oklandrat bruk blifwit en saker "utwäg för Innehafware af Estates-tail alt kunna "fä fritt disponera besia gods, samt flukeligen ge"nom Parlaments-Acter indirecte (d^ a fiäevenä) "erkände och gillade."
"Sedan duration af desi» Estates-tail salunda "blifwit i det mästa förkortad blef ester hand stadgadt : att de kunde förwerkas genom Högmålsbrott; "att wisia Arrende-Contracker derom borde för efter"kommanderne wara förbindande: att instränkningar"ne i dispositions - ratten äfwen kunde genom ett "flags förlikningar (fines) uphäfwas: och att Esta"tes-kail stulle häfta för Kronans fordringar: samt "slutligen äfwen för enstiltas, nar innehafwaren "blef Banqueroute.
Det lärer häraf wara tydligt, att, om Englands flor kan tillstrifwas desi Lagar angäende Fastigheter, det snarare bör anses härröra deraf, att Fidei-Commisi - Författningar redan till deras werkan uphört, än deraf, att de fordom der funnits gällande.
Enligt hwad i Lonfiants beskrifning om London och Engelsta Nationen är anmärkt, (std. zz och 60 Del. z Swensta öfwersättningen) stola nu mera inga dispositioner kunna gästa, enär nägon 0- 1590
Deri 28 'Zebmaril - född derigenom bindes, och en Fider således' wäl kunna ålägga sin Son att behålla Egendomen ät SoneSonen, men ej försäkra sin SoneSons
Son om desi besittning sä lange SoneSonen ar ofödd 0. s. w.
Ättven siere af forntidens Nationer, moro bäde genom sin cultur och sin frihet ukmarkre utan att någon enstild agde en sä stor dispositions. ratt öfwer sitt gods att han kunde betaga sina efterträdare en sadan magt.
I Alfen tillaios inga Testamenten, förrän genom Solons Lagar, och de bestodo äfwen ester desta Lagar endast i den rättighet, att utnämna första efterträdaren, utan att hans magt pä något sätt inskränka.
Flere af de andre G eki» ske Stater forkforo efter Solons tid att anse TestaUttMs friheten »vådelig för allmän frihet, och tillät» den icke.
I Rom Ivoro Testamenten okände lil! de T lf Tafiornas tid, men derefter bestod Tastamenks» friheten, inlill /cLlOirsmi lid, blott i den rättighet akt nämna sin närmaste arfwinge.
Och det war just derföre, fom namnet kiclui-Lommistum under denna tid upkom, emedan, när en Romare wille gynna någon Q nnna eller annan person, till htvilken Testamentet esler Lag ej kunde gifwas, nödgades han härom bcdja sin lagliga eller Testamenks-arfwinge, kch läta det pä hans stäes eller ordhållighet ankomma att lill berörde person afträda egendomen: ty >agi e' kunde denna dertill ej tilihällas , om det rck uttryckligen stod i Testamentet.
Desta upgifjer, som Lag-U stoltet kan med 0- x norfägeliga witnesbörd styrka, synas wara tillräck» ali bewifa, Huru litet grundad den supposition är, Den 28 Februari!. 1591 är, akt alla hyfsade Nationers Lagar ansett och annu anse, en oinskränkt frihet, att för flere generationer stifta Fidei-Commisier, för en nödwändig följd af ägande rätten.
Att sädant i tid kunde i Rom antagas, kan ej blifwa något exempel att efterfölja hos ost.
Rom herstade dä öfwer en stor del af den dä kända werlden: och desie werldens beherrskare wörö länge sedan wande wid den tanke, att en Romare icke behöfde lefwa af sikt , utan af de andra Nmionernes arbete.
Den orimligaste luxe hade intagit den fordna tarflighetens stal. le: man rrsdde sig ej mera behöfwa de dygder, som likwal förut lagdt grunden till detta öfwerwllde: och den, som ehuru sjelf flas under sin egen despot, likwal trodde sig wara Herre öfwer andra Nationer, borde ju tröstas med den tanke, att han, ärminstone i afseende pä sin egendom, kunde stifta Lagar för efkerwerlden.
Wärc lage ar wida skildt fran Roms pä denna tid: och vkloka inrättningar torde flängt förr leda Ost an de Romare till sädant barbari och förfall, som slutligen i följd af besia förwanda tänkesätt blef Roms öde.
Desia inrättningar kunde ock dä ej anses äfwentyrliga för Romerffa Medborgares frihet.
Denna war dä i
Rom redan sörstommen- Och om, genom flerfaldiga Fidei Cvmmisi Stiftelser , någon famille kunde upbringa sig till sä stora posses, loner alt desi magt funnes wadelig för Staken; ägde man i det despoliska Regerings - sättet en saker mvtwigt, den att hela egendomen genom ett maglspräk af Fursten confisquerades: en utwäg som likwal i sin mohn forkjkpndade Starens förderf. r59r Den 28 Sebruaru.
Af osman anförde exempel är det tydeligt nog, att anda till den enlla frihet, att genom Testamente utnämna stn första eflerrravare, hos flere uplysta Nationer anse s icke utgöra någon wäsentelig del af ägande rätten.
Och dä hartil! kommer, alt de mast godkände Scribenrer i Naturrätt och Lagfarenhet, såsom kukkenäorff, Lckmaltr, Llackstone, b'icbt6 m fl. sökt bewisa, icke att Testaments-frihet wore emot rätts begrepp stridande, men att den ej eller deraf wore nägon nödvändig fölsd, och att den således , der den lunnes medgifwen, blott wore en genom de borgerliga Lagar införd inrättning; sä torde häraf wara vftridigk, att denna sats icke först blifwit af Lag-Ulstottck upfunnen och framstäld, såsom ett sä kallat utanwer?
för att förebygga Fidei' Lommifl-inrättningar och efter afsigt leda och förödmjuka begreppet om ägande - och drspositionS» ratten.
En dispute om den sats: att säkerhet om hivad man redeligen förwärfw^t wore det enda , som frän äganderätts begreppet är aldeles offiljaktigt och wäsenteligen dertill hörande , stulle egenteligen blott bliswa en ordaträta.
Den, som trnt, akt en Fidei-Commitzaries rättighet i Fidei Commihet är en ark äganderätt, mäste, om han är conftquent, gilla denna sats.
Antager man deremot, att han ej är ägare, sa mäste man i följd af sädant begrepp, med ogillande af samma sats antaga att till äganderätt äfwen föryttrings-rättighet
Hörer: men med sädant begrepp mäste man ock medgifwa, atl den, som gör sin egendom till Fidei-Commih dermed werkar allt hwad i hans magt Den -8 Februarii. iL93 ilär, för att förstöra denna för Samhället sä nyttiga ägande rätt.
Lag - Utskottet behöfwer nu desto mindre inläta sig i någon philosophie undersökning om der were rigligare art bejaka elier att neka nämnde allmänna sats, som det icke är pä densamma som Ulstot et grundat den slutföljd att Fidei-Com--. miffstiftelser för siere generationer ej böra tillätas.
Denna slutföljd stödjer sig bland annat pä följande i Betänkandet anförde och i anmärkningarne gillade principer, nemligen: 1:0
Attt det hopp en ägare hafwer derom, att hans Barn och närmaste skola njuta frukten af hanö mödor, befordrar flit, hushållning och medborgerliga tänkesätt, samt 2.0 att för samma ändamäl jemte befrämjande af föräldrars och HuSfäderS anseende, en ägare bör hafwa magt, att dels genom aftal, dels genom Testamente utnämna sin efterträdare- Och lärer hwad Herr Grefwe körner i afseende harpa anfört wara obestridligt, nemligen att fastän ven , som sjelf innehafwer disponible egendom, kan i en »inskränkt dispositions,frihet finna för sin person dessa upmnntringar och förmäner, sä förswinna de deremot för alla hans efterträdare, om han gör egendomen till Fidei - Commiss.
Utskottet tror derföre, au om nägon jemförelse med Spartanska Lagarna i detta ämne wore lämpelig, densamma skulle mera inträffa pä Fidei-Commiss-Stiftares privata, än wär Stats allmänna arflagar, hwilka senare, om Utskottets förslag antages, krmna fä förblifwa i sin helgd.
Dessutom hafwa dessa allmänna arfslagar den go» 1594 Dsn 23 Februari!- goda följd med sig, alt stora egendomar hopade i en mans hand, kunna ärer blifwa spridde till flere i slaglen, dä deremot ofta omkalte Stiftelser, rydeligen äsyfta mstsarsen; hvarföre Urstotket icke tror sig fela, dä bet förklarar, att de strida elnor besia allmänna Lagars esprit, just derigenom, att de förra införa en annan arfsordning: och Herr Lerkman lärer wid upläsningen icke hafton rätt fattat Ulffottets ord, dä han anser Utskottet hafma sagt, atr desie stiftelser hindra all GuccessionS --Ordning, ehuru Betänka-wek ej innehåller annat, an alt blott all Nyttig Snecesllons-Ordning; d. a. sadan, som den genom allmänna Lagen införda, derigenom hindras.
Utan att hela Swensta generationen stall utdö och utan de öfriga af Herr Gottilieb anförda otänkbarheter, säsom han sjelf kallar dem, kunna dock desis stiftelser aldeles uphäfwa, all dispositions frihet af Fast Egendom, och göra Ärfda-Balken, sä »vidt den rörer fast Egendom, jemte hela Jorda-Balken onyttige, emedan det som en gäng bliftvit Fidei-commisi, stall, om ej Fideicommissariernes generation u dör för altid blifwa dek, och hwarje sädan ny stiftelse öker antalet af Egendomar, som dragas undan Allmänna Lagens omfattning.
Och är det att befara, att detta onda kan med stora steg fortskynda, sedan denna lystnad, atr äfwen pä ett opatriotistt sätt göra sitt namn odödligt, begynt smitta alla Clasier af Medborgare, och ofelbart kommer att mer och mer utbreda sig i samma mohn, som en tilltagande Yppighet hinner förändra begreppen om aktning och heder.
Lag-Utstottsls mening har ej warit, att denna oin - Den 28 Februarii issZ oinskränkta Teslaments och dispositions frihet i sig sielf wore stridande Mot det Nikoleus Högt.
Sranders Vestnr som stadgar, att att jord ina af hwar man sörwarfwas.
Utskottet anser den btott stridande emot samma B estrik 6 Esprit och fynemal.
Affigren med der sistnämnde är, art ingen Class af Medborgare skatt wara utstangd fran den rätrihet att köpa någon art af priwat Egendom i Riket.
Men Fideieomisssiiftelser äsyfta uppenbarligen art formera dels en serskild ännu mera infkräntt Medborgare - Class, som ensam stall besina icke blott säterier, utan all flags fastighet, bets en serskild art priwilegierad jord hwilken ej såsom Säterierne, förblifwer kitt qvantiteten densamma, utan beständigt ökes, sa lange någon jord ar öfrig, som ej blifwic med Fidei-commiss band belagd.
Och Lag-Utstottet kan ej annat infe, än akt om de, som ej äga eller kunna fä jord i Riket, aro att anse för hwad Herr Friherre Ltael von kkollloin kallar Cosmepoluer, hwilka för Fäderneslandet hafwa mindre intresse an andra, mäste dessa Cosmopoliters antal ökas, i samma mon Fidei - Commissariernes mängd littwäxer, dä deremot, om wära allmänna Arfslagar sä wara orubbade, en wida större mängd Medborgare dels blifwa werkelige jordägare, dels äga hopp om atr blifwa det, och sä medelst mera fästas wid Fäderneslandet och dess intressen än wid nägot annat Lands.
Utskottet tror icke eller, art af dess Lagprojects antagande någon wäda stall upstä för beständer af fromma Stiftelser.
Desse inrättningar äro för det allmänna gagnelige Moraliste personer, hwilka således aldrig dö.
Och som de till dem gifne donationer altid förblifwa i första Gäfwolagarens hand; sä kan, "596
Den 2 8 FebruariL. kan, lill följe af ben söreskrifne Lagen, fråga ej blifwa derom, att ju förodnandet bör enligt gifwarens goda syftemål efterlefwas.
Utskottet will alldeles icke bestrida fördelar deraf, att de af Adel, som aga sate och stämma pä Riksdagen, kunde wara besuktne.
Men detta blir ett nytt stal emot enstildtcs frihet; a t ester deraS förstånd och godiycko stifta Fidei-Commister hwilken frihet gar derpä ut, att fästa jorden wid wista, icke blott adeliga uran ock ofrälse Familje-grenar, och derigenom för alla andra, således ock för dem af Aoel som ej aro Fidei-Commistarier, allt mer och mer förswara åtkomsten lill Riie'e jord.
Och i alla fall är det endast en inom wista rimliga gränsor instränkl besuttenher, sam kan för Samhället wara gagnelig och wid Representationens förbättring komma i fraga: ett ämne, som för öfrigt ej hörer till detta Utskottets befattning.
Hwad i öfrigt blifwit anmärkt, anser Utskottet wara af Herr Grefwe körner och Herr Silverstolpe tillräckligen wederlagt: och kan, med stöd deraf och hwad har blifwit pämint, icke frångå den öfwertygelse, att ofta omkasta oinskränkta