Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har sagt att de 4 redan färdigtryckta balkarne skulle kosta 300,000 r:dr; men så är icke förhållandet; ty den som vill genomläsa StatsUtsk:s betänk, mäste linna, att den första lagcomitéen kostade något öfver 157,000 r:dr.
Den utarbetade fullständiga förslag till civil- och kriminallagar, hvilka vid 1834 års riksd. öfverlemnades till R.
St.; men R.
St. funno icke för godt alt vid den riksdagen behandla frågan; hvad anledn.-n dertill kunnat vara, vet jag icke; men allt nog, man påfann utvägen att hos K.
M. begära nedsättandet af en s. k. tablå- comitée, sorn skulle uppgöra en jemförelse emellan den gamla lagen och de nya lag-förslagen.
Denna comitée kostade omkring 46,000 r:dr.
För den allvar. lag-beredningen, som varit i verksamhet sedan ur 1841, har, inberäknadt tryckningskostnader, blifvit utgifna 76,000 r:dr.
Denna lag-beredning har reviderat icke blott de färdiga 4 balkarna af civil-lagen, utan äfven hela straff-lagen, hvilken sednare redan vid 1844 års riksdag var färdig, och då genom K. M:s propus, öfverlemnades till R.
När man då finner alt af dessa 7 år, endast 3 varit använda lill revidering af meranämnda 4 balkar, så behöfver man väl icke befara att öfverseendet af de återstående 3 skall draga längre ut på tiden, än lill nästa riksdag.
Palmstjerna har föreslagit att R.
M. med en skrifvelse, deruti uttrycktes R.
St:s önskan att rätteg:s-balken måtte i första rummet öfverses och af vederbör, granskas, för att vid nästa riksdag kunna af R.
St. pröfvås.
I det afseende! får jag upplysa att lag-beredningen är dermed för närvar, sysselsatt.
Gyldenstolpe har klandrat att detta icke skedde förr än efter det oftanämnde 4 balkarne af civil-lagförslaget blifvit reviderade.
Men jag hemställer till honom, om lian tagit nog kännedom af förslaget för att kunna bedöma om det varit lämpligt eller ens möjligt att klart uppfatta huru domstolarne i allmänhet skola vara organiserade, in - 204 Den 2 Februari f. ra. nan man tagit närmare kännedom örn civil-lagförslaget.
Jag kan således icke föreställa mig annat än att lag-beredningen förfarit rätt, då den i framsta rummet upptagit de 4 första balkarna till pröfning.
Sedan det var gjordt, har beredningen börjat med rätteg:sbalken.
Gyldenstolpe bar vidare påyrkat en nedsättning i anslaget, och det på den grund att lag-beredningen skulle, enligt hans förmening, kunna bestå af ett tillräckligt antal ledamöter, om den blott utgjordes af 2 bisittare jemte ordf., hvars röst skulle vara den egentligen bestämmande.
Hvad härvid menats med ordf.-n som skulle äga en så stor makt förstår jag icke; enligt K.
M:s befallning förer Just.- stats-ministern ordet när han är närvar, och eljest just.cancelleren.
1 öfrigt får jag upplysa, att någon inskränkning i det närvar, antalet af ledamöter icke gerna kan äga rum.
Efter advokatfiskalen Staafs död, förblef hans plats en tid bortåt obesatt, och lagberedningen arbetade således under tiden med blott 4 ledamöter; men snart derefter inkom lagberedningen med und. anhållan om förstärkning, emedan den befarade att dess arbete eljest skulle draga för länge på tiden.
Efter de upplysande anföranden, som den siste värde talaren afgifvit, återstår visserligen för mig föga att i saken tillägga, men jag anhåller dock alt med några fä ord få bemöta ett eller annat af de inkast, som här blifvit gjorda och dervid tillika uttala mina enskilda åsigler.
SlatsUtsk. har af 2:ne ledamöter här blifvit lofordadt för det sätt, hvarpå det uppställt nu förevar, utlät., och i öfrigt behandlat frågan, samt att det dervid redogjort för de summor, sorn algått för lagförslagens utarbetande.
Huru det med dessa summor verkligen förhåller sig, har förstbemälde talare visat; och jag för min del instämmer med reservanterne bland Utsk:s ledamöter uti det omdöme, att berörde utredning varit alldeles onödig.
Dessutom borde Utsk., ifall det anser sådana statistiska uppgifter vara nödvändiga för bedömande af behofvet utaf ett äskadt anslag, jemväl följa samma grundsats vid alla andra frågor, der anslag under en längre tid varit beviljade.
ex. borde den i afseende pä försvarsverket upplysa att detsamma kostat sedan 1809 öfver 160 millioner r:dr; men hvart skulle det väl leda ?
Månne väl någon skulle kunna vara så oförnuftig alt yrka på försvarsverkets afskaffande eller på afbrytande af något derunder inbegripet gagncligt arbete, derföre att de summor, som derföre under tidernas längd utgifvits, tillsammans uppgå till ett högre belopp.
Ar arbetet nyttigt, bör man, enligt milt begrepp, icke se på hvad förut blifvit i samma riktning bekostadt.
En talare här har sagt, att lagar borde grundas på nationella, men ej på rationella idéer.
Detta är yttradt såsom en anmärkn. emot nya lagen.
Jag är icke jurist och har således icke velat deltaga i någon diskussion ronde de utarbetade lagförslagens juridiska värde; men så mycket tror jag mig förstå, ifråga om grunderne för en lag, att jag kan uttrycka den åsigt, alt en lag bör uttala samhällets högsta idéer, att den bör söka höja ett folk till högre, bättre asigter, men icke nedsänka sig till Den 2 Februari f. m. 2C5 att vara tolk af dess passioner eller fördomar.
Vore det ej så, behöfdes ej någon lag, utan man kunde gerna öfverlemna åt näfrätten att fälla utslag emellan medborgare; hvilket äfven här vid ett tillfälle blifvit tillstyrkt.
I)e förhoppningar, som en ledamot af detta
Stånd nu bär sagt sig hysa om lagförslagen, deni bekänner jag att jag delar, af det skäl att de utgå från ett ädelt och stort syftemål, samt att de blifvit utarbetade af utmärkt skickliga personer.
Så länge som man icke visat mig att jag derutinnan tagit miste, hoppas jag framgång åt detsamma.
En talare har här i dag uppläst ett skriftligt anförande, sorn efter hvad jag tyckte mig finna väckt ogillande, och utan att i öfrigt vilja bemöta det, anhåller jag blott alt vid en af honom gjord jemförelse emellan Gode Napoleon och lagförslaget lemna några upplysningar.
Iian yttrade nemi. fördömelse öfver lagcomitéerne och lagberedningen för det att de användt mera tid på sill arbete än som åtgått till utarbetande af den s. k. Code Napoleon.
Men nu förhåller sig dermed så, att med lagverkets förbättrande gjordes början kort före franska revolutionens utbrott och alt af derpå följande lagstiftande församlingar utarbetades nya lagar i alla riktningar, hvilka Napoleon slutligen i sitt stats-räd sammanfattade under namn af Code Napoleon, hvilken således ingalunda var grundad på något nytt lagförslag, utan under de föreg:de 12 å 14 åren förbereddes.
Samme talare, som yttrade detta, har också uppställt en jemförelse emellan lagcomitéernes arbete samt Israels barns vandring i öknen der de under ett helt år vandrade fram och tillbaka på en sträcka, som i rak direktion icke skulle erfordrat mer än 14 dagar.
Här är det fråga om en vigtig och på hela framtiden ingripande lagstiftning och då är det hardt för dem, som dertill uppgjort förslag, att vara utsatte för dylika jemförelser, om äfven under form af skämt.
Ehuru denne talares yttrande redan af en föreg:de talare blifvit bemött, fastän lindrigare än det förtjente, vill jag dock äfven för min del protestera mot sådane anföranden.
I sjelfva saken instämmer jag med dem, som yrkat bifall lill utlåt.
Jag har blifvit uppkallad af Frih.
Palmstjerna, som yttrat att jag skulle önska få lagberedningen permanent.
Om jag äfven skulle hafva yttrat något, som kunnat innebära en sådan tanke, har detta varit en ofullkomlighet i mitt framställningssätt, ty jag har icke menat något sådant.
Men deremot kan jag icke neka att jag önskar inrättandet af en, utaf ett inskränktare antal ledamöter bestående institution, som bade sig uppdragit alt, innan ett förslag framlades eller förvandlades till lag, granska dess ordställning samt i öfrigt hvad dermed kan äga sammanhang.
Dä jag nu har ordet, anhåller jag att få upptaga ett af samme värde talare fälldt yttrande.
Frih:n har nemi. satt ifråga sä väl bebofvet af nya lagar, som den närvar, generationens förmåga att stifta goda lagar.
Jag hyser dock det begrepp om Svenska folkets bildning, att jag anser den vara fullt jemförlig med hvilket annat lands som helst.
Jag inser dä icke hvarföre vi skola stå efter andra nationer ifråga om förbättrande af våra lagar.
Som bekant är, har nemi. en mängd Europeiska stater sedan början af delta århundrade 2C(i Den 2 Februari f. m. egnat synnerlig uppmärksamhet åt sin lagstiftning.
Så liar i Österrike ny civillag blifvit införd, lika som i Holland, Belgien, och en eller annan af de Italienska staterne hafva med mer eller mindre ingripande modifikalioner antagit de Napoleonska lagarna.
I Preussen haller man 1111 på med granskning af eli nytt lagverk.
Häraf synes att en stor del af den civiliserade verlden sträfvat att ombilda sina lagar, samt göra dem enklare och för folket i allmänhet lättfattligare.
Mine Hrr! vår i början enkla lag, har genom en mängd tillsatser, tillkomne under loppet af mer än 100 år, numera blifvit så invecklad och för menige man så svårfattlig, alt ingen, sorn ej är jurist, kan utan lagtolkares biträde bedöma hvad som i mera invecklade fall är rätt och lagligt.
Och då 1111 lagcomitéens förslag till civillag icke är ett slumpvis tillkommet arbete, utan utgör hufvudsakligen en kodiflering af nu gällande lag med dertill hörande författningar, kan jag icke förslå hvad man menar med det uttrycket, att en svensk lag bör vara byggd mera på nationella, än på rationella grunder.
Efter min uppfattning är merberörde förslag en lycklig förmedling af dessa håda begrepp, hvarföre jag också önskar framgång åt detsamma, under förbehåll af vederbörlig granskning och behandling.
Hr Dal man, Wilh. Fredr.
Sedan jag anmälte mig, hafva flere talare, förnämligast II.
Ex. Hr Gr. Posse och Frih. Hamilton, upptagit åtskilliga af dc inkast, som jag här ämnat bemöta, mot de
Hrns anföranden, hvilka yttrat sig i strid mot StalsIitsk:s förevar, betänk.
Då jag likväl nu Ilar ordet, anhåller jag att få upptaga några yttranden, hvarvid jag icke hört någon hafva förut fästat sig.
En talare, Hr Rääf i Småland, har nemi. sagt, att 1734 års lag vore byggd på mera praktiska grunder och mindre afvikande från de gamla lagarna samt den tiden gällande seder oell bruk, dä deremot de nya lagförslagen förmentes stödja sig på här i landet oförsökta theorier.
Detta yttrande bevisar blott, att den värde talaren icke tillräckligt känner hvarken våra äldsta lagar, eller 1734 års lag, och aldraminst dc nya lagförslagen.
Han skulle eljest hafva kommit till en annan åsigt; han skulle då hafva funnit, att 1734 års lag utgjorde en mycket större revolution i vårt lagväsende och skiljde sig både i uppställning och innehåll vida mer från den förut gällande gamla lands-och stadslagen, än de förslag till civillag, hvarom här är fråga, afvika från 1734 års lag och de sedermera lid efter annan utkomna förklaringar och förändringar deraf.
Rääf gjorde sig mödan att studera del nya lagförslaget, skulle han utan tvifvel (inna delta omdöme bekräftadt, och de egentliga nyheterna vara färre, än han 1111 hafvar för.
Samma talare har äfven påstått, att del allmänna tänkesättet icke vore mognadl. för de nya lärorne och alt lagen alltid borde vara i öfverensstämmelse med detta tänkesätt.
Om talaren med det allmänna tänkesättet menade tänkesättet bos honom och hans själsförvandter, så hade han ostridigt rätt uti sin sats; men detta skulle troligen äfven blifva händelsen, om vi väntade lills den värde talarens söners (i fall han har några) och sonsöners tid. derest de följde Den 2 Februari f. tn.
207 stamfaderns fotspår; men om med det allmänna tänkesättet förstodes opinionen hos flertalet af upplysta medborgare, både inom och utom representationen, så kunde man med trygghet säga, lika med StalsUtsk. ., alt nationen ”längtade efter” ett nytt lagverk och godkände de s. k. nya grundsatserna.
Beviset härpå vöre t. ex. antagandet af den nya arfs-lagen, som af alla folk-klasser, när vi endast undantaga protestanterna inom detta hus, emoltogs med glädje och tillfredsställelse.
Denna nya arfs-lag var likväl en bland de mest genomgripande nyheter i det nya lagförslaget, och när det allmänna tänkesättet varit moget för denna s. k. nyhet, så kunde man knappt tvifla på, att det icke äfven skulle biträda öfriga förbättringar, ledande till rättvisa, förenkling och tydlighet.
Man borde härvid äfven ihågkomma, att alla de förändringar i vära civil-lagar, som under de sednare decenierna blifvit af Konung och Ständer beslutade, t. ex. intecknings-lagen, konkurs-lagen m. fl., varit lill större eller mindre del hemtade frän lag-comitéens arbeten, och att dessa i snart 30 år varit och ännu äro en oundgänglig hjelpreda både för Regering, LagUtsk. och R. St., hvilka, dem förutan, väl vid flera tillfällen skolat stått temligen förlägna om hvad de i lagstiftningsväg skulle beslutat.
Hr Rääf har vidare åberopat den generela förkastelsedom, högsta domstolen afgifvit öfver civil-lagförslaget.
Det är sannt att ett prot. finnes, om jag ej misstager mig, af 1832 d. v. s. nu för 16 år sedan, hvilket i allmänhet innehåller, att grunderna i det nya förslaget vore otillämpliga och oantagliga.
Men om Hr Rääf äfven här ville göra sig litet mera besvär och genomläsa högsta domstolens speciella gransknings-prot., så skulle han öfvertyga sig, att, när det blef fråga om att genom skäl kullkasta de ifrågavar. grunderna samt de derpå fotade speciella stadgandena, så gick det på det sättet, att, i trots af det generella omdömet, de ifrågavar. grunderna lingö till största delen qvarstå, likasom den uppå dem uppförda byggnaden.
Flera ledamöter hafva beklagat sig öfver den långa tid, hvarunder det ifrågavar. lag-arbetet fortfarit.
Hrr torde i detta fall först hafva förgätit, att de lag-commissioner, hvilka förberedde och utarbetade 1734 års lag, dertill behöfde, om jag minnes rätt, 48 år, eller från 1686 till i734, d. v. s. 10 år längre än vår tids lag-comitéer arbetat, och icke dess mindre var delta lagverk icke fullkomligare, än att redan året efter promulgationen förklaringar behöfdes.
Äfven borde det beräknas, att det nya lagverket d. v. s. förslagen både till civil-, kriminal- och processual-lagar, voro fullständigt utarbetade redan för 15 om icke 16 år sedan, samt hade, om den dåvar.
Regeringen så velat, redan under 1834 och 1835 årens riksdag kunnat medelst en Regeringens propos. framläggas för R.
En mäktig man inom huset, Hr von Hartmansdorff, som vid den liden var medlem af styrelsen, torde väl känna orsaken hvarför så ej skedde.
1 stället öfverlemnades hela luntan handlöst till R.
St., som deraf nödsakades att begära den s. k. tablå-comitcen.
Hur denna sammansattes vet man, äfvensom att resultatet af dess arbeten blef noll, så att R.
St. vid 1840 års riksdag måste begära en ny comité, hvilken slutligen också efter 3 år upplöstes. 2CS Den 2 Februari f. m.
Den nuvär lagberedningen, mot hvilken hela oviljan och de bittra beskyllningarna concentrerat sig, har deremot icke arbetat längre än sedan Juni månad 1844, och under denna tid reviderat så väl hela strafflagen, som de vigtigasle och besvärligaste delarna afcivil-lagen.
Mig tyckes, att detta snarare vittnar om drift och förmåga, än om motsatsen, helst då man besinnar den vetenskapliga grundlighet, med hvilken comiterade behandlat sitt arbete och som ensamt i och för sig gåfve ett oförgängligt värde åt deras verk, hvilket alltid skall blifva en heder för vår juridiska litteratur.
Emellertid kunde det icke nog förvåna, alt sedan de konservativa gjort allt sitt till för att uppehålla och fördröja pröfningen af lagförslagen, de nu klaga öfver att arbetet gått för långsamt.
En talare, Hr Prinsenzkjöld, har sagt, att man först borde vidtaga åtskilliga preliminära förändringar, t. ex. lagmans- och kämnersrätternas indragning, innan en ny lag antogos.
St. hafva, i 3 om icke 4 riksdagar ä rad, för sin del, beslutat afskaffandet af lagmans- och kämners-rälterna, ehuru de konservativa vid förra riksdagen lyckades, att då fä saken alt förfalla.
Det har således varit först konservatismen hos den förra Regeringen och sedermera konservatismen hos R. o. Ad. och PresteSt. som allt hitintills hindrat den nyttiga reform, hvilken samma konservatism nu påstås böra preliminärt afgöras.
Taktiken är således den, alt först använda alla sina krafter, för att hindra prcliminär-beslutet, samt sedermera föregifva, att man, i anseende dertill att detta ej blifvit fattadt, icke kan ingå i pröfning af lmfvudsaken.
Gyldenstolpe, har förmenat, att ett lagverk icke borde stödja sig på rationela idéer, utan endast på nationela.
Jag för min del tror deremot, ali om de nationela åsigterna icke tillika vore rationela, d. v. s. förnuftiga, så tillhörer det just lagstiftaren att bortarbeta dessa fördomar, samt införa en lag, grundad på förnuftiga rättsbegrepp.
Gyldenstolpe, som ju äger beläsenhet i historien, bör det eljest ej vara obekant, att de främsta, de skarpsyn tåste, de mest upplysta i landet varit folkens lagstiftare och att lagarne just varit det som kraftigast verkat på folkens lynne och bildning, sorn qvarhållit dem i barbari eller höjt dem till civilisation och frihet: med ett ord, som skapat deras historia i tideböckerna.
På grund af allt hvad jag nu anfört, får jag vördsammast tillstyrka bifall å StatsUtsk:s betänk.
Det synes mig som man aflägsnade sig från den nu under öfverläggning varande frågan, då man ingått i betraktelser öfver det nya lagförslaget eller rättare det under arbete varande lagförslagets egenskaper.
Jag tror alt det är tids nog att inkomma på detta område, när förslaget engång blirR.
St. understäldt.
Förevar, fråga synes mig vara den aldra enklaste, nemi. bör bifall lemnäs lill det af K.
M. äskade anslaget till fortsättning af det under händer varande arbete?
Första frågan blir då den: är svenska folket belåtet med sina nuvar. lagar, med det chaos af gällande författningar och lagförklaringar, hvilka blifvit en följd af en mera än 100:årig lag, och då denna fråga icke torde kunna tillfredsställande besvaras inom detta hus, ehuru upplysningen na - Den 2 Februari f. m. 209 tnrligtvis är ganska stor och der den allmänt anses vara sådan, så skulle det i min tanka väcka förundran, att en majoritet på delta rum icke skulle anse behofvet vara för handen att omarbeta våra lagar.
Man har sagt, att det är efter stormiga tider, sorn man kommer till lugn och besinning och att man då först kan åstadkomma tillfredsställande resultater.
Vi hafva, mine Hrr! likväl haft en lid, då vi arbetade på bekostnad af allt hvad man hade kärt och det finnes mänga, som påminna sig den.
Det är från 1810 års riksdag vår under arbete varande lag leder sitt ursprung, och om arbetet gått långsamt, torde man med skäl kunna härleda sådant från våra former, äfvensom II.
St. kunna tillskrifva sig sjelfve, att arbetet ännu icke hunnit fullbordas.
För min del kan jag icke föreställa mig, att SlalsUtsk:s betänk, skall kunna afslås och jag grundar denna min förhoppning derpå, att jag anser icke något ändamål vara högre än lillvägabringandet af en på tidens fordringar grundad omarbetning af vår lag.
Jag tror icke, som en talare här yttrat, att det ligger uti mängdens förmåga att uti förevarfall jemföra kostnaden med arbetet, och det skulle vara väl om samma talare ägde förmåga, icke blott all klandra, utan äfven att tillvägabringa något bättre.
Jag tror icke eller att det är möjligt, såsom denne talare ifrågasatt, att spara på den föreslagna kostnaden.
Det torde icke någon bättre än K. M. och dess Regering kunna bedöma villkoren för arbetet, och jag tror att ett förtroende i detta hänseende bör öfverlåtas ät Regeringen, nemi.: alt med sä mycken sparsamhet som möjligt påskynda arbetets fortgång.
Det är onödigt att framdraga personer under dylika öfverläggningar som den förevar., och jag får bekänna att jag för min del skattar snillet, kunskaperne och arbetsförmågan högre, än att jag vill mäta dem efter det vanliga handarbetet.
Här har af en talare blifvit yttradt, att den uti StatsUtsk:s betänk, yttrade önskan, att R.
St. skulle hos K. M. i und. anhålla, att lagberedningens arbeten måtte så bedrifvas, att de kunde till nästa riksdag blifva färdige, vore högst behöflig.
Härvid får jag anmärka, att uttrycket nästa riksd. är något obestämdt, emedan en urtima riksd. kan mellankomma, men oansedt detta, tror jag likväl påminnelsen vara obehöflig och att Regeringen icke har någon möda ospard att bedrifva arbetets fortgång såvidt möjligt är; och jag skulle mycket misstaga mig på qualifikationen hos de män, som fått lagarnes omarbetning sig anförtrodd, såvida en erinran till dem skulle vara af nöden.
Men om man än skulle ifrågasätta, att desse män icke nedlade all möjlig flit för arbetets skyndsamma afslutande, skulle uti R.
St:s skrifvelse till R.
M. ett tillägg i detta afseende göras, hvilket jag likväl får förklara, att jag anser mindre lämpligt och tror att i sådant fall en återremiss blefve erforderlig.
Flere talare och bland andra Just.- ministern hafva yttrat sig i ämnet så fullständigt, att föga är att tillägga; men en annan talare har äfven yttrat, att i samma und. skrifvelse till K.
M. borde uttryckas en begäran från R.
St., att företrädesvis Rätteg:s-balken kunde till nästa riksdag Ständerne föreläggas.
Jag hemställer, huruvida detta är förenligt med våra former och om den frågan hör till den nnvar., då den efter min tanke sorterar under LagUtsk. och som af enskild motionär blifvit ganska 270 Den 2 Februari I. m. lämpligt framställd, till Laglltsk:s bedömande, huruvida detta vore den ordning, som inom Utsk. borde iakttagas vid arbetets gäng.
Dessutom, som jag redan yttrat, hyser jag till regeringen det förtroende och tror det vara vida förmånligare, att regeringen fördelar arbetet som den lämpligast synes.
Jag kommer således, mine Hrrl att rösta för bifall till betänk., dä jag icke blifvit öfvertygad derom, att de skäl, som här blifvit anförda för en återremiss, pä minsta vis äro giltiga, ty en återremiss i denna fråga bar likasom alla andra återremisser endast tidsutdrägt till följd och troligen kommer Utsk. icke till något annat resultat; men sä långt om den saken.
Under ett fullkomligt godkännande af H. Ex.
Just.ministerns yttrade åsigt, att det icke vore förenligt med husets värdighet att besvara ett här afgifvet skriftligt yttrande, tror jag likväl, att man bör nämna den person, II.
Ex. Just.ministern troligen afsell, nemi.
Hr Munck af Rosenschöld.
Jag föreställer mig att, just under del man afhandlar lagar och lagförslager i allmänhet, det icke kan undfalla någon bildad man oförståndet att vilja ställa någon under framtiden.
Jag finner detta uttryck, att ställa lagberedningens ledamöter under framtiden, så i högsta målto olämpligt, alt jag är öfvertygad derom, alt hos hvar och en ledamot af detta hus, som hört detta utryck, uppväckts samma vedervärdiga känsla som hos mig, och om Hr Munck af Rosenschöld trott sig kunna ställa lagberedningens ledamöter under framtiden, så har han ställt sig sjelf under samtiden och jag tror att dess dom icke utfaller till hans fördel.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfardadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m.
Det är vid detta tillfälle först och främst min afsigt alt, i likhet med Gr.
Gyldenstolpe, hembära StatsUtsk. min tacksamhetsgärd för det Utsk. till R.
St:s kännedom framlagt uppgift på de kostnader, som i och för arbetet med det nya lagförslaget intill denna tid blifvit statsverket åsamkade.
En dylik utredning var i sanning af behofvet påkallad, dä R.
St. nu skola besluta, om vidare anslag bör beviljas eller icke för nämnda ändamål, hvilket redan uppslukat så stora summor och hvars gagnelighet är, lindrigast sagdt, så litet känd och så litet bestyrkt.
Jag skall sedermera, dock snart, komma tillbaka till denna omständighet.
Det är svårt att inse det StatsUtsk. efter verkstäld utredning, på sätt som skett, och derigenom vunnen upplysning om förhållandet i denna del, ägt full anledn. att stanna i det tillstyrkande, som ifrågavar. betänk, innefattar; men innan jag detta undersöker, vill jag med några ord vidröra hvad uti de vid belänk. fogade reservationer blifvit yttradt.
Det synes mig öfver dess innehåll sväfva en dunkelhet, som jag här skall söka tyda.
Det är likväl icke alldeles så lätt, att af de använda ordalagen sluta sig till den verkliga meningen.
De värde reservanterne hafva yttrat: ”Emot StatsUlsk:s beslut att en utredning af kostnaderne för utarbetande af de nya kriminal- och civil-lagförslagen skulle för R.