Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om raan dessutom tager i betraktande de framsteg, jordbruket och ladugårdsskötseln inom länet å sednare tider gjort och enl. all sannolikhet ytterligare komma att göra, tror jag, att hvarje tvekan i afseende å lämpligheten af dagsverksräntans förvandling till hälften spanmål och hälften smör bör försvinna, hvarföre jag tillstyrker R. o. Ad. att, i öfverensstämmelse med förut fattade beslut, bifalla Ulsk:s förslag jemväl i denna del.
Den siste värde talaren har, till stöd för Utsk:s förslag, endast åberopat den omständighet, att länets räntegifvare äro vana vid smörräntans utgående.
Men den som känner förhållandet inom länet finnér lätt, att smörräntan derstädes är olämplig.
En stor del af länet är nemi. slättbyggd utan några Den 20 Maj e. m. 227 betydliga betesmarker, så att kreaturen lia undt om bete.
Man kan visserligen säga, att della förhållande ändras genom jordbrukets framsteg och gräsvexters odlande, men del är ganska ovisst, när denna lyckliga tid kommer att inträffa, när de af den siste värde talaren gjorda förespeglingar blifva en verklighet.
Jag fortfar derföre i min anhållan, det R. o. Ad., med fästad! afseende å det för länet egna förhållandet, att större delen deraf är ett slättland, måtte besluta, det dagsverksränlan skall förvandlas till endast spanmål.
Uppå härefter serskildt ä såväl Utslas tillstyrkande till ränteförenklingens definitiva bestämmande, som å hvardera morn. af Utsk:s förslag ronde sättet för densammas utförande i Skaraborgs län, biföll R. o. Ad. hvad Utsk. härvid tillstyrkt och föreslagit.
Utsk:s i afseende på dessa län gjorde tillstyrkanden blefvo af R. o. Ad. bifallne.
Westmanlands län.
Vid behandlingen af skatteförenklingen för Upsala län uttryckte StatsUtsk. den åsigt, att hö var en otjenlig räntepersedel, emedan densamma vid landtbrukets och ladugårsskötselns utveckling blifver af större vigt för jordbrukaren och i följd deraf jemväl stiger i värde.
I afseende å Westmanlands län, hvarom nu är fråga, har Utsk. väl icke uttryckligen frångått nyssnämnde åsigt, men dock föreslagit, att hö skulle bland länets hufvudränte-persedlar bibehållas, på grund af länets deputerades derom framställde önskan.
Det är likväl ganska troligt, att denna önskan upkommit deraf, att länets deputerade tänkt sig det gamla förhållandet, då räntepersedlarne utgingo in natura och då jordbrukaren med sin jords egna produkter afbördade sig skatten, under hvilket förhållande hö för vissa trakter af Westmanland kunde vara en ganska tjenlig räntepersedel.
Men detta förhållande kommer att i framtiden uphöra samt denna räntepersedel endast blifva värdemätare och såsom sådan är hö en af de otjenligaste, som kan uptänkas.
Förutom det att höpriserne från det ena året till det andra ganska betydligt vexla, förefinnes en högst betydlig skillnad i pris emellan hö af en sort och af en annan, så att man svårligen kan säga, hvad sorn är verkliga priset å hö.
På samma torg och vid samma tid kan det ena pundet hö kosta 32 sk. och det andra endast 8 sk.
Man kan visserligen invända, att räntehöet alltid är s. k. hårdvallshö, men emellan det ena pundet hårdvallshö och det andra kan äfven en betydlig skillnad i pris ega rum, till följd af mer eller mindre lyckad bergning samt olika grässorter, hvarföre hö alltid måste förblifva en högst otjenlig värdemätare.
Dertill kommer, att då de öfriga hufvud-räntorna i Westmanland upgå i rundt tal till 276,000 R:dr, så utgör höräntan endast ett belopp af om 15 * 228 Den 20 Maj e. m. kring 11,000 Ridr, vid hvilket förhållande olämpligheten att bibehålla hö såsom hnfvudränte-persedel för Westmanland blifver än mera i ögonen fallande.
På grund häraf anhåller jag vördsamt om återremiss å första punkten af förevar:de förslag, på det att StatsUtsk. måtte få tillfälle att öfverväga, huruvida icke hö, i likhet med hvad för andra län föreslagits, borde till annan räntepersedel förvandlas.
Emot de öfriga punkterna bar jag ingen anmärkn. att framställa, utan anhåller, att desamma måtte blifva af R. o. Ad. bifallna.
Hr von Troil: Lika med Gr.
Lagerbjelke erkänner jag visserligen, att hö i allmänhet är en ganska otjenlig räntepersedel.
Utsk. har äfven insett detta och föreslagit dess bibehållande endast i Westmanlands och Gefleborgs län samt den del af Orebro län, som ligger utom bergslagen.
Orsaken till denna afvikelse igen(innes uti dessa 3:ne läns deputerades bestämdt uttalade önskan, att höräntan måtte, bibehållas.
Hvad nu serskildt Westmanlands län beträffar, får jag fästa upmärksamheten derå, att flertalet af länets deputerade uttryckt den önskan, att alla persedelräntorna, med undantag af spanmål, mätte till bestämd penningeränta förvandlas, men derjemte, derest sådant icke kunde bifallas, enhälligt förklarat sig för bibehållande såsom räntepersedlar af spanmål, smör, hö och tackjern samt för förvandling af fläsk till smör och af dagsverken till kött.
Med fästadt afseende å denna önskan har äfven K.. M. föreslagit, att de serskilda skattetitlarne för Westmanlands län skulle blifva spanmål, smör, fläsk, tackjern, hö, dagsverken och penningar.
I afseende å dagsverken har Utsk. föreslagit en förändring, som redan blifvit af R. o. Ad. godkänd; men, hvad åter höräntan beträffar hemställer jag, huruvida det varit lämpligt, att StatsUtsk., tvertemot länets deputerarades enhälliga önskan, föreslagit höräntans försvinnande.
Hvarföre hafva dessa deputerade blifvit hörda, om icke för att de måtte tillkännagifva de serskildta länens innebyggares tankar i ämnet?
Då nu dessa deputerade sammanstämmande förklarat, alt hö borde såsom serskild skattetitel bibehållas, vore det att föga fästa afseende å ett tillkännagifvande af just de personer, hvars tankår man ansett nödigt att inhemta, om man nu beslöte, att denna ränta skulle till en annan förvandlas.
Jag ber dessutom att få fästa upmärksamheten derå, att Utsk. icke föreslagit, att någon af de persedlar, sora ansetts böra till andra förvandlas, skulle förvandlas till hö, utan att endast den gamla höräntan blifvit föreslagen att oförändrad bibehållas.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag om bifall till nu förevaride del af Betänk.
Då härefter Hr Gr. o. Landtm, först hemställde om R’. o. Ad. behagade bifalla lista mom. af Utskis förevaride hemställan, ropades starka
Ja blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit
De öfrige inom:ne af ifrågavande hemställan blefvo uppå sedermera framställd propos. bifallne.
Östergöthlands, Södermanlands, Elfsborgs och Halmar lån. 11. o. Ad. biföll hvad Ulsk. i afseende på dessa län tillstyrkt.
Stora Kopparbergs län.
I St.
Kopparbergs län utgöres f. n. kronotionden i flera sädesslag, bland andra uti s. k. dubbel-hafra.
Utsk. i sitt förslag åsyftat att de icke bibehållna persedlarne skulle förvandlas lill dubbel-hafra eller till enkel bafra, hvilket dock torde vara nödigt att bestämma; och anhåller jag alt någon af Utsk:s ledamöter behagade derom lemna uplysning.
Hr von Troil: För Utsk. har det visserligen icke varit obekant, att inom St.
Kopparbergs län hafran beräknas på tvenne olika sätt, nemi. såsom enkel- och dubbel-hafra, men Utsk. har icke funnit lämpligt ali föreslå huruvida räntespanmålen skulle bestämmas efter den ena eller andra af dessa beräkningsgrunder, emedan dubbel bafra vanligen står två gånger så högt i pris, som den enkla, och förvandlingen sålunda skulle komma att, i qvantitativl hänseende, derefter lämpas. K.
M. bar visserligen föreslagit, att spanmålsräntan skulle utgå i sådant slag, som hvarje orts kronotionde, men jag anser Utsk:s förslag medföra mera enhet och tror ej, att något förtydligande i detta fall behöfves samt anhåller således om bifall lill denna punkt.
Palmstjerna: 1 vissa trakter af Dalarne, der kolräntan utgår, är kronotionden icke bestämd i råg och utsädet deraf är högst obetydligt emot hafran, som der utgör hufvudsädet.
Det torde således vara mindre lämpligt alt stadga, det räntespanmålen i dessa orter skulle utgå med hälften råg och hälften bafra.
Måhända anses det af mig nu anmärkta förhållande icke förtjena serdeles upmärksamhet, emedan det endast undantagsvis eger rum, men jag har ej kunnat underlåta att detsamma vidröra, emedan det ugör ett bevis på företrädet af K, M:s förslag, som innehåller, att spanmålsräntan skulle utgå i sådant slag, sorn hvarje orts kronotionde, hvilken åter är bestämd efter hvarje orts hufvudsäde.
M:s förslag bifalles, förorsakas derigenom ingen förändring i systemet, men en bestämd fördel för de serskilda orterne skulle deraf blifva en följd och då man i allmänhet bemödat sig att, såvidt möjligt varit, lämpa räntorna efter hvarje orts beskaffenhet, skulle jag anse att denna regel äfven i detta fall bör iakttagas och anhåller således om bifall till K.
M:s förslag i berörde hänseende.
Hvad räntepersedlarnes förvandling beträffar, sä har den skett på grund af den åsigt, som blifvit uttalad utaf de Riksdagsfullmäktige af BondeSt., hvilka inom Utsk. deltagit i målets handläggning, efter samråd med alla ledamölerne af nämnde Stånd från Stora Kopparbergs län, och sedan desse förklarat sig nöjda med det upgjorda förslaget.
Jag skulle således tro, att förvandlingen till hälften råg och hälften bafra är 330 I)en 20 Maj c. ni. öfverensstämmande med hvad länets innebyggare i detta hänseende sjelfva önska.
Huruvida det är nödvändigt att, pä sätt Hr Frih.
Palmstjerna i sitt första yttrande äskat, bestämma, om hafran år s. k. enkel hafra eller dubbel liafra, deröfver vill jag icke bestämdt mig yttra.
Jag skulle likväl fortfarande tro, ätt en sådan serskild bestämmelse är öfverflödig, emedan vid markegångssättningen serskildt pris å dessa sädesslag bestämmes.
På grund häraf anser jag intet hinder möta punktens godkännande, hvarom jag ånyo vördsamt anhåller.
Om spanmålsräntan, i likhet med de öfriga hufvudpersedlarne, endast vore att betrakta såsom en beräkningsgrund för bestämmande af skattebeloppet, skulle måhända denna fråga vara af mindre betydenhet; men då rättigheten för ränlegifvarne, att upsåga spanmälen till lefverering in natura är bibehållen, så år det naturligtvis för räntegifvarne af mycken vigt, att få aflemna spanmälen i det sädesslag, sora i orten hufvudsakligast produceras.
Det är bekant, att i Dalarne odlas bafra till en andra sädesslag betydligt öfvervägande mängd och att, till följd häraf, kronotionden i vissa delar af nämnde landskap utgår med § hafra och | råg i st. f. hälften af hvartdera sädesslaget, hvaremot, om Iltskrs förslag antoges, skulle samma räntegifvare vara tvungna att, derest de ville afbörda sig spanmålsräntan in natura, lefverera densamma med hälften råg och hälften hafra.
Jag kan således icke annat än finna Frih.
Palmstjernas apmärkn. vara af mycken vigt och får, med anledn. häraf, vördsamt anhålla, det Hr Gr. o.
Landtm, behagade framställa propos. till bifall å Irsta och 3:dje punkterna af Utsk:s förslag, men att, hvad 2:dra punkten beträffar, densamma mätte förändras i öfverensstämmelse med K. M:sNåd.
Propos., så att de icke bibehållne hufvudpersedlarne komme att förvandlas till spanmålsränta af sådant slag, som det, hvaraf kronotionden består.
Jag får äran fästa R. o. Ad:s upmärksamhet derå, att sedan Ståndet redan bifallit 6:te punkten af de allmänna bestämmelser, hvilka vid verkställigheten af ifrågavar:de rån teförenklings-förslag böra iakttagas, och hvaruti det heter, att de olika slagen utaf spanmål, som bland räntepersedlarne förekomma, böra förvandlas till sådan spanmål, hvaraf ortens kronotionde består, conseqvensen torde fordra, att äfven de hufvudräntepersedlar, som skola till spanmål förvandlas, omsättas i sådan spanmål, hvaraf ortens kronotionde består.
Jag anser således, i likhet med Frih.
Lagerbjelke, att bifall till hvad K. M. i detta hänseende föreslagit vore mera öfverensstämmande med det beslut, R. o. Ad., i afseende å de allmänna grunderna för ränteförvandlingen, redan fattat, än antagande af Utsk:s förslag, hvarföre jag förenar mig i dén anhållan, bemälde ledamöter framställt.
Hr von Troil: Hvad Gr. Wrahgels anmärkn. vidkommer, får jag fästa npmärksamheten derå, alt slutet af den utaf honom Den 20 Maj e. m. 231 åberopade öde punkten har följande lydelse: ”Dock böra i de orter, der afraden består af Hera slags spanmäl, mjöl, malt ni. m. de olika slagen,'så vidt ej annorlunda serskildt föreskrifves, förvandlas till sådan spanmäl, hvaraf ortens knonotionde beslår; skolände förvandlingen verkställas i öfverensstämmelse med föreskrifterue uti 3:dje och 5:le punkterne”.
Denna punkt lägger således intet hinder i vägen för R. o. Ad. att serskildt besluta1 på sätt Utsk. i förevande fall föreslagit, ocb Gr.
Wrangel torde äfven vid genomläsning af Betänk, hafva funnit, att vid bestämmandet af räntors omsättning till spanmål uti flere län, det blifvit serskildt utsatt, att dessa räntor skulle förvandlas till spanmål af hälften råg och hälften korn, och att således den för Stora Kopparbergs län föreslagna förvandlingen till spanmål, hälften råg och hälften hafra icke utgör någon afvikelse från en antagen grundsats.
Men der en sådan serskild förvandling icke blifvit föreslagen, der kommer naturligtvis den allmänna föreskriften att gälla och spanmålsräntan således utgå på samma sätt som ortens kronotionde.
Af hvad jag nu haft äran nämna, torde R. o. Ad. finna, att den 6:te punktens godkännande icke förhindrar Ståndet, att i afseende å de serkilda länen bestämma, i hvilka sädesslag spanmålsräntan bör utgå och hvilken proportion emellan sädesslagen bör iakttagas vid andra räntors omsättning till spanmäl.
Jag kan väl icke för ögonblicket påminna mig orsaken till det nu ifrågavar:de beslutet, men hvad jag säkert erinrar mig är, att BondeSt:s ledamöter önskade, att beslutet skulle blifva sådant det nu finnes framstäldt.
Jag har sednast i går fått höra, att BondeSt. är nöjdt med ifrågavande förslag, men då tvifvel om dess lämplighet upstått, så vill jag för min del icke motsätta mig ett bifall till K. M:s Propos. i berörde hänseende.
Jag anser ett sådant beslut vara lika ändamålsenligt som en återremiss, ty då 2:ne Ständ redan återremitterat Betänk, i dess helhet, så kommer Utsk. alltid att vid ärendets förnyade granskning taga R. o.
Ad:s beslut, uti denna serskilda fråga, i öfvervägande.
Hr B i 1 d t:
Alldenstund, på sätt discussionen utvisar, tvekan upstått om rätta tydningen af 2 punkten i förslaget till ränteförenkling för Stora Kopparbergs län, då skulle jag, i motsats till den siste värde talaren, anse det vara lämpligast att återremittera denna punkt.
Det är nemi. en inom StatsUtsk. följd praxis, att, ifall 2:ne Stånd bifallit ett af Utsk. framstäldt förslag, vidblifva sitt en gång fattade beslut, så att vi, enl. all sannolikhet, skulle få behålla denna punkt, sådan den nu är affattad, ifall densamma icke äfven härifrån blifver återremitterad.
Vid sådant förhållande och då de fleste talarne motsatt sig punktens oförändrade antagande, hemställer jag till R. o. Ad., huruvida det icke vore lämpligare att återremittera punkten, än att fatta ett beslut, om hvars rätta tydning man icke är fullt öfverens.
Det förhåller sig verkligen på det sätt, som en föreg:de talare redan tillkännagifvit, eller att den här föreslagna grunden för omsättning af räntepersedlarne kol, ved och 232 Den 20
Maj e. m. dagsverken till spanmål hufvudsakligen härleder sig frän den omständighet, att ledamöterne af BondeSt. frän Stora Kopparbergs län önskat antagandet af en sådan grund.
Ad. emellertid afslagit 18:de punkten af de allmänna föreskrifterna, som innehåller, att den bafra, som kunde komma att ingå i den nya span målsräntan, icke mätte af räntegifvarne få till leverering in natura upsägas.
Genom detta beslut synes mig förhållandet i afseende å Stora Kopparbergs län hafva blifvit i väsendtlig män förändradt, enär, om R. o. Ad:s beslut blifver R.
Stms, det inom nämnde län, hvarest hafra utgör hufvudsäde, mäste öfverensstämma med räntegifvarnes intresse, att en annan än den nu föreslagne proportion blifver fastställd emellan den i spanmälsräntan ingående rågen och hafran.
Det är af sådan anledn., sorn jag instämmer med de ledamöter, hvilka anhållit om bifall till hvad K. M. i detta fall föreslagit.
Hr Bildt har ganska riktigt anmärkt, att derest denna punkt blefve af R. o. Ad. godkänd, så hade Utsk:s förslag i detta läll blifvit gilladt af 2:ne Stånd, emedan PresteSt. redan bifallit Betänk., samt att StatsUtsk. vid .sådant förhållande snanolikt skulle, i öfverensstämmelse med antagen praxis, vidblifva sitt en gång fattade beslut.
Det är just med kännedom häraf, som jag anhållit om bifall till K.
M:s Propos., emedan, derest R. o. Ad:s beslut blefve i öfverensstämmelse härmed fattadt, StatsUtsk., som till följd af 2:ne Stånds återremiss af Betänk, i dess helhet måste taga ärendet i förnyadt öfvervägande, blefve i tillfälle att vid pröfningen af denna serskilda puukt, hvaruti R. o. Ad. samt PresteSt. fattat olika beslut, taga saken i ytterligare, öfvervägande, samt, derest sådant skulle befinnas lämpligt, afgifva ett nytt, med K. M:s Propos. i denna del sammanstämmande, förslag.
För den händelse, att Hr Gr. o. Landtm, skulle finna svårighet möta ett omedelbart bifall till K.
M:s förslag i förevar:de hänseende och anse en återremiss vara mera formenlig, så har jag för min del ingenting emot en återremiss i den syftning, att K. M:s Propos. måtte blifva i detta fall af StatsUtsk. tillstyrkt.
Sedan flere talare yrkat återremiss af ifrågavande punkt, anhåller jag att få förena mig med dem och afstär således från min förut gjorda begäran, att R. o. Ad. genast skulle fatta definitift beslut i frågan.
Afven jag afstår från yrkandet å omedelbart bifall till K.
M:s förslag och instämmer i begäran om återremiss af ifrågavande punkt.
Ofverläggningen ansågs härmed fulländad, hvarefter det utan anmärkn. besvarade Usta mom. af Utsk:s tillstyrkande, uppå derom serskild framstäld propos., af R. o. Ad. bifölls.
Beträffande sedermera 2:dra mom. yttrade Hr Gr. o. Landtm., Dea 20 Maj e. in. 233 alt lian, sedan åtskillige talare yrkat återrerniss, men Hr von Troil bifall lill K. M:s Propos. i denna del, finge, i fråga om grundlagsenligheten alt nu fatta ett från Utsk:s tillstyrkande avvikande definitivt beslut, fästa upmärksamheten derpå, att det visserligen vid första ränteförvandlingen vore i afseende på Slatsregleringen likgiltigt om förvandlingen skedde på det ena eller andra af nu ifrågaställa sätt, men alt det för framtiden eller ett följande år kunde hafva inflytande på Statens inkomster, emedan det icke vore gifvet, att priserne å bafra och råg skola stiga eller falla i samma proportion; hvarföre Hr Gr. o. Landtm, ansåg formligare alt återremittera detta morn., än att deri besluta en förändring.
Hr von Troil: Efter den förklaring, Hr Gr. o. Landtm, nu afgifvit, afstår jag från min förut framställda anhållan, och förenar mig med de ledamöter, som yrkat puktens återremitterande.
Vid sådant förhållande får äfven jag förena mig i anhållan om punktens återremitterande.
Propos. till bifall å det ifrågavande 2:dra mom. blef härpå framstäld, men besvarad med
Nej, hvarefter samma morn., på grund af de gjorde anmäkmne, återremitterades och det utan anmärkn. lemnade 3:dje mom. bifölls.
Örebro län. ötsk:s hemställan bifölls.
Wermlands län.
Det är icke min mening att bestrida bifall till hvad StatsUtsk. i denna punkt föreslagit; men jag vill blott till prot. anmäla, att jag vid ärendets förevande inom StatsUtsk. icke försummat att söka fä de skattetitlar antagna, hvilka dels länets deputerade vid det med dem hållna sammanträde förklarat sig vilja bibehålla, dels ock K. M:s Befh:de uti underd. yttrande lill K.
M. förordat: att nemi. bland hufvudräntepersedlarue äfven måtte uptagas hö och kött.
Länets befolkning är icke så myckel åkerbruksidkande, som icke mera boskapsskötande, och jag har derföre ansett det vara fördelaktigt för de skattdragande att fä bibehålla nyssnämnde skattetitlar.
Men då denna åsigt icke öfverensstämde med Utsk:s betydligt öfvervägande majoritets mening, och jemväl BondeStit jemte andra ledamöter från ifrågavande län ansågo den af Utsk. föreslagna förenklingen lända ej blott det allmänna, men äfven länets invånare till större nytta än den jag förordat, -syntes det mig icke lämpligt eller nödvändigt, att genom en reservation utveckla min åsigt i ämnet; jag skall icke heller nu blifva vidlyftig, utan inskränker mig lill att inför R. o. Ad. offentligt tillkännagifva, att jag vid ärendets behandling icke förbisett eller underlåtit att uttala hvad som i detta ämne synes mig vara för det allmänna och serskildt för länet nyttigast.
Utsk:s i afseende på Wermlands län gjorda tillstyrkande, blef, uppå härefter framstäld propos., af R. o.
Ad. bifallet. 234 t»en 20 Maj e. m.
Gefleborgs län.
I afseende å Utsk:s hemställan, alt dagsverksräntan i Gestrikland skulle förvandlas, hälften till spanmål och hälften till kött, vill jag blott i förbigående nämna, att det, enl. min åsigt, skulle vara för räntegifvare fördelaktigare om nämnde ränta förvandlades endast till spanmål.
Hvad åter angår Helsinglands 2:ne fögderier, har Utsk. föreslagit, att _kött skulle såsom hufvudräntepersedel bibehållas, samt att dagsverken skulle till kött förvandlas.
Detta anser jag vara olämpligt, emedan kött är en vara, som visar benägenhet att stiga i pris, och jag har äfven genom samtal med riksdagsmän från Helsingland inhemtat, att allmogen derstädes heldre ville hafva dagsverken förvandlade till spanmål.
Om icke R. o. Ad. redan förut beviljat återremiss å en del af detta Betänk., skulle jag icke tagit mig friheten att anhålla, det Utsk:s förslag, 1 afseende å Helsingland, måtte återremitteras, men då så skett, anser jag mig böra framställa nämnde anhållan, på det att Utsk., om R. o. Ad. villfar min begäran, måtte få tillfälle att taga i ytterligare öfvervägande, huruvida det icke vore lämpligare, att dagsverksräntan förvandlades till spanmål i st. f. kött.
Hr von Troil: Utskrs Betänk, innehåller: ”Sedan deputerade från Helsingland först förklarat sig helst önska, att all grundskatt lilefve bestämd uti en viss penningeränta; men att, dådetta ej var förenligt med Konungs och Ständers fattade beslut, deputerade ansågo spanmål, smör. kött och hö böra antagas såsom hufvudpersedlar; hade flertalet af deputerade likväl slutligen föreslagit, alt spanmål af \ råg och ] korn, smör, torrt nötkött, hö och mansdagsverken skulle utgöra hufvudräntorna för orten och bestämmas till lika belopp för hvarje helt hemman, nemi. 2 T:r spanmål, 32 It smör, 32 U kött, 24 LU hö och 8 mansdagsverken, samt att det öfriga af nuvande persedelräntor, som ej af förenämnde räntor motsvarades, skulle förvandlas till penningar och jemte förutvar:de penningar utgå med 7 R:dr 45 sk. 8 r:st. för helt m:t:l och i förhållande derefter för lägenheter, som voro mindre än ett m:t:l”. Utsk. säger vidare: ”Beträffande derefter
Helsinglands båda fögderier, så har K.
M. funnit det af deputerade upgjorda förslaget vara till sina grunder både enkelt, redigt och verkställbar^ men att, då summan af de för hvarje hemman utaf deputerade föreslagne persedlar icke fullt motsvarade summan af dem, hvilka af K.
M. ansetts böra såsom räntepersedlar bibehållas, någon härtill ledande jemkning i beloppet mäste ega rum; i följd hvaraf K.
M. till antagande af R.
St:r framställt deputerades förslag, med den ändring, att kötträntan för helt m:t:l blifvit ifrån 1 LU 12 ft höjd till 2 Lti 8 U, hvilket skulle föranleda motsvarande minskning i penningeräntan”.
Utsk. fann denna skatteförenkling, upgjord af en skicklig Kronofogde, vid namn Lidén, vara serdeles enkel och ändamålsenlig, och som densamma öfverensstämde med de deputerades önskan, var detta ett ytterligare skäl för dess antagande.
Utsk. ben 20 Maj e. m. tiar derföre föreslagit samma persedlar, sorn K.
M. ansell lämpliga, med undantag af dagsverken, hvilka, enl.
Utsk:s åsigt, borde till annan hufvudräntepersedel förvandlas, och som kött är en persedel, hvilken vid prisförändringar plägar lemna en motvigt mot spanmål, ansåg Utsk. lämpligast, att föreslå dagsverksräntans förvandling till köttränta.
Men vid denna förvandling upkommer en skillnad af 16 $ kött på hvarje hemman, hvilka, enl.
Utsk:s förslag, komma att förvandlas till penningar, ehuru de rätteligen bordt till annan räntepersedel förvandlas
Då nu således den upgjorda förenklingen af räntorna icke blott är serdeles enkel, utan äfven medför en större lättnad för Helsingland än från början varit afsedd, finner jag deri ett dubbelt skäl till bifall å Utsk:s förslag, hvarom jag nu vördsamt anhåller.