Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om endast knappa löner tilläggas dessa tjenstemän, Olifver förhållandet icke myckel bättre, och derföre skulle jag önska, att de löner, som upföras å ordinarie stat tilltagas så tillräckliga, att tjenstemännen kunna derå sig berga.
Men, detta oaktadt, kan jag icke dela en talares förmodan, att det skulle möta svårighet att i framtiden få anslaget förhöjdt, derföre att det nu upfördes på ordinarie Stat, ty, enl. en sådan åsigt, skulle Ständernas en gång gifna bifall till en af K.
M. föreslagen åtgärd försvåra framgången af ett kommande förslag i samma syftning, hvilken argumentation jag för min del icke kan gilla.
Propos. till bifall å förevar:de punkt blef härefter framstäld, men besvarad med Nej, och då sedermera Hr Gr. o. Landtm, hemslälde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss, ropades Ja. 14:de punkten, ang:de ett serskildt tillökning sanslag för skiften och afvittringar. R. o. Ad. fann denna punkt icke f. n. föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne. 15:de punkten, ang:de ett förslagsanslag lill befrämjande af laga skiften pä Gottland.
218 Den 20 April.
Enl. min öfvertygelse har StatsUtsk. icke bedömt den sak, som uti nu föredragne punkt afhandlas, ur en riktig synpunkt.
Den som känner förhållandet på Gottland, vet huru mycken motsträfvighet der råder emot alla åtgärder för att afhjelpa de olägenheter, som äro en följd af hemmanens egoblandning.
De flesta hemmanen på ön hafva sina ägor spridda pä aflägsna häll ifrån hvarandra och med andra hemmans-egolotler emellan dem.
Detta förhållande existerar å större delen af ön, ty de försök, som hiltils blifvit gjorda för att åstadkomma en bättre ägo-fördelning, hafva icke medfört åsyftad verkan.
Det erfordras derföre serskildta åtgärder och ett ifrån förhållandet å fasta landet afvikande sätt att. tillvägagå för all bringa Gottländningarne i detta hänseende på den rälta vägen och få skiflesverket på ön i gång.
Då man känner det hos allmogen allmänt rådande föreställningssätt, att de vilja se resultaterna af en åtgärd i landthushållningen, innan de sjelfva besluta sig att tillämpa åtgärden på sin egen hushållning, så torde man inse, alt det är nödvändigt att man gifver Goflländningarne eli praktiskt bevis på de fördelar, ett laga skifte bereder jordbruket.
Denna tanke ligger till grund för K. M:s Propos. i detta ämne och jag hade derföre önskat, att StatsUtsk. förfarit annnorlunda än som skett och tillstyrkt anslagets beviljande.
Utsk. har tillstyrkt många anslag, som af K.
M. icke äro begärda och hvilka icke torde medföra ett sagn, som kan jemföras med den nytta, beviljandet af de ifrägakomne 2,000 R:dr skulle bereda.
För att således söka åstadkomma ett för jordbruket å Gottland gagneligl resultat i denna fråga, anhåller jag att R. o. Ad. behagade återremittera denna punkt till SlatsUtsk:s förnyade handläggning.
StatsUtsk. skulle visserligen icke hafva af slyrkl det af K.
M. äskade anslag för befordrande af laga skiften å Gottland, så vida Utsk. varit förvissad derom, att det af K.
M. åsyftade ändamål pä denna väg verkligen skulle upnås.
Men det har förefallit Utsk., såsom mig synes på ganska goda skäl, all då högst få laga skiften kunde med den äskade summan åstadkommas, skulle, alla de hemmansegare, som hafva jord angränsande till det skifteslag, som för skiftets verkställande erhållit statsmedel, tro sig äga grundade anspråk att få äfven deras hemman lagda i skiften på Statens bekostnad, hvaraf följden blefve, att inga skiften ägde rum på annat säll än alt Slaten dem bekostade, hvilket åter skulle leda till allt för stora statsutgifter.
Derförutan synes det väl också som Gottland ensamt icke kunde äga anspråk deruppå, att dess jord genom Statens försorg lades i skiften, hvarigenom Gottlands jordbrukare bereddes en fördel, som icke tillkommit det öfriga Sveriges jordbrukare.
Om Staten i en viss del af Riket åtager sig hela skiftesvei ket, skulle sådant måhända hafva den påföljd, att hemmansägarne i en annan del af landet, hvarest man äfven ville befrämja skiftesverkels fortgång, icke sjelfva ville bekosta några skiften ulan väntade på Statens mellankomst, då de haft exempel på att denna mellankomst å annan ort ej uteblifvit.
Jag tror att om Statsverket inleddes på denna bana, så skulle en Den 20 April. 219 oberäknelig statsutgift derigenom småningom npkomma, och derföre har SlalsUlsk., som ansell det vara högst vådligt alt beträda denna bana, afstyrkt K.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag om bifall lill Utsk:s (Jtlål. i denna punkt.
Den, sora har besökt Gottland, har icke kunnat undgå att märka, all denna ö är till sin jordmån ett af de bördigaste landskap Sverige äger.
Af denna ö kan göras mycket, om hon behörigen odlas.
Men odlingen försvåras derigenom, att ägoblandningen på Gottland är värre än på något annat ställe i riket.
Der finnas hemman, som hafva sina ägor kringspridda icke blott inom socknen, ulan äfven utom henne.
Om rättelse i delta föihållande icke beredes, så kan naturligtvis jordbruket å Gottland ej vinna den förkofran, som vore önsklig.
I alla till fasta landet hörande landskap, hafva innebyggarne i del eria landskapet tillfälle alt se huru landtmännen i något angränsande sköta jorden och kunna följa efterdöme!, om det visar sig fördelaktigt; men sådant tillfälle finnes ej för öboerna på Gottland.
De lefva så afskiljda från våra öfriga landskap, att när de tala om en öfverresa dit, så säga de ”fara öfver till Sverige,” likasom de ej hörde till oss.
Man behöfver derföre i deras egen hembygd lemna dem mera än en föresyn, huru de rätteligen skola i sin landthushållning förhålla sig.
Sverige står, hvad stor- och enskiften beträffar, framför de flesta andra läuder.
Man bör derföre söka att sprida detta företräde till alla delar af riket.
När man reser igenom elt af de bördigaste land i Europa, Bayern, så ser man i trakten af Kissingen t. ex. långa smala rimsor af odlad jord bredvid hvarandra, den ena grön och den andra gul, allt eftersom de äro besådda med potatis eller säd, eller andra sig emellan skiljaktiga vexter.
Frågar den resande någon innebyggare i denna trakt, hvilken ser ut som en randig väf, hvad orsaken deitill kan vara, så svarar han, att jordrimsorna tillhöra olika ågare.
När vi såsom sagdt är, i delta fall, stå vida framför åtskilliga andra folk, hvarföre skola vi ej då ytterligare fortgå inom oss sjelfva?
Då Konungen begär anslag för della ändamål, så borde del icke vägras.
Allmogen i vårt Iand är öfverhufvud icke benägen för ändringar i sin landthushållning.
Har bonden ej nyttan deraf framlagd för sina ögon, så vågar han ej något försök alt förbättra sitt jordbruk, utan blifver vid det gamla.
Någon måste således göra början.
I ett landskap, hvarest icke finnes någon herreman, med betydligare jordbruk, hvilken kan gifva efterdömen, måste väl Staten träda emellan.
Jag tillstyrker, af dessa skäl, alt H. o. Ad. behagade återremittera punkten.
Delande med Ulsk. den öfvertygelse, all man icke nog kan upskatla värdet af sådana åtgärder, som leda till jordbrukets förkofran, belviflar jag, lika med Utsk., att det önskade ändamålet vinnes pä den väg, som nu är ifrågasatt.
Alt man bör söka npnå detta mål medgifves gerna, och om Statens tillgångar vore större än de verkligen äro, medgifves äfven gerna, alt man genom statsmedel borde försöka upmuutra det ifrågavar:de företaget; 220 Den 20 Aprjl. men, då förhällandet i detta fall, tyvärr, icke är så lysande, som man alltid kan önska det, anser jag vid denna frågas bedömande det vara omöjligt alt lemna nr sigte den betydliga utgift, som i en framtid blefve en följd af bifall till K.
M:s framställning uti ifrågavande hänseende.
Man har visserligen till en början endast begärt 2000 R:dr b:ko, men man har föreslagit, alt denna summa skulle utgå såsom förslagsanslag, och den kan således öfverskridas.
Hvad jag isynnerhet härvid lägger vigt uppå, är detsamma som Frih.
Åkerhjelm redan framställt, eller att om Staten på sin bekostnad låter verkställa laga skiften ä Gottland, skola innebyggarne i andra delar af riket, bell visst, oförtöfvadt framkomma med dylika anspråk på understöd, och R.
St. torde i sådant fall få svårt att billigtvis dertill vägra medel.
Det blefve dock betungande i längden att bevilja de ansenliga summor, härtill erfordrades; och man finge kanske snart ångra sin beredvillighet.
Hr von Hartmansdorff har ansett, alt på Gottland finnes egendomliga förhållanden, som i detta fall påkalla Statens mellankomst, hvaribland det första vore, att egöblandningen å denna ö nått en större höjd och utsträckning, än annorstädes.
Delta må vara sannt; men det förhåller sig äfven så, att Gottlands jord är en utaf de bördigaste i riket, så att ägarue deraf, ehuru jorden är på ett mindre planmessigt sätt dem tillskiftad, likväl böra kunna draga större fördel af jordbruket än ägare af hemman, lagda i laga skiften, men med den mindre goda jordmån, som existerar i en mängd andra landskap, Då dertill kommer, att, på sätt Utsk. äfven antydt, laga skiften redan hörjat på Gottland och således, utan Statens vidare mellankomst, den önskliga erfarenheten kan vinnas, blir detta ett ytterligare skäl emot återremiss af denna punkt i ändamål, att det begärda anslaget måtte beviljas.
Det vore utan tvifvel högst angenämt, att kunna gå K.
M:s önskan i detta hänseende till mötes, men då man öfverväger de betydliga summor, som äro af K.
M. begärda för många andra vigtiga ändamål, hvilka summor i de flesta fall blifvit af StatsUtsk. med största beredvillighet tillstyrkta, så torde man erkänna, att StatsUtsk. äfven på denna grund icke saknat fog försitt afstyrkande af ifrågavande jemförelsevis mindre vigtiga anslag.
Jag anhåller således om bifall å denna punkt.
Det är visserligen en sanning att Gottland är ett bördigt land och kanske ett utaf de bördigaste landskap
Sverige äger, men det är äfven en sanning, ätt öns befolkning är uti jordbruksväg långt efter större delen af befolkningen å Sveriges fasta land.
Uti Gottlänningens lynne finnes ännu en qvarlefva af det fordna vikingasinnet, ty han vistas hellst på sjön och jordbruket skötes ej med någon synnerlig förkärlek, hvarföre alla försök alt drifva honom fram på denna bana mötas med motsträfvighet, ehuru den borde vara särdeles lockande på denna rika ö, som är en ibland de vackraste perlorna i Sveas krona.
Hvad nu beträffar det försök man i praktisk väg skulle kunna
221 göra för atl öfvervinna en fördom hos öns befolkning, som man förgäfves sökl ali genom enskildta bemödanden undanrödja, så (ror jag, alt de, som molsälla sig della försöks anställande, handla mera orätt än man i en framlid iorde kunna försvara.
Jag medgifver visserligen alt med den äskade summan af 2000 Hulr icke mänga laga skiften kunna åstadkommas, men jag ber härvid alt få erinra, atl det finnes en praktisk sals, som torde vara föll jent af alt behjertas, nemi. atl man med en ringa summa kan åstadkomma elt praktiskt experiment, som lockar lill efterföljd, och ett sådant sålt atl tillvägagå har roan i alla lider funnit vara ändamålsenligt.
Pä Gottland finnas hemman, som endast illgöras af ,] mantal, men dock bestå af 15 å 20 olika ägolotter, stundom på | mils afstånd från hvarandra.
Alla dessa ägor äro afstängda genom gärdesgårdar, så alt ön, sedd ofvanifrån, malle se itl såsom ett lappigt tak.
Huru förhållandet jordbrukarne emellan härigenom skall blifva, kan man lätt föreställa sig.
Då de skola drifva sina kreatur i vall, måste de merändels laga vägen öfver hvarandras ägor och della, myckel annai alt förliga, alstrar missämja och föder tvisler.
Många andra olägenheter åtfölja ägoblandningen.
Vid skötandet af sami tillsynen öfver de spridda ägorna förspilles mycken lid samt landi man nen förlorar ofta derigenom hågen och ifvern all updrifva jordbruket, hvilket, pä ett ändamålsenligare sätt ordnadt, skulle glädja och upmuntra odlaren.
Allt della synes mig gifva anledning dertill, att II.
Sl. borde gå K. M. lill mötes, då Han begär en sä ringa summa, som den ifrågavaride, och det kan ej annat än förvåna mig, alt StatsUtsk., som vid andra anslags-summors tillstyrkande visat prof på klokhet och förutseende, icke mäktar inse, alt dessa 2000 R:dr äro af mycken vigt, ty ehuru summan är ringa, kail den likväl, såsom medel för åstadkommandet af elt praktiskt föredöme, utvisande nyttan af enskifte, blifva den källa, hvarur mycket godt utbredes öfver ifrågavaride, af naturen så rikt ulrustade, men i många hänseenden af menniska!) vårdslösade, ö.
Jag förenar mig i yrkandet af ålerremiss.
Hr Hildi, Knul:
Jag förenar mig med de ledamöter, som yrkat ålerremiss af denna punkt.
Jag har under 14 år vistats på Gottland och varit ledamot af öns hushållnings-sällskap, der denna fråga ofia varit behandlad och med mycken ifver blifvit omfatlad, isynnerhet af den förre Landshöfdm.
Man kom ändtligen derhän, alt
Staten beviljade anslag för verkställande af ett s. k. mönsierskifle, som äfven blef verkställda
Man talar om ägoblandningen på Gottland, men man torde ej hafva ett fullständigt begrepp, huru långt denna förderfliga jordstyckning sträcker sig.
Inom Hamra socken, i Gottlands södra Härad, finnes del elt hemman, som har jordlappar pä icke mindre än 47 särskildta ställen.
Alla dessa bilar skola förses med stängsel och hvilken förstörande verkan på öns skogslillgång della skall medföra belmfver knappast omnämnas.
Derföre är allt hvad sora kan göras för all rälta delta missförhållande af största vigl och man borde ingalunda molsälla sig hvad K. M. i detta hänseende föreslagil.
Saken har icke mårig^ sympa - 222 Den 20 April. patier på Gottland, och rlet torde erfordras mycken tid innan man kan Inbringa allmogen öfvertygelse om nytlan deraf.
Del är väl sanni alt 2000 R:dr ej kunna myckel förslå, men summan är eli förslagsanslag, hvilket, i händelse af behof, får öfverskridas.
Agoblaudningens afskaffande vore en välgerning för jordbruket, som i sednare tider gatt framåt, under del atl boskapsskötseln, ännu står pä en mycket låg ståndpunkt.
Hvad jordbruket beträffar, har man å sednare tider börjat odla fodervexler och införa cirkulations- , bruk.
Ar 1790 upgick Gottlands befolkning lill endast 29,000 personer och spannmål måste för lefnadsbehofvet införskrifvas.
Ar 1840 hade folkmängden sligit till 42,000 och 15,000 tunnor spannmål exporlerades.
Under ,de 13 sistföf Altine åren har jordbruket ytterligare framskridit, men boskapsskötseln ligger fortfarande nere, och dertill är ägoblandningen en hufvndorsak.
Om SlalsUlsk. haft tillräcklig kännedom om förhållanderna på Gottland, hade det ulan tvifvel insett nödvändigheten af det äskade anslagets beviljande, och, för att medverka lill delta för öns förkofran vigtiga resultat, kommer jag att med min röst understödja den begärda återremissen af denna punkt.
Hr Gripenstedt: Ehuru Utsk. erkänt vigten af del än damål, som åsyftas med del ifrågavarule anslaget, så har Utsk. likväl afslyrkl detsamma.
Skälen dertill äro all anslagets beviljande I skulle, efter Utsk:s förmenande, motverka hemmanens utredande på .
Gottland, enär alla de skifteslag, som ej erhöllo understöd af statsmedel, skulle undandraga sig laga skifte, och dessutom blifva eli dåligt prejudikat för andra provinser, hvilka i detas ordning skulle komma med anspråk på statsbidrag för samma ändamål.
För min del anser jag dessa skäl icke vara rikliga, och orsaken dertill är, att
Gottland befinner sig uti förevande hänseende i ett helt och hållet exceptionell förhållande i jemförelse med öfriga delar af Sverige.
Som hvar och en känner, existerar för landet i allmänhet den lagen, alt derest delegare af ett skifleslag fordrar laga skifte, så måste detta försiggå, äfven om alla de öfriga skiftet bestrida.
Denna regel gäller icke för Gottland utan der gäller en alldeles motsatt lag.
Gottlänningarne hafva nemi. flere gånger erhållit försäkringar derom att icke rubbas i de storskiften, hvarunder ön vore lagd, så alt intet nytt skifte kan verkställas med mindre än att alla skiflesdelegarne enhälligt derom sig förena, och en sådan enstämmighet lärer väl sällan förefinnas.
Häruti lorde man böra s"ka deu egentliga orsaken, hvarföre skiftesverket på Gottland icke gått framåt, och det är föga förhoppning, att »det oeftei rälllighels-tillstånd, som benämnes ägoblandning och af föreg:de talare blifvit med ingalunda alltför mörka färger skildradt, skall uphöra, derest icke Slaten träder emellan och anslår medel för befrämjandet af en ändamålsenligare ägodelning.
Då något tvång icke kan i della fall Gottlands allmoge påläggas, lärer det väl ej gifvas något kraftigare medel än att inverka pä deras öfvertygelse och man lorde nogsamt känna atl på bondens öfvertygelse intet verkar kraftigare än ett för hans ögon liggande exempel af en åtgärds ändamålsenlighet.
Jag tror således
223 att den föreslagna utvägen, att genom mönsterskiftens verkställande på Statens bekostnad för Gottlänniugens ögon framlägga vigten och nyttan af ägornas läggande i ett mindre antal skiften, är det kraftigaste medel för skiftesverkeis framgång derstädes, som Kan påfinnas.
Genom de uplysningar, jag nu hafi äran lemna tror jag mig äfven hafva vederlagt det inkast, som Disk. gjort, dä det säger, att Statsmedels anslående lill skiftesverket å Gottland skall framkalla enahanda anspråk från rikets öfriga delar, hvilka alldeles icke uti frågakomne hänseende stå i samma förhållande som Gottland, hvarföre äfven åtgärden ej kan såsom prejudikat blifva skadlig.
Det finnes dessutom redan till en del ett sådant prejudikat å Statens mellankomst vid vissa ägo-regleringar, då de enskildta ej ägt tillgång att på egen bekostnad dem verkställa.
Så är t. ex. förhållandet i Stora Kopparbergs län med de derstädes pågående storskiften och likaledes med afvittringarne i de Norra länen.
Detta skäl är således, enl. min öfvertygelse, icke giltigt och lika litet tror jag, att man, pä sätt Utsk. tyckes hafva gjort, bör föreställa sig, ali skiftesarbetet pä Gottland skulle gä ganska lätt pä egen hand.
Detta är ett uppenbart misstag och erfarenheten talar tillräckligt deremot.
Staten bör ej låta saken ligga nere, och då det begärda anslaget endast utgör ett obetydligt belopp, kan väl icke heller, såsom skäl lill detsammas förvägrande, åberopas, att Statens tillgångar ej medgifva denna utgift.
Jag hoppas derföre, alt StatsUtsk., vid närmare öfvervägande, skall frånträda sitt beslut i denna fråga och anhåller om punktens återremitterande.
o Frih.
Sedan en af Ståndets ledamöter, som under en längre följd af Ar varit bosatt pä Gottland, nu förklarat, att mönslerskiften derstädes redan äro verkställda, torde det vara mindre lämpligt, att man nu på Statens bekostnad föranstaltade ytterligare skiften, utan borde man, i min lanke, vänta och afvakta, hvilka följder de redan gjorda skiftena kunde åstadkomma.
Om jordbrukarne på Gottland i allmänhet finna, att dessa skiften medföra en väsendtlig fördel för jordbruket, vore måhända tiden inne, att
Staten genom understöd medverkade dertill, all så mänga skifleslag som möjligt komme i åtnjutande af denna fördel, men dessförinnan tror jag ej ali Slaten bör kasta sig in på en i min lanke ganska vådlig bana, som möjligen skulle leda derhän, att skiftesverket på ön helt och hållet afstannade, ty jag befarar högeligen, att, då allmogen på Gottland har samma natur som Sveriges öfriga allmoge, den väntade med skiftena tilldess Staten trädde emellan.
Men en sådan mellankomst, utsträckt till Gottlands alla skifteslag, skulle förorsaka sådana utgifter å Statens sida, alt de borde afskräcka från beträdandet af en bana, som man i alla fall förr eller sednare måste öfvergifva.
Såsom skäl för anslagets beviljande har raan anfört, att summans belopp vore obetydligt samt alt StatsUtsk. i öfrigt varit ganska frikostigt med anslags tillstyrkande.
Det förhåller sig ofta sålunda, alt sedan man fått något, vill man hafva ännu mera, roen jag an - 224 Den 20 A pr il. ser det vara klokare alt icke öfverdrifva sina anspråk utan nöja sig med hvad man fåll. ly eljest skulle det kunna hända, alt man finge mindre än man önskade, och som jag icke anser denna fråga vara af en sådan vigt att dess upskjulande till en annan Riksdag skulle medföra någon särdeles våda för Gottlands landtbruk, fortfar jag i min anhållan om bifall till punkten.
Det är en obestridlig sats, att när ägor ligga bredvid hvarandra, kunna de hällre brukas än om de ligga spridda frän hvarandra; men det är lika obestridligt ali del närmast åligger kommunen alt besörja om en sådan ägofördelning, som bidrager lill jordbrukets förkofran inom densamma.
Det år i allmänhet icke skäl att anslå statsmedel till sådana ändamål, hvaraf hela Slaten egentligen icke har någon nytta, utan det är kommunen, som hör bekosta hvad endast den har nytta af.
Det har under öfverläggningen blifvit andraget, att Gottland är ett likt land.
Ar det då skäl alt rikets öfriga landskap skola genom anslag bidraga dertill, att denna provins blifver ännu rikare?
Hr von Hartmansdorff har sagt, att Gottland är i så liten beröring med Sverige, alt dess innebyggare knappast anse sig höra dit.
Nå väl, dä Goltlänningen, enl. denne talares påstående, känner sig främmande hudet öfriga Sverige, må han äfven sköta sig sjelf och ej påräkna hjelp derifrån.
Hr Gripenstedt har sagt, alt intet verkar sä mycket på bonden sora att föregå honom med goda exempel; men jag frågar då: är det väl möjligt, alt uplysningen på denna ö skulle vara så ringa, att der ej finnes någon person, som så myckel inser sin egen fördel, alt han med egna tillgångar verkställer ett skifte, och skulle ett sådant skifte verkställas, så förefinnes ju det goda exemplet, hvarpå IIro Gripenstedt lägger så mycken vigt.
Åkerhjelm och yrkar bifall till punkten.
Då jag nyss höll Gr.
Mörner anmäla sig, afstär jag från ordet.
Hellmuth:
Då, på sätt uplyst blifvit och jemväl kändt är, mönsterskiften på Gottland redan äro påbörjade, så synes det mig såsom det goda och till efterföljd ledande exempel, hvilket man genom anslagets beviljande skulle åstadkomma, redan förefunnes, hvarföre detta skäl för punktens återremitterande förfaller.
Del i min tanka hufvudsakliga skäl, som talar för bifall lill punkten, är såsom Frih.
Åkerhjelm redan yttrat, att om anslaget beviljades, skulle inga andra skiften komma i gång, än sådane, hvartill Staten anslagit fullt tillräckliga medel, och om således R.
St. i en framtid skulle finna skäl att indraga anslaget, skulle hela skiftesverket på ön afstanna, emedan inga ägare af ännu oskiftad jord ville på egen bekostnad låta verkställa en förrättning, som Staten förut påkostat.
Dessutom skulle ulan tvifvel en klagan öfver orättvisa upstå, hvartill man ej, etil min tanke, bör gifva anledn.
Då derjemte uplyst är, att Gottland är en af Sveriges rikaste landskap, så synes det jemväl af delta skäl vara mindre lämpligt att företrädesvis taga skiftesverket derstädes under armarne.
Hr Den 20 April.
225 IIr Gripenstedt har anfört några exempel, hvarigenom han velat visa, alt
Staten förut gifvit anslag lill befrämjande af skiflesverket i åtskilliga af Sveriges provinser.
Det är sannt, atl Staten bestrider den hufvudsakliga kostnaden för storskiftens verkställande i Dalarne, men man torde ihågkomma, att ägoblandningen derstädes är ännu större än på Gottland.
En talare har anfört, alt del finnes ett hemman å nämnde ö, som har sina ägor spridda på 47 serskildta ställen.
I Dalarne har en jordägare, med vida mindre ägor, dem ofta fördelade pä 100 serskildta håll.
Der är, såsom vi alla känna, fattigdomen ganska stor och tryckande, hvaremot Gottland befinner sig i en vida bättre belägenhet.
Hvad afvittringarne i de Norra länen vidkommer, så är det ganska naturligt att Staten bestrider en de! af kostnaden derför, emedan afvittringens föremål egentligen är att skiljaK ronans mark från de enskildtas samt atl befordra nybyggens anläggande, hvaraf Staten i en framtid får skall.
Der har Staten således en direkt fördel att fä sin mark utbruten och nyodlingar verkställda.
I afseende å hvad Hr Gripenstedt vidare anfört derom, all ä Gottland gällde en lag, i detta fall, som var alldeles motsatt den allmänt gällande skiftesstadgan nemi. alt laga skifte å Gottland mäste af alla skiftesdelegarne enhälligt begäras för att kunna sättas i verket, ber jag att få nämna, att denna lag gäller icke ensamt för Gottland, utan efterlefves äfven i Dalarne, der de på Statens bekostnad verkställda storskiften ej få rubbas, utan alt alla jordegare inom samma skifteslag derom äro ense.