Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
MA han besinna detta och äfven, att om lian icke vill medgifva den grundsats, att ett folk, som äger att beskatta sig sjelf, också äger att beräkna det skatterna skola sättas i förhållande lill dess förmåga alt bära dem, så blir det kanske han sjelf, som föranleder revolutionen.
Ett uttryck af en värd talare har uppkallat mig, och jag anhåller att med några ord få lemna en upplysning, måhända nödig för mången, som pligten icke ålägger att vara bekant med sjelfva saken.
Man har omtalat öfver-assigneringar på besparingarna: sådana äro af Styrelsen gjorda; men nian måste veta huru det hänger tillhopa med dylika besparingar, för att kunna göra sig ett riktigt begrepp, huruvida slikt skett, i trots af föreskrifter och med vilja att eludera dem, eller om det skett till följd af lemnad tillåtelse.
Från och med 1810 års riksd:sbeslut daterar sig första tillåtelsen att begagna besparingarna, då det öfverlemnades åt Regeringen, att i vissa nödvändiga fall, som icke vid statsregleringen blifvit påtänkta, och icke kunnat påtänkas, få använda de för Ständerna till beloppet obekanta besparingar, som på en eller annan titel kunna uppkomma} och villkoret dervid är, att icke sträcka utgifterna utom den titelns föremål , hvaruppå besparing uppkommit.
Ständcrne hafva i sin skrifvelse af 18 54) uied förklaringen att på besparingarna inga stadigvar. löner borde uppföras, förnyat den af föreg:de Ständer stadgade rättighet, att Konungen måtte på besparingarna anvisa de utgifter, flan anser beliöfliga, och Ständerne hafva dervid tillagt, att de ansågo detta vara af högsta nytta.
Att dessa besparingar äro till sitt belopp okända, då på dem assigneras, är en sanning.
De kunna icke heller kännås', förrän rikshufvudboken blifvit afslutad , hvilket inträffar först efter nära 2 års förlopp sedan assigneringen skett.
Derigenom kan visserligen en öfverassignering äga rum ; men då den sker, så är den assignerande i sjelfva verket oskyl - Deu a Maj f. m. 4? elig, ty lian kände icke oell kunde icke känna det belopp, hvarpå lian assignerade ; behofvet ur deremot kändt och kräfvande mången gång, men det belopp, hvarinom det skall fyllas, är obekant, och med detta behofs fyllande kan icke fördröjas, till dess man fått veta besparingssumman.
Sådana öfver-assigneringar, sorn de ifrågavar., böra således icke lill öfver-assigneringar å af R.
St. ufsatta summor, hvarom grundlagen talar, hvilka både kunna och måste undvikas.
Anmärkntr mot de förra synas här vara åsyftade, och örn de från Stats- eller Const.Utskm framträda, mäste de hafva sin gil
Ida gång, och skola i det fallet ej lemnäs utan redovisande och besvarande.
Om män nu afven skulle anse, att en sådan öfverassignering ägt rum för så vigtiga föremål, som dem att bibehålla riksärendenas besörjande i full gång, och bereda jemnvigt mellan tjenstemannens arbetsförmåga och folkets kraf att få sina angelägenheter utredda och behörigen handlagda; så har delta icke ledt till någon den ringaste tillökning i kronoutskylderna eller någon skuldsättning; och såsom bevis derpå torde jag få nämna, att om äfven man ville fylla dessa brister och uppföra på ordin.-stat hvad för embetsverken icke är pä denna stat uppfördt, sa motsvara statsinkomsterna, och de efter vanliga grunder blifvande Statens tillgångar detta så fullkomligt, att icke ett ögonblicks tvifvel uppkommer om deras tillräcklighet, ulan tvertom att öfverskott, och dessa ganska betydliga ändå, uppstå; ty alltsedan 180g har statsinkomsternas belopp icke visat en så fördelaktig talla, som vid denna riksdag.
Ilr Le frön, Joh.
Jag hade beslutat att åtminstone icke deltaga i denna preliminär-discussion; men då jag flera gånger hört, att ett nytt politiskt konstord, en ny politisk glosa framträder, och jag har mig bekant, att glosorna äro farliga, om de icke straxt vid sin uppkomst fa någon bestämd förklaring, emedan det är med dessa politiska ord eller glosor, som man, sedan tiotal af år tillbaka, slår dunster i ögonen på dem af allmänheten, sorn icke äro i den ställning att sjelfve kunna för sig utreda de verkliga sakförhållandena.
Denna politiska glosa, som nu fästat min uppmärksamhet, är:
''Gamla Statsskicket.”
Det är angeläget, alt vi, som nyttja ett sådant ord, förklara hvad vi dermed mena.
Skall dermed förstås vår Reg.- Forms 4 § °ch Sveriges ansvarighetslag för Statsrådets medlemmar, sådana de oförändrade finnas stadgade, eller menas dermed måhända några administrations-detaljer ?
Yi äro på vägen att få se införd en förändring i Statsrådets organisation : det är då icke underligt, tvertom det är naturligt, att ilian vill försöka att reglera förhållandena och äfven stalsregleringen, med afseende på det nya förhållande, som inträder; — men, mine herrar! ärlighet varar längst, och till ärligheten hörer i främsta rummet, att man icke gör sig 48 Den i M a j f. m. sadan föreställning om den nya organisationen, som är sttidande mot. dess ändamål och stridande mot Sveriges nu gällande, tydligen uttalade grundlag.
Mine herrar! det finnes två slags makt, som man kan tilldela personer, hvilka vanligen bruka kallas Ministrar, nemi, en a d m i n is tr a t i v makt och en politisk.
Den administrativa myndigheten är nödvändig för förvaltnings-chefer i alla länder — dessa lander må för öfrigt hafva hvilket regeringssätt som helst, republikanskt, eller i strängaste mening monarkiskt, eller i inskränkt mening constitutionelt monarkiskt; men, mine herrar! den andra slags makt, nemi. den politiska, är något helt annat, och är beroende af hvarje lands särskilda constitution.
Är meningen, hvilket jag älskar att icke tro den hafva varit, att under de år, som stunda, genom den s. k. o p i n i o ns m a k t e n söka innöta ett nytt regeringssätt-i Sverige , som är i strid med Sveriges grundlagar, så beklagar jag bemödandet, ty det skall komma att stranda mot Svenska folkets,, i dess historia förvarade, obenägenhet att vilja göra Konungamakten till noll.
Jag behöfver icke vara vidlyftig, — man förstår mig, om man vill.
Jag önskar att gå framåt med tiden och gläder mig åt förbättringar; men jag önskar framför allt förbättring i vårt allmänna tänkesätt.
Jag önskar framgång i allt annat, men återgång i ett enda fall — nemi. återgång till den gamla, Svenska vördnaden för lagarna, som vi sjeifve stiftat, och att följa vära lagar och icke vilja innöta ett regeringssätt, som står i strid med dem.
Jag vill förutskicka denna sats, för alt visa hvar jag med min opinion står vid denna riksdag, då en ny organisation i statsadministrationen är på vägen att införas, och hvad jag tager till rättelse för mitt förhållande; och jag tror ätt Svensken älskar, icke att vi skola börja med ett annat regeringssätt, än det sora i lag är stadgadt.
Menade den värde ledamoten med sitt uttryck — det gamla statsskicket — blott olägenheterna af våra nuvar. administrativa förhållanden, så delar jag med honom tänkesätt; men om han menade ett sådant, som börjar med att kringgå Konungamakten och slutar med att sätta Konungens namnstämpel under expeditionerna, då instämmer jag icke med honom.
Jag önskar, att han ville förklara betydelsen af det uttryck han nyttjat.
, H. Ex. Hr.
Gr. Löwenhjelm, Gustaf:
Jag förenar mig till alla delar med General Lefrens anmärkn. vid ordet statsskick, som under debatten blifvit nyttjadt.
Egentlighet i uttryck är alltid af vigt, och är vigtigare i mån af framställningars offentlighet.
Oegenlliga uttryck alstra alltid oriktiga begrepp, och hade jag ej varit nödsakad att aflägsna mig från discussionen på £ timma, så hade jag ofelbart gjort samma anmärkn. vid detta uttryck; dock icke som kunde ias Den a Maj f. m. 49 jag misstaga mig om talarens mening dermed, men det kunde hos ähörarne på läktaren alstra en oliklig uppfattning.
Jag tror, att man med ordet statsskick menat sätlet att behandla ärendena under en förfluten viss tid, således administrations-sältet, då likväl detta talesätt är vida mera omfattande, ty det innebegriper naturen af regeringssättet och grundlagarna.
Man säger ju monarkiskt, republikanskt, enväldigt och lagbundet statsskick.
Men icke kan Ulsk:s mening vara, att, genom inskränkning af anslag, bereda ändring i statsskicket, så förstådt.
Jag antager således, altman med delta uttryck endast menat adininistrations-sältet, hvars åverkande kari med anslags-vota afses.
Ännu en gång nödgas jag besvära R. o.
Ad. med några ord från min sida.
Det är sannt, att jag nyttjat ordet statsskick, visserligen icke i den vidsträckta bemärkelse, sorn den siste värde talaren derå lemnat, men icke heller i den alldeles inskränkta, som äfven af samme talare blifvit nämnd.
Jag anser verkligen statsskicket i Sverige för närvar, vara i den besynnerliga ställning, alt man ej kan säga, om det är monarkiskt eller republikanskt eller någonting annat; ty det är ingenting.
Der finnas al la elementer till ett statsskick, men något ord nåd t äga vi icke; det är min öfvertygelse, och den är ganska gammal, denna öfvertygelse.
Men då jag talat om statsskick, bar jag menat styrelse-formen, formen för administrationen, och jag föreställer mig icke, att någon ledamot inom R. o. Ad. skulle mera vidsträckt vilja tyda min mening, då det är fråga om reglerandet af penningesummor, och derom handlar utlåt.
N:o 4o. i:sta punkten.
Rikets Högsta Embeten och Allmänna Ärendenas Beredning. H. Ex. Hr Gr.
Genom den erfarenhet jag redan vunnit, har jag blifvit öfvertygad derom, att de ärenden, som nu behandlas af Allm.
Beredningen icke kunna utan olägenhet och utan hinder för reger:s-ärendena i allmänhet directe föredragas i Statsrådet.
Jag tror derföre det rätta vara, att besvärsmålen, utom i befordringsfrågor, öfverlemnades till Högsta Domstolens slutliga afgörande, helst de flesta af dessa mål äro af beskaffenhet att icke någonsin böra komma under Konungens egen nåd. pröfning.
En sådan åtgärd fordrar dock en tillökning i personalen inom Högsta Domstolen, och den kan icke åstadkommas utan grundlagsförändring.
Förslaget kan således icke vid denna riksdag vinna bifall, och man måste derföre vara betänkt på en annan auetoritet, som motsvarar Allm.
Beredningen, eller också, alt denna måtte komma att fortfara.
Jag tager mig derföre friheten föreslå, att de Booo r:dr, som varit anslagna som arfvoden till ledamöterna i Beredningen, må än Vidare 6 Ii. 7 5o Den a
Maj f. m. på stat qvarstå till nästa riksdag och utbetalas till dessa ledamöter mot skyldighet att fortfarande göra tjenst i beredningen; dock som antalet af Beredningens ledamöter icke behöfver vara mer än 4) och det är alldeles ändamålslöst, att hälften deraf skall vara frälse och hälften ofrälse, tror jag att ledigheterna efter de 4 först afgående ledamöterna i Allm.
Beredningen icke böra tillsättas.
Hr von Hartmansdorff: Yid Gr.
Posses första förslag ämnar jag icke fästa mig, emedan det är en ny motion, som icke här kan väckas eller blifva föremål för pröfning.
Men om den sednare, eller att Allm.
Beredningen skulle fortfara i sjelfva verket, sedan hon genom Ständernes beslut blifvit afskaffad, måste jag säga, att jag anser detta vara ett öppet lagbrott.
Måhända var det ett fel, alt man beslöt Beredningens afskaffande, men detta kan nu icke hjelpas, sedan beslutet en gång är fatladt , och troligen af Konungen godkännes.
Derigenom att man bibehåller halfva antalet af Beredningens ledamöter, eller huru många som helst, befrias Konungen och Statsrådet ingalunda från de ärenden, soln hafva blifvit i Allm.
Beredningen förut behandlade.
Befordra sin tid i alla händelser.
Om Konungen och Statsrådet kunde anse sig vara genom den föregångna pröfningen i Allm.
Beredningen befriade ifrån att se närmare på sakerna, så uppkomme någon lättnad; men så lätt har man icke tagit den saken tillförene.
Under den tid jag var föredragande, fick jag i Statsrådet lika så väl redogöra för de mål, sorn genomgått Allm.
Beredningen, som för alla öfriga; och det hände icke sällan, att Konungen och Statsrådet voro af annan tanke, än Beredningen.
Att målen hädanefter blifva väl behandlade, beror väsendtligen derpå, att i Statsrådet finnas äldre män med erfarenhet och embetsmanna-kunskaper bland de s. k. consultativa Statsråden, och att man gifven sig tid med beredningsmåien.
Men vill man skilja dem från Konungens afgörande, då blir frågan, hvilka mål lämpligen kunna afsöndras eller icke; och den är icke så lätt afgjord.
Jag bör Bästa den siste talarens uppmärksamhet derå, att det var endast i förbigående jag omnämnde, huru jag trodde, att dessa mål borde behandlas; men jag väckte icke någon motion derom, och har icke glömt grundlagen till den grad, att jag skulle kunna väcka någon sådan här.
Hvad angår Hr von Hartmansdorffs förmodan, att det vore ett lagbrott att bibehålla Beredningen, ber jag Hr von Hartmansdorff erinra sig, att Ständernes beslut icke innefattar något annat, än att i grundlagen icke skall finnas något stadgande om tillvaron af en Beredning.
Det beror, efter min tanke, på Konungen att besluta om, huruvida Beredningen skall finnas eller icke; men detta be*- slut är beroende af, huruvida Sländerne lemna nödiga medel, och derom gjorde jag framställning.
I afseende på nöd - Den a Maj f. m. 5i vändigheten af Beredningens tillvaro intill dess andra arrangeinenter med dessa mål kunna vidtagas, ber jag Hr von Hartmansdorff påminna sig, att det är ganska ofia, som "Exped.-secreterare föredraga besvärsmål i Beredningen, och få tillfälle att utreda deni; och om icke äfven hädanefter så får ske, skulle följaktligen hvarje departts-chef utreda hvarje mål sjelf, och den erfarenhet Hr von Hartmansdorff har om conselj-ärenden torde vara tillräcklig för att öfvertyga honom, att ett sådant arbete öfverstiger en menniskas förmåga.
Posse tror jag, alt besvärsmålen, åtminstone de, som icke röra befordringsärenden, kunna öfvergå till Högsta Domstolen; men äfven som lian, inser jag, alt detta icke kan ske utan en grundlagsförändring, emedan domstols-personalen då måste förökas; — frågan derom kan således nu icke komma under ventilation.
Hvad åter beträffar den andra frågan, huru den af Ständerna antagna och på Konungens sanction beroende förändring i organisationen af Styrelsen, huruvida, säger jag, derigenom att i densamma Allm.
Beredningen icke är upptagen, Beredningen icke heller kan fortfara, blir en annan sak.
Jag anser visserligen, att den Allm.
Beredning, sorn nu finnes, kommer att upphöra, sedan grundlagsändringen är sanctionerad; men jag tror, alt Konungen äger rättighet, i följd af denna ändring, att så organisera embetsverken, att en beredande embetspersonal, som skall handlägga göromålen, kan inrättas så, att ingen förlust för det allmänna genom den n.uvar.
Beredningens, slutliga bortgående uppkommer.
Lika med hvad Hr von Hartmansdorff citerat i afseende på ecclesiastikärendenas pröfning och handläggning i Statsrådet, sådana de genomgått Allm.
Beredningen, alt nemi. de der ändock blifva noga granskade, och att det flera gånger inträffat, att de der blifvit olika afgjorda mot hvad Beredningen tillstyrkt, har äfven inträffat med de öfriga Stats-expeditionernas ärenden; och hvad Hr von Hartmansdorff; erfarenhet således vitsordar i afseende på ecelesiastik-ärendena, det vitsordar min i afseende på de öfriga.
I anseende till den långt framskridna tiden, blef fortsättningen af discussionen öfver StatsUtskts utlåt.
N:o 4° uppskjuten till eftermiddagen.
Jag torde, till min upplysning, få veta i hvilken ordning löne-regleringsfrågan kommer att föredragas.
Yid sista sammankomsten beslöts, att det målet i första rummet skulle förekomma i dag, och det har blifvit bordlagdt 2:dra gången.
R, o. Ad. har redan beslutat, att i nästa plenum skulle val företagas till Just.- ombudsman; men ingenting är nämnd t om löne-frågan, oell det kunde alltså hända, att den komme att hvila, intilldess samtliga hufvudtitlarna blifvit genomgångna, hvilket, att 52 Den a M a j f. m elomina af den erfarenhet vi haft i dag, möjligen kan fordra 4 veckor, och jag tror att det ej vore val, om löneregleringen fördröjes så långe, och derigenom äfven en slutlig och bestämd organisation af Statsrådet.
Jag får , i anledn. deraf, anhålla om Hr Frih. o. Landtnäs propos., att Ståndet måtte besluta, att den frågan företages i andra rummet i nästa jdenum, näst efter Just.ombudsmrs berättelse.
Landtm, hemställde, i anledn. häraf, om It. o. Ad. ansåg, att StatsUtsk:s utlåt.
N:o 79 borde i nasta plenum det andra i ordningen föredragas, eller näst elter LagUlskts utlåt.
Jag skulle, i anledn. häraf, vördsamt göra den frågan, 0111 det blir plenum före den 6:te, emedan den 6:te är utsatt till val af Just.ombudsman ; således kan lönefrågan icke då komma före.
Hr Frih. o. Landtm, lillkännagaf, i anledn. häraf, att i sista Talmans-öfverläggningen fråga varit om utsättande af de behöfliga plenidagarna för föredragningen af statsregleringen, och att
Talmännen öfverenskoramit att utfärda anslag till plenum nästa Tisdag; Onsdagen vöre utsatt till val af Just.ombudsman; hvarefter plenum komme alt anslås till Thorsdagen och Lördagen; örn då ej alla utgifts-titlarna hunnit genomgås, kommer sedan särskild öfverläggning att bestämma de dagar, då plenum derefter skall äga rum.
H. It. o. Ad. åtskiljdes kl. -J till 3 e. m.
Lördagen den 2 Maj 1840.
Justerades 2!ne prot.-utdr. för denne dag f. m.
Fortsattes den i dag på f. m. började discussionen öfver StatsUtsk:s utlåt.
N:o 4°, ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens andra hufvudtitel.
K. M:s Nedre Justitise-revis i o n. H. Ex. Hr Gr. Posse, Arvid:
I frågan om aflöningsstaten för Just.revisionen och Just.caneellers-expeditionen, har Utsk. funnit sig icke kunna tillstyrka bifall till uppfö - Den 2 M u j e. m. 53 rande åstat af de utaf K.
M. begärda anslagssummor, hufvudsakligen af det skäl, att någon reglering i löneväg af Just.revisionen icke borde verkställas, förrän Just.Statsministern tillika blir chef för nämnda afdeln. af K. M:s Cancelli.
Vid den tidpunkt, då detta beslut fattades, var det måhända af betydelse, men är det ej numera, då det sannolikt, innan Disk. kommer att besvara återremissen, förlorar sin gällande kraft; ty så snart K. JYI. sanctionerat förslaget ang:de omreglering af Statsrådet, följer också deraf, att Just.ministern blir chef för hela Just.fördelningen af Konungens Cancelli och således afven för Just.revisionen.
Af denna organisation utaf Statsrådet följer också , att för Just.departementet måste inrättas en särskild expedition, helst detta departement, näst Civil-departementet, får de flesta och vidlyftigaste göromålen.
Under närvar, förhållanden kan naturligtvis icke någon propos. vara alt förvänta om aflöningsstat för den erforderliga personalen.
Jag anser mig derföre böra begagna detta tillfälle att till Utsk. få aflemna ett alternativt förslag till hela aflöningen för Just.departementet; oell jag anhåller, att detta matte anses såsom en af mig väckt motion, föranledd af under riksdagen inträffade händelser.
Detta förslag är uppgjordt, i öfverensstämmelse med den organisation, som Stats-departtn i Norrige hafva, d. v. s., att der finnes en Exped.chef, nödigt antal Bureauchefer, samt nödigt antal skrifvare-biträden.
Förslaget visar också, isynnerhet det sednare alternativet, att detta departement kan förses med nödiga löner, om Utsk. beviljar hvad K. M. begärt för Just.revisionen samt uppför på stat de 1,600 r:dr, som hittills utgått för de statistiska tabellerna och embetsberätteiserna.
Att den föreslagna personalen icke är större än behofvet påkallar, torde vara tydligt deraf, att den redan finnes inom Revisionen, och att, oaktadt den varit fullt sysselsatt, balancerna likväl ökats.
I öfrigt anhåller jag att få åberopa ett af huvar.
Chefen för Just.- revisionen afgifvet yttrande, som jag ber må få åtfölja återremissen och anses såsom det vore af mig afgifvet; äfvensom jag-föreslår, dels att de ökade anslag, sorn beviljas för tjenstemännen i Just.Statsministerns expedition, må få beräknas från den dag desse tjenstemän blifva utnämnde, dels ock att till K.
M. må öfverlemnas att, efter behofvet och sig företeende omständigheter, bestämma till hvad belopp och i hvad ordning lönerna till tjenstemännen i Just.fördelningen af K. M:s Cancelli böra utgå af de för denna fördelning beviljade anslag; dock med villkor, alt icke någon erhåller mindre lön, än den han enl. stat redan åtnjuter.
Posse uppläste derefter följande:
Anmärkningar, i anledn. af StalsUtsk:s utlåt.
N:o 40, ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens andra hufvudtitel: 54 Den a Maj e. in. K. M:s nedre J u s t i t iae- re v i s i o n.
Härföre är hegardt ökadt anslag, nemi., inom Just.revisionen: till två revisions-secreterare, två protocolls-secreterare, två cancellister och tre copister med 9;200 i';dr. samt inom Just.cancellers-expeditionen till en ean cellist och cn copist 1,200 „ 10,400 „
Härom har Etsk. yttrat sig: ”att då reglering af just.- revisionens stat vid sisth riksdag ägde rum, hvarvid, nied antagande af den grundsats, alt ärendena i allmänhet skötas bättre tued en mindre talrik, men väl aflönad personal, förhöjning i anslaget til) belopp af 465i r:dr 36 sk. to r:st för nämnda verk beviljades; samt anledn. vore att förmoda, det antalet af de mål, som nu dragas under Högsta Domstolens pröfning, framdeles, genom vidtagande af ändamålsenliga förändringar i rätleg:s-ordningen, komme att förminskas; derförutan Utsk. i allt fall ansåg någon reglering i löneväg för Just.revisionen icke böra verkställas, förrän Just.- Statsministern, såsom ordningen syntes fordra, tillika blefve chef för nämnda afdelning af K. M:s Cancelli, funne Utsk. icke skäl tillstyrka bifall till uppförande å stat, hvarken af de för Just.revisionen eller Just.cancellers-expeditionen af K.
M. begärda anslagss u m m o r.” Redan då regleringen inom Just.revisions, Just.cancellers och General-auditeurs-expeditionerna, i anledn. af R.
St:s beslut vid förra riksdagen, skulle verkställas, ansåg Nedre Just.revisionen det antal embets- och tjenstemän, för hvilka löner blifvit beviljade, icke vara tillräckligt för tjenstgöringens bestridande på sådant sätt, att ärendenas gång derigenom ej blefve oskäligen fördröjd.
Man förmente att inom Just.expeditionen föredragandernes antal, som förut vanligen varit tio, icke kunde inskränkas mera än till åtta; att prot.secreterarne, förut åtta, nu borde vara minst sex; och då hvarje revisions-secret. borde hafva till sitt biträde en cahcellist och en copist , erfordrades således åtta tjenstemän i hvardera af dessa sednare grader, samt dessutom två registratorer.
Just.cancelleren har, under förbehåll att framdeles få anmäla behofvet af ytterligare tillökning, i und. föreslagit, att antalet af ordin, revisions-secret. måtte bestämmas till sju, prot.secreterarne till sex, cancellister sju och copister sju, samt två registratorer.
Enligt nåd. bref d. 22 Juli i835, blef likväl, i enlighet med den af R.
St. bifallna propos. i ämnet, ordin, staten bestämd : för Justitioe-revisionen till 6 Revisions-secreterare, 4 Protoeolls-secreterare, Den i Maj e. ra. 55 6 Cancellister, 6 Copisler, 2 Registratorer, 3 Vaktmästare; samt för Just. canceller s-expeditionen till i Secreterare, i Registrator och canceliist, i Copist, i Vaktmästare.
Emedlertid, uppå Just.cancellerens och Nedre Revisionens särskilda anmälan om svårigheten att med nämnda antal tjenstemän bestrida ärendenas’ behöriga handläggning, särdeles i anseende tillden betydliga balance, som förefanns, täcktes K.
M. derutöfver förordna 2 extra föredragande lor 2 s. k. balance-rotlar, äfvensom 2 prot.förande, så att antalet af effectivt tjenstgörande, i och för just.ärendenas handläggning, var, utom registratorerne, 8 föredragande, 6 prot.secreterare, 8 cancellister, 8 copisler, eller, utöfver ordinarie staten, 8 tjenstemän, hvilka erhöllo ringa eller ingen ersättning för deras tjenstgöring, och då, under de följande åren, målens antal ingalunda minskats, samt, sedan Högsta Domstolen, under höst- och vintermånaderna, äfven haft eftermiddags-session en dag i hvarje vecka, föredragn:s-arbetct blifvit ytterligare ökadt, har naturligtvis någon minskning i antalet af tjenstgörande ej -kunnat äga rum.
För att bedomina, huruvida tjenstgöringeu kan vederbörligen bestridas med det antal embets- oell tjenstemän, hvilka nu äro i stat upptagna, erfordras en närmare kännedom om beskaffenheten af denna tjenstgöring.
De vanliga målen utgöras af revisions-saker, ägodelnings-mål, Kammarrätts-mål, General-auditeurs-mål, besvärs- och ansökningsmål samt cabinetts-ärenden.