Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Departements blifwit kungjordt, at den eller de af Riksgälds - Contoirets och General Asiistance Contoirets Betjening, som trott sig äga fog at hos Revisorerna anföra beswär öfwer förment prejudice wid ijensters bortgifwande, borde sine Beswär innan Revisionens början til Fullmägtigs ingifwa; och hwarefter de samma, jämte Fullmägtigcs yttrande til Revisorerne kommo at öfwerlemnas; men at, om under loppet af denne utsatte tid afen mänad, något mäl skulle förefalla, hwaröfwer Beswär andragas wille, sädant under Revisionen skulle wara tillätit.
Flere dylike Beswär hafwa jämwäl befunnits wara uti föreskrifwen ordning inkomne til de sedermera med Riksgälds-Werket hällne Revisioner, och wid ct och annat tilfälle rättelse uti Den 26 I"M. 44o uti Fullmägtiges öfwerklagade ätgärd ester beskaffenheten af Revisorerne meddeld.
Widare och i sammanhang härmed har Utskottet inhemtat den uplysning at wid Riksdagen i Norrköping är 1800 ätssillige af Riksgälds-Werkets och General Asiistance-Contoirets Betjening genom skrifter, hwilka hos Kongl. Mast i underdånighet blifwit insinuerade och warit ställde til Högloft.
Hemliga Utskottet, fokt ändring och rättelse, sä wäl uti Revisorernes som Fullmägtiges ätgärder; och as desiutom ansökningar ej mindre af ofwanbemälte
Betjeniirg än äfwen af andre personer genom enahanda wäg til Hemliga Utskottet inkommit värff Utskottet blifwit pröfwade och afgjorde.
Den rättighet Högloft.
Hemliga Utffottet under de sednast hällne Riksdagar utöfwat at omedelbarligen förordna och decidera uti mäl, hwilka med Rikögälds-Werket kunnat äga sammanhang, tyckes numera hafwa alldeles uphört, sedan genom Kongl. Masts och Rikets Högloft.
Ständers wid innewarande Riksdag faststälde Regeringsform Högloft.
Hemliga Utskottets befattning blifwit inskränkt blott til Utrikes och Ministeriella ärenden, hwaröfwer Kongl. Majit i Räder kan finna godt at inhemta Utskottets räd och yttrande.
Enligt 5Z §. uti nytzbcrörde Regeringsform, tilhörer det Stats-Utffottet at utreda och för 444 Dsn 26 Ir-lir. för Riksens Högloft.
Ständer upgifwa StatsWerkets och Riksgälds - Werkets tilständ, förwaltnmg och behof, hivarigenom gransen för Stats - Utskottets befattning tyckes wara utstakad, enar Utskottet med nägon serskild Instruction icke blifwit försedd.
Och dä ä ena sidan Stats-Utskottet icke kan wara tilständigt at sträcka sin befattning utöfwer deste föremäl, eller utan Remist ifrän ke respective Riks - Standen ens til öfwerwägande uptaga Beswars - eller Ansökningsmäl; och ä den andra någre skrifter af enskilde personer emot de af respeetive Riks-Standen widtagne beflut icke fä uti Ständens Plena föredragas , spncs wägen wara alldeles stängd för Riksgälds - Contoirets och General AstistanceContoirets Betiening, äfwensom för andre personer, hwilka i en eller annan matto h afwa a t staffa med deste Werk, at med deras enstilta äligganden och angelägenheter nalkas Riksens Ständer och anropa deras rättwisa och ädelmod.
Af denna anledning och dä med Riksens Högloft.
Ständers ömhet för hwarje Medborgares rätt icke star at förena, at den som antingen tror sig äga stät til klagan öfwer honom tilfogadt lidande eller eljest behöfwer wända sig til Riksens Högloft.
Ständer uti nägon sak, hwarpa dest »välfärd hufwudsakeligen kan bero, skulle sakna den för honom enda öfriga til - Den' 26 Julik.
445 tilflyckt, ut fä en sädan angelägenhet dragen under Riksens Högloft.
Ständers granskning och ömma bepröfwande, har Stats-Utskottet ansett sig böra förhältandet hos Riksens Högloft.
Ständer i ödmjukhet anmäla: ankommandes det pä Riksens Högloft. Ständer, hmuwida Riksens Högloft.
Ständer, til undwikande af omgäng och tidsutdrägt samt befwär förrespective Riks-Ständen, skulle finna för godt, at i afseende pä enftilta personers beswär och ansökningar, enahanda ffpldighet som Banko-Utskottet af älder tilhört, kunde äläggas Stats-Utffottet, samt ät Stats'Utskottet i följe deraf updragas at emottaga samt pröfwa och afgöra aila dylika Beswärs-och Ansökningsmäl.
Hwilket genom Utdrag af Protokollet skulle de respective Riks Ständen wördsammeligen föredragas och underställas.
Är och dag som förr skrifne stä.
Pä Befallning dl. Uröclellus.
Föredrogs den delen af Herr carl, den iz Junii uplästa Memorial, som dä kades pä bordet, rörande en ny roterings inrättning, hwilket mäl Remitterades til Allmänna Beswärs-och Oeconomi» - Utskottet. Widare 446 Den 26 Julik.
Widare föredrogs det af Herr Schmitterlöv, l4en!!MA, den 15 Junii ingifna Memorial, rörande inköp af Haga Luftslott.
Föredrogs et af Grefwe ill.imilton, ^.xcll, Len 8 sistledne Julii, ingifwit Memorial rörande tryckning af de Banko-Protokoll, sä wäl Fullmägtiges som Rewisorernes, hwilka angä Realisationen.
Remitterades til Banko-Utskottet.
Herr k ählman anmälte, at dä Friherre Ollerström, sacoö, af sjukdom wore hindrad, at sjelf biwista Plenum, hade han ät Herr ?äkllmLu updragit, at i anledning af Grefwe Hamiltons nyftnämnde Memorial, ä Friherre Ollerströms wägnar upläsa följande:
Jag har inftämt til alla delar i den af Herr Grefwe ^xel Amilton gjorda proposition, rörande tryckning af Banko-Äkterna i afseende pä Realisationen, sä mycket häldre, som jag, säsom Ledamot af Banko-Utskottet, der sjelf wäckt denna fräqa.
Mitt'skäl dertill är, at jag funnit det Banko - Fullmägtige öfwerträdt sin Instruktion, och at wid Revisionen ar isoz sädana sordentligheter förefallit, Hwilka jag, r stöd af min ed ej tror mig böra fördölja, pä Den 26 Julik. 447 det Rikets Stander ej mä sakna tillfälle at för framtiden widtaga mätt och stea, at ingen obehörig inflytelse mä kunna rubba BankoWerkets säkerhet.
I korthet förhäller sig saken, som följer ; wid Riksdagens slut ar 1800 hade Riksens Ständer bestämdt förejkrifwit Banko-Fullmäktige den plan, hwareftcr Realisationen skulle werkställas; denna föreskrift innehöll twänne hufwudpunkter.
Den ena, at Realisationen skulle werkställas med sexton och twä tredjedels procents rabatt pä Kreditsedlarne; den andra, at den ej flulle af Banken företagas, innan Banken ägde den til Realisationen anslagna summan inne i redbart silfwer.
Är i8vr förständigade Konungen BankoFullmäktige, at sädana hinder mött den af Rikets Ständer föreffrifna Realisationen, at han, genom anledning af Rikets Ständers underdäniga flrifwclse af den 1.5 Junii ,8oo', warit betänkt at densamma efter en annan metod werkställa; hwarföre Konungen infordrade Banko-Fullmäktiges yttrande, huruwida ett förslag, at med tretiotre och en tredjedels procents rabatt realisera Kreditsedlarne, hwilket Konungen redan beflutit följa, kunde enligt de för Bankoförwaltningen i allmänhet stadgade Författningar och Instruktioner werkställas. Banko-Fullmäktige swarade härä, at de ej ägde nägon annan autentik kännedom af Rikets Ständers - 443 Den 26 Julik.
Vers äberopade underdäniga Skrifwelse af den is Junit i8oo, än genom Konungens Nådiga Bref, och ar det, genom Banko-Utskottets Reglemente af den 14 Junie samina är, more dem anbefaldt, at endast stätta sig den af Rikets Ständer föreskrifna planen Lill efterrättelse.
Konungen förklarade derefter, at som Rikets Ständers underdäniga Skrifwelse warit af ett sednare datum, än Banko-Utskottets utfärdade Reglemente för Fullmäktige, kunde Banko - Fullmäktige ej derom äga nägon kunskap, samt yrkade at
Realisationen efter de nya fastställda grunder skulle företagas.
Banken ägde allenast at yttra sig , huruwida den efter desta grunder af Banken, enligt ve för Banko-Förwaltningen gällande; föreskrifter, kunde werkställas, och huruwida Banken kunde anse sig säker med de werlar och lofwade silfwerleveranser, som Konungen wille till Banken öfverlemna, i stallet för det redbara silfwer Rikets Ständer föreskrifwit, at genom förmögenhcts-afgiften Banken skulle erhålla.
När Konungen ytterligare föreställde, at Banko-Fullmäktige skulle wara answarige för den wada det allmänna kunde löpa, om ej realisationen werkställdes, medgafwo Banko-Fullmäktige i:o AL pä den af Konungen bestämda tiden begynna realisationen, och werkställa den efter trctiotre och en tredjedels proeents rabatt, 8:o
At nöja sig med de säkerheter Konungen erbudit.
Sä Den 26 Juiri. 4»S Sä wäl det ena som det andra ivar ut, Irpckligen stridande emot Riketö Ständers föreskrift.
Genom realisationens werkstätlande med tretiotre och en tredjedels procents rabatt ökades den af landet utgäende Bewillningen, och detta i stöd af en företedd Rikets Ständers skriftvelse til Konungen, hwaraf Rikets Ständer ej lemnat Banko-Fullmäktige del, af det wäl kända skäl, at denna ffrifwelse endast af tre Ständ blifwit afiemnad, emedan det fjerde blifwit förbudet genom maktspräk at öfwer ämnet rädsla och besluta.
DeHutom är det ej genom KonUngen, som Rikets Ständer lemna BankoFörwaltniNgen sina föreskrifter.
Hwad de deroin förordna och päbjuda, aflemna de direkte, och Banko-Förwaltningen kan ej nägonsin erkänna andra Rikets Ständers föreskrifter, än Lem, som den direkte af Ständerna emottagit.
Fullmäktige behöfde derföre ej pröfwa skrifwelsens laglighet, Utan endast wägra at ställa sig lil efterrättelse föreskrifter, som ej r laglig wäg blifwit dem meddelade.
Rikets Ständers föreskrift war tydlig, och bokstafligen den, at realisationen essinge begynnas, innan Len före, skrifna summan i silfwer funnes inne i Bankens hwalf.
Banko - Fullmäktige begynte den emot löfte om silfwer-leveranser, med antagande af wäl kända Handlandes weplar.
Om desie weplar, hwilket alltid är en möjlighet, ej blifwit honorerade; om det silfwer, Konungen förband sig at aflemna, ej kunnat Utbetalas, hwilket otwifwelaktigt under Europas dä Andra Land.
S/, SL. pH 430 Den 26 Jsulir. och nuwarande ostadiga konjunkturer kunde haf, va inträffat; om utgången, i stället för at slä wäl, hade slagit irla ut; hwarmed skulle Banko-Fullmägtige hafwa ursäktat sin afwikelse frän Ständernas positiva föreskrift? i hwilken wäda hade icke Banko-Werket räkat? och detta allt derföre, att Konungen genom hot om answarighet för möjliga olyckorhwilka han med en mindre grad af egensinnighet lätt sjelf kunnat afwända, fordrat af Banko-Fullmäktige at ingä i politiska-beräkningar, i stället för at lyda owillkorliga Lagar.
Kan sädant det alltid i en Konungs makt at genom skrämskott och bewekelfer alldeles inskränka Rikets Ständers makt, at ensamme förwalta detta Rikets wigtigaste Penninge-werk?
Allt detta kunde ej undfalla nu mera Stats-Rådet, dä Ryttmästare», ^cl1sr8mrri-L8 skarpsynthet, när han är i8oz, säsom Ridderskapets och Adelns Fullmäktig deltog i Banko - Revisionen.
Han förklarade da frimodigt tkl Protokollet, at han nödgades ogilla Herrar Fullmäktiges förhällande, til och med om den omtalade skrifwelsen af den 15 Junit 1800 skulle för Banko-Fullmäktige warit gällande, emedan orden deri sä lydde: ^För öfrigt, om, emot förmodan, swärigheter wid realisationen framdeles skulle upkomma, öfwerlemna Preste- Borgare- och BondeStänden, med bibebällande af deras Bcwillnings-rätt och Vanko-Författmngarne, til Eders Kongl. Den 26 Julik. 451 Kongl. Majit i underdånighet, at, efter inbämtadt underdänigt utlätande af Fullmäktige r Banken, hwilka dock hafwa at iakttaga hwad Banko-Instruktionen föreffrifwer, widtaga de mätt och steg Eders Kongl. Majit til realisationens befrämjande finner de lämpligaste och för de Skattdragande de lindrigaste".
Herr ^älerxpmre bewisade, at förbehållen om bewaraude af Rikets Ständers Dewillnings-rätt, om iakttagande af Banko-Instruktionen m. m. wörö tydliga förbud för Banko.Fullmäktige at ändra Rikets Ständers föreskrift: han bewisade äfwen, at den ofta nämnde de tre Standens fkriswelse ej war en laglig
Akt, emedan den ej hos det Fjerde ens warit under öfwerläggning, och hwilkcn således ej kunde förbinda BankoFullmäktige.
Med Herr ^lllers^rre förenade fig Lagmannen Grefwe o^llendoi-tz-, Herr Grefwe /-.xel Amilton, Herr Hof-Junkaren von Illoiksten, Friherre Losse, Lbrister Kinclorm» Herr Direktören von ^ockenström, Herr Profestorn VVi^KmAn.
De öfrige Herrar BankoRevisorer, dels yttrade fig alldeles icke, dels förenade fig med nu mera Herr Stats - Rädet Friherre KosenbRll, och wörö veste Herrar Herr Stats-Radet ^.cllerlietk, Herr Ärke-Biffopen Doktor innclblom, Herr Biffopen dssoräln.
Herrar Doktorer Drysen, Kellin och LLbreus, Herr Rädman kli tencler, Herr Grosthandlaren Llkslrancl, Herr Borgmästaren Ll-evesmnlck, och samtelige Ledamöterne af det Hederwärda Bondeständet.
Detta Friherre ckosenblLäs af vesta Her - 452 Den 26 Julik.
Herrar och Män, med mer och mindre gillande af Banko-Fullmägtiges ätgärd, antagna yttrande bestod deri, at han erinrade Herrar Revisorer, at de ej kunde sträcka sina anmärkningar til Regeringens tagna mätt och steg eller til Konstitutions-frågor; at han ansäg det hafwa wäret en pligt för Banko Fullmägtige at efterkomma Konungens befallning, och at han protesterade emot att widare öfwerläggning rörande detta ämne.
Herr nied flera yrkade, at Konungen ej gifwit någon befattning; men pä Ordförandens Herr Grefwe L^llenvor^s anmodan gaf Friherre UosLnbiaä en uttrycklig officiel förklaring, at efter den ätgärd han säsom Ämbetsman haft i denna sak, änsäg han Konungens Bref til Banko - Fullmägtige innehätta en befallning; hwarigenom säledes, i stöd af Friherre Uossnbialls Ambetsmanna myndighet, att widare öfwerläggning härom uphörde, och för
Herr med de flera, som med ho nom wöröafenahanda öfvertygelse, äterstod endast, at til Protokollet sina tankar förwara.
Utom allt detta anmärktes wid Revisionen, at Banko Fullmägtige wägrat nu mera aflidne Grosshandlaren at med sit särskilta, af stridig mening och om Banko - Instruktionernas rätta innehäll uplysande, votum til Konungen afgä; men äfwen denna oformlighet skyddades pä lika sätt af Friherre Uo8enblL6.
Dessa äro de facta, hwarom jag önskar at Swea Rikes Inbyggare singe en noggran kännedom.
Jag npgifwer dem nu til Ridderstapets och Ädelens Protokoll:
Jag stall personligen alltid förswara min upgifts sannfärdighet; men en Allmänhet är ej stylvig at tro pä en enda persons utgifter, Den 26 Julik. 463 ker, der allmänna Acter kunna framläggas.
Desiutom, hwilken nekar wigten af at Rikets Ständer noga mätte blifwa underrättade om, huru deras Påbud werkställas; hwad olagliga medel bllfrvit npttjade at betaga dem sin kraft och werkan; huru Rikets Ständers Revisorer blifwit hindrade i utöfningen af sina lagliga rättigheter; huru nödigt det säledes är, at för framtiden taga steg at sädant icke mera kan hända: hwilket jag anhäller mätte genom et Reglemente för tilkommande Revisorer förebyggas.
Min proposition är säledes, at Banko-Utskottet mätte älaggas til Rikets Ständer aflemna en omständelig särskilt berättelse om detta mäl, innehällande allt hwad utan röjande af Bankens hemligheter (hwarmed ingalunda kan förstäs annat än Financiela detaljer) finnes at derom anföra.
Pä det ingen mä misitänka mig för nägot skags förföljelse - anda, sär jag härmed högtideligen förklara, at min afsigt härmed är ingen annan, än at de upnämnde personer til sit werkliga och sanna wärde mätte blifwa kände, och, som jag redan sagt, Rikets Ständer sältas i ständ at för framtiden taga nödiga Författningar til bewarande af Bankens säkerhet och sin egen rätt.
Anmäldes och infördes en Deputation ifrän det Högwördige Preste-Ständet, anförd af Biskopen ifrän Carlstad, Herr
Doctor Djurbäck, hwil - 454 Den 26 Iulir. hwilken förmälde, dels at Preste-Ståndet besirrtit infordra Banko-Utstottets utlåtande, bururvida Banquen an ytterligare med förskott stulle kunna bispringa Kronan, dels at Preste-Ståndet, rörande Remisier af de Mål som i Ständer föredragas, bestutit, algenom Protokolls-Utdrag genast lemna de andra Stånden underrättelse.
Dcputationen afträdde, beledsagad såsom wid ankomsten.
Herr biman hemstälde, om, när Grefwe Hamiltons Memorial blifwit remitteradt til Banko-Utffottek, det Dictamen, som han ä Friherre Leäerströms wägnar upläst, rörande samma äinne, icke likaledes borde genast och utan at ligga pä bordet, til samma Utstött remitteras, sä mycket mer, som deri ej nägon Proposition til sakens afgörande nu genast begarNes.
Herr Grefwen och Landtmarstalken erindyade at detta Dictamen wore begärdt pä bordet och innehölle destutom ätstillige personaliteter, som ej torde wara enlige med Författningarne, och hwarföre ätstillige derwid lara wilja göra anmärkningar.
Herr ?»bim»n förklarade sig ej hafwa hört, at det blifwit begärt pä bordet.
Uplästes följande af Herr
Uos en stjern».
Viol, inlemnade Memorial:
Se - Den 26 Juli?. 456 Sedan Högloft.
Nidderffapet och Adeln för flere Pleni-dagar sedan behagat besluta, at den förestående Bewilluingen bör af alla hemman, utan afseende pä deras olika natur, til et lika belopp utgå; wägar jag til Högloft.
Ridderffapets och Adelns ompröfwande ödmjukast hemställa , om ej Militaire - Boställen ifrän denna förmodeligcn nog kanbara afgift böra blifwa befriade, likwäl med undantag'af, först, alla Regements Officers Boställen, hwilka merendels genom en förmonligare beskaffenhet och et större hemmantal, lemnär anledning til en betydligare inkomst för Kronan, och en lättare tilgäng til Bewillnings-summan för Innehafware».
För det andra':
De Boställen som genom sednare tiders Författningar, pä 5o är til högste inroparne genom Auctioner blifwit bortarrenderade, och sist dem, som ivid wiste Regementers ssedde förändringar blifwit tildelte dä warande Innehafware, hwars tjenster blifwit indragne, men de fätt behälla bade Löner och Boställen.
Dä den indelte Armeens Officer ärligen äterlemnar til Kronan sä mänga PrvCent af sin Lön, fä torde billigheten säga, at han, som under krigstider lär känna mesta tyngden af sitt med sä mänga händelser förknippade öde, ofta lennia hustru och en talrik Famille pä et litet swagt Boställe, utan egen tilsyn och omwärdnad, kanffe äfwen utan anhörigas biträde,! nog knappa omständigheter, borde för Bewillningen befrias.
Skulle han som en räga pä fln brydsamma belägenhet, pä sine bristande tilgängar, etdera sjelf eller hans hemmawarande Famille, utbetala en dryg afgift af et litet hemman, otil rakligt - 466
Den 26 I ulri, räkligt til de sednares dageliga behof — Detta wägar jag hänwisa til Höglofl.
Ridderffapets och Adelns ömma granskning och bedömande, hwars sä oemotsageliga rättwrsa och billighet är den säkraste garant för detta ämnets owälduga behandlande.
Til äfwentyrs skulle den erindran kunna göras mig, at en Officer i krig njuter en tilökt Lone inkomst genom sitt Tractamente, och kunde således derigenom anses äga mera tilgäng til Bewillnings summan; men jag wadjar endast til erfarenhetens Domstol, huruwida Militairens Tractamenten i fält ofta äro tilräcklige för egne hehofwen, särdeles i de lägre graderne, ännu mindre til särskildt utstakade Bewillningar.
Widare fär jag den äran til Höglofl Ridderffapets och Adelns rättwisa bedömande ödmjukast hemställa, obilligheten af det förfarande, som öfwergätt wäre fängne ogifte Officerare, alde förlorat hälften afförflutne ärets Löner, genym de sammas äterbetalande til Kronan.
Om de Igenom tyngden af sin, säkert tisan eget förwällande, iräkade fangenffap och dermed förenade händelser, fatt förut nog känna de oskiljaktigt med krigsmanna-ödet ätföljande swäriqheter, sä lärer förlusten af deras halfva
Lön de njutit, ännu mera behöflig pä en okänd och främmande ort, billigt kunna anses som en räga pä deras widnqheter, wäcka deras pä sä mycket skäl grundade änger öfwer det yrcke de omfatsat, och lemna föga upmuntran för andre, at söka denna äfwentprliga bana.
Den 26 Julik. 4§7 Jag wägar derföre ödmjukast föresiä, at de utbetalte halfwa
Löner mätte dem äterstallas och de i fall olykligttvis af en längre fångenskap för denna afgift för alltid befrias.
Akterst wägar jag ödmjukast anhälla, at Högloft.
Ridderffapet och Adeln täckes göra nägot afseende pä defte mina anförande.
De blifiva i alla fall en tacksam gard at den Corps, hwaraf jag sjelf i sä mänga är haft den äran wara medlem.
— De blifwa et offer ät sanningen — min egen öfwertygelse och rättwisan, framburna med den fullkomligaste högagtning för detta uplpsta och wördnadswärda Riksständ.
Stockholm den Junit 1809.
Olok KosenstjernL.
Remitterades til Bewillnings - Utffottet.
Grefwe Illa. ml leon, ^xel, anmärkte, at mänga Soldat-Enkor och Hustrur äfwen more i belägenhet, at böra inbegripas under den af Hr KosenstjernL förstagne befrielsen, hwilken hemställan Herr Grefwen önskade mätte jämte den wärde Ledamotens Memorial til BewillningsUtskottet remitteras.
Friherre 8tg.el von hollstein, Lbrlltr:
Ouclv,^, hade inlemnat et Memorial, hwilket uplästes sä lydande:
Dä nu mera de wigtigaste politiffa ärender, som kunnat komma under Riksens Ständers öfwer - 453 Dm 26 Iu!Li. öfwerläggning, äro til Konungens hoga wälbehag och efter dest önstan afgjordt; sä äterstäk nu at äfwen werkställa det hopp, allmänheten fattat om päföljdcn af Statshwälfuingcn, i:ämligen ordningens återställande innom Riket.
Det är allmänt bekant, at det blinda förtroende förra Konungen skänkte ät wista Ämbetsmän är ormken til Hans och Rikets olycka.
Den salsta lära, at folkets tillgifwenhet wvre en mindre wigtig omständighet; at man med enwäldets fpräk gjorde sig fruktad och ästadkom lydnad och undergiswenhct, har warit den grop man g^äftoch i hwilken man blifwit störtad
Det torde således wara tid undanrödja de orsaker, som gifwit anledning til det stora mistnöje, som i senare arén förmärktes emot förra Regeringen; deribland kan man med skäl räkna det totala förfall af Lagens helgd, hwaröfwer allmän klagan höres.
Det medgifwes wäl, at man egenteligen icke kan tillägga förra Konungen skulden härtill, ty man sinner, at sedan ban kommit i erfarenhet deraf, at orättwisa wid
Domstolarne började taga öfwerhand, utkom ett bref til HofRätterne af den 27 Maji 1^01, som älade desta at noga tillse, det sädane mistbruk, som inritat sig skulle strängeligen beifras och tillses, at ordning handbafdes: Kongl, Götha Hof-Rätt har också til följe deraf utfärdat at Cirkulär til alla Domstolar . som biuder bland annat, at Domare sä tidigt skulle afkunna Utslagen, at Parternes fatalietid icke försummades; at inga andra skulle tillätas föra andras talan inför rätta, än säda«e, som wid Akademierne aflagt behörige prof af deras kundskap samt destutom wörö kände för redlighet m. m., som Allmänna Lagen nämner.
Men olyckan war at dristigheten redan blifwit
Den 26 Iu?n.
.459 sä stor genom den efterlåtenhet of bestraffning för öfwerträdelsen af sädane Författningar, svin utmärkte Konungens omwärdnad om Lagens helgd, at de knapt efterlefdcs någre mannder, och sedermera kommit i sadan glömsta, som om de aldrig episterat.
Jag fär derföre ödmjukeligen hemställa, om icke, dä man sett den ringa wenan, förlust af lön samt strapor har haft, det kunde blifwa faststält at den Domare, som sä tpdeligen handlar emot beffrefwen Lag och Konungens warningar. matte derföre utan im wändning plikta med Ämbetets förlust, samt at ingen mätte fä fora andras talan inför Ratta (flägtingar och de fall Lagen nämner undantagne) utan at dertil wara genom ett ordentligt Constitutorial af Hof-Rätten berättigad, hwilket ater icke stlille kunna gifwas, utan at Sökanden först bilagt Landhöfdingeirs i Orten Attestatum, at han ej wore känd för annat än ctt redligt förhällande, saint crlagt den Bewillning Riksens' Ständer älagt Adwokater, hwilket nu likwäl blifwit underlätit och icke af Kammar-Rätten anmärkt til kan hända betpdelig förlust för Riket; för nägot hwar är det högst äfwentprligt, at ompröfwandet blir lcmnat ät Domaren, ti) man bär sett, at personer, som blifwit lagförde för brott, som nära gränsat til. ärelöshet, som blifwit för sitt förhällande utesiutnc frän spsilms sökande och bestridande, som för begängne fel mist sine tjenster, sädane, som aldrig studerat, med ett ord, stummet som blifwit bortkastadt, gripit til denna födkroken, och det fär .sig med största fördel.
Jag fär derjämte tillägga, at det är nästan öfwer allt brukligt, at de sä kallade Lingsstrifwme äfwen advocera wid de Domstolar, der deras Principaler aro Domare, hwilket strider 46c; Den 26 Julik. strider emot ett Kongl Bref af är 1764.
Dessa förändringar och missbruks afstaffande anser jag wara ett för Riksens Ständer gansta angelägit öfwerläggningsämne wid denna Riksdag, sä at Swensta Allmänheten en gäng mätte uphöra at wara ett offer för dessa illasinnade Jurister, och anhälles at detta Memorial mä til Lag-Utskottet warda remitterat.
Stockholm den 12 Junit iLV.
L U. 8tael von Uloll8t6in.