Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Statsinkomsterne kunna ej så hastigt ingi för det löpande året, som de äro påräknade att utgifvas, och en stor del inflyta merendels under loppet afdet följande.
Emedan nu Staten i Norrige ej haft tillgång till förskott från något RiksgäldsContoir, så hafva Statsutgifterna icke kunnat ordentligen bestridas, Etnbetsmännen hafva ven 17 October /.ml blifvit utan sina löner, och Svenske Cassör utan sina fordringar.
Vill man ej följa sina Grannars efterdöme i det som är godt, så bör man åtminstone icke följa dem i det sorn är felaktigt* I afseende på Fullmäktiges i RiksgäldsContoiret ansvarighet vet jag ej, att den för Riksens Ständer är mera tillfredsställande, än ansvarigheten hos andra Embetsman.
Den Ledamot, som åberopat ansvarigheten hos Fullmägtige, har vid ett annat tillfälle anmärkt, att de ej voro godtyckligt afsättliga; och deras ansvarighet endast inför Svea HofRätt omtalades då äfven.
Jag vet således icke, hvilken större säkerhet Riksens Ständer kunna hafva hos dem, än hos Embetsman i allmänhet.
Skulle man behöfva en tillökad personal, sade Herr Hjerta, så kunna Riksens Ständer besluta den.
Men RiksgäldsContoiret kostar redan öfver 30,000 R;dr eller mera än hela StatsContoiret, och jag ser ej hvarföre man skulle öka denna summa blott för att få äfven denna del af Bevillningen till alt ingå på afvägar från det rätta Uppbördsverket.
I afseende på Grundlagen, så behagade en värd Ledamot uppläsa första delen af 64 §.
Jag får påminna, att Han, vid ett föregående tillfälle, beklagat det man ej läste §.
§. till slutt nu måste jag beklaga mig, Öfver detsamma. § lyder sålunda; ”Så val
Rikets ordinarie Statsmedel och ”Inkomster, som hvad på sätt omförmäldt är un”der namn af Extraordinarie Utlagor eller Be”villningar till StatsVerket af Riksens Ständer ”anslås.” __ Der slutades läsningen förra gången; nu föijer; ”Vare under Konungens disposition, ”att Den 17 October f, m. 31 "att lil! t!e af Riksens Ständer pröfvade behof ?,och efter den upprättade Staten anordnas.’’ Jag frågar, om Grundlagen tydligare kan säga, att hvad som blifvit anslaget till Statens behof, skall af Kongl.
Maj t disponeras.
Detta är ock det rätta och naturliga.
Blott granskningsrätten är Riksens Ständers sak, och den har jag under detta Riksmöte sökt att försvara, men att betaga Regeringen den myndighet henne med rätta tillkommer, skall jag aldrig Försöka, emedan det vore ett sönderslitande af Samhällsbanden, hvilket förr eller sednare skulle bestraffa sig sjelft
Jag har ej vidare att tillägga, utan får blott förena mig med dem, sorn yrkat, att Betänkandet antingen måtte återremitteras eller afslås, och det så mycket mera, som, om än de 3 öfriga Stånden bifallit Betänkandet bör åtminstone det Stånd, sam till en stor del utgöies af Embetsmän, ej bifalla något så oiigligt som detta.
Hans Excellence Herr Grefve af TV ett er ~ stedt:
Jag instämmer fullkomligen med Herr Hj ^rta deruti, att de grundaattser, å hvilka Utskottens Betänkande blifvit byggdf, äro enkla, men jag kart ej instämma deruti, att de äro Grundlag«eniige.
Ehuru jag således hyser med honom en skiljaktig mening, skall jag hvarken framkalla spöken eller söka att ur någons öfvertygelse aflägsna hvad man här behagat kalla grundade farhågor.
Efter allt hvad Herr von Hartmansdorff anfört, har jag föga att tillägga, utan. förenar jag mig med honom.
Det är blott några få omständig - Ridd. o. Ad.
Prof. IX B.
Afd. 3. 54 Den 17 O claier /, m. heter sam af Herr Hjerta oell af Herr Tham blifvit omnämnde, vid hvilka jag viii fästa mig.
Herr Hjerta har sagt i anledning af 66:te , sorn handlar örn RiksgäldsContoiret, att efter me' del redan funnits under namn af RiksgäldsContoirets medel, vore det ej något nytt.
Vid ordet nytt kari jag ej fästa annat begrep;), än det sorn ej hittills varit brukligt, och hittills hafva Tullmedlen ingått till StatsContoiret; nu föreslås der* emot att de skola ingå till RiksgäldsContoiret; deruti miste således ligga någon afvikelse från hittills iakttagne former.
HerrTham har ansett och förmodat samt yttrat sin bestämda öfvertygelse vara att, emedan Tulimedlen uti 60 §.
Regeringsformen äro betraktade såsom Bevillning, äga Riksens Ständer att bestämma om deras uppbörd och disposition.
Då en sådan öfvertygelse här blifvit framställd af en Ledamot i Bevillningsutskottet, hade det varit önskligt, att Utskotten kommit på en gång med denna öfvertygelse i sin tillämpning, och sagt sig föreslå, att alla de medel, sorn i 60 §. äro upptagne, ovillkorligen böra ingå till RiksgäldsContoiret, ty, om Grundsattsen är rigtig för en af desse tittlar, aå måste den äfven vara tillämplig för alla, och då borda äfven CharlseSigillatas och Postafgifterne ingå till RiksgäldsContoiret.
Men jag frågar, hvar i Grundlagen det står skrifver, att Riksens Ständer kunna anbefalla ett Statens Verk, att lemna in en intrad till något annat Verk, än som hittills skett.
Om Riksens Ständer hafva rätt au bestämma intraden, så hafva de likväl ej rätt att befalla, att Uppbörden skall göras utaf det eller det Verket, utösa af det, som Riksens Ständer Den 17 Oetober f, m. 35 sjelfve tillsätta, ty skulle en så obegränsad di~ spositionsrätt öfver de Administrerande myndig-» heternas åtgärder anses såsom ett vehikel till sjelf» beskattningsrätten, så skulle hela Statens organisation, ställd under Konungens uppsigt och vård, till sin grund förryckas.
Det är af dessa skäl och ännu flere, sorn jag anhåller otn återremiss eller afslag å detta af en Ledamot så kallade foster af den nya tiden» Herr Lefrén:
Det är i anledning af hvad Herr Th arn sednast yttrat, som jag anhåller få anföra några ord.
Hittills håfve vi uppehållit oss vid att på goda skäl uppoffra vår tid med att discutera ett vigtigt ämne, ehuru vi redan i början af öfverläggningen erhållit den uriderrättelsen, att 3 Stånd fattat sitt beslut: hvarföre discussionen blott varit för att utreda en Grundsatts.
Herr Tham har lyckligtvis gifvit denna discussion en verklighet.
Han har gifvit mig anledning fråga, om han önskar göra ett tillägg till beslutet, hvaruti de öfrige Stånden skulle inbjudas alt instämma eller, ifall han icke vill det, om han tillåter, att jag adopterar det.
Då Herr Tham medgifvit, att en fond för StatsGontoiret redan hittills existerat, så hemställer j3g, om icke det tillägg till beslutet, som Herr Tham omtalat, kunde göras: att nemligen nuvarande förskott årligen får påföras och afföras, hvarigenom den våda förekomrnes, att StatsContoiref skulle komma i momente! brist i väntan på de Ordinarie rantornes inflytande.
Jag hemstället till Herr Tham 3 otn han sjelf behagar göra 50 Den 17 Oetobsr /. nt. detta tillaggj aller om jag får tillegna mig det, såsom min egendom.
Jag borde visserligen misstro min erfarenhet och kunskap i saken, då jag Jior åtskillige af Särskildta Utskottets Ledamöter anse frågan ej tillhöra RiksgäldsContoiret.
Om jag trodde, att det vore följden af djup forskning, skulle jag afstå; men om det blott är ett foster af en centralisations-ifver, så tror jag mig hafva rätt; och just de bevis man anfört, nemligen RiksgäldsContoirets periodiska upphäfvande och införande hafva visat, att detta Verk har ett väsendtligt sammanhang med National-representationen; ty så snart den har visat kraft, har den behöft Contoiret.
Vi böre komma ihåg, att beskattningen här sker efter andra grunder, än i de flesta andra länder, och att det i följd deraf är vigtigt, att Riksens Ständer hafva ett Contoir, dit intraderne inflyta.
Vi uppgöre ej en årlig boudjette, utan sammankomme hvart femte år.
Det är detta, som öfvertygat mig om vigten deraf, att RiksgäldsContoiret finnes, och jag anser mig derföre alltid böra föreslå, att det måtte sättas i tillfälle att kunna fullgöra sina åligganden.
Hvad angår, att allmänna Bevillningen ej städse ingått till RiksgäldsContoiret, så har jag ej yttrat, att detta städse skett, utan att det så varit sedan 1809 och äfven förut.
I afseende på hvad man sagt, att Utskottens Betänkande ej skulle vara conseqvent med Betänkandetom Rikshufvudboken , så får jag blott åberopa, att här ej något finnes som motsäger, att inkomsten skall i Rikshufvudboken uppiagas, och Den 17 Oclober /. m. i det förra Betänkandet är blott taladt om nyttan deraf, att alla inkomster synas i Rikshufvudboken.
I öfrigt, om en sådan förvirring äger rum emellan RiksgäldsContoiret och StatsContoiret, som en RiksgäldsContoirets Fullmägtig säger, så lärer det blifva en kär pligt för den värde Ledamoten, att derom upplysa Riksens Ständer vid en kommande Riksdag.
StatsUtskottec har nu ej kunnat upptäcka den; allt har varit mycket redigt i begge dessa Contoir, och man kan svårligen tänka sig något ordentligare, än deras styrelse och förvaltning nu en tid varit* Att jag skulle hafva yttrat, att RiksgäldsContoi* ret skulle behöfva flere Embetsman, lärer Prolocollet kunna intyga ej vara förhållandet.
Jag har S3gt att, om de behöfvas, så kunna Riksens Ständer tillsätta sådane; men att just Rikets Ständer borde i deras Verk visa, det mera arbete kan förrättas med samma personal.
Orsaken, hvarföre jag ej utläst §., är den, att Grefve Mörner uppläst den, men så att det ej märktes, att der endast är fråga om de medel, som till StatsContoiret anslås.
De andra stå ej under Stats* Contoirets disposition, utan böra stå i RiksgäldsContoiret för att användas till de utbetalningar, sorn af Riksens Ständer beslutas.
Grefve af Wetterstedt har yttrat något, som i sin grund är ganska rigtigt, att man nemligen för att vara consequent borde låta alla Bevillnings-medien ingå till RiksgäldsContoiret; men jag får upprepa, hvad jag först anförde, att förslaget är en följd af tidens behof; de öfrige intraderne lemna ej sådane öfverskott, att de äro ,af vigt att påräkna.
Jag är ©fvertygad med Herr yon Harti Den tn Öctober /. m. jnansdorff, att det rätta är, att Folket beskattar sig , Regeringen uppbär medlen, och Folket sedan eontrollerar deras användande.
Men jag frågar , om icke dertill fordrades en hel omstöpning af nuvarande FörvaltningsFormer , och om sådant är möjligt, så länge Folkets Representanter blott sammankomma hvart femte år.
Man måste Fålla sig vid bokstafven, och lemna grundsattsen för Grundlagen.
Derföre kan jag ock icke ett ögonblick tveka, hvad resultatet skall blifva inom detta Stånd; ty om det oek utgöres till en stor idel af Embetsman, hafva de likväl alltid visat’ att de satt Embetsmannen åsido , då allmänt väl fordrat att de skulle vara medborgare.
Herr Grefven och Landt Marskalken tilllännagaf, att Plenum komme kl. half till 6 1 «fternriddag att fortsättas.
I anledning af hvad Herr Hjerta och Herr Tham anfört, anhåller jag få fästa uppmärksamheten på några omständigheter, Först hvad angår den trovärdighet, som tlesse Herrar påstått, att uppgifterne från RiksgäldsContoiret skulle äga, såsom verificationer till RikshufvudBoken, så hade jag icke vänTat, att personer, som haft att göra med Rikers PenningeVerk, skulle godkänna sammandragna ■uppgifter derom.
Jag hade ej trott, att man exempelvis skulle anföra den del af Reviilniogen, sorn nu ingår till RiksgäldsContoiret, då man hade bordt veta, atr denna Uppbörd finnes verificerad i de från Länen till StatsContoiret ingående Landsböcker.
De måste tros, emedan de Ddi 17 Oclobi r f. m. 39 äro autentique, men en enskild uppgift af ett Verk kan icke anses, såsom en verification. 1 afseende på hvad Herr Tham yttrat for andra gången om öfverskottet på Tulluppbörden föri8so, och att det ej till RiksgäldsContoiret influtit, hade jag trott det tillkomma en Riksdagsman att, då han yttrar sig öfver en sak, äfven göra sig underrättad om orsaken.
Orri han hade sökt den i StatsUtskottet, så hade han funnit, att skälet, hvarföre 182® års öfverskott ej] tili RiksgäldsContoiret ingått, helt enkelt är det, att Tullbevillningen då lemnade brist, och att det således varit svårt för StatsContoiret, att öfverstyra 1820 ars öfverskott då något sådant icke fanns.
"Ytterligare har blifvit yttrajdtj att i StatsContoiret brist ej kan uppstå, då detta Verk har obegränsad credit-rätt på RiksgäldsContoiret, men man bör väl veta, hvad fonder RiksgäldsContoiret har,' och då det ej är detsamma tillåtit att genom myntning af nya Sedlar fylla bristen, så lär det ej hafva någon annan tillgång att tillgripa, än creditivet i Ranken, och då inträffar, att det afgår ifrån de bestämda instructioner och functioner, som för Verket äro föreskrifna.
Skola deremot Tullmedlen ligga i Cassan för att användas till detta behof, så lärer ej det förhållande kurr-j na inträffa, som Herr Hjerta åsyftat, att de skulle minska 3 procentslånen.j
Orri de minskas, lärer ock RiksgäldsContoiret sakna förmågan att fylla StatsContoirets behof. 1 öfrigt, i afseende på sjelfva principen och lagligheten af förslaget, har Herr von Hartmansdorff och Grefve af Wetterstedt redan anfört så mycket, ati jag anser öf - 40 Den 17 Odoher f. rn. verflödigt derom vidare orda, utan anhåller nu blott om proposition tili afslag å Betänkandet.
Det har väckts fråga om, hvilket Verk skulle kunna befallas att till RiksgäldsContoiret inlemna Tullmedlen.
Jag finner ej hvad som hindrar, att Tullstyrelsen inlemnar dem till RiksgäldsContoiret med samma skäl, sorn Konungens Befallningshafvande fä göra med en del medel.
Det ena är ej mera emot Grundlagen, än det andra.
Det har blifvit anfördt, att ingen verklig r.ontroll kunde hämtas af Riksgälds-Contoirets Fullmägtiges uppgifter.
Hvad hindrar väl, att de tillika med dessa uppgifter aflemna deni, som de erhållit ifrån de redovisande Verken.
Jag har ej klandrat StatsContoiret och ej gjort anmärkning deremot, jag har blott omtalat, att Tullmedlen ännu ej äro öfverlemnade till RiksgäldsContoiret eller redoviste, och jag har sagt att jag trodde, att det fortare skulle ske, örn RiksgäldsContoiret fin-; ge Uppbörden.
Jag har i öfrigt ej Framställt något klander, och behöfver således ej ingå uti något svar.
I afseende på hvad Herr Lefrén anfört, får jag yttra, att jag ej säger något, som jag ej tänker, mea jag vet ej, om något tillägg kan ske första gången ett Betänkande! är under pröfning,; mig vore det kärt, om det går an, hvarom icke kan det framställas såsom en serskildt motion.
En värd Ledamot har trott sig finna ett bevis på kraft hos National-rcpresentationen deruti, att den dragit
Dill 17 Oclober /, ni. 41 St sig Uppbörden af Statens mede!.
Det må sä vara, men otn det är ett bevis pä kraft hos Ständerna, sä daterar det sig ifrån de mindre berömliga tider, dä genom felagtiga inrättningar Regeringen var högst kraftlös Jag tror dessutom ej, att en serskildt medels förvaltning genom RiksgäldsContoiiet kan såsom man, till skal för dess behöflighet anfört, hindra Regeringen att skuldsätta Staten, om Regeringens Ledamöter vöre nog illvillige för att göra det.
Det är icke RiksgäldsContoirets Fullmägtige, utan RiksRätten, sorn kunde derifrån afskräcka Konungens Rådgifvare.
En serskild uppbörd af Bevillningen genom Riks - gäldsContoiret kunde vara af vigt, frän 1789 till 180g, då Riksens Ständer ej ägde rätt att granska Statsverket och inga bestämda Riksdagar funnos, men nu är förhållandet helt annat.
Skulle man i Betänkandet om Rikshufvudboken blott hafva talat om nyttan af reda, utan att vilja tillvägabringa den, så hade man så gerna kunnat underlåta allt ordande derom.
Samma Ledamot har yttrat, att sedan jag blifvit
Ledamot i RiksgäldsContoiret borde jag afhjelpa den förvirring, jag funnit ega rurn emellan RiksgäldsContoiret och Stafs Contoiret.
Må hända var fÖrvirring icke det rätta ordet; något annat hade kanske bort nyttjas, svarade emot det Tyska wirrwarr.
Jag mente dermed ett onödigt öfverlemnande af medlen åter och fram.
De Ledamöter, som med mig deltagit i SärskildtaUtskottets arbeten, känna, att man der sökt ådagalägga origtigheten att så behandla Uppbörden och att söndra den.
Om den värde Talaren, som mot mig gjort anmärkningen, i afseende på RiksgäldsContoirets indiagning, be - 42 fira 17 Osloker J, tit. hagat taga kännedom af r-tt Htet sammandrag af mitt arbete, om Statsförvaltningen, sorn i början af Riksdagen utkom, skulle han funnit, att jag redan då föreslagit upphörandet af RiksgäldsContoirets befattning.
Han har anmärkt mot 64 §.
BegeringsFormen, att Tullmedien vore Bevillning, och således ej kunde anses höra till anslagen åt Statsverket.
Men jag frågar, hvart TuIIbevillningen så väl som den öfriga går, om ej till Statsverket, sedan Riksskulden nästan försvunnit?
Man har trott, att nu, då det är så långt emellan Riksdagarne, vore en centralisation af Uppbördsverket ett ondt, emedan den skulle göra Statsrevisionen svårare.
Ffter mitt begrepp skulle det göra den lättare, om man kunde öfverskåda allt på ett ställe och i ett sammanhang, utan att behöfva jemnföra så många serskildta Verks böcker och räkenskaper.
Den värde Talären har ock gjort skillnad mellan Medborgare och Embetsman.
Jag deremot skulle anse den, som ej ville till det allmännas bästa begagna den erfarenhet och de kunskaper, han, såsom Embetsman, varit i tillfälle förvärfva, för en icke god Medborgare, och för en ganska slät Riksdagsman.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus', Det är för första gången, som jag, vid alla ds Riksmöten, hvilka jag öfvervara, horten formlig anmaning till Riddarhuset ställas, att förvandla sig till ett Embetsmannabus, och då den Ledamotens grundsattser, som framställt denna anmaning af flere närvarande Ledamöter, som bestridt Betänkandet, blifvit åberopad, så anser jag det vara min pligt, att vederlägga deni.
Herr Dan \] October j. m.
Von Hartmansdorff hämtar sina skäl dels ur Philosophiens, dels ur Historiens gebiet.
Han säger först , att Grundsattser, som strida emot en ilok Statsförvaltning, ej böra godkännas.
Jag tror att ett Betänkande, som hvilar pä Ilandets Grundlagar, ej har med Philosophiens grunda sattser att göra.
3 Ständ hafva redan gillat det, och jag förmodar att Ridderskapet och Adeln äfven skall deruti instämma.
Herr von Hartmansdorff har gjort oss uppmärksamme på, huru Riksens Ständer ofta, alltsedan Carl XILs tid, dragit åt sig uppbörden , men Herr von Hartmans-' dorff har förtegat, huru Styrelsen dragit pi sig jmer, än den orkat bära; den nödsakades då skjuta ifrån sig; det ar ej den andra Statsmakten, som dragit åt sig.
Herr von Hartmansdorff säger, att år 1812 Statens skulder blifvit liquiderade, och att således RiksgäldsContoiret ej mera behöfves; men det lär hafva fallit honom ur minnet, att Staten ännu ansvarar för 13 millio_ ner Riksdalers skuld, och att nu ett syäteme blifvit antagit, sorn går ut på en ytterligare skuldsättning.
Då tror jag det vara lika så godt, att 'Riksens Ständer bibehålla garantien för denna.
Jag får erinra, att, då TullArrendeSocieteten ej fann svårighet att uppbära Tullmedlen, ser jag icke någon svårighet, att ju Summorna kunna gjutas i RiksgäldsContoiret.
Herr von Hartmansdorff vili, såsom flere anmärkt, central isera.
Derföre vill han ock, att
RiksgäldsContovet ej skall hafva med skulden att göra, utan att StatsContoim skall dermed befatta sig; ty säger han, vill Styrelsen skuldsätta sig, hvem kan hindra det?
'Efter den principen skulle vi äfven åt StatsConj ^4 Ben lj October /. m. toiret öfverlemna Banken och Disconl-rörelseni Herr von Hartmansdorff har slutat med att anmoda Ridderskapet och Adeln att betrakta detta ämne, såsom det tillhör Embetsman, och att fatta sitt beslut, till ogillande af de 3 Ståndens och isynnerhet BondeStåndets, der enligt Grundlagen ingen Embetsman och ingen Ernbetsmanna-vishet får linnas.
Långt ifrån att tro, det Bidderika pet och Adeln bör ogilla deras beslut, är jag öfvertygad, att Ridderskapet och Adeln skall instämma i de 3 andra Ståndens mening.
Hans Excellence Herr Grefve Mörner; Oagtadt den visshet, med hvilken den sidste värde Talaren förklarat, att Ridderskapets och Adelns pluralitet skall instämma i de 3 andra Ståndens beslut, utbeder jag mig att ännu en gång få fästa uppmärksamheten på den omständighet, som här af en värd Talare blifvit framställd, Hvad är det väl för i Grundlagen, eom berättigar Riksens Ständer, att befalla ett EmbetsVerk, att leverera Uppbörden till RiksgäldsContoiret, eller till något annat Verk, än det, till hvilket den hittills blifvit öfverlemnad?
Det är danna fråga, som man hade bort fatta, icke såsom den af en annan Talare blifvit framställd, utan sådan, som den var i sitt sammanhang; och då man nu derjemte tadlat den Talare som yrkat att Ridderskapet och Adeln borde påminna sig, att en stor del af Ståndets Ledamöter äro Embstsmän, så får jag förklara, att jag icke fattat detta annorlunda, än sorn ett vädjantill Ridderskapets och Adelns vidsträcktare erfarenhet och högre upplysning, och som en an - Den 17 October f. m. 45 maning att ej rubba förhållanden, som af ålder ägt rum, då ej dermed vinnes något ändamål.
I grund deraf, får jag vidare påminna, att 59 §.
RegeringsFormen innehåller följinde: ”Efter Ri”kets och StatsVerkets tillstånd och behof lite ”Konungen till Utskottets öfverläggning framställa hvad Staten kan tarfva utöfver de Ordinarie inkömsterne, och hvilka behof genom Be”villningar böra fyllas.”
Den derpå följande 60 ”säger; Till desse sednare räknas Sjö- och Eandt”Tulls- samt Accisafgifterne, Postmedlen, Charthas ”Sigillatas afgiften, Husbehofsbrännerimedlen samt ”hvad Riksens Ständer dessutom serskildt hvarje ”Riksdag, såsom Bevillning, sig åtaga.
Ej rnä ”några allmänna afgifter af hvad namn och beskaffenhet som häldst utan Riksens Ständers samtycke kunna förhöjas, Stora SjöTullen å inkom”mande och utgående Spannemål allena undantagen.
Ej heller ina Konungen Scc ”
Ar det då icke för att fylla hvad som brister i Statens ordinarie Inkomster, som Bevillningen erlägges, och är det ej derföre att dessa afgifter ej skola kunna villkorligen förhöjas, som 180g års Ständer införde dem i denna §., såsom Bevillning?
När ö/jide §. vidare säger, ”att hvad under namn af extraordinarie Utlagor eller Bevillningar till Stats”Verket af Riksens Ständer anslås, skall vara unter Konungens disposition”, så finner jag deruti en gifven grund, att desse medel, sorn skola af Statsverket utdelas till anviste behof, äfven skola frän början till Statsverket aflemna^.
Man har sagt, att blott den delen borde öfverlemnas, som åtgår att fylla S atsVerkets behof, rnen då större delen af Tulirnedlen utgår till detta ända - 46
Den 17 Od eler /.
tu. mai till ett belopp af goo,ooo Riksdaler, och dl man ej vet, huru stort öfverskoitet blir, så frågar jag, om man bör förflytta Uppbörden till ett an-f nät Verk?
Det blir en dubbel omgång, ty Uppbörden kommer då att gå först till Tull Directioneri, sedan till RiksgäldsContoiret, och derifrån till Statsverket.
Om nu intet öfverskott inträffar , %å har RiksgäldsContoiret ingen fördel deraf , och hela det ändamål man åsyftat, vinnes ej.
Vidare står i öbfte om man behagar läsa den tili slut, ”att Riksens Ständers Riksgälds”Contoir förblifver såsom hittills under Riksens ”Ständers styrelse, inseende och förvaltnings ”och då Riksens Ständer åtagit sig ansvar för deri ”Rikets gäld Contoiret ombesörjer, så komma ”Riksens Ständer, sedan SiaisUtskottet öfver Con”toirets tillstånd och behof sig utlåtit, att?genom ”sdrjkilt
Bevillning tillskjuta de medel, sorn] för ”betalande af denna gäld, till Ränta och Capi”tal oumbärlige finnas, så att Rikets credit var”der bibehållen och vårdad.
Det är således ej dessa allmänna Bevillningar, hvilka skola fylla Statens behof, utan den särskilta Bevillningen , hvilken utgår till Riksskuldens betalande, sorn skall ingå till RiksgäldsContoiret och som det skall förvalta.
När nu Grundlagen så'" mångfalldigt stadgar att den makt, som har styrelsen af Rikets Uppbörd och ansvaret för Controiien, äfven skall hafva dispositionen af de medel som för dess behof äro anslagne , så hemställer jag , om det är rätt instämmande med Grundlagen , om det är nyttigt och ändamåls-eniigt att deruti göra någon förändring.
Om nu 3 RiksStånd bifallit
Betänkandet utan att gifva akt derpå , tror Den 17 October f m. 47 jag ej det bevisa annat , än att de ansett »aken som en likgiltig förändring, vid hvilken de ej fästat någon uppmärksamhet.
Men jag tror det vara Ridderskapets och Adelns högre upplysning värdigt att fatta ett beslut , sorn ar rigtigt och. öfverensstämmande med Grundlagen, det allmännas fördel och sakens natur, Herr Lefren:
Som detta Betänkande första gången är före, och således icke kan med förändringar eller tillägg antagas, hemställer jag, om icke det af Herr Tham gjorde förslag må anses, såsom en sära k i 11 motion, uppkommen i anledning af detta måls behandling.