Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag klandrar icke Konungens beslut; men, om icke tiden nu tilländalupit, så hade jag, torde hända, begagnat min Riksdagsmanna rätt, och i ConstitutionsUtskottet gjort anmärkning emot den Föredragande, att icke hafva afstyrkt, eller kanske rättare uppsatt ett sådant beslut som är stridande emot P'örfattningarna.
Imedlertid är detta ett ämne som nu mera, af dessa Ständer, icke kan vidröras, emedan Riksdagstiden är förbi , utan får lemnäs till nästkommande Ständer, och får jag derför begära att detta mitt yttrande intill dess måtte Acterna biläggas.
Vid det uttryck af Friherre Staél, att Gref. ve Mörner synes väl sjelf medgifva att inrättningen af Allmänna Medel uti en Discont är origtig , anmärkte Grefve Mörner, att Friherre Staet misstagit Den 8 Augusti, e. m. sig om detta medgifvande, hvilket Grefve Mortier icke hade gjort; men Grefve
Mörner hade väl funnit att den som gjort anmärkningen hade en sådan insättning ogillat: Äfvensom Grefve Mörner förklarade det icke eller hans mening varit att gifva anledning till någon vidare discussion öfver delta ämne , utan blott att lägga till Protokollet sina tänkesätt öfver frågan , med samma rätt som den sist talande ledamoten dttlagt sina anmärkningar.
Justerades Pleni Protocollerna för den 31 Juli e. m. samt den 2, 3 och 6 Augusti.
I anledning af den delen af följande stycke af Grefve Löwcnhjelms yttrande i sidstnämnde ProtocoJl: ”För de så kallade små är det deremot ganska lätt att med förenad åtgärd förfölja en högt uppsatt medborgare och skada honom i allmänna Opinionen.
Exemplen äro ej tunnsådde: och skulle denna sanning behöfva styrkas, hämtar jag första beviset af den värda talarens nyss anförda mening om den aktning och välvilja af nationen han anser sig hafva forverfvat genom sina . emot Embetsman rigta cle åtgärder’’; — anmälde sig och yttrade sig Friherre Stael: Herr Grefve Löwenhjelm har mycket misstagit sig, då han i sitt yttrande ansett mig hafva vunnit mina medborgares välvilja derigenom att jag talat och gjort anmärkningar emot Embetsmännen.
Jag har lik - Den 8 Augusti e. m. väl aldrig gjort sådant, der jag icke trott mig hafva skäl och anledning till.
Och får jag nu åberopa mig Höglofl.
Ridderskapets och Adelns eget bedömande om det icke äfven är af andra orsaker jag varit hog lycklig att vinna deras förtroende och bevågenhet.
Jo stvifvelaktigt.
Ehuru närvarande då Herr Grefve Löwenhjelm yttrade hvad som nu blifvit justeradt, fattade jag icke orden alldeles så som jag nu hört dem uppläsas; jag anhåller derför nu få tili denna dagens Protocoll förklara min mening i detta ämne:
För'mycket öfvertygad derom att Ridderskapet och Adeln, med hvarje annan rättskaffens medborgare, hafva långt ädlare motiv för att stadga sin aktning för en man, än sådana sorn Grefve Lowenhjelm anfört att Friherre Stael skall hafva föreburit vara skälen för den aktning och välvilja han icke allenast vid flera tillfällen af sitt Stånd utan äfven af andra fått röna, — kan jag icke annat;än bestrida Herr Grefve Löwenhjelms tanka såsom både stridande emot den verkliga högaktning jag har för Friherre Stael enskildt och för detta Riksstånd i allmänhet.
Att Friherre Stael någon gång gjort anmärkning mot en eller flera Embetsmäns åtgärder, tror jag hvarken kunnat öka eller mind - 270 Den § Augusti e. tn. ska det förtroende hvar och en förtjenar som alltid äger en på rena motiv grundad öfvertygelse, och vågar vid alla tillfällen densamma yttra, utan afseende på hvad inflytande sådant kan hafva på honom sjelf.
Den sorn i alla lifvets skiften troget följer denna ledning för sina handlingar, skall säkert, om han oek någon gång gör misstag, i längden tillvinna sig tänkarens goda omdöme , åtmindstone förtjenar han det framför sådana som alltid styra sin kurs efter den vind som sannolikast skall fylla egna Segel.J
Härefter fortfors till slut med Justeringen af Protocollet för den 6 Augusti.
Sedan Hans ExCellence Herr Grefven och Landt Mar skalken härefter anmodat Kammarherren Silverstolpe att afträda, yttrade Herr Landt Mar* skalken: RiddarhusSeCreteraren Kammarherren Silverstolpe har tjent Ridderskapet och Adeln i 37 år, deribland 9 Riksdagar, och vid y såsom RiddarhusSecreterare.
Han har börjat inom Riddarhuset, och slutar förmodligen der sin tjenstemanna bana; ty han har ingeo rätt att erhålla Den 8 Augusti e. m. 271 någon annan tjenst, och , när han åldras, icke råd att söka hvila.
Han beklagar sig icke deröfver: tvärtom är han denna Tjenst tillgifven, så länge icke det Riksdagarne åtföljande forcerade arbetet tärer hans krafter till en grad att göra honom till dess vidare utöfning oförtjent:
Och hans tjensttid återkallar för hans hugkomst många vedermälen af Ridderskapets och Adelns ynnest och ädelmod, icke några af missnöje med utöfningen af hans pligter.
Han har en enda Son, nu 20 år gammal, till en del danåd af honom sjelf, och under hans omedelbara uppsigt tjenstgörande vid Riddarhuset under 3;ne Riksdagar.
Blott denna tjenstgöring har afbrutit hans Academiska studier.
Dessa skola fortsär as intill dess han förtjent den Philosophiska Graden, på det han må komma, icke tidigt men bildad, till den alfvarligare befattningen med allmänna Ärenden.
Han bar ännu ej sjelf afgjort om hans bana skall blifva elen Civila eller den Militaira: han anser bägge lika aktningsvärda: han danar sig till bägge två.
I förmodan att det kunde blifva den förra, utbeder jag mig att Ridderskapet och Adeln behagade göra afseende på den proposition jag nu får göra:
Att, på sätt, som det blifvit CommerceRådet Stråle af RiddarhusDirectionen beviljadt att erhålla Vice RiddarhusKamrerareTjenst för sin Son , Kammarherren Silverstolpes Son äfven måtte af Högh Ridderskapet och Adeln constitueras och förordnas till Vice RiddarhusSecreterare , med Tjenstgöringsrättighet och pligt såsom RiddarhusSecreterare vid de tillfällen, då Hans
Fad«r tilläfventyrs sjelf icke 272 Den 8 Augusti e, m. utöfvar Tjefisfent och att, i afseende på möjlig aflöningsförmort ; Ridderskapet och Adeln täcktes vilja hafva honom i förhand försäkrad att vid första ledighet, som ibland RiddarhusCantziistt. jensterna inträffar, undfå denna' plats och densamma åtföljande lön: likväl utan att sådant må rubba hans skyldighet ti il Conscription , hvaruti han med nästs år inträder, och den han såsom medborgare anser sig i< k böra åsidosätta.
Ridderskapet och Adeln skulle härmed , på ett för RiddarhusSecrtteraren Silverstolpe rörande sätt, öka hans erkänsla och förbindelser: och jag får nu den äran fråga Ridderskapet' och Adeln om de behaga bifalla hvad jag sålunda föreslagit.
Hvarefter Herr Grefven och Landt Mar skal* ken förklarade sin tacksamhet för den vänskap Ridderskapet och Adeln genom detta bifall behagat, som orden folio, honom bevisa:
Och skulle, uppå gjord och bitallen proposition» RiddarhusDirectionen om detta beslut, till behörigt iakttagande , underrättas, samt Utdrag af Protocoilet afven till F- O.
Silverstolpe utfärdas.
Kammarherren Silverstolpe , åter inkallad och underrättad af Hins Exeellencc Herr Grefven och Landt
Mar skalken om den honom och hans Son af Ridderskapet och Adeln bevista ynnest, aflade för Ridderskapet och Adeln sin lifliga Den 8 Augusti e. m. och vördnadsfullt tacksägelse , samt presenterade sin son till Ridderskapets och Adelns välvilja och öfverseende.
In iidem Protocolii M. G. Stael V. Holstein.
Sedan undertecknad återtrådt till Protocoilet, tillkännagaf Hans Excel len ee Herr Grefven och LandtMarskalken att göromålens ovanliga påskyndande emot slutet af denna Riksdag gjort för RiddarhusSecreteraren omöjligt att medhinna alla Pleni-ProtOCollerna , af hvilka tio ännu återstodej hvilka Herr Landt Mar skalken alltså föreslog måtte, efter vanligheten, justeras inför RiddarhusDirectionen, kort efter Riksdagens slut, i närvaro af de Riksdagsmän af Ridderskapet och Adeln, som kunde behaga justeringen bivista.
Ridderskapet och Adeln åtskildes kockan ^ till io.
In fidem Protocolii A. G.
Prof. 6:te Del.
36» 274 Den g Augusti f. m.
Plenum klockan * till io f. m.
Upplästes följande från RiddarhusUtskottet inkomna Hörsammaste Memorial:
Såsom följd af Högloft.
Ridderskapets och Adelns beslut, af förliden gårdag, hvarigenom Höglofi.
Ridderskapet och Adeln, med afslag å Utskottets Memorial, den 4 dennes, innefattande Utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets första Memorial, rörande Herr Munck of Rosenskölds Motion om förändring i den nuvarande Bänkmans-inrättningen , behaga ttill Utskottet öfverlemna att , i enlighet med de af Herr Munck af Rosensköld uppgifna principer , och i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln i öfverensstämmelse dermed yttrade tankar, inkomma med förslag till lörändrad redaciton af de stadganden i RiddarhusOrdningen , som angå utväljande af Ridderskapets och A. delns Electorer, får Utskottet, till fullgörande häraf, den äran föreslå följande förändringar i nedanstående med hvarandra sammanhang ägande §§:r, nemligen: §• 21. , * r Sedan Riksdagen af Konungen blifvit på RiksSalen öppnad, bör nästa Socknedag deref - Den 9 Augusti f. m. 2-75 ter, så vida Plenum Plenorum icke å simma dag är anbet.ildt, ElectorsValet verkstall ;S Med detta val iörhålles sålunda, att Ridderskapet ocl) Adeln in pleno sammanträdet och genom slutna Vallistor utvHjef 38 till säte och stämma antecknade Ledamöter, af hvilka de 25 som erhållit de liesta rösterna blifva Electorer , och de i 3 dernäst i Ordningen blifva Suppleanter, hvilka sednare vid afgång inträda: i de förraS ställen, elter sorn de erhållit de flesta rösterna”.
”Alla andra Electorer och Nämnder, sönå till Särskilda befattningar, enligt Regeringsformen och Riksdagsordningen , Crfordras, väljas, efter derom dagen förur skedt anslag, likaledes af Ståndet samfäldt in pleno.’3 §• 24.
"Varder Elector eller Suppleant till UtskottsLedamot valej , upphöre hrns befattning som Elector eiler Suppleant.
Och i händelse så manga Electorer och Suppleanter skulle genom val till Utskotts-Ledambter, eller genom andra Lagliga hinder, afgå, att ej fulla antalet af 2J Electorer vöre tillstädes, så bör Ridderskapet och Adeln in pleno sammanträda att genom samfäldt val uppfylla Ledigheterna så väl ibland Electorerna till 25 , sorn Suppleanfrrna till 13 , på sätt 21 §:n‘föreskrifver.” § ”Häfver någon , som sig vid Riksdagen ari* Den 9 Augusti f. m. teckna låtit , uppdragen befattning såsom Elector, Suppleant eller Utskotts Ledamot vid första sammanträdet densamma icke utöfvat eller utöfva kunnat, äge han frihet att, efter anmälan hos LandtMarskalken och Pollettens aflenanande till RiddarhusFiskalen, ilrån Riksdagen afresa.
Har han utan anmälan 3:ne veckor varit frånvarande, eller 2:ne veckor öfver beviljad ledighet utan styrkt laga förfall , vare hans rum, såsom Elector , Suppleant eller UtskottsLedamot ledigt att intagas af annan Adelsman, på sätt denna Riddarhusordning stadgar.” §• 26.
”Förr än första valet är verkstäldt till Ledamöter i de Utskott, hvilka , enligt Regeringsformens , och RiksdagsOrdningens 28 §, stadgade äro, må ej Elector eller Suppleant kunna sig denna befattning afsäga.’’ ”Tillstånd att på två högst tre veckors tid ifrån Riksdagen afresa må LandtMarskalken kunna bevilja fyra eller fem af Electorerna och två eller tre af Suppleantern.a” §.
S°' ”Anslag till Plenum bör ske dagen förut, sist klockan 6, och till Electors- samt Ut» skotts-sammanträden sist klockan 8 om aftonen.
Göres anslag sednare, vare Plenum, Electors eller Utskotts sammanträden ogiltige.
Om under varande Plenum fortsättning pröfvas nödig
Den 9 Augusti f. m. 477 på eftermiddagen , bör anslag dertill innan klockan 1 vara gjordt.”
Dock varder detta Höglofl.
Ridderskapets och Adelns närmare upplysta pröfning öfverlemnadt} kommandes det sedermera, jemlikt 52 §:n af RiddarhusOrdningen, att till Kongl. Maj:ts Nådiga stadfästelse öfverlemnas, för att, vid den derefter nästföljande Riksdag, blifva gällande.
Stockholm den 8 Augusti i8iy.
På RiddarhusUtskottets vägnar Juhan G.
Oxenstjerna. G. Marcks v. Wurtenberg.
Hans Exceltenee Herr Grefven och LandtMarskalken frågade om Ridderskapet och Adeln ansåge något vinnas med detta ärendes afgörande nu, då dels Kongl. Maj-.ts Nådiga Sanction icke mera kunde erhållas, dels ock tiden varit alltför kort för att med tillräcklig noggrannhet öfverväga ämnet.
Pierr Lagerheim, Olof Johan:
Ehuru jag redan inför Högh Ridderskapet och Adeln haft äran framställa min öfvertygelse i detta ämne, och äfven hufvudsakligen gillat den af Herr Rosensköld väckta motion om Bänkmännens afskaffande , medgifver jag likväl gerna att den af RiddarhusUtskottet , i följd af Ridderskapets och Adelns fattade beslut, uppgjorda och nu 273 Den g Augusti f. m. fiirst till Ridderskapet och'Adeln öfverlemnade Reda tion af de i RiddarhusOrdningen befintliga §„rr, scm angå Bänkman, torde böra af Ridderskapet ocb Adeln med noggranhet granskas, innan den såsom Lag slutligen antages ; men da en sådan granskning, enär vi efter en timmas förlopp skola infinna oss i kyrkan för att afhqra Riksdagspredikan , nu för ögonblicket icke laftligen torde kunna verkställas; vågar jag, för min del, vördsammast tillstyrka att, på sätt Hant Exc llenee Herr Grefven och Landt, JUarskalken synes önska, ifrågavarande Redaction må hvila intill nästa Riksdag, för att då af Ridderskapet och Adeln pröfvas och antagas; hvarvid jag likväl får anmärka , att dä Herr Rosensköldt princip om Bänkmännens afskaffande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen, det endast är Redactionen af RiddarhusOrdningen, i öfverensstämmelse med den antagna principen, som således kommer att till nästa Riksdag blifva hvilande.
Uppå, i anledning af Herr Lagerheims yttrande , gjord proposition af Herr Grefven och Landt Marskalk'n, ansåg Ridderskapet och Adeln tjenligt att , under godkännande af den utaf Herr Manck af Rosensköld framstälda princip, lata de föreslagna Redactionsförändringarna hvila till närmare öfvervägande vid nästkommande Riksdag.
Den 21 December f. m. 60! seende på målets afgörande.
I hofrätten läsas de åter från perm till perm.
Jag har ej hört att sättet att läsa handlingarne i Högsta Domstolen haft något menligt inflytande på parters säkerhet, och tror derföre, att samma sätt kan iakttagas inom hofrätlerne.
Utsk. har åberopat det lagrum och de K. författningar jag nyss nämnt; de innehålla likväl icke, som Utsk. säger, något uttryckligt stadgande om handlingars läsning.
22 cap. 2 § Rälteg.bm talar endast om att bilagorna skola läsas, och K. br. af 1776 och K. förklaringen af 1830, hvilka icke handla om den frågan, nämna endast acternes läsning i förbigående, och innefatta visst icke bestämdt huru många handlingar, som skola läsas.
Af det skäl, som jag förut anfört, eller att Siåndels godkännande af den här uttalade åsigten kunde föranleda en förändring vid afgörande! af arbetsordningen, deri jag tror mig känna att en inskränktare läsning föreslås, anhåller jag alt R. o. Ad. ville ogilla den opinionsyttring i detta fall, som finnes intagen i Utsk:s utlåt, öfver motionen i denna del.
Utan aU vidlyftigt vilja ingå i någon granskning eller vederläggning af Hr Åkermans nyss afgifna yttrande, torde det dock tillåtas mig att anföra något till försvar för Utsk:s framställning.
De mål, som i hofrätterne lill afgörande förekomma, äro icke endast referentmål; många mål afgöras ex incommunicato, och föredragningen sker antingen af secreteraren eller någon fiscal.
Dessa skulle i det hänseendet väl anses som referenter, men att understundom likväl, med all aktning för dessa personers skicklighet, denna föredragning icke kan äga den fullständighet och tillförlitghet, som man har att vänta af de föredragande, som hos Konungen föredraga ärenden i Högsta Domstolen, är temmeligen klart.
Att någon tidsvinst skulle uppstå deraf, att i mindre vidlyftiga mål endast en referering skulle äga rum, och handlingarne endast ledamöterne emellan circulera, tror jag icke.
Derigenom skulle man få mycket alt läsa hemma, och föga i hofrätten, och den uppmärksamhet, som, på sätt Utsk. anmärkt, kan under läsningen af ledamöterne samfäldt väckas på en eller annan omständighet, den kommer att mycket sednare och långsammare vinnas, då handlingarne skola läsas på 5 eller 6 olika ställen.
Då Hofrätten 1615 inrättades, eller rättegångsprocessen för densamma fastställdes, så föreskref den Store Gustaf Adolph, att vädjade saker skulle föredragas af 2:ne referenter; han var icke nöjd med 1 referent, utan föreskref, att de skulle vara 2:ne till yttermera säkerhet, på det att icke, genom den ena referentens förbiseende, något skulle kunna undfalla uppmärksamheten, och det oaktadt anbefalldes att handlingarne skulle uppläsas, såvida likväl det vöre af nöden.
Den, sorn känner något närmare till arbetssättet inom hofrätterne, vet också, att nu i mera vidlyftiga saker, handlingarne circulera mellan ledamöterne och att endast de vigtigaste läsas på stället.
Domstolen läsas alla handlingar, som dit directe ingifvas, d. v. s. hofrättens 5 H. 76 C0.2 Den 21 December f. m. dorn, deduction och contradeduction jemte allegaler.
Det skulle vara högst betänkligt om genom lag medgåfves, alt det berodde på en referent att soffia ut hvilka handlingar, som han ansåg vigtiga eller icke vigliga alt läsa.
Parten måste naturligtvis anse alla handlingar, som han inlemnar, vara vigtiga, och hans rättighet måtte vara att fordra, det dessa handlingar komma till de domares kännedom, som skola skilja mellan honom och hans vederpart.
En sådan soffringsrätt kan jag ej tillerkänna hvarken den ena eller den andra, oell derföre skulle jag tro, all det ej vore lämpligt att R. o. Ad. pä förhand ogillade ett stadgande, hvarpå likväl i många fall parters säkerhet beror.
Att den siste värde talaren med faderskärlek omfattar ifrägavar. produet förundrar mig icke, men jag trodde verkligen, att han under en längre tjenstgöring i hofrätten skulle kommit i detta fall till samma resultat som jag.
Jag frågar, huruvida det varit honom möjligt att, under ett par timmars läsning af långa och vidlyftiga handlingar, kunna följa innehållet med den uppmärksamhet, att han förmått bedomina hvilka punkter i dessa vidlyftiga och långa handlingar varit' af vigt och hvilka som varit indiffereula, och om ej han, likasom händelsen alltid varit med mig, måst taga hem sädane i saker af större omfattning.
Jag trodde, säger jag, att den värde talaren skulle hafva haft denna erfarenhet.
Grefven anser det vara overkställbar! för bevarande af parters rätt, alt referenten skall få bedomina hvilka handlingar, som äro vigtiga eller icke, sägande att alla handlingar åro lika vigtiga.
Om man ej vill anförtro åt sin domare alt pröfva hvilka handlingar, som äro vigtiga eller icke, huru kan man då anförtro honom att dömma i saken, som är det vigtigaste.
Jag anhåller, att yttrandet i denna punkt må afslås, och får derjemte upplysa, att i det förslag, som till Konungen är ingifvet i afseende på arbetsordningen, hemställes att endast nödige handlingar skola läsas.
Hvarje domare lärer nog finna vid hvilka handlingar lian företrädesvis bör och måste fästa sig, för att få fullständig kännedom om saken.
Ett afslag å Ulsk:s betänk, i denna del skulle medföra bifall lill Hr Pelles motion, och det kan jag icke godkänna.
Jag skulle tro, att i fall, som den siste värde talaren yttrat, frågan är hos Konungen anhängig luiru med läsning af handlingarne inom hofrätlerne förfaras skall, så vore det rätt att bifalla detta betänk., hvilket ingalunda hindrar Konungens afgörande.
Skulle deremot denna fråga icke förekomma hos Konungen till pröfning, utan står den i samma skick som förut, så hemställes, om det är skäl att, på grund af Hr Petres motion, förklara, att offentlig läsning af rättegångshandlingar är alldeles onödig, såsom blott förspillande hofrätlernes arbetstid?
Är icke enskilde personers rätt sä mycket värd, att hvarje ledamot i dessa domstolar, såväl som referenten, bör taga kännedom af handlingarne, så måste jag säga, att jag hyser föga hopp att lagskipningen i landet skall gå ordentligen för sig.
Att åter handlingarne
Den 21 December f. m. 603 siola circulera, skalle metaga vida längre tid än om de offentligen läsas, och möjligen skulle det kunna hända, att de öfverlemnades från den ena till den andra ledamoten, utan att ens vara genomlästa, då man besinnar den korta tid af några få dagar, som förfaltningarne lemna åt hofrätlsledamöter för denna läsning.
Du offentlig läsning är anbefalld, så måste den verkställas, ty derpå beror ofta parters rätt, i det en referents förbiseende af någon omständighet (jag vill ingalunda säga uppsåtliga, men ofrivilliga förbiseende) kan vålla, att den, som har rätt, får orätt.
Jag tillstyrker, att Utsk:s utlåt, i denna punkt måtte bifallas. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han ansåg sig böra tillkännagifva, att han icke såsom Frih.^Cederström uppfattat
Hr Åkermans yttrande, utan trodde, att Hr Akerman önskat bifall till Utsk:s tillstyrkande, men att R. o. Ad. icke måtte gilla de såsom stöd för detta tillstyrkande anförde skäl.
Hr Akerman: Hr Gr. o. Landtm, bar så fullständigt förklarat meningen och syftningen af mitt i denna fråga afgifna yttrande, att jag, till vederläggning af hvad Frih.
Cederström anfört, ej behöfver begagna mig af ordet.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. yttrat i afseende på den af Hr Petre' väckta fråga om upphörande af rättegångshandlingars offentliga läsning i hofrätt samt antagande af ett mera ändamålsenligt arbetssätt.
Uppå härefter framställd propos., blef Utsk:s betänk, i denna del på det sätt bifallet, att R. o. Ad., utan att gilla de af Utsk. anförde skäl, ansåg Hr Petre's ifrågavar. framställning icke böra föranleda till någon R.
4:o Utsk.s tillstyrkande, att Hr Dalmans hemställning, dels arn föreskrift, att, derest icke vig t i gare skäl hindra, alla mål böra föredragas i den ordning de inkommit, dels ock huruvida referents arbetsför teckning ar eller rot lar böra betraktas såsom enskilda eller publika handlingar, icke måtte till någon R.
St:s åtgärd föranleda.
Föredrogos å nyo och biföllos StatsUtsk:s nedannämnde d. 14 dennes f. m. på bordet lagda utlåt:n: N:o 90, i anledn. af väckta motioner om ett årligt understöd för aflidne Generaldrrecteuren m. m.
Claes Livijns efterlem nade enka och oförsörjda barn; N:o 91, i anledn. af K.
M:s nåd. remiss å Commissariens det numera upphörda Rcvisionscontoret för Allmänna Magasinsärendenas utredning, Assessoren J. A. Törnemans och Revisorns vid samma Contor F. G. Nyströms und. ansökningar, att fortfarande å Allmänna Indragningsstaten få bibehålla deras vid Coniord innehafde löner; 604 Den 21 December f. m.
N:o 92, i anledn. af väckt motion om inköp för Statens räkning utaf egendomen Hammarby, fordom tillhörig Carl von Linne; samt N:o 93, i anledn. af väckt motion om ytterligare anslag, lili fullbordande af reparation å de vid Wreta klosters kyrka varande grafchor.
O Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. 14 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 94, i anledn. af K.
M:s nåd. remiss å aflidne Provincial-läkaren, Assessoren F. D. Rudolphis sterbhusdelägare» und. ansökning om utbekommande af 173 r:dr 34 sk. 4 r:st., utgörande aflöningsmedel, hvilka ej inom stadgad prescriplionstid reqvirerafs.
Palmstjerna, Cart Otto:
Genom ett fel eller förbiseende inom StatsUtsk. har delta tillstyrkande blifvit så uttryckt, sorn skutte Ständerne kunna disponera behållningarne på 8:de hufvudtiteln.
Jag tillstyrker alltså den rättelse i delta förslag, att det måtte komma alt heta, att und. anhållan hos Konungen göres om nåd. tillstånd ali summan måtte fä ur Statseonlis räkenskaper a fföras.
Hr af Sillen, Lars Gabr., anförde skriftligen:
Det nu förevarande, af StatsUtsk. afgifna utlåt.
N:o 94 angår visserligen en sä ringa summa, att någon särdeles uppmärksamhet deråt icke synes påkallad; men deremot är den deruti gjorda anmärkningen på tillgång till denna utbetalning förtjent af närmare betraktande, hvilket jag vördsamt anhåller att få söka inför Ii. o. vid. ådagalägga.
Enligt K. kungör, af d. 9 Dec. 1812 borde atla de, vare sig embets- och tjenstemän eller enskilda personer, som hade något att fordra af statsverket, inom d. 1 Juli hvarje år, om liqvid för hvad de för det föregående året kunde hafva alt fordra, hos Statscont. sig anmäla, vid den påföljd, för uraktlåtenhet deraf, att all fråga om betalningen ansågs förfalla, intill dess R.
St. sammankommit, och, efter inhemtad upplysning om fordringarnes beskaffenhet, pröfvat huruvida till dess godtgörande något särskildt anslag måtte beviljas.