Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För alt besvara denna fråga, tolde det tillåtas mig att åberopa det nu gällande nåd. reglementet för Carolinska institutet af den 11 Decemb. 1822, deruti det heter : ”Vi Carl Johan etc., gore veterligt, alt, som egentliga föremålet med det här uti hufvudstaden år 1815 inrättade Carolinska med.chirurgiska institutet varit, att genom undervisning derstädes uti läkarekonstens så väl theoretiska sorn praktiska delar tilldana skickliga läkare för armeen och flottorna, och ett sådant ändamål numera blifvit uppfyldt; samt då, under inrättningens fortgång, erfarenheten ådagalagt nyttan deraf, att institutet i förening med härvar. sjukhus-inrättningar må erhålla en sådan organisation, att pålitlige oeh tillvande praktiske läkare för alla grenar af medicinalverket till Statens tjenst vid samma institut kunna danas; Alltså håfve WI” etc.
Villkoret är sålunda i fullkomlig öfverensstämmelse med hvad K. M. sjelf stadgat.
Men innebär detta villkor en inkräktning på universiteternes område, någon våda för deras integritet?
För att besvara denna fråga, torde det tillåtas mig att här citera hvad undervisnings-comiteen i dess lind. betänk. 0111 regleringen af den allmänna undervisningen i Riket, den 20 December 1828, anförde.
Der heter det pag. 202:
Läkarekonsten.
”Med.chirurgiska institutet i hufvudstaden har en större lärare-personal, än någondera af Rikets medicinska faculteter och upptager läroämnen till ett lika antal med den medicinska.
Comite'en har, i öfvervägande af hvad institutet verkat och sannolikt än ytterligare skall verka för läkarevettenskapernas fullkomnande inom fäderneslandet, af de fler - Deli il November e. m. 333 falldiga tillfällen till den praktiska medicinens inöfvande i allmänhet och den militära isynnerhet, hvilka hufvudstadens sjnkhusimättningar erbjuda, och af den omständigheten alt alla läkareveltensknpens ämnessvenner, hvilka söka befordran till läkaresysslor, böra af institutets lärare handledas i praktiska öfningar och inför dem prof undergå, trott sig äga flerfalldiga anledn:r att önska detla läroverks icke blott bibehållna utan äfven i den mån förbättrade skick omständigheterna medgifva.”
Huru undervisnings-comite'en ansåg detla mål kunna vinnas, har den på ett annat ställe anfört, der den fastställer full paritet mellan undervisning och examina vid univcrsi te terna och institutet, och bestämmer , att den, sorn vid institutet blifvit examinerad för alt blifva doctor vid ett universitet , endast skulle undergå ett colloquium familiare.
I denna comité salto mångå af Sveriges berömdaste män, största delen lärare vid universiteterna, och jag anser mig skyldig att bland dem nämna en, som om den medicinska undervisningen i Sverige har den största förtjenst och utan allt tvifvel rättighet till det högsta vitsord.
Det var förste Arehiatern v. Afzelius.
På grund af allt detla får jag hos H. R. o.
Ad. vördsamt föreslå, att R. o. Ad. täcktes, för att få slut på frågan, nu förena sig med Borgare- och BondeSlins beslut, hellre än att på afvägar och genom nya tvister söka att vinna ett mål, som genast kan uppnås. II.
Jag vidblifver i allo den princip, som blifvit grundlagd i Ståndets första beslut.
Detta dock icke så till förstående, som vore villkors fästande vid anslag R.
St. alltid otillständigt.
Anslagens fördelande i 10 hufvudlitlar är redan ett villkor.
Derifrån och utföre till sådana villkor, som vållat nuvar. tvist, är scalan ganska rymlig och på mellanrummet finnas exempel af många anslag, som vid föreg:de riksdagar blifvit voterade med villkor och ändå antagna.
Obehöriga villkor äro i min lanke de, hvarmedelst Representationen skulle intränga i administrationen.
Sådant inträngande är likasom grundlagsvidrigt.
Representationer — jag har tillförene sagt det på delta rum — äro alltid oskickliga att administrera, och i den mån de sig dermed befatta, försaka de makten och rätten i sitt egentliga kall, som är controllen öfver administrationen.
— I hvad förevar, casus beträffar, har jag aldrig förmält se ett villkors otillständiga stipulerande uti upprepandet af K.
M:s den 10 Dec. 1822 studfästade reglemente, af Inroverks-comileens år 1828 afgifna förslag och af K.
M:s nu afgifna nåd. propos. — Oriktiga föreställningar torde hafva hos många riksdagsmän verkat vidrig sinnesstämning mot institutet.
Inrättningen har framställts såsom öfverflödig jemte våra alne ryktbara universiteters medicinska Den ii November e. m. fuculteter.
A?t tillräcklig clinik mäste saknas i så små städer, sorn Upsala oell Lund, är ett afgörande skäl för med.- cliir. institut i Stockholm.
Men, ehuru mäktigt detta skäl, är det icke det enda.
I Europas folkrikaste hufvudstäder, Berlin, Wien, Paris, London, äro universiteter, hvilkas medicinska faculteler disponera ofantliga lazarettet’, och således äga ymnig tillgång på cl i nisk praxis.
Och ändå lefva bredvid dem instituter sådana sorn vårt Carolinska, med elen skilnad blott, att de hos dessa vidtberömda faculteler möta den mest gynnsamma välvilja.
— Medan hos Carolinska institutets gynnare innästlat sig den lie11 visst irriga farhågan för en plan att nedsätta institutet til! en plantskola för bar be ra res t ligornas fältskiirsgesäller, hafva dess vedersakare lika irrigt föreställt sig och andro, alt det ville svänga sig upp ända lill rättigheten att gradera uiedicinae-doclorer.
Jag har tillfälligtvis i en af våra största vettenskapliga corporationer varit vittne till discussiont r, deri institutets representanter på det solennaste afsagt sig delta anspråk, ja t. o. ni. för i fru I sig mot dem, sorn tänkte deråt.
Ganska olyckligt vore, att denna inrättning måste lida mehn af sådana irringar.
Carolinska institutet är en af de vackraste skapelserna under de sednare 3o regeringsåren, så utmärkta genom det ofantligt myckna sorn skett för Riktis sundhetsvård.
Samme högtförljente man, hvilken så hufvudsakligen deraf äger förljenslen, har också varit ca af institutets verksammaste stiftare.
Jag giädes af delta tillfälle till en offentlig gärd åt förste Archiatern Frih. von Weigel.
— Jag förenar mig med PresteSUs beslut.
Frih. Cederström, Jacob: 1 denna fråga skulle man egentligen helt enkelt kunna stanna der PresleSt. i början af sitt prot.utdr. yttrat sig öfver det skick, hvaruti frågan sig befinner; men, mine herrar!
R,iksSt:n hafva i deras beslut, i afseende å Carolinska institutet, gått lungre i anslag än Konungen ens begärt.
Del är således allt skäl, ett R.
St. göra reda för orsaken, hvarföre de gifvil mera än man hegart, och i anseende dertill finnes skäl ati biträda PresteSt:s beslut i ämnet, som förklarar anledntn till detta förhållande.
Hvad sjelfva anslagen beträffar, så har Preste St. g anska riktigt yttrat, att derom kan icke någon frå ga uppstå, ty alla 4 Stånden hafva beslutat dem.
Villkoren åter äro förfallna och kunna icke komma i fråga till omröstning.
PresteSt. har jemväl häruti ganska riktigt oell klart enligt grundlagen yttrat sig.
Ku ar således den egentliga frågan endast: skall ett förklarande åtfölja expeditionen lill K.
M. om beviljandet af anslaget till institutet, sorn upplyser K.
M. om anledningen till anslaget? — <1. v. s. alt Slandcrne skulle trott att för verkställigheten af K.
M:s egen gällande instruetion för detta institut fordrades mera penningar än K.
M. begärt; att R.
St., som erkänna nyttan af institutet, jemväl anslagit medel dertill utöfver
Det» ii November e. oi. 335 hvad K.
Jag instämmer jemväl deruti med PrcsteSt. och begär propos. till instämmande deruti, samt bestrider i allo, alt vi med Borgare- oell BondeSt:ns beslut må förena oss, liksom skulle vi, pä sätt Ur Ekströmer begärt, under förklarande att villkoret icke funnes, dock nisälla det såsom villkor för anslaget.
En förklaring af Ulsk., D O ' att det af Utsk. föreslagna villkor icke skall innefatta annat än en begäran om efterlefnad af ett K. reglemente, innefattar i sig sjelf en sådan abnormitet, att man icke kail förstå, huru del är tänkbart alt något dylikt kan komma fram, 0111 man icke menar något annat der bakom, om man icke menar, att de vid institutet examinerade läkare icke behöfva vidare taga examen vid universitetet, då de inställa sig der för att blifva promoverade, utan säga : här hafva vi examensbetyg oell vi begära alt blifva promoverade till doctorer!
Del är detta tillägg vid instruclionen för institutet, som icke kan vara tjenligt, hvarken såsom förklaring eller såsom villkor framsläidt.
Med den sista välda talaren tror jag, att hvar och en af B. o.
Ad. instämmer i nyttan af institutet, och således äfven kan fägna sig med bouoin deröfver, att det af RiksSt:n beslutade anslag icke kan numera af R.
St. vid denna riksdag rubbas.
Jag har instämt med alla de ledamöter af Ståndet och Ståndets majoritet, som ansett att inga considerationer, huru ömmande, huru mycket ingripande i våra önskningar de måtte vara, kunde eller borde föranleda oss lill några concessioner, der det är fråga om grundlagens bud eller om verkliga ingrepp i dess stadgande.
Deremot har jag alltid trott, att vid sådana tillfällen, der icke en sådan fara ägde rum, borde vi, för att visa vår försonliga anda, att å vår sida icke annat än aktningen för grundlagens helgd, aktningen för det dyrbaraste af hvad sorn finnes i samhällets författningar har kunnat hindra oss att gå, såsom vi önskat, våra MedSlånd tillmötes, — att endast det, säger jag, har hindrat oss, ty i smärre frågor, der delta icke inträffar, borde vi gå dem lill mötes.
Ilrågavar. punkt liar en helt och hållet olika beskaffenhet, efter det medgifvande, sorn de 2 Stånd, hvilka voterat olika med oss, lemnat uti deras beslut öfver StatsUtsk:s sista betänk., mot hvad besluten förut innehöllo.
I den föregtde volerts-propostn, der funnos dessa villkor före ett lemnadt anslag, hvilka icke kunna medgifvas, utan att ingripa i Konungens rätt, utan att tillintetgöra alla de bud, som grundlagen i det fallet äger, och utan att i sådant hänseende kunna förvandla ett förstärkt StalsTJtsk. lill maktägande i Sverige eller lill hvad fordom Secreta Ulsk. varit.
Men helt annorlunda är förhållandet med det medgifvande, som Borgare- och BondeSt:n numera gjort igenom deras beslut.
Delta är ingenting annat, än alt detta anslag går till Carolinska med. cliiiurgi - 336 Den n November e. m. ska institutet sådant som det genom K. brefvet af år 1822 är bestämdt.
Olikheten emellan PresteStrs samt Borgareoch BondeSCns beslut ar numera ganska mycket förändrad.
Jag anhåller att i det fallet få fasta uppmärksamheten på hvad PresteSt. numera har medgifvit.
Efter hvad PresteSt:s prot.utdr. innehåller, har PresteSt. bifallit att vid det ökade anslaget för Carolinska med.chirurgiska institutet fastades den förklaring, alt institutet derigenom må erhålla en sådan organisation, alt, i enlighet med K. M:s nåd. regi. af den ti Dec. 1822, pålitlige och tillvande praktiske läkare för alla grenar af medicinalverket till Statens tjenst vid samma institut kunna danas.
Enligt BorgareStts beslut, hvaruti BondeSt. instämt och hvaruti de uppmanat oss att deltaga, skulle beslutet blifva följande: alt vid det beviljade anslaget fastades det villkor, att, med den organisation institutet nu erhåller, en yngling, sorn vid universitetet undergått en förberedande p 11 i losop h i sk kurs, sedermera må kunna vid berörde institut fullborda sin bildning i medicinska yrket till erhållande af medicinre-doctorsgrad, dock med det förbehåll, att dermed ingalunda afses någon förändring uti institutet, utan endast att, genom den tillstyrkta förbättringen i lärarnes lönevillkor, bereda uppnåendet af det uti K. M:s nåd. regi. för ifrågavar. institut af den ii Dec. 1822 framställda syftemål, att detsamma må erhålla en sådan organisation, alt pålitlige och tillvande praktiske läkare för alla grenar af medina!verket till Statens tjenst vid samma institut kunna danas.
Genom denna förklaring är all tvetydighet oell all farhåga försvunnen, att dermed skulle kunna åsyflas någon af de organisationsfrågor, som endast bero af K. M., nemi. de som vi hört ifrågasättas ang:de medicinska facultetens förflyttning till Stockholm o. s. v. I resultatet blifva således de 2 Ståndens beslut lika med PrestcSt:s, nemi., att detta förbehåll, villkor eller förklaring, huru man må kalla det, endast afser att det syftemål vinnes, sorn' i K.
M:s nåd. bref eller stadgande rörtde Carolinska institutet är bestämdt.
Jag erkänner visserligen att PresteSt:.? beslut är bättre redigeradt; det är en gärd åt rättvisa, som jag är skyldig att lemna; men då här är fråga alt bringa lill enighet mellan ItiksStm och till ett resultat, så då, på det sätt som Borgare- och BondeStms beslut nu liar blifvit stäldt, mycket olika den redaction, som StatsUtsk:s första betänk, innehåller, kan vinnas samma resultat, och då dessa Ständ icke ingått på PresteStrs inbjudning, skulle jag tro, att just för att visa våra bemödanden att i allt hvad vår pligt tilllåter gå våra MedStånd till mötes, böra vi blunda för en kanske ofullständig redaction, och för att bringa ämnet till ett resultat, antaga BorgareShs inbjudning att instämma i dess beslut; och detta är skälet hvarföre jag till fullo instäm - Den ii November <?. m. stämmer med Hr Ekströmer och derpå anhåller om propos. af Hr Frih. o. Landtm.
Den siste talaren har fästat R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att skilnaden emellan PresteStts beslut i denna fråga och Borgaresamt BondeStms egentligen icke är annat än hvad som på ena stället heter, att det fästes ett villkor vid anslaget, och på det andra stället, att Ståndet fastat ett förklarande vid sitt beslut.
Sådan är skilnaden verkligen, såsom den värde talaren förklarat, nemi. att i sak är det detsamma.
Men den skilnad uppkommer verkligen, att om R. o. Ad. skulle behaga instämma i det beslut, som Borgare- och BondeSltn fattat; så vore frågan derigenom slutad, då deremot, om R. o. Ad. för sin del anloge de ord, som PresteSt. antagit, delta förmodligen föranleder till en ny framställning från StalsUtskrs sida om detta enda ord ”villkor eller förklaring,” och följaktligen till ett fördröjande af afgörande!.
På dessa skäl, och då jag icke för min del har något att tillägga vid den fullständiga utredningen af ämnet, som Hr Ekströmer framställt, får jag hemställa till R. o.
Ad. att instämma i det beslut, som Borgare- och BondeStm i denna fråga fattat.
Cederströms framställning, att det skulle ligga något under StatsUlskis förslag, saknar all grund.
Jag har en gång förut haft tillfälle att upplysa den värda talaren om bans misstag i detta afseende.
Det är visserligen en sanning, alt, dä inom StatsUtsk. detta ärende ventilerades, äfven den fråga förekom, huruvida Carolinska institutet borde eller icke borde erhålla rättighet att promovera mcdicinse-doctorer, men denna mening underkändes af pluraliteten i UtsL, och det var just för att förekomma en sådan tolkning, som StatsfJtsk. föreslog en sådan redaction, som i lörsta betänk, förekommer.
Hade StatsUtsk. i det andra betänk. föreslagit någon förändring eller i ringaste mån afvikit ifrån sin första mening; så erkänner jag visserligen, att den förändrade redactionen i Utsk:s förslag bort inflyta i voter:s-propos:n ; men då Utsk. endast har förklarat sin första mening, så har det icke synts Utsk. på något sätt behöfligt eller ens kunnat komma i fråga, att intaga ett sådant förklarande i voler:s-propos:n. Frågan har således blifvit, efter min öfvertygelse, missförstådd, och det har gifvit anleda. till den tvist som uppkommit.
Den kan nu slutas på ett ganska enkelt sätt, och det enklaste är utan tvifvel det sorn Hr Ekströmer föreslagit, hvarföre jag får förnya min hemställan, att R. o. Ad. måtte deruti instämma, för att förekomma allt vidare onödigt debatterande i denna fråga; ty onödigt måste det vara att tvista om man skall utsätta ett villkor eller ett förklarande af R.
St., hvilket kommer på eli ut. 16 H. 333 Den 11 November c, m.
Effei- den fullständiga utredning nf ämnet, som Hr Ekströmer g i f v i t oss, och med afseende å de förklaringar, som här blifvit gifna, kan jag icke annat finna, än att det som i betänk.
N:o 4° första gängen visade sig såsom ett betänkligt vilikor, ett villkor, som, med det framställningssätt, hvilket der ägde rum, jag aldrig skulle hafva bifallit, kan jag, säger jag, icke annat finna, med afseende å allt detta , än att villkoret upphört att vara villkor oell snarare utgör eli tillmötesgående af de nådiga afsigter, som K. M. i dess nådiga bref eller instruetion, jag minnes icke hvilketdera, af år 182?. uttalat.
Jag för min del är således långt ifrån att längre qvarhålla mig vid någon stridsfråga; likväl skulle jag tro, att vi förfara säkrare, om vi antaga den utväg, som af PiesleSt. blifvit gifven.
Jag tillstyrker det derföre, att nuancen mellan besluten vågar jag icke säga vara fri från allt slags betänklighet.
Jag är säker i mitt omdöme, då jag förenar mig i det beslut PresteSt. antagit, och derpå anhåller jag om Hr Frih. o. Landtm:s proposition.
Hr Ekströmer bar påstått, att i denna fråga lage hvarken någon afsigt, att undergräfva de medicinska faculteterna vid universiteten, eller att ingripa i konungamakten.
Jag önskar att han hade rätt, men jag tror det icke, och jag skall söka att bevisa motsatsen.
1822 års reglemente för Carolinska institutet var icke mer än 2 år gammalt, förrän detta institut äskade att få en vidsträcktare verkningskrets.
Den består enligt reglementet deruti, att de läkare, som äro theoreliskt och äfven till någon deI praktiskt bildade vid universiteten, skola bär i Stockholm, der de största sjukhusen och det Lästa tillfälle till praktik finnas, få den praktiska utbildningen till större fullkomlighet, och då den vore vunnen erhålla den s. k. chirurgie- magistergraden.
Nu fordra våra författningar, att för de flesta läkarebeställningar, och för alla sådana, som aro af någon större vigt, skall läkaren vara både medicinas doctor, hvartill han promoveras vid universiteten, och chirurgie-magister, hvarå han erhåller diplom vid Carolinska Institutet.
Ar 1824, när läroverks-cornite'en nedsattes, väcktes der fråga att Carolinska institutet skulle få en vidsträcktare verkningskrets, hvarigenom begagnandet af de medicinska faculteterna vid universiteten skulle göras i större eller mindre mån umbärlig!.
Denna fråga var en ibland de t v i s t i— gaste inom comiteen och bedrefs der med all den kraft, som de praktiskt utbildade läkarne i allmänhet äga.
Det är sanni, att man så bedref, att förste Archiatern von Afzelius gaf sitt bifall till ett s. k. colloquium familiare vid universitetet, hvarigenom ett slags examen skulle anses vara aflagd.
Jag var tillstädes, då delta bifall lemnades; jag vet huru det tillgick; jag vill icke ingå i beskrifningen derom, men Den ii November c. m. 339 ja" vill Mott erinra min värda motståndare alt Afzelius från den stunden lemnade comitcfen.
Under den tid jag var statssecreterare, gjordes, år efter annat oell intill sisla stunden, bemödanden att få institutets verksamhet så utsträckt, sorn StatsUtsk. slutligen också bär försökt, bestående nemi. deruti, att en student, som bade undergått den förberedande pbilosopbiska pröfningen vid någoldera universitetet, skulle sedermera kunna bär i Stockholm vid Carolinska institutet förvärfva all den kunskap lian behöfde, för att kunna erhålla hvilken läkare-beställning som helst i Riket.
Man aktade sig för att tala om doctorsgraden, på det man icke måtte rifva upp gamla farhågor, men detta namn är alldeles likgilltigl; ty derest en läkare kan erhålla den fördelaktigaste läkarebeställiving i Riket, blott han begagnat Carolinska institutet, så är det honom mycket likgiltigt om han får bära doctorshalten, ty
Hr doctor kallas han i alla fall af sina patienter.
Om man nu skulle bringa saken derhän, nemi. att ordagrannt gilla det förslag, som StatsUtsk. afgifvit, så skulle följden blifva, alt de medicinska faculteterna vid universiteten blefve öfverflödiga oell all lärjungarne, för att sköta sina medicinska studier, begåfve sig hit, der de på en gång kunde få den theoretiska och praktiska undervisningen, der det för öfrigt vore vida nöjsammare att vistas än i Upsala eller Lund, hvarest det icke går så muntert lill som i hufvudstaden.
Men då skulle de professorer i Upsala och Lund, hvilka höra lill medicinska faculteterna, sitta sysslolösa tills någon komme och anhölle om doctors-diplom, då hela åtgärden vore blott att meddela ett sådant.
Med detsamma blefve dessa facnlteler onödiga, de borde indragas, och med detsamma vore den medicinska undervisningen förflyttad till hufvudstaden.
När man nu först hade lyckats att på della sätt lösrycka en facilitet från universiteten, så vore en länk af den helhet, universitas, som just gifvit högskolorna deras namn, borttagen.
Förmodligen vore det sedermera icke ur vägen, utan det närmaste steget, att begära det de öfriga faculteterna finge komma efter.
Beviljades äfven det, så hade man lyckats att, från de lugnare orterna Upsala och Lund, hvilka, efter min förmening, äro tjenligare för ungdomens undervisning än det bullrande Stockholm, förflytta universiteten hit, jemlikt deras önskan, hvilka länge yrkat derpå, såsom vi sett af tidningarna, men hvilket jag skulle anse såsom en olycka för den allmänna undervisningen i Riket.
Det är på denna grund jag motstått förslagen, och ännu hafva de icke lyckats på den officiella vägen.
Som der ännu tvistas, jag vet icke om frågan ligger hos Cancelleren eller annorstädes, så fann man på den genare och beqvämligare vägen, alt begagna SlatsUtskts makt.
. ansåg lämpligt att icke hålla sig vid den K. propostn, utan alt gifva institutet 23oo r:dr mera än Konungen hade begärt.
Jo! på det att institutet i Stockholm skulle 3 (o Den 11 November e. m. få en vidsträcktare verkningskrets än det hittills hafi, och en vidsträcktare än Konungen någonsin salt i fråga, ännu mindre beviljat.
Man gjorde det i en fråga, som ännu låg under Konungens pröfning, och man tilläde, i sin misströstan om utgången, det bestämda villkor, som J väl veten.
Om nu Konungen vill förskaffa penningar åt institutet, åtminstone så mycket han begärt, så nödgas han gå in på hvad han måhända icke gillar i organisalionsväg.
För denna eftergift af grundsatsen får han en betalning af 2,3oo r:dr, hvilken han bör utbetala åt institutets piofessorer.
Vill han åter icke gå in på villkoret, så nödgas han, såsom här måhända borde göras, eftergifva äfven den lönetillökning som lian begärt, flan sättes i det svåra dilemma, som Frih. Boye på f. m. omförinält, att nemi. på Konungen skjuta skulden derföre att lärarne icke få den lön, sorn de väl behöfva.
Nu då dessa försök blifvit uppdagade både i detta Stånd och hos PresteSt., då begagnar man den utvägen att förklara 1822 års reglemente innehålla alldeles detsamma som StalsUtsk. nu har yrkat, att framställningen således är högst oskyldig, och till yttermera visso liar man tagit igen sina förra påståenden och sagt att man icke begär annat än hvad 1822 års reglemente innehåller.
Hade man icke menat något annat, så frågar jag hvartill 16 års strid hade tjenat, först inom läroverks-coniitéen och, sedan hau upphört, åter hos Konungen emellan falcuteterna och institutet?
Nej, striden angår just den fråga, som jag nu haft äran för eder, mine herrar! utreda, och en hvar, som deråt egnat en närmare uppmärksamhet, vet att jag ingenting öfverdrifva.
För att bestyrka detta, fordrades måhända att läsa upp större, åtminstone lmfvudsakliga delen af institutets reglemente, hvilket dock torde vara föga lämpligt.
Här liar blifvit yttradt, att de, som vore af motsatt tanke med Carolinska institutet och StatsUtsk., möjligen kunde hafva för afsigt att institutet blott skulle åstadkomma bildning för fältskärer oell barberare.
Man har sagt, alt man icke kunde tro sådant; men man har likväl talat derom, förmodligen icke utan afsigt att hos åhörarne qvarlemna något intryck af beskyllningen.
Jag upptager derföre äfven denna.
Då jag förut nämnt för eder, mine herrar! att icke doctorspromotion men chirurgie-magistrars utnämning är Carolinska institutets rättighet och åliggande, hvilket af i3 §:n i reg lementet närmare utstakas; så finnen J lätt, att det icke är fråga blott om fältskärer och barberare, samt att det är en öfverdrift å mina motståndares sida, för att hjelpa en sak, som i sig sjelf är sjuk.
Sedan jag 1111 omtalat dessa grundfrågor, så anhåller jag^ alt få öfvergå till behandlingssättet inom R.
St., för att visa på hvad punkt frågan står.
Institutet begärde för hvarje professor 2,000 r:drs lön.
Sundhels-colhni tillstyrkte och K.