Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 3 Juli f. in.
Konungens rådgifvare hafva, vid föredragningen af R.
St:s und. begäran , att öfverskotten af Sveriges bidrag till handels- och sjöfarts-fonden måtte, efter Commercecollegii och handels-societeternes i de större stapel- oell sjöstäderna hörande, användas till handelns och sjöfartens utvidgande och befrämjande, tillstyrkt, att K.
M. måtte förklara, all detta hörande blott skulle äga ruin i hvarje fall, der K.
M. pröfvade nödigt att nämnda co
I leg i i och societeters yttrande inhemta.
I följd häraf hafva till en del högst betydliga anslag utan sådant hörande blifvit anvisade på denna fond, till och med för längre tid än den, för hvilken fondens tillgångar af R.
St. blifvit bestämda; hvaremot R.
St:s anhållan om tjenliga åtgärder till utredande och bestämmande, huruvida åtskilliga vid convoj-medlens förvaltning gjorda amnärkntr kunde föranleda någon ersättnings- och ansvarspåföljd, Const.Ulsk. veterligen, icke ledi till någon följd.
Emot R.
St:s uttryckta önskan har, till följd af föredragandens tillstyrkande, eftergift blifvit beviljad af medel, hvilka, efter laga kraflvunnet beslut, statsverket tillkommit; och gällande beskattnings-författningars tillämpning enligt deras ordalydelse har på en föredragandes tillstyrkande blifvit undanröjd.
Med förbigående på en gång af den s. k. tolagens natur och af angelägenheter af en allmän, af Konung och Ständer gemensamt åstadkommen reglering deraf, har, på den grund att den ingick till städerna, föredraganden, understödd af Statsrådets ledamöter, förklarat denna skatt vara helt och hållet beroende af K.
I öfverensstämmelse med den åsigt, som föranledt Konungens rådgifvare alt tillstyrka anslag af handels- och sjöfarts-fonden för längre tid än den, för hvilken dess inkomster äro bestämda, står ock föredragandens åtgärd, att, efter början af innevar. riksdag, föreslå betydliga anslag af handels- och sjöfarts-fonden, utan att ens fästa K.
M:s uppmärksamhet på, huruvida R.
St:s tanke i frågan lämpligen kunde inhemtas.
Konungens rådgifvare hafva vid flera tillfällen under nära 3 månaders tid år i838 dels tillstyrkt, dels icke bestämdt afstyrkt de betydliga utgifter, hvilka de då i Stockholm vidtagna militäriska anstalter förorsakat, utan att ens begära någon upplysning om dessa anstalters anledning.
Då Konungen slutligen uppgaf denna anledn. vara de i Inifvudstaden förefallna oordningar, synas nämnde rådgifvare genom sin tystnad hafva erkänt riktigheten af II.
M:s tanke om dessa oordningars farliga beskaffenhet, ehuru de, vid intet föregrde tillfälle, ansett sin pligt fordra någon framställning om nödvändigheten af och medlen till landels räddning utur denna ställning.
Den 3 J u 1 i f. m.
Under det Konungens rådgifvare på ofvanuppgifna sätt vållat Staten utgifter, som utan svårighet kunnat undvikas, hafva de försökt att vid uppbörden af Kronans inkomster få antagen en gemensam communal-ansvarighet: ett försök, hvars oförenlighet med vårt närvar, samhällsskick, så väl som dess upphofsmäns fullkomliga obekantskap med tänkesättet i det land , hvars Konung de åtagit sig att gå tillhanda med råd, utgången till öfverflöd ådagalade.
Konungens rådgifvare hafva fortfarit alt gifva H. M. råd, ehuru dessa råd hos H. M. njutit så litet förtroende, alt H.
M. hållna rådslag förordnat en man, om hvilken samme rådgifvare förklarat, dels att han hvarken innehade de egenskaper eller det anseende i allmänhet, som fordrades att förvalta ifrågavar. embete ; dels att villkoren af anseende, förmåga och en närmare bekantskap med den högre administrationens praktiska beskaffenhet, ej uppfylldes genom den ifrågaställde embetsrnannens inträde i den högre administrationen; dels alt nämnde embetsman icke kunde anses vara en tjenlig och lämplig person till ifrågavar. höga och vigliga embete.
En af R.
St. väckt fråga om ett af dem, såsom öfverflödigt ansedt embetsverks upplösning, har af föredraganden blifvit lemnad till en hvila, som föga synes motsvara hvad R.
St. haft rätt att vänta.
St:s und. skrifvelse om fattigvårdsanstalterna den g
Maj i835 föranledde den 17 Mars 1837 beslut om sammankallandet af en comité', hvilken dock icke förr än ijj år derefter förordnades och försl år i83g sammankallades.
Det i hela Europa lifliga bekymret för tillvexten af en, i följd af sin ställning lill fiendskap mot ordning och äganderätt , lätt retad dass , synes dock hafva bort hos en man, med sinne för sitt kall, väcka ett varmt nit för en sådan fråga.
En föredragande har låtit frågor, sorn för alla innehafvare af skattskyldig jord äro af väsendtlig vigt, och hvilka R.
St., med ledning af K.
M:s i ämnet afgifna nåd. proposrr, pröfvat, på obestämd tid hvila.
En annan har så illa beräknat och så litet påskyndat ärendenas gång, att en fråga om högst betvdliga utan uppskof erforderliga utgifter, inför K.
M. blifvit föredragen så sent under sisthållna riksdag, att någon framställning i ämnet till R.
St. icke blef möjlig; hvaraf följden ock blef, att man tog sin tillflykt till utvägar, hvilkas laglighet Utsk. till en del ansett sig till Riksrätts pröfning böra öfverlemna.
Frågan om en ny administrativ- och kameral-indelning i de delar af Riket, der en sådan kunde finnas behöflig, hvilken fråga R.
St., med anleda, af en annan, hos K. M. framställt, och som K. M., i medlet afår 1834, förklarat sig vilja till pröfning företaga, i sammanhang med ett äldre förslag till ändringar i indelningen af län, härad, domsagor och Den 3 Juli f. m. •9' socknar, stift, prostener och pastorat i Riket, har sedermera icke fått någon handläggning; och den för skjuts- och inqvarterings-skyldiga så vigtiga frågan om fortskafFande sjöväg så väl af Kronans manskap i allmänhet, som af krono-effecter, har anda till förlidet år varit hvilande och vid då skedd föredragning ånyo blifvit uppskjuten.”
Jag hemställer nu lill en hvar, om ej förestående punkter, på detta sött sammanförda, utgöra en tafla, som innefattar en temmeligen tydlig karakteristik på Konungens rädgifvares handlingssätt; men jag anhåller ännu att få yttra mig öfver en punkt, som jag nyss glömde.
Den angår Trollhätte canalbyggnad.
Det är allmänt bekant, att sedan fråga uppstått om Trollbätte-canals ombyggnad oeh allmänheten blifvit inbjuden till actie-leckning dertill , som likväl ej skedde lill eiforderligt belopp, erhöll man på en gång kunskap om, att ett nytt bolag uppstått, som åtagit sig ombyggnaden.
Uti den i Statstidningen införda kungörelsen om
Regeringens beslut rör:de villkoren för arbetets öfverlåtande åt detta bolag, tillkännagafs, att ingen väsendtlig skilnad ägde rum emellan de förmåner oell villkor, på hvilka allmänheten förut blifvit till aetie-teckning inbjuden, och dem, som blifvit beviljade det nya bolaget.
Jag utber mig nu att få fästa uppmärksamheten derpå, i hvad mån denna uppgift var grundad.
Det första bolaget inbjöds med löfte om 5o,ooo r:drs årligt statsbidrag, men utan alt tiden var närmare bestämd, huru länge delta statsbidrag skulle få åtnjutas.
Det nya bolaget deremot erhöll löfte om 60 000 r:dr årligen i 25 år, atl utgå qvartaliter, med rättighet för bolagsdirectionen att å qvartalsbeloppet utfärda anvisningar, pä hvilka convoj-commissariatet borde meddela accept, hvarigenom Staten anticiperade sin förbindelse att honorera detta anslag för de 2.5 åren.
Denna förmån, hvilken innebar nästan detsamma, som om hela capitalet blifvit skänkt på en gång, kunde vid den första inbjudningen icke anas.
Härtill kommer, att det gamla bolaget obligerades på ett sätt, som, i min tanke, står nära till ett slags tvång, att sälja sin herrliga egendom för 4'9>7°5 rtdr btco.
Denna egendom gaf likväl i fjol en afkastning af nära 100,000 r:dr.
Detärsannt, att det gamla bolaget kunde sälja för det priset, emedan det var förbundet att icke taga mer än g proc. för sina actier; men på sätt transaclionen skedde, var köpet en utomordentlig förmån för det nya bolaget.
Hurudan presenterar sig nu calculen i det hela för det nya bolaget?
Landtm, afbröt här talaren , hemställde lill honom, om icke hvad han nu sednast yttrat anginge en enskild corporations angelägenheter och icke Staten , samt fästade hans uppmärksamhet deruppå, att, enl. 107 §:n Reg.- F:n och 29 §:n Riksd.Ordn.., enskilda corporationers angelägenheter ej finge komma under discussion af Stånden.
Den 3 Juli f. ni.
Jag tager mig den friheten vördsamt hemställa till Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad., huruvida icke en värd talare, H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, i sista plenum, under sitt yttrande ang:de Trollhälte-bolag, lemnade upplysning om åtskilliga enskildta förhållanden dermed, såsom att han sjelf varit en af stiftarne af detta bolag , och om andra omständigheter, som dermed ägde sammanhang.
Äfven hemställer jag, om icke f. d. Statssecrettu Hr von Hartmansdorff i afseende på frågan om ett privilegium, rörtde hvilket Utsk. icke nämnt några enskildta förhållanden, upplyste, att det angick ett apothek, om han ej till och med nämnde apothekarens namn , och i öfrigt omförmälde hela förhållandet roed detta mål.
Jag kan således icke finna, att en blick, kastad på egenskapen af ifrågavar. transaction, ämnad endast att underlätta vårt omdöme om Konungens rådgifvares handlingssätt, så vidt de dermed haft befattning, kan vara på något sätt uti go §:n Reg.F:n förbjuden , enär det ej kommer i fråga, att R. o. Ad. skulle ingå i någon öfverläggning eller pröfning af sjelfva saken, utan afsigteu endast är att upplysa, huruvida vederbör, å Statens vägnar handlat till Rikets sannskyldiga nytta.
Sådana upplysningar gålvos ock i förra plenum af Konungens rådgifvare uti en mängd mål.
Af samma skäl som nu skedde, borde Hr Landtm, då slagit klubban i bordet, och förbjudit Frih.
Åkerhjelm att nämna summor i afseende på anslaget för K. theatern , äfvensom dervid anställde personers förhållanden.
Med mindre R. o. Ad. förbjuder mig att nämna derom, i hvilket fall jag är tvungen att vika för öfvermaklen , kan jag derföre icke se min rätt kunna stängas att yttra mig i den syftning jag börjat.
Sedan jag nu emedlertid hört flera ledamöter hafva begärt ordet, torde Hr Frih. o. Landtm, låta dem först få yttra sig i denna sak , hvarefter mig torde tillåtas att fortfara. H. Ex. Ilr Gr. Löwenhjelm, Gust.:
Jag får endast tillkännagifva, att jag för min del icke har något emot, att Ilr Hjerta fortfar såsom han börjat.
Jag vill för min del hafva äran förklara, att då jag blir uppropad, ämnar jag begagna samma rättighet, som Hr Hjerta begärt att för sin del få tillgodonjuta, och att jag således icke kan annat än instämma med honom i hans åstundan att få fortsätta såsom han börjat.
Jag utber mig, att Ståndet täcktes afhöra och begrunda den 107 §:ns sednare mom. uti Reg.Ftn.
Det lyder som följer: ”Frågor uti detta ämne” (som nu är i fråga) "kunna i R.
St:s plena väckas och af ”andia R.
St:s Utsk. än Const.Utsk. hos Stånden anmälas, ”men icke af R.
St. afgöras, förrän sistnämnda Utsk. deröfver blifvit hördt.
St:s öfverläggningar derom, ”sko
Den 3 Juli f. in. ”skola icke Konungens beslut uti inål , som röra enskilde .^personers eller corporationers rättigheter och angelägenheter kunna ens nämnas, ännu mindre någon R.
St:s pröfning ”underställas.”
Grundlagen har sålunda fullkomligen cathegoriskt, alt uti ingen öfverläggning ina man i Stånden komma in på enskilde personers eller corporationers ratt eller vidröra det sätt, hvarpå denna rätt blifvit af Konungen skipad.
Denna omständighet hindrar ej, att öfverläggningarna kunna vara fria i alla sådana mål, hvilka icke gro inskränkta af denna cathegori; och hvilka äro de?
Jag läser igen: ”Under R.
St:s öfverläggningar derom, skola icke Konungens beslut i mål, sorn röra enskilde personers eller corpo”rationers rättigheter och angelägenheter kunna ens nämnas.”
Således alla andra mål än de, som röra enskilde personers eller corporationers rätiigheter.
I alla andra mål har grundlagen icke lagt hinder i vägen för de aldra utförligaste discussioner; men just i de nämnda målen har grundlagen lågt hinder.
Om man nu vid discussionens början trott sig böra och velat inskränka discussionen på det sättet, så hade det öfverläggningsämne, som nu är före, kunnat undvikas.
Likväl vill jag icke påstå, att de utaf R. o. Ad:s ledamöter, hvilka uppträdt för att försvara sig sjelfva eller sina åtgärder, ej ingått på ett fält, som var det enda för deras försvar, sedan de blifvit af Const.Utsk. angripne; men detina icke berättiga andra att inträda på samma bana emot grundlagen, hvars bud måste respecteras, intilldess man kan åstadkomma en förändring deruti.
Hr Tersmeden, Gnst. Reinh.:
Jag anhåller att få förena mig med H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm och Gr.
Frölich uti det förklarande, alt jag anser Hr Hjerta böra få fortfara med de citationer, hvarmed han vill bevisa, att de uti Const.Utskts memor. anmärkta förhållanden verkligen varit af beskaffenhet att böra anmärkas.
Hr Lagerhjelm har trott, att det endast vore förden anklagade en rättighet att citera sådant, som andra icke skulle få vidröra, emedan det nära nog skulle vara omöjligt för den anklagade att kunna försvara sig, om han ej ägde den rättigheten.
Men jag hemställer till en hvar, om det ej är nödvändigt, då anmärkntspunkterna blott innehålla nakna fada, att nämna de åtgärder, som legat till grund för anmärkntna.
Jag förbehåller mig rättigheten, ifall jag kommer att yttra mig, att, såsom bevis för anmärkntnas riktighet, få nämna sådana omständigheter, som Hr Hjerta vidrört.
Genom Hr Frih. o.
Landtnäs klubbslag hafva vi åter kommit in på en af dessa formfrågor, som hafva till följd att afleda discussionen från ämnet och upptaga en dyrbar lid för R. o. Ad:s öfverläggning i vigtigare fall.
Det kan icke förundra mig, att en af 9 H. 25 Den 3 Juli f. m.
Siandet tillsatt consult till Hr Landtm, i Talmans-conclnven instämmer i Landtmls åsigt; men det torde tillåtas mig få förklara, att jag under en mer än 25-årig utöfning af representant-kallet aldrig kunnat lara mig att förstå den upprepade grundlags-§:ns innehåll på sätt, som med Hr Landtmrs klubbslag och Hr Lagerhjelms biträde dertill varit afsedt.
Jag har icke förnummit, alt fråga varit att öfverlägga om något K.
M:s beslut ronde enskilde personers eller corporationers rättigheter, i afsigt att inverka på beslutets kraft och tillämpning; men jag kan icke finna , huru det skall blifva möjligt att, utan att nämna förhållandet, granska de Statsråds-ätgärder, hvilka föranledt besluten.
Ehuru jag med ■uppmärksamhet afhört Hr Hjertås yttrande, har jag icke kunnat finna, att han öfverskridit den gräns för yttranderätten, inom hvilken man måste kunna få röra sig, såvida man ej skall sakna tillräcklig upplysning för ett grundadt omdöme öfver rådgifvarnes handlingssätt.
Jag anhåller derföre att få förena mig med H. Ex. Hr Gr.
Löwenhjelm, emedan jag icke finner hinder af grundlagen för talaren alt fortfara som han börjat.
Frågan, som blifvit för R. o. Ad. föredragen , var Gonst.Utskrs betänk. rör:de granskningen af Statsrådets protocoll.
Midt under discussionen derom hafva vi kommit in på en extra-discussion.
Den har varit nyttig, emedan den varit upplysande; men den har likväl afvikit från ändamålet; och jag skulle derföre önska, att vi ej kommit in på denna bana.
Jag förenar mig med dero, hvilka ansett Hr Hjerta icke hafva öfverträdt sin yttranderätt såsom representant, och önskar att han malte blifva åter uppropad för att fortsätta.
Det blir hans eget ansvar, om han går längre än grundlagen tillåter; men derifrån afhållen honom nog hans egen urskilning.
Jag skulle icke kunna föreställa mig, alt hvad som var grundlagsenlig! för 2 dagar sedan, då Konungens f. d. rådgifvare yttrade sig, skulle i dag kunna vara grundlagsvidrigt, då den motsatta sidan yttrar sig.
Jag förenar mig derföre med Gr. Frölich och Gr.
Anckarsvärd, och anhåller, att Hr Hjerta måtte få fortsätta.
Af skäl, som torde ligga öppna för hvar och en, och således icke torde behöfva omnämnas, hade jag icke ämnat deltaga i denna öfverläggning; men då den numera öfvergått endast till frågan om formen, tror jag mig vara oförhindrad att derom gifva min tanke tillkänna.'
Jag är af den mening som Hr Lagerhjelm, att nemi. sednare mom. af 107 §:n Reg.F:n bestämdt förmår, att enskildta mål här icke böra få omnämnas; och jag har således under öfverläggningens fortgång sista plenidagen, icke utan obehag, förmärkt, huru öfverträdelse)'skett af detta Den 3 Juli f. m. grundlagsbud.
Jag har likväl ansett det såsom ett oundvikligt ondt, ty de enskilda sakerna hafva blifvit, oni icke i sina detaljer upptagna i Const.Utsk:s betänk., dock så vidt antydda, att man å ena sidan icke torde förvägra de anklagade att försvara sig och icke heller å andra sidan deras motståndare att upptaga de anklagades försvar.
IVfig synes således frågan blott vara den, huru roan skall kunna sammanjemka hvad som nu är för handen med hvad som föiut tilldragit sig.
Om jag icke för mycket misstager mig, har Hr Frih. o. Landtnäs klubbslag härrört derifrån , att Hr Hjerta syntes ingå uti en enskild corporations enskilda ekonomiska förhållanden.
Jag tyckte nemi., att Hr
Hjerta icke inskränkte sig till att fästa uppmärksamheten på de förhållanden , sorn han ansåg Styrelsen hafva bort öfverväga vid frågans afgörande, utan att han äfven började framställa en tableau angtde den ifrågaställda enskilda corpoiationens ekonomiska ställning.
Om detta var orsaken, sorn föranledde Hr Frih. o. Landtm, att afbryta talaren; så är saken hjelptdermed, att Hr Hjerta icke vidrör den sistnämnda omständigheten, utan endast den delen af målet, som han anser hafva bort komma under öfverläggning hos Styrelsen.
Jag yrkar ingalunda såsom någonting vigtigt, att afskära Hr Hjerta hans tal.
Jag har yttrat den önskan, att man noggrannare följde grundlagen.
Må han gerna fortfara för mig.
Jag känner , att när man en gång kommit in på det fältet, vill det mycket till för talaren att draga sig tillbaka inom den gräns, som vederbör.
I anledn. af hvad en värd talare yttrade, då mitt namn nämndes, får jag tillkännagifva, att ingen slags öfverläggning ägt rum emellan Hr Frih. o. Landtm, och mig, rör:de denna sak.
Jag får likväl lill Hr Hjerta, ifall han fortfar, hvilket jag önskar att han måtte göra, göra den hemställan alt han så mycket som möjligt ville draga sig tillbaka från det enskildta af denna affär till det allmänna deraf; ty den har verkligen både en enskild och en allmän sida.
Landtm, yttrade, att R. o. Ad. förmodligen funnit under sisll. plenidags långa discussion, äfvensom under den discussion , som i dag förelupit, att Hr Landtm, icke tillämpat hvarken 90 eller 107 §§:na Reg.F:n i den stränga mening, som ålskil lige af R o Ad:s ledamöter vid andra tillfällen yrkat, och att Hr Landtm, ansett Coust.Utsk:s mein. i anledn. af granskningen af Statsrådets protocoller vara af d<n beskaffenhet, att en discussion deröfver nödvändigt mäste innefatta och vidröra Konungens beslut i mångå enskilda corporationers angelägenheter, hvarföre Hr Landtm, icke ansett sig i giundlagen finna något hinder för diseussionens fortgående på sätt sorn skett, för så vidt som denna discussion rört de förhållanden , hvilka varit af en allmän beskaffenhet och inverkat på Statens ange - Den 3 Juli f. m. lägenheter.
Hr Landtm, hade likväl trott sig finna, att Hr Hjertås yttrande nu börjat ingå på det enskildta området till den grad, att Hr Landtm, icke ansett sig kunna undgå att täll talaren sjelf hemställa, om han ej funne, att hans yttrande ginge öfver de gränser, sorn våra grundlagar bestämma.
' Hr Landtm, hade ej afbrutit talaren, för att hindra honom att fortsätta, men hade ansett det vara sin skyldighet att fusta hans uppmärksamhet derpå, att det lätt kunde hända en talare att af sitt ämne hänföras längre än han sjelf ämnat.
Hr Landtm, uppropade derefter:
Hr Hjerta, som yttrade:
Jag får först uttrycka min förbindelse för den loyaute' och beredvillighet, hvarmed åtskillige af Husets ledamöter behagat understödja mig.
Jag medgifver, att ett uttryck, som jag begagnade rörande ”det sätt, hvarpå det nya Trollhälte-bolagets calcul presenterade sig,” kunde, såsom H. Ex. Hr Gr.
Posse yttrade, ingifva Hr Frih. o. Landtm, en skälig farhåga, att jag skulle helt och hållet rycka in på det enskildta gebietet; men sådan var icke min mening.
Jag ämnade icke och kommer ej att hålla mig vid denna en enskild Corporation rörande fråga, i annan mån , än så vidt den äger sammanhang med frågan om Konungens rådgifvares skyldighet, att, i afseende å densamma, sjelfkrafde påminna om Pikets rätt och bästa.
Jag har tillförene, under denna riksdag, yttrat den öfvertygelse, att jag anser föreskriften i 90 §:n Reg.
F:n, som förbjuder alt draga K.
M:s beslut rörande enskilda personer eller corporationer under RiksSt:ns öfverläggning, icke kunna afse annat än förbud för R.
St. att tillvälla sig någon beslutande rätt i sådana mål, och dermed gripa in på verkställande eller domaremaktens område.
Jag tior, att det ej är möjligt eller görligt, — och erfarenheten har bekräftat sanningen häraf, — att antaga, att man, för upplysningars meddelande i allmänna ärenden, ej skulle få gå in på enskilda personer rörande frågor så långt, som de äga sammanhang med de allmänna ärendena.
På sådan grund anhåller jag alt få återtaga mitt yttrande vid den punkt, der jag stannade, nemi. huru calculen för det nya bolaget bort presentera sig för Konungens rådgifvare, om de velat se på verkliga förhållandet.
Det är sannt, alt den nya canal-byggnaden skulle, efter förslaget, kosta i,y5o,ooo r:dr.
Det gamla bolagets egendom fick köpas för 4t9>o°o r:dr, utgörande det af Staten gjorda anbudet.
Detta tillsammans med det förra, utgör något mer än 2,100,000 r:dr.
Fem proc. på den summan vore 126,000 r:dr; men nu erhöll det nya bolaget först och främst 60,000 r:dr årligen af Staten och sedermera 100,000 r:drs inkomst af den gamla canalen, eller tillsammans 160,000 r:dr, och hade således hela byggnadsföretaget till skänks.
Det kunde då utan tvifvel hos hvil - Den 3 Juli f. m. >97 ken utländsk bankier sorn helst erhålla ett lån utan att behöfva tillskjuta en enda skilling för att få tillräckligt capital till byggnadens företagande.
När en sådan calcul presenterade sig för Konungens rådgifvare, hemställer jag, om det ej varit skäl att taga saken i närmare betraktande.
En värd ledamot, som nyss med mycken beredvillighet uttryckte den Önskan, att jag måtte få fortfara, har uti förra plenum förordat företaget, och förklarat att det var alldeles öfverensstämmande med det sätt, som i dylika fall iakt— tages i Frankrike.
Mig synes då, att det Franska sättet att i sådana afseenden tillvägagå icke förtjenar särdeles förtroende; ty om Konungens rådgifvare insågo, att den, som öfvertog arbetet, skulle, genom de förmåner som dermed förenades, kunna göra arbetet för intet; så hade de ju med vida större skäl bort tillstyrka, att Slaten behållit det sjelf, än att det skulle skänkas till enskilda.
För att gifva ännu tydligare begrepp om företagets fördelaktiga beskaffenhet, vill jag nämna, att actie-teekningen skedde till fulla beloppet på en enda dag, så att när, dagen efter det organisationen af nya bolaget blef bekant, efterfrågan om adier skedde på börsen, fanns ingen enda qvar.
Månne det då icke åtminstone varit skäl för Konungens rådgifvare att tillse, det nödiga controller vunnits för uppfyllandet af bolagets förbindelser till Staten.
Ett villkor för bolaget var visserligen, att i,5oo adier skulle utfärdas, och att så snart bolaget erhållit 10 proc. på dessa adier, skulle det öfriga återgå till Staten.
Men när en så fördelaktig plan visade sig för sjelfva företaget; månne det icke varit en oafvislig pligt för Konungens rådgifvare att stadga sådana controller, att det allmänna kunde vara försäkradt att antingen, om dessa i,5oo adier behöfdes, de ock blefvo tecknade, eller också hvad som icke behöfdes under dessa adier malte komma Staten till godo.
Det hafva Konungens rådgifvare icke gjort.
De hafva icke yrkat offentlighet i räkenskaperna öfver kostnaden för canal-byggnaden; icke ens till försett Staten, det allmänna och de trafikerande den säkerhet, att taxan ej kan komma att förhöjas; — ett villkor, som likväl ålåg det gamla bolaget, och som äfven var afsedt vid arbetsföretagets första utbjudande.