Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
1 anledning häraf hafva Fullmäktige sig utlåtit, samt till en början, jemte erinran om deras åliggande enligt Bankoreglementels 114 §, att, när kurs eller andra förhållanden gifva anledning att befara uttag af metallisk valuta, i till begagna de utvägar, som blifvit dem lemnade, för att afböja metalliska kassans nedsjunkande till det i samma § fastställda minimum, anfört: att dä nu nämnda kassa under år 1848 nedsjunkit frän R:dr silfver . . . 8,250.220: 14. — till . , . . , .... ... . . . . . . 5.875,306: 45.
8. och sålunda minskats tned R:dr silfver ...... 2,374,913: 18. 4. då uttagen och utförseln ur riket af metallisk valuta oafbrutet fortgått äfven under vinlermåuaderne; dä kursen fortfarande höll sig öfver pari och anledning snarare vöre till kursens stegring än dess fall, samt då det således kunde emotses att vid tiden för en Ulligare kommunikation med utrikes ort, påkänningarne ä metalliska kassan skulle, för betäckande af den import, sorn med skäl befarades icke komma att uppvägas af export och fry k tfört jenst., blifva lika stora, om ej större, än under det föregående året; så ock enär, vid dylika förhållanden, en förstärkning af kassan, i händelse af ovilkorlig behof, till hvars framkallande småsedlarnes vid 1849 års utgång föreslående indragning onekligen skulle medverka, icke läte sig verkställa annorlunda, än genom anskaffning, på dryga vilkor, af utländskt lån eller kreditiv, en palliativ åtgärd, sorn alltid mäste medföra skada lör Banken och följaktligen lörsjt i sista rummet vidtagas, hade Fullmäktiges pluralitet ansett tiden vara inne för begagnande al de, Fullmäktige anvisade, utvägar lör att afböja metalliska kassans nedsjunkande; att pluraliteten för denna åsigt herntat ett ytterligare stöd af föreskriften i Bankoreglementets 112 §, enligt hvilken Fullmäktiges första pligt är att upprätthålla myntvärdet genom, bland annat, dels reglering af Bankens sedelutgilning med fortfarande uppmärksamhet å metalliska Bits. lill fl.
Prof. 1850 Å 1851. 6 Sam!., 1 Afd.. 5 Haft. 2 10 Banko-Utskottets Berättelse, M 10. kassans ställning samt vexelkursens förhållande, och dels ändamålsenliga åtgärder till berörde kassas förstärkning eller till förminskning af Bankens förbindelser och utlåningar; i afseende hvarå 121 § i åberopade reglemente vidare stadgade, att, när större uttagningar af silfver från Banken ega rum, eller Bankens ställning i öfrigt det påkallar, Fullmäktige åligger att minska utlåningen genom Handelsoch Näringsdiskonterne, a Islå ansökningar om kassakreditiv, samt uppsäga till inbetalning inom 3:ne månader redan beviljade dylika kreditiv; att enär vid tillämpningen af dessa föreskrifter det ingalunda kunde undfalla uppmärksamheten, hurusom det för allmänna rörelsen skulle vara ofördelaktigt att under en tid, då Bankens utelöpande sedlar minskades genom uttag och export utur landet af metallisk valuta, jemväl åstadkomma en förminskning af rörelsekapitalet förmedelst indragning af någon större eller mindre del af den utlåning, som genom Banken och diskonterne bedrifves, Fullmäktige funnit sig häraf uppmanade att söka undvika åtgärder, ledande till skada för rörelsen, samt att inskränka sig lill förfoganden, hvilka i sjelfva verket endast förminskade Bankens i räkenskapen synliga ansvarighet, i det att Fullmäktige, utan att indraga någon del af redan i rörelsen befintlige fonder, blott motverkade utgifvandet af medel, som icke voro och under längre tid ej eller varit i låne- eller kreditiv-väg anlitade, men hvilka möjligen kommit att utgå derest icke affärsmännen, befarande penningebrist genom inskränkning i Bankens lånerörelse, afhållits från en utöfver landets behof för tillfället stegrad import; varande, till närmare upplysning härom, af Fullmäktige anfördt, att de 300,000 R:dr af Handels- och Näringsdiskontens i Stockholm fond, som från utlåning undanhöllos, icke ens till någon del derförut varit utlånade, samt att de delar af fonden för kassakreditiv-rörelsen, som reserverades, sannolikt icke, om ock tillåtelse dertill funnits, kommit att upptagas, emedan de i sådant fall endast under en kortare tid af kredilivåret kunnat af vederbörande begagnas; och då det sålunda visade sig, alt de af Fullmäktiges pluralitet vidtagna, af Revisorerne klandrade, åtgärder varit fullkomligt öfverensstämmande med de föreskrifter i Bankoreglementet, som blifvit
Fullmäktige till efterrättelse meddelade; att dessa åtgärder afsett och jemväl främjat Bankens fördel och säkerhet, då de befriat Banken från skuldsättning, som kunnat ifrågakomma, derest något hinder för uttagen af metallisk valuta icke blifvit åvägabragt, samt att slutligen någon skada för allmänna rörelsen härigenom icke inträffat, hafva Fullmäktige anhållit, det Utskottet ville hos Rikets Ständer tillstyrka, att hvad i omförmälda afseende blifvit af Revisorerne anmärkt, måtte fä förfalla; i sammanhang hvarmed Fullmäktige upplysningsvis meddelat, att sedan till deras kunskap kommit, att Smålands Hypotheksförening förskaffat sig, å utrikes ort, ett större lån, hvilket under år 1850 koinme att till Banko-Utskollrts Berättelse, M 10.
11 betydligare del indragas, och häraf sannolikt skall inträffa, att tillfälle för Banken yppades att köpa vexlar, hvilket ock varit händelsen, Fullmäktige redan den 13 och 27 December 1849 funnit sig, uppä detta med flere skäl, föranlåtna att till Handels- och Näringsdiskonten äfvensom lill Lånekontoren återgifva de summor, som ditintills varit från låne- och kreditivrörelsen undanhållne.
Enär af denna framställning torde inhemtas, att vid den tidpunkt, då de anmärkta besluten hos Fullmäktige fattades, sådana omständigheter varit för handen, som bordt föranleda farhåga för ökad silfver-export: att någon minskning i rörelsekapitalet icke, i följd deraf, kan sägas hafva inträffat, enär någon indragning af redan utgilna sedlar ej egt rum, samt i allt fall de summor, Fullmäktige beslutat icke utgifva, varit i förhållande till landets rörelsekapital så ringa, att samma beslut ej kunnat derå medföra någon särdeles inverkan, utan egentligen böra betraktas såsom innefattande en nyttig antydan på möjligheten af meia genomgripande förfoganden, kan Utskottet ej finna annat, än att ifrågavarande, af Fullmäktiges pluralitet vidtagna, åtgärder vittna om uppmärksamhet å de för han den varande financiella förhållanden; i följd hvaraf Utskottet jemväl ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer, att meraberörde anmärkning må förfalla.
Uti den, öfver granskningen af Banko-verkets förvaltning afgifna, Berättelse hafva Revisorerne hänvisat till en af dem gjord, och i Berättelsen öfver verkställd revision af Riksgälds-kontoret upptagen, framställning, hufvudsakligen innefattande, att, enär Rikets Ständer synas hafva åsyftat, att en fullkomlig öfverensstämmelse vid styrelsen af deras båda penningeverk, Banken och Riksgäldskontoret, borde, med afseende å Rikets financiella förhållanden, iakttagas, men sådant icke blifvit i gällande instruktioner formligen uttryckt, kunde, genom denna brist, verkens särskilda Styrelser komma att vidtaga ej blott stridiga, utan äfven någon gång hvarandra motverkande financiella åtgärder; till bevis hvarå Revisorerne anfört, det, under granskningen af Banko- och Riksgäldskontorets Fullmäktiges protokoller inhemtade, förhållande, att på samma gång d« förra inskränkt en lånerörelse, i ändamål att ej vidare öka den utelöpande sedelstocken, hade de sednare eller Fullmäktige i Riksgäldskontoret, med stöd af sin instruktion och till följd af Kongl.
Maj:ts i detta afseende gjorda nådiga framställning, beslutat att tillhandahålla allmänna rörelsen en disponibel andel af Riksgäldskontorets kontanta behållning, till beloppet öfverstigande den summa, som Banko-fullmäktige velat samma rörelse betaga; och syntes ett dylikt förhållande ådagalägga det felaktiga deruti att ej den ringaste beröring med hvarannan vore Styrelserne af ifrågavarande verk anbefalld, hvarigenom en sådan oegentlighet kunde förekommas och större enhet i 12 iinnko Utskottets Berättelse J\1 10. åtgärder vinnas; hvadan Revisorerne, lör att söka bereda möjlig rättelse, härå lästat Rikets Ständers uppmärksamhet.
I afseende ä förevarande fråga har Utskottet af Banko-fullmäktiges protokoll erfarit, att, sedan de under den 19 April sistlidet år fattat sitt ofvanberörda beslut att inskränka en del af Handels- och Närings-diskonténs utlåning jemte Kassa-Kreditiv-rörelsen, men Riksgäldskontorets Styrelse kort derefter, i ändamål att dels underlätta allmänna rörelsen, dels bereda en ökad ränteinkomst åt Kontoret, låtit offentligen tillkännagifva att detta vöre i tillfälle att, genom uppköp eller belåning af vissa inrättningars räntebärande Obligationer, tillhandahålla och utlerhna någon del af Kontorets kontanta behållning; så hade, med anledning af denna Stridiga åtgärd, Banko-fullmäktige, hos hvilka kommit i öfvervägande frågan om nyttan och ändamålsenligheten deraf, att i de för Banken och Riksgäldskontoret utfärdade reglementen det stadgades, att beslut, som af ena verkets Styrelse vidtoges i ämnen, hvilka egde inflytelse på allmänna penningeställningen, borde Styrelsen öfver det andra verket deluifvas, funnit sig föranlåtne att till Fullmäktiges i Riksgäldskontoret kännedom öfverlemna det hos Banko-lullmäktige, rörande den vidtagna inskränkningen i Bankens utlåning, förda protokoll.
Ofver Revisorernes ifrågavarande framställning hafva Fullmäktige i Riksgäldskontoret sig utlåtit, Samt. uppå anförda grunder, förklarat sig anse någon sådan inbördes beröring och gemensamhet vid Bankens och Riksgäldskontorets förvaltning, som Revisorerne synas hafva åsyftat, icke kunna för framtiden föreskrifvas, utan att de hufvudsakligaste ändamålen med dessa verks inrättande och tillvaro derigenom motarbetas och möjligen tillintetgöras.
De vidt åtskilda och olikartade föremålen för Bankens och Riksgäldskontöiets verksamhet ådagalägga, äfven efter Utskottets öfvertygelse, tillfyllest, angelägenheten deraf, att dessa håda verk förvaltas, fullkomligt oberoende af hvarandra, Så att, å éiia sidan, Banken må, utan inblandning af Riksgäldskontorets Styrelse, ega att. för uppfyllande, i främsta rummet, af sitt åliggande att upprätthålla myntets värde; ensam vidtaga alla de åtgärder med afseende å sedelstockens reglering och öfriga för handen varande financiella förhållanden, som af omständigheterne påkallas; likasom, å den andra, Styrelsen öfver Riksgäldskontoret vara från Bankens sida oförhindrad att, enligt de af Rikets Ständer utstakade grunder, verka för det ändamål, som med Riksgäldskontorets stiftelse öfverensstämmer; vid hvilket förhållande, och då Utskottet anser Banken böra, i afseende å skyldigheten att infria sina förbindelser, iakttaga enahanda förfarande, ehvad dessa förbindelse!1 af enskilde personer, eller af Riksgäldskontoret eller annat publikt verk innehafva», och sådant, hvad Riksgäldskontoret angår, så mycket heldre, som det år af Bnnlto-Ulskollrls Berättelse, M 10.
13 största vigt alt hvarje sammanblandning al Statsverkets och Batikens åligganden omsorgsfullt undvikes, helst Bankens tillförene vid flere tillfallen inträffade obestånd städse härledt sig från dess förbindelser och transaktioner med Statsverket, Utskottet icke kati dela den framställda äsigten om behofvet eller ändamålsenligheten deraf, att föreskrifter meddelas till åstadkommande af en närmare öfverensstämmelse eller gemensamhet i beslut och åtgärder, beträffande Bankens och Riksgäldskontorets förvaltning; hvadan ock Utskottet, för sin del, funnit
Revisorernes olvanberörde framställning icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § 13- (Rev.-Ber. § 31. Bankofullm.-Ber. <§ 26.)
Ommyntnmg af Till fortsättning af redogörelsen om den förlust, Banken fått vid S<parmynt. '°f’ kännås pä ommyntning af dess förråd uti kopparskiljemynt af gamla prägeln, bestående uti skillnaden emellan det pris, hvartill nämnde mynt blifvit af Banken från Statsverket inlöst och det, hvarefter detsamma af Kongl. Myntverket godigöres Banken, hafva Revisorerne omförmält huru denna förlust ökat sig under de 2:ne år, revisionen omfattat.
Då kopparen nu utmyntas till högre prägelvärde än tillförene, skulle, vid en förändring af myntet, Bankens lör lust kunna blifva ganska betvdlig; och Utskottet ämnar derföre, i samband med upprättandet af de reglementariska föreskrifterna, laga under bepröfvande huruvida någon åtgärd må för framliden vidtagas till förebyggande af förlust i ofvannärtmde hänseende. § *4 (Rev.-Ber. § 33.)
Förskingring
Under år 1848, hafva, till inlösen i Banken, blifvit företedde sed %dtarå32sk-i 'lir försbdde med sådana gröfre bläckstreck, sorn Bankens kassörer å valören. förslitne sedlar anbringa; hvilka sedlar vederbörande kassörer, på denna grund förvägrat att emottaga, under förklarande, att desamma redah blifvit, såsom förslitne, från kassorna till Sedelkontoret aflemnade.
Vid de af Fiskalsembetet. i anledning häraf, anställda efterforskningar, har fullkomlig öfvertygelse vunnits derom, att de löretedda sedlarne af 32 sk:s valören verkligen tillhört en eller annan bundt, sorn, efter upplemnandet från kassorna till Sedelkontoret, derstädes blifvit tillgripen, innån sedlarne till kommissarieme, lör verkställande af slutlig korsning, aflemnats; att de tillgripne sedlarne likväl sedermera blifvit med andra ersatte, till följd hvaraf ej eller någon skada eller förlust Banken drabbat, eller drabba kan, derigenom att sedlarne ånyo blifvit uti 14 Banko-Ulskotlels Berättelse, M 10. allmänna rörelsen i omlopp satte; samt att icke ringaste anledning förekommit att för denna förbrytelse misstänka någon af Bankens nuvarande ordinarie eller extraordinarie tjenstemän eller vaktbetjente, Enär likväl Fiskalsembetet, under handläggning af detta ärende, upplyst, att föteskrifterne i Redovisningsordningen för Sedelkontoret, beträffande uppräkning af de dit afletnnade förslitna småsedlar, icke med behörig noggrannhet iakttagits; så hafva Fullmäktige, under den 1 Februari 1849, beslutat, att handlingarne i målet skulle till Fiskalsembetets åtgärd öfverlemnas; och har nämnde embete, efter utredning af ärendet, fört kommissarien Brakel, hvilken intill Oktober månad år 1848 haft sig anförtrodd chefsbefattningen inom Sedelkontoret, såsom embetsfel till last, att kommissarien, under innehafvandet af nämnde chefsbefattning, fördristat sig af egen makt och myndighet tillåta, att till Sedelkontoret inkomna förslitna sedlar å lägre valörer än 6 R:dr 32 sk., hvilkas uppräkning, enligt Redovisningsordningen, alltid å första söcknedag, efter det de till Kontoret ingått skall af flere Kontorets tjenstemän samfäldt verkställas, fått, tid efter annan, utlemnas till de i Kontoret anställde tjenstemän och extraordinarier, att af dessa enskildt, under hand, uppräknas, i den mån de, hvar för sig, kunnat sådant medhinna, genom hvilken afvikelse från gilna föreskrifter en vigtig kontroll bortfallit, samt skada och lörlust lätteligen kunnat för Banken uppstå; till följd hvaraf Fiskalsembetet, under åberopande af 65 § uti gällande Bankoreglemente, yrkat, det måtte kommissarien Brakel för hvad honom till last ligger, ej allenast i detta mål, utan äfven för hvad i öfrigt mot honom blifvit anmärkt, förklaras skyldig att första varningsgraden undergå; hvaröfver kommissarien Brakel den 25 Maj 1849 förklaring algil vit.
Jemte förmälan om hvad sålunda förekommit, hafva Bankofullmäktige, uti, till Utskottet afgifvet, memorial, anfört, att då ifrågavarande mot kommissarien Brakel anhängiggjorda åtal stöde i oskiljaktigt samband med det ärende, hvilket omförmäles uti Fullmäktiges jemväl till Utskottet afgilna memorial, angående uraktlåtet upprättande af extrakter öfver de större sedelvalörerna, funno Fullmäktige sig, uppå anförda skäl, böra båda frågorna till Utskottets pröfning och bedömande hänskjuta.
Då emedlertid Rikets Ständers sednast församlade Revisorer öfver Bankoverket, angående åsidosättande af redovisningsordningens ofvanberörde föreskrift, yttrat, att detsamma »måste läggas dåvarande cbelen för Sedelkontoret ensam till last,» finner Utskottet, som instämmer uti den af Revisorerne sålunda uttalade åsigt, Fullmäktige destomera hafva saknat skäl att, med anledning af Revisorernes i en annan fråga afgilna, pä förevarande fall icke tillämpliga, yttrande, för - Banko-Utskottets Berättelse, M 10. 15 dröja och lill Utskottet hänskjuta pröfningen al' detta ärende, som, enligtlj 74 g 3 mom. af sednaste Bankoreglemente, besvär öfver Fullmäktiges beslut i så beskaffade mål endast få ega rum i det fall, att någon blifver från tjensten dömd; hvadan Utskottet jemväl, uti till Fullmäktige aflåtet Protokollsutdrag, förständigat deni att ifrågavarande, emot kommissarien Brakel anhängiga åtal till pröfning och afgörande företaga. § is. (Rev.-Ber. § 36.)
Jemte omförmälande deraf, att extrakt öfver utelöpande sedlar af valören 16J/i R:dr och derutöfver icke blifvit upprättade för åren 1844 med 1847, hafva Revisorerne yttrat den åsigt, att då, under loppet af fyra på hvarandra följande år, ett bestämdt föreskrilvet arbete, utan anmärkning, helt och hållet lemnats å sido, sådant måste utvisa en bristande tills) n ej mindre af Bankens Understyrelse, än äfven af Banko-fullmäktige, samt till stöd derför åberopat 3 och 59 §§ i Bankoreglementet.
Till förklarande häraf, är af Fullmäktige hufvudsakligen anfördt, att, då af 32 § 3 mom. i Bankoreglementet måste följa, att Afdelnings- och Konlorscheferne inom verket i sista rummet äro ansvarige för göromälen i dess minsta delar, det genom 3 § i samma reglemente
Fullmäktige gifna åliggande måste afse den till syn öfver göromålens gång i allmänhet, hvilken hvarje verks styrelse tillkommer; att hvar och en, som eger kännedom om mångfalden af de göromål, hvilka dagligen i Banken fordra handläggning, otvifvelaktig! skall inse och erkänna omöjligheten för Fullmäktige, att deröfver kunna utöfva en så noggrann tillsyn, att ej något skall undfalla uppmärksamheten, serdeles då för gifvet måste antagas, att icke ens bemiilde Afdelnings- och Kontorschefer kunna ät göromålen egna en sådan tillsyn, oansedt de äro pligtige, att dagligen i Banken vara tillstädes; samt att Full mäktige vågade betvifla nyttan och ändamålsenligheten af en sådan detaljgranskning å deras sida, enär de derigenom möjligen föranleddes, att förbise någon de! af de hufvudbestyr, som dem, i och för deras vigtiga och ansvarsfulla uppdrag åligga.
Efter noggranot bepröfvande af hvad handlingarne i detta mål innehålla, har Utskottet skolat förklara, beträffande först den af Revisorerne emot Bankens Understyrelse framstälda anmärkning, hvaröfver bemälde styrelse infordrad förklaring till Fullmäktige afgifvit, att, då frågan om och huruvida Understyrelsen i förevarande afseende brustit i den, samma styrelse åliggande tillsyn, icke blifvit af Fullmäktige handlagd efter det berörde förklaring ofgifvits, finner Utskottet det icke *6 ffnnko-Utsknttets f}erälle'se.
JM 10. tillkomma sig att omedelbart ingå i pröfning och bedömande af denna del utaf Revisorernas anmäikning.
Hvad åter angår Revisorernes åsigt, ali Fullmäktige underlåtit fullgöra hvad dem enligt 5 § i Bankoreglementet skall åligga; sä och enär, på sätt Fullmäktige i ofvanstående förklaring yttrat, St föreskriften i njss åberopade § skäligen icke torde kunna gifvas någon vidsträcktare tydning, än alt densamma innefattar en tillsyn öfver göromålens gång i allmänhet inom Banken, isynnerhet om i betraktande tages. att de arfvoden, som de åtnjuta, i och för det dem lemnade tillfälliga uppdrag, äro alltför obetydliga, alt derpå grunda fordran, att de uteslutande åt Bankoverket skola egna sin tid; anser Utskottet sig böra hemställa, att, hvad emot Fullmäktige sålunda förekommit, icke må tilj vidare påföljd föranleda.
Under läsningen af Fullmäktiges protokoll i ämnet, har det icke kunnat undfalla Utskottets uppmärksamhet, att Fullmäktiges pluralitet, vid behandlingen af detta ärende, lemnat å sido föreskriften i Bankoreglementets 63 §, innefattande, att, i händelse något skulle eftersättas, hvarå Under-styrelsen ej genast kan förskaffa rättelse, Fullmäktige skola, efter härom gjord anmälan, anbefalla innehållning af den eller de personers lön, som till försummelsen äro vållande, intilldess det eflerliggande arbetet blifvit behörigen fullgjordt; men som, efter hvad hos Utskottet är vordet anmäldt, det eftersatto arbetet redan blifvit verksteldt, samt för den, i och för detsamma af Banken utgifne ersättning, af Fullmäktige godkänd säkerhet är ställd; så anser Utskottet hvad sålunda a oför dt blifvit; icke föranleda till någon åtgärd å Rikets Ständers sida § 16.
(Banko-Fullmäktiges Ber. § 29).
Angående det i Af Fullmäktiges Berättelse inhemtas, att i Bankens förråd ännu Ugakförrådnlaf finnes ett belopp af tillsammans 240,300 R:dr i nya sedlar å 14 sedlar å linch ocf, jq sk. kopparmynt; i anledning hvaraf, och då Rikets Ständer, 10 Smynt'.Par vid sistförllutne Riksdag, föreskrifvit att de sedlar ä nämnde valörer, som vid 1849 års slut tilläfventyrs icke blifvit från Banken utgifne, skulle förstöras, Utskottet väl ansett, att Fullmäktige bordt förständigas om verkställighet af Rikets Stäuders. i omförmälda afseende fattade, beslut; men enär angående berörde sedlars utgifning i rörelsen motion blifvit väckt och till Utskottets behandling hänvisad; så finner Utskottet sig vara förhindradt att i detta fall meddela något förordnande intilldess Rikets Ständer beslutat öfver det yttrande, Utskottet, i anledning af omförraälde motion kommer, att afgifva.
.§ *7 Banko-Utskottets Berättelse, M 10. 17 § 17. (Rev.-Ber. § 41.)
Vexlingsför-)^ [ afseende 8 det, Vexlingsförrältaren inora Östergöthlands Län, R:(lr, Kaptenen Chr.
Rosenblad, till invexling af förslitne småsedlar beviljade förskott, stort 2,000 Riksdaler, hvarför, enligt Revisorernes tillkännagifvande, bevakning skett i Kaptenen Rosenblads konkurs och lagsökning blifvit emot hans löftesmän anställd, är af Fiskalsembetet bos Utskottet anmäldt, att löftesmännen, genom Kongl. Maj:ts nådiga dom den 6 sistlidne September, förpliktats att beloppet gälda, hvarförinnan dock medlen, som varit i taka händer nedsatte, redan blifvit af Fiskalsembetet lvftade och till Banken inbetaide. § 18.
(Rev.-Ber. § 42 och Banko-Fullm.-Ber. § 30.)
Åtgärder för Efter inheratad kännedom af de åtgärder
Fullmäktige vidtagit spridande af fgr fullgörande af det, genom 141 § i Banko-reglementet, dem gifSitfvermyntå . ® , delågre valö- na uppdrag att låta Irän och med 1849 ars början i landsorten reme. tillhandahålla allmänheten silfvermynt af Va och Vin Riksdaler Specie i utbyte mot sedlar å 16, 12 och 8 sk. samt 14 och 10 sk. kopparmynt; synes det Utskottet, som skulle hittills begagnade sätt för spridande af silfvermynt å de lägre valörerne hafva varit ändamålsenliga. § 1». (Rey.-Ber. 57 och 58 samt Banko-Fullm.
Ber. § 41.) ^^anin^ltäk' anledning ej mindre af Revisorernes hemställan, att nödig 'ningars emot- åtgärd måtte vidtagas till förekommande af förd röjd t insändande från tagande m. m.
Maj:ts vederbörande Befallningshafvande, af bevis öfver emottagne, från Banken afskickade, anmaningsräkningar för fastighetslån, än äfven den af Revisorerne uttalade åsigt, att inställelse af lagsökningar för dylika lån ej må medgifvas, med mindre än att giltiga skäl derför blifvit af sökanderna anförde, hafva Fullmäktige hos Utskottet dels gjort framställning, bland annat, om anmaningsräkningars afskaffande för fastighetslån, dels ock anmält, att Fullmäktige, yid pröfning af sedermera hos dem gjorda ansökningar om inställelse af ågång,ne lagsökningar för lån emot pant af fast egendom, afslagit den framställda begäran, utom i de fall, då upplyst blifvit, att vederbörande låntagare icke egentligen kunnat anses hafva varit vällande till lagsökningen.
Brot. 1850 & 1851. 6 Sami. i Afd. 3 Baft. 3 18 Banko-Utskottets Berättelse, JVs 10.
Som Utskottet ansett lämpligast att taga dessa, med hvarandra gemenskap egande, frågor under öfvervägande i sammanhang med pröfningen af väckta förslag om förändring i nu gällande grunder för Bankens fastighetsbelåning, har Utskottet skolat sådant hos Rikets Ständer härmed tillkännagifva. § 20.
(Banko-Fullmäktiges Ber. § 44), riden för be- Då den förklaring Fullmäktige den 16