Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 29 februari. yrkanden, som här blifvit af ITr von Kraemer framstäljda; meli tiå i det förra afs. ännu mycket återstår alt önska, oell då della verks utgifter under de sednare åren betydligt öfverstiga inkomsterna, samt verket f. n. balanserar en icke ringa skuld, anser jag räfla tiden icke ännu vara inne för vidtagande af de förändringar, som blifvit yrkade.
En äldre skicklig tjensteman jinom Postverket har på begäran till Ulsk:t inlemnat en uträkning, sorn visar huru det skulle gestalta sig, om man, enl.
Hr Palanders förslag, nedsatte portot från 12 till 10 öre.
För denna beräkning är lagd till grund korrespondensen för år 1858; oell det visar sig då, att Postverket skulle på den ifrågasatta nedsatt ningen göra eli ytterligare förlust, af 250,000 rdr.
Man har sagt, att en sådan nedsättning skulle medföra tillväxt i korrespondensen, men jag tror för min del, att enhvar, som skrifver bref, vare sig för sitt nöje eller för affärer, gör det utan att fästa särdeles vigt vid, om hans bref kostar 10 eller 12 öre.
Någon allmän klagan öfver det nuvarande portots belopp har icke heller försports.
Hr von Krtemer har här bland andra prof nämnt ett bref, bestående af ett skrilpappersark, vägande 4 ort, 12 korn.
Fetta bevisar dock ingenting, ty det kunde äfven under niivtde förhållanden icke gå för enkelt porto.
Deremot tror jag de af Frih.
Leuhusen anförda exempel vara fullkomligt bevisande.
Dt-t är ett misstag, eller rättare sagdt ett tryckfel, då det i UtskUs Betänk, står konceptpapper; det bör i stället vara hamppapper.
Jag har hört Sekreteraren i LTtsk:t sjelf yttra sin ledsnad öfver detta tryckfel, som jag ber att nu få på detta sätt rätta.
Hr von Kraemer har också åberopat svårigheten att vid införandet af förändringen veta, huruvida ett bref kati gå med enkelt porto, och att, till följe af misstag härutinnan, bref skulle komma att blifva cjvarliggnnde; men åtminstone är min erfarenhet sådan, att om jag satt ett frimärke för litet på ett bref, så får mottagaren erstina skilnaden.
På grund af dessa skäl samt deni, Frih.
Leuhusen anfört, får jag anhålla om bifall.
Alströmer, Carl Jonas Oscar; I motsats mot Hr von Kraemer, föranledes jag att yrka bifall till Utskits Betänk.
Under en tid, dä mati ständigt vikar förbättringar i postväsendet, bör man också tillse, att detta verks inkomster förstärkas, dä sådant kan ske ulan olägenhet för den korresponderande allmänheten, och utan tvifvel har denna allmänhet större fördel af en ökad liflighet och utsträckning i postföringen, lin af en så obetydlig lättnad, som kunde beredas genom den ifrågasatta nedsättningen af brelvigten.
Då nu ett nytt vigtsystem blifvit antaget, så måste också brefvigten förändras, och då är det gifvet, att dess bestämmande till i ort skulle medföra en betydlig minskning i inkomster, under det, om den sättes till 3 ort. iugen egentlig olägenhet deraf bör kunna för allmänheten upstå.
Hr von Kraemer har sagt, att Postverket måste hafva betydliga tillgångar, alldenstund det kunnat upköpa obligationer; men sådant upköp har skett, icke för öfverskottsmedel, utan för sådana särskilda fonders medel, som stå under Den 29 Februari.
Cal Poststyrelse lis förvaltning, och som måste finnas, t. ex. assuransfonden.
Det vore visserligen antin åtskilligt att tillägga; men jag lioppas, att B. o. Ad., af hvad redan blifvit anfördt, skall inse nödvändigheten af ökade intrader för Postverket, och jag anliållev derlöre om bifall.
Åtskilliga reservanter mot detta Betide hafva yrkat, att man skulle antingen bestämma den enkla brefvigten till 4 ort och bibehålla portot af 12 öre, eller ock nedsätta vigten till 3 ort och portot till 10 öie.
Jag får för min del förklara, att jag i valet mellan dessa alternativer utan tvekan gifver företräde åt det sednare, och att jag med nöje skulle biträda detta förslag så vida dess genomförande vöre förenligt med Postverkets ekonomiska ställning.
Ehuru jag således ingalunda vill förneka nyttan och fördelarne af en portonedsättning, och erkänner att sådant öfverensstämmer med den rigtuing, som i detta utseende för närvarande gör sig gällande, och hvilken också jag för min del med värma omfattar, så tror jag dock, alt man måste behandla denna sak praktiskt, och icke sätta den önskade portonedsättningen så mycket framför alla andra fördelar, att man derföre upoffrar de framsteg, som utan tvifvel äro ännu iner väsendtligt!.
Bland dessa räknar jag först och främst Postverkets utveckling i allmänhet, hvilken väl torde vara af långt större betydenhet för hela landet än att få postportot nedsatt med ett belopp af 2 öre.
Man måste komma ihåg, att nya post- och diligencelinier ständigt inrättas, enligt revisionsberättelsen lör 1858 upgående ända till 0,000 nnl.
Sådana nya diligence-förbindelser äro t. ex. melina Göteborg oell Helsingborg, mellan Töreboda och Orebro, och nu sednast en diligence alia dagar hela året om emellan Ystad och Malmö.
Utom dessa diligencelinier och många nya poster, är det afven flera ångbåtskommunikntioner, sorn dels nyligen blifvit satta i gång och dels återstå att ordna, så snart ske kan.
Under sistlidne vinter blefen ny ångbätsfarl åvägabragt mellan lästa landet och Gottland, hvilken kostar ganska betydligt, och ännu återstår att anskaffa en dylik förbindelse äfven öfver Ålands haf, ty det torde icke kunna anses med tidens fordringar öfverensstämmande att man, såsom nu är fallet, ofta med lifsfara måste göra denna resa på en bräcklig båt.
Allt detta fordrar dock naturl. medel, och det går derlöre ej an att inkomsterne förminskas.
Om man nu vidtoge den nedsättning i portot, som af reservanterna blifvit yrkad, så skulle detta otvifvelaktigt medföra en högst betydlig förlust för postverket, säkerligen upgående till omkring 200,000 Rdr, och icke heller torde den tillökning i brefvens antal, som möjligen kunde blifva en följd af nedsättniugen, lemna mera än en högst ringa ersättning för denna förlust; ty det nr visserligen sannt, att efter den stora postreformens genomförande brefvens antal vuxit med 150 å 200 tusen årligen, men, äfven med antagande af en sådan tillväxt, upgår den summa, som derigenom skulle inflyta, icke till mera än 15 å 20,000 Bdr.
För öfrigt synes det mig föga troligt, att en så ringa nedsättning, som 2 öre på brefportot, skulle medföra någon betydligare 652 Deli 29 F ebr i) ar i. tillökning i brefvens antal.
Man har nemligen enligt min tankn Orätt, om man til Iskri Iver elen tillväxt i antalet, sorn på de sednare åren egt runi, uteslutande portonedsältningrn; den är utan tvifvel till stor del en följd af stigande bildning, ökad skrilkunnighet, samt isynnerhet af de lättade utvägar för hrefbefordringen, som blifvit beredda genom införande af brefliidor oell frimärken.
Att den ifrågaställda portonedsättningen sålunda skulle komma att medföra en ganska betydlig brist för Postverket, torde derföre kunna antagas för gifvet, och följden måste då blifva, antingen att Statsverket finge träda emellan, för att betäcka denna brist, hvilket väl vore föga angenämt, helst då det verkeligen icke synes vara något obilligt anspråk att denna inrättning skall kunna bära sig sjelf, eller ock att
Postverket mäste uphöra med all vidare utveckling och till ock med göra inskränkningar i sin nuvarande verksamhet.
Båda dessa alternativer liro af beskaffenhet, att jag ingalunda kan föreställa mig, det 11. o. Ad:n vill dertill medverka, och jag tror derföre också, att man f. n. mäste helt och hållet öfvergifva tanken på en portonedsättuing.
Hvad åter bitraffar den af Utslct tillstyrkta vigtenheten, sa torde denna utan skada kunna antagas, och derigenom äfven vinnas någon, ehuru ringa, förhöjning af intraderna.
Det ar visserligen sannt, att den nuvarande enheten derigenom komrne att nedsättas från 11/4 till oinkr. 1 lod, emedan 3 ört utgöra 96/1PO:dels lod; men jag vill i afseende härå nämna, att såväl i Norige som i Danmark och Tyskland utgör enkla brefvigten blott ett lod, och äfven detta torde vara ett skäl att vår enhet bestämmes i enlighet dermed.
Icke heller tror jag att de olägenheter, man af nedsättningen befarar, skola blifva af någon betydenhet; ty allmänheten skall utan tvifvel snart lära sig att begagna sådana papperssorter, som lämpa sig efter den nya vigt enheten.
Man har äfven velat framhålla, att, synnerligen genom moderationstabellens förändring, en stor skilnad i nuvarande förhållanden och en ansenlig förhöjning i portot äkulle upkomma; men då, såsom kändt är, endast ett jemförelsevis ringa antal bref afgå med högre vigt och porto än enheten, och den stora mängden deremot endast äro enkla, så tror jag att derpå ej får fästas särdeles stort afseende.
På de skäl, jag nu haft äran anföra, grundar jag min öfvertygelse, att försigtigheten bjuder att icke någon nedsättning i portot under närvarande omständigheter vidtages, äfvensom att den enkla bref-vigten lämpligast bör bestämmas till 3 ort, såsom närmast motsvarande 1 lod.
Jag anhåller sål. om bifall till hvad Utsk:t i dessa båda afsm föreslagit.
Mörner, Carl Göran Detlof: Jag tillstår, att jag varit ganska böjd att understödja det lörslag, som blifvit fratnstäldt af en reservant, om nedsättning af postportot; men då Chefen för FinansDepart. nu uplyst, att sådant icke gerna låter sig göra i anseende, till del inflytande, åtgärden skulle hafva på Postverkets finanser, så vill jag icke. yrka derpå.
.Tåg hade dock icke föreställt mig, att någon fara i detta afs. kunde upstå, då K.
M:ts I>en 29 Februari.
Propus., sorn learit till grund för Ut.sk:s beslut, icke med ett enda ord omnämner Postverkets hellof af ökade inkomster.
Hvad beträffar brelvigten, så iir här frågan, huruvida allmänheten skall få fortfarande åtnjuta en fördel, som den hittills haft, eller om denna fördel nu skall inskränkas.
De, som försvarat Utsk:s förslag, hafva utgått från den åsigten, att genom denna nedsättning i brefvigten det icke skulle för den korresponderande allmänheten upstå någon ökad utgift; men om detta eger sin riktighet, så är det också axiomatiskt visst, att ingen ökad inkomst lör Posten kan upkornma, hvadan dess ställning ingalunda förbättras, under det likväl allmänheten understundom blefve utsatt för olägenheter.
Man har här sagt det vara af större vigt, att. nya tillfällen till brefbefordring beredas, än att portot nedsättes; men detta beror på huru de nya linierna anläggas.
En ny postlinie i en ort, der korrespondensen är ringa, medlör icke någon särdeles stor fördel för den stora allmänheten; later man då tillika befordringen ske med gästgifvareskjuts i stället för med ångbåt, der sådan kommunikation finnes att tillgå, så blir det ej heller lör Postverket någon vinst.
Det säges visser!, att Utsk:t tagit i noggrannt öfvervägande de uplysningar, som blifvit lemnade; men så summariskt, som referatet i Betänk:t är, lemnar det åtminstone föga ledning för omdömet.
Då det uniforma medelportot först infördes, hade Postverket gjort vidlyftiga utredningar, som förde till det resultat, att, så vida mitt minne ej bedrager mig. det enkla portot måste sättas till 6 sk. banko.
Det bestämdes sedan genom R.
Stms beslut till 4 sk. bko, och, det oaktadt, hafva sedan dess Postverkets inkomster stigit, ehu ru dess nettobehållning minskats.
En talare har sagt, att Posten de två sista åren gått med förlust, och att man bör se. till att icke ett sådant förhållande fortfar.
Det är dock nödvändigt att noga granska hvilka siffror, som influtit i de kalkyler, hvaraf detta resultat upstått.
Deri ingår tilläfventyrs t. ex. kostnaden för anskaffande af ångbåtar m. m„ som dock ej rätteligen bör föras endast det år till last, då inköpet skedde.
Man har här äfven åberopat bref-vägningar, som skulle bevisa, att den tillstyrkta förändringen icke skulle komma att medföra stor inverkan; men just dessa vägningar tyckas mig tala för en motsatt åsigt, då man endast genom valet af olika papperssorter kunnat komma till så skiljaktiga resulta t er.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag, att R. o. A behagade till Bevilln.Utsk:t återremittera l:a punkten i detta Betänk.
Enahanda beslut lärer redan vara fattadt af ett annat RiksStånd, och man kunde således genom denna åtgärd vinna fullständigare uplysningar i frågan.
Sedan jag begärde ordet, hafva redan andra falare temligen fullständigt belyst frågan; jag anhåller dock att få yttra några ord med aniedn. af den siste talarens anförande, äfveusom af Hr von Krsemers.
Den sistnämnde har, enligt min tanke, för högt beräknat autalet af de bref, som genom den föreslagna brefvigten af 3 ort skulle 054 Den 29 Februari. komma att ga med dubbelt porto, då han uptagit portot derför till 170 å 180,000 Rdr. [ det underd.
Betänk., som Poststyrel sen afgaf till K. M:t ang. uniformt porto, upskattades deremot denna summa blott till 10,000 lldr.
Skulle den enkla brefvigten bestämmas till 4 ort, så blir det nödvändigt att skilja inländsk och utländsk korrespondens, ty ett bref cm 4 orts vigt mäste i utlandet komma att draga dubbelt porto.
Det iir också just med afseende A detta förhållande, som Poststyrelsen föreslagit en brefvigt af 3 ort.
Hr von Knemers farhåga, att ett i breflåda nedlagdt bref ej ko mute att afgå, om dess vigt något obetydligt öfverskjöte den, för hvilken frimärken vore påsatta, hvilar på ett misstag, ty det är redan föreskrifvet, att i sådant fall brefven skola afsnridas, såvida ej den öfverskjutande vigten öfverstiger en hel portosats.
Det blir då mottagaren, sorn får betala skilnaden.
Ater beträffar frågan om nedsättning af portot från 12 till 10 öre, sa får jag först, med anledn. af Gr.
Mörnersyttrande, nplysa, att Poststyrelsen vid den tid, då det Uuiforma medelportot skulle införas, aldeles icke tillstyrkte att bestämma detta til! 6, utan till 5 sk. bko.
DA det sedermera blef afgjordt, att Posten befriades tran sitt förra åliggande att till Statsverket årligen betala 1 25,000
Rdr, så nedsattes portot till 4 sk. bko, och det gick då ganska vid ihop.
Det lärer väl icke kunna med fog påstås, att 12 öre skulle vara för högt såsom medelporto; i nästan alla andra länder är det högre, såsom i Ryssland, Frankrike, Preussen och hela den Tyska Postföreningen.
En nedsättning från 12 till 10 öre skulle komma att minska Postverkets inkomster med ’/6.
De upgå f. n. för den inhemska korrespondensen till ungefär 800,000 lidr.
Bjettedelen deraf är 133,333 lldr, och en sådan förlust tål icke Posten vid, oaktadt dess ställning icke är så dålig, som åtskilliga velat p°stå.
Att utgifterna ett eller annat år öfverstigit inkomsterna, har härledt sig från särskilda större omkostnader, men för de löpande utgifterna hafva inkomsterna ständigt varit tillräckliga.
Ena året ökades lönerna med 70,0 00 Rdr, ett annat år skjutsen med 100,000 Rdr.
Till följd af sådana förhållanden visar år 1858 ett öfverskott af endast 7.500 Rdr, hvilket är ganska ringa; för det sista året beräknas det approximativt till 16,000.
Just i dessa dagar äro förslag till nya stater uprättade och till K.
M:t insända, och dessa stater uptaga 60,000 Rdr mera än de gamla.
En talare har anmärkt, att Postverket icke torde hafva ondt om penningar, emedan man vet, att det eger fonder och köper obligationer.
Det är redan uplyst, huru härmed förhåller sig; dessa tönder äro dels assuransmedel för rekommenderade bref, dels medel för inköp af ångbåtar ra. m.
Mörners anm. om linierna, så är det gifvet, att sådana finnas, der korrespondensen är ganska obetydlig, men man måste se på det liela och betrakta saken i sitt sammanhang.
För öfrigt går posten numera alltid med jernväg eller ångbåt, der sådant låter sig göra.
Jag skall icke längre uppehålla R. o. A., utan anhåller blott om bifall till Betänkrt.
P e 11 2!)
Februari. t'55 ITr von Ehrenheim, Pehr Jakob: Genom den utred ning. sorn Hr Chefen för EimmsDepantet gifvit frågan, har jag väl blifvit öfvertygad att nedsiitlning i porto från 12 till 10 öre icke för det närvule kan ske, men nödgas deremot fortfarande betvifla lämpligheten af den föreslagna nedsättningen i enkla brefvigten från 3,tio till 3 ort.
Denna ålgård, sorn, enligt hvad Hr FinansMinistern sjelf antagit, blott skulle medföra någon, men ej betydlig tillökning i Postverkets inkomster, skulle beröfva den brefskrifvaude allmänheten en förmån, hvaraf den nu är i besittning och sorn, likasom hvarje förmån, som, om jag så får yttra mig, kommer hem till ett hvar enskild, ej är så ringa, som den vid första påseendet vill synas.
Ringa, sorn Postverkets vinst alltid skulle blifva, skall allmänheten ännu mera förminska den genom att, heldre än att erlägga dubbel afgift, underkasta sig obehaget att begagna ett tunnt och dåligt papper.
För öfrigt är ju här hufvudsakligen fråga om att bringa enkla brefvigten i öfverensstämmelse med decimalsystemet, och det är väl då lämpligast att sätta den till det tal, som står närmast hvad som litt gäller eller till fyra ort, sorn med icke fullt !/,„ ort öfverskjuter nuv:de vigten, och ej låta allmänheten här betala systemets fördelar i allmänhet med en nedsättning, som upgår till 9/jo ort.
Postverkets behof af inkomster, för att kunna införa tidsenliga förbättringar, kan ej bestridas, men icke synes mig verkets ställning så förtviflad, att det behöfver gripa efter ett sådant halmstrå, som den föreslagna nedsättningen i enkla brefvigten.
Af 1858 och 1859 års Revisorers berättelser finner jag nemi. att
Verkets samlade behållning vid 1857 års slut upgick till 613,094
Rdr 33 sk. 4 rst bko, deraf dock circa ,200,000 Rdr torde utgjort assuransmedel, och att behållningen sedan 185 5 års bokslut ej obetydligt förökats, oaktadt betydliga utgifter lör inköp af ett postångfartyg och ett posthus i Helsingborg. lJtsk:ts Betänk, innehåller väl att utgifterna under åren 1858 och 1859 öfverstigit inkomsterne med circa 328,000 Rdr Rint, men detta förhållande är ofelbart en följd af stora utomordentliga utgifter, sorn ej reguliert återkomma.
Af dessa skäl får jag således vördsamt anhålla om återremiss å den nu föredragna punkten.
Först i afs:de å frågan om brefvigtens bestämmande finner man af de gjorda prof-vägningarne, att för enkelt porto kan enl.
Utsk:ts förslag afsändas ett bret om 4 postpappersark med kuvert, såvida man tager särdeles fint papper, eller om 1’/2 ark, såvida postpapperet är något tjockare.
Likaledes kan rnau sända under samma enkla porto ett helt ark hamp-papper med kuvert och sigill.
På samma gång, som detta synes vara alldeles tillräckligt för ett enkelt bref, så kommer derigenom icke någon egentlig skilnad att upstå från det förhållande, som nu eger rum.
För korrespondenterne skulle förändringen således icke medföra någon verklig olägenhet, men för Postverket deremot betydlig fördel, ty derigenom att allmänheten vänjer sig att begagna tunnare papper, minskas ju vigten af de bref, Posten I) en 29 Fe b r 11 a ri. iiar att fortskaffa, och (lii brefven räknas milliontals, så blir det säkerligen en högst, betydlig minskning i tyngd.
Jag kan således icke annat än tillstyrka antagande af Utskits hemställan, att brefvigten måtte sättas till 3 ort.
Det andia yrkande, som här blifvit af en reservant gjordt, om nedsättning af portot från 12 till 10 öre, skulle visserligen lör den enskilde medföra verklig fördel; men om en sådan åtgärd skall kunna vidtagas, så måste det vara under förutsättning ait en ökad korrespondens skulle lemna Posten ersättning för den förlust, som komme att genom nedsättningen inträffa.
Att detta dock ingalunda för det närv.de är att antaga, har redan förut blifvit anmärkt. oell visadt.
Det liar också blifvit ådagalagd), att Postverkets utgifter under de sednare åren öfvers!igit dess inkomster, och Chefen för Poststyrelsen har angifvit orsakerna dertill.
Icke kan det, Mine Hrr, vara vår mening att genom en nedsättning af portot göra all vidare utveckling af Postverket omöjlig.
Icke kan det heller vara vår mening att göra Postverket sä redlöst, att Staten skulle behöfva träda emellan och hjelpa.
Statsverket befinner sig lyckligtvis i en ganska god ställning, men så god är den dock ickt, att Slaten har råd att göra betydliga iipulTi ingar för Posten, af hvilken den torr t. o. in. haft ärlig inkomst.
Jag kan således, ehuru jag erkänner önskligheteu af en nedsättning, f. n. icke tillstyrka densamma, utan anhåller om bifall till båda de föredragna "punkterna i Utskits Betänk.
För att kunna rätt bedöma de nu förevide frågorna, måste man för sig sjelf göra klart, huruvida allmänheten är till tor Postverkets skull, eller tvertom; huruvida denna inrättning är en industriel näring, som har till ändamål, att öka sin loud af penningar, eller om den icke snarare iir afsedd att befrämja affärsverksamheten och framför allt utbytet af idéer nationens medlemmar emellan.
Betraktande
Postverket nr denna sednare och säkerligen fullt riktiga synpunkt, halva R.
Sur vidtagit den åtgärden, att bestämma ett likformigt och nedsatt porto; och jag kan icke annat, än önska, det vi måtte vidare fortgå på denna bana, sä långt omständigheterna medgifva.
Men dä, enl. hvad uplyst blifvit, förliållanderne härför lägga hinder f. n. i vägen, så är det dock obilligt, att, pä samma gäng ulan nekar sig fortgåendet pä besagda goda viig, förorsaka allmänheten stora olägenheter genom eu inskränkning i brefvigteu, vid hvilken man sedan lång tid iir van.
Man har sagt, att olägenheten al denna inskränkning kunde motverkas derigenom, att man begagnade tunnare papper till kuverter; men detta har liera andra olägenheter med sig.
För det lörsta kan man, om kuvertet är tunni, icke skrifva på sista sidan, utan att befara, att brefvets innehåll blir kändt för Post-tjenstemännen och hvar och en annan, som råkar få se brefvet utanpå.
För det andra går det tunnare papperet lätt sönder i kanterna, och på detta sätt blir äfven brefvets innehåll uppeubaradt.
I beggedera fallen äro brefskrifvarnes hemligheter rätt illa bevarade, Den 29 Februari.
C57 bevarade, och den brefskrifvande eller brefemöttägande allmänhetens trygghet illa värnad.
Stael von Holstein har anfört, att, om vigteti sättes till 4 ort, ett enkelt bref i Sverige kumle blifva dubbelt utrikes; men hvad vore viii olägenheten häraf, annat än att utländningén, som i alla fall plägar få helt och hållet betala sina egna, mottagnä bref, finge nu betala blott någon del af dess vigt!
För öfrigt äntager jag, att de, som hafva utländsk korrespondens, icke äfo okunniga om de lagar och stadganden, som utomlands i detta afs:de äro gällande.
De måste alltid kunna derom vinna kännedom och äro alltså i tillfälle, derest de så vilja, rätta sin brefvigt derefter.
Våra Svenska förhållanden böra derföre ingalunda lämpas efter de utländska.
På dessa och öfriga af flere talare redan anlörda grunder, anser jag oss böra biträda Hr von K ra;mers förtjenstfulla och praktiska förslag, att bestämma den enkla brefvigten till 4 ort, och återremittera punkten i öfrigt till Utsk:t, för upgöraude af ny skala för de tyngre brefven.
— Hvad den andra punkten beträffar, så hoppas jag, att vid nästk:de riksdag skälig nedsättning i portot må kunna göras, dertill jag skall med nöje söka medverka, om jag då är här närvide vid riksmötet.
Men inskränker mig f. n. att bifalla Utskrts hemställan om dess bibehållande sådant det nu är.
Jag ber blott att få nämna, att de up gifter aug:de Postverkets finanser, hvilka jag anfört, blifvit lemnadé från Poststyrelsen sjelf.
De äro således ingalunda tagna är luften.
— Hvad beträffar Frih. Cederströms anm. om kuverteruas tunnhet, hvarigenom man skulle kunna läsa tvärs igenom dem, så får jag uplysa, att de kuverter, jag användt vid profvägningen, äro sådana, som man kan köpa i hvarje boklåda.
Jemte det jag tillstyrker bifall till den sednare punkten, anhåller jag att få anföra ett ytterligare skäl för bifall till den lörsta, nemi. att i de flesta länder det anses såsörn försnillning att i samma kuvert inlägga bref till flera personer; och det är att antaga, att flertalet af de bref, hvilkas vigt upgår till I1/* lod, äro af sådan beskaffenhet.
Jag har begärt ordet för att protestera mot den upfattning att de, som yrka brefvigtens bestämmande till 4 ort, skulle ifra för en reform.
De yrka endast på bibehållande af status quo, ty för närvarande är den enkla vigten 1V» lod, hvilket i det närmaste svarar mot 4 ort.
Deremot går Utsk:ts förslag ut på att minska vigten med nära 1 ort, och detta innebär en reform, som jag ingalunda anser lämplig eller behöflig.
En tal. har sagt, att genom antagande af 4 ort skulle olägenheter upkomma, emedan 3 ort närmare öfverensstämmer med den enkla vigten å ett bref i andra länder.
Men om man läser K. H. III.