Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
- Äger han dertill erforderlig förmåga och det oagtadt skulle ställas under förmyndare, så kunde väl icke
Förmyndaren yägra att lemna honom afkastningeö af hans egendom, och han äger ju då samma tillgångar att öfverlasta sig med.
Jag anser alltså detta stadgande alldeles olämpligt, och förenar mig med dem som yrka dess borttagande.
Herr Crusenstolpej Magnus Jacob: Lika med Herr von Hartmansdorff tillstyrker jag antagande af Herr Ribbings förslag, dock med uttryckligt förbehåll, att Domsrätten i fylleri mål öfverflyttas1 från Konungens Be-?, failningshafvande till Domslolarne, D e ri i F e b r iva r i i f. rn. 7^ Herr Rosenqvist t Fredrik Leonhard:
Jag instämmer med Herr von Hartmansdorff angående antagande af Herr Ribbings förslag utan något förbehåll.
Orsaken, hvarföre jag föreslog alt Ridderskapet och Adeln skulle instämma i det af RondeStåndet fattade beslut, var att jag hoppades, det äfven PresteStåndet skulle gå in derpå och att man såmedelst skulle komma lill något slut j ty om man antager Herr Ribbing? förslag, med det af Herr Crusenstolpe gjorde förbehåll, så blir intet beslut af den beskaffenhet, att saken derigenom blir afgjord.
Jag förnyar derföre min anhållan om proposition på in-, stämmande i BondeStåndets beslut.
Herr Munck af Rosenschöld , Eherhard Zacharias:
Utskottet har äfven i detta betänkande vidhållit sin i det förra ådagalagde idee, att heldre straffa än förekomma brott; och det har tillstyrkt, att den, som 4:de gången befinnes vara af starka drycker öfverlastad, ovilkorligen skall ställas under Förmyndare, ehuru en sådan ibland kan bättre än Förmyndare vårda sine angelägenheter; och bättre än den, som aldrig täger sig ett fullt rus, men dagligen ett halft eller i:dels, Jag förenar mig med dem, sorn afstyrka detta straff, och instämmer med Herr Tham i den tankan, att allmänna Lagens föreskrift uti ifrågavarande fall
Den i Februari i f. ra. är tillräcklig; tj kan en person ej vårda sin egendom, blir han i alla fall enligt
Lag ställd under Förmyndare.
Skulle deremot anses lämpeligt att antaga det af Utskottet föreslagne straff, att ställas under Förmyndare, önskar jag att det måtte ske med 2:ne villkor; det första, att den brottslige bevis,- ligen befinnes oförmögen att sköta sina affairer så väl, sorn den hvilken förordnas till hans Förmyndare, och det andra, att den person, som förordnas till förmynda-r re, icke någonsin gjort sig skyldig till fylleribrott.
Jag kan likväl icke underlåta, att yttra min farhåga, att det troligen blir svårt att finna en sådan.
Jag anhåller om afslag å Utskottets.
Betänkande, Herr von Hartmansdorff :
Jag instäm-* mer i det tillägg Herr Crusenstolpe föreslagit.
Om Ridderskapet och Adeln detsamma bi fidler, så vållar det ingen skiljaktighet i RiksStåndens beslut, emedan Utskottet fö-, reslagit detsamma i sine Betänkanden, och, enligt den upplysning bär blifvit meddelad, BorgareSlåndet bifallit det förra och BondeStåndet det sednare Betänkandet, hvad denna omständighet beträffar.
Hans Exccllence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om Ridd. och Adeln behagade bifalla LagUtskottets ifrågavarande Utlåtande.
Den i Februarii f. m. 77 Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln instämde i Hedervärda BondeStåndets ofvanomförmäldle beslut.
Ja jemte några Nej. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade, att, enligt hvad han tyckt sig finna, Ja hade öfverrösta!; Nej, samt Ridderskapet och Adeln således instämt i det af BondeStåndet i frågan fattade beslut.
Föredrogs ånyo och gillades LagUtskottets den 5 sistlidne Jannarii under N:o 15^ afgifne och den 22 i samma månad e. m. på bordet lagdé, Betänkande öfver väckt motion om stadgande af skyldighet för Domare, att uti alla till HäradsRätt instämde mål söka förmå parterne till förlikning.
Emot detta beslut reserverade sig Herr Rosenqvist ^ Fredrik Leonhard.
Föredrogs ånyo Lagutskottet den 5 sisth Januarii under N:o i58 afgifne, och den 27 i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande i anledning af väckte motioner om inrättande af FörlikningsDomstolar. 73 Den i Februarii f. m. Herr Munck af RosenschöldEberhard:
Jag skall åtminstone begära att få i Protocollet förvarad den anmärkning, att Lagutskottet i detta Betänkande synes hafva vidhållit sin vid flere tillfällen förut ådagalagda idee, att det är angelägnare att mångfalldiga anledningarne till ökade göromål för Domare, än att söka minska behofvet af dessa göromål.
Genom FörlikningsDomstolar skulle otvifvelaktigt en mängd rättegångar förekomhiaS, och beständigt nya anslag åt en ökad Domarepersonal icke behöfvas.
Sorn dock förslagen i detta afseen t •
‘ • ■ de vid ingen af de föregående Riksdagarne haft någon framgång, ehuru våra Domstolar sällan bjuda till, såsom deln åligger, att förlika mål, kan jag visserligen ej hoppas, att det vid denna skall röna mera bifall; hvarföre jag endast anhåller, att få denna min tanka i Protocollet antecknad.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde proposition till bifall på LagUtskottéts ifrågavarande Betänkande, hvilken med Ja besvarades.
Herr Rosenqvist ,, Fredrik Leonhard: jag anhåller att få till Protocollet anmäla min reservation emot det af Ridderskapet öch Adeln nu fattade beslut, i allo förenande mig med Herr Munck af Rosenschöld.
Uppå anhållan af Herrarne Cruseh3 Den i F e b r u a r i i f. m. 79 Stolpe, Magnus Jacob och Munck aj Rosenschöld, Eberhard, blef nu, vid förn jad föredragning., LagUtskottets den 19 sisll.
Januarii under N:o 169 afgifne, och den 25 i samma manad e. m. på bordet lagde, Utlåtanden öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o ii5 förut meddeldte Betänkande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående ansvar å den sorn bortförer andras minderårige barn, ånVö lagdt på bordet.
Föredrogos ånyo och biföllos följande BancoUtskottets den 19 sisth Januarii afgifne och den 27 i samma månad e. m. på bordet lagde* memorialer; N:o 99.
Med förslag angående grunderne för Liqvid då ett emot återbetalningsskyldighet i silfver erhållit
BancoLån kommer före utsatt termin att till sitt återstående belopp på en gång gäldas.
Med förslag till reglementariske föreskrifter i sammanhang med Rikets Ständers beslut om
Låns meddelande från Banken emot Punt af Tackjern.
Föredrogos å nyo och gillades nedanMmhde Stats- och BancoUtskottenS den 3 sisth December afgifne och den a5 derpå - ✓ 8o Den i Februarii f. m. följde Januarii e. m. på bordet lagde Utlåtanden: N:o 34.
I anledning af väckt motion öm understöd sf allmänna medel till fullbordande af Ystads Hamnbyggnad.
Angående understöd af allmänna medel till Hamnanläggning vid Staden Cimbritshamn.
N:o 36. öm understöd af allmänna medel till iståndsättande af Landscrona hamn.
Angående understöd af allmänna medel till befordrande af en Hamnbyggnad vid Lastageplatsen Hästholmen i Tollstads Socken, Lysings Härad af Östergöthlands Län. / Företogs till pröfning Stats- och BancoUtskottens den 3 sisth December under N:o 3y afgifne, och den a5 derpåföljde Januarii e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående understöd af allmänna medel till så väl Hamnbyggnad vid staden Halmstad, som upprensning ef Nissa A.
Herr Munck af Rosenschöld, Eher~ hardj anhöll om upplysning huru de öfrige 3:ne RiksStånden afgjort ifrågavarande Betänkande. jjn_ Den i Februarii f. m. 81 Undertecknad.
Riddarhus-Secr eter are tillkännagaf, att, enligt erhål
Ine officielle underrättelser, Preste- och BondeStånden hade bifallet Betänkandet, hvaremot BorgareStåndet återremitterat detsamma.
Jag är visserligen ej förundrad öfver, att Utskotten afstyrkt anslag, som skulle göra en Å mera segelbar, då fråga ej var Om någon canal.
Som jag uti Utlåtandet ej kunnat (inna något giltigt skäl för Utskottets afstyrkande, yrkar jag afslag derå.
Friherre Cederström, Jacob: Om Ridderskapet och Adeln nu skulle afslå Utlåtandet, och BorgareStåndet jemväl skulle afslå detsamma, när det till sistnämnde
Stånd åter inkommer, skulle ett afslag å ett afstyrkande innefatta ett bifall till sjelfva saken, och jag tror ej att det vore öfverensstämmande med rigtiga former, att på detta sätt komma till ett sådant resultat.
I öfrigt får jag fästa Herr Munck af Rosenschölds uppmärksamhet derpå, att det är första gången Utlåtandet är inne hos Stånden, och att det således, enligt den grundsalts han flere gånger yttrat, icke lämpligen bör afslås.
Jag ser nu först, att det är första gången Utlåtan(io H. 6 82 Den i F c b r u a r i i f. ra.
Jet är före, och jag önskar derföre icke afslag annorlunda, än genom återremiss; men som Ridd. och Åd. ej hunnit taga nog kännedom af Utlåtandet, enär det så nyligen inkommit, kan jag ej påräkna något biträde för min tanka om nyttan af en återremiss, utan afstår från begäran derom.
Hans Exccllence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla Stats- oell BancoUtskottens ifrågavarande Utlåtande.
Ropades Ja. Å nyo föredrogs Stats- och Banco-Utskottens den 3 sistl.
December under N:o 39 afgifne och den 25 derpåföljde Januarii e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående Låneunderstöd af allmänna medel till Hamnanläggning vid Jönköpings Stad.
Herr Rosenqvist af Åkershult, Fredrik Leonhard:
Om det är sannt att hvarje menniska har en så kallad kittelpunkt, eller svag sida, så har visserligen Borgmästaren Lindqvist träffat deli hos de sammansatte Utskotten.
Utskotten hafva i de föregående Betänkanden afstyrkt alla anslag till enahanda ändamål, som det förevarande, då det var fråga om Städerne på Skånska kusten, men när ordningen korn till Jönköping råkade Borgmästaren Lindqvist att ilämna Götha Canal, och då mäste ailä Den I Februarii f.
,nj. 83 fconsideralioner vika, och Utskotten tillstyrkte allt hvad han begärde.
Det var i sanning rätt gracieust af Hr Lindqvist, att han i stället för 8000 R:dr ej hegärde 80,000 R:dr.
Jag kan ej gå in på att, såsom Utskotten åberopat, härmed hör tillgå på Sätt Utskotten i ett föregående
Betänkande föreslagit i afseende å lånebiträdens beviljande lill Släderne Borås och Norrköping, nemligen att de erforderligé medlen skulle genom Riksgälds-Cöntoret upplånas emot lägsta möjliga ränta, för att derefter hållas Staden Jönköping tillhåll dä* ObligätionsSystemet skulle således derföre ligga tillgrunda och, hvad man än må säga derom, tror jag att det är den SämSta utväg man kan vidtaga.
När Utskotten i de föregående Bétänkandetne uraktlåtit ätt begagna denna utväg, hade de saklöst kunnat göra detsamma i förevarande fråga; ty Utskottens förmodan, att Götha Canal skall tillskynda Staden Jönköping så synnerliga förmåner j anser jag för min del för icke annat än luftslott.
Jag afstyrker derföre antagande af Utskottens förslag, med hänvisning lill Herr Grefve von Schwerins och Riksdagsmannen Nils Strindlunds deremot äfgifne reservationer, samt hemställer, Om det är consequent handlädt, ätt afslå anslag åt Städerne på Skånska kusten, och bifalla det nu ifrågavarande, derföre att Götha Canal häruti blifvit inblandad, samt huruvida det är luttsehligt att bereda Jönköpings 5o H. b* 84 Den i Febr nar ii f. m.
Stad större fördelar än de, man vill lemna de Skånska Släderne.
Som jag tror är Utlåtandet redan afgjort af de öfrige RiksStånden, och jag anhåller, att Herr RiddarhusSecreteraren ville meddela oss upplysning om de beslut, bern alde RiksStånd i denna fråga fattat.
Utlåtande är af de öfrige 3:ne RiksStånden bifallit.
Sedan de öfrige 3:ne RiksStånden redan bifallit Utlåtandet, är det helt och hållet likgiltigt huru Ridderskapet och Adeln beslutar, emedan saken då är afgjord.
Det är således öfverflödigt att upptaga ett ord af hvad Herr Rosenqvist anfört, utan fäster jag mig blott vid RiksdagsFullmägtigen Strindlunds reservation.
Han säger nemligen, att Staden Jönköping till detta företag ej lemnar högre bidrag, än som af Tabergs och Lerbäcks Bergslag godtgöres.
Detta är icke förhållandet; ty, på sätt i Utlåtandet finnes upptaget, hafva Bergslagen och Staden kommit öfverens, att under no år gemensamt bidraga, Staden med 4°° R:dr B:co årligen, och Bergslagen med i sk.
B:co för hvarje Sk:© Limsten och Malmsten, som för Bergslagens räkning under samma tid passerar Canalen emellan r> o i. t Februarii f. m. 85 Wettern och Munksjön.
Den senare afgift ten mäste således icke vara någon ersättning för den den förra.
Jag tillstyrker bifall till Utlåtandet.
Jag har äfven denna gången, såsom under hela Riksdagen, den lyckan eller olyckan att vara af olika tanka med Herr Tham.
Att tre Stånd bifallit
Utlåtandet tror jag icke bör vara ett skäl för Ridderskapet och Adeln att äfven bifalla detsamma.
För Herr Tham må det gerna vara en bevekelsegrund; för mig skall det aldrig blifva det, så länge jag har en egen öfvertygelse.
Kan det blifva ett skäl för beviljande af det ifrågavarande anslaget, alt Hamnanläggningen vid Jönköping är af vigt för Götha Canal, så må detta skäl gälla för Herr Tham, — på min öfvertygelse skall det icke hafva någon verkan, Jag anhåller om afslag å Utlåtandet, Herr Munck af Rosenschöld j Eberhard Zacharias:
Ehuru jag ej kan godkänna , att Utskotten i de föregående Betänkanderné afstyrkt beviljande af anslag till Hamnbyggnader i åtskilliga Städer på Skånska kusten och i Halmstad, och ehuru
Utskotten ej ansett dessa anläggningar för annat än vissa Städers och orters enskilta angelägenheter, de der icke medförde någon verkelig fördel för hela landets bästa, genom befordrande af närliggande orters uppkomst, Den i Fe br uf- m - •välmåga och trefnad, tillstyrker jag likväl bifall till det nu förevarande Utlåtandet.
Jag delar ,dock med Herr Rosenqvist den öfvertygelse!!, att om ej hamnbyggnaden i Jönköping haft relation till Götha Canal, Utskotten troligen ej tillstyrkt ett anslag, som i min tanka är af mindre nytta än t. ex. det för Hamnanläggningen i Cimbrits» hamn begärta.
Herr von Hartmansdorff, August: k anledning af de anmärkningar, hvilka här blifvit gjorde emot Utskotten, såsom skulle de motsagt sig sjelfva, då de tillstyrkt Lånebiträcle åt Staden Jönköping och afstyrkt anslag tili åtskillige andre
Städer, får jag endast fästa uppmärksamheten derpå , att de sistnämde Städerna begärde anslag, då Jönköping deremot endast anhållit om Lån, och att
Utskotten tagit i betragtando skillnaden emellan att skänka bort och att låna ut penningar.
Hans Excellenca Herr Grefven och LandtMarskalken framställde proposition till bifall å Utskottens ifrågavarande Utlåtande, hvilken med starka
Jg och några
Hvarefter Hans Excellenca förklarade, att, enligt hvad han tyckt sig finna, Ja öfverrösta!.
Nej, samt Ridd. och Adelil alltså bifallit Utlåtandet, Den i Februarii f. m. 87 Herr Rosenqvist anmälte sin reservation emot Ridderskapets och Adelns berörde beslut.
Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhardj hade inlemnat följande, som upplästes.
Ridd, och Adeln nu slutat den långa öfverläggningen i anledning af ConstitutionsUtskottets Memorial N:o 5i, med förslag till ändringar i TryckfrihetsFörordningen och till ny redaction af samma grundlag; hvarvid, med undantag deraf att Juryn blifvit bibehållen, nästan allt det öfriga ansetts, eldigt Höglofl.
Ridd. och Adelns tanka, böra för kommande Ständer till antagande eller förkastande framläggas; så, ehuru jag under sjelfva discussionen yttrat mina åsigter och utvecklat skälen, hvarföre jag ansett hela detta nya Grundlagsförslag oantagligt, vill jag dock uti protocollet hafva förvarad min reservation mot alla de nya förändringarne, synnerligast den, att utgifvare af Dagblad och periodiska Skrifter skola stalla Borgen eller nedsätta en contant summa, svarande mot Ett års Prenumerationsafgift för i5o Exemplar af den till utgifvande anmälda periodiska skriften.
Detta och alla band på den redan från sin primitiva syftning för mycket inskränkta Tryckfriheten, är en eftergift af Svenska Folkets rättigheter, sorn samma folks repre - 88 Deri i Februarii f. ra. sentanter, på sina Committenters bekostnad, visat sig så beredvillige att uppoffra.
Denna benägenhet, dessa hemburne offer på magtens altare, skola i seklers längd [vara hemska vittnesbörd om den liknöjdhet, hvarmed Pvikets Ständer, under den särdeles märkvärdiga och icke mindre långvariga Riksdagen åren 1828, 1829 och r83o, behandlat Frihetens Palladium.
Det är en skyldighet att för landsmän uppgifva orsaken, hvarföre jag icke deltagit i discussionerna öfver de partiella ändringarne i Tryckfrihels-Förorrlningen, som nu i 4 Plenidagar sysselsatt Högloflige Ridderskapet och Adeln; och detta är hoppet att kommande Ständer skola förkasta hela förslaget.
Deras större ömtålighet om Nationens fri- och rättigheter i förening med de Constilutionelle Institutionerne, är en borgen för denna förhoppnings fullbordande, Bifalla kommande Ständer dot, som rörande Tryckfriheten nu blifvit förklaradt vara Högloflige Ridderskapet och Adelns gemensamma tanka, så har jag sparat mig en mängd ändamålslösa anmärkningar, —- Sker motsatsen, så tillskrifver jag sådant den uppmärksamhet, som i en framtid skall fästas vid tidsandans och frihetens oeftergifveliga fordringar.
Den i F e b r u a r i i f, m. 89 Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan half till 3 e. na.
In fidem protocolli ' O. J. Lagerheim.
Måndagen d. i Februarii i83o.
Företogs val af de 6 Revisorer, hvilka, tillsammans med ett lika antal ledamöter af hvarje af de öfrige RiksStånden, äga att, innevarande år, öfverse och granska StatsVerkets, Bankens och RiksguldsContoirels tillstånd, styrelse och förvaltning.
Valförrättningen slutades klockan 8 om aftonen, då följande Herrar, genom de fleste rösterne, befunnos hafva blifvit till Revisorer utsedde, nemligen: röster Grefve Hamiltion, Gustaf Wathier, Landshöfding, f, d. JustitiseRåd. . . . 186.
Friherre Liljehorn, Gustaf, Öfverste . 173, Herr Hammarhjelm, Carl Fredrik, HofMarskalk 164.
Herr von Heyne, Georg, Öfvcrste Licutcnant 177.
Den i Februarii e. m.
Herr Nordenfelt, Olof, Kammarherre i83, Herr Heykenskjöld, Lndvig Detlof.
Öf yersteLieutenant i^3, Herr Printzensköld j Carl« uppläste följande: Såsom Ledamot af Höglofl.
Lagutskottet, torde det tillåtas mig, att inför Högh Ståndet anmäla ett inom Utskottet fattadt Beslut, som, efter mitt begrepp, icke så alldeles öfverensstämmer med RiksdagsOrdningens föreskrift, och hvilket beslut icke på annat sätt kommer till Ridderskapets och, Adelns kännedom, Ridderskap?! och Adeln torde tvifvels-, utan erinra sig, hurusom, när LagUtskottets under N:o io3 afgifne Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 58, angående ändrig i 18 och 19 §§ InteckningsLagen, härstädes den ii sisth November förevar, Ridderskapet och Adeln fann Utskottets förslag till förklaring öfver nämnde
Lagparagrapher icke leda lill det åsyftade ändamålet, utan antog i stället ett annat förslag, som af Hr JustitiaeRådet
Stråle i ämnet framställdes, samt derjemte inbjöd de öfrige Resp. RiksStånden att i dett?
beslut sig förena.
Eldigt de till Lagutskottet ankomne Den i F e b r u a r i i e. rn. 9'
ProlocollsUtdrag, hade Högvördige PresteSlåndet antagit inbjudningen, men Borgareoch BondeStånden, som redan bifallit Utskottets Betänkande endast med ett föga väsendtligt tillägg dervid å BorgareStåndets sida, hade icke funnit skäl att frånträda deras sålunda fattade beslut.
Enär således RiksStånden stadnati skiljaktiga meningar, uppstod inom Lagutskottet fråga, huruvida saken borde förfalla, och oaktadt min, af någre flere Ledamöter understödde, anmärkning, att d°t icke tillhörde Utskottet att härom besluta, utan att förhållandet med målet borde inberättas till RiksStånden, som allena ägde rätt att förklara, huruvida deras meningar voro hvarandra så motstridige, att frågan kunde såsom förfallen anses, visar dock det inom Utskottet vid tillfället förde Protocoll, hvilket det torde tillåtas mig uppläsa, att Utskottets pluralitet inlåtit sig uti en sådan pröfning, och ordentligen, med åberopande af 87 § Regeringsformen, beslutat det sakext skulle förfalla, Det är detta beslut, hvarå jag ansett mig böra fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet.
Om arne Stånd afslagit LagUtskotlets Betänkande och i och med detsamma äfven den motion, som till Betänkandet gifvit anledning, så hade tillämpningen af 87 § Reg.Formen tvifvels - 9* Den i Februari i e. ro. ulan hav varit på sitt rälta ställe.
Men för-» hållandet är icke sådant.
Motionären, Hr Friherre Boye, hade framställt de olägenheter, som uppkomma deraf, att inga grunder vore bestämda, hvarefter flere fastigheter, som för gemensam gäld äro intecknade, höra för densamma ansvara, i händelse dessa fastigheter varda styckade och komma i särskildte ägares händer.
Lagutskottet, som insett desse olägenheter, hade, såsom hufvudprincip för sitt förslag, antagit, att, för ofvannämnde fall, delning af den samfäldte gälden kunde emellan alla fastigheterna äga rum, dervid Utskottet, för sin del, ansett uppskattningsvärdet till allmän bevillning vara den tjenligaste grund för en dylik fördelning.
Detta förslag blef af aine Riksstånd gilladt.
Hr JustitiasRådet Stråles, af nine RiksStånd godkände lagförslag, hvilar äfven på den hufvudprincipen, att gälden hör emellan fastigheterne fördelas; men grunden för denna delning har ansetts höra sökas uti de värden, hvartill fastigheterna på offentlig auction varda försålde.
Således täcktes Ridderskapet och Adeln benäget finna, att samtlige RiksStånden i sjelfva principen för lagförändringen äro ense, samt att skiljaktigheten i deras meningar endast angar detaljerna, Enär nu ^3 § Riksdagsordningen förutsätter den händelsen, att RiksStånden i sina beslut öfver någon fråga stadna hul - Den i F e b r n a r i i e. m. 93 vudsakligen, eller till vissa delar, i skiljaktiga meningar, samt derjemte uttryckligen föresklifver, huru, i sådant fall, bör förhållas, så hade jag trott att Lagutskottet bordt låta denna grundlags-§ tjena sig lill efterrättelse vid behandliugen af förevarande ämne, men alldeles icke tillämpa 87 § Reg.Formen, hvilken endast har afseende på de fall, då 2:ne RiksStånd antingen bestämdt förkasta ett lagförslag, eller ock deruti göra sådana ändringar, som i både principer och detaljer helt och hållet strida emot hvad de arne andre RiksStånden i samma fråga beslutat.
Vid detta förhållande, och då det synes mig vara Rikets Ständers rättighet att veta resultatet af deras beslut, angående ifrågaställdte lagförslag, för att sättas i tillfälle att deråt bereda en med grundlagarne öfverensstämmande behandling i utan att i detta afseende bero af pluralitetens inom Lagutskottet vidtagne åtgärd, att förklara frågan böra förfalla, vågar jag vördsammast hemställa, att Utskottet mätte genom ProtocollsUtdrag förständigas, att till Rikets Ständer ej allenast inberätta huru frågan af deni blifvit afgjord, utan ock afgifva ett fullständigt motiverad t yttrande angående den behandling af ärendet, som Utskottet anser böra af de fattade besluten blifva följd; och då saken, såsom väsentligen inverkande på allmänna credilen inom landet, är af ganska 94 Den i Februarii f. m. stor vigt, hemställer jag derjemte, att
Utskottet måtte få sig förelagdt att inom åtta dagar afgifva dess utlåtande, så att Rikets Ständer må medhinna att ärendet till slutlig handläggning befordra.
Derefter uppläste Herr Printzensköldj följande:
Utdrag af Protocollet, hållet hos Rikets Högh Ständers LagUtskott di 22 December 1829; §•6, S. D. Sedan Lagutskottet, i anledning t»f derom väckte motioher, uti dess under N:is 58 och io3 meddeldte Betänkandet! äfgifvit
Förslag till ändring eller förklaring af 18 och tp §§ i Kongl.
Förordningen den 10 Julii 1818 öni Inteckning i fast egendom; Så föredrogos nu från sätntelige respective RiksStåhden ankomne ProtocollsI tdrag, innehållande Ståndens i denna fråga fattade Beslut, och hvaraf hufvudsakligen inhemtades: ätt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln samt Högvördige PresteSlåndet, med ogillande af Utskottets Förslag till förändring af förenämnde §§ i InteckningsLagen j beslutit, det borde desamma förblifva oförändrade sådane de nu lyda, likväl med den förklaring, att 19 § väl föreskrifver sättet för gemensam
Intecknings gäldande utur flere fastigheter) då desSa ärö uti gäldenär
Den i F e b r 11 a r i i e. m. 9^ rens eller ägarens harid, men icke utstakar den andel, serskildte ägare af fastigheter, sorn gemensamt äro för skuld intecknade, böra uti densammas gäldande deltaga; uti livilket senare afseende ofvannämnde 2:ne RiksStånd funnit för godt, att lill iakttagande stadga nödiga föreskrifter, hvilkas intagande i Utskottets Prolocoll ej syntes erforderligt; hvaremot Vällofl.