Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den är så vårdslöst eller otydligt uppgjord, att, derest åklagaremakten skulle ställa sig densamma till efterrättelse, följden måste blifva den jag nämnt.
Äfvenledes reserverar jag mig emot R. o. Ad:s nu sednast fattade beslut derom, att icke författningen skakl årligen från predikstolarna uppläsas, hvilket icke lärer vara af behofvet sä mycket påkalladt för någon författning som för denna, hvilken skall emot menige man i allmänhet gälla.
Flera delar af Utsk:s nu afgjordt» lagförslag liar jag ej kunnat godkänna, men jag
Den 14 April f. m. 399 reserverar mig hufvudsak ligen deremot, alt Utsk. icke uttryckt skilnaden emellan upplopp och uppror, ehuru skilnaden emellan dessa torde vara tydlig och stor.
För det sednare eller uppror torde erfordras öfverlagd plan.
En folkyra kan således såsom sådant först efter skedd undersökning af domaren qvalificeras, och såsom sådant eller uppror bör ej kunna qvalificeras en upprörd folkmassas tillfälliga och ögonblickliga skri, äfven om dervid våld skulle begås emot personer eller egendom, lif spillas eller trots visas emot offentliga myndigheten; ty allt sådant kan inträffa, om några druckna personer komma i delo med en polisbetjent.
För sådana fall finnes särskild lag, och derför behöfvas icke sådana lagbestämmelser, som, i denna lag förekomma.
Jag reserverar mig äfven emot Ståndets beslut, hvarigenom hvilken offentlig myndighet som helst blifvit berättigad att antyda en folksamling att åtskiljas.
Jag vill derföre icke jäfva Hr von Hartmansdorffs erfarenhet att till och med prester kunna vara passande att stilla uppror; men jag förundrar mig öfver, att icke han begagnat sig af denna erfarenhet och såsom Chef för ecclesiastikverket satt sig i spetsen för stadens andlige för att skingra folksamlingen vid Stadshuset år i838.
Måhända hade icke då några vidare åtgärder varit af nöden.
Det gifves en hel mängd författningar, som åtföljas af förordnande, att de skola, dels 2:ne gånger, dels en gång om året, uppläsas från predikstolarna , och af alla känner jag sannerligen ingen , som är mera angelägen för den allmänhet, för den kast, som finnes i städer, der garnison är förlagd, att blifva kungjord, eller mera angelägen för hopen att erinras om, än denna.
Jag anhåller således att få reservera mig emot det beslut, som R. o.
Ad. sednast tog derom, att densammas kungörande från predikstolarna en gång om året skulle vara fåfängt.
Grundlagen föreskrifver, att den sig reservera vill, skall göra det i skickliga termer.
Jag hemställer om Hr Munck af Rosenschöld har i skickliga termer författat sitt anförande såsom reservant, och begär för öfrigt icke någon vidare åtgärd.
Jag anhåller kortligen att få instämma i Hr Cederschjölds reservation.
Landtm, yttrade, att Utsk. näst före sitt förslag hemställt, att K.
M:s nåd. propos. i detta ämne ej måtte bifallas; då R. o.
Ad. nu med några förändringar antagit det förslag Utsk. framställt, torde R. o Ad. finna, att något särskildt yttrande öfver denna hemställan icke erfordrades.
Yid förnyad föredragning biföll R. o._ Ad.
StatsUtsk:s den i5 sistl.
f 400 Den 14 Aprilf. m.
N:o 45o, i anledn. af dels väckt motion om lönebidrag för inlösen af landshöfdingeaccorden , dels K.
M:s i detta ämne aflåtna nåd. skrifvelse.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den i5 sistI.
N:o 4^2, * anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse, ang:de ett särskildt anslag för K. theatern, motsvarande de för denna inrättning i stat uppförda summor, hvilka R.
St. förklarat böra med 1840 års slut upphöra.
På begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., upplyste lindert.
R i d d. S e c re t., att detta utlåt, blifvit af alla tre de öfriga Stånden bifallet.
Det är således, oberoende af R. o. Ad., redan afgjordt.
Jag får då blott förklara, att jag nu såsom tillförene anser delta anslag vara ett ibland dem, som bort beviljas, utan afseende derpå, att det icke blifvit i den ordin. statsregler:n upptaget.
Ehuru det numera är alldeles förgäfves att åtgöra något i denna fråga, sedan betänk, redan är af 3 Stånd bifallet, kan jag dock icke undgå att yttra, att det bade varit så mycket mera skäl att denna gång ingå på bifall till K.
M:s nåd. propos., som bifall lill anslag redan en gång hade emanerat från 3 Stånd, nemi. från R. o. Ad. samt PresteSt. utan villkor och från BorgareSt. med villkor.
Sedermera, och till följe af en inbjudning, afstod BorgareSt. från sitt beslut och instämde med BondeSt., hvarefter anslaget blef genom förstärkt StatsUtsk. afslaget.
Således inträffar den märkvärdiga händelsen, att sedan ett anslag blifvit beviljadt af 3 Stånd, har det ändock nu blifvit afslaget.
Jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, täcktes framställa propos. lill afslag å betänk.
, på det åtminstone en opinionsyttring från R. o. Ad., i motsatt syftning med de öfriga Stånden, härutinnan måtte äga rum.
Hr Rosenblad, Bernil.: R. o.
Ad:s beslut kan icke inflyta på ärendets definitiva afgörande ; men jag tror det skulle vara lämpligt för R. o. Ad. att uttrycka samma opinion, som R. o. Ad. vid ett föregide tillfälle uttryckt, och får derföre vördsamt anhålla om propos. på afslag å utlåtandet.
Äfven jag anhåller om propos. till afslag på detta betänkande.
Hela frågan har från början lill slut vid riksdagen blifvit förd på sidan 0111 de former, som våra grundlagar bestämma, och delta sista betänk, afstyrker anslag, endast derföre, att det blifvit genom förstärkt StatsUtsk. borlvoteradl, hvilket icke är något Don 14 April f. m. i grundlagen bestämdt skäl, ty en K. propos. skall besvaras.
Jag begär propos. till alsing.
Lei j o n b u fv 11 d , Abrah.:
Jag skall icke besvära R. o. Ad. med alt afhöra en deduction i denna fråga.
Den är en gengångare of ämnen, som redan varit bär debatterade och sorn genom majoritetens beslut blifvit afgjorda.
Jag anhåller om propos. till bifall å betänk., hvilket, efter min öfvertygelse, är fullkomligen i conseqvens med livad som bör ske och som i andra frågor blifvit af Ståndet godkändt, nemi. alt man icke får undra beslut, som blifvit en gång fattade.
Hr M u n c k af Rosenschöld, N i I s R u d o
I p h; Jag in - stämmer fullkomligt med Hr Rosenblad deri, att R. o. Ad. ville handla i conseqvens med ett föregående beslut uti en likadan fråga, nemi. det beslut, sorn fattades för några plenidagar sedan, i anledn. af Konungens propos. om ett anslag för Stats-cont., då Utskts betänk, blef bifallet.
Om raan vill söka likheter, så bör man väl egentligen göra det inom det mål, som är förbanden. R. o. Ad. har beslutat anslag till theatern, då det var fråga om alt uppföra det på ordinarie statsreglering.
I öfverensstämmelse dermed lärer väl R. o. Ad. äfven vilja bifalla anslaget, då fråga är om dess uppförande på extra-statsregleringen.
Nu, då StatsUtsk. tillstyrkt alt intet sådant anslag på extra-slalsregleringen må uppföras, så lärer väl öfverensstämmelse!! i R. o. Ad:s beslut fordra alt Ståndet afslår Utsk:s betänkande.
StalsUlskts utlåt.
N:o 4^2 blef af R. o. Ad. bifallet. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. £ lill 3 e. rn.
Onsdagen den i4 April 184* •
Upplästes lill justering och godkändes nedanuämnda 23 H. 5i Den 14 April c. ni. från Exped.Utsk. inkomna förslag till R.
St:s underd. skrifvelse)' till K. M., nemi.:
Nro 289, med öfverlemnande af förnyad instrnction för R.
Sirs revisorer, i hvad som rörer deras befattning med statsverket; varande detta förslag å t följd l af en bilaga tinder samma nummer, innefattande sjelfva jnstruclionen; N:o 290, angrde ett särskildt anslag till befrämjande af göromålens behöriga gång inom Stalscontorel; N:o 291, ang:de tiden för nästa revision af stals-, banco- och riksg. verkens räkenskaper och förvaltning; N:o 292, angrde handlingars aflemnande från Statsexpeditionerna till Riksarchivet:
Nro 293, ang:de understöd till de brandskadade i staden Falkenberg; Nro 294, ang:de tillämpningen af föreskrifterna 0111 kronobrefbäringen; N:o 991), om postförfattningarnes öfverseende, sammanförande oell utgifvande på trycket; N:o 296, i anleda, af vackt fråga om förhöjd skjutslega vintertiden emellan Grisslehamn och Eckerön , samt ang:de befrielse från skyldigheten för Wäddö sockens innevånare att underhålla vissa byggnader vid Grisslehamn; N:o 297, a 11 g:de ersättning till rotehållarne för slitning af sohlaternes klädespersedlar, 111. in. under arbetscominenderingar för enskildta bolags eller corporationers räkning; N:o 299, angrde stadgande!) för förliknings-comiteer; N:o 3oo, ang:de framtida indragning af Bergs-collegium; Nro 3oi, angrde ågärder i afseende på den afgift, som under namn af bro- och quai-afgift uppbäres för till Stockholm sjöledes inkommande målbara varor.
Upplästes eli från BorgareSt. ankommet prot.utdr. af den 6 dennes, af innehåll, att Ståndet, vid föredragning af StatsUtskrs utlåt.
N:o 455, i anledn. af anmärknrr vid betänk.
Nro 4'° ang:de ett föreslaget låneunderstöd för stadsförsamlingen i Carlskrona, med afslag å hvad Etsk. i denna Båga yttrat, till Carlskrona pastorat af statsmedel beviljat ett lån af 12,000 rrdr, med villkor att det återbetalas med 5 proc. årligen å det primitiva capitalet, kommande af denna årliga inbetalning tre proc. atl beräknas såsom ränta och återstoden alt afgå på capitalet; och hade Ståndet inbjudit MedStånden alt sig i detta beslut med BorgareSt. förena.
Det är upplyst att för bestiidande af ecciesiastik-utgifterna inom Carlskrona pastorat ei fordras en summa afvid pass 4i900 rrdr; uti hvilken summa, sedan församlingsboernes förmögenhet blifvit tagen i anspråk, uppstår en brist af 4 ä 5oo r:dr.
Oförmågan att fylla bristen är afgjord och af consistorium och Den 14 April c. m. 4o3 kronoombud lieviltnnd, och denna oförmåga verkar menligt i åtskilliga riktningar.
Den hindrar en högst nödig befunnen reparation å de tvenne kyrkorna, af hvilka den ena redan är kommen långt i förfall.
Om detta förhållande får fortgå, så inser man lätt, att reparationskostnaden skall blifva i betydlig uiån större, än om reparationen snart verkslalles.
Den andra riktningen, lili hvilken denna oförmåga menligt verkar, är den, att den hindrar att kalla pastor till pastoratet.
Stadsförsamlingen i Carlskrona har alltsedan l83i varit i saknad af ordinarie pastor.
De ecclesiastik» ärendena hafva blifvit bestridda af vicarier till föga båtnad för församlingen.
Till afhjelpande af dessa olägenheter, och då man förutser att någon sökande utaf synnerlig förtjenst icke skall finnas till ett pastorat, der lönen blott uppgår till några hundra r:dr, och således är sämre än i det klenaste pastorat på landet, oberäknad! att lefnadskostnaden i staden är större än på landet, har PresteSt. beviljat 20,000 r:dr, att för delta ändamål såsom lån upptagas af Carlskrona stadsförsamling. fiorgareSt. har deremot inbjudit de öfriga Stånden att förena sig liti dess beslut om 12,000 r;dr för detta ändamål.
Jag tillåter mig tro, att Ståndet icke skall vara mera kargt, då fråga är alt undsätta Carlskrona, än det vai it vid andra tillfällen, då allmänna anslag till lån ansetts nödiga.
Jag anhåller derföre att R. o. Ad. behagade antaga inbjudningen.
I följd af den befallning jag, såsom statssecreterare, haft med Carlskrona pastoral, kan jag bekräfta de af Frih.
Nauckhoff omnämnda svårigheterna lör reglering af detta pastorats ecclesiastikväsende.
Jag instämmer derföre med honom i anhållan, alt R. o. Ad. mätte bifalla IiorgareStis inbjudning, desto hellre, som PiesleSt. har sträckt sin välvilja för denna stads ecclesiaslikverk ännu längre, i det att Ståndet beviljat 20000 r:dr, då RorgareStis inbjudning blott angår 12,000 r:dr.
Då jag speciell har mig bekant den nödställda belägenhet, hvaruti Carlskrona stadsförsamling sig befinner, så får jag vitsorda Frih.
Nauckholfs uppgifter och anhålla 0111 bifall till inbjudningen.
Jag känner visserligen icke förhållandet med den nödställda belägenhet, hvaruti Carlskrona stad kan befinna sig i afseende på dess ecclesiastik» angelägenheter; men det förefaller mig något besynnerligt, om eli lån af 12,000 r:dr skulle beviljas, för att skalla Carlskrona stad en pastor, särdeles som löneförhöjningen, i händelse lånet för sådant ändamål är påräknadt, icke kunde komma alt räcka längre än lånet linge innehafvas.
För min del kan jag icke biträda den meningen, att R.
St. för sådana ändamål skulle lemna låneunderstöd åt enskilda communen.
Jag har icke kunnat af prot.utdr. in - 4°4 Den 14 April c. m. hemta något bestämdt ändamål, hvartill länet skulle användas.
För alt icke upptaga R. o. Ad:s lid har jag undvikit att ingå uti detaljer.
Jag trodde mig icke hafva sagt, alt detta lån utaf 12,000 r:dr behöfdes för att köpa Carlskrona stad en prest; men jag har sagt, att den behöfdes för åtskilliga ecclesiastika behof, hvaribland jag vill nämna presterskapets aflöning, kyrkobetjeningens aflöning och kyrkornas reparation.
Jag behöfver blott bålla mig lill den sistnämnda artikeln, ty kyrkorna äro så förfallna, att deras iståndsältande utan tvifvel medtager bela summan.
Om reparationen icke snart företages, är det fara värdi att dessa byggnader sönderfalla.
Jag har trott att dessa omständigheter skulle innefatta tillräckligt skäl för R. o. Ad. att bifalla inbjudningen.
Hr von Hartmansdorff; Egentliga skälet hvarför detta låneunderstöd bör beviljas, är att kyrkorna eller kyrkan behöfver repareras.
För sådant ändamål hafva R.
St. vid föreg:de riksdagar beviljat fieifalldiga lån.
Församlingsboerne hafva flera andra utgifter att bestrida än till kyrkornas underhåll.
Alen i den mån lättnad vinnes derutinnan, äro innevånarne i stånd att bättre aflöna preste».
Det är på sådant sätt, som delta låneunderstöd indirect kan verka till anskaffande af en skicklig kyrkoherde inom pastoratet.
När nu, såvida jag riktigt fattat inbjudningen, fem proc. ränta på länet erbjudes; sä kan jag icke finna hvarföre man ej skall bevilja detsamma, särdeles i en tid då R.
St. hafva penningar till öfverflöd.
Uppå derefter framställd propus, blef den gjorda inbjudningen af R. o. Ad. antagen.
Föredrogs ånyo StatsUtskrs den i5 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 4^3, i auledu. al K.
M:s nåd. propos., ang:de anslag till arfvode» för adjungerade ledamöter i Svea och Götha Hofrätten.
Sedan det af K.M. äskade anslag till ordinarie ledamotsplatser inom K. M:s och Rikets Svea och Götha Hofrätten olyckligtvis blifvit, genom votering i förstärkt StatsUtsk., afslaget, och K. M, i anican, deraf, uti särskild nådig propos. af den 15 sisth Fehr., begärt ett årligt extraanslag af 3,y5o r:dr för adjungerade ledamöter inom samma Hofrätter; så har Högh StatsUtsk. uti dess, medelst delta betänk., derå afgifna svar förklarat, det Utsk. ansåg frågan om adjunctionsmedel vara alldeles densamma, som den genom förstärkta StatsUtskts beslut afslagna frågan 0111 ordinarie löner, och på sådan grund afstyrkt anslagets beviljande.
Jag för min del kan icke lika med StatsUtsk. anse frågan om förökande af ordinarie hofrätlsledamölernes antal vara densamma eller ens lika med den nu förevar., som en - D e ii 14 April e. in. dast afser anslag lills vidare för ett beliöfligl antal adjungerade ledamöter.
Visserligen är i båda fallen fråga om penningar, men dessa gifvas under helt olika villkor. l)e ordinarie ledamöterne kunna nemi. icke, utan alt på indragningsstat få behålla sina löner, entledigas, äfven om behofvet af större arbetsbiträde upphör; då deremot så val de adjungerade ledamöterncs som deras löners tillvaro endast är tillfällig och blott räcker så länge behofvet deraf ännu förefinnes, och R.
St. dertill vilja lemna anslag.
— Att för öfrigt ett trängande behof af större arbetsbiträde inom ifrågavar.
Hofrätten för närvar, verkligen i hög grad är för banden, torde ingen, som behagat taga notis om de handlingar, som i delta hänseende kommit StatsUtsk. tillhanda, kunna bestrida.
Då jag nu tror mig hafva visat, all frågan 0111 adjunctionsmedel ingalunda är densamma, som förstärkta StatsUtsk. en gång förut redan afgjort, och det utaf Utsk. anförda skäl, hvarför Utsk. ansett sig icke kunna upptaga saken, således förfaller, anhåller jag att betänk, måtte blifva till StatsUtsk. återremitterad!, och alt Utsk., efter närmare öfvervägande af de omständigheter, som ådagalägga alt anslaget är af behofvet oundgängligen påkalladt, behagade tillstyrka detsamma.
I likhet med den sista väl da talaren, anser jag, att StatsUtsk. utaf den anförda omständigheten icke hade bort finna sig förhindradt alt bevilja det af K. M. i förevar, hänseende äskade anslag.
Otvifvelaktigl är, att Hofrätternes göromål, som årligen tillväxa , numera äro i hög grad betungande.
St. hafva under riksdagen ingått lill K.
M. med anhållan 0111 upphäfvande af lagmansrällernn och, 0111 jag icke missmiimer mig, äfven af åtskilliga fora pr i vi I eg i u t a, hvarigenom Hofrätternes göromål komma att ökas minst med 5o proc., ehuru de hittills varit öfver höfvan tryckande.
Uti Hofrätlerna öro merendels alltid några personer adjungerade, på det alt göromålen må någorlunda medhinnas.
I Svea Hofrätt händer ofta, all en adjungerad ledamot icke erhåller mera än q h 10 r:dr i qvartalet, och han bekommer således emellan 3o ä 4° '"dr lör ett vigtig! och mödosamt arbete under ett belt år.
Huru vill man begära, ali domarecorpsen på sådant sätt skall upprätthållas.
Jag förenar mig i anhållan 0111 ålerremiss och hoppas att StatsUtsk. icke förbiser de grundade och vigliga skäl, sorn tala för anslagets beviljande.
A uek arsvärd, Au g.:
Förevar, ämne synes mig sönderfalla uti 2:ne särskilda frågor.
Den ena rör behofvet af adjungerade ledamöter inom Götha Hofrätt.
Denna fråga vill jag icke bestrida.
Jag vill fast mera sälta fullkomlig tro lill de upplysningar, sorn blifvit meddelade; men den 2:dra frågan är den, huruvida, under sakernas nu var. ställning, anslag kau af StatsUtsk. dertill beviljas.
Mig förer
Dau i4 April e. m. faller åtminstone, i likhet med hvad StatsUtskts majoritet yttrat, att vi genom voteringen i förstärkta StatsUtsk. redan hafva erhållit ett R.
St:s beslut i saken; ty om del nu heter adjungerade ledamöter, till hvilka anslag begäres, då de förut kallades ordinarie ledamöter, så är dock personalen i begge fallen densamma, och således vet jag icke, huruledes man skall kunna anse denna såsom en annan fråga än den, som först framställdes och genom förstärkta StatsUtsk. blifvit afgjord; hvarföre jag lör min del, som deltagit i StatsTJtskrs beslut, får yrka bifall lill hvad StatsUtsk. föreslagit, desto hellre, som det står i ren conseqvens med de beslut, som i likartade fall af StatsUtsk. blifvit fattade.
Förhållandet med adjungerade ledamöter är helt olika än med ordin, ledamöter.
De förre kunna tillfälligtvis behöfvas t. ex. under riksdagar.
De ordin, ledamölerne, sorn tillgodonjuta tjenstledighet, för att bevista riksdagen, afstå icke sina löneinkomster.
Hvarifrån skall då den, som förrättar tjernsten, bekomma ersättning derför?
Folden tid en ledamot af sjukdom kan vara hindrad alt förrätta sin tjenst, afstår han icke heller något af sin lön.
Bär uppstår således samma förhållande.
St. hafva icke visat någon slags generositet mot de juridiska verken.
Lönerna äro i sanning så obetydliga, att ledamöterne icke kunna afstå något, och tjensterna måste således i ofvan anförda fall af undra personer förrättas för intet, ty jag kan icke beräkna den obetydliga skilnaden emellan talg- och vaxljus.
Då en tjensteman i Hofrätten adjungeras, erhåller han nemi. vaxljus i stället för talgljus, som han förut bekommit.
Man har såsom skäl till bifall på detta betänk, här åberopat det förut i förstärkta StatsUtsk. fattade beslutet i fråga om anslag till förökadt antal ordin, ledamöter.
Jag får i anleda, deraf erinra hvad jag till vederläggning af detta skäl nyss anfört; och skulle för min del tro, att anlednln till beslutet inom förstärkta StatsUtsk. varit den, att man icke ansett sig böra tillstyrka eller bevilja anslag lill flera ständiga ledamöter inom dessa Hofrätler, enär det länge varit fråga om att uppgöra en annan arbetsordning inom desamma, hvarigenom ärendenas skyndsammare behandling skulle kunna befordras.
Om, såsom jag förmodar, detta varit egentliga skälet till förstärkta StatsUiskrs åtgärd, så lär val hinder i allt fall icke möta, att åtminstone tills vidare bevilja anslag för tillförordnade ledamöter, intilldess en sådan arbetsordning hinner blifva uppgjord och fastställd.
Utaf de 2:ne stridiga meningarna synes den ena åsyfta , att målen på något, och den andra, alt de på intet sätt måtte blifva afgjorda. K. o.
Ad. har således att välja emellan den ena och den andra åsiglen.
StatsUtsk. röstar för, att ärendena på intet Dg n 14 April e. in. sätt matte nfgöras, ehuru en nf dess ledamöter förklarat, alt lian erkänner beliofvet af flera hofrällsledamötir för malens afgörande.
Han vill likväl icke medgifva medel dertill, emedan frågan skall en gång förut hafva varit underställd RiksStms ompröfning och då blifvit afslogen.
För min del tror jag lika med reservanten, Hr Prosten Stenhammar och de värda ledamöter, sorn här yttrat sig i samma syftning, att det är skilnad emellan ordin, löneanslag åt ständiga ledamöter, och tillfälliga arfvoden åt adjungerade.
Jag vill dock icke trötta R. o. Ad. med att upprepa skälen för denna åsigt.
Den, sorn äger någon kännedom både om embetsinannaförhållanden och om anslag, lär utan tvifvel afven inse luiru dermed sig förhåller.
Men äfven om det vore samma sak, är jag beredd att rösta för anslagets beviljande ; ty om man skulle säga, att emedan R.
St. vid en riksdag afslagit ett anslag, skulle det icke kunna vid densamma beviljas, om ny propos. af Konungen gjordes; så skulle man hafva orätt.
Man ville då nemi. förklara, att emedan ett misstag kunnat äga rum uti ett Stånd elier ett förstärkt StatsUtsk., eller i hvilken votering som liebst, der möjligtvis utgången berott derpå, att en ledamot, som velat säga nej, varit tillstädes, men andre, som velat säga ja, varit frånvarande; sa finge någon rättelse icke äga rum, ebvad påföljd misstaget iin kunde för det allmänna bästa medföra.
Om vi på det siittet förfara, så erkänna vi med detsamma, alt det icke inför Rikets bästa som vi här komma tillsammans och rådpläga, ulan för alt göra våra egna meningar gällande, de må vara för Riket huru ofördelaktiga som helst.
Ett så envist handlingssätt kan jag icke gilla, och jag förmodar att R. o. Ad:s fleste ledamöter icke heller göra det, utan lika med PresteSt. bevilja återremiss.
Om den icke beviljades, om inga medel ansloges, hvad blefve följden?
Jo! om jag rätt minnes, alt fyra ledamöter komma alt fattas i Götha Hofrätt, och en i Svea Hofrätt; att således 5 rotlar komma att ligga nere.
Huru skall det då gå med målens afgörande?
Troligen så att brottmålen, som icke få uppskjutas, blifva föredragna , men att de civila målen förblifva oafgjorda.
Man lottar vanligtvis om hvilka mål, som skola mottagas af den eller den ledamoten.
Då finge man lotta om hvilka mål, som skulle falla på de döda rotlarna, på R.
St:s eller StatsUtskis, eller huru man ville kalla dem.
De rättsökande linge då förnimma, på hvad sätt deras angelägenheter blifvit vårdade vid denna riksdag, då penningai ne öfverflödat.
Det vore väl säkraste sättet att få rättelse vid ett kommande riksmöte; men jag beklagar de rättsökande, hvilka komma alt under tiden vänta på afgörande af deras mål fem år längre, än de eljest behöft göra.
Vid en uppmärksam genomläsning af detta betänk., har jag, lika med hvad 4«3 Den it\
April e. ni. reservanten Prosten Stenhammar anfört, trott mig finna, att någon sådan likhet emellan de båda anslagsfrågor, som i betänk. omnämnas, icke förefinnes, som skulle kunna lägga grundlagsenlig! hinder i vägen för bifall lill K.
M:s nåd. framställning om anslag af medel lill aflöning åt ett redan länge befintligt och ytterst behöfligt antal adjungerade ledamöter uti Svea och Götha Hofrätter, oaktadt K.
M:s nåd. propos. om anslag lill löner åt ett ökadt antal ordin, ledamöter i dessa Hofrätter blifvit af R.
St., förmedelst votering i dess förstärkta StatsUtsk., afslngen.
Jag fin ner nemi. en stor skilnad emellan den första K. proposm om ett ökadt antal ordin, ledamöter och K.
M:s sednare nåd. skrifvelse , att den fond eller det anslag, som är lemnadt till adjunclers aflöning , måtte ökas till det i samma K. skrifvelse utsatta belopp.
Grunderna härför visa sig uti sjelfva betänk., hvaraf inhemtas, alt K. M., uti sin nåd. skrifvelse, meddelat Hofrätterues egna framlagda upplysningar öfver förhållandet, det nemi., att nu existerande adjuncler upphöra med tjenslgöringen, såvida de icke till sin utkomst erhålla så mycket, alt de möjligen kunna fortfara med deras vigtiga befattning.