Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot inser jag alldeles ej något ondt uti, utan tverlom ganska bra, att de som verkligen kunna betala, blifva tvungne alt göra det; så att slaten ej består dem fullkomligt fri undervisning.
I alla fall är utgiften af 20 r:dr b:co för den som liar råd dertill högst obetydlig, emot hvad det' skulle kosta att på annat sätt uppfostra barnen ; isynnerhet om man derjemte lager i betraktande att de afgifter till lärare som för närvar, äro en plägsed att gifva skulle helt och hållet försvinna, och hvilka dock ej äro så obetydliga; jag vill ej tala om dem här i Stockholm, men om de diverse utgifter, sorn på andra ställen gifvas till lärarne.
Denna frå ga är i alla fall redan afgjord, så ali det torde ej löna mödan att derom vidare orda.
Hvad beträffar StatsUtsk:S befogenhet att öka det begärda anslaget, så är det alldeles icke någon sjelftagen myndighet af StatsUlsk. alt så göra, utan det har dertill varit föranledt af en enskild motion, hvilken yrkat detsamma.
Det är naturligtvis StatsUtsk:s såväl rättighet som pligt att upptaga äfven enskildla motioner jemte den K. propos., på hvilken StatsUtsk. byggt sitt tillstyrkande af anslaget i sin helhet; hvilket tillstyrkande jag anhåller att R. o. Adj mätte antaga.
Jag är hufvudsakligen förekommen af Hr Silfverstolpe och Frih. Tersmeden, och har egentligen ingenting att tillägga lill hvad de sagt.
Jag ville blott beklaga det missförstånd, som här ägt rum i anledn. af riksdagsmannen Strindlunds reservation.
Jag tror ej, att det här verkar så mycket, men törhända på ett annat rum.
Att på en gång öka statsanslaget och öka skolafgifterna, låter verkligen besynnerligt; men om man närmare granskar detta förhållande, så finner man, att just genom den af StatsUtsk. föreslagna tillökningen i maximum af skolafgiften, minskas eller beredes möjlighet att minska afgiften eller låta den hel och hållen upphöra för de medellösa.
I annat fall kunde ej eftergift ske för de behöfvande, som begagna skolan.
Jag fäster uppmärksamheten derpå, ty det är verkligen vigtigt för en mängd personer, som tro sig uteslutna från skolan, under det man blott ökat afgiften för dem, som hafva råd att betala.
Utan att anse mig behöfva vidare yttra mig, får jag blott tillägga, att jag önskar bifall till denna punkt.
Jag beklagar alt ingen af StatsUtsk:s ledamöter, som yttrat sig nu, voro närvar, då jag först log mig
Den 6 Maj e. m. 415 friheten yttra mig om den svårighet, söm föbefinnes att i de Utsk:s utlåt, vidfogade hilagor finna rätt pä de siffror som man förväntat sig att der skulle finnas, sedan man läst utlåt.
Det innehåller nemi. ett förslag till tillökning af 90,000 r:dr, under det att i tabellen slår en tillökning af 90,298 r:dr 6 sk.
Skilnaden är väl ej stor, men en tabell, sorn bifogas Utsk:s utlåt, mäste vara presist öfverensstämmande med hvad i Ulsk:s utlåt; är sagdi; och är den ej öfverensstämmande dermed, så är del fel, antingen i utlåt, eller i tabellen, och då mäste detta fel rättas.
Måhända är felet hos mig; men jag har icke varit i stånd alt i de mig förelagda handlingar finna lösningen till denna gåta.
Dernäst anmärkte jag att den öfvergångsslat, som är bifogad Ulsk:s utlåt., uppgår till 330,877 r:dr 4 sk. 1 r:st., men i tabellen (som skulle upptaga allt hvad som för läroverken anslås, och som således enl. min tanka skulle öfverensstämma med den stat, som omfattar alla de läroverk för hvilka anslag äro i tabellen under rubriken ”Elementar-läroverken” intagna) denna summa uppgår till 277,715 r:dr 22 sk.
Således är i tabellen upptagna några och 50,000 r:dr mindre, än sorn upptagas i den öfvergångSstat, hvilken är StalsUtsk:s utlåt. bifogad.
Någon förklaring häraf inåste åstadkommas, i fall jag åtminstone med min röst skall kunna tillstyrka bifall till denna punkt.
Jag trodde att en så stor skillnad ej gerna skulle kunna förefinnas utan att något skäl dertill funnes, och delta skäl har det åtminstone ej lyckats mig alt utfinna.
Om ej någon upplysning häruti kan vinnas, så torde R. o. Ad. finna, att en återremiss af utlåt, är i afseende på summeringen nödvändig.
Skulle nu äfven denna upplysning här kunna lemnäs, så anser jag likväl en återremiss nödig, ty jag kan ej inse orsaken och ändamålet med dessa 90,000 r-.dr, så vida ej man vill inskränka sig till hvad Hr von Hartmansdorff mot mig anfört, nemi., allom anslaget ej är tillräckligt för ändamålet, så är man åtminstone ett godt stycke på vägen.
Det1 medgifver jag visserligen, och jag vill ej utlåta mig i afseende på ändamålet i öfrigt, huruvida den nya skolmetoden har företäde framför den andra till dön grad, sorn motsvarar kostnaderna; men jag vill endast att det för R.
St. af StätsUtsk. skall utredas, att det ändamål, som Utsk. tillkännagifvit sig afse med detta anslag och tillkännagifvit skola vinnas med anklaget, alt det verkligen äfven blir vunnet, om R. 8t. bevilja ett' sådant anslag.
Här tyckes likväl alt Frih.
Tersmeden tillkännagifvit, att StalsUlsk:s utlåt, skulle vara öfverensstämmande med de grunder, sorn äro intagna i stalsråds-prot. öfver ecclesiastik-ärenden, hvilket är bifogadt den K. proposm.
Jag har då sett efter i delta prot., och der säges att det fordras, för att, på sätt Utsk. säger, ernå ett slutligt ordnande af elementar-iärover/een, (hvilket Utsk. anser med 90,000 r:dr kunna göras), 125,000 r:dr, hvaraf 60,000 skulle beräknas inflyta af skolungdomens afgifter.
StatsUtsk. har, efter hvad Frih. Tersmeden och Hr Silfverstolpe upplyst, ansett dessa afgifter vara för höga och deras totalbelopp böra 410 Den 0 Maj e. m minskas med 25,000 r.dr. 25,000 r:dr från 60,000 återstå 35,000.
35,000 från 125,000 återstå 90,000; men läser man vidare i ifrågavar. statsråds-prot., så belinnes det att i denna plan är äfven afsedt frånskiljandet från skolan af de prebendepastorat, som för närvar, äro densamma tillerkända, uppgående till 15,000 r:dr.
Sammanlagdi med några småsummor, som äfvenledes äro i prot. upptagna, skulle det vara 23,000 r:dr, sora StatsUtsk. ej omtalat såsom erforderliga, och hvartill det ännu mindre föreslagit något anslag, att fylla bristen med.
Således, om äfven i öfrigt ändamålet skulle vinnas på det sätt, som i prot. är uppgifvit att samma ändamål kan vinnas, så kan jag dock ej inse alt det på sätt StatsUtsk. föreslagit kan vinnas helt och hållet, enär dertill fordras ytterligare anslag.
StalsUtsk:s förslag är således afpassadt på så sätt, att man kommer, som Hr von Hartmansdorff yttrat, ett stycke på vägen, och längre än K.
M. ansett för närvar, kunna fordras eller kunna af R.
St. äskas; men man hinner ej fram till det mål, dit man vill, och som StatsUtsk. begär att man skall hinna till med detta anslag.
Detta är i min tanka ett fel i utlåt., hvarföre jag yrkar ålerremiss, på det att StalsUlsk. måtte antingen häfva mina tvifvelsmål, eller ådagalägga misstaget i mina beräkningar, eller också ändra sitt förslag, så att det öfverensstämmer bättre med del åberopade statsråds-prot., hvarifrån StatsUtsk. ej kan hemta försvar för sitt utlåt.
Det är mig okärt, att ännu en gång behöfva uppträda i denna fråga; men saken är af mycket stor vigt.
Jag blef bär på f. m., då jag ej ville bevilja den begärda årsafgiften af 20 r:dr för hvarje lärjunge, af 2:ne värde talare framställd såsom den der af motvilja mot ett nytt system ville som man säger slämma ån i bäcken.
1 anledn. deraf får jag förklara, att jag önskar anslag lill skolverken.
Jag önskar l. o. m. ända till 90,000 r:dr, om dermed afsåges förökande af skollärarnes löner och borttagande af den förhöjda tjenstårsberäkningen; men Utsk. har så otvetydigt i sina vilkor visat att hufvudändamålet är något villa mera.
Det är på den grund jag icke kan bevilja delta anslag.
Det är mig alldeles omöjligt alt yttra mig öfver nyttan af ett anslag, ulan att på förhand kän na huru man del vill använda.
Jag önskar läroverkets fortkomst, men jag önskar den på en annan väg, än StatsUtsk. förespegla!.
Jag önskar sammanslående af lärdomsskolor och gymnasier och utvidgande af apologistskolorna; men jag önskar ej en sådan villervalla, som jag fruktar kommer att uppslå, om det förslag som här är åsyftadt skulle gå i verket.
I afseende på den plan, som derföre utgör grundtanken, hade jag trott att den sednare skulle komma under öfverläggning, men åtskilliga talare hafva redan ingått på detta gebit af frågan och jag anser mig dä verkligen tillständig!, att här uppläsa en sida utur sednasle skolrevisions berättelse.
Skolrevisionen består af rektorer och lektorer, utom en och annan ephorus; således fullt sakkunnige män.
De yttra sig i afseende på den reform som föreslås: ”Sedan Den ö Maj e. m. 417 ”Sedan revisionen sålunda efter förmåga sökt göra sig reda för de grunder, hvarpå det undervisningssystem är bygdt, som yrkar lärdoms- och borgare-skolans sammanslående till en enda, och antagande af en dertill lämpad läseordning och lärosätt, samt äfven sökt pröfva de fördelar, som del erbjuder, tvekar den icke alt inför E. K.. M. i und. uttala den öfvertygelse, att det icke vore rådligt ali föreskrifva detsammas allmännare införande vid det offentliga läroverket.
Då man har att välja emellan 2:ne allernativer: antingen att antaga en fullkomligt uy inrättning af hela läroverket, hvilken lill sina principers riktighet och sin lämplighet möler så stora betänkligheter, eller att bibehålla den gamla, men deråt söka gifva den största möjliga utbildning, så talar, vågar revisionen tro, en tillbörlig klokhet för det sednare.
Det förra vore förknippadt med vådor, som åtfölja all genomgripande förändring af sociala inrättningar, hvilken ej ur dessas inre grund sjelfnödigt utvecklat sig, ej livilar på säkra till sin inre halt tillfyllest erkända grunder, och i verkställigheten sannolikt skulle hemligen eller öppet möta hinder af dem, af hvilkas nitiska medverkan dock framgången ytterst berodde — för alt icke tala om andra svårigheter af yttre beskaffenhet, som härvid sig förete.
Del pedagogiska experiment, som, anställdt i mindre skala af skickliga, harmoniskt samverkande händer, och vägledt af en sig sjelf beriktigande erfarenhet, möjligen förer till önskade resultat, kan då det genomföres i stort, och utan alt kunna påräkna villiga, af förtroende till saken lifvade organer, lätteligen misslyckas, och då medföra en desorganisation, som lill sina följder närmast skulle drabba det uppväxande slägtet.
Deremot, om man söker, så vidt möjligt, utbilda den läroverksinrättning som finnes, befria den från sina brister, borttaga alla förhållanden af förlamande natur, gifva ökad drift åt dess verksamhet, bereda åt undervisningen säkrare garantier och bestämdare mått o. s. v., så har man dervid intet äfventyrat.
Skulle liden visa att man ej lyckats förbättra del gamla, så står utvägen alltid öppen afl försöka nya banor, hvilka då torde hafva hunnit blifva af erfaren heten mera säkert bcpröfvade”.
Härefter öfvergår revisionen alt visa, att i Tyskland, der skolväsendet är med största allvar och framgång vårdad!, man redan alldeles öfvergifvil dessa nya ide'er.
Jag ber att i sammanhang med detta utdrag fä uppläsa några få ord ur ett kändt arbete öfver läroverksfrågorna.
De äro tecknade af den väldigaste kämpen (Hr Hazelius) för del nya systemets införande.
De lyda sä som följer: ”Hvad är för del närvar, alt göra?” ”Bör hela rikets undervisningsverk nu genast omformas efter nya elementarskolans system?” ”Jag har redan i min förra skrift yttrat: skolreformens framgång beror pä förenade bemödanden inom lärostandet af dem, som der önska förbättringar, ali göra sina röster 4 H. 27 418 Den (i Maj é. m. hörda — — — Jag tror på de bästa skälens makt, men på ingen annans.” ”Delta är fortfarande min lanke.
Ofvertygelsen inom läroståndet måste vara mera gynnande för det nya systemet, än den nu är, innan det bör och kan helt och hållet införas.” ”Bär och kan!
Ej blott billigheten bjuder, att icke påtvinga lärare, hvilkas nit man icke kan misskänna, ett system, som tor dem är okändt och för dem (låt vara af fördom) är vidrigt.
Äfven klokheten bjuder, alt icke öfverlemna en god saks utförande åt på en gång ovana och ogena händer.
Systemet måste genom upplysande skrifter blifva mera kändt, fördomen mot detsamma måste brytas, de oriktiga och förvillande föreslällningarne om detsamma mäste vederläggas, innan det kan till antagande påbjudas.
” Från samma synpunkt i det närmaste har föredraganden för eccleasiastik-ärenden i denna maktpåliggande punkt algått; men StalsUtsk. har ansett sig kunna och böra gå längre!
Här är sagdt af dess ordf., att StatsUtsk. hade haft till mål att bereda en fri framgång för skolan, och all det vore nationen värdigt att på en gång tillvägabringa något stort; men då jag genomläser de vilkor, som StatsUtsk. framställt vid della stora anslag, finnér jag ingenting mindre än någon önskan af fri utveckling af skolan.
Jag finner den individuella friheten mycket omhuldad, såsom den i allmänhet det är i våra dagar; men jag finner derföre ej skolans frihet betryggad.
Just genom den individuella frihetens utvidgning blir skolans frihet begränsad.
Skolans frihet och styrka består nemi. deruti, att den får obehindrad verka efter ett visst system.
I samma stund återigen som lärjungen har frihet att frånskilja läroämnen som utgöra grunden för uppfostran och för skolans system, så kan ej skolan verka i fullkomligt fri riktning, ej uppfylla ett gifvet mål.
Alt något stort med sådana föreskrifter kan till vägabringas, det vågar jag betvifla.
För det första ligger i hvad som åsyftas icke något stort; men om så äfven vore, om samhällets verkliga väl dermed skulle befrämjas, så är del åtminstone ej tänkbart att det later sig göra så skyndsamt som StalsUtsk. tycks önska.
Jag vågar påstå det på de skäl, som äro anförda af chefen för ecclesiaslikärcnden.
M. föreslagit R.
St. att blott lemna 30,000 r:dr om året, så har Han ju också sagdt, att mera ej kan de första åren användas till beredande af en öfvergång.
Det nya systemets antagande förut sätter nemi. att man skall hafva verktyg att verkställa det med; men några sådana hafva vi icke.
Visserligen har här i Stockholm under 20 år en skola uti den ifrågavar. riktningen verkat med mycken framgång, men det har naturligtvis omöjligen kunnat åstadkomma någon ökad kunskap i allmänhet om denna skola, än mindre bibringa någon skicklighet i sådan väg hos en större mängd lärare.
Vid sista revision framställdes den önskan, att man skulle partiel! försöka den föreslagna föreningen af de båda skolorna till 2me iinier, der lärare och ephorus gemensamt det önskade, men ephorerne äro, som bekant är, ej myckel benägna för Deri 6 Maj e m. 419 »lenna metod, och skollärarne helvida äfven dess fördelar.
Försök har derför endast i ett stift blifvit gjordt och det är verksläldl af en ephorus, som är mycket lifvad för denna förändring; men delta försök har slagit så illa ut, att den nya elementarskolan ej vill erkänna Carlstads nya skola såsom gående i bredd med sig.
Den bar likväl haft flera förmåner, som beviljades på samma gång man ville öfvergå till den nya metoden.
Den fick till ledning en lärare som är uppfostrad vid den nya elementar-skolan, och som i denna stund der besörjer en lärareplats och batt tillbragte ett år i Cai Istad i detta ändamål.
Derjemte gaf K.
M. utom något förökade löner åt de flesta skol-collegerna särskildt anslag för en af dem att bevista undervisningen i nya elementarskolan, och denne uppehöll sig bär i flera månader.
Derjemte gjorde rektor, af särskildt nit, äfven der eli besök af flera veckor för alt inlära detta nya lärosätt.
Emellertid har försöket ej slagit rätt väl ut och lärarena äro verkligt i bryderi.
Försöket infördes dock ej fullkomligt; det verkställdes blott i den nedra skolan, då likväl meningen eljest är alt både skola och gymnasium skola förenas under samma lärare.
Den gamla metoden är emellertid kullslagen, men den nya långt ifrån införd, den uppehälles snart sagdt blott med hvad erfarenhet af den gamla lärt.
Skol-collegium derstädes lärer hafva ingått lill biskopen med en förklaring af ganska allvarsam natur, som väl i sinom lid blifver känd.
Lärarne synas dock vara lifvadc af verkligt nit efter hvad mig syntes vid ett besök i skolan.
Ej de endast, utan äfven gossarne sjelfve, som voro der redan före förändringen, och flera af deras föräldrar anse undervisningens framsteg vara mindre än förut.
Dä så stora svårigheter möta alt införa denna metod i en skola, der det finnes lärare som äro med den bekanta och lifvade för alt tillvägabringa en sådan förändring; huru vill man då införa den i rikets öfriga skolor, hvarest den knappast är känd, oell eler den skall utföras, ej såsom i Carlstad af en ephorus lifvad för saken, men af andre som kanske ej inse nyttan deraf.
Skulle ej detta, i st. f. en reorganisation, blifva en desorganisation?
Jag tror således, att om K.
M. verkligen är öfvertygad om nyttan af den nya metoden, så bör den verkslälläs på sätt som är af föredraganden för ecclesiaslikärenden framställd; och icke pä sätt StatsUtsk. tyckes åsyfta.
Flade IJtsk. nöjt sig med att säga: vi öfvei lemna den saken åt K. M , med den önskan blott, alt den förhöjda tjensteårsberäkningen skall borttagas och att skollärarnes löner skola ökas der det behöfves; så hade saken varit väl framstäld och StatsUtsk. hade ej som det nu i mitt tycke gjort, gått öfver sina gränsor.
Samme ordf. i StatsUtsk. anmälte såsom svar till de ledamöter, som förklarat sig tycka att StatsUtsk. gått för långt, dä del föreslagit ett anslag att utgå lill 3 gånger större belopp, än det K. M. begärt, alt StatsUtsk. nemi. dertill hade anledn. af en enskild motion, och Hr ordfsn har dervid nämnt llr Sundlers.
— Jag får likväl anmäla, att llr Sundler, riksdagsman frän Borås, 27* 420 Den 0 Maj e. m. böljar sin motion dermed, sä framt StalsUisk:s recit af densamma är rätt framställd, att StatsUtsk. måtte anslå löner åt 4 läTare till Borås skola, i st. f. de 2 som samma skola nu har.
Derefter säger vidare samme Hr Sundler: ”För den händelse likväl, att någon partiel fördel i afseende på skolväsendet ej skulle kunna staden Borås tillgodokomma annorlunda, än i sammanhang med hvad för hela riket blefve beviljadt, har motionären förklarat sig såsom egen motion upptaga Hr statsrådet Silfverstolpes vid ofvannämnda prot. bilagde förslag till stadga ang:de elementar-läroverken i riket, äfvensom” etc.
Hr Sundler har således varit drifven af så stort nit för sin landsort, att han har sagt: få vi ej 2 lärare till i Borås, så förklarar jag mig vilja att hela läroverket i Sverige må förändras, på del att vi derigenom må erhålla ännu 2 lärare i vår stad.
Det är således på en ganska lös grund, som StatsUtsk. i detta fall byggt.
Hade StatsUtsk. varit beskedligt nog, alt tillstyrka 2 lärare lill för Borås; så hade Hr Sundler varit tillfredsställd, och den stora reorganisalionen från detta håll ej mera yrkad.
Jag begärde endast ordet i anledn. af Frih.
Palmstjernas anmärkmr i afseende på summornas olikhet.
Hvad först angår det, att den i tabellen uppförda summan 90,298 r:dr 6 sk. ej öfverensstämmer med det här i denna punkt äskade •anslaget af 90,000 r:dr; så kommer det deraf (hvilket ock synes pag. 25 af utlåt.) att det är djeknepenningar till ett belopp af 298 r:dr 6 sk., hvilka förut i annan form utgingo till rektor för skolan i Nora, men som nu enl.
StatsUtsk:s förslag skulle ersättas, lika med hvad i afseende på djeknepenningar i allmänhet blifvit beslutadt redan vid 1834—35 årens riksdag, och således på statsanslaget uppföras.
Hvad för öfrigt beträffar skillnaden alt i öfvergångsstaten summan af löneanslag, då alla lärare fått sin lönetillökning, skulle gå lill 330,877 r:dr 4 sk. 1 rst, och deremot att i tabellen öfver 8:de hufvudtiteln endast är uppförd en summa af 155,005 r:dr 1 sk, 4 r:st som tillsammans med indelningar och spanmål in natura 122,710 r:dr 20 sk. 8 r:st gör 277,715 r:dr 22 sk.; så kommer det deraf, att liela den förra summan ej kan vara uppförd på 8:de hufvudlitelns tabell, emedan den ej hel och hållen är en statsutgift.
Flere af de på öfvergångsstaten uppförde lärare hafva nemi. löner, större eller mindre af enskilda donationer, eller med ett ord sådana inkomster som ej utgå från statsverket och icke äro i riksstaten upptagna.
Jag kan ej bestämdt uppgifva deras belopp, men det är så uträknadt, att med det här tillökade anslaget af 90,298 r:dr 6 sk.
Jönelillökningen blefve sådan som tabellen för öfvergångsstaten utvisar.
Hvad i öfrigt beträffar den siste värde talarens yttrande, så skulle jag tro att han i detta fall gått före sin tid, då han något för myckel ingått på punkten b.
Vi få väl tala derom, då vi komma dit. lii' von Hartmansdorff:
Jag börjar der den siste värde Ben (i Maje. m. talaren slutade.
Det hörer ej lill detta mora., ali tala om desärskilda vilkor, som StatsUtsk. under litt. b) har uppgifvit.
Hp Gr. o. Landtm, har från början fästat Ståndets uppmärksamhet derpå, och jag anhåller att ytterligare få göra del.
Mom. säger ingenting annat än följande: ”alt del å riksstatens 8:de hufvudtitel uppförda anslaget lill elenientar-läroverken ökas med 90,000 r:dr.” Hufvudsakliga skälen för denna tillökning äro 2:ne- Det? ena, att kyrkan må befrias från den förhöjda tjensteårsberäkning, som skollärare åtnjuta, och hvarigenom de borttaga befordringarne till pastorat från dera som egentligen tjenslgöra inom kyrkan.
Del andra ändamålet är alt, genom ökade anslag, bereda en sådan förbättring af läroverken att undervisningen må blifva fullständig ocb fri, ej mindre för dem som egna sig åt näringarne eller krigsväsendet, än för dem som gå till kyrkans tjenst o.ch statens, civile embeten eller åt vetenskapliga yrken.
Der undervisning i de döda språken icke erfordras, der må lärjungarne slippa henne.
Båda dessa omständigheter hafva blifvit af R.
St. tillförene framställda; och ehuru PresteSl. afgifvit en särskild irad. skrifvelse i ämnet, sä har det dock hufvudsakligen gillat båda dessa punkter.
Jag vill likväl, på det man ej må bestrida riktigheten af mina uppgifter, uppläsa hvad i saken blifvit yttradt. D. 15 Febr. 1845 framförde R.
St. den önskan, alt K.
M. ”täcktes förordna om en sådan förändring af elementar-läroverket, att nuvar. apologist- och lärdomsskola samt gymnasium må komma att utgöra en enda fullständigt sammanhängande skola, med 2:ne bildningslinier; dels att den ambulaloriska eller ämnesläsningen hvad lärarne angår, hvilken redan på gymnasium äger rum, måtte vid det förenade undervisningsverket anbefallas; börande det dock få bero på närmare pröfning, huruvida detta lärosätt, äfven i den första eller förberedande klassen, må tillämpas, och anhöllo R.
St. derjemte, att, då ephorus och lärare derom voro ense, jemväl ämnesläsning för lärjungarne måtte vid det allmänna elementar-verkel varda i nåder tillåten”.
Jag beder Eder, mine Hrr! icke fä'sta eder vid de mindre omständigheter, som här förekomma, utan blott vid den hufvudsak jag omnämnt, nemi. att tillgång pä båda slagen af undervisning må finnas.
Dernäst yttrade PresteSt. i sin särskilda skrifvelse af d. 23 Maj 1845, att Ståndet grundat sitt afslag pä de och de skälen; anförande Ståndet dervid hufvudsakligen: ”att, om K.
M. täcktes lemna nåd. uppmärksamhet ål revisionens förslag ang:de blott en partiell förening af lärdoms ocb apologislskolor, nemi. hvad gemensamhet i de 2:ne nedersta klasserna vidkomme, och derjemte i nåder bereda utväg alt dels inrätta flera fristående apologislskolor, dels utvidga de med lärdomsskolorna pä de flesta ställen redan förenade, sådant vore en förbättring af värt undervisningsväsende, hvilken PresteSt:s fleste ledamöter ansett mest ändamålsenligt motsvara lidsfordringarne och samhällsbehofvet;” etc. Vidare förekommer: ”Vid samma riksdag anmälde äfven PresteSt., under d. 19 Maj 1845, lill K. M. sin und. anhållan att, vid den förestående regleringen af rikets elementar-läroverk 422 Den ti Maj e. m. lönerna för iler anstäld» lärare malle blifva så bestämda, alt alf förhöjd årsberäkning för bemälde lärare malte kunna upphöra.”
Jag förmodar att de värde ledamöter, som bestrida anslaget, ej vilja i detta fall gå längre än PresteSt., och att de således medgifva att den förhöjda tjenslårsberäkningen må upphöra emot ersättning i högre lön; samt att undervisning må meddelas den ene medborgaren så väl som den andre; delta sednare så mycket hellre, som alla skola genom skatter lill skolornas underhåll bidraga.