Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förskrifningar af de båda sednare slagen äro väl lika deruti, att eganderätten till dem kan, utgifvare]) oåtspord, öfverlåtas till hvem sorn helst, men de hafva dock — eller böra hafva — den väsendtliga olikheten att, åtminstone i hvad utgifvaren angår, eganderätten till den till innehafvaren ställda förskrifning medföljer innehafvandet, hvaremot eganderätten till den till viss man eller ordres ställda förskrifning icke öfvergår utan medelst behörig öfverlåtelse.
Sådan är obestridligen meningen med dessa olika slags förskrifningar; men vid lagskipningen har, besynnerligt nog, den grundsats gjorts allmänt gällande, att ingen åtskilnad bör göras emellan de båda sistnämnda slagen, och att följaktligen förskrifning till viss man eller ordres anses exekutiv, äfven utan transport, i hvilkens hand den befinnes.
Derigenom omintetgöres den väsendtliga fördelen med förskrifningar till viss man eller ordres, nemligen att dessa må kunna, utan fara för missbruk, remitteras eller för ett eller annat ändamål för längre eller kortare tid utletnnas till annan person.
Erfarenheten visar, att personer, som till förvarande, eller för inteckningsförnyelse, räntas inkassering eller annan åtgärd, fått emottaga förskrifningar, ställde till 494 Motioner i Borg are-Ståndet 1862. JW 254. viss inan eller ordres, missbrukat fortroendet och för egen räkning användt dessa, hvilket icke kunnat ske, och troligen icke fallit dem in, om behörig transport erfordrats för förskrifningens giltighet i deras händer.
Rent af stulna förskrifningar till viss man eller ordres blifva i följd af berörde, i min tanke, felaktiga lagtolkning lätteligen användbara.
Förhållandet är enahanda med hänsyn till invisningar med samma stilisering.
Med anledning häraf får jag vördsamt föreslå, det Rikets Ständer måtte för deras del besluta utfärdande af en författning, hvarigenom, med ändring eller förklaring af i dessa hänseenden gällande lagbud, må stadgas: att fordran på grund af förskrifning eller invisning, ställd att betalas till viss man eller ordres, icke må kunna göras gällande af någon annan än den. till hvilken förskrifningen eller invisningen är ställd, eller den, som medelst behörig öfverlåtelse eller pä annat lagligt sätt visar sig vara rätter egare till samman fordran.
A. O. Wallenberg. JW 25/4.
Af Herr Wallenberg’.
Angående det stadgande, alt lagtima Härads-ting skall i hvarje härad eller tingslag hållas tre gänger om året.
Det är troligen allmänt kändt, att i rikets nordliga, glest befolkade trakter, lagskipningen på landsbygden är inskränkt i somliga tingslag till ett, i andra till tvänne lagtima Härads-ting om året.
— Denna inskränkning härrör utan tvifvel deraf, att man ansett de rättsökandes antal så obetydligt, att deras rätts fördröjande icke uppvägde besväret och kostnaden för Häradsrätts-ledamöternas sammankommande.
Men äfven andra orter, till och med ibland de mest befolkade i riket, t. ex. det bördiga landet rundt omkring Linköping ända till grannskapet af Norrköping och förbi Söderköping till Östersjön, äro lika vanlottade i berörda hänseende.
Här finnes, så vidt jag kan inse, icke något skäl för inskränkning uti det i allmänhet vanliga antalet af Härads-rätternas ordinarie sammanträden nemligen tre (3) gånger om året.
Af åtskilliga orsaker, hvilka nu icke behöfva anföras, förekomma vid Härads-rätterne allt för ofta uppskofsbeslut i civilmål, ja det torde till och med höra till undantagen, då andre civilmål, än der käromålet af svaranden medgifves, varda vid första tinget afgjorde. — Härigenom orsakas betydlig tidsutdrägt redan der trenne ting om året hållas, men ännu känbarare, der blott tvänne eller ett ting hållas.
,M 255. 495 Det tillhör utan tvifvel Statsmagterne att tillse, icke blott att lag och rätt må skipas, utan äfven att den må skipas lika för alla och så skyndsamt som möjligt, så att hvarje rättsökande må utan obehörigt dröjsmål förhjelpas till sin rätt.
Detta sker dock ingalunda då den ene kan få sin sak afgjord inom några veckor eller månader, men den andre en lika beskaffad sak först efter ett, stundom 2:ne år.
Den omständigheten, huruvida man bor i en tätt befolkad eller en glest bebodd ort, bör lika litet, som om man bebor ett palats eller en koja, anses såsom giltigt skäl för olika förmåner i afseende på åtnjutandet af hvarje medborgares rättighet till likhet inför lagen.
Gerna må erkännas svårigheten för Rätts-ledamöternes sammanträdande i vidsträckta, glest bebygda tingslag, der afstånden byar och gårdar emellan äro stora; men denna svårighet torde lätt kunna afhjelpas genom anslående af någon ersättning af allmänna medel för Nämndemännens tingsresor i de orter, der distansernes längd sådant föranleder.
Jag får alltså vördsamt föreslå, det Rikets Höglofliga Ständer må för deras del besluta: att, med ändring af derom nu gällande författningar, må stadgas, att lagtima Härads-ting skall i hvarje härad eller tingslag hållas tre (3) gånger om året.
Jag anhåller om remiss häraf till Högloft. Lag-Utskottet.
A. O. Wallenberg. JW 255.
Af Herr Wallenberg:
Angående åtgärder till åvägabringande af ett gemensamt mått-, vigt- och mynt-system för de förenade ikena samt konungariket Danmark.
Den nära handelsberöring, i hvilken de Skandinaviska länderna kommit, har vid flerfaldiga tillfällen visat de olägenheter, som uppkomma af skiljaktiga bestämmelser inom de särskilda Konungarikena.
För att underlätta i sådana delar, som innefatta icke uppoffring å någon sida, utan deremot en gemensam vinst, torde det icke kunna bestridas att ett gemensamt system för mått, vigt och mynt vore i hög grad önskvärdt.
Då emellertid ingendera af dessa länder eger något system, som är så fullständigt, att man skäligen kan begära detsammas antagande af de öfriga, så vore måhända lämpligast att genom föregående utredning inhemta, hvilket system, som hade största sanno - 496 Motioner i B or g are-Stån det 1862.
J\d' 256. likhet att vinna bifall i samtliga de Skandinaviska länderna.
Jag tillåter mig derföre föreslå, det Rikets Ständer måtte till Kongl. Majit ingå med en underdånig skrifvelse, med anhållan: att Kongl. Maj:t behagade vidtaga nödiga åtgärder för åvägabringande af ett gemensamt mått-, vigt- och mynt-system för de förenade rikena samt konungariket Danmark.
Om remiss till Höglofliga Ekonomi-Utskottet anhålles.
Stockholm den 30 November 1862. il. O. Wallenberg. JW »86.
Af Herr WilliCllll(M‘o:
Angående förflyttning utom staden af Kongl Flottans varf och dithörande materiel m. m., samt
Skeppsholmens och galérvarfvets upplåtande till Stockholms stad.
Vid 1856 års riksdag fästade jag uppmärksamheten på behofvet af ökade tillfällen att anlägga sådana byggnader i närheten af hamnen här i Stockholm, som företrädesvis afse handelns och sjöfartens behof.
Under åberopande af berörde min vördsamma motion om Skeppsholmens upplåtande till stadsdel, emot ersättning för de med dervarande etablissements flyttning förknippade kostnader, tillåter jag mig att nu, med ytterligare stöd af de förändringar i sjövapnet, som ofelbart förestå, hemställa det Rikets Ständer må till Kongl. Maj:t aflåta en underdånig skrifvelse med anhållan om: att Kongl. Flottans varf och all dithörande materiel, kaserner och boställen m. m. må varda till lämplig plats utom hufvudstaden förflyttade; samt att såväl Skeppsholmen som det så kallade galérvarfvet må, emot den ersättning, Kongl.
Majit finner lämplig, upplåtas till Stockholms stad för att ändamålsenligt bebyggas, med hufvudsakligt afseende på handelns och sjöfartens behof.
Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles vördsamt.
Stockholm den 30 November 1862. A. O. Wallenberg. J\& 257.
Motioner i B or g are-Ståndet 1862. j\f 257 och 258.
497 ,M 257.
Af Herr Wallenberg’:
Om vilkorligt anslag lill Baggens-stäkets upp rensning.
Då man numera inser den ofantliga vigten af lättade kommunikationer och icke tvekar att ådraga samtid och framtid skatt och tunga för dylika ändamål, så hemställer jag vördsamt att något jemväl måtte göras för farlederne i Stockholms skärgård, särdeles då hufvudstaden derigenom kan få 5 å 6 mil kortare väg till södra Sverige och utlandet.
Under åberopande af den vidlyftiga utredning, som finnes att tillgå, föreslår jag vördsamt det Rikets Ständer mätte anslå 300,000 R:dr R:mt till Baggens-stäkets upprensning till 16 fots djup, under vilkor och förbehåll att Stockholms stad bidrager med hvad som derutöfver kan erfordras för ändamålets vinnande.
Stockholm den 30 November 1862. .4. 0. Wallenberg. J\v 258.
Om upphörande af ej mindre alla afgifter, sorn för fartyg lill tullverket erläggas, än äfven förpassning af tullfritt gods mellan Svenska hamnar, jemväl då oförtullad vara finnes bland, fraktgodset ombord.
Till lättnad för sjötrafiken borde väl jemväl något kunna göras.
Frihet fordras och medgifves i så många fall.
Jag hoppas derföre att man må erkänna det ingen betalning bör erläggas för tullbevakning och således inga afgifter må uppbäras af fartyg Bilt. till Ii.
Prot. 1862 & 1863. 11 Sami. 3 A/d. 63 498 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. j\o‘ 259. för tullverkets tillsyn vid lossning eller lastning.
När vi i dessa farvatten hafva en jemförelsevis kort seglationstid, så är särdeles olämpligt att, t. ex. i Norrland, lossning ej får ega rum utan särskild afgift till tullverket för att få lossa eller lasta, oaktadt solen står högt på himmelen.
Vidare skall, för det att en eller annan colly oförtulladt utländskt gods finnes ombord, allt gods förpassas, jemväl emellan Svenska hamnar.
Jag föreslår derföre vördsamt till sjöfartens underlättande: att Rikets Ständer må besluta: att all afgift från fartyg för så kallade öfvertimmar eller under hvilken annan förevändning som helst, till Kongl.
Tullverket må upphöra; äfvensom att förpassning af tullfritt gods emellan Svenska hamnar må upphöra jemväl i de fall att oförtullad vara finnes bland fraktgodset ombord.
Om remiss till Höglofliga Bevillnings-Utskottet anhålles.
Stockholm den 40 November 1862.
A. O. Wallenberg JW 259.
Af Herr \\
Ullenberg'
I Angående dels heinehe för ångfartyg, som göra regelbundna, på förhand annonserade resor, från skyldigheten ali taga lots eller betala mfarts-afgift, dels ändring i lotstaxan.
Jag åberopar mina föregående motioner och förnyar min hemställan om befrielse från skyldigheten att taga lots.
Numera har denna befrielse vunnits mot erläggande af half afgift.
Afgiften var således hufvudsaken och icke den säkrare ledning af fartyget, som lotsen erbjöd.
Nu har en ny lotstaxa utkommit med hufvudsakligen samma fel och hvilande på samma principer, som den gamla.
Fartyg, kommande från utlandet, betalar drygare lotsafgift än det, som kommer från Svensk hamn.
Kan det vara konstigare att lotsa ett fartyg till samma hamn derföre att det kommer från Helsingör eller från Helsingborg?
Jag föreslår derföre vördsamt: att ångfartyg, som göra regelbundna, på förhand annonserade resor, må befrias från skyldigheten att taga lots eller betala infartsafgift, samt att lotstaxan må ändras så, att endast en tariff finnes, grundande sig på fartygets djupgående och antalet sjömil, som lots begagnas, utan allt afseende på hvarifrån fartyget kommer eller dylikt.
Stockholm den 30 November 1862. A. 0. Wallenberg.
Motioner i Borgare-Ståndet 1862. ,JW 260. 499 JW 260 Af Herr Hierta!
Angående undersökning rörande kostnaderna för åstad,- Kommande af en aderton fot djup och för större segelfartyg tillräckligt bred kanal mellan Skatviken vid Lännersta-fjärden och Sumpviken vid Baggens-jjärden, rn. m.
Redan för mera än 20 år sedan väcktes lios Rikets Höglofliga Ständer motion om beredande af en kortare segelled än den nu för större fartyg användbara mellan hufvudstaden och öppna hafvet.
Såsom lättaste utvägen att åstadkomma en sådan, föreslog dåvarande motionären, att Rikets Ständer måtte bevilja nödigt anslag till upprensande och fördjupande af den redan befintliga farleden för smärre fartyg och båtar genom Bo sund och Stäkets kanal.
Sedan denna motion blifvit, för bristande utredning af ämnet, afstyrkt, upptogs det angelägna ärendet till behandling af Stockholms grosshandels-societet och skeppsredare.
Följande den redan väckta tanken, läto de anställa undersökning om kostnaden för bemälda farleds fördjupande, och en motionär i detta Stånd begärde derefter ett visst statsbidrag till kostnaden för arbetets utförande.
Denna sak, liksom mången annan, fordrade dock tid för att göra sig gällande, helst den ständigt mötte motstånd af den från uppgifna militäriska grunder hemtade invändningen, att ett nytt inlopp till Stockholm för djupgående fartyg ej skulle utan våda för hufvudstaden kunna öppnas, med mindre än att starka befästningar blefve anlagda till dess försvar.
Vid riksdagen 1853—1854 och ännu mera vid 1856—1858 års riksdag erkände Rikets Ständer fullkomligt det gagn som skulle uppstå, om seglingen mellan Stockholm och hafvet kunde blifva 51 mil kortare genom en farled mellan Baggensfjärden och Skurusundet.
Vid sistnämnde riksdag beslöto Rikets Ständer också, med erkännande af en sådan segelleds stora fördelar, att hos Kongl. Maj! begära dels upplysning om i hvad mån befästningar kunde blifva nödiga, derest farleden förbi Baggensstäket blefve upprensad, och dels om huru stort bidrag
Stockholms kommun kunde vilja lemna till kostnaderna.
Innan Stockholms kommun yttrade sig i sistberörda hänseende uppdrog den åt en kommitté — bestående af en högre officer vid Väg- och Vattenbyggnads-korpsen samt åtskilliga skeppsredare och sjökaptener att undersöka beskaffenheten och de blifvande fördelarna af den ifrågasatta farleden för större fartyg.
Denna kommitté — liksom förut Storamirals-embetets tredje afdelning, äfvensom Stockholms grosshandels-societet och skeppsredare, Allmänna Väg- och Vattenbyggnadsstyrelsen samt Rikets Ständer — erkände till fullo de stora fördelarne för Sveriges handel och sjöfart af ett fördjupande utaf den gamla farleden, som kommittéen hade fått uppdrag att undersöka.
Men kommittéens undersökning och utlåtande gaf tillika anledning till den tanken, att en annan, ännu fördelaktigare farled än den föreslagna genom Stäket, kunde erhållas genom en kanalanläggning.
Men som kommitterade, utan att anställa någon närmare undersökning, antogo att kostnaderna skulle blifva alltför stora, så 500 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. ,j\l> 260. afgåfvo de icke något förslag rörande denna genomfart, desto mindre som sådant icke egentligen hörde till deras uppdrag.
Genom dessa herrar kommitterades yttrande blef emellertid nu, för första gången officielt uppmärksamheten fästad på angelägenheten af att närmare undersöka huruvida farleden genom Bo sund och förbi Baggens-stäket verkligen är så lämplig för en större sjöfart, som man förut på god tro antagit.
I detta hänseende visar en blick på kartan, att man kan sträcka med samma vind från det så kallade Små Dalarö till udden vid Bo.
Der gör segelleden i spetsig vinkel en tvär vändning åt sydvest och genomgår i nästan parabolisk krok hela det trånga sundet vid Bo och Baggens-stäket ända ut till Länuersta fjärden, så att seglaren möter alldeles sam .na svårigheter och är blottstäld för lika tidsutdrägt för att der komma igenom, som han på den nuvarande allmänna segelleden är underkastad i det beryktade Kodjupet utanför Waxholm.
Om deremot, i enlighet med kommitterades mening, en kanal blefve sprängd genom den till en del träskartade och ej synnerligen höga dalgång, som till ungefär 1300 alnars längd sträcker sig i fortsättning af segelleden på Lännerstafjärden ut till Baggeustjärden, från Skatviken vid den förra till Sumpviken utanför torpet Moram invid dea sednare fjärden, så skulle seglare kunna med en och samma vind gå från Små Dalarö ända upp till inloppet af Skurusundet.
Och sorn de vid inseglingen från Baggensfjärden i kanalen finge i Sumpviken skydd mot de fleste vindar och god ankarplats, så skulle de icke heller på denna väg löpa den fara att drifva på land, som hotar dem vid inseglingen från den öppna Baggensfjärden i det krokiga och trånga Bo-sundet.
Att segelleden blefve två ä tre tusen alnar kortare och framför allt att icke olika vindar behöfdes skulle naturligtvis göra denna genomfart i hög grad tidbesparande.
På grund af hvad jag nu anfört och dertill uppmanad af en del skeppsredare, handlande och sjökaptener i Stockholm, får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t anhålla, det täcktes Kongl.
Majit låta genom Styrelsens för allmänna Väg- och Vattenbyggnader försorg ■— antingen på dess för sådana ändamål egande anslag eller mot särskildt anvisade ersättningsanslag — anställa undersökning och upprätta förslag öfver kostnaderna för åstadkommandet af en 18 fot djup och för större segelfartyg tillräckligt bred kanal mellan Skutviken vid Lännersta-fjärden och Sumpviken vid Baggensfjärden; samt att såväl detta kostnadsförslag, som uppgift å öfrige kostnader för beredandet af en ny segelled för större fartyg genom Skurusundet till Stockholm, måtte så tidigt delgifvas Rikets nu församlade Ständer, att Rikets Ständer må blifva i tillfälle att, i händelse förslaget pröfvades lämpligt, dertill anslå nödiga medel, hvarom jag har den äran väcka särskild motion.
Om remiss anhålles till Stats-Utskottet, till hvilket de för detta ärendes pröfning nödiga handlingar skola blifva öfverlemnade.
Stockholm den 30 November 1862. L. J.
,]\/s 261. 501 .M *61.
Af Herr Hierta ■
Om vilkorligt anslag till utförande af den i motionen J\§ 260 omförmälda kana,länl. äggning
I sammanhang med en af mig denna dag väckt motion om föranstaltande af en undersökning, rörande kostnaderna för åstadkommande af en 18 fot djup och för större segelfartyg tillräckligt bred kanal mellan Skatviken vid Lännerstafjärden och Sumpviken vid Baggensfjärden, i ändamål att åstadkomma en omkring 54 sjömil kortare segelled genom Stockholms skärgård till hafvet, får jag härmed — åberopande de i Rikets Ständers skrifvelse till Kongl.
Majit (N:o 217 af den 16 Februari 1858) utförligt andragna skäl för en sådan farleds öppnande — vördsamt föreslå: att Rikets Ständer, sedan Kongl. Majit låtit delgifva dem de i ofvan åberopade motion begärda kostnadsförslag, mätte besluta att bevilja tvä tredjedelar af den summa, som må befinnas, enligt nämnda förslag, nödig för åstadkommande af en kanal af 18 fots djup och för större segelfartyg tillräcklig bredd genom dalgången mellan Sumpviken och Skutviken i Stockholms skärgård, äfvensom för tillvägabringande af farledens motsvarande djuplek intill och genom Skurusundet — allt detta under förbehåll att Stockholms stad åtager sig såväl arbetets utförande och framtida underhåll i behörigt skick, som bestridandet af återstående tredjedelen utaf kostnaden.
Den för hela riket liksom för hufvudstaden stora nyttan af en sådan ny farled, hvarigenom sjöfarten på Stockholm ansenligt förkortas och lättas, har vid flera föregående riksdagar blifvit så tydligt ådagalagd under diskussionerna i Stånden, äfvensom i Siats-Utskottets utlåtanden öfver väckta motioner om utvidgande af farleden förbi Baggensstäket, att jag endast behöfver hänvisa till dessa yttranden och utlåtanden.
Om remiss anhälle.s till Stats-Utskottet, till hvilket komma att öfverletnnas de för detta ärendes pröfning nödiga handlingar.
Hierta. 502 Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
N:is 262 och 263.
JVC 262.
Af Herr R.
Trägårdh:
O/n anoändandet a/ vissa Riksbankens medel till beredande af återstående försträckningar till Filialbankerna i Carlshamn, Örebro, Wisby och Borås, företrädesvis till förstnämnda Filialbank, Med åberopande af den utredning, sorn innefattas i Herr Enegvist* redan afgifva motion, angående medels anvisande lor beredande af återstående försträckningar till de före sistförflutna riksdagen oktrojerade filialbankerna i Carlshamn, örebro. Wisby och Borås, får ja» vördsamt föreslå, att särskildt de 550,000 Ralr R:mt, som snart blifva tillgänglige genom återbetalning af öfverskottsmedel frän Blekinges, Christianstads och Skaraborgs filialbanker, må blifva för sagde ändamål anvisade att användas, sä långt de förslå, samt att filialbanken i Carlshamn, på de skäl, hvilka af mig anfördes löre remissen af Herr Eneqvist.-- ofvannämnda motion, företrädesvis må komma i åtanka för erhållande af dess fyllnadssumma 172,500 R:dr.
Om remiss till Högloiliga Banko-Utskottet anhälles.
Stockholm den 30 November 1862. B. Trägårdh. JVC 263.
Af Herr R, Trägårdh:
Angående nedsättning i skyddstullen för porslin.
Under förutsättning att nu gällande tulltaxa kommer att af Eevilinings-Utskottet revideras samt- att åtskilliga förändringar deruti komma att föreslås, får jag särskildt fästa uppmärksamheten på behofvet. af nedsättning i skyddstullen för porslin, som endast tillverkas å tvänne ställen i landet, nemligen Gustafsberg och Rörstrand, öfver hvilka begge fabrikers tillverkningar m. m., äfvensom å beloppen af Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 264. 603 till
Staten under sednare tider influtna afgifter för förtulladt porslin, jag förbehåller mig att framdeles få till nämnda Utskott aflemna behöriga upplysningar.
Emellertid tager jag mig friheten föreslå följande tullafgifter å porslin, såsom de högsta, hvilka synas mig böra ifrågakomma, nemligen:
Porslin, oäkta, sten- eller fayans: hvitt eller enfärgadt, men omåladt 1 "W 5 öre. mäladt eller tryckt I 'B 10 „ äkta: hvitt eller enfärgadt 1 tt 15 „ förgyldt eller mäladt i figurer eller med blommor Ig" 30 ., Om remiss till Höglofliga Bevillnings-Utskottet anhålles.
Stockholm den 30 November 1862. R.
Trägårdh. JW 264 Af Herr R.
Om anslag till inrättande af en teknisk läroanstalt i Carlshamn.
Till inrättande af en teknisk läroanstalt i Carlshamn har framlidne Grosshandlaren A.
Hellerström donerat 30,000 R:dr R:mt; men dä med denna tillgång, jemte de bidrag stadens invånare äro villige tillskjuta, en sådan skola af erforderligt omfång icke kan åstadkommas, får jag vördsamt hemställa, att Rikets
Ständer för ändamålet må täckas bevilja ett årligt anslag under nästinstundande statsregleringsperiod af minst 6,000 R:dr R:mt eller samma belopp, som Herr Witt i en redan afgifven motion begärt för en slöjdskola i Carlskrona.
Jag förbehåller mig att framdeles lä gifva närmare utredning åt frågan och att hos Höglofl.
Stats-Utskottet. förete alla saken rörande handlingar.
Stockholm deri 30 November 1862.
R Trägårdh. 504 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 265. JW 265 Af Herr IJ<11)1 lili)r; Om statsbidrag tilI uppförande af nytt läroverkshus för elementarläroverket i Halmstad.
Med anledning af Halmstads stads invånares af vederbörande embetsmyndigheter understödda ansökning, om behofvet af stadens lägre elementarläroverks utvidgning, har Kongl. Majit, uti sin nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, såsom af bilagan N:o 7 till den nådiga Propositionen pag. 27 & 28 närmare synes, föreslagit, att Halmstads läroverk mätte upptagas bland de fullständiga elementarläroverken och erhålla, jemte Rektor, 4 Lektorer och 7 Adjunkter.