Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Företogs till pröfning Stats - Utskottets den 4 dennes afgifne samt den 13 i samma
Månad på bordet lagde Utlåtande, i anledning af Herr Gripensvärds, Fredric, Memorial om Segelleden igenom Baggens Sundet och Södra Stäket.
Herr Gripensvärd hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes så lydande:
Uppå den Motion jag väckt i anseende till den nu varande grunda Canalen vid det såkallade BaggensStäket på Vermdön, har Stats Utskottet gifvit sitt yttrande, och hvarvid jag nu får göra några anmärkningar.
Denna min Motion innehöll tvänne frågor i en och samma sak; den första om jag af Rikets Ständer skulle på uppgifne vilkor få tillstånd tillösa mig Kongl. Majus och Kronans andel uti den nu varande Canalen; den andra, om mig skulle tillåtas göra den farbar för mera djupgående fartyg.
Den första frågan har alldeles af Stats-Utskottet blifvit obesvarad , hvarföre jag nödgas vördsamt anhålla om Återremiss, med ödmjuk begäran hos Utskottet, att uppå hvardera ämnet erhålla dess bestämda Utlåtande, hvilket tyckes mig med grundade skäl på den sednare frågan vara gifvit.
Jag har ofta hört och finnes många exempel uppå, att Private på serskildta sätt tillaccorderat och tillöst sig Kro - Den 17 Februarii. 411 no-Lägenheter, och tyckes mig denna min anhållan vara så mycket billigare, som jag tydeljgen bevist och än ytterligare kan bevisa det så väl Kronan , som jag, hafva årliga förluster.
Ehuru dessa förluster drabba mig till större del än Kronan, emedan mig åligger flere skyldigheter, och törs jag försäkra , att i det skick Canalen sig nu befinner, i anseende till de sednare årens vatten-minskning och ett utom Canalens omfång i botten af Sjön befinteligt Berg, det hvarken Kongl Maj:t och Kronan eller jag, såsom till hälften ägare deraf, kunna annat än hafva årliga föiluster, således kan jag säga, att denna min begäran om gräfning för eget interessse mindre interesserar mig än den årligen förutseende förlusten, som jag. redan haft och hädanefter säkerligen kommer att vidkännas, i händelse Stats-Utskottet skulle finna skäl att bibehålla Kronan vid en årlig utgift i stället för inkomst, hvilket likväl ej är att förmoda.
Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, blef StatsUtskottets Utlåtande, i anledning af Herr Gripensvärds dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet återremitteradt.
Föredrogs å nyo och bifölls följande från Banco-Utskottet inkomne, samt den 13 den-, nes på bordet lagdc Betänkanden: 412 Den 17 Februarii. 1:0
Januarii, Otti antalet af Ledamöter vid de årliga Revisionerne af Riksens Ständers Banco Discont-Verk. 2:0
Januarii, i anledning af väckt Motion om präglande af en Medaille till Åminnelse af den År 1817 firade Reformations-Högtid. 3:0
Af den 10 dennes, i anledning af ett från Välloflige Borgare-Ståndet remitteradt Memorial , angående Låne-rättighet i Banco Discont-Verket för Götheborgs och Bohus Läns innevånare.
Föredrogs å nyo Banco-Utskottets den 31 sistledne Januarii afgifne, samt den 13 dennes på bordet lagde Betänkande, i anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottets den 20 sistledne December afgifne Memorial, angående yrkade ändringar och tillägg uti I och 3 §. §. af den för Banco-Utskottet hittills gällande Instruction.
Jag finner alltför väl, att Utskottet ej kunnat medgifva någon väsendtlig förändring i förslaget till Instruction, hellst detta Förslag redan var af 3 Stånd gilladt och antagit.
Men jag hade hoppats och väntat, att Utskottet skolat bjuda till vederlägga de skäl, som jag hade anfort till styrka för mitt påstående, att Sedelmyntets Den 17 Februarii 413 förbättring i värde skulle vara skadlig för Landet, och ingalunda bör blifva ett föremål för Utskottets bemödanden.
Jag vågar likväl ännu hysa det hopp, att då Utskottet framdeles inkommer med Betänkande öfver mitt och flere andras Memorial, rörande Reglerandet af Rikets Financer, Utskottet täckes närmare utreda och utveckla detta ämne, samt anföra de skäl, hvarpå Utskottet grundar sin öfvertygelse.
Desssutom får jag äran anmärka, att då Utskottet behagat erkänna, att dess afsigt visserligen varit och är den ”sorn uti Instructionen också tydeligen uttryckes, att Crediten för Eanquens Sedlar borde stärkas, för att vinna stad• ga åt deras egenskap af Mynt”; —- har jag häraf trodt mig finna en förnyad anledning att beundra Utskottets förmåga att uttrycka sig obestämdt och tvetydigt.
Skall stärkande af Crediten för Banquens Sedlar, vara det samma, som deras förbättring i värde, eller i förhållande till Silfver 3 så synes denna mening betydligen contrastera med den omedelbarligen derpå följande } nemligen: — ”För att vinna stadga åt dem ras egenskap af Mynt” — Att söka förbättra Bancosedlarnes värde, för att stadga deras egenskap af Mynt, synes mig innefatta lika stor motsägelse, som ville jag säga:
Jag skall springa framåt, för att kunna stå stilla på den plats jag står.
Jag har trodt mig ej böra underlåta att fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på dessa omständigheter, likväl 414 Den 17 Februarii. anser jag saken ej af den vigt, att Högloflige Ridderskapet och Adeln kunde behöfva omarbeta Instructionen, för att ådagalägga dess enskilta mening.
Dessu om har Utskottet nu redan så länge arbetat efter den gamla Instructionen, att ingen förändring i handligssättet synes genom någon förändring i Instructionen kunna åstadkommas.
Sluteligen skulle jag endast högligen önska, att Banco-Utskottet framdeles måtte, vid uppgörandet af planen till reglering af Rikets Financer, visa sig bestämdare och consequentare i rådslag och handlingssätt, än det nu visat sig i sitt skrifsätt.
Herr Grejven och LandtMarskalken hemställde, om icke, sedan de öfriga 3:ne Respective Riks-Stånden redan bifallit Banco Utskottets den 20 sistledne
December afgifne Memorial , Ridderskapet och Adeln behagade, med godkännande 3f ifrågavarande Betänkande, uti enahanda beslut med bemälte Riks.Stånd instämma.
Företogs till pröfning Banco-Utskottets den 31 sistledne Januarii afgifne samt den 13 dennes på bordet lagde Betänkande, uppå erhållen Remiss af Kongl Majits Nådiga Proposition till Riksens Ständer, angående Medel och utvägar till Hjelmare Slussverks ombyggnad
Qsh vidmagthållande.
Den 17 Februarii• 41?
Grefve Mörner, Adolph Göran :
Då frågan vid detta tillfälle angår en af de äldsta CanalInrättningar i Sverige, hvaraf erfarenheten redan ådagalagt en obestridelig nytta och hvilken blifvit alldeles nödvändig för flere omkring liggande Orter, som i århundraden begagnade den samma j då Riksens Ständer vid förflutne Riksdagar ansett denna Canal-Inrättning böra bibehållas, så lärer ingen finnas sora icke upprigtigt önskar att den samma nu må kunna understödjas.
Maj.-t, som velat spara Stats-anslagen till deras bestämda ändamål och som öfverlemnat till Ständerne pa hvad sätt nödige Medel till Canalens underhållande skulle utfinnas, har trodt, att om en Fond till Räntebetalningar gåfves, så skulle derigenom beredas möjlighet till erhållande af en annan Fond, hvilken genom Supscriptionen från Orterne kunde sammanbringas, för att till Sluss Verkets ombyggnad användas.
Erfarenheten har likväl visat att den tecknade Subcriptionen varit högst obetydelig, och med afseende å närvarande Penninge förlägenhet, och då man intet kan förutse att företaget lemnar säker utsigt om ränta för Actie-Ägare, lärer man icke kunna hoppas, att genom Privat Supscriptjon ärhålla den erforderliga Summan.
Jag medgif-, ver, att Banquen icke blifvit stiftad för sådana föremål, som det ifrågavarande och att Banquen således kan hafva rätt att undandraga sig att lemna biträde; men då saken är af vigt och verkligen förtjenar understöd, anhåller jag att frågan må remitteras till Stats-Utskottet samt Utskottet uppmanas, att utse erforderliga Medel, 4*6 Den 17 Februarii. hvilka å g:de Hufvud - Titteln måtte kunna finnas.
Friherre Cronstedt, Jacob:
Jag instämmer till alla delar uti hvad Grefve Mörner nyss anfordt.
Banco Utskottet synes hafva ansedt Banquens biträde icke böra äga rum, i anseende till obestämdheten af tiden, hvarunder samma biträde skulle lemnäs, men då till utförande af ifrågavarande företag, endast erfordras 50,000 R:dr B.co årligen i Sex år, så finner jag för min del tiden för ifrågavarande bidrag vara icke allenast bestämd utan äfven ganska korrt, samt anhåller således, att då företaget är af största nytta, frågan angående medels utfinnande, må till Stats-och Banco Utskottens gemensamma handläggning förvisas. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard:
Jag förenar mig fullkomligt med de tvänne värda Ledamöter, hvilka nyss yttradt sig.
Det skulle alltför mycket contrastera mot den frikostighet, man visat och förmodeligen än kommer att visa mot Götha Canal, om man nu skulle låta ifrågavarande Canal-Arbete, hvars nytta redan långliga tider visat sig, förfalla.
Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Banco Utskottets Betänkande gjorde anmärkningar hindra det sammas antagande, samt på sådan grund behagade Betänkandet, jemte Anmärkningarne, till Utskottet återremittera, med Den 17 Februarii. 41? med anmodan tillika, att i händelse en gemensam öfverläggning derom med Stats-Utskottet skulle pröfvas nödig, med nämnde Utskott sammanträda.
Eifölls.
Föredrogs å nyo Banco-Utskottets den 31 sistledne Januarii afgifne samt den 13 dennes på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckte Motioner, om förlängning uti Prsescriptions-tiden för Läns omsättning i Banco-DiscontVerket.
Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard, upp-i läste följande; .
Jag bestrider
Betänkandet och yrkar Åter-: remiss af följande skäl; 1:0 Emedan då Rörelse-Capitalet för en stor del, och i vissa Provincer nästan helt och hållit är satt utur omlopp, kunna Låntagare i en sådan Conjuncture ej skäligen vid ansvar åläggas att omsätta, ännu mindre fullt inbetala Discont-Lån i Banco-Sedlar, förr än PenningeVerket blifvit vid denna Riksdag regleradt, och antingen Discont-Sedlame ånyo eller ock Banco Sedlar i deras ställe blifvit satta i rörelse. 2:0 Emedan det enda skäl, som af U&
Prot. lil JB. 53» 54* Den 17 Februarii. skottet åberopas för sitt stränga Utlåtande, är, att, genom uppskjuten omsättning och i synnerhet, full inbetalning minskas tillgångarne för Lån till nya Lånsökande.
Om icke BancoUtskottet, så åtminstone Riksens Ständer sjelfva bör det ligga meta om hjertat, att från Auctions-Klubban, och som i denna tid vill säga detsamma, från deras Egendom, försälja till vanpris, rädda Medborgare, och bidraga lill att hjelpa ut dem som redan inkommit i Discon* ten än att genom nya Län hjelpa ännu flere in uti den.
Angelägenheten att af de äldre Låntagarnes spolierade Egendom tillskapa Lånetillgångar för nya Lånsökande, contrasterar allt för mycket med den annars denna tid så mycket yrkade principe, att Disconterne blott lockadt Folket till öfverdrifne Speculationer cch Fastighetsköp samt derföre böra afskaffas.
Med denna principe öfverensstämmer deremot mera att ej bereda rya Lånetillgångar, och således äfven att ej ruinera en del Låntagare för att tillskapa nya.
Ingen kan vinna härvid, om icke möjeligen genom den större douceur, som betalas för nya
Lån än för förlängning af äldre Lån, och äfven genom Lösen för Communica tionsoch Utmätnings-Resolutioner m. m Säkert är åtminstone, att hvarken Riket eller Banquen vinner dervid.
Riket i det hela måtte ej hafva fördel deraf att en mängd Medborgare, till större delen Jordbrukare, lör det ändamål att pråssa ut tulla betalningen af deras
Lån i BancoDisconten, skola genom utmätning beröfvas en i verkeligt värde flere gånger större Egendom än sjelfva skulden, eller derigenom sättas ur Den 17 Februarii. 419 stånd, att behörigen bruka sin Jord.
Banquen vinner icke eller dervid, ty genom att påskyn» da fulla inbetalningar och forcera till utmätnings - Auctioner, då Egendomarne alltid säljas för vanvärde, kan
Disconten förlora en del af sin fordran.
Utomdess ej blott icke förlorar
Disconten utan den vinner genom dröjsmålet, då den för det samma erhåller 12 proCent öfver.
Och flere Summor gå åtminstone snarare in till nya Lån, om afbetalningar tillåtas, än om full inbetalning genom utmätning forceras.
Man behöfver således blott åberopa Banquens eget interesse, som jag dock ej anser- vara öfver hela Nationens, såsom skäl till beviljande af en förlängd Prsscriptions-tid för Låntagarena i Banco-Disconten.'
I stället för att Utskottet yrkat att Låntagare, sorn ej innom £ månader efter förfallodag, omsatt sitt Lån, skola ovillkorligen, som hittills enligt Directionens egen öfverenskommelse, betala Lånet fullt ut, hade jag snarare väntat att Urskottet föreslaget ej blott en förlängd Prsscriptionstid , utan ock att omsättning skulle få verkställas med T^:dels, i stället för hittills med blott 4-'de|« afbetalning på 6 månader.
Konungens Befallningshafvande, ja sjelfva Krono-Fogdarne, hafva, äfven undtr den ömnigaste Penninge.tillgång i allmäina Rörelsen, haft rättighet att lemna 3 manaders anståndj Banco-Utskoftet vill i nuvarande ovanliga conjunctur ej lemna öfver 2 manaders.
HalHre må man förkorta den arbitraira Prsscriptionstid, sorn är lagd i en Krono-Fogdes händer, och 420 Dtn 17 Februariii förlänga den, hvars bestämmande nu beror af Nationens, icke af en serskildt Corporations Representanter.
Jag föreslår derföre , att med omsättningarne i Banco-Disconten må, utan ålagd påföljd af hela Länets utbetalning på en gång, få dröjas till 30 dagar, efter att Rikets PenningeVerk af Rikets nu församlade Ständer blifvit regleradt, men att
Disconten äger att som förr, för hela Lånet taga full säkerhet hos Lån. tagare och Caventer, när Disconten så för nödigt finner.
Jag föreslår ock, att härvid ingen skilnad göres emellan Lån, förfallna innom och efter yppandet af Filial-Disconternes obestånd.
Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, blef BancoUtskottets Betänkande, i anledning af Herr Munck af Rosenschölds dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremiteradt.
Föredrogs å nyo och gillades följande från Allmänna Besvärs- och Oeconomiae-Utskottet inkomne , samt den 13 dennes på bordet lagde Betänkanden: 1:0
Af den 26 sistledne Januårii, rörande upplifvande af Kongl. Resolutionen på PresteStåndets besvär, hvarigenom stadgas, att inga Den 17 Februarii. 421 sådana Marknader, som allenast en dag påstå, må begynnas dagen före eller efter någon Söneller stor Helgedag. 2:0
Af den 29 sistledne Januarii, i anledning af yrkad rättighet för Städernes Magistrater, att få utfärda Resepass. 3:0
Af den 26 sistledne Januarii, i anledning af väckte frågor och gjorde förslag , om ändring och inskränkning i Krono-brefbäringen. 4:0
Af den 4 dennes, i anledning af väckt fråga, om ett skyndesamt kringspridande af de för Landtbruket nyttige Redskaper, sorn genom Kongl. Landtbruks-Academiens försorg i Stockholm blifvit förfärdigade efter inkomne Engelska Modeller. f.o
Af den 4 dennes , i anledning af väckt fråga, om förbud för Städernas Borgerskap att med sine till afsalu hållande Varor och EfFecter, besöka Frimarknaderne på Landet, utom de District, som fordom, innan de enskildta Marknadere aflystes, varit Städerne til lagd e. 6:0
Af den 4 dennes, i anledning af inkomne Memorial, om anstalters vidtagande till förmån för vissa Fabriquer och Pappersbruken. 7:0
Af den 4 dennes, i anledning af väckt fråga om förändring i de antagne grunderne för bestämmandet af Arrende-Afgiften å Militaireocli Civile Tjenstemäns Boställen, i förhållan - Den S 7 Februarii. de till öppna Åkerjorden, och äskad öfversigt af de i detta Ämne utkomne författningar.
Allmänna Besvärsoch Oeconomiae-Utskottets den 26 sistledne Januarii afgifne, samt den 13 dennes på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckt fråga om befrielse från skyldigheten att alskala Barken å utsynte Ekar» Herr Estenberg, Pehr, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes så lydande:
Vördsammast anhåller jag, att Högloflige Ridderskapet och Adeln behagade fästa sin uppmärksamhet på de Anmärkningar , jag efter öfvertygelse tror mig skyldig framställa emot Högloflige Oeconomiae-Utskottets afgifne Betänkande, angående den af Riksdagsmannen Nils Svenson, i förevarande ämne väckte fråga.
Utskottet har på anförde grunder ansett, dels att det låga pris, hvartill Ekbark nu föryttras, ej är svarande emot den å afiagningen och Transporten använda kostnad, dels ock att den Bark, som hämtas ifrån aflä*gsna Ekskogar, saknar hehörig afsättning, hvarföre Utskottet tillstyrkt, antingen att fri utförsel af Svensk Ekbark må tillåtas, eller ock att Författningen, sorn vid vite ålägger Barkens aftagande å utsynte Ekar, må till kraft och verkan upphöra.
Betänkande innehåller således Den Februarii.
423 ett upphäfvande af alia de välgörande Stadgar, som uti förflutna tider blifvit tagna till Garfveriernes befordran och framgång innom Riket.
Denna fördelagtiga Näringsgren har, för omkring 50 år tillbaka, till den grad fästat Regeringens uppmärksamhet, att äfven Premier utdeltes för hvarje Tunna väl tillredd Svensk Ekbark som anskaffades.
Denna Regeringens Nådiga uppmärksamhet har haft den lyckligaste verkan pä berörde Närings-Production.
Sverige är nu icke mera hvad det fordom var, i behof af Engelskt
Läder, deremot känna vi med tillfredsställelse, att mycket Svenskt
Läder blifvit utskeppadt; hvarvid må nämnas att ej mindre Stads-Majoren och Riddaren Johan Westin försålt i London flera Skeppslaster, efter Engelska Methoden beredt, än ock att Capitaine och Riddaren Jacob Westin, jemväl låtit utskeppa stora Partier deraf till Tyska Orter.
Jag vägar tro att de Jord-ägare i Riket, som äga aflägsna Ekskogar, ej hafva skäl, hvarken att klaga öfver bristande afsättning på Ekbark, eller billig betalning derföre, då Garfveriet äro anlaggde öfver allt innom Riket, dessutom finnes utåt Sjökusterna, å mångfalldiga ställen, tillfälle att föryttra denna vara, såsom i Calmar och Westervik, Öland och Gottland, samt i Köpingarne Pataholm, Figeholm, Mönsterås, Döderhultsvik, och på flera andra ställen, oberäknadt den omständighet att flera betydande Possesionater i Riket sjelfva låta af - '424 Den 17 Februarii. sända hela Skeppslaster med Ekbark till inhemska Garfverier; icke dessmindre och ehuru sådan stor lätthet till Barkens afsättning gifves, yppar sig likväl för behofvet deraf ofta brist.
Ekbarken tyckes ock vara skäligen väl betald uti vårt eget Land, då i Stockholm en Tunna deraf kostar En R:dr 16 sk.
Banco och deröfver.
Denna min öfvertygelse i förevarande ämne, tror jag vara så mycket mer grundad, som den är byggd på erfarenheten, hellst jag ofta varit vittne till de bekymmer, brist på Ekbark här i Stockholm förorsakadt.
Om Export-frihet lemnades på Svensk Ekbark, skulle innom korrt tid våra Garfverier i grund förstöras, hellst man kunde såsom säkert antaga, att Englands Garfveri-Idkare, för detta ändamål, de första åren, visserligen icke skulle underlåta, att för hvad pris som hellst inköpa Svensk Bark, så länge och till dess våra stora kostsamma och väl inrättade Garfverier, af brist på Bark, blefvo bragte till vanmagt och undergång, då Engländaren sedermera icke allenast vore i tillfälle att sätta så lågt pris , han fann för godt, på Svenska Ekbarken, utan ock sätta Sverige i nödvändighet införskrifva Engelskt Läder, lika med hvad behofvet fordrade i förra tider.
Denna till allmänt bruk så nödvändiga Vara, i fall den från främmande
Ort måste införas, skulle dessutom betydeligen besvära vår Handels-Våg, och bidraga att uppjaga Växel-Coursen, samt vålla att Lädref, som Den 17 Felruarii.
425 nu tyckes vara i högt pris, då säkert skulle blifva dubbelt dyrare, och således förorsaka en serdeles tryckande utgift, ej mindre för Allmänheten än för Arméens behof. Enär Svenska Garfverierna, genom Regeringens hulda omsorg, uppnått den höjd af fullkomlighet, att de täfla med sjelfva de ryktbara Engelska Garfverierne, och då Skeppslaster Vestindiska oberedde Ox-hudar införskrifvas , och här beredde, kunna med förmån åter utskeppas, skulle det väl, emot all sund Handels-politique vara stridande, att låta exportera det råa ämnet, som grundlägger berörde Närings-Production, då Riket deraf är i ett allmänt oumgängeligt behof.
Om Ek-Barken uti närvarande tid, då våra Ek-Skogar blifvit så betydeligen medtagne, ej efter vanligheten skulle, enligt nu gällande Forfattningar, vid Ekars fällande, vara en skyldighet att aftaga, och till Inrikes behof användas, skulle, utom den oundvikeliga undergång, som då framdeles förestod Svenska Garfverierne, ännu en serdeles stor olycka för det närvarande, deraf blifva en följd, den nemligen; att större delen af det Varu-Lager, som nu är under beredning, af brist på erforderlig
Bark, blef förderfvadt och uppruttnadt, alldenstund de Hudar, hvilka nu äro uti Beredningskaren nedlagde, ej förr än vid medlet af nästa år kunna derutur upptagas.
Jag tror mig således icke sakna anlednin - 426
Den 17 Februarit. gar att bestrida Oeconomi® Utskottets Betänkande, i allt hvad som angår Ek-Barkens vård eller export, och deremot vördsammast tillstyrka afslag till båda dessa uppgifne alternativa Förslager, med anhållan ej allenast om Återremiss, utan ock att mina vördsamma anmärkningar äfven må få åtfölja Utskottets Betänkande.
Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde Proposition till bifall af Oeconomi® Utskottets ifrågavarande Betänkande.
Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskal> ken hemställde om Ridderskapet och Adeln ansåg de af Herr Estenberg vid Betänkandet framställde anmärkningar hindra detsammas antagande samt på sådan grund behagade Betänkandet jemte anmärkningarne till Utskottet återförvisa.
Bifölls, Föredrogs å nyo Allmänna Besvärs- och Oeconomiae-Utskottets den 4 dennes afgifne, samt den 13 i samma
Månad på bordet lagde Memorial, i anledning af väckt fråga om utfärdande af en Förordning, rörande Vattenverksägares åligganden.
1 Den 17 Februarii, 4?7 Grefve von Schwerin, Fredric bogislaus an* förde skriftligen.- Högloflige Oeconomi*
Urskottet har ansett sig ingen befattning kunna taga med detta mål , emedan frågan om uppställandet
A en allmän principe för undanrödjandet af sådana Vatten-verk, som utgöra hinder för Jordodlingen, och hvilken fråga vid 1812 Års Riksdag väcktes, ännu icke hunnit afgör2g.
Derjemte har Utskottet för Riksens Ständer tillkännagifvit i hvad skick detta ärende befanns år 18x5 den 2g;de Junii; att nemligen Lag-Comiteen yttrat sig öfver principen för en allmän Författning-, att Kongl. Maj:t befallt det detta Lag-Comitéens yttrande skulls från trycket utgiivas lör att undergå allmän granskning; att Bergs-Collegium och samteliga Landshöfdingar skulle öfver frågan hörasi, samt änteligen att Kongl.
Maj:t icke kunde detta vigtiga ärende till slutelig handläggning företaga förr än nästa Riksdag.
Men Utskottet har icke tillkännagifvit om sedan År 181? denna vigtiga fråga skridit närmare möjligheten af sin utveckling.
Jag hemställer derföre om icke Utskottet måtte anmodas att härom söka närmare underrättelse och densamma Riksens Ständer skyndsammeligen meddela, samt att, i händelse sedan 181 f ingen åtgärd blifvit vidtagen, Utskottet måtte föreslå Riksens Stander, att i 428 Den 17 Februarii. underdånig Skrifvelse för Kongl.
Maj;t anmäla den underdåniga önskan, att detta ärende under loppet af innevarande Riksdag måtte erhålla sin sista handläggning.
Proposition blef Oeconomi®.
Utskottets ifrågavarande Memorial, i anledning af Grefve von Schwerins dervid nu gjorda anmärkning, till Utskottet återremitteradt.
Vid förnyad föredragning af Expeditions* Utskottets den 2 dennes afgifne samt den 13 i samma månad på bordet lagde Memorial, angående medel att befordra större afsättning och gagn utaf Bihanget till Riks Ståndens Protocoll , fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställd Proposition, samma Memorial till alla delar gilla.
Hvarjemte Ridderskapet och Adeln ansåg nödigt att Riksens Ständers samtelige Utskott borde genom Protocolls-Utdrag anmodas att i afseende på de från Utskotten utgående Expeditioner hädanefter iakttaga hvad Expeditions-Utskottet i ofvannämnda Memorial föreslagit.
Föredrogs å nyo och bifölls ExpeditionsUtskottets den 10 dennes afgifne, samt den 13 i samma månad på bordet lagde Memorial, Dm 17 Februarii.