Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer finna detta förslag antagligt, torda vara nödigt att detsamma för Kongl. Majrt uppgifva och dess höga godtfinnande i underdånighet underställa.
Sedan Utskottet således uppgifvit sina tankar, om sättet att slutligen ernå én för hvarje af Rikets provincer passande skogsordning} anser det sig derigenom hafva besvarat alla de i detta ämne yrkade allmänna förändringar.
Läns innevånare efter utredning af dervarande Hushållssällskap och tinder inseende’ af Konungens Befallningshafvande böra komma i bästa tillfälle att upptäcka de locala brister, som i närvarande allmänna skogsordning kunna vara att anmärka, samt att deruti föreslå nödiga förbättringar ; så har Utskottet icke heller »u trott sig böra ingå i någon pröfning af Besv. och Ekon.
365, den gällande skogs ordningen, eller genom några bestämda föreskrifter och precursoriska åtgärder lägga band på den frihet, som ovillkorligt bör tillhöra dessa öfverläggaingar, och hvilka böra, så vidt det med Kongl. Majrts och Kronans rätt samt Rikets behof kan förenas, stödja sig på en friare dispositionsrätt för skogarnes ägare, än den de fordom varande och nu gällande författningar icke alltid synas hafva gynnat.
Ständer, att emellertid och intill dess ofvan föreslagne beredning hinner utarbetas, icke till något bestämdt afgörande upptaga de i detta ämne gjorda allmänna motioner.
Men då uti de remitterade Memorialen yrkas några sådana mindre stadgandon och föreskrifter, hvilka icke synas bero af den allmänna skogsordningen, utan endast afse genast verkställbara åtgärder; så bör Utskottet deröfver afgifva sitt utlåtande. 1:0
Den af Riksdagsfullmägtigen Sven Månsson från Cal mare
Län påstådda rättighet, att icke blott efter Olofsmässotiden, utan hvad tid af året sådant later sig verkställa, Landtmannen måtte äga att afbränna ett i laglig ordning inrättadt svedjeland; eå finner Utskottet, hvarken Allmänna Lagen uti Byggningabalkens 15 och 16 Capitel, eller 1805 års skogsordning, eller någon annan nu gällande författning emot en sådan rättighet lägga något hinder i vägen.
Skulle åter, enligt leornad upplysning, denna rät - §66 Et sv. och Ekon.
Vtsk
Betänkanctou tighet vara genom serskild åtgärd af Koft® tingens Befallningshafvande för Cajmäre Lätt Inskränkt till ofvannämnde tid; så kan Utskottet, såsom icke ägande kännedom om förhållandet eller de motiver, hvilka dertill kunna i thy fall föranleda, ej heller deröfver utlåta sig, utan bör sådant enskildt besvär, om någon sig dertill befogad finnér, i laga Ordning ingifvas och fullföljas, 2:0 Beträffande Riksdagsmannen Botvid Jonssons frän Östergötland väckta motion att först de löfträd, som äro planterade vid Allmänna Landsvägarne, böla, såsom medförande skugga, syra och i allmänhet skada för den bredvid liggande åkern, nedhuggas och sedermera hemmansagare ifrån sådart ålagd planteringsskyldigliet för framtiden befrias; så linner Utskottet ingalunda skälatt derå tillstyrka bifall.
Att förstöra sådana planteringar, hvilka lända ej mindre till prydnad och svalka i deri vackrare årstiden an till efterrättelse om vintervägarne på slätt» byggden, är ej tänkbart.
Hvad åter angår de nya påbjudna planteringarne eller skyldigheten att vårda och vidmagthålla de gamla, så tillhörer det, såsom i allmän lag ej stadgadt.
Länens enskilda police, hvars författningar och åtgärder böi'a behandlas i en» lighet med hvad 1 föregående moment der» deröfver är anfördt. 5:0 Beträffande rättigheten till biäntorfs skärande å allmänningar, samt sättet att den utöfva, hvarom Riksdagsmannen Ephraiirt Larsson från Elfsborgs
Län gjort den fram» Éesv, och Ekon, Utsk.
Betähkandén, ftåf Ställning, att en till torfskörd åt några vissa byelag anslagen mosse måtte, med undvikande af årlig utsyning, en gång för alla till begagnande, så länge den räcker, emellan dessa byar fördelas; så kan Utskottet dertill icke styrkas
Äfven detta bränningsämne, ehuru af mindre allmänt värde, dock af betydenhet för dem, hvilka ej äga annat bränsle, af ser tillräckligheten för ett framtida behof och afsalu, och -synes således ej böra handlöst åt slumpen eller det enskildta hugskottet öfverlemnas, heldst icke här såsom med skogen, hvilken äger ett vida högre värde både till eget behof och afsalu, den enskilde ägaren alltid torde finna samma nödvändighet af sparsamhet och omtanka.
Dock anser Utskottet detta böra vidare, samt i sammanhang med allmänningarnes fördelning, vid de ofvan föreslagna öfverläggningar provincevis efter hvarje landsorts serskildta läge, behof och tillgång på bxänntorf behandlas och afgöras. 4:0
Dl enligt Prosten Hassélroths andragande den, uti i4 § af nu gällande Skogs-Ordning, stadgade betalning eller så kallade Stubbelön blifvit affordrad Prester, hvilka, i och för deras egen i Dag utsatte byggnadsskyldighet å sina Boställen, fått på allmänningar
Utsyning af dertill nödigt byggnads-virke; syne3 sådant hafva tillkommit af missförstånd.
Man har ej erinrat, att Byggnadsskyldigheten å Prest-Boställen är af tvänne slag.
Det ena tillhörigt Församlingen, som af egna tillgångar bör å Bostället gög fiesv. och Ekon.
Betänkanclen. bestå vissa hus3
Det andra tillhörigt sjelfva Innehafvare!!.
Och då Miiitaire och Civile Boställens Innehafvare äro frie för ofvannämnda Stubbelön elier någon betalnings erläggande; så följer klart deraf, alt äfven Prestman äro i samma predicament.
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla örn en sådan Nådig förklaring af detta Förordningens runi, som fritager Prester frånne rlä gg a n de t af någon afgift i och för den Skogsutsyning, de på allmänningar erhålla til! bestridande af sitt å Prest-bordet åliggande byggnads-sky!dighet. 5:0 Till RiksdagsFullmägtigen för Snäfringe Härad i Vestmanland Gustuf Olssons begäran: 1:0 att alla inom en So.ken beftntelige Skoglösa hemman, hvilka äga utsyningsxätt, måtte i möjligaste måtto få sitt virke tilldeladt i en och samma trakt på närmaste afstånd från sina hemvist och alltid på samma allmänning; samt , 2:0 att utsyningarne måtte ske före Vinterns början, på det Virkets ägare må efter sin beqvämlighet, samt med afseende på tjenlig årstid och väglag, kunna det samma afhemta; finner Utskottet fulla skäl att tillstyrka bifall.
Och torde derföre Riksens Högloft.
Ständer i sin ordning underdånigst anhålla, det Kongl. Majrt i Nåder täckte? anbefalla dess Befallningshafvande, att vid ofvannämnde åtgärder gå Länens Innevånares önskningar och Locala behof till mötes, så vidt Ortprnas
Ectånkanden. 6:0
Hvad slutligen En af Rikets Herraf Herr Grefve Wachtmeister, Claes, anfort, angående
Skogarnas nu ofta inträffande vanvård och skyldigheten att den efter görligheten förekomma medelst en, efter tidernas förändrade skick och myntvärde, skeende nogare tillämpning af pligter och ansvar, linner Utskottet vara af ej mindre vigt, än behof af skyndsam åtgärd.
Men som detta är ett ämne, hvilket äger tydligt sammanhang med Allmänna Lagens Stadgande, i Byggninga- och MissgeyningsBalkarne, hvilka Lagrum äfvert blifvit af Hans Excellence åberopade,- så har Utskottet, enligt sin Constitutionella föreskrift, ej kunnat detsamma till ensam åtgärd företaga, utan har öfverlemnat
Memorialet till serskild behandling aF den med jdöglofL Lagutskottet sammansätta gemensamma beredning: ankommandes det sedermera på R. Höglqfl.
Ständers upplysta pröfning, om och hvad del af de föreslagna åtgärder böra genast till Verkställighet befordras, eller i sammanhang med Länestyrelsernas utlåtanden för hvarje serskild ProVincé upptagas och bedömmas. —* Då Utskottet anser allt hvad för öfrigt de remitterade Memorialerne innehålla böra hänföras till den provincevis ofvan föreslagna beredning; har det icke något mera att tillägga, utan öfverlemnat vördsamt sitt Utlåtande, jemte 2:ne Ledamöters i ämnet yttrade serskilda tanka, till Riksens Högloft* Juliann t
Ml RiksSt, Prot, j8*7'1818> 8'-^* Sami.
N:r 47* 48* Eesv. och Ekon.
Betänkanien.
Ständers mogna ompröfning och visa beslut.
Transsumt af Riksens Ilo glo fl. Ständers AlU manna Besvärs och EkonomiUts kotts Frotocoll, hållet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 5 Mars 1O18. §.
4 RiksdagsFullmägtigen från Bohus Län Carl Fredric
Berg inlemnade ett så lydande skrifteligt anförande: ”Då frågan omSkogarnes fria disposition på Krono Skattejord och örn en förbättrad Skogsförordning i Höglofl.
En kort framställning af mina tankar i ämnet är jag derföre skyldig åt Saken, ät Höglofl Utskottet och åt mig sjelf.
Att Skog, lika med Åker och Äng, af hvarje Jordägare, som den med fullkomlig ägande rätt innehar, fritt bör få disponeras, och att alla TvångsLagar, som inskränka denna Naturliga rättighet, äro skadlige, tror jag vara oemotsägeiigt.
JägeriStatens bemödanden, om den gjort sig några, har kunnat på få ställen förekomma fullkomlig förstörelse af en och annan Krono-Skog; men i allmänhet hafva de varit menliga för både Skog och villebråd.
Oaktadt deras uppsigt har Sverige snart inga Ekar, utgj» p4 frälse EcsV' och Ekon.
371 marle, dit tillsynen icke fått sträcka sig; och huru skulle det annorlunda lämna vara, då livar Skattejordsägare anser detta Trädslag för sin fiende.
SkogsFörordningen af år 1805 har gatt en medelväg genom Stubblcns anslående för vårdade Ekar, men verkan dera£ har varit lika med den af andra halfmesurer; Kriget är förklaradt, och Ekarne under stark xetraite springa dagligen öfver klingan; och det gifves ej mer än ett botemedel deremot: det är fri dispositions-rätt.
Stadgande så med denna sorn annan skog allmän brist derpå en dag inträffa. -— Jag tror detta händer i vissa piovincer, som det redan handt i andra; men der-! före har man ej frihet att inskränka en dels ägande rätt; och brist etthundrade år förr eller sednare betyder ingen ling i allmänna vigtskålen.
Landet och menniskoroa försvinna ej, och Trädens vext-kraft upphör icke, och för öfrigt hvilar iag vid den maximen: att Rättvisan måste handhafvas om ock verldarne ramla.
Kronans behof af Skeppsvirke kommer dernäst bland inkaster mot en fri Skogshandtering — detta behof kan nu mera ej fås a£ Krono- eller Skatte-jord, om en Flotta skall byggas ocfy kostar, då Jägeri-Stat^ och allt beräknas, mer än vid fri upphandling, hvilken alltid måst vidtagas, då något i .stort skolat uträttas.
Jag tror derföre, att Höglofl.
Utskottet kan 372 Btsv. och Ekon.
Bctänkanden. icke endast föreslå och önslca, utan med övillkorlig rättighet begära Styrelsens kraftiga åtgärd till lossande af de fjättrar, egennytta och falska åsigter så länge lagt på dispositions-rätten af Skoparne, och förklarande af J 7 en fullkomlig frihet uti deras bruk och nyttjande.
— Samma åtgärd bör äfven upphäfva Jägeri-Staten och endast anställa uppsyningsmän vid vissa Jagtparker och Skogsstycken, nödiga till röje för den Höga Kongl. Familier.
Att Skog å Boställen ej fritt få handhafvas, följer ur det vilkor jag förutsatt: näml. att äganderätten till jorden skall vara afgjord.
Sedan detta blifvit afgjordt, och hvartll inga vidare höranden, Utlåtanden eller Förslager behöfvas, uppstår fråga om Krono- och Härads-Allmänningarnes behandlande, fördelning eller försäljning, och det är här’ som Konungens Bef:de, åt hvars
Nit och ljus i alla sådane saker vi äga otaliga förbindelser, ha fält för sin verksamhet och komma att Läns- eller Häradsvis, såsom nödigt kan pröfvas, efter Allmänhetens hörande, föreslå de Reglementen härvid linnas lämplige och hvars nytta endast denna Auctorité ?r i tillfälle att efter Localen bedömma.
Jag kan misstaga mig; men mina afsigter skola alltid bli goda. •i Eesv. och Ekon.
Utsk. Betinkanden. 37J
Jag anhåller ödmjnkl., att detta anförande får i Protocollet intagas och Högloft.
Uti detta anförande förenade sig RiksdagsFullmägtigen Olof Månsson från Blekinge.
Betänkande, i anledning af föreslagna åtgärders vidtagande till den Veneriska smittans utrotande.
Uti ett från Valloll.
BorgareStåndet den 50 December sistlidet år uppläst Memorial, sorn till Utskottet blifvit remitteradt, har Herr Ebel, Fritz, framstält nödvändigheten deraf, att medel och utvägar vidtagas till förmindskande och, om möjligt är, utrotande af Veneriska smittan, hvars verkningar äro så förfärliga, och hvarmed äfven de oskyldigaste menius k or, utan eget förvållande, kunna blifva behäftade.
I anseende härtill har Herr Ebel föreslagit: 1:0 Att Manskapet å alla de Skepp, som ankra i Svenska Hamnar, borde, innan dem tillåtes gå i Land, besigtigas af en kunnig och för pålitlighet känd Läkare, på det att, om någon skulle befinnas med Venerisk smitta behäftad, en sådan då genast må på Kurhus införas och der vårdas på hans egen kostnad, _den SkeppsCapitainen förskjuter, och 574 BeSv. oeh Ekon.
Utik.
BctänkanJen. från hvilken anstalt Folket å de ifrån Finnland ankommande Vedskutor ej heller borda undantagas. 2:» Att hvarje Husbonde och Matmoder borde, antingen sjelfva, eller genom Läkare, noga tillse och efterspana, om deras TjensteFolk äro fria från Veneriska åkommor, samt, vid afflyttning utur Tjensten, antecknas deras Hälso-tillstånd uti Orlofssedel; hvarförutan den, som derefter emottager dem, borde, innan 24 timmar sedan ds kommit i Tjensten, visitera eller låta visitera dera.
Bruksägare, eller annan ' person, som har Tjenstefolk, eller arbetare, underlåta förenämnde för sig ti gjiets-matt, o h det befinna'?, att någon af Folket är med Venerisk smitta behäftad; sSi borda Husbonden sjelf betala ali den kostnad, sorn kan åtgå, icke allenast till den sbritas botande, utan ock för andra personer, som han under tiden kan hafva smittat. 3:0
Att bland Arbets klasserna Fabriks* Arbetare, Tjenstefolk, Sjöfarande och gemenskapen vid Militairen ingen borde få ingå äktenskap, innan Sundhetsbevis blifvit hos Kyrkoherden i Församlingen företedt; och 4:o Att å Auctioner inga Liane-, Gångeller Sängkläder, som tillhört döda personer, borde lå säljas förr än dylika persedlar först blifvit rentvättade, enjedän det i annat fall lätteligen kunde hända, att smitta och sjukdom utspriddes.
Då detta Memorial den 9. sist!, Januari ånyo blifvit föredraget Vallall, Borga - Besv. och Elion.
,Betänkanden< 375 reStåndet, hade Herr Fäldtman deremot gjort den anmärkning, att, utom det den af Herr
Ebel föresiagne visitation å Tjenstefolk icke skulle medföra någon nytta, om den gjordes af någon annan än en Läkare, vare en sådan undersökning inom de 24 timmarne, efter det Tjenstelijonet kommit i Tjensten, icke verkställbar, knappt uti Stockholm, hvarest likväl är god tillgång på Läkare, och nästan omöjlig uti de öfriga Städerna och £ synnerhet på Landet.
Dessutom skulle en dylik åtgärd bidraga till, att hos Tjenstehjon af Ovinnokönet förtaga all blygsamhet, och. såmedelst snarare befordra, än utrota det onda, hvaremot man ifrade: och trodde Herr balckman för öfrigt, ett man icke vore berättigad till en så skamlig behandling emot den tjenande Classen, sä lange dess uppförande icke föranledda till så beskaffade undersökningar; hvarföre ock Herr Fäldtman af» styrkte bifall till hvad Herr Ebel i det afseendet föreslagit.
Med Herr Falckman hade Herrar Leffler och Palmborg sig förenat; hvarjemte den sistnämnde ansett öfverflödigt att låta anställa de af Herr Ebel föreslagna visitationer, enär vederbörande Embetsman och jemväl
Häremot hada Herr Ebel anfört, att, som en hvar Husbonde, hvilken äger flera Tjenstehjon, merändels plägar vara försedd Besv. och Ekon.
Uisk, Betänkanclen. jned Husläkare; så torde den föreslagna vi. sitationen icke blifva så svar att verkställa,* och Herr Ebel hade ej heller kunnat finna, att berörde meSure skulle blifva så smältande, som Herr Fcächnan ansett den, Dessutom förmodade Herr Ebel, att han uti sitt Memorial tillräckligen ådagalagt nödvändigheten af visitation, hvilken borde ske kort efter det Tjenstehjonet ingått i ny tjenst, på det veneriska giftet icke måtte inrotas, Detta allt har Utskottet tagit i noga öfvervägande; och som, vid jemförelse ' emellan de fördelar å ena, och olägenheter å andra sidan, hvilka skulle uppkomma, om det af Herr Ebel gjorda förslag, så vidt möjligt är, befordrades till verkställighet, Utskottet för sin del funnit de Förra, eller fördelarna, i betydlig måtto uppväga de sednare: så har Utskottet ansett lörslaget förtjena uppmärksamhet, så mycket mer sorn Kongl, Maj:t behagat i Nåder göra proposition tlil Riksens Ständer om en viss afgift af hvarje mantalsskrifven person för anstalter till veneriska Smittans utrotande, och erfarenheten, styrkt «F de uppgifter, hvilka i Tidningarne årligen blifvit
Allmänheten meddelade om antalet af de å Lazaretterna i Riket intagne sjuke och arten af deras sjukdomar, dessutom nogsamt intygat, att denna smitta, i synnerhet på vissa orter i Riket, gör farliga och förödande framsteg, och att den allvarligt påkallar kraf*» tiga åtgärder till dess hämmande.
T- Utskottet får derföre vördsamligen till* Styrka; Besv. och Ekon.
Utsi. Betänkande.». 377 1:0
Att, på sätt och med villkor, sorn Hörr Ebel föreslagit, visitation ovillkorligt måtte verkställas å Manskapet på alla sådana fartyg, som från Utrikes orter ankomma till Svenska hamnar, vid det äfventyr, att, om någon af Manskap#?, lindantagandes Capitai» nen eller Skepparen, sorn nödvändigt måste gå i land för att bestyra om fartygets angelägenheter, men hvilken likväl äfven bör visiteras, skulle begifva sig från fartyget, innan hans hälsotillstånd blifvit af vederbörlig
Läkare undersökt, en sådan genast bör gripas och förblifva under bevakning, till dess han blifvit af Läkaren visiterad och befunnen frisk, eller i annat fall afFöras till Kurhuset i orten. — ?:o Att, hvad Tjenstefolk och FabriksArbetare beträffar, hvarje Husbonde, eller den hans plats företräder, måtte, såsom redan utkomne författningar stadga, vara förbunden att, så snart han har anledning misstänka någon af sitt Folk, vara med sjukdomen behäftad, genast tillkalla Läkare, för att låta den misstänkte visiteras. 3:0
Att, om uti *iågon församling, i Stad eller på Landet, anledning till Venerisk smitta skulle visa sig, Pastor tillika med KyrkoRådet i församlingen då gemensamt böra rådgöra och besluta, om antingen blott dea misstänkte personen, eller ock hvarje menniska inom hela Församlingen bör undei'- gå visitation.
Skulle Pastor och Kyrko-Rådet då anse nödigt, att vigitationen blifver allmän, bör anmälan derom genast göras hos 578 Besv. och Ekon. Utsi;.
Bctänkanclen Kongl Maj:ts Befallningshafvande i Länet, sorn besörjer om Läkares sändande till Stället. 4'o Att å Auotioner inga Linne-,Gång-eller Sängkläder, som tillhört eller varit nyttjade af någon med smittosam sjukdom behäftad och genom döden afgången person, böra få säljas förr, än de blifvit rentvättade, eller på annat tjenligt sätt befriade från allt, som skulle kunna utsprida smitta.
— I händelse Riksens Höglofl.
Ständer finna för godt bifalla, hrad sålunda blifvit föreslaget och tillstyrkt; så torde underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t få härom afgå, aned underdånig anhållan, det Kongl. Maj:t i Nåder täcktes låta utfärda en sådan kungörelse, hvarigenom det härmed åsyftade ändamål kunde i möjligaste måtto vinnas.
— Hvilket allt likväl vcrdsamligen hemställes till Riksens Höglofl.
Stockholm den 15 Mars 1818.
Riksens Högloft- Ständers Allmänna Be svär soch EkouolniTJtskotts
Uti detta ämne hafva till Utskottet blifvit remitterade, Från Höglofl.
Padder skåpet och Adeln: 1:0 Memorial af Herr T.
Elgenstjerna, Hest. och Ekon.
579 sorn föreslagit, att flyttningstiden för Tjenstehjon mätte förändras till slutet af Juni månad, i stället för den nu varande i slutet af September, hvilken sistnämnda årstid skall vara ganska olämplig, i anseende, dels dertill, att Landtmannen då är mest i behof af dagsverkare till inbergning af vårsäd och j ordf rugter, hvilka på de åtta dagar, som till tj n lefolkets af- och tilJflyttning då f orspi i - las, ofta blifva bortskämde och färderfvade genom regn och frost, dels ock derigenom, att de Landtbrukare, sorn bo i trakten af staden Södertelje, hvarest årligen vid Michaelitiden hålles marknad, icke kunna ifrån mnrknadeps besökande afhålla, hvarken de afflyttande Tjensteh jonen, ej heller dem, som stadna qvar i tjensten, och hvaraf således förluster för husbondfolket beredas. 2:0 Memorial af Herr Bo Oxehufvud, som ansett Tjenstehjons flyttningstid böra utsättas till den 1 Juni, då vårarbetet vanligen är slutadt, och de inflyttande tjenstehionen kunna få inberga och uttröska grödan samt uppstilla fodret. —; Dessutom tror Herr Oxehufvud, att nu gällande tjenstehjonsstadga torde behöfva någon granskning och förbättring, hvarefter den genom flera Exemplars kringspridande borde för tjenstefolk göras mera kunnig, hvilket ändamål äfven skulle befrämjas, om nämnde stadga blsfve vid de årliga husförhören uppläs.t och förklarad. 5:0 Memorial af Herr G. A. Liljehorn, Soia. yttrat, att den uti l.j. Cap. 2 §.
Han - 380 Bis v. och Ekon.
Betänkanden. delsBalken utsatta tid för Tjenstehjons flytt* ning vid Michaeismässan vore nu mera alldeles olämplig, sedan den så nyttiga och gagneliga Potatespianteringen blifvit i Riket införd, cch de i sednare tider påbörjade circulations-methoder-, uppodlingar samt mosslupna ängars upptagande blifvit jordbrukarens trägna och angelägna höstarbeten.
— Bevgningen och upptagningen af potates, sorn vanligen inträffar i slutet af September och början af October, skall icke kunna verkställas den tiden, emedan tjenstehjonen då begagna deras så kallade frivecka; hvarföre ock det ofta, likasom våren 1814 och 1816, skulle inträffat, att denna vext, hvilken Herr Liljehorn ansett i värde och gagn vara svarande emot af bela brödfödan för den arbetande Classen, blifvit förderfvad af regn och fr o t.
Circulationsarbetet och nyplöjningar skola påbörjas om hösten vid Michaelitiden, sa framt dermed skall medhinnas, innan frost och kaia göra sådant omöjligt.
Grödan å nyplöjningar, hvilken merändels sent mognar* och vid inträffande regnaktig väderlek, under de nu mera tidigare vintrarne, till stor del står ute vid Michaelitiden, skall, af brist på arbetsfolk, då icke kunna inbergas; och ofta blifver sådant för sent, då nya Tjenstefolket ankommit, och skörden redan är af regn och väta bortskämd; hvilket förhållande af enahanda orsaker skall inträffa, jemväl med vårsäd och sen vårsådd i sidländ åker.
— Månaderna September, October Besv. och Ekon.
Belänkanclen381 och November, följaktligen äfven Michaelismässo-veckan, hafva således blifvit förvandlade till de mest angelägna och dyrbara arbetstider för jordbrukaren, medelst det samfäldta vårsädets inbergande, vårfrugters upptagande, värjordens tillbrukande, plöjningars och dikningars verkställande m. m., hvilket allt i Herr Liljehorns tanka gjorde Michaelitiden till den mest otjenliga af alla årstider för tjenstfolks ömsande; utom det, att mörka qvällar, och merändels svåra vägar, samt stormväder till sjöss, alltid skola göra flyttningar och transporter om hösten svåra och obeqväma: — deremot har Herr Liljehorn ansett Midsommartiden vara den lampligaste för folkflyttningen; hvarföre såsom skäl blifvit uppgifna: att Landtmannen då är mest ledig frän de angelägnaste göromålen, vägarne torra, nätterna ljusa; folk och dragare mera umbärliga; de nya tjenstehjonen sjelfva finna fördelar af handläggningen vid sädens, höfodrets och jordfrugternas oskadade inbärgande, m. m. och att man alltså borde kunna påräkna mera flit, drift och arbetsamhet hos de nya, än hos de gamla, sorn annu bortflytta.
För öfrigt trodde Herr Liljehorn, att, om Midsommaren blefve bestämd till tjenstehjons flyttningstid, hvilket vore hans önskan och förslag, då skulle föxekommas den för jordbrukare ooh Bönder stora skada, som de nu få vidkännas derigenom, att de, till anskaffande af tjenstefolkslönerna, Michaelsmässotiden nödsakas bråska med att till städerna införa en del af den för 332 Besv. ock Ekon.
Betånkanäen, ut nyligen inbergade grödan, hvilken i detta hänseende mäste säljas till underpris.
Oell om hinder
För den föreslagna flyttningstidens antagande skulle anses möta genom den nu varande tid till husförhörens och mantalsskrifningarnes förrättande, sä kunde de förra allt för vä’l flyttas och jemkas framför Midsommaren, och de sednare något etter Mi« chaelitiden; äfvensom, i händelse någon viss landsort skulle vara i behof af annan, tid för Tjmstehjons ombyte, sådan termin då kunde serskildt för den provincen bestämmas, på det en enda orts fördel icke måtte bereda ofta oersättliga förluster för nästan alla andra orter i Riket.
Ifrån Högvördiga PrestStSndet: 4:o Memorial af Herr Comminister» Eric J.
Bergegren, som anfort, att då ingea anledning eller orsak vore känd, hvarföre Lagens ord i 14 Capitlet2 §.