Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Långe nog har man vid de olika tillfället! och ställen då mått, mål och vigt nyttjast, blifvit gäckad genom deras olikhet* dels på särskildta platser eller verk, dels för olika varor* så att den ene eller andre ofta icke vetat om honom skett rätt eller ej.
Det är vål att ett sådant förlitande gifves medborgare emellan* att misstroende icke åger rum; men det år bättre att en sådan tydlighet gifVes, att alla begripa förhållandet och att ingen orätt kan ske.
Nii år det annorlunda.
Hvad kan ock vara orimligare^ ån att det finnes tvenne tal* sorn kallas '3000, eller att 1200 skall stundom kallas 1000; att 25 marker skola heta ett Lispund, då likväl detta aldrig består af mera ån 20 marker, och att Skeppundet på olika ställen och för olika Varor har olika innehåll?
Så många skiljaktiga Vigter finnas nu, att den ytterst# redighet be - Den i Martii. höfves för att ej confunderas; och utan annan giltig orsak ån vanan, har nian bibehållit en an-^ nan vigt för Stapelstäderna, en annan för Uppgtåderne; äfvensom vid Järnbruken en olika vigt eller beräkning för Malm, Tackjern och Stånga jern, samt ännu en annan för Victualievaror?
då likväl allt k»» och synes böra vågas efter enahanda grund, så att köpare och säljare lika begripa beräkningen.
En Comiftée yar i mångå år förordnad att Utreda detta ämne, der likväl hela saken hjel^ pes genom en enda befallning, att icke annan vigt eller beråkningssått må på något ställe eller för någon vara nyttjas, än en och densamma, Huruvida måtten, målen och vigterne böra indelas i decimaler eiler förblifva sådane de nu af Allmänheten brukas, och hvad vigterne angår år genom den så kallade Betsmannen allmännast, understålles i ödmjukhet närmare pröfning.
Ehvad härom förordnas, gr ändamålet vunnit blott ett och samma mått, mål och vigt komma att gälla öfverallt i Riket och i ali slags handel, Att mången, sorn nu invant sig vid gamla bruket, skall i början finna sig besvärad, är vål onekligtj men snart skall dett^ förgå, och ingen skall gifvas, som icke efter någon tid skall finna förändringen eller rättelsen lika god, som den verkligen är behöflig till. upphåfvande af oreda.
Allmänheten nu har sina målkärl och vigter annorlunda indelta, ån kanske vid förändring©** 54 Den i Martiin kan finnas redigast, är för svagt att motverka; ty snart oell för ringa kostnad får man dem ändrade och omjusterade, hvilken förrättning dessutom år Land t må tärne ålagd mot ringa afgift samt för öfrigt bör i alia Saiubodar årligen iakttagas.
Men då fördelandet i fjerde- åttonde- och lö.dedelar o. s. v torde förefalla lika fått sorn i decimaler och icke så snart förfaller i brutna tal eller så kallade Bråk, samt nu år allmännast, loide allt, eiler så vål vigterne sora måtten och målen dervid kunna förblifva; och för redighets skull alla så kallade öfvermålskappar vid ali mätning försvinna.
Man skall vål säkerligen rörande Jernvigten invända, att inrättningen i Bergslagerne nu år sådan, att jernet, enligt talesättet, arbetar sig sjelft, hvarmed lärer förstås, att det qvantum malm, som der kallas ett Skeppund, skall innehålla så många Lispund eller så stor öfvervigt, att hela afbrånningen vid Tackjernstillverkningen kan afråknas, och ett så kalladt Skeppund Tackjern erhållas ur det qvantum som med sin öfvervigt kallats ett Skeppund malm, samt vidare och på samma sått ett Skeppund Stångjern utaf hvad som anses för ett Skeppund Tackjern, så att riår man vet huru många så kallade Skeppund malm man har, vet man ock huru många Skeppund jern man kan påräkna sig äga.
Tag medger vigheten häraf; men intet Bruk lärer äga så okunnig betjening, att den ej kan uträkna det ändrade och proportio - JJ,:u I Martil. 56 nella förhållandet, samt Patronen sjelf, utan egen möda, lå lika rigtig kännedom om hvad han åger.
Invändningen måste ock icke vara så betydlig, emedan malmens förhållande år underkastad mycken olikhet genom dess mer eller mindre rikhaltighet: och uträkningen år lätt gjord, hålst följden blott bk-fve en proportionerad minskning i priset för Malmskeppundet, når det innehölle mindre vigt eller verkligt värde.
Men otn emot förmodan en rubbning 1 vägningssåttet möjligen vore för Bergslagern© otjenlig i det hela eller hvad Malmen och Tackjernet angår, synes dock den ändring vara högst behöflig lör hela Allmänheten, att ett Skeppund Stångjern och allt Manufactursmide, åtminstone när det såljes eller afgår från Bruket, beVåknas på lika sått och till lika många Lispund och Marker, sorn ett annat eller Victualievigts Skeppund eller den vigt, som i allmän handel och vandel år eller kan blifva bestämd.
Om en dubbel uträkning blefve häraf en följd förBruksbetjeningen; rörer den och endast dem, hvars kunskap och öfning skall härvid lätt reda sig; och hela Allmänheten, som ej åger samma upplysning i Räknekonsten, skall härvid vinna en betydlig förmån i det den då kånde vigten af hvad han köpte och kunde se om möjligen ett misstag eller orättvisa skett.
Om hela förändringen i nåder arbefalles att taga sin början med nästa Nyår, efter hvilken tid intet annat mått, mål eller vigt bör i någon handel få nyttjas, ån den soni nu blåvér påbjuden, skall hvar och en dessförinnan
Den i Martii. hinna anskaffa sig nödiga mått, mål och vigter^ i fall, emot förmodan de nu, så yål för ygta, aom torra varor, allmänt i handel brukliga måtren , målen och vigten med dess nu varande indelning icke skulle kunna fastställas, och hels. oredan således på en gång försvinna genom enhet och likhet öfverallt.
Något mera eller flera omständigheter behöfvas icke, ån ett allmänt gällande
Påbud med strängt förbud mot alla afsteg derifrån, om hviikets utfärdande jag i ödmjukhet vågar föreslå att Riksens Högloflige
Ständer ofördröjligen hos Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla sedan saken, blott för grunderne till måttens, målens och nomieUtskottets skyndsamma utredande remitteradt.
N:o ar.
Herr Konig, Johan A.y
I ett tidehvarf då Litteraturen vunnit en, sådan tillväxt att större
Verk i flera lärdomsgrenar utkomma, och då ordning äfven i de minsta delar åsyftas, torde det tillåtas att väcka uppmärksamheten på en sak, som ej mindre kan i sin mon vara gagnelig, ån ländande till Verkens prydlighet, men egentligen rörer stadgande för ett af vårt Lands mindre Manufacturlnrättningar, nemligen Pappersbruken.
Man har sett desse ej allenast i myckenhet ökas, utan ock deras tillverkningar så i godhet tilltaga, Den l Martii. jgtt både våra bok- och kopparpråssar kunnat af dem nöjaktigt förses med vackra papperssorter.
Det gör lik väl för alla utgifvare af större verk och i synnerhet af arbeten, som långvarigt fortsåttas eller sorn, bestämda till flera delar, icke hastigare ån på flera år kunna utkomma, en stor olågenhet, att papperets storlek nästan vid hvarje Bruk år olika.
Man har stundom sett böcker ^tgifvas, som till en ny del mast åtnöjas med annat format ån i de fö,, yegående, och våra Collegier® archiver intyga huru i deras tjocka yolumer förekomma ofonn-, ligt olika storlekar af papper, hvilket gör boken ej blott mera ful och svårare att inbinda, utan ock obeqvämare att handtera och genomleta.
Det vöre derföre en tjenlig sak om vissa storlekar för papper blefvo föreskrifna.
Af hvarje papperssort borde dock tillverkas till alla de storlekar, som komma, att blifva bestämda, så att den sorn vill hafva mera fint och mera hvitt papper, men af enahanda storlek med det gröfre, alltid kan finna tillgång, och papperets godhet eller vackerhet ej bindas till viss form, utau fås af alla storlekarne, hvilket förmodligen kunde för yanliga behofven inskränkas till 4, slag och bestämmas för en sort eller nu vanliga skrif- och concept-papperet till 17 tums. längd med i4 tums bredd för hela arket; för en sort eller nu vanliga post- och bref-papperet till 22 tums längd med 17 tums bredd; för en sort eller så kallade regal-papperet till a4 tums längd med 19 tums bredd och åter för en sort eller imperial-papperet 00 tums längd rned, 23 tums bredd.
De ännu större slagen nyttja®. 58 Den i Mars. så sällan, åtminstone icke allmänt eller till böe. ker räkenskaper eller andra vanliga behof, utan någon enda gång till char tor och kopparstick, då också särskildt tjocklek erfordras, så att ett visst mått icke behöfde för dem föreskrifvas, helst sådane sorter icke vid hvarje Pappersbruk hvarken sökas eller tillverkas, utan hvar och en sorn behöfver dem, lärer få beställa sitt erforderliga qvantum å de Bruk, der de kunna fås.
Men nödigt klefve, såsom redan ofvan före år nåmndt, att alla slag af papper, både tryck-, concept- och skrif-papper, samt ännu finare, tillverkas af enahanda storlekar, så att allmänt och vid alla Bruk kunde finnas af alla desse redan allmännare eller allmänna blifvande slagen.
Förlägenheten att få papper af lika storlek till rnanuscripters eller tryckta verks fortsättningar skulle då försvinna, äfvensom att i Collegiernes stora vol unner hafva ån ett litet och ån ett stort ark.
Men en anstalt, som i sammanhang härmed får i ödmjukhet nämnas och sorn vördsammeligen anmåles att i alia fall blifva vidtagen, år att allt ståmpladt papper eller så kallad Charles Sigihalas skall vara lika stort och skurit till precist lika storlek efter ett visst föreskrifvit mått, som i Ödmjukhet föreslås till i3 tums höjd och 8 tums bredd för vikta arket eller halfarks storlek.
Detta år af vigt för alla rättsökande: och hemstålles derföre till Högvåiborne Herr Grefven och LandtMarskalken och Högloflige Ridderskapets och Adelns ompröfvande, med anhållan att detta Memorial måtte de öfrige
Re - Den i Martil.
S9 speclive
RiksStånden meddelas, samt i händelse af bifall, en underdånig begäran hos Kongl. Majit genast anmälas om utfärdande af författning i förenämnde tvånne ämnen, af hvilka det första befrämjar en viss ordning, och det senare länder till ett rättvist behandlande af Svenska Allmänheten, som nu ofta, kanske blott genom en Bokbindares hårda beskärning af papperet, får ena gången mindre ståmpladt papper, andra gången större; hvarföre också ett högt vite borde utsättas för minskning i det mått, som för ståmpladt papper komme att föreskrifvas.
N:0 22.
Herr Konig, Johan A.'
Ingen tvifvel år att ju i ett land, der för uppsigten öfver rättvisans skipande finnas både Justitiae-Cantzler och Justitia;-Ombudsman, på allt sått vakas öfver allt hvad dertill hörer; och då ingen Domare tillsåttes utan i Stats-Rådet, der äfven flere af Rikets kunnigaste lagfarne mån, lika kånde för oväld som oegennytta, åro Ledamöter, år otvifvelaktig^ att ingen annan kommer atti såsom Ordinarius intaga Domaresäte, ån personer, sorn med mogna insigter förena rättrådighet, samvete och dygd.
Derpå beror ock Folkets vål och timliga välfärd.
Mea om detta vigtiga ändamål skall vinnas, år nödvändigt, att de som sålunda blifvit ar Öfverheten utnämnde och hvilka likasom i dess ståde skipa rättvisan, sjelfye göra sia syssla och icke utöfva 6o Ven i Martu, den genom vicarier, hvilka hvarken kunna förmodas lika kimnige eller åro lika förbundne och måne att i Orten förtjena det vittsord om pvåld och rättvisa, som ordinarie Domaren.
Det; år derföre ett verkligt brott i Lagskipningen, att gansia ofta och utan särdeles nödvändighet extra Domare intaga Domare-sätet: ofta ynglin-. gar, sqrn nyss intrådt i Auscultantskaran i någon Kongl* HofRätt och börjat sin Skrifvare-förrättning hos Häradshöfdingen.
Qm deras befattning yore på ordinarie
Domarens ansvar, skulle en större säkerhet vara att ingen annan af honom föreslogs till hans vicarius, ån den, c«n hvars utmärkta skicklighet och rättrådiga tänkesätt han vore fullt öfverlygad eljer hvars omdömen han finge styra, Men så snart lian ptverkat Kongl. HofRättens förordnande, år ordinarie
Domaren fri från allt ansvar för ehvad dom som utfaller och ehvad vjcarien företager.
Till mognares besinnande får derföre nu den fråga i Ödmjukhet väckas, om icke några mått pch steg kunde vidtagas, att en ordinarie
Domare icke må utan de ytterst tvingande omständigheter kqnna utöfva sin syssla genom andra, utan ansyar pch utan, förbindelse.
Jag får derföre hos Högvälborne Herr Grefven och Landt-Marskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln anhålla att detta Memorial till Lagutskottet måtte remitteras. N:o, 2 3.
Bland de syftemål, hvartill vid alla pålagor Den r Martil, 61 fetråfvats, år visserligen en lika fördelning, så att desse må i lika mori trycka* och den ene medborgaren icke mera ån den andra betungas.
En orättvisa uppstår eljest, som väcker afund och derefter håmdelust eller hågen att vid annat tillfälle få kasta en annan börda på flen som förut njutit lättnad, ån mera på den sorn varit drif-fjåder eller bidragande till hans betungande.
Så böra ock alla lika deltaga i kostnaderne till Landets försvar, och ej deh felia mer än dfen andrå vara underkastad att genom olyckan eller andras vårdslöshet lida drygare känning.
Lika orätt, sorn hardt år det derföre att den Rote eller Rusthåll, som under ett krig och sedan utrustningen dertill blifvit vederbörligen besörjd * mister sin karl elier häst, skall på sin enskilta kostnad anskaffa en annan.
Exempel gifvas att en och samma Rote teller Rusthåll måst under ett krig uppsåtfä 2 karlar eller 2 hästar, då deremot andre fått sina tillbaka ur kriget, friska, helbregda tech tjenstbara.
Hvarföre skall en sådan olikhet vära ihÖjlig, som ofta till den grad förtryckt dfen o * lycklige, att han måst sålja sitt hemman, af teförmåga att utgöra rustningen.
Ej endast billigheten, utah också rättvisan bjuder, att när fen Rote eller Rusthåll till ett krig vederbörligen fullgjort hela sin utrustning, och öfverlemnat den. vare sig karl eller häst, eller bägge, jemte tillhörande mundering, så skall Kronan vara för alla under kriget timade förluster tech påkostningar ansvarig, samt vid krigets slut återlemna till Rusthållet eller Roten, alltsammans i liket godt stånd sorn det emottogs, Då alla andrå 6* Dan l Martil. kostnader under och för ett krig bestridas af StatsCassan elier komma hela Nationen tili last, år det orättvist att hittills annorlunda förhållits med berörde utrustning; hvarföre en rättelse i denna delen ödmjukast föreslås och att alla under ett krig timande förluster och omkostnader så väl till ersättande af karl eller häst, som till munderings återskaffande eller reparerande, eller med ett ord alla under kriget och för dess skull tillgörande kostnader, böra af Statens Cassör bestridas.
Men på det en rättvisa äfven å andra sidan må iakttagas, och hemmanen icke just genom kriget åtnjuta enskilt fördel, hemstålles tillika, att om kriget skulle råcka längre ån ett år, hvarunder Roten eller Rusthållet på förenämnde grund blir fritt från all kostnad för sin kneckt, bör en viss afgift för hvarje påföljande krigsår betalas, hvilken för hvarje Rusthåll synes kunna blifva 5o Riksdaler Banco, men för hvarje Soldatrote blott 25 Riksdaler, och för hvarje Båtsmansrote 20 Riksdaler.
Saken är lika rättvis och billig som vigtig, och 'rörer vårt Fäderneslands fastaste stöd, landtbruket eller jorden, och jag begår derföre i ödmjukhet hos Högvålborne Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloflige Ridderskåpet och Adeln att detta Memorial till vederbörligt Utskott måtte remitteras.
N;0 24.
Uppå väckt fråga af några bland Landa - Den x Mart ii. 63 Kammererarne i Riket om förbättring i deras lönevilkor, har Höglofl, StatsUtskottet, i anledning af erhållen remiss, vål i allmänhet afstyrkt bifall lill berörde ansökning, men likväl föreslagit, att ved till LandsContoiren skulle al
Krös nan bestås.
Som någon dylik fråga icke blifvit väckt för LandsCancellien och LandtRånterierne, men anslaget år för dem lika behöfligt, som för LandsContoiren, får jag äran härmed föreslå, att Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, i förening ir.ed sine MedStånder täcktes godkänna vederbörande Embetsmåns rättighet, att få dessa sine Embetsrum under vintermånaderne med ved försedde, utan någon sin enskilta kostnad, och det antingen genom anslag af Kronans ränteved, der öådan finnes, genom utsyning åJKronans Parker och Allmänningar, der sådane åro närbelågne, i hvilket fall likväl vedens upphuggning och transport torde få af Kronans medel bekostas, eller, i brist af allt detta, genom uppköp af det erforderliga vedbeloppet å allmän Entreprenad— Auction, sedan samma belopp förut blifvit i vederbörlig ordning bestämd till vissa famnar för hvarje Embetsrum.
Om remiss af detta Memorial till StatsUt-- skattet anhåller jag ödmjukast, N;o 25.
Förordningen öm inteckning i. 64 Den i Martil, fast Egendom af den i3 Julii 1818, torde, i afseende på underlättandet af de athandlingar, för h vilka inteckning tjenar till säkerhet, komma att i vissa delar undergå förändring, utber jag mig att få fästa Höglofl.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet å behofvet af ett stadgande^ rörande rättighet för den, söm å Utmätnings- eller CoricursÅuction inköper fast egendom* att få, sedan köpeskillingen blifvit erlagd Egendomen befriad från alla köpeskillingens belopp öfverstigande gravatiöiier.
Denna rättighet har af åtskilige
Domstolar blifvit ifrågasatt, på den grund, att 24 §. i högstberörde
Förordning omförmåler skuldebrefs företeende hos Rätten, med bevis örn dess infriande* såsom vilkor för intecknings dödande* men hvilket vilkor köpare vid öfvanhämndé tillfällen icke varit i tillfälle fullgöra, i afseende på såfia ne i den köpte egendomen intecknadé skuldebref, till hvilkas infriande köpeskillingen* såsom Understigande inteckningarnes sammanräknade belopp* i anseende till äldre inteckningshafvarés ellef andra fordringsägares för* monsrätt icke lernnat tillgång, rilén hvilka förbindelser Borgehärerne ändock kunna vägra att återställa, såsom berättigade att derföre hålla sig till Gäldenårens öfriga égendom eller ock tili ha ns person.
Då likväl emot en kÖpares af fast egendom skyldighet, att köpeskilligen derföre erläg måste svara hans rättighet att af sammai egen - Dch i Mårtn.
65 fcgbhdoih kothurn j full laglig ågö och besittning, then hvilken likväl i betydlig mon inskiänkes, Otri, vid dess antingen föryttrande eiler belåning^
SIdre inteckningar ligga i vågen, samt d< t mäste
Vara gifvet, att i orb med detsamma sorn en concUrs- eller Utmåtnings-ahction, hvarigenom egendom blifvit försåld tinder intecfeningarnes belopp, vinner lagä kraft, llorgenåierne Upphöra att hafva fortfarande rätt till egt ndomen, i afseende på den del af berörde belopp, Söm leke af köpeskillingen kunnat
Utgå; så lår jag äran föreslå följande tillägg till berörde 24
Då fast egendom biifyer i Conctirs, elier å Irtniåtrtitlgs-aUctioii försåld, och köparen behörigen styrker, alt aUoti.onert Vunnit laga kraft, Samt att hatt köpeskillingen erlag»; Varda eif* inteckningar i den fastighet dödade, ändock
Mt de skitlle öfverstiga det belopp, sorn köpeskillingen utgör.
Enår det likväl år attgelåget, att icke innehafvare af sådane inteckningar, efter det ihtecknings-såkerheten för fordringarna såmedelst upphört, kunna få tillfälle öfverlåta dem på andre, som deri kunna tro sig åga säkerhet, torde det böra fåstas ej allenast vid Konungens Befallningshafvandes åligg;ihde, att å alla skuldsedlar, Som vid utmåtnings-anctioh eller deraf följande liquidation företes, teckna cm och i hvad mon innehafvaren blifvit ef köpeskillingen godtgjord, utah ock vid Domerens, ott om inteckningars dödande, i de fall då det ej verk - Sil. till Ridd. o. Ad< Pr. 2 Band- 5 Den f Martu „ ståltes på grund af infriadt och Rätten förefedt skuldebref, låta underrättelse i Allmänna Tidningarne inflyta»
N:o 526.
Herr Montgommerie, Cederhjelm Josias t
Då jag nu för första gången höjer min röst i detta aktningsvärda Samfund, vågar jag utbedja mig Högloflige Ridderskapets och Adeln öfverseende med de möjligen förefallande bristerne i mitt framställnings-sått.
Uppmuntrad af den tanken, att det år för kamraters vål jag talar, skall jag alltid äga den tillfredsställelsen, att om jag äfven ej skulle lyckas i mina önskningar, de alltid hårflutit af goda af sigter.
Når Arméens löner sednaste gången reg. lerades och ökades, erhöll Wermlands FåltJågareRegemente äfven tillökning i sina löner, men blefvo dervid något vanlottade, så att ej allenast den reguliera Arméen, utan äfven Bevårings-Corpserne äga vida bättre lönevilkon Ödmjukast skulle jag derföre önska, att Befälet vid Kongl. Wermlands
Fältjägare måti te komma i åtnjutande af samma löne_förmoner, som BevåringsCorpserne; hälst ehuru obetydlig, vi dock hafva någon tjenstgöring mellan exercice-tiden.
Sedan en Ledamot af VålJoflige Borgare - Den t * Martu.
Ståndet, äfven behjertat FältJägarens beklagansvärda ställning i förhållande till den Öfrige arméen; är det sorn jag utan att frukta beskyllas! för ensidighet, eller att med ogrundad klagan upptaga Högloflige Ridderskapets och Adelns tid, tar mig friheten göra en kort skildring af FältJägarens belägenhet.
Anvärfd för den obetydliga summan af i5 Riksdaler på sex års tid; äger han i årlig lön 8 Riksdaler, af hvilka penningar han likväl skall föda sig på i4 dagars Regements-möte, samt marchen dit och derifrån, hvaraf följer, att öfverskottet blir litet eller intet; från äldre tider har äfven detta årliga anslag ej kallats för lön, utan för möteskost.
Och mot denna lilla förmon, skall han alltid vara färdig för Fäderneslandets tjenst våga lif och lemmar, ännu lycklig om han i striden förlorar det förra; alldeles olycklig om den fiendtliga kulan endast borttager en arm eller ett ben, ty då, återkommen till sin hemort, der inga förhållanden trygga dess framtid, återstår för honom ej annat än anlita medmenniskors medlidande, ett öde, erkännom det mine Herrar, som måtte vara gruf. ligt för den, som endast ledd af äran och fosterlandskärleken med vanligt Svenskt mannamod, gått farorna och döden till mötes.
Med hvad en värd Talare för några dagar sedan här yttrat, inser jag att tanken af ett dylikt öde, kan injaga fruktan, en känsla sorn alltid varit och alltid bör vara okänd för Svenska krigaren.
68 f)en 1 Martil.
Att något förbättra Fält Jägar ene vilkor vågar jag i Ödmjukhet föreslå: 1) En minst fördubblad värfnings-summa. 2) Åtnjutande af traetamente under marchen till och från Regementsmötet, hvartill kan räknas 8 dagar, nemligen: fyra till ditmarchen och lika manga till hemmarchen. 3) Antingen contant aflöning eller portion in natura under mötestiden.
För en summa af icke fulla 5o,ooo Rldr, är en Öfverste, tvänne Majorer, en RegementsQvartermästare, tvänne Adjutanter, en Regementspastor, en Auditeur, en RegementsLäkare, 2 4 CompagnieOfficerare, en ringare Stab af 9 personer, samt 5ö Underofficerare aflönade Och j 2 Trumslagare jemte 600 man Corporaler och Fältjägare, aflönte, beklädde, bevarade Och i fullt tjenstbart stånd.
Om man från förenämnde summa afdrager circa 10,000 Riksdaler till Befälets löner, återstå 20,000 Riksdaler att fördela på boo man, hvaraf foijer det resultat, att hvarje Fältjägare kostar Staten 35 Riksdaler 16 sk.
Att jag ej på runstycket uträknat alla summor, är för att ej med onödiga detailler upptaga Högloflige Ridderskapets ech Adela# tid» Den i Martil» 69 Då jag nämnt ett Memorial uppläst i Välloflige BorgareStåndet; är jag skyldig förklara, att de fleste uppgifterne deruti äro mindre grundadé, någre öfverdrifne.
Att Carlstads Borgerskap så strängt ifra mot FältJägarne förundrar mig så mycket mera, som så väl Herrar Handlande, som Handtverkare-classen betydligt förtjena på Regementet, ja flere tusende Riksdaler årligen.
Äfven vill jag återkalla i Carlstads innevånares minne, att vid den eldsvåda sorn förliden vår hotade att förstöra Staden, var det i. synnerhet FältJägarne, som med det förakt de alltid visa för farorne, nied den o förskräckthet, hvarför de äro kände, hindrade de härjande lågorne att utbreda sin förstörelse.
Detta erkän_ des då af flere aktningsvärde bland Carlstads innevånare; men gjorda tjenster glömmas lätt, då deremot den obetydligaste oförrätt med noggrannhet i minnet förvaras.
Ehuru ännu ganska mycket återstod, att säga i detta ämne, vågar jag ej längre upptaga Högloft.
Ridderskapets och Adelns dyrbara.tid; utan får endast hos Högvälborne Herr Grefven och RandtMarskalken anhålla att denna min vördsamma motion må blifva till vederbörligt Utskott remitterad.