Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den enda anmärkning, som återstår mot Hr Skogman, är således den, som rörer banklagen.
Den är ganska vigtig, men ej så utredd, att något utslag deröfver för närvar, kan fällas; och då den, enligt Utskts eget tillkännagifvande, står i sammanhang med andra rådgifvande åtgärder, öfver hvilka Utsk. ej behagat lemna något ljus, får jag förklara, att jag för närvar, ej finner mig i tillfälle att ställa Hr Statssecret.
Skogman under 107 §., utan önskar jag, att förhållandet må bättre af Utsk. utredas samt 106 §.
Reg.F. tillämpas, emedan, då råd mot grundlagen blifvit Konungen lemnade, saken bör vid Riksrätt undersökas.
Jag anhåller således örn återremiss af dessa arne betanien och hemställer till loyauteten, som jag ett ögonblick antager hos mina motståndare, om icke, då vi å begge sidor, ehuru utur olika synpunkter, ogilla Constit.Utskrs betänk.
, de icke skulle vilja med mig instämma i begäran om återremiss.
De böra ihågkomma, det de hafva för sig, att en annan majoritet kan uppstå i Utsk., och då få ju dessa Hrr sin vilja fram, att nemi. se Konungens rådgifvare fullt rentvättade.
De kunna då fä se Utsk. befria Regeringen från allt tadel äfven för deras ömtåliga och finkänsliga öron; vi åter å andra sidan kunna möjligen få mera ljus i saken och åtminstone erhålla ett säkrare stöd för vår opinion i denna fråga.
Slutligen ber jag att få bemöta den anmärkning, min värde vän, Hr Gr.
Horn framställt, som skulle han nemligen anse sig varit dupe af den föreställning, han fordom gjort sig om den ministeriella ansvarigheten inom vårt land.
Om Hr Gr. dermed velat uttrycka, att denna ansvarighet under nuvar. förhållanden icke äger någon betydenhet, så är detta visst en beklaglig, men likväl practisk sanning; men om Hr Gr. uti sin mening jemväl inneslutit såväl ordaförslåndet af 107 §.
Reg.F. som andan, hvarifrån våra grundlagsstiflare utgått och hvarefter de velat, att nämnde ansvarighet skulle tillämpas, tror jag, alt Hr Gr. icke haft rätt.
Hr Gr. torde nemi. då, vid närmare eftersinnande, komma, om icke till förutseende af den lag, åtminstone till antagande af grundlagsenlig möjlighet deraf, då, äfven under fortfarande af vårt närvarande representationssätt, vi kunna få se en granskning af Styrelsens åtgärder utaf Constit.Utsk. verkställd med ledning af 107 §., och inför Representationen framlaggd, deruti icke ett eller annat isoleradt fall, utgånget frän en eller annan individ, varit föremål för Utskts omdöme, utan Regeringens handlingssätt i system kommer att underställas vår pröfning; och då torde man, jemväl från Ståndens sida, 9 H. 6 Den t Juli f. ra. fa se 107 5- tillämpad i någon närmare enlighet med dess ursprungliga mening, än våra riksdagar hittills förmått åstadkomma.
Den rådande opinionen om Styrelsen, vare sig belåtenhet eller missbelåtenhet, blefve då säkerligen något närmare träffad vid ett sådant tillfälle som det närvar., än hvad vi nu äga att hoppas.
Horn har vidare sagt, att den nuvar. rådgifvande personalen har mindre inflytande och betydelse inom Rådkammaren.
Detta är äfven min tanka.
Men man får icke förblanda personlighet med formerna.
De sednare kunna visserligen vara odugliga; men något godt kan likväl alltid uträttas, om de handlande personerna äga tillbörlig vilja samt erforderlig kraft och skicklighet; åtminstone torde man af så qvaliflcerade personer kunna vänta förslag till de odugliga formernas förbättrande.
Sedan jag sålunda yttrat mig i sådan väg och ordning, som Utskrs isolerade framställningar föranledt, samt besvarat några gjorda anmärkningar, ber jag nu att få öfvergå till uttrycket af den uppfattning jag gjort mig om det sätt, på hvilket Constif.Utsk. bort motsvara den egenskap, jag anser Representationen äga rätt att hos Utsk. söka, att nemi. då Utsk. har tillgång till alla Statsrådets protocoll, granska och bedöma Styrelsens hela system.
Jag har under denna dag hört ogillande yttranden såväl emot majoriteten som minoriteten inom Utsk., och jag tror icke, att man skall kunna komma att beskylla mig för de skarpaste tillmälena.
Jag får likväl på förhand utbedja mig, att den eller de, hvilka uti raina yttranden komma att finna något, måhända strängt, tadel mot Utsk., icke må upptaga detta såsom riktadt mot någon viss person, ulan såsom afseende Utsk. collectivt, och att vi sålunda må blifva befriade från dessa utgjutelser af såradt sinne, som här redan från någon utskrsledamot låtit höra sig.
Jag skall nemi. försöka att göra mitt yttrande så allmäntsom möjligt, eller sådant, som jag önskat, att Constit.- Utsk. hade affattat sitt utlåt.
Det är, såsom jag nyss sade, Styrelsens system, hvarom Utsk. bort yttra sig.
Då visa sig först vissa stora samhällsfrågor, som röra nationens vigtigare interessen; och det hade varit Utskrs åliggande att utreda och upplysa, huru Styrelsen uppfattat och behandlat dessa.
Utsk. hade bort undersöka, huruvida den allmänna önskan, som så högljudt uttalat sig om en förändrad representation, icke föranledt till någon åtgärd från den rådgifvande personalens sida; huruvida icke några rådslag i Statsrådsprotrn firo synliga, hvaruti rådgifvarne fästat K. M:s nåd. uppmärksamhet å behofvet af ett allvarsammare behjertande af denna angelägenhet, än man från Styrelsens hittills iakttagna handlingssätt kan sluta till hafva hos henne förefunnits.
Jag hade trott, att Utsk. bort upplysa detta, så att man hade kunnat afgöra, om någon ursägt i berörde afseende borde för Styrelsepersonalen äga rum.
Den i Juli f. m. 43 Jag hade vidare trott, att UtsL bort kasta en något skarpare blick på, huru tryckfriheten sedan sista riksdag blifvit af Styrelsen vårdad; jag hade trott, att Utsk. bort — jag vill icke säga framställa anmärkning, ty ursägtande skäl kunna för rådgifvarne i prot:n finnas — åtminstone såsom påkallande uppmärksamhet uppgifva det sätt, på hvilket t. ex. indragningsmagten blifvit af Styrelsen tillämpad: om icke tillämpningen någon gång skett utan allt skäl med en capriciös ojemnhet, och uti fall, der en laglig undersökning synts vara af ämnets beskaffenhet ovilkorligen påkallad; huruvida icke tidningar blifvit indragna för artiklar om t. ex. vår östra granne, öfversätta utur tidningar från länder, der en sträng censur äger rum; då man deremot å andra sidan sett mera gynnade tidningar säga, t.ex. att alla presidenter och landshöfdingar äro odugliga och oskickliga, utan att sådant väckt åklagaremagtens uppmärksamhet &c. Jag hemställer i det sednare afseende!, huru uppmuntrande det väl kan vara för höga emhetsmän alt sålunda kunna offentligen skymfas, utan att väktaren öfver vår tryckfrihet
Jåter ens tilltala smädaren; och i förra fallet, huru pass tillfredsställande för Svenska nationalstollheten den åtgärden skall förfalla, att hvad som om Ryska lu igsmagten kan skrifvas i de små Tyska staternas censur underkastade tidningar, det törs icke vår Styrelse låta onäpst finnas aftryckt i de Svenska.
Vi hafva vidare sett åtal anställas för i tidningar införda petitioner om representationsförändring.
Jag vill visserligen icke gilla det skrifsätt, man understundom sett våra publicister begagna; jag har offentligen och enskildt någongång yttrat mindre tillfredsställelse deröfver; jag har understundom funnit det icke värdigt, ja, t. o. m. någon gång kittsligt.
Men boide man väl i delta fäll vidtaga en åtgärd, hvarigenom folket kunde tro, att Styrelsen hyser afvoghet emot ettämne, hvilket nationen omfattar med så mycket interesse, som eu förändring i vår Representation, och borde man väl uppgifva såsom anledning till åtalet, att uttrycken voro sårande mot R. St., dessa samma Ständer, som man i de ministeriel! sinnade tidningarna så mången gång sett opåtalt och fritt få illa behandlas?
Man har emot 83 och 86 §§.
Reg.F. sett tillståndsbevis för utgifvaudet af tidningar vägras blott derföre, att titeln liknade andra tidningar, oaktadt Tryckfr:slagen till ett sådant vägrande icke lernnar den ringaste skymt af anledning.
Man har sett personer vägras rättigheten att utgifva tidningar, fastän å dessa personer icke några så beskaffade qvalificationer inträffat, hvarigenom den begärda rättigheten lagligen kunnat dem förvägras.
Man har sett tidningar indragas för artiklar, hvilka, då de blifvit utgifna i brochurform, icke blifvit åtalade och således icke kunnat åtkommas af lagen, utan endast af det ministeriella godtycket.
Jag hade trott, att det varit Utsk:s skyldighet att, 44 Den i Juli f. m. om det dertill frän StatsrådsproCn kunnat hemta anledning, undanrödja de oblida omdömen, som härledt sig fran nämnde förhållanden.
Jag hade väntat, att Utsk. skolat redogöra för de skäl, hvarpå Styrelsen trott sig böra grunda sitt sträfvande att undandraga sina åtgärder offentligheten; att Utsk. skolat uppgifva, i fall det kunnat sådant i prot:n upptäcka, om det icke är ett factum, att dubbla regrstraturer i vissa verk föras; att embetsman neka tillgång till och utdrag ur registraturet, så vidt man icke lenman uppgift på något särskildt mål, hvarom man önskar besked ni. m., hvilket är emot Tryckfrrslagen rakt stridande.
Det är mycket möjligt, att omständigheter af StatsrådsproCn kunna finnas, som ursägta Styrelsen i detta afseende; men hvarföre har då icke Constit.Utsk. framlagt dessa, så att missnöjet, sorn eljest qvarstår, kunnat skingra sig; ty nu kunde man tro, att Styrelsen ej är vän af publiciteten.
Jag hade förmodat, att Utsk. skolat yttra sig öfver, hvad Styrelsen åtgjort i den stora frågan om vårt uppfostringsväsende; jag hade trott, att Utsk. ur StatsrådsproCn skolat kunna upplysa, hvarföre det stora anslag, som vid sista riksdag med så mycken skyndsamhet och såsom så oundgängligt äskades och af Ständerna genast bifölls, likväl legat under flera år odisponerad t eller till innevar. års början.
Hade ursägtande omständigheter förefunnits, så hade Utsk. bort framställa dem.
(Jag talar om ursägter, mina Hrr! emedan jag anser det vara vår pligt att önska hos Styrelsen finna så få fel som möjligt, och att kunna se henne i den möjligen vackraste dager; emedan jag anser hvarje handling, som kan lyfta på de skuggor, som omgifva Styrelsens åtgärder, vara välkommen för hvar och ens kännedom, som är vän af fosterlandet och dynastien.)
Man har sett besparade anslag för elementarlärares aflöning disponerade för helt andra andamål, såsom till inköp af materiel för universiteten; man har sett anvisningar till dvlika främmande ändamål göras på besparingar, som flera år efteråt skulle inträffa och hvilkas tillgång sålunda var problematisk.
Jag förmodar, att något skäl härtill finnes i Statsrådsprot., ecb det hade då bort af Utsk. uppgifvas.
Ständerna hafva hos Konungen begärt, att, till någon slags uppmuntran, lärare vid större vexelundervisningsskolor måtte få räkna enkla tjensteår.
Regeringen har likväl afslagit detta; och jag frågar, om intrycket deraf är fördelaktigt, då ändamålet med R.
St:s framställning varit att visa någon benägenhet för dem, hvilka skola bilda vår uppväxande ungdom till nyttiga medborgare.
Man har sett Ständerna vid sista riksdagen hos Regeringen anhålla, att, för ett hastigare spridande af folkit dervisningen, alla hädanefter blifvande religionslärare roå'ie åläggas att förskaffa sig erforderlig insigt i de bästa folkläromethoder och företrädesvis i vexelundervisuingsmethodeD.
Huru har detta utfallit?—Jo!
Styrelsen
Den i Juli f. m. 45 har afslagll den begärda examen, oansedt de kunskaper, sorn dertill erfordrades, ej äro vidsträcktare, än att de af en ringa bildad man kunna inhemtas på några få veckor.
På samma sätt begärde Ständerna, att inom de församlingar, der enskilda skollärare icke finnas, klockare måtte åläggas visa prof på de för barnundervisningen nödiga kunskaper, så att de alltid tillika må kunna fungera såsom skolmästare.
Denna anhållan har blifvit afspisad med den förklaring, att föreskriften redan fanns i kyrkolagen, ehuru denna lag blott säger, att der klockare är skolmästare, der bör han äga dertill nödiga kunskaper, hvilket naturligtvis icke är detsamma, som att ålägga klockare att alltid vara skollärare inom de församlingar, der inga enskilda sådana finnas.
Man bar icke funnit något afseende fästadt å Ständernas önskan, att grundlagarna måtte föreläsas vid universiteten; och slutligen har intet resultat vunnits af den stora Uppfostringscommitte'ens vidtomfattande betänk., utan detta har hos Styrelsen fått hvila i godan 10, våra undervisningsverk förblifvit i samma skick som förut, och hela den bildade delens af nationen spända väntan varit förgäfves.
Allt detta hade bort af Utsk. upptagas och förklaras; ty annars ser det sannerligen ut som vore Styrelsen oblid mot folkundervisningens och upplysningens framsteg i vårt land.
Ser man åter på en så vigtig fråga som lagverket, finner man, att Ständerna alltsedan inträdet af vårt nya statsskick oupphörligen begärt reformer deri, utan att sådana ännu kunnat tillvägabringas; och då en del deraf nu ändtligen blifvit till Ständerna öfverlemnad, mötes man af den besynnerlighet alt icke blott från Regeringen sakna all ledning i detta magtpåliggande ämne, utan till och med inom Representationen sakna närvaron af den högsta Ministern för domareväsendet.
Om man i något annat land med constitutionella former omtalade, att, då frågan om ett nytt lagverk skulle hos Representationen förekomma, den högste vårdaren af denna angelägenhet i landet lemnat sin representanträtt till en aktningsvärd capitaine vid ett gardesreg:te, skulle man i sanning anse sådant omöjligt, och man skulle nödgas med bevittnade handlingar styrka en så otrolig uppgift.
Måhända finnes likväl något spår till förklaring uti Statsrådsprot., hvarföre all ledning från Regeringen i denna fråga saknas, och Utsk. hade då derom bort upplysa; nu är man deremot okunnig om de skäl, hvarföre R.
St. blifvit lemnade utan en så nödvändig ledning i denna vigtiga fråga.
St. begärde vid sista riksdagen, att Regeringen. måtte låta utarbeta en tableau, innefattande en åskådlig jemnförelse emellan den gamla lagens stadganden och det nya lagförslaget.
En sådan tableau har likväl icke blifvit upprättad.
Det hade således tillhört Utsk. att yppa de nu okända skäl, som sannolikt föranledt uppskof af denna angelägna sak.
1 afseende på domstolsväsendet afgåfvo R. 45 Den l Juli f. m, St. underd. förslag om upphäfvande af lagmans-, kämnersoch riddaresyne-rätter m. fl; de hafva tvenne riksdagar å rad begärt offentlighet vid polis- och underdomstolar.
A ingendera af dessa framställningar har Regeringen fästat afseende.
Måhända finnes dock i prot. skäl, hvarföre Konungens rådgifvare, i strid med nationens representanter, icke ansett sig böra tillstyrka bifall åt dessa, som det vill synas billiga, önskningar; detta hade Utsk. bort upplysa.
Befordringssystemet är ett af de vigtigaste föremål för folkets uppmärksamhet och borde således vara det äfven för Constit.TJtsk. Utsk. hade således bort undersöka, om skicklighet och förtjenst vid befordringar gällt mera än recornmendationer och considerationer; om embetsverkens förslag blifvit följda; om
Statsrådets tillstyrkanden vunnit mera afseende än några recornmendationer utom Conseillen.
Man klagar öfver, att de flesta, eller åtminstone många, af de sedan sista riksdag bortgifna domareembeten beklädas af borgmästare, som tillhört en viss medgörlig opinion vid sista riksdagen; man hör en allmän obelåtenhet med en viss dass högre embetsmän i landsorterna.
Utsk. borde hafva underrättat oss om sådant gifvit anledning till några deä liberationer inom Konungens Conseil, samt huruvida rådgifvarne fästat
Konungens uppmärksamhet uppå denna missbelåtenhet.
Man har redan i mångå år haft en committé nedsatt för att förbättra våra befordringslagar; men vi afbida ännu förgäfves något resultat häraf.
Man läser i allmänt tryck och hör i allmänna samqväm , att personer utom Rådkammaren utöfva ett mägtigare inflytande på styrelseåtgärderna än de constitutionella rådgifvarne.
Constit.Utsk. hade det ålegat upplysa förhållandet i detta hänseende, huruvida rådgifvarne förmå göra sina rådslag gällande, eller, i motsatt fall, hvilka bemödanden de användt för att inbringa den eller dem, hvilkas råd mera följas, under samma constitutionella ansvarighet som de sjelfva; eller hvarföre de annars qvarstadna, om deras råd icke vinna gehör och således öro mindre goda.
Går man derefter till sjelfva administrationen, så erkänner jag hos Styrelsen ett beskedlighetssystem, välvilja och goda afsigter; men landet är icke belåtet med dessa egenskaper, om de icke förenas med kraft, duglighet och förstånd, och de förra, utan de sednare, kunna leda oss till branten af samhällets upplösning.
Man har talat om ett missnöje med Regeringen, som funnits; jag säger: nu funnits, ty Hr Wollrath Tham, som nyligen, likasom a propos af décharge-befänk., uppkommit till riksdagen, har försäkrat med sitt vanliga nit, att något missnöje icke finnes; men alt det funnits före riksdagen, derom kan jag försäkra, emedan jag kort förut genomrest landet söder om Stockholm i, snart sagdt, alla riktningar, och då var verkligen missnöjet ganska högljudt.
Har detta missnöje Den i Juli f. m. 47 väckt Regeringens uppmärksamhet?
Tydliga tecken till detsamma hafva ju försports uti den ringa benägenhet, hvarmed Styrelsens stora propositioner denna riksdag blifvit emottagna.
Jag har enskildt hört, att rådgifvarepersonalen yrkat vissa embetsman* aflägsnande, utan att sådant ägt rum.
Hvarföre har Utsk. icke upplyst oss härom?
Det är allmänt kunnigt, huruledes en embetsman, som tillgripit 20,000 piaster af statsmedlen, likväl fått qvarstadna vid sin post.
Man har hört, huruledes en embetsberättelse blifvit afgifven, emot hvilken contrasignanten måst reservera sig på den grund, att den icke öfverensstämde med hans uppfattning af sanna förhållandet; och denne embetsman har likväl fått bibehålla sin plats.
Man har hört, huru en annan högre embetsman på ett besynnerligt sätt rest från sin post utan embetets och allmänhetens vetskap, och utan att sådant förmärkts hafva väckt någon till påföljd ledande uppmärksamhet hos Styrelsen.
Styrelsen hade, i min tanka, bort ihågkomma, att sådana slags considerationer kunna vara af de vådligaste följder och lemna hos allmänheten de skadligaste intryck, samt slutligen tillintetgöra all den nödvändiga aktningen för en del af administrationens högre embeten.
Jag önskade tro, att några skäl till rådgifvarnes ursägtande i dessa fall finnas i protocollen, och jag begär, att Utsk. må framlägga dessa skäl.
En ej obetydlig del af R.
St.'s skrifvelser vid föregående riksdagar befinna sig ännu utan åtgärd.
Orsaken härtill bör väl finnas i Statsrådsprotm.
Den i Styrelsens annaler så högst märkliga skeppshandelsfrågan har nyligen blifvit nedlagd, ehuru R.
St:s beslut i denna del åsyftade att bereda staten en betydlig ersättningssumma och fastän saken, såsom princip, var af den högsta vigt.
Jag har hört, att den rådgifvande personalen enhälligt afstyrkt detta nedläggande.
Det hade varit Utskrs pligt att tillkännagifva detta, för att tillintetgöra klandret.
Genom den behandling, bränn vinsfrågan fått af Styrelsen, har ett frö till splittring blifvit af Regeringen utkastadt inom Representationen.
Otvifvelaktigt äger Styrelsen i sin magt att, såsom i en fråga af oeconomisk natur, förordna ang:de constructionen af brännvinsredskapen, ett ämne, uti hvilket det är vida bättre, att Regeringen beslutar, än att det handlöst öfverlemnas till bearbetande af de splittrade interessena inom en sådan Representation som vår.
Regeringen borde hafva beslutat sättet och tiden för denna tillverkning samt sedan öfverlemna sin förordning derom till Ständerna, som sedan bort beskatta tillverkningen.
Nu synes hela landet komma att förlora på behandlingen, med undantag af kopparslagarne.
De särskilda motiverna till Styrelsens underlåtenhet i detta fall hade bort igenfinnas uti Utskrs decharge-betänk., och de oskyldiga bland rådgifvarne i denna del, om sådana finnas, ujuta rättvisa. 48 Den i Juli f. m.
Man hör ofta strängt tadlas Styrelsens system i det stora hela, och å andra sidan klandrar man lika strängt, att de, som skrika på ett felaktigt system, icke uppgifva något bättre i stället.
Man kan hafva rätt på båda sidor.
Svårt är visserligen att uppgifva i detail, huru en Styrelse skall handla, utan att man sjelf i botten känner alla detaillerna af dess verksamhet; men uti några större frågor torde det icke vara förmätet att söka meddela henne någon anvisning.
Man kan således säga, att Styrelsen bort hafva till mål att framgå, icke med brådstörtade, men med säkra och jemna steg på reformernas bana, i allt hvad som rörer nationens stora interessen.
-Utsk:s betänk, upplyser likväl icke ett ord i denna del, och det är deruti det synes mig vara mest ofullständigt.
Det tyckes, mina Hrr! verkligen i Europa, äfvensom i andra verldsdelar, för det närvar, finnas ett slags politisk sjukdom, syftande derhän att utsträcka folkens och inskränka regeringarnas magt.
Detta är visserligen till en del en följd deraf, att nationerna börja allt mer och mer klart inse sina naturliga rättigheter och börja allt mer och mer afskudda sig de onaturliga band, man pålagt dem; och blotta aningen derom, att menniskan icke njuter rätt, verkar en viss oro.
Dessa symptomer, lyckliga eller olyckliga, allt efter som man betraktar dem till deras grund och deras resultater, böra dock ingalunda tillskrifvas folken ensamt.
De kunna långt mer tillskrifvas regeringarna ; ty dessa synas verkligen, i vår tid, vara slagna med politisk blindhet och icke se, hvad deras egen frid tillhörer.
I stället, nemligen, att ställa sig i spetsen för de reformer, hvaraf folken äga behof och som de slutligen, med godo eller ondo, måste framtvinga, äro styrelserna nu, nästan mer än någonsin, rädda att taga initiativet, som likväl är det enda sättet för att kunna lugnt framgå på reformernas väg.
Vi hafva utom våra gränsor sett ett folk, hänfördt, måhända längre än det bort hänföras, i följd af sin styrelses reactionära anda; och detta exempel, rätt uppfattadt, borde hafva varit i högsta måtto lärorikt såväl för styrelserna som folken.
Styrelserna borde deraf insett nödvändigheten att med jemna steg och utan öfverdrift medfölja tiden, att ej lofva mera, än de kunna och vilja hulla; och folken eller deras försvarare inom representationerna och publiciteten borde hafva lärt, att frihetstheörierna, för långt drifna och yrkade å folkens sida, leda till en olycklig splittring emellan styrelse och folk, och antingen till ett förderfligt folkvälde eller en lika förderflig despotism och reaction å styrelsernas sida, alltid under uppgift af nödvändighetens kraf.
Jag tillhör ej dem, som vilja sönderbryta eller vinna allt på en gång.
Jag vill blott se Styrelsen med kraftfull hand taga iniativet i de förbättringar, nationen ej kan undvara.
Då D c n i Juli f. m. 4lJ
Da kan nationen vara trygg, utan att behöfva frukta för de omogna försöken från ett eller annat håll och för de magtutvidgningar, sorn å ena eller andra sidan någon gång visa sig såsom följder af folkens sjelfvilliga rörelser, icke vårdade af en klok och frisinnad Styrelse.
Jag ber Gud bevara mig från att upplefva den dag, då vår Styrelse af nationalviljans styrka och opinionens ström hänföres längre, än som tilläfventyrs kan vara nyttigt för mitt fädernesland, och just derföre begär jag, att Styrelsen måtte föreslå måttliga och sansade reformer, som tiden klafver och hvarefter folket längtar.
Jag ger gerna rättvisa åt rådgifvarne.
Jag bar hört, att man säger om deras kall, alt det är tungt; och jag undrar icke på, att detta säges synnerligen af dem, som ensamma får draga lasset.
Man kan icke begära, att personer, på grafvens brädd och uppfostrade i en helt annan tid, kunna göra sig rätt intima med den nya tidens fordringar och göra sig reda för dess begrepp; men det åligger dem då att lemna rum åt andra, som mera följt med tiden och således bättre kunna fylla det vigtiga kallet.
Men äfven af denuvar., till stor del åldriga rådgifvarne har man haft rätt att vänta sig åtminstone ett annat husliål Issy st em.
Med förundran har man sett, huruledes det R.
St:s Utsk., som har sig anförtrodd granskningen af statsräkenskaperna, varit nära att besluta en särskild hemställan, att man borde hos Regeringen anhålla om bättre hushållning med statens medel.
Man har sett stora anslag begäras för en gång och derefter upphöjas till rang och värdighet af ständiga, för att Jemna rum åt nya extra, utan afseende på, om folkets skattebördor sådant medgifva.
Man har sett öfver 3 millioner sådana extra anslag fordras vid denna riksdag, oansedt