Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då förändrar frågan sitt skick:
Staten har icke rätt att bortskänka sin rätt; men väl kan Staten hafva rättighet att icke göra sitt eget anspråk gällande på de ifrågavar. hemmanen, synnerligen som denna rätt är så problematisk.
Derföre har jag tagit mig friheten säga, att jag icke skulle anse det fullt värdigt för Staten att söka göra sina problematiska anspråk gällande.
Helt annat vore förhållandet, om hemmansåboerne verkligen hade rätt till något annat, än alt åtnjuta de arrendevillkor, som de sjelfve underkastat sig; då skulle jag ej motsätta mig undersökningen.
Jag har med uppmärksamhet ända från första begynnelsen af discussionen följt densamma och väntat på att någon af Hrr talare skulle framställa den sida af saken, hvilken jag ifrån början tyckt böra vara utgångspunkten för målets betraktande; men som ingen dermed framkommit, så ber jag att helt anspråkslöst få framlägga min tanke.
Man tyckes vara öfverens om, att de s. k. arrendatorerne, som bruka hemmanen, icke hafva någon utväg öppen att i juridisk väg få målet anhängigt.
Detta måtte vara ett indirect bevis, att de icke hafva någon rättighet att blifva skatteköpare, i händelse Kronan skulle inträda i äganderätten af hemmanen och kyrkorne afträda derifrån.
Jag föreställer mig att en laga undersökning vore i full gång: jag föreställer mig, att de som försvara kyrkornas rätt, som trädde upp som fullmäktige för kyrkornas rätt, icke lära underlåta att i första rummet vindicera kyrkorna bibehållandet af äganderätten till dessa hemman.
När sedermera undersökningen har fortgått, alla handlingar äro företedda, och tvisten blifvit utredd så långt som den kan föras; så föreställer jag mig att domen skulle blifva sådan att Kronan förklarades vara innehafvare af äganderätten till hemmanen, i följd hvaraf desamma inträdde i cathegorien alt vara kronohemman; men hvem är då rätter åbo?
1789 års skatteköps-förfatlning säger bestämdt, att endast den har rätt att skatleköpa Kronans hemman, som är rätter åbo, igS Den 7 November ®, m. och hvem som är rätter åbo, bestämmes genom åbobrefvet.
Otn foder dör, som bebor ett Kronans hemman, så skall sonen begära att få åborätten på sig öfverlåten, och då får han åbobref.
Således kan ingen enda af brukarne utaf dessa hemman, som vid domstol blifvit förklarade för att vara kronohemman, framträda såsom rätter åbo, emedan de icke allenast sjelfve sakna åbobref utan icke heller förmå bevisa att sådana under 200 år varit utfärdade för besittningen af ifrågavar. hemman.
Men hvem är då rätter innehafvare till dessa hemman?
Tvifvelsutan kyrkorna, och då skall kyrkornas ombud i andra rummet träda fram och säga: efter domstolen förklarat min principal icke vara ägare af hemmanen, måste deraf följa, att min principal, kyrkan, som i 200 år ansett sig och ansetts af andra vara ägare till hemmanen, åtminstone är rätter åbo; ty landtbönderne å dessa hemman kunna icke hafva åborätt framför den som innehaft äganderätten ända till dess att hemmanen förklarades vara Kronans, och då begär kyrkornas ombud hos landshöfdingen i orten att få köpa hemmanen till skatte, och jag tror ej, att kyrkorna kunna förvägras alt få tillösa sig nämnda hemman till kronoskatte efter den stadgade ordningen af 10 års räntor efter kronovärdi.
Så skulle jag föreställa mig att utgången blefve af denna fråga, och då liar man ej gjort annat an att tvinga kyrkorna att betala 3o a 40 r:dr i skatteköpslösen för hvart hemman till Kronan.
Jag är mycket öfvertygad att man svårligen skall kunna komma längre än jag haft äran att anföra.
För öfrigt inser jag visserligen ingen möda af undersökningens anställande, meii efter min förmening är den ändamålslös, och den menighet, som tilltror sig att vinna någon rättighet, vinner säkert ingen annan än den att vara arrendator af kronoskattehemman i stället för att vara arrendator af kyrkohemman.
Jag skall ej längre uppehålla R. o. Ad., utan blott anföra några ord.
Man bär sagt, att det borde vara Kronan, som skulle kära, men ej åboerne.
Att motsatsen ägt rum bevises af den K. resolution af år iS23, der Kronan tillerkändes äganderätten till hemmanet Lyngåkra, — och på hvilkens käromål?
Jo, på käromål af en åbo. Den K. resolutionen lyder i sin början så här: ”K. M:s nåd. resolution uppå de besvär v. Pastorn i Harplinge pastorat af Halmstads län, M.
Rohde, å Harplinge kyrkas vägnar i underd. anfört deröfver, att sedan lins Konungens Bef:h:de i berörde län, dels drängen Bengt
Pehrsson väckt anspråk på besittningsrätten till ett halft mantal uti kronohemmanet Lyngåkra etc.”
På samma sätt förhåller del sig med den andra frågan, nemi. då ett hemman förklarades alt vara kyrkans.
Det var då äfven på grund af åboernes påstående att kyrkan icke ägde städselrätt till hemmanet.
Enahanda är förhållandet med hemmanet Bärteqvarn, hvarom Den 7 November e. m, •99 jag förut nämnt:
Landshöfdingens resolution af den i3Mars 1822 visar äfven, alt enkan Anna Bengtsdotter och hennes borns förmyndare sökt att lill skatte lå lösa nämnda hemman.
Det anförda skälet förfaller således fullkomligt, såsom B. o.
Ad. behagade finna.
Man säger att elei är menigheters rätt, sorn skall bevakas.
Detta påstående tyckes utvisa att flere af de R. o. Ad:s ledamöter, som yttrat sig, begått misstag om rätta föihållandet, hvilket är, alt åboerne, som äro få, vilja hafva en föidel på bekostnad af församlingarna, som äro många, och af församlingsboerne, som dio än flere.
Meningen är att göra de fattige Halländningarne än fattigare, på det att tle oftast välmående hemmansåLoeine måtte blifva det än mera.
Man har yttrat, att det vore hardt eller svårt eller något dylikt, om R. o. Ad. skulle bidraga till en sådan åtgärd som den, alt förmena de få alt taga penningar från de många.
Jag skulle anse ganska illa, örn R. o. Ad. skulle, i stället för dess [iligt alt beskydda kyrkor och fromma stiftelser, deltaga i deras plundring, om jag så får uttrycka mig.
Beträffande 1 ältegångsmissbruk, som här blifvit omföl mälda, så torde det just vara missbruk, om man ej för sin egen saks rättvisa och för Kronans dermed förenade vinst, utan endast för att göra åboerne å dessa hemman till viljes, anställer en rättegång emot kyrkorna för att betaga dem sina inkomster.
Det är icke sagdt, att hela Hallands befolkning önskar denna rättegång, tvertom loide det vara hon, som, i händelse åboerne vunne deras önskan, finge betala loget.
Det är ej heller omöjligt att en riksdagsman, hvilken som helst, kan komma fram med motioner, som gagna vissa, men lända till nachdel för pluralitelen af hans committenter.
Ju längre denna discussion fortsattes, ju mera klart blir det för mig att jag bör rösta för bifall till de förenade Ulsktns förslag.
Jag bar nemi. af discussionen funnit, att denna sak är tvistig och mycket tvistig, hvarföre det icke heller är underligt om jag önskar att fä den utredd för alt sluta tvisten.
När man här tyckes medgifva all
Ständerne ej göra rätt uti att gå domaremakten i förväg och afgöra en tvistig äganderätts-fråga, så lärer väl ingen annan utväg återstå, än att lemna denna fråga i sin lagenliga gång, så att den må utredas vid laga domstol.
Jag kan för min del ej finna annat, än att den som säger ja, den som bifaller Ulsk:ns betänk., han önskar att denna fråga någon gång må blifva uti edd och afslutad, sedan den under 3:ne riksdagar varit ett tvisteämne, som genom dess vidlyftiga behandling inom Representationen medtagit tid och riksdagsomkoslnader till en ej ringa grad.
Ad. be - 300 Den j November e. m. lingade bifalla Stats- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsktns betänk.
N:o 44* Ropades ja och nej.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att nej öfverrösta! ja, begärde Frih. Hamilton votering.
Den, som bifaller Stats-samt Allm.
Besvärs-och Ekon.- Utsktns betänk.
N:o 44> voterar ja 5 den det ej vill, voterar nei; Yinner nej, afslår R. o.
Ad. ofvannämnda betänk.
N:o 44* Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 31.
Lades på bordet nedannämnda från de öfriga RiksStm ankomna inbjudningar, nemi.: 1:0 från PresteSt. af den 17 sisth October, angrde tillägg till 147 ■ det nya förslaget till bevilln.förorda, af ett 3:dje morn., så lydande:
Hvarje mantalsskrifven person af de mindre bemedlade folkclasser, som i denna § omförmälas, jemte gesäller, tjenstedrängar och lärlingar, samt allmogens hemmavarande söner, om hvilka det vid mantalsskrifningen intygas, att de då minst ett år icke supit brännvin och dylika spritdrycker, erhålla afkortning för hälften af den personliga skyddsafgiften, hvarom anteckning sker i mantalslängden; 2:0 från BorgareSt. af den 10 October, angrde antagande af följande förändringar i ti §:n af förslaget till bevilln.- förordn., nemi.: a) att ingressen lill §:n bör erhålla följande lydelse : Handtverkare, med dem jemförlige manufacturister och andre förut icke uppräknade borgare, skola, med bibehållande af den i allmänhet fastställda grund, till fem proc. af inkomsten taxeras, med ledning af nedanstående, till närmare rättelse fastställda, classification, nemi.: b) att vid de, enl. förslaget vid betänk.
N:o 12 uppförda, classen , som utgöra för Stockholm och Götheborg 14, för städerna af första classen 12, för städerna af andra classen 10, för städerna af tredje classen g, för städerna af fjerde classen 9, och för städerna af femte classen 8, skola tilläggas för de särskilda classernas städer ytterligare en minimi-class, med ett belopp af 2 r:dr mindre än hvarje nuvar. minsta dass, hvarigenom för Stockholm - Don 7 November e. tu. aoi liolm och Götheborg bestämmes en femtonde dass, med en taxalions-summa af ti r:dr, för städerna af första classen en trettonde dass, med en summa af 8 r:dr, för städerna af andra classen en elfte dass, med en summa af 6 r:dr, för städerna af tredje classen en tionde dass, nied en summa af 5 r:dr, för städerna af fjerde dassen en tionde dass, med en summa af 4 frdr, i följd hvaraf utlåt.
JNT:o 27 i denna del var bifallet och för städerna af femte dassen en nionde dass, med en summa af 2 r:dr; 3:o från BondeSt. af den 17 October, om föreläggande till Allm.
Besvärs- och Ekon.Ulsk. att inom 8 dagar inkomma med utlåt, öfver Joh.
Erikssons och Anders Olssons från Stora Kopparbergs län motioner rörrde kolböter för bristande leverance af de s. k. hemmans-ränte-och qvarntullskolen; 4:o från BondeSt. af den 4 dennes, om förnyande af B.
St:s vid sista riksdag till K.
M. framställda lind. begäran, det mätte, vid återbesättande af lediga tjeiister inom Post- och Tullverken, K.
M. täckas, då såsom sökande sig anmälde, dels sådane, som inom verket tillryggalagt en långvarig och berömlig Ijenstebana, dels andre, som för denna tjenstgöring vore alldeles främmande, företrädesvis fästa nådigt afseende å de förres billiga anspråk; 5:o från BondeSt. af den 4 dennes, om anmodan lill Exped.Utsk. att låta påskynda tryckningen af de betänkm, utlåtm och merotr, som lill Utsk. äro eller framdeles blifva aflemnade.
Likaledes lades på bordet nedannämnda från Utskm inkomna mern., utlåtm och betänkm, nemi. från Gonsti tutionsUtskottet: N:o 49, > anledn, af PresleSCs återremiss på förslaget litt.
A uti mern.
N:o 43; N:o 5o, ang:de und. skrifvelse lill K.
M. med anhållan, det K. M. täcktes complettera Statsrådet; N:o 5i, ang:de ålerrémiss af Utskrs mern.
N:o 33; N:o med föreslående af ett tillägg i 47 §:n Reg.- Formen; N;o 53, med utlåt, öfver K. M:s nåd. propos. ang:de upphörande af Konungens tvänne röster i Högsta Domstolen ; N:o 54, med utlåt, öfver K.
M:s nåd. propos., ang:de upphäfvande af hvad nu stadgadt är om lagförklaringars utfärdande af Högsta Domstolen; N:o 55, angtde ändring af Reg.Fms 16 §, införande af en ny 17 §, samt ändrad ordningsnummer å nuvar. 17 och 18 SS; Stats Utsk o ttet: N:o 354, ang:de anslag å extra-statsregleringen; 16 H. 26 Den 7 November e. m. N:o 354, Litt. A, i anledn. af ifrågaställa exlra-statsanslag för försvarsverket till lands; Nio 354, Litt. B, i anledn. af ifrågaställa exlra-stalsanslag för försvarsverket till sjös; N:o 354> Litt. C, i anledn. af ifrågasatta exfra-slatsanslag för lättade communicationer oell andra allmänna arbeten ; N:o 354, Litt.
D, i anledn. af ifrågaställda exlra-stalsanslag till allmänna byggnader; Nto 354, Litt. E, i anledn. af ifrågaställda extra-statsanslag för undervisningsverket, veltenskaperna och de sköna konsterna ; N:o 354, Litt. F, i anledn. af ifrågaställda extra-statsanslag till åtskilliga allmänna och enskildta föremål; Nto 355, i anledn. af väckta motioner om alla bevilln.- medels samt öfriga contanta statsbidrags ingående till Riksg.- contoret; Nto 356, i anledn. af väckt fråga om restitution lill staden Hudiksvall af eriagd rotefrihets-afgift; Nto 35y, i anledn. af anmärkntr vid Utskts betänk.
Nto 3i5, angtde sökt befrielse från ersättandet af förskott till utgifter i följd af cholera-farsoten; N:o 358, i anledn. af Vällofl.
BorgareSlts ålerremiss af Utskts betänk.
Nto 3ig; Nto 35g, i anledn. af återremiss af Ulskrs betänk* Nto 272; Nto 36o, i anledn. af erhållen ålerremiss af Utskts utlåt.
Nto 35; BevillningsUtskottelt
Nto 2g, i anledn. af RiksSttns olika beslut, angtde kur-’ hus-afgiftens fortfarande; BancoUtskottett
Nto 108, i anledn. af Hederv.
BondeStts återremiss &
Utskts under
Nto 82 aflåtna betänk*; N:o 10g, i anledn. af de inom samtl.
RiksSttn framställda anmärkmr vid
Utskts under Nto 64 afgifna betänk.* angtde utgifvande från banken af dess, enligt i83g års bokslut, utöfver grundfonden behållna räntevinst och capital öfverskott; Nto 110, öfver en väckt motion om användande af bankens, enl. i83g års bokslut, utöfver grundfonden behållna räntevinst och capital-öfverskott; Nto 111, med förslag till sammanjemkning af RiksSttns olika beslut, i anledn. af Utskts betänk.
Nto 36 och utlåt.
Nto 78; Nto ri2, i anledn. af RiksSttns skiljaktiga beslut, i fråga om lönereglertn för Bancoverkets embets- och tjenstemän* konstidkare och vaktbetjening; Nto ir3, i anledn. af Hr von Qvantens, G., motion onl
Den 7 November e. m. ao3 rättighet för ston e jordägare att erhålla lån från Handelsoch Närings-disconten; LagUtskot tet: N:o l42; öfver dels väckta frågor om antagande af förslagen till allmän civil- och criminal-lag, eller vissa delar deraf, och dels andra dermed gemenskap ägande of K. M:s till R.
St., angtde nämnda förslag, den 24 Mars 1840 aflåtna nåd. skrifvelse föranledda motioner; N:o i43, öfver väckta motioner, ang:de gemensam lag för inrikes och utrikes vexlar; N:o 144, öfver väckta motioner, om upphäfvande eller ändring af K. brefvet den 17 October 1778 ang;de barnamord ; N:o i45, i anledning af väckt motion om ersättning af allm. medel till vittnen, som i brottmål åberopas; N:o i46, med anmälan att votering i förstärkt LagUtsk. numera icke blifver behöflig i frågan om flen uppenbara kyrkoplikten; N:o 147?
med begäran om utlåt, af PresteSt. rörtde det ena alternativet i Ulsk:s betänk.
N:o 112; Allm.
Besvärs- och Ekon.Utskottet: N:o iio, i anledn. af anmärkntr vid betänk.
N:o 4l> ang:de föreslagna villkor och iakttagelser vid befordran till embeten och tjenster, bestämmelser om embetsmäns rang, och upphörande af fullmakters meddelande å titlar utan motsvarande tjenstebefattning; N:o 111, i anledn. af anmärkntr vid Utsk:s betänk., angtde Bergs-collegii upplösning och dess förändring till en Bergsvellenskaps-academi; N:o ii2, i anledn. af gjorda anmärkntr vid Ulsk:s ut-r låt.
Nto 3i, rörtde tullen i Öresund. II. R. 0. Ad. åtskiljdes kl. 11 om aftonen. ju ffdeif) protocolli, F. O. Sil/verslo/pe.
Den 9 November f. m.
Måndagen den 9 November i84o.
Justerades 3 prot.utdr. för den 7 dennes f. m.
Föredrogs ånyo och bi fölls Stats- samt Allm.
Besvärsoch Ekon.Utsktns den 7 och 14. sisth Oct. på bordet lagda betänk.
N:o 4^3 ang:de besittningsrätten till annexe-, stom-, mensal- och kyrko-hemman i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län, för de å dessa hemman antagna åboer.
Ånyo föredrogs Stats-, Banco- och LagUtsktns den 7 och i4 sisth Oct. på bordet lagda betänk.
N.‘o 5o, i aniedn. af Peter Pehrssons från Calmar län motion örn upphörande af Bankens och Rjksg.contorets forum privilegiatum.
Hr Br å k e n h j e Im, Pe h r Reinh.:
Denna vigtiga fråga, som vid förra riksdagen och äfven vid i83o års riksdag var under pröfning, har nu blifvit afgjord, på sätt sorn synes af sammansatta Utsktns betänk., hvilket dock tillkommit på det sätt, att då votering i Utsk. anställdes, inträlfade första gången paria vota, och då den förseglade sedeln öppnades, befanns den dubbel, sa att ny votering måste anställas, dervid hände, att en voterts-sedel casserades.
Pluraliteten var således obetydlig, och grunden dertill är den, att de fleste ledamöterne voro af den tanke, att forum priviler giatum för Banken bör försvinna, såvida det rör Bankens rätt att kära, men bör stå qvar, såvida Banken är svarande.
Det är denna roodification, som jag tillstyrker, och på grund deraf anhåller jag om återremiss af betänkandet.
Så vidlyftiga och sakrika undersökningar i ämnet aro redan gjorda, att jag icke behöfver anföra något vidare, enär en hvar kan underrätta sig derom uti reservationerna, äfvensom och isynnerhet uti det betänk., som sammansatta Utskm vid sista riksdag afgåfvo.
Jag anhåller om propos. till afslag på betänkandet.
Vi vela alla, att uti nya lagförslaget förekommer fråga om domstols-inrättningen och om upphörande af fora privilegiata.
Mig synes det derföre vara ett förhastadt steg att nu afgöra något sådant som Utskins betänk, framställer.
I den siste värde talarens yttrande kan jag icke instämma.
Att lagstiftningen skulle gifva rättighet å ena sidan, som icke (inge begagnas å den andra, strider mot mitt rättsbegrepp.
Säkrast är alt afslå betänk, och lemna Don 9 November f. m. 2o5 öppet att, när frågan om domstolsinrättningen i allmänhet förekommer, då afgöra delta.
Då jag förra gången hade ordet, glömde jag begära det Hr Frih. och Landtm, behagade nli sin propos. till Ståndet äfven intaga den frågan, huruvida R. o. Ad. förklarar, alt sammansatta Utsktn bö'ra inom åtta eller högst tio dagar inkomma med svar på ålerremissen.
Det har handt, att denna fråga vid tvänne föreg:de riksdagar blifvit så stjufmoderligt behandlad, att den icke hunnit blifva afgjord, och sorn man befarat samma öde vid denna riksdag, så har jag deruti funnit en anleda, för min anhållan, Dessutom då jag hört en lagfaren ledamot bestrida Bankens forum privilegiatum såsom kärande, så får jag anhålla, tili förekommande af frågans olyckliga utgång vid en möjligen blifvande votering, att det sakrika betänk., som sammansatta Utsktn vid förra riksdagen afgåfvo, och hvaruti timnet i sin helhet är afhandladt, mätte blifva uppläst.
Hi- von Hartmansdorff, Au g.:
Jag tror det ej vara behöflig t att uppläsa det betänk., som afgafs vid förra riksdagen, emedan innehållet deraf är i korthet, men till hufvudsaken fullständigt upptaget uti förevar, utlåt.
Frih, Boye torde hafva sträckt sitt anspråk för långt, då han begärt afslag å betänk.
Rättast torde vara att återremittera det, så att Ståndet må, när betänk, återkommer, kunna fatta det beslut, Hr Bråkenhjelm tillstyrkt.
Såsom skäl härför anhåller jag att få uppläsa Hr Hadings reservation, hvilken lyder sålunda: ”Med de sammansatta Utsktn har jag icke kunnat öfverensstämma deruti, alt Banken och Riksg,- cont. skulle förlora rättigheten , äfvensom svarande parter, att äga sitt forum uti K. Svea Hofrätt.
Jag har trott denna rättighet i flera afseenden vara både nyttig och lämplig att bibehålla, samt att den, hvad Banken särskildt angar, icke kan borttagas, utan en förändring i 2 §:naf bank-lagen den 1 Mars j83o, som innehåller, att om banken vägrar att någon sedel vid uppvisandet inlösa med det belopp, som genom myntbestämningslagen af samma dag blifvit faststäldt, må sedelinnehafvaren derom göra skrifIlig anmälan i K. Svea Hofrätt, hvilken, efter att deröfver hafva hört bancofullmäktige, äger att med frågan, enl. lag och författningar förfara.
Det är väl sannt, att en förändring häruti nu tillika är föreslagen, men utom det att jag för min del anser hvarje äfven den minsta rubbning uti de lagar, på hvilka realisationen blifvit byggd, vara betänklig och framförallt ännu för tidig, finner jag, särdeles i denna del, det vara af synnerlig vigt, ali, till förkortande af rättegången, K. Svea Hofrätt bör vara den domstol, som i första instansen uppi tager så beskaffade mål, jemförliga med dem, concurslagen afhandlar.
Äfven uti andra mål, der någon vill kära till Banken eller Riksg.cont., begge förvaltade af R.
St:s aoö Den g November f. ei. egna ombud, synes fördelen och lämpligheten deraf, alt målen instämmas lill K. Svea Hofrätt, vara 6'fvervägande emot de olägenheter deraf möjligen i något fall skulle kunna uppkomma.
Deremot har jag ansett både Banken och Riksg.- cont. kunna, utan skada och till undvikande af mycken tidsutdrägt, vid de vanliga domstolarna utföra sin kärande-talan, samt hittills gällande stadgar om särskild pröfning i K.
Svea Hofrätt af de anmärkntr, som göras emot Bankens fordringsanspråk i concursmål, vid hvilken domstol desse förekomma böra helt och hållet upphöra.” ”1 följd af dessa åsigter, har jag, för min del, inskränkt mig till att vilja föreslå, att R.
St:s Bank och Riksg.contor ina, hädanefter sorn hittills, hafva sitt forum i K. Svea Hofrätt, då annan till Banken eller Riksg.cont. kärar, och att följaktligen, när någon söker belönjng för upptäckt af sedlars efterapning, förfalskning eller utprångling, frågan derom äfven i samma Hofrätt skall upptagas; men alt deremot Bankens eller Riksg.conto: ets egna käromål, likasom brottmål, de der röra Banken eller Riksg.cont., utan att likväl innefatta åtal mot någon af dessa verks tjenstemän eller betjente, skola behandlas och afgöras vid de domstolar, till hvilka sådana mål efter lag höra, samt att, såsom följd häraf och till förekommande af allt missförstånd, tillika stadgas måtte, att hvad om profning af R.
St:s Banks och Riksg.contorets fordringsanspråk i concursmål särskildt finnes föreskrifvet, kommer alt till ali v|dare kraft och verkan upphöra.”
Om R, o, Ad. nu återremitterar betänk., så är Ståndet oförhindradt, att, då saken återkommer, vidtaga den förändring, som Hr Halling föreslagit, eller hvilken annan som synes Ståndet mera lämplig.
För min del anser jag Hr Kallings åsigt riktig.
Det skäl, på grund hvaraf Frih.
Boye begärt afslag å förevar, betänk., kan jag icke godkänna; och jag bekänner, att det förundrar mig att Hr
Frihrn kunnat anse det olämpligt eller omöjligt att Banken agde olika forum såsom kärande och såsom svarande.
Den af Hr von Hartmansdorff upplästa reservationen ådagalägger fullkomligen hvad jag skulle vilja yrka; hvarföre jag äfven förenar mig uti anhållan om återremiss.
Jag är i första rummet skyldig att hembära
Hr von Hartmansdorff min förbindlinga tacksamhet för det han godhetsfullt gjort sig besvär att med åtskilliga bevis understödja min åsigt.
Han har medelst uppläsning af Hr Kallings reservation visat, att äfven Hr Halling icke kunnat förena sig i betänkandet.
Jag får erinra R. o. Ad. derom, att betänk, afser afskaffande af Bankens forum privilegiatum, utan afseende derpå om Banken är kärande eller svarande.
Alltförväl känner jag, att om betänk, återremitteras, äger man fria händer, när det återkommer, att afslå Den g November f. m. 207 detsamma, men livad vinner man dermed annat än tidsutdrägt.
Likväl skall jag icke yrka votering i fråga 0111 återremiss, ehuru jag anser det för tidigt att yttra sig om Bankens forum privilegiatmn, förr än frågan otn afskalfande af alla privilegierade domstolar förekommer.
Den siste värde talarens anförda motiv för afslag å betänk, torde icke hafva varit alldeles på sitt ställe.
Det utgick från grundsatsen af enhet och öfverensstämmelse i lagstiftningen, och undvikande i möjligaste måtto af undantag.
Men fråga är icke alt göra undantag från en allmän sats, utan tvertom att, medelst borttagande af ett existerande undantag, närma sig den allmänna grundsatsen.
I öfrigt vill jag, enär jag deltagit