Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Upplästes och lades till handlingarnc ankomne prot.utdrag, Den 3 Maj. 357 från PresteSt. af d. 26, från BorgareSt. af d. 26 och 28, samt frän BondeSt. af d. 28 dennes. II. R. o. Ad. åtskildes kl. ^ till 3 e. m.
In fidem protocolli, Albert Munck. ——♦»<? <$<3 @
Måmlagcn den 5 Maj 1845.
För icke mycket lång tid tillbaka hörde jag Hr Gr. o. Landtm, påminna Ståndet om nödvändigheten deraf, att R. o. Ad:s medlemmar i förstärkta Utskott behagade iakttaga den för dessa Utsk:s sammanträden utsatta tid och sig derstädes infinna.
Oaktadt denna så nyttiga påminnelse, hände sig dock i dag med förstärkta BancoUtsk., att dess göromål icke förrän 1 limma efter den anslagna liden kunde börjas, derföre att en ledamot af R. o. Ad. saknades.
119 personer måste vänta för denne ende ledamots skull, och förlorades derpå en hel limma.
Detta var dock icke den enda följden; förstärkta LagUtsk., som skulle samlas kl. ^ till 1, nödgades af förenämnde orsak vänta en full .] timma, enär BancoUtsk:s voteringar före kl. 1 icke kunde komma till slut.
Om detta skedde endast mellan R. o. Ad:s egna ledamöter, så vore det mindre maktpåliggande, ty man kunde hafva, den ena med den andra, litet tålamod; men jag hemställer, huruvida det hr passande mot Medstånden, att dessas medlemmar af Utsk:n på detta sätt uppehållas och förlora tiden.
På dessa grunder vågar jag föreslå följande: l:o Alt Ståndet hos II.
Landtm, anhåller, det täcktes H. Ex. genom Riddarhuscancelliet låta draga försorg, att de luckor, som förmedelst afresa eller sjukdom kunna uppstå inom de förstärkta Utsk:n, må varda i tid kända och genom nya val fyllda. 2:o Att icke allenast böterne, enligt Ordningsstadgan, uttagas af de ledamöter, som försumma att sig i rättan lid inställa, utan ock att de personers namn, som af sådan anledning fallit i böter, måtte af Riddarhusfiscalen till Ståndens protocoll in pleno anmälas.
Jemte det jag anhåller att Frih.
Palmstjernas motion måtte blifva hvilande på hordet, her jag att få tillkännagifva, att jag är suppleant till ledamöterne af R. o. Ad, i det förstärkta BancoUtsk., och att jag äfven var x 35S Den 5 Maj. frånvarande ifrån Utsk:s sammanträde i dag, men att jag,, redan Lördagen i veckan näst före den förflutna, för en af ord. ledamöterna af BancoUtsk., Hr Landshöfdingen von Hohenhausen, anmälde min afsigt alt något litet aflägsna mig ifrån riksdagen, icke ernande att återkomma förrän som i dag, längre fram på dagen, med begäran, det ville Hr Landshöfd. derom underrätta BancoUlsk:s Ordförande, H. Ex. Gr.
Björnstjerna, och att en sådan anmälan verkligen blifvit gjord, derom är jag öfvertygad.
Jag tror, att, då man ej mer än 8 dagar varit frånvarande, icke är ordinarie ledamot af ett förstärkt Utsk., utan endast den 4 eller 5 suppleanten i ordningen, så bör en angelägen resa i enskilda ärenden icke anses som en försummelse af de pligter, som åligga riksdagsmannen.
Jag får derföre vördsamt förklara, det jag ej anser mig hafva gjort mig förfallen, hvarken till någon förebråelse eller till böter,, helst Riksd.Ordn. och gällande författningar uttryckligen tillägger hvarje ledamot rättigheten att för kortare tid aflägsna sig ifrån riksdagen, då han på behörigt sätt derom gör anmälan, och jag tror, att, hvad mig beträffar, detta försigtighetsmått blifvit så iakttaget, alt min frånvaro icke kan läggas mig till last.
Att jag åter som ord. ledamot i förstärkt LagUtsk. gjort min skyldighet, att der vara tillstädes, derom kan sistnämnde förstärkta Utsk:s f. m. protocoll bära vitsord.
Af hvad anledn.
Hr Printzenskjöld särskildt troll sig menad med hvad jag i allmänhet sagt, är mig oförklarligt.
Jag får pä det öppnaste förklara, det jag hvarken afsett honom eller någon annan.
Jag respecterar både Hr Printzenskjölds och hvarje annan ledamots skäl att vara frånvarande, och den värde ledamoten har dessutom upplyst, att han ej varit frånvarande, utan ali förut derom hafva gjort anmälan.
Jag upprepar, att min afsigt icke varit att framkasta någon anklagelse eller förebråelse mot någon särskild person af B. o. Ad., och aldraminst mot Hr Printzenskjöld, som nogsamt känner min högaktning för hans person.
Rätta orsaken, hvarföre del förstärkta BancoUlsk:s ledamöter af R. o. Ad. icke voro fulltaligt tillstädes vid det anmärkta tillfället, var den, att 3:ne af dem hade hastigt sjuknat, nemi. General Akrell samt Ofverstarne Kunckel och Amilon.
Sjukdom kan man ej rå för.
Dä jag skickade hud efter General Akrell, infann han sig genast, ehuru sjuk.
Jag tror, att någon vidare åtgärd vid denna riksdag i della hänseende icke erfordras.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att den framställning Frih.
Palmstjerna nu gjort visserligen af en ledamot hade blifvit begärd på bordet, men alt H. Ex. finge hemställa lill deu ledamot, som gjort denna begäran, äfvensom till Frih. Palmstjerna, om ifrågavar. framställning vore af den beskaffenhet, att den egentligen påkallade något beslut af R. o. Ad.
Den 5 Maj. 359 Palmstjerna hade föreslagit, att de luckor, som förmedelst afresa eller sjukdom kunna uppstå inom de förstärkta Utsk:n må varda i god tid kände och genom nya val fyllda.
Detta vore en åtgärd, som kunde äga rum utan att R. o. Ad. nu derom fattade beslut, och 11.
Ex. skulle icke underlåta att göra sig underrättad om några sådane luckor voro för handen samt i sådant fall göra framställning om deras fyllande.
Hvad åter beträffade böternes uttagande, så behöfde ej eller derom något beslut fattas, då det tillkom Ridd.fiscaleu att tillse, att böterue erlades af de ledamöter, som förfallolöst uteblefvo, samt det, sedan han uttagit dem, syntes onödigt att tillkännagifva hvilka sorn erlagt dem.
Ex. finge derföre hemställa, huruvida Frih.
Palinsljernas framställning föranledde någon annan åtgärd, än att H. Ex. nu förnyade sin uppmaning lill ledamöterne i förstärkta Utskotten, alt infinna sig derstädes, då anslag dertill utfärdas.
I anledn. af hvad Hr Gr. o.
Landtm, nu anfört, torde milt förslag, utan skada, kunna förfalla, enär det hell säkert beror på Hr Gr. o. Landtm, ali vidtaga de åtgärder, hvarigenom ändamålet kan vinnas.
Formen, huru detta ändamål skulle vinnas, ligger mig icke om hjertat.
Det är blott del, att, dä eli förstärkt Ulsk. skall sammanträda, medständerne ej mätte fä skälig anledning lill missnöje öfver en sådan händelse, som framkallat det förslag jag tog mig friheten framställa, men hvarifrån jag allt för gerna afstår.
Palmstjerna afstått ifrån sitt förslag, så följer deraf äfven, att min begäran om bordläggning af detsamma kommer alt förfalla.
Föredrogs StalsUlsk:s d. ,3 dennes på bordet lagda mern.
N:o 304, med uppgift å stalsfyllnadssumman samt det för Riksg.- cont:s årliga utgifter erforderliga belopp.
Pri b. Palmstjerna, Carl Otto:
I det nu upplästa Stals Utsk:s utlåt, är endast upptaget hvad som olficielt är kändt geom Ständerncs beslut, elier de framställningar, som Utsk. förut gjort.
Särskildt tror jag mig likväl vela, att, i följd af de voteringar, sorn på f. m. i dag inom förstärkta BaneoUlsk. ägt ruin, något större summor från R.
St:s Bank komma all öfverlemnas till Riksg.cont. än de som i det nu upplästa StatsUtsk:s ulliit. äro upptagne.
Visserligen har, i min tanka beklagligtvis, det förstärkta BancoUtsk. beslutat att bancovinslen för de 3:ne kommande åren skola stanna i Banken, och således icke till Riksg.cont. öfverlemnas; men genom det beslut, alt reservfonderne för discontutlåniugen och discontvinsten icke skola utom beräkning utgå i disconllånerörelsen, så lärer, som jag förmodar, en betydligare tillgång i Banken upppkomma utöfver de 10 millioner, som skola utgöra dess grundfond, och således några hundratusen r:dr, 5 eller 6, elter hvad jag förmodar, komma att 3G0 Den 5 Maj. af detta skäl från Ranken till Riksg.cont. öfverlemnas såsom öfverskjutande den förutnämnde grundfonden; hvilket jag trott mig böra meddela, enär jag är öfvertygad att så kommer att ske, ehuru i StatsUtsk:s utlåt, ej kunnat upptagas mera, än hvad som är olficielt beslutadt.
Ex. IIr Gr. o. Landtm, framställd propos. behagade R. o. Ad. bifalla StalsUtsk:s mern. N:o 304.
BancoUtsk:s d. 3 dennes på bordel lagda mern, N:o 56, med hemställan, alt BancoFullm. må, äfven för de kommande åren, äga att å deposition i Hamburg emottaga silfver, utöfver maximibeloppet 500,000 r:dr silfver.
Vid uppläsningen af detta förslag tyckte jag mig finna en ordställning, som innebär någon tvetydighet och ber derföre att få läsa om detsamma, synnerligen som det icke är tryckt och derföre icke ibland
Ståndets ledamöter blifvit uldcladt.
Utsk. föreslår följande: ”Det högsta belopp i silfver, Bancofullm. äga att för Bankens räkning hafva i Hamburg stående, må icke öfverstiga 500,000 r:dr silfver; dock vare det Fullmäktige tillåtet, att äfven derutöfver och till en summa af en million r:dr Homb. b:co emottaga silfver, som antingen blifvit för Bankens räkning i Hamburg nedsatt eller tillgodokommit Banken, i följd af nyköpte och liqviderade vexlar; skolande Fullmäktige likväl, när årstiden sjöledes det medgifver, ovillkorligen till
Banken indraga det sålunda emottagna silfver eller Hamb. b:co, hvilket öfverskjuter ofvanberörde 500,000 r:dr silfver”.
Jag anhåller att någon af BancoUtsk:s ledamöter behagade upplysa hvad här rätteligen menas.
Del förekommer först ”500,000 r:dr silfver”; är det Svenskt silfver, eller Hamb. b:co?
Sedan: ”En million r:dr Hamb. b:eo”: hvarföre Hamb. b:co och icke r:dr Svenskt silfver, och hvarföre icke Hamb. b:co äfven efter den förstnämda summan?
Vidare förekommer, först att Baneofulllm, icke få hafva stående i Hamburg mer än 500,000 r:dr, och derefter säges, att beloppet får uppgå lill högst 1 million.
Det torde således vara nödigt, att ordet ”tillfälligtvis” inryckes i den sednare satsen.
Hvilken är skillnaden mellan silfver och Hamb. b:co, hvarom talas i slutmeningen af Utsk:s tillstyrkande?
Menas dermed vexlar, så kunna de inkomma fastän, som det heter, ”årslideu sjöledes” icke det medgifver; men menas silfver, så förstår jag ej hvarföre Hamb. b:co nämnes, utan torde det ordet böra utgå; äfvensom jag ej kan undgå att anmärka den nog egna termen ”årstiden sjöledes”, hvaröfver allt jag hoppas, alt den ledamot af BancoUtsk., som jag bort anmäla sig lill erhållande af ordet, torde lemna nöjaktiga upplysningar.
Hr vou Hohen hausen, Mich.
I afseende pä Den 5 Maj. 301 på de anmärkn:r, som Frih.
Palmstjerna gjort, så skall jag försöka alt dem i korthet nöjaktigt hesvara.
Visserligen hade skrifsättet kunnat vara tydligare än det är, men icke lärer man kunna taga vilse om Utsk:s mening beträffande den anmärkn., att silfver och Hamb. b:co nämnes ömsom i förslaget, också äro Ståndens förut fattade beslut i ämnet dertill orsaken, och dessa benämningar betyda ett och detsamma.
Det är nemi. silfver, som skall införas hit, och det måste uppköpas i Hamb. b:co, sorn är det sätt som i Hamburg beräknas och är, som sagdt blifvit, i det närmaste en och samma sak.
Hvad angår redactionen, att på ett ställe står 500,000 r:dr och på elt annat en million, som får i Hamburg finnas för Svenska Bankens räkning, så härrörer anledningen dertill från Ständernes beslut, att 500,000 r:dr får i Hamburg vara inneslående, men inberäknas i härvarande silfverfond.
För att göra förhållandet klart i afseende på de 2:ne olika summorna, så hade det bort varit utsatt, att nämnde summa är den högsta, som under sommartiden får i Hamburg vara utestående, hvaremot den större summan, eller en million, endast får innestå under vissa årstider, eller då transporten af silfrel ej kunde ske sjöledes, utan skulle för sig gå landvågen, hvilket skulle förorsaka dryga omkostnader för Banken.
När nu Bancoreglem. skall utskrifvas, så underlåter säkerligen icke BancoUtsk. alt göra detta, likasom andra stadganden så tydligt som möjligt, synnerligast sedan anmärkmr blifvit gjorda.
Anledn. i öfrigt till talet 1 million var Preste- och Borg.- Stms beslut, att Bancofullm. skulle, under den tid sjöfarten var öppen, få hafva en illimiterad summa silfver deponerad i Banken, hvilket åter man ansåg oråd ligt, och derföre limiterade den till 1 million, hvartill jag anhåller att B. o. Ad. ville för sin del lemna bifall. II.
Ehuru jagtill en stor del är förekommen af den siste värde talaren, ber jag dock att till hvad han anfört, få lägga några ord.
Historiken af denna fråga är, att Ständerne först hade beslutat, att Banken skulle få hafva 500,000 r:dr i silfver, stående i Hamburg; derefter gjordes motion, jag tror af Hr von Hartmansdorff, att denna summa skall kunna ökas utan att något maximum bestämdes, och jag tror, att det inom BorgareSt. af Hr De Mare' väckta förslaget åsyftade att icke summan skulle vara limiterad, eller att det skulle finnas en summa af 500,000 r:dr i Hamburg innestående för Bankens räkning, men att Fullmäktige dessutom skulle lemnäs rättighet alt kunna köpa mera silfver, t. o. m. 1 million, men att sedermera de voro skyldige att införskaffa denna metall.
Allt sorn bestämdes öfver den förstnämnda summan, 500,000, ansågs böra vara till hands, i händelse af en bankrutt i Hamburg.
Detta tror jag att den värde motionären åsyftade med sitt förslag.
BancoUtsk. har följt hans redaction; men jag tror det varit rättare om Utsk. på begge ställena i sitt tillstyr 10 H. 46 362 Den 5 Maj. kande begagnat antingen Hamb. b:eo eller silfver; skillnaden är dock sä obetydlig att det kan komma pä ett ut.
De begge föreg:de ta larne haf va redan utvecklat meningen af hvad Utsk. yttrat, sä att något missförstånd derom icke lärer böra äga rum, eller att vid Ständernas beslut kommer att förblifva i afseende på det belopp, som i Hamburg för Bankens räkning skall finnas deponeradt, eller ^ million; men att Bancofullm. tillika kunna uppköpa vexlar, ända till 1 million, likväl med skyldighet att, när sig så göra låter, indraga motsvarande belopp i silfver.
Hvad angår redactionens uppställning i fråga om ordet ”sjöledes”, kan jag ej finna annat än att dervid ett skriffel äger rum, och att tvenne ord äro uteglömde nemi. ”medgifver transport”, så att strophen rätteligen borde blifva ”när årstideu medgifver transport sjöledes.”
Som detta betänk, icke är tryckt, följaktligen icke kunnat till Ståndsledamöterne utdelas, och således icke eller är kändt, anhåller jag att slutmeningen af Utsk:s förslag, eller sjelfva tillstyrkandet måtte ånyo uppläsas, samt att jag derefter må erhålla ordet.
Sedan till följd häraf den föreskrift, hvars införande i Bancoreglem.
Utsk. tillstyrkt, blifvit uppläst, yttrade sig Hr Rosenblad:
Jag tillstår att redactionen synes mig nog hastigt uppställd, enär tillstyrkandet i början och slut icke har sammanhang, då det nemi. först heter, att det högsta belopp, som Bancofullm. får hafva utestående i Hamburg, är 500,000 r:dr, men deruti sedermera göres ett undantag, att beloppet får uppgå till 1 million.
Dock tror jag ej att meningen dermed kan missförstås, och Fullm. icke behöfva befara att, vid verkställigheten deraf och summans uppdrifvande till det högsta beloppet, dragas för Svea Hofrätt.
Men det är en annan sak, som visserligen också är mindre betydlig, men hvarom dock torde böra skrifvas bestämdt hvad dermed menas, nemi. termen Soo,ooo r:dr silfver.
I Hamhurg kan man nemi. icke få depositioner i annat mynt än Hamb. b:eo, som ej är detsamma sorn Svenskt silfver, och hvilket stundom kan gälla iner och stundom mindre än det Svenska silfret.
Det bör derföre uttryckligen utsättas i Hamb. b:co.
För resten, och ehuru jag icke godkänner redactionen, tror jag den dock vara bättre än alla improvisationer i detta fall, önskande endast att Hamb. b:co måtte sättas i stället för silfver efter nummertalet 500,000 r:dr, samt att icke den inskränkande meningen af ordet tillfälligtvis må inflyta i beslutet, emedan det möjligen kunde bli ett binder för Banken att när som helst förstärka silfverfonden och på samma gång ersätta landet de massor af sedlar, som kunna inflyta i Banken.
Stjernstedt, Jaeob Theodor:
Det är med an leda. af frågan om utbyte af ordet silfver till Hamb. b:co, som jag begärt ordet.
Möjligen misstager jag mig, men tror dock Den 5 Maj.
3C3 alt på det ställe, der ordet silfver nu finnes utsatt, är det ett upprepande af R.
Sl:s förut fattade beslut om de depositioner, som Banken tilläts hafva i Hamburg, och det går således icke an att nu nyttja ett annat ord, ulan torde det ord böra begagnas, som beslutet innehåller.
Jag anser oundgäng ligen nödigt, att R. o. Ad. rättar ordet silfver till Hamb. b;co, 1 y, pa sätt nämndt är, kunna depositionerne i Hamburg icke göras i något annat myntslag.
Om man förut begagnat ett oriktigt uttryck, så är väl tiden lill rättelse inne, nu då BancoUtsk. handlägger förslaget till bancoreglem., hvari denna föreskrift skall inflyta.
Om nu dessa ord rättas och R. o. Ad. skulle behaga i öfrigt antaga förslaget så sammanllickadt, som det skulle blifva genom det föreslagna tilläggets inflickande; så är meningen utan tvifvel uttryckt.
Man kan då förvänta, att BancoUtsk. vid det tillfälle, då bancoreglem. företages till granskning, tillser att uttrycken blifva riktigare än de nu äro.
Brådskan, när betänk, uppgjordes, har utan tvifvel vållat att man icke sä noga tillsett ordalagen.
Jag har ingenting emot alt ordet silfver förändras till Hamb. b:co, men om jag icke orätt minnes Utsk:s förslag, så innehåller det, att Sländerne skulle fatta beslut att i bancoreglem. skulle införas hvad nu blifvit uppläst, hvarutinnan, om 3:ne Stånd lemna till förslaget bifall, således ingen ändring kan äga rum.
Då likväl de andra Stånden måhända icke satt någon annan redaction än den föreslagna i fråga, och derföre till densamma lemnat bifall, så torde lämpligast vara alt R. o. Ad. äfven bifaller förslaget, medgifvande BancoUtsk. rättigheten att så uppställa redactionen, att den tydligare och lämpligare uttrycker den sak, hvartill R. o. Ad. lemnar sitt bifall.
Dä torde BancoUtsk. också tillse i hvad mån de beslut, som stå tillsammans med det hvarom Frih.
Stjernstedt erinrat, kan förhålla sig lill det redan fattade om depositioncrne i Hamburg, eller ock bli i tillfälle att i den §, som handlar derom i bancoreglem., i afseende på silfver och Hamb. b:co, inrycka hvad som vid närmare ompröfning finnes vara det rättaste och bästa.
Stjernstedt sagt, var i första betäk. nämndt r:dr silfver.
Nu önskas alt det i stället må beta Hamb. b:co.
Hr Rosenblad har erkänt och uppgifvit, alt Hamb. b:co r:dr kan ibland vara något mer, ibland mindre än r:d Svenskt silfver, och alltså per medium detsamma som r:dr silfver.
Då nu i betänk, begge delarne finnas upptagne, och den ena, eller r:dr silfver, stöder sig på ett förut fattadt beslut, så vet jag ej hvad derom är att säga, och då äfven ordet Hamb. b:co finnes utsatt, så är ju all trygghet vunnen för Bancofulim. alt handla, och Hr Rosenblad, sorn är en af dem, har ju också härutinnan, efter. 3C4 Den 5 Maj. hvad jag tyckt mig finna, förklarat sin sécurité mot Waxholms fästning, eller hvad det var för slags ansvarighet han omnämnde, som jag ej så noga minnes.
Jag tillstyrker bifall till Utsk:s hemställan.
I afseende på den anmärk ta olikheten af tillstyrkandet i det första och det senare morn., så måtte den vara förfasligt lätt hjelpt derigenom att man säger:
Hamb. b:co, lill beloppet motsvarande 500,000 r:dr silfver.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm. 0111 R. o. Ad. behagade bifalla BancoUtsk:s mern.
N:o 5(5, med villkor att BancoUtsk. uti bancoreglem. gåfve åt ifrågavar. stadgande en bestämd och tydlig redaction.
Upplästes och Indes till bandlingarne ankomne prot.utdrag från PresteSt. af d. 28 sistl.
April och från BorgareSt. af d. 3 dennes.
Justerades 2:ne prot.utdr., innehållande R. 0.
Adis denna dag fattade beslut. H. R. o. Åd. åtskildes kl. \ till 10 om aftonen.
In fidem proloeolli, Albert Munck. — —« xS-Ji-3 <dd » Onsdagen den 7 Maj 1845.
Justerades pleniprot. för d. 17 sistl.
På grund af 3 § i tillägget vid R. o. Ad:s ordningsstadga, anhåller jag attåhörarne måtte från läktaren aflägsnas, såvida tvenne ledamöter sig derom med mig förena.
Palmstjerna, Nils Fredr., och II.
Lagerbjelke, Johan, hördes förena sig med Hr von Hartmansdorff.
Sedan sålunda 3:ne ledamöter äskat, alt åkörarne på läk - Den 7 Maj f. m. 3135 laren malte aflägnas, blef Riddh.fiscalen af II.
Ex. Ilr Gr. o. Landtm, anbefalld att. föranstalta om läktarens utrymmande, och tillkännagaf II.
Ex. att sådan befallning blifvit meddelad.
I anseende till en snart föreslående afresa från riksdagen får jag afsäga mig den plats, jag innehaft såsom ledamot i BancoUtsk., med anhållan tillika, alt sådant oaktadt få bibehålla min riksdagsmannarätt. II. o. Ad. biföl! denna anhållan, hvarefter II.
Ex-o Hr Gr. o.
Landtm, anmodade Hrr Eleelorer all i st. f.
Hr Akerman utse en ledamot i BancoUtsk.
Då numera läktaren var utrymd uppropades
Hr S i 1 f ve r s to 1 pe,Fredr.
Otto, som skriftligen anförde:
Jag är mer än ledsen att nödgas besvära II. R. o. Ad. med följande anmälan, men anser mig likväl dertill af omständigheterna föranlåten.
I anledn. af det muntliga yttrande, jag Lördagen d. 2fi April här hade afgifvit, under öfvcrläggningen om LagUtsk:s betänk.
N:o 93, ang:de hufvudgrunderna för förslaget till ny strafflag, hade Måndagen d. 28 i samma månad, pä eftermiddagen, blifvit mig tillsänd en skrifvelse, så lydande: ”Till Hr Statsrådet och Riddaren F. 0. Silfverstolpe.
Sedan PresteSt. denna dag afslutat de allmänna ärenden, som utgjorde föremål för dess plenisammankomst, har det funnit sig föranlåtet, att enskildt öfverlägga om den oförmodade tilldragelse, alt Hr Statsrådet och Riddaren under discussionen på Riddarhuset, rörde LagUtsk:s betänk, i anledn. af K.
M:s nåd. propos. om nya criminallagen, efter anställd granskning af PresteSl:s i denna vigliga fråga fattade beslut, fällt det för Ståndet sårande omdöme, att detta beslut icke skulle varit uppriktigt menadt, och alt ett rent afslag hade varit ärligare.
Då Ståndet bäst känner med sig sjelf, att delta beslut utgått från en af högre bud verkad och öfver all menniskofruktan upphöjd, kärlek till fäderneslandet, har ett motsatt omdöme öfver Ståndets afsigter icke kunnat annat än förekomma ovänladt och missnöjande, helst då det i ett annat Stånd blifvit fäldt af den man, som äger det dyrbara förtroendet, att inför Thronen föredraga och bevaka Kyrkans och Ståndets angelägenheter.
Och har Ståndet ansett både ärligt och sig värdigt, att låta genom mig, dess Talman, till Ilr Statsrådet och Riddaren på delta sätt framföra uttrycken af dessa dess tänkesätt.
Stockholm d. 28 April 1845.
C. F. af T Vingård.”
Sedan milt ifrågasatta yttrande blifvit uppsatt och jag deraf erhållit del, skref jag d. 2 dennes, jemte bifogande af della yttrande, lill Ärkebiskopen i följande ordalag; 3G6
Den 7 Maj f. m. ”Till Hr Ärkebiskopen och Ledamoten af K.
SeraphimerOrden Doctor C.
Ehuru öfvertvgad, alt intet RiksSt. äger laglig rättighet att till någon medlem af annat RiksSt. eller till någon ledamot af Statsrådet afgifva en sådan skrifvelse, som jag under d. 28 sisth April från Hr Doclorn och Ärkebiskopen, i dess egenskap af PresteSt:s Talman, fått emottaga, har jag, enär jag bör förmoda, att det beslut, som genom berörde skrifvelse meddelats, af missförstånd eller förhastande tillkommit, sedan jag numera erhållit del af mitt uti Hr Doctorns och Ärkebiskopens skrifvelse ifrågaställa yttrande, sådant det till protocollet ordagrant blifvit uppfattadt, jemte delgifvande deraf, velat lemna tillfälle alt deu vidtagna åtgärden återkalla, hvarom skriftligt svar afvaktas sednast d. 5 i innevarande månad; viljande jag derefter tillse, om och hvad vidare å min sida i anledn. häraf bör tillgöras.
Stockholm d. 2 Maj 1845.
F. O. Silfverstolpe.”
Härå erhöll jag den 5 dennes följande svar: ”Till Hr Statsrådet och Riddaren F. 0. Silfverstolpe.
Det bref, jag d. 2 dennes om aftonen emottog, har jag efter plenum d. 3 meddelat PresleSt., äfvensom innehållet af det bilagda prot.utdr.; och har Ståndet anmodat mig, all å dess vägnar till svar lemna följande:
Då PresteSt. fann sig föranlåtet att tillskrifva Ilr Statsrådet och Riddaren, hade ledamöter, som varit närvarande på Riddarhuset vid Hr Statsrådets och Riddarens anförande om LagUtsk:s principbelänk., ansett sig icke kunna underlåta att meddela Slåndet underrättelse om de sårande uttrycken, hvilka ock af Riddarhusets talare å håda sidor upptogos och upprepades.
Ståndet var således försäkradt om både mening och lydelse.