Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En Mi nimi-1 abell för Fc?fl ig hets-värdet på, Landet bibehå\lesr likväl med vilkor, alt, den/amma, i handel fe den befi arrida Bevillnings-fumman fådant medgifyef, bör nedfåtias i moa derefter.
Friherre Ankarfvardr Carl Henrici
Vid första föredragningen af Beyillnings-Utsko.ttets förslag, tog jag mig friheten, göra, några anmärkningar emot Minimi-tabellen, och, jag har feke funnit skål att ändra öfvertygelse.
Minimitabellen år uppkommen utan någon föregången, säker pröfning, pm den står uti ett riktigt förhållande till egendoms-yå,rdet inom Lånen, Jag tror, att det innefattar en stor orättvisa, o/n den. fagtstålles.
Den gör omöjligt för ett Lån, sorn, år h,ögt uppskattadt, att komma derunder.
Jag inser ej den yådan, att, utan Minimi-tabell, Bevillningen ej skulle uppgå till sitt råtta belopp, ty under den tid vi icke hade någon Minimitabell, inträffade ej något sådant» Jag tror dess - 28 B<‘n 2 Juhl j, m. utom, att då vi icke kommit till stadgade grunder, i anseende till egendomars värdering, då icke en gång
Banco-värdering år tillförlitlig, så år det för mycket vågadt, att, sorn af BevillningsUtskottet föreslås, vilja bibehålla Minimitabellen.
Jag tillstyrker således afslag på den del af Bevillnings-Utskottets Betänkande, som fastställer nämnde tabell.
Herr Ehrenborgh, Cafper:
Jag år hufvudsakligen förekommen af Friherre Anckarsvärd, och förenar mig till alla delar med honom.
Då förra gången detta ämne förevar, protesterade jag emot Minimi-tabellen, hvilken allmänneligen med skål öfverklagas.
Jag förnyar nu samma protest, med anhållan, att få reservera mig, i fall den bibehålles.
Jag tror, att dess bibehållande år en orättvisa, och innefattar tillika ett erkännande, 3tt man ser sig ur stånd att afhjelpa denna orättvisa.
Lika med Friherre Ankarsvärd tror jag, att erfarenheten efter år i8i5 år ett bevis, att Bevillningen kan utgå utan Minimi-tabell, hvilket skeit ända till 181S.
Då saken förra gången förevar, föreslog jag såsom båttre, att man åt Fullmäktige i Banken och RiksgåldsContoiret skulle öfverlemna att, i den händelse summan af egendoms-värdet ej uppginge till beråknadt belopp, höja Beviliningsproeenten ej allenast af jorden, utan äfven af andra Beviilnings-artiklar, lön, rörelse m. m, Deröfver har Utskottet icke yttrat sig.
Emot den godtyckliga taxeringen, i fall Minimi-tabel len afskaffas, finnas flere correctiver.
Ett, att för densamma lägga bestämda grunder uti Be - Den 2 Ju! i i f, m. *9 villningsFörordningen.
Jcg skulle önska , att man icke frånginge grunden af köpe-summor.
Hvad egendomar gälla man och man emellan, utvisar bäst hvad de åro värde.
Vål kunna fall finnas, då man af tycke betalar mer för en egendom, men sådant år undantag, och det allmännaste år, att egendomar gälla hvad som för dem betalas i köp.
Detta vore det ena correctivet emot godtycket.
Det andra ligger i tillsynen hos Kronans ansvarige Embetsmin.
Det har blifvit sagdt, kanske någon gång med skål, att Landshöfdingarne uppdrifvit egendoms-värdet för högt; men dä måtte de vål åtminstone tillse, att det uppgår till det vård*", sorn år riktigt.
Jag anhåller således, lika »ned Friherre Ankarsvärd, att Betänkandet måtte förkastas i denna del, och att förhållandet »nätte blifva lika med det som 6tadgades år i8i5.
Herr Munch af Rosen/ehold; Eberhard; Jag förenar mig så mycket heldre med de siste värde talarne, som hvad de anfört i det vesändteligaste af mig blifvit yttradt
And sista Riksdag, ehuru jag då ensam icke allenast af Ridderskapet och Adeln utan äfven af alla Stånden talte emot Minimi-tabellen, som då blef med nästan odeladt bifall antagen.
Jag förmodar, att man ej räknar mig till last, att jag då redan förutsåg, att
Minimi-tabellen blott var ett medel att göra bevill ningens belopp oberoende af Landtegendomars förestående fallande i värde som man då hade allt skäl att ana.
Jag rano ^ vagar pasta, att man i intet Land, äfven der Regeringen directe beskattar, Nationen har nytt - 30 Den 2 Julii f. m'. jat en så våldsam beskattnings-grund, sorti att beskattningen skall utgå af en viss dass medborgarås fastigheter, utan afseende på om desäa egendommar falla i värde eller icke.
Det är hiärkvärdigt j att man ej eller användt denna grundsatts på ändra äh Landtegendoniar.
Äfven förtjenär det anmärkas $ ätt sä lange Faätigheterrie jérrint stégo i värde, körn Miniiriitabelleri ej i fråga.
Jag förundrar mig ej att 'ett sådarit förslag blifvit framställe!^ meri att 'det af Folkets representanters pluralitet blifvit ätttagit y oeh ätt det af Utskottet nu blifvit föreslagit 5 sedari 5 års erfarenhet visat dess skadlighet och déss orättvisa emot den ädlaste classen äf Medbörgaréj åtniinstorie lika så ädel $
Som någori ärinari.
Derföre yrkar jag äfslag i Utskottets förslag helst tvärine mycket olika värdell på Ländtegeridomar finnäsj rierriligeri dfet vid frivillig försäljning och det vid försäljning på utniätriirigs-auetioner.
Herr Tham, Wollrathi Bevillningsutskott tet har icke varit i okunnighet om de olägenheter Minimi-tabellen medförer.
Alia Ledamot terne hafva känt och irisett deni, men Utskott tet häri änsétt sig icke böra afskaffa en författning j här
Ihan ej har något bättra att sätta i dess ställe.
BeviffnirigsUtsköttet
Ilar betänkt deta taj och jäg skall nämna de förslag, som varit i frågä.
Mihimi-tabellen innefattar fen orättvis beskattning vid siria tillfällen , men den är kanske öungäriglig brit Nation en skäll kunna beräkriä en viss skatt af Fastigheter.
En sådan kari fej beräknäs, öm nian ej vill göra Bevillnirigen Den 2 Julii f. m, 31 iiogre u'n som behöfves.
Skatten af jorden har hittils utgjort 54o,ooo R:dr.
Skall samma Sum-i ina utgå, måste man hafva en grund att följa.
Man har sagt, att en billig grund kunde sökas uti en ordentlig värdering; men en sådan värdering är ganska svår att verkställa. 1812, då den första Bevillriings-stadgan antogs, som gaf anledning till de höga Bevillningsvärdena, gick detta ann * ty då gick Bevillnihgen ut * i anleda liing äf Egeridomarries höga Värde, Men 1818 fruktade man* att summan icke skulle gå ut * emedan alla priser förminskats, och Egendom niarne fallit i värde, hvilket ock under fortfarande skulle hafva ledt derhän, ätt den påräknåde Slim ni an af 54o,ooo R;dr ej skulle hafva utgått , och att, om Minimi-iabellen ej blifvit antagen, Riksens Ständer således måst sammankomma förr än nu skett.
Om den enda grunden för Summäns utgörande skulle hämtas af jordens värdering* så kunde hända* ätt lika orättvisa uppkomme* ty det komme då ock att bero på den öjemna taxeringen Län bch Lärl femellan.
Herr Ehrenborg har yrkat* att köpslut skulle tagas till grUnd för taxeringär, meri icke ärö
Egendomar riri värde* hvad de i köpeäfhandiingar gällde 1812, då mycket penningar funnos i Landet* då köp skedde på orimliga felslagne beräkningar, hvarigenom ägärne fått spé^ la bankrutt* och Egendoriiarne mi vid deraf föL jande auctionéf bortgått till vrakpris.
Om köpslut skulle tjena till grund, hvad btef väl då följden.
Antingeri skulle en Egendom * sorni blifvit såld till ett orimligt pris^ täxera de aridfa, eller ock skulle mari genom godtycke vikä 32 V*>! t 3ulii. /.
Ht, ifrån principen, att lika Egendomar böra lika beskattas.
Så bar skett uti TaxeringsComltéerne, ty de hafva funnit att om en person betalt joo procent öfver Egendomens värde, borde ej hans grannar derföre få plikta.
1818 gjordes en rnodification uti förordningen, i afseende på beräkningen efter köpslut; jag minnes ej orden, men den innehöll, att köpe-summan ej ovilkorligen skulle tjena till grund.
Detta gaf ock anledning dertill, att efter år 1818 köpesluten ej ensamt lades till grund, åtminstone i Skaraborgs Län, der jag varit taxeringsman; så.mycket mer som jag vet, att, vid den första PröfningsComi. téen efter 1818, afgjordes en dylik fråga, i anledning af taxeringen af en Egendom, som tillhörde Presidenten Löfvenskjöld, och som blifvit uppsatt i värde till beloppet af köpe-summan.
Man fann att, i jämförelse med andra Egendomar, man borde nedsätta värdet under det höga pris, till hvilket den blifvit såld, och det skedde på besvär öfver TaxeringsComitéens åtgärd.
Detta blef ej öfverklagadt, och antogs sedan såsom norm de följande åren.
Grunden för taxering är ej upptagen i detta Bevillningsutskottets betänkande.
Den finnes i ett särskilt betänkande, der Utskottet föreslagit, att grunden för Egendomars taxering måtte hämtas a£ Egendoinars verkeliga värde och afkastning, och att ledning dertill skulle tagas af de i orten gängse köpeslut, såvida de med värdet öfverensstämde, men icke ovilkorligen.
Om Riksens Ständer godkänna denna grund, och taxeringarna ske utan afseende på Minimi-tabellen, hvad säkerhet Dea 2 Julii f. m. 33 säkerhet har man då, att deri Summa Riksens Ständer af jorden påräknat verkeligen kommer att utgöras.
Erhålles den ej, så måste Riksens Ständer sammankallas * eller ett annat correetif utfinnas.
Detta är bmtaladt uti forsta afdelningen forsta betänkande och Visar, ätt Utskottet påtänkt ett dylikt eorrebtif
Det bestod deruti* att, sedan ali jord blifvit taxerad, sumrrian af Värdet för hvarjé Län genast skulle Uppgifvas till RiksgäldsCöntoiréts Fullmägtige; h Vilka skulle sammanträda med BäncoFulhnäktige* och kanske äfven Difeciiönerne för Ståndens Canzlien Denna Comité skulle summera ihop Värdet af taxeringäVnö * och derå fördela den summa, sörri Riksens Ständer stadgat skola utgå i bevillning af jord-egendomar, uppgöra, hurri mångå profcént af Värdet således borde betaläs, samt hos Kongl; Majit änhålJa* att Han ville låta kungöra uppbörden deraf.
Detta går ari, och ar säkert.
Men föreställönl oss, att
Värderirigarne ske efter blikå principer uti olika Län, månne icke då* liksom tiri, värdet blef lägre i det ehä, ari i det andra Länet, och måririe icke liksom nian 1812 täflade att uppsätta Egeridömarnes Värde* märi nu måhända täfläde alt nedsätta det.
Om så händer, och obkä grundel’ följas i olika Lärij uppkommer Samma orättvisä.
Det Län, sorii hittat på att få lindrigare Värderings-grunder* får betala mindre än det, söm af god vilja eller af Embetsmanneris nit att bevaka Statens rätt, antagit andra "funder; Denna anledning att förblöda olikheier har varit orsåkeri, hvarföre; Be - Ridd. o. Ad.
Band. 3. « 34 fren a Julii /. m, villningsUtsköttet ej antagit det correctif, ätt oUVerlemna dividenden till Committerade i Stockholm.
Deremot har BevillningsUiskottet haft anledning af flere yttranden af Ledamöter inom StatsUtskottet, och till och med har det af Ordföranden blifvit tillåtit att omtala, att Statsutskottet ämnar föreslå en minskning i Bevillningen på sådant sätt, att Statens skuld till Banken icke ovilkorligen afbelalas med en half million om året, utan med ert mindre del, utan ränta, hvarigenom en minskning af 4oo,ooo R:dr Jnöjeligen kunde uppkomma.
Denna upplysning har ännu ytterligare förmått Utskottet att bibehålla Mimini-tabellen, i den förmodan, att, i den mon Bevillningen nedsättes, nian kan afdraga från Minimi-tabellen vissa procent och öfver* lemna åt hvarje Låns Commitéer att låta denna nedsättning tillgodokomma de Egendomar, som blifvit för högt taxerade.
Härvid kan väl invändas, att detta återställer icke jämlikhet
Länen emellan; men jag bekänner, att jag icke vet några säkra grunder, hvarigenom en sådan kunde förskaffas.
Utskottet har granskat de statistiska uppgifter, som från Länen inkommit, men har funnit, att intet deraf kan med säkerhet bedömmas.
Da Utskottet såg sig Vara oförmöget att med säkerhet göra en ny fördelning, och Utskottet fruktade att frågan blott skulle sätta Ledamoterne i håret på hvarandra, emedan uti frågor om dét enskifta intresset den lugna billigheten så sällan är rådande, trodda Utskottet Minimi tabellen böra förblifva i det skick den nU ar.
Jag öfverlemnar åt Ridderskapet oell Adelil att bedomina, huruvida Minimi-tabellen bör af - Dan s 3iilii f nt. 35 'ékaflaS, meli önskar atif, om 'dieii afsfcaffås, ’dé Herrar, sorn yrka detta, måtte uppgifva någon annan säker utväg, hvarigenom Staten kan få Sin bevillning äf jorden; ty om Minimi-tabellert åfskaffas är Bevillningsutskottets förslag ganska, ‘osäkert.
Ank arfv år d, Varl Henriet Jag anser mig ingalunda öfvertyga! örn låfnpligheteh ti Minimi-tabellen, jag har hört flere ledamöter biträda min tanka, Och vill ej uppehålla med Vederläggning af hvad Herr T liani artfört fört tabellen.
Jäg hade Mott ämnat yttra mig förande köp, såsom grund för taxerings värde’, men då Herr Tham upplyst, att detta ämne nii cj är föremal för discussiom, och icke eller innefattas inom den dei af betänkandet, söm nu åf före, vill jag blott hämna korteligen, att jag tror, det en utväg till vinnande af säkerhet finnes, om, sedan taxeringen verkeligen är gjord’, Summorne Uppskicka^ till RiksgälösCphtoiret \
Sorti derefter bestämde
Och tillkänrtagaf bevill— ftings-procenten för äret. jag tror att Friherre Wrangel förr uppgifvit ten sådan utväg.
Friherre Boije, Ludvig t, jag påminrter fifig • 3a 11, under loppet af denna Riksdag, Grefve Henning
Gyllenborg irtgifvit ett Memorial, hvaf i Minimi-tabcllens afskaffande yrkades.
Jag understödde df-ttå ändamål då,, och jag gör det äfvert rtrt, med full Öfvertygelse.
Utvägen att, efter Minirtii-tabelfeoj Uppgjord vid Riksd igarrie, taxera jorden i Landsorferne, viir en ny, ingalunda god; skunk, från sista Riksdag; och dess åfskaffunde 36 Dea 2 Julii f, m. hör till en af Folkets önskningar.’
Bevillningéft på jorden utgick, i alla tider, före denna utvägs antagande £ och utgick alltid till större belopp, ån den var beräknad.
Denna erfarenhet bevisas bäst emot den verkan af egennytta, söm Herr Tham omtalat, och hvarpå målningen, kan hända, år alltför stark* eller också inträffar lika mycket med förhållandet efter sista Riksdag, som der förut.
Jag har bivistat flere Taxerings. Comittéer, dels såsom Ordförande, och dels sorn Ledamot, mert aldrig har jag märkt något be-j mödande att Undandraga jorden sitt skäliga vår: dej ett bemödande, sorn också skulle äga sitt cörrectif i närvarande grannars kännedom och jalousie, i närvarande Bresterskaps och Krono* Betjening» kännedom om jördens godhet, samt i Landshöfdingen», eller den persons, nit, som vid taxeringen föreställer Landshöfdingen.
Nog inser jag, att denna utväg, att slumpvis beskatta Linén, medför mycken beqvämlighet åt calcUlen i Uppbördsverketj men jag tror dock, att rättvisa i beskattningen bör gälla mera, ån be* qvåmligheten; och man tror icke på någon särdeles rättvisa i denna nya utväg, jag anhåller alltså om proposition till afslag å Betänkandet i denna del.
Herr von Heijne, Geörg'.
Då under discussionen blifvit nåmndt om methoden att värdera jord, • anhåller äfven jag att få yttra min mening.
Under motionstiden framställde jag mirt Öfvertygelse till Bevillningsutskottet, att en ai de gr under, som 1818 blifvit antagne till värdering af jord, nemligen sista köpesumman, ej va - Den 2 Juhi /. m. 37 yit så direct föreskrifven, sorn nian på mångå arter ansett den vara, I Stockholms
Lån har man ansett de sist gjorde köpen vara ovilkorligen bindande.
Jag deremot har icke ansett dem för annat, ån såsom en af grunderne, och har trott, att hufvudgrunden lag i Taxeringsmån. nens ed och samvete, att icke taxera så, att den skattskyldige komnje att lida.
Detta kunde likväl bli förhållandet, ty om en Hemmansdel uti en By eller en Socken såldes för ett öfverdrift vet värde, så skulle antingen hela Byn eller Socken värderas lika med den nyköpta Hemmansdelen, eller ock borde Hemmansdelen vår-i deras efter sitt råtta värde, och icke efter köpet, hvilket sednare jag iakttagit, då jag varit taxeringsman.
Detta hörer väl egentligen icke till ämnet, men då jag hört Herr Tham nämna, ett köp finnes omtaladt af Utskottet, lår det vål vara meningen, att det skall gälla såsom vägledning.
Detta anser jag vara öfverflödigt, ty då man allt sedan 1810 nyttjat den method, att värdera jorden, så lärer man vål något når hafva sökt så mycken jemförelse, att man ej behöfver taxera efter nya grunder,.
Skall man nn rättvist1 taxera, så bör afl jord taxeras efter gamma grund, och då inser jag icke, att något om Egendoms-köp behöfver nämnas^ Hvad åter angår bibehållandet af Minimi-tahellen, så bekänner jag, att jag icke tror den medföra så stora vådor, som mångå förmodar.
Jag har varit taxerings-man i tre Lån, i Östergöthlands, Jönköpings och Stockholms Lån; jag år vål ej nog lycklig att hafva Egendom i dem alla,1 men jag har successilt ågt Egendom i desse Lån. s Deri. a Julix j. w?
Jag han ej funnit skillnaden så stor i afseende, på Ilemmansvärdet, att jag tycker’ Minimi-ta,. hellen kan medföra så mycken våda.
Jag vet ej eller, huru, en. rättelse skulle gå till, om den, icke godkännes.
Jag vet väl, att_ ma,n borde försöka nedsätta Egendoms-värdena, men om så skal] ske, mäste också afgifterne förhöjas, oia Revillningen skall kunna utgå. livad som vöre att önska., vöre en jemkning i taxeringen , men jag tror ej, att något undt genom tabellen kan uppstå, då en viss summa är bestämd att utgå, af Länet, och man icke funnit något bättre, a it satta i Minimi-tabellens ställe.
Friherre Cedprjir&np, Jacob Det har blifvit yttradt af Herr Tham, att om.
Bevillningsutskottet kännt något correctif för AJinirai-ta-p hellen, Utskottet möj ellgen skulle hafva afs.tyrkt dess bibehållande.
Om Utskottet ordentligen p.pptagit och besvarat de anmärkningar, sorn gjordes vid dess första.
Betänkande, skulle det hafva funnit detta correctif, och Hjerr Tharas, eget yttrande gifven tiUkäpna, at.t fråga förevarit rörande öfverlemnande till Fullmäktige i RiksgäldsQontoiret och Banken, att bestämma pro?
Centen sedan vfirderingen blifvit verkställd.
Dp egentliga grund.erne för värdering af jord tillhör Utskottet att uppgöra, och om dp äro. ordentelige, såjbÖr icke stora olikheter Proyinserhe emellan, kunna inträffa.
Om dessutom såsom correctif antages, att Fullmäktige få bestämma, procenten., så iörsvinner ali, farhåga för viljan att skaffa, för lag värdering, och derföre a,tt den påräknade summan icke skall utgå.
Den 2 Julii J. m. 39 Herr von Becker, Carl Johan:
Jag är hufvudsakligen förekommen af de värde Talare, sorn yttrat sig för upphäfvande af Minimi-tabellen.
Det lärer väl vara en afgjord sak, att man i Sverige, under saknad af säkra statistiska upplysningar, icke känner eller möjligen kan känna hvarje Läns relativa förmåga att skatta till Staten.
Herr Tham har medgifvit, att någon jemkning till billighet i Minimi-tab,ellen Länen emellan, vore ett omöjligt företag.
Således mäste man finna, att den är tillkommen , mera genom ungefärliga beräkningar och en slump, än genom rättvisa.
Deraf följer ock, att då den ej är rättvis, så är den i dubbelt afseende förhatlig och tryckande.
Jag vet, att äfven Utskottet ansett den blott såsom ett nödvändigt ondt böra bibehållas, till vinnande deraf, att Bevillningen till fullt påräknadt belopp måtte utgå.
Men med flere andra anser jag sådant kunna ske utan Minimi-tabell.
1 händelse de bestämda afgifterne icke sammanbringa den behöflig» summan, kail ju, på sätt Friherre Cederström föreslagit, någon auctoritet få sig uppdragit, att genom ökandet af vissa procent, fylla bristen-y men icke anser jag i sådant fall billigt, att hvälfva hela denna brist på Jordbruket ensamt, hvilket, efter jordens samvetsgranna värdering, och värdets beläggande med den nu varande afgiften per mille, redan fått sin andel i Statshördan afvägd i förhållande till andra Näringar, Embetsman och Handtverkare,, utan får jag i stället yrka, att den ökade procenten, om någom sådan fordras, tuå drabba alfa.. 40 \
Den 2 Julii f, rut, Viel jordens värdering torde ingen annan, grund derföre Jeunna solbas, än i dess afkastning och öfriga fördelar, med skäligt afseende å gångbara priser i orten,' men emot denna värdering strider tillvaron af en Minimi-tabell, som utan rättsgrund upptvingar yärdet till det för Länet slumpvis bestämda belopp, och alltså drabbar olika i olika Län.
Med anledning häraf yrkar jag att Minimitabellen matte upphöra; samt att, vid beräkning gen af jordens värde, endast afseende måtte göras på dess afkastning och Hemmanens, fördelar, i förening med de i orten gängse priser, och om då beyillningen blifver för liten, fö,res!år jag, att yisse ökade procent, efter stadgade grunder må läggas så på jordbruket, som på andra näringar, personer och inkomster, på det atf sålunda den summa, sorn är oundgänglig, måtte vinnas, på det mest rättvisa, och alltså minst tryckande sätt.
Herr Grefven och LandtMarJkalhen till-- kännagaf att Plenum kojnme kl, half till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Herr stridt sannolikheten deraf, att förhållandet med Minimi-tabellen är orättvist
Derom äro vi således ense; äfvensom deruti, att BevillningsUtskoltet ej äger de upplysningar i statistiskt afseende, som erfordras, att uppgöra en jemnkning af tabellen.
Frågan är endast dels om något correctif, i fall Beyillningen ej tili på - Ben 2 julii f. m. 41 Räknadt belopp utgår, dels om Minimi-tabellens ppphäfvande skulle leda till en orättvis taxering.
J förra afseendet har Herr Tham uppgifvit ett corpectif, hvilket äfven jag skrifteligen uppgaf, då saken förra gången förevar, ehuru det ej i Betänkandet finnes upptagit.
Det återstår således blott frågan, huru en orättvis taxering skall förekommas. dag har förut uppgifvit, att Taxeringsmännpns ed och Embetsmännens ansvarighet borde derföre vara en skälig borgen.
Man har nämnt, att likasom efter i8l5 års BevillningsFörordning en orättvis, och ojemn taxering agde rum emellan Länen, så skulle nu äfven så ske, om Mi mini-tabellen borttogs.
Jag tror det icke Vara gifvet, att taxeringen var orättvis år 18i5, sådant som förhållandet då var, och efter då Varande priser, men Egendomarne hafva sedan, fallit i vissa orter.
Jag tror med Herr von Becker, att då en procent skall åsättas, det ej ^ bör ske allenast på jorden, utan äfven på ull annan rörelse.
Det finnes ingen Författning spm säger, att den och den Staden skall betala så och så mycket, och någon Minimitabell finnes således ej bestämd för Städerne, Fordrar nP af jordbruket ett bestämdt bidrag, sorn ej fordras af andra näringar, så kommer pele jordbruket med anspråk att få en motsvarande garantie af Staten, att få sin vara med ett visst pris betald.
Annars existerar ej jemnlikhet.
Hvad angår frågan om taxerings-gruliden efter köp, så är stridigheten mera skenbar än verkelig, Det är ej min mening, att köp ensamt bör bestämma värdet; med Herr Tham inedgifver jag, att undantag kunna äga ruth, 4* Dm 2 Julli f, rit, men dessa böra inskränkas till vissa falt, såsom då köpen åro afslutade emellan nårskyllde, då Ugendomarne hafva något sffections-vårde, då de åro sådde på Utmåtnings-auction o. s. v. ,, men jag tror att det blifver nästan farligare, att sätta afkastningen till grund, ty då kommer man till grunden; af behållen inkomst.
Jag förnyar således min anhållan, att Minimi-tabellen måtte afskaffas, och ett sådant correctif antagas, sorn Herr Tham nåmnt hafva varit i; fråga inom Be-» yillningsUtskottet.
Herr Rothlieb, Axeli.
Sedan Herr Tham Utvecklat de motiver, som föranledt Utskottets beslut i öfrigt; lår jag blott, i afseende på Mi», nirni-tabellen framställa de skål, sorn föranledt tillstyrkandet af densammas bibehållande.
Utskottet har-nemligen haft anledning förmoda, att Bevilluingen till en del skall komma att nedsättas.
I sådant fall bär Utskottet trott, att hvad som nu år en Minimi-tabell, skulle kunna förändras till en sort maximi och den förmodade liedsåttningen å
Hem mans-värde t till en egente-, lig Minimi-tabell.
Derigenom skulle uppkomma <»tt spelrum emellan maximi och Minimi-tabell,, hvarigenom vissa för hårdt taxerade Hemman inom hvarje Lån kunde betydligt nedsättas, och de af mera värde njuta en mindre nedsättning lyong!.
Majit och Kronan således på samma gång erhålla den påräknade Bevillnings-summanSi som den skattskyldiga jorden erhölle en behöflig lindring.
Grefve Mörner, Carl Stellan', Huru fö»- pen s Julli f, m. 43 hällandet år på andra ställen, kånner Jag ej, pien i mitt
Lån har jag ej hört någon beklaga sig öfver för höga Hemmans-vården.
Blott tvånne fjerdingsbönder hafva klagat; de hade afgjordt rätt, o,ch lingö ändring.
Jag vill medgift va, att Minimi-tabellen är mindre billig, och Önskade att den kunde borttagas, men, innan flik* sens Ständer funnit ett annat correctif, som försäkrar Kongl. Maj;t och Kronan om sine inkomster, tror jag att den bör bibehållas,, Följr derne kunde annars blifva som 18x2, då en ny:
Riksdag måste beramas.