Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den värde ledamoten fällde äfven ett annat yttrande, sorn jag tyckte vara af belänklig art, nemi. att det vore likgiltigt eller utan våda, om denna votering i förstärkta StatsUtsk. skulle komma att äga rum, emedan den gamla statsreglerin i sådant fall skulle komma att qvarstå.
Jag heiden värde ledamoten få förklara, att om ett sådant förhål lande skulle .uppstå genom R. o.
Adis förkastande af andra RiksStls beslut i stalsregleris-frågor, så ser jag verkligen en våda derigenom uppstå.
Måhända denna våda eller dessa .följder äro aflägsna; men jag anser mig likväl böra uttala nu hvad derigenom troligen skall uppkomma.
Det är således efter min tanke ganska obetänkt att så tyda R. o. Ad:s beslut, alt det måhända skulle kunna gifva en bestämd anledn. att förklara R. o. Adis afsigt hafva varit att afskala all möjlig fara för en ny statsreglering, och att således den gamla statsreglerln skulle fortfara.
Jag får uttryckligen förklara, att jag ej kan gilla en sådan åsigt, och jag önskar, alt R. o.
Ad. icke af Hr von Hartmansdorffs uttryck fattar en sådan mening eller ens gifver anledn. till att en sådan tanke måtte spridas utom delta Hus.
Hvad mig åter beträffar, så anser jag mig böra tacka Hr von Hartmansdorff för det att han öppet uttalat hvad som varit hans mening; ty förra gången han yttrade sig, uttryckte han sig så mystiskt.
Jag tror att ban sade, alt som vi ej hade någon fullmakt från de öfriga Stånden att tolka deras mening, så vore det för tidigt att derom nu vidare inlåta sig.
Jag upptog icke da hans ytt - 13 II. 77 6io Den 23 September f. m. rande till något svar, emedan jag ansåg det nog mystiskt för alt anställa en debatt derom; men nu, då lian i tydliga ordalag sagt livad han liaft i bakhåll, så tackar jag honom för denria uppriktighet, och oaktadt jag förmodar alt få se huru den värde ledamotens tanke äfven denna gång kominer alt göra sig gällande, såsom hans tankar alltid fått utveckling och bifall af Husets majoritet; så är det godt, säger jag, att man nu åtminstone vet hvad man har att rätta sig efter, och detta är alltid något vunnet i sådana ämnen, som det förevar., der man eljest ofta får nöja sig med dunkla declamationer emot R.
St. cch Svenska folket.
Jag kan hvarken hindra den ena Grefven eller den andra, alt åt mina ord gifva livad tydning de behaga, eller att tillägga mig den ena eller anelia afsigtcn.
Men jag är ej skyldig att erkänna deras utlydningar, och har aldrig förklarat mig hysa den aRigt, som de velat påbörda mig.
Jag har blott velat vederlägga påståendet om den förlägenhet, hvaruti vi, efter desse herrars yttranden, skulle belinna oss.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt på sätt flere ledamöter af R. o. Ad. under discussionen lillkännagifvil sig se Gr.
Frölichs förslag, ansåg Hr Landtm, också detsamma, emot 53 och 58 §§:na Riksd.Ordn., icke kunna blifva föremål för propos. lill R. o. Ad., emedan det tillägg, som Gr.
Frölich föreslagit, skulle vara ett upprifvande of R. o. Ad:s förut fattade beslut.
Hr Landtm, ansåg sig derföre till R. o. Ad. endast böra framställa den propos., om R. o. Ad. ansåg de förslag, hvilka under discussionen blifvit gjorda, att i ett eller annat afseende förklara R. o. Ad:s förut fattade beslut, för det närvar, böra förfalla.
Hr Bråkenhjelm: Såvida Hr Landtm, ansett det of mig uppgifna förslag kunna föranleda någon propos. till Ståndet, så linde jag hoppats att Hr Landtm, lill Ståndet framställt densamma.
Landtm, yttrade, att R. o Ad. torde finna, att i den af honom framställda propos. innefattades alla de förslag, hvilka blifvit uppgifna lill förklaring af R. o.
Ad:s förut fattade beslut; och hade Hr Landtm, trott sig linna denna propos. af R. o. Ad. med ja besvarad.
Skulle någon af R. o. Ad:s ledamöter anse detta vara oriktigt, så stöde honom öppet att begära votering och att yrka sitt förslag till contra-proposition.
Om jag ej orätt faltal Ilr Bråkenhjelms förslag, så strider det emot R. o. Ad:s för åtta dagar Den a3 September f. m. 611 sedan faltade beslut, och torde derföre ej kunna blifva föremål för någon öfverläggning. 13. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J lill 3 e. m.
Onsdagen den 23 September i84o.
Som jag för enskilda angelägenheter nödgas afresa från riksdagen, får jag äran afsäga mig förtroendet att längre vara ledamot af Ridd.- Utsk., under anhållan likväl att varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen.
Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Eleclorer alt vid deras nästa sammanträde välja en ledamot i Ridd.Utsk. efter Hr Coyet.
St:s lind. skrifvelse!- till K. M. t
Nto ioi, angtde underhållande på Statens bekostnad af vissa delar utaf den sedan år idia emellan Wermland och Jemtland anlagda nya väg; Nto 102, angtde ett for adjunclen i historien vid Upsala universitet anslaget arfvode, så länge han ombesörjer de Professoren E. G.
Geyer åliggande examina och tentamina; Nto io3, angtde f. d. Landshöfdingen Statsrådet af Wingårds lind. anhållan om befrielse från ränta för en del honom till ersättning ådömda balance-medel; Nto to/j, angtde öfverlåtelse till kyrkoherdebostället i Vestra Tollstads socken af kronoängen Skinnarvrån; Nto io5, i anleda, af framstäldt förslag, att halfva lulluppbörden för inkommande utländska stenkol må till understöd för Höganäs stenkolsverk anvisas; N:o 106, angtde tillverkning vid R.
Stts pappersbruk
Tumba af papper för Chartas-sig.-contts behof; Nto 107, angtde inskränkning i allmän åklagares rätt att anställa åtal å brott emot i4 cap. 3 §tn Missg.-b:n; Nto iu8, angtde tiden för tillämpning af den blifvande nya förfällningen rörtde brännvinsbränningen; Den a3 September e.
N:o tog, ang:de beviljande af transito- och nederlagsrätt för Slitö hamn.
Upplästes Exped.Ulsk:s raein.
N:o (2, i anledn. af en yrkad förändring i Utsk:s förslag till und. skrifvelse N:o 65.
Äfven upplästes Exped.Utsk:s förslag N:o 100 till und. skrifvelse till K. M., i anledn. af K. M:s nåd. propos. om fortfarande tills vidare af anslaget för Rikets Allra.
Ärenders Beredning.
Detta förslag blef af R. o. Ad. godkändt.
Föredrogs ånyo StatsUlskrs den 16 och ig dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 3io, i anledn. af väckt motion om utfärdande af förnyad inslruction för R.
Sl:s revisorer i hvad som rörer deras befattning med statsverket.
Vid detta förslag till instruction, sora StatsUtsk. uppgjort för It.
St:s revisorer, torde några upplysningar erfordras.
Först i afseende på redactionen måhända.
Uti i §:n yttrar sig StatsUtsk. så: ”R.
St:s revisorer skola tillse, det dera i behörig ordning tillhandahållas’' etc.
Delta ur en något ovanlig terra; oin det i stället hette, att Pr. St:s revisorer äga att emottaga 1:0, 2:0, 3:o eller allt hvad sora linnes i §:n uppräknadt, skulle det måhända vara lämpligare. —Pag. 16, 7 §:n 2 mom. heter det: ”Finna revisorerne något af R.
St. faststäldt anslag vara öfverskridet, eller till annat ändamål draget, eller ock något i öfrigt vid förvaltningen att erinra, vare sig i allmänhet eller särskildt.”
Det der ordet ”i allmänhet” synes mig öfverflödigt, så vidt jag kunnat fatta, och bör alltså bortgå. 3 mom. af samma § innehåller: ”Af denna berättelse med tillhörande tabeller läte revisorerne utskrifva 2:ne originalexemplar, af hvilka det ena till K. M. i und. ingifves och det andra aflåtes till fullmäktige i Riksg.cont., hvilka skola samma berättelse ej allenast utan uppskof till trycket befordra och med allra, tidningarna utdela låta, utan ock vid näst derpå följande riksdags början till R.
St. öfverlemna.” Hittills har berättelsen blifvit tryckt så snart förklaringarne öfver anmärkningarna hunnit afgifvas.
Jag ser ingen skada, om samma uppskof vid denna tryckning fortfarande kommer alt äga rum.
Jag önskade få veta hvarföre revisionsberättelsen genast skall tryckas, jag finner ingen nödvändighet derför.
Vidare hemställer Utsk., 1:0 att R.
St. måtte till K. M. i und. öfverlemna ett exemplar af den fastställda instructionen, med und. anhållan det K.
M. täcktes låta densamma genom trycket offentliggöra.
Hittills har Konungen utfärdat en nåd. kungörelse, och det torde vara i sin ordning.
Uti 2 mom. af samma 7 § förelägges fullmäktige i Riksg cont. att äfven ombesörja tryckningen af samma inslruction.
Således skulle så val H.
M. Den a3 September e. m. Ci3 Konungen eller Regertn, som Riksg.cont., draga försorg om tryckning af samma sak.
Uti 6 §:n af gamla instructionen är föreskrifvet, alt revisorerne skola genom allmän kungörelse kallas: det står icke i nya förslaget, och hvad i 20 §:n af den gamla instructionen finnes stadgadt, tror jag böra i den nya instructionen bibehållas, såsom en god ledning vid arbetet.
StatsUtsk. har föreslagit, att på insidan af titelbladet 68 §:n Riksd.Ordn. borde aftryckas: jag har ingenting deremot, det är ganska oskyldigt, men måhända borde äfven den 90 §:n Reg.F:n aftryckas på samma blad.
På dessa skäl anhåller jag om propos. på återremiss.
Jag bör först förklara, alt StatsUtsk. haft för afsigt med det nu framställda nya förslaget till instruction för R.
St:s revisorer, att borttaga alla sådana bestämmelser, som möjligen kunde häntyda på de förvaltande verkens skyldighet i deras förhållande till R.
St:s revisorer; emedan, då grundlagen uttryckligen stadgar att Ständerne äga rätt att för sina revisorer utfärda en instruction, detta grundlagsbud icke kan hafva för afsigt att låta Ständerna intränga på konungamaktens område i något fall, och min öfvertygelse, likasom den majoritets inom StatsUtsk., som lågt grunden till detta betänk., är den, att den gamla instructionen icke kunnat af Ständerna utfärdas, såvida Konungen icke behagat sanctionera densamma.
Nu har StatsUtsk. funnit olämpligheten deraf, att Ständerne utfärda en instruction, som är deras ensak och i något enda fall antaga ett stadgande, som erfordrar den andra statsmaktens samtycke.
Ett sådant behof förutsätter möjligheten af att sanction vägras, och för en sådan händelse böra Ständerne icke, enl. min och StatsUtskts tanke, utsätta sig.
Yi hafva haft erfarenhet utaf, att Konungen icke kunnat sanctionera ett sådant beslut: jag tror att Konungen dertill haft flerfalldiga anledntr, och med minne af denna tilldragelse har, som jag tror, StatsUtsk. sökt att på allt sätt förebygga en förnyelse deraf.
Sedan har StatsUtsk. sökt alt ur denna instruction borttaga alla sådana omständigheter, som kunde lägga band på Ständernes revisorer i sjelfva formen för deras arbetssätt.
Del är endast angeläget, alt, med upprepande af grundlagens stadgande rörrde revisionsförrättningen, påminna Ständernes revisorer om de ia k ttagelser, som blifvit införda; och i sådant fall är det tydligt att denna instruction alldeles icke kan innehålla något annat än blott ett hänvisande till grundlagens bud.
Det är också i de enklaste termer, som StatsUtsk. föreslagit att instructionen måtte utfärdas.
Hvad tryckningen beträffar, så torde man finna motsägelse deruti, att, på samma gång som StatsUtsk. föreslår att fullmäktige skola ombesörja tryckningen af instructionen, äfven tind. anhållan sker hos Konungen att densamma till trycket befordra.
Hr Lagerhjelm har fästat upp - 6i4 Den 2^ September e. m. märksamheten på, att SlntsUtsk. föreslagit att på titelbladet af instructionen måtte införas 63 §:n Riksd.Ordn,; detta är ett förslag, som StatsUtsk. grundat på den förutsättning jag linft äran tillkännagifva såsom StalsUtskts åsigt, att nemi. endast detta grundlagsbud bör lända revisorerne till efterrättelse o(di kan sålunda af Sländerna lill efterrättelse beslutas; oell beträffande .anhållan hos Konungen om instructionens meddelande af trycket, så är det en åtgärd, som Sländerne endast i önskningsväg kunna framställa.
Orsaken hvarför StalsUlsk. föreslagit båda åtgärderna, nemi. lind. anhållan hos Konungen samt antydan till fullmäktige att äfven ombesörja inslructionens tryckning, är, alt StatsUtsk. ansett Konungens promulgation lämplig, emedan denna instruction äfven bör lända lill efterrättelse för Konungens embetsman, så vidt Konungen anser lämpligt att sådant anbefalla.
Skulle i annat fall enibetsmännen. ej anse sig pliglige att tillhandagå med behöfliga upplysningar, så är naturligt, att då revisorerne icke hafva något annat att göra, än att sådant lill Ständerna anmäla, och då får statsrevisionen blifva hvad den kan.
Den är i alla fall ett oling på det hela, och det vore önskvärdt att den försvunne ; men förmodligen kan det ej ske förrän vi få tätare riksdagar, och då skall jag blifva den förste, sorn yrkar att statsrevisionen aldrig må sammankomma.
Jag tror deremot, alt revisorerne och deras förrättning är af vida större vigt, än man i allmänhet synes dervid fästa, samt alt granskningen af statsverket endast igenom deras befintlighet utom StatsUtsk. kan varda fullständigt utförd.
Den kan icke vederbörligen medhinnas under pågående riksdag i ett Ulsk., som har så mycket annat ali göra.
Såsom medlem deraf har jag gjort försök i den vägen, och vet huru litet man hinner uträtta, då man är upptagen dels af göromål in plenis och dels i Utsk:n.
Det är således lika nyttigt oell nödvändigt som grundlagsenlig!, att sådana revisioner mellan riksdagarna finnas. 68 §:ri Riksd.Ordn., hvilken StatsUtsk. velat sälta såsom företal lill denna instruetion, bestämmer de rättigheter, sorn Ständerne i afseende derpå hafva.
Den innehåller, att R.
St:s revisorer mellan riksdagarna skola, enl. utfärdad instruetion, öfverse och granska statsverkets, Bankens och Riksg.contts tillstånd, styrelse och förvaltning, likväl hvad statsverket angår, utan rättighet att meddela föreskrifter eller förändringar besluta.
Enär nu instruclionen blifvit så uppsatt, att hvad som angår de allm. embetsverk, hvilka stå under Konungens lydnad, är borttaget derifrån; så tror jag icke, att der qvarstår något hufvudsakligt att mot innehållet anmärka, om ej sådana omständigheter, hvarå Hr Lagerhjelm redan fästat uppmärksamheten, bland dessa anser jag mig ånyo böra upptaga den frågan, sorn lö - Den 23 September e. m - 6i5 inkommer (sid. 17) i 3 morn. af 7 §:n.
Skilnaden emellan detta stadgande och det sorn finnes i nu gällande instruetions sisla § är den, att då berättelsen för hvarje revision nu skall, inom 3 månader efter del den inkommit, genom Konungens försorg tryckas tillika med vederbör, myndigheters i anledn. deraf gifna utlåttn och förklaringar, samt med allm. tidningarna utdelas; så har Utsk. bär föreslagit, att af denna berättelse, med tillhörande tabeller, skola revisorerne låta utskrifva 2tne originalexemplar, af hvilka det ena lill K. M. i tind. ingifves, och det andra aflåles lill fullmäktige i Riksg.- cont., hvilka skola samma berättelse ej allenast utan uppskof till trycket befordra och med allm. tidningarna utdela låta, utan ock vid näst derpå följande riksdags början till R.
St. öfverlemna.
1 den händelse att tryckningen skall ske utan uppskof, så är det ogörligt, att vederbör, embetsverks förklaringar kunna tryckas med detsamma, utan revisorernes anmärka:r komma att allena utgå bland allmänheten.
Saken är då framställd blott från den ena sidan, ehuru begge parlerne skulle höras; ty man bör val önska, att den sorn läser berättelsen äfven mätte läsa förklaringen, på det en hvar må se hvad som säges för och emot.
Det vore en obillighet mot vederbör, embetsverk att icke tillåta, att förklaringarne finge åtfölja anmärkningarna.
Om meningen är att underställa allmänheten revisorernes arbete, likasom andra anmärkntr underställas en domstol, och allm. tänkesättet är väl här den beredning, som sedermera verkar på Sländernes domslut, — om, säger jag, det är meningen; så förhåller man sig partiskt, om man ej tillåter, såsom vid andia anmärkntr, alt vedeiböris förklaringar åtfölja til! de döminandes kännedom.
Jag yrkar således, att dessa berättelser, hädanefter såsom hittills, icke må tryckas förr, än vederböra förklaringar äro afgifna och kunna tillika a 11— mängörns.
Om då samma förklaringstid utsättes som hittills, nemi. 3:ne månader; så behöfver man icke frukta ett alltför långt uppskof genom tillåtelsen för vederbör, alt också yttra sig.
Jag förenar mig således med Hr Lagerhjelm i anhållan örn återremiss, på det att rättelse mätte iakttagas.
Cederström, Jacob: I anledn. af Gr. Horns yttrande, att SlatsUtsk. sökt att undvika all slags beröring med stadganden, som fordra sanction, och att instruclionen skulle vaia ställd directe för Ständernes tillgörande, utan någon inblandning med de embelsmyndigheter, som icke sorida under Sländerna, anhåller jag att få instämma i Ilr Lagerhjelms anmärkntr.
— Uti 1 §:n af den föreslagna instruetionen heter det: ”R.
St:s revisorer skola tillse, det dem i behörig ordning tillhandahållas r:0 2:0 3:o ■” Om icke oiden: ”R.
St:s revisorer skola tillse," innefatta en befallning för dem att träda i direcl beröring med em - 6i6
Den a3 September e. m. betsverken för att der taga befattning med hvarje särskildt verks räkenskaper, hvilket tvertom, enl. min tanke, ej bör dem tillhöra, skulle jag tio, att §:n borde lyda: R.
St:s revisorer äga att emottaga: 1:0 —— 2:0 3:o då, i händelse af försummelse häruti å embetsmyndigbeternes sida, rättelse kan hos Styrelsen begäras.
— I afseende på tryckningen af berättelsen, och då det icke kan vara afsigten med förslaget att missleda allmänheten, genom att i förväg trycka anmärkn:r, innan ännu vederbör, verk haft tillfälle att förklara sig öfver desamma, utan att meningen med densamma måtte vara att underrätta allmänheten så väl om anmärkntna, som påminnelserna dervid; så instämmer jag äfven i hvad af föreg:de talare i afseende härå blifvit yttradt, att nemi. anmärknma och svaren derå böra i ett sammanhang tryckas.
Jag begär åtérremiss å utlåtandet.
Hr LefiVn, Joli.
Jag inskränker mina anmärkn:r hufvudsakligen till den punkt, som rörer tryckningen af revisorernes anmärkn:r förr, än vederböra förklaringar deröfver hinna att på samma gång tryckas.
Hr von Hartmansdorff har framställt de skäl, som jag för min del önskat att kunna utveckla; men det är numera öfverflödigt, hvarföre jag blott förenar mig med honom i detta fall och gör mig förvissad orri alt StatsUtsk. skall, af billighet och rättvisa i förening, ledas till att erkänna riktigheten af den gamla regeln, att man bör höra deni som man vill domina.
Jag begär åter remiss.
Jag hemställer till de värda talare, som yrkat derpå att revisionsberättelsen icke må tryckas utan i sammanhang med förklaringarna öfver deri förekommande anmärkn:r, huru detta stadgande skulle kunna stå tillsammans med planen för hela uppställningen af detta inslructionsförslag, att nemi.
Ständerne icke hafva att sig befatta med Kronans embetsverk.
Förklaringar på Ständernes revisorers anmärkn:r utgå från embetsverken, och alldeles orätt vore det att i en Ständernes instruction för deras revisorer intaga något enda stadgande om en åtgärd, som af de förvaltande verken skall vidtagas, då Konungens sanction å instruclionsförslaget icke begäres.
Det är just för att conseqvent genomföra den planen, att icke söka Konungens sanction, sorn StatsUtsk. icke kunnat föreslå att förklaringarne, såsom utgående från Konungens embetsman, skulle åtfölja anmärkn:r, gjorda af R.
St;s revisorer.
Jag nekar icke, att 0111 så sker, så är det väl, och jag ser ej hvad som hindrar, att Konungen anbefaller att forklaringarne efterfölja på samma väg som anmärk rima förut galt, då nog revisorernes misstag, i händelse sådana blifvit begångna, komma att i dagen ställas.
Vidare hafva anmärkmr blifvit - 1 Den s3 September e. m. vit gjorda mot det föreslagna stadgande, att R.
St:s revisorer ägde att tillse att alla för revisionsarbetet nödiga handlingar vore tillgängliga.
Detta stadgande är en gifven följd af 68 §:ns Riksd.Ordn. tydliga föreskrift; det törsta, som revisorerne hafva att tillse, är, att de hafva något alt granska, och blir ingenting till deni öfverlemuadt, så är det gifvet, att de hafva en föreskrifven väg hvarpå de skola begära upplysningar; men icke få revisorerne vänta till dess att ifrågavar. handlingar blifva lill dem öfverlemnade, utan de måste genast tillse, att de kunna komma i verksamhet, emedan endast 3:ne månaders tid är föreskrifven såsom maximum för deras sammanvaro.
På denna grund anser jag alldeles icke, att de anmärkn:r, som blifvit gjorda mot förslaget, böra föranleda till återremiss.
Hr Lefre'n: Jag klandrar icke grunden för den plan, som StatsUtsk. framlagt i delta fall; men jag är öfvertygad om att denna StatsUtsk:s plau är fullt förenlig med billighet och rättvisa i de anmärkta fallen.
Det fordras en ganska liten tillökning i föreskrifterna, för att förena de stridigheter, som uppstått.
Om StatsUtsk. skulle föreslå en viss tid, inom hvilken tryckningen bör besörjas, t. ex. 3:ne månaders, och fullmäktige i Riksg.cont. tillika ålades att på samma gång med anmärkningarna till trycket befordra aila de förklaringar, som till förenämnde
Hrr fullmäktige dessförinnan blifvit aflemnade, så är det ingenting, som slör den plan, hvars grunder Gr.
Horn nyss omtalat, och hvilka jag godkänner.
Jag tror icke, alt det är angeläget, att en plan bör tagas så sträft, så att icke dermed kan förenas billighet och rättvisa; och jag är öfvertygad örn, att StatsUtsk. med någon uppmärksamhet torde laga dessa anmärkntr i öfvervägande, hvarföre jag fortfarande anhåller om återremiss, under förklarande, att jag ingalunda vill störa Utsk:s plan utan fullkomna densamma.
Jag har icke i minnet inslructionen för Ständernes revisorer, men om icke efterlefnaden af densamma fordrar en tryckning h part af anmärktUna, utan afbidan af förklaringarna; så anser jag angeläget vara, att ett undantag nu stadgas.
Det är i högsta måtto orättvist, att revisorerne, som icke hafva någon annan befattning med embetsverken, än att göra anmärkmr mot desamma, skulle på förhänd kunna gifva åt allmänheten ett ofördelaktigt intryck om förhållandena, hvarom rättelse först mångå månader derefter skulle kunna henne meddelas.
Jag förenar mig med dem som begärt återremiss, och anhåller om ändring i denna omständighet.
Uti den nu gällande instructionen finnes stadgadt, alt berättelsen skall Irenne månader efter i3 II.
78 6i8 Den a3 September e. m. det densamma inkommit, genom K.
M:s försorg, jemte vederbör. aucloriteters i anledn. deraf afgifna utlåt:» oell förklaringar, tryckas och med allmänna tidningarna utdelas.
Att trycka berättelsen förr än förklaringarna och vederböra utlåt:n, synes vara en orättvisa; och någon brådska dermed kan jag så mycket mindre inse, som erfarenheten visat, alt resultaten af revisionerna blifvit kända ganska tidigt och före revisionens fullbordan.
Tväntie andra af mig gjorda anmärkntr hafva icke blifvit till besvarande upptagna.
Den ena angick den dubbla tryckningen af inslructionen för revisorerna.
Hvarföre skall man icke blott anhålla hos K.
M. att densamma måtte blifva tryckt, utan äfven ålägga fullmäktige i Riksg.cont. att låta trycka den?
Har man någonsin sett alt en instructiou blifvit utfärdad, som icke blifvit tryckl?
Man fruktar kanske alt förlora i den kraft man äger att utfärda instructinn, ehuru 68 §:n Riksd.Ordn. i detta hänseende är tydlig och bestämd, derest den ej äfven tryckes genom fullmäktiges försorg, och å andra sidan, alt ej få den behörigen promulgerad, om deri ej tryckes genom K.
M:s försorg; men i delta hänseende har man ej begagnat sig af lämpliga termer, då man velat anhålla, att K.
M. täcktes låta 'instructionen genom trycket offentliggöras, emedan detta offentliggörande äfven kan ske genom bokhandeln, hvilket är belt annat än alt kungöra densamma.
Den andra anmärknJn, hvarpå jag ej heller erhållit svar, afsåg, huruvida icke revisorerne äfven hädanefter skola sammankallas genom särskild kungörelse, hvarom 6 §:n i nu gällande instruclion stadgar sorn föijer: ”Det år en sådan revision infaller, lage den sin början den i5 September oell varde revisorerne dertill af K.
M. genom allmän kungörelse kallade.”
Månne det ligger något ondt uti alt en sådan kallelse äger rum?
Hvarföre har den då blifvit utesluten?
Ännu en af mig gjord anmärkn., som man ej besvarat, angår 7 §:n 2 moni , som innehåller: ”Finna revisorerne något af R, St. faststäldt anslag vara öfverskridet eller till annat ändamål draget, eller ock något i öfrigt vid förvaltningen att erinra, vare sig i allmänhet eller särskildt” etc.
Icke kan meningen med orden ”i allmänhet” vara den, att revisorerne skulle tillerkännas rättighet alt gå tillbaka i granskningen och således inkomma uti en redan förfluten 1 evisionstid, eller hvad kan meningen vara med dessa ord?