Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det måste således stå i conformilet med 89 §:n Reg.Fm, att det blir Ekon.Ulsk., som kommer att uppgöra grunden för medlens användande gemensamt med StatsUtsk. i alla de frågor, som StatsUtsk. redan handlagt.
Jag kan således icke finna, alt ex ti a-slatsregler: n har något inflytande på den remiss lill dessa begge Utsk., sorn jag ansett böra äga ruin i och för uppgörande af grunderna för medlens fördelning och användande, i öfverensstämmelse med R. o. Ad:S beslut.
Hr P r i n t ze n sk ö I d : Frih.
Cederström har visserligen ganska rätt deruti, att remiss bör ske till vederbör.
Utsk. i det uppgifna ändamålet; men jag tior likväl, alt remissen inträffar för tidigt, om den sker nu.
Sjelfva beslutets innehåll förutsätter, alt en del af bancovinsten skall användas till allmänna behof, d. v. s, sådana som ingå i extra-statsregler:n.
Mig synes derföre lämpligast, alt när den förekommer, företaga frågan hvart detta ärende remitteras skall; ty 0111 remissen nu skall ske, befarar jag, alt R. o. Ad., 0111 icke bestämdt binder händerna på sig, åtminstone försvårar utvägen för sig att kunna, för alt nyttja en värd talares uttryck, meddela StatsUtsk. eller vederbör.
Utsk. en lämplig instruetion huru medlen skola fördelas.
Jag instämmer således med de talare, som ansett flögan om remiss böra uppskjutas , intill dess extra-statsregler:n förevarit och blifvit antingen återremitterad eller afgjord.
Lika med Hr von Hartmansdorff, anser jag icke nödigt att i denna dagens plenum afgöra till hvilket eller hvilka Utsk, det nu ifrågavar. ärendet ang:d,e sättet och villkoren för bancovinstens användande bör remitteras.
Det är nemi. bekant, alt de 2 Stånd, som jemte R. o. Ad. redan behandlat frågan, afgjort den på olika sätt, i följd hvaraf det måste blifva l!ancoUlsk:s skyldighet att inkomma till RiksStm med jemkningsförslag.
Innan detta 17 H, a5o Dtn 21 November c. ra. jemkningsförslag hinner inkomma, och innan Stånden hinna, i aniedn. deraf, fatta något sammanstämmande beslut, kora* iner R. o.
Ad. i tillfälle att pröfva StatsUtskis betänk, anglde exlra-statsregler:n.
Jag kan således icke inse någon oiägenhet af målets uppskjutande.
Skulle deremot R. o. Ad., vid detta tillfälle, anse sig böra bestämdt förklara, livart frågan om sättet för bancovinstens användande bör remitteras; så får jag, för min del, yttra den åsigt, alt jag anser denna remiss böra ske till StatsUtsk. ensamt, hvilket Utsk. det, enl.
Riksd.Ordnts uttryckliga innehåll, är obetaget att begära sammanträde med Ekon.Utsk., derest förstnämnda Utsk. finnér ett sådant sammanträde för målets behandling nödigt.
I händelse R. o. Ad. vill uppskjuta att besluta öfver remissen till Ekon.- och Sla!sUtsk:n af frågan om grundernas bestämmande för dessa medels användande, så anhåller jag, att den af mig'väckta frågan må såsom motion få hvila på bordet till nästa plenum.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att då den nu uppkomna frågan blifvit liegård på bordet, komme den att blifva hvilande till nästa föredragning.
Hr Stuart har fästat
Ståndets uppmärksamhet derpå, att olika beslut i denna fråga äro uti Stånden lättade, och att en sammanjemkning i BancoUtsk. måste försökas.
För att i möjligaste måtto undvika all den omgång, som ett dylikt behandlingssätt skulle medföra, hemställer jag till R. o. Ad., om icke Ståndet skulle finna för godt inbjuda de öfriga Stånden att sig med R. o. Ad. förena uti det beslut, som Ståndet i dag fattat ang:de bancovinstens användande.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, behagade inbjuda MedStånden all förena sig i det beslut, R. o. Ad. fattat i aniedn. af BancoUlskis utlåt.
N:o iog.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg i öfrigt något vidare vara att öfverlägga om i aniedn. af BancoUlskis utlåt.
Vid förnyad föredragning of BancoUlskis den 7 och 16 dennes på bordet lagda utlåt.
Nio 110, öfver en väckt motion om användandet af bankens, enligt 183g års bokslut, utöfver grundfonden behållna räntevinst och capital-öfverskott, fann R. o. Ad. samma utlåt, icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarna.
Den 21 November e. m.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Bruncrona, Olof Abraham, afsagt sig det honom af Electorerna lemnade förtroende att vara ledamot i Ridd.Utsk.; och anmodade Hr Landtm.
Hrr Electorer att, då de nästa gång sammanträda, utse en ledamot i Ridd.Utsk. efter Hr Bruncrona.
Upplästes och lades på bordet ett prot.utdr. från BondeSt. af den 7 dennes, med inbjudning till RiksSttn alt instämma i Ståndets beslut, att alla inom RiksSt:n hafda förhandlingar i representalions-frågan, tillika med Const.Utskts deröfver redan afgifna och framdeles afgifvande memorialer, skola i ett sammanhang tryckas, och kostnaden dertill af riksdagsmedlen utgå; hvarvid Ståndet ansett nödigt, att för dess räkning uppläggas 3ooo exemplar, för att tillhandahållas
Ståndets committenter, genom utdelning i socknarna, hvarom riksd.fullmäktige sjelfve, hvar och en i sin ort, borde föranstalta.
Likaledes lades på bordet nedannämnda från Utsk:n inkomna memorialer, betänk:n och utlåten, nemi. från Gonslitutions-Utskottet:
N:o 64, med förslag i afseende på Tryckfr.förordningens rätta benämning ; N:o 65, med förslag till ändring i 1 §:n3mom.
Tryckfr. lagen; N:o 66; med föreslående af ett tillägg i 1 §:n 5 mom.
Tryckfr. lagen; Stats- och Bevill n i ngsU tskotten: N:o 80, i anledn. af åtskilliga motioner, angtde förändradt löningssätt för domare samt expeditionslösens och Cliartas-sigillatoe-conlorets upphörande; Bevil IningsUtsko ttet; N:o 3o, i anledn. af gjorda anmärkn:r vid betänk.
N:o 21, ang:de tullbevillningen; Lagutskottet: N:o 151, med förslag till sammanjemkning af de inom RiksSttn fattade skiljaktiga beslut, vid förehafvande af Utsk:s genom betänk.
N:o 66 och utlåt.
N:o 126 framställda förslag, i anledn. af väckt fråga om förtydligande af 1 cap. 2 §:n Straff.-b.‘n och K. brefvet den 25 Sept. 1777; N:o i52, i anledn. af väckta motioner om ändring af 8 cap. Handels-b:n och upphäfvande af K. förordn. den 1 Oct. 1752, angrde straffets skärpande för mätare, som med oriktigt mätande beträdes; N:o 153, i anledn. af väckt motion om bestämmande
Den ai November e. ra. af lätt domstol för upptagande af åtal emot Öfverstålhållarcn för fel i embetet; N:o 154» ' anledn. af väckt motion om behofvet af åtskilliga föreskrifter, ronde polisgöromålens ordnande i Stockho 1m ; N:o 155, i anledn. af vackt motion om granskning och ändring af de lagens rum, enl. hvilka ledamöter i krigsrätt dömmas till ansvar för felaktiga domslut; N:o 156, i anledn. af väckt motion 0111 ansvarsbestämmelser för dem, som eftergöra andras arbeten i gravyr oell Jitliographi. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ til! 11 om aftonen.
In fidem protoeolli, F. O.
Måndagen den 23 November i84o.
Justerades i prot.-utdr. för den 21 dennes e. m.
Justerades pleni-protrn för den a4 sisth Oct, e. m. oell den 27 i samma månad f. m.
Ehrensvärd, Fredr., ledamot i BancoCJtsk., i anseende till så väl enskilda som tjenste-angelägenheter, afsagt sig sin plats i Utsk.; och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla hans begäran att det oaktadt blifva vid sin riksdagsmannarätt bibehållen.
Hr Landtm, anmodade Hrr Electorer att under loppet af veckan sammanträda, för att välja en ledamot i BancoUtsk. i den sålunda afgångnes ställe.
Till pröfning företogs StatsUtskts den 2r dennes på bordet lagda mern.
N:o 370, med framställning örn föreskrifter i afseende å åtskilliga till statsregleringen hörande frågor, hvaruti RiksSttn stannat i olika beslut.
Den it November. 253 R. o. Ad. lieslöt alt punktvis pröfva detta mål. irsta och 2:dra punkterna hiföllos. 3:dje punkten.
Som StatsUtsk. i denna punkt inbjudit BorgareSt. att antingen förena sig med R. o. Ad. samt PresteSt.
, i hvilken händelse frågan vore genom 3 Stånds beslut afgjord, eller oek att biträda BondeStrs mening, hvarigenom i Stånd stannade emot n och den voterrs-propos. ifrågakomme, hvilken StatsUtsk. uppställt: så hemställer jag till R. o. Ad., att denna punkt mätte uppskjutas intilldess BorgareSt. fattat sitt beslut öfver inbjudningen, och man förnummit i hvad skick frågan sig derefter befinner.
Ad., att pröfningen af denna punkt borde uppskjutas lills BorgareSt. fattat sitt beslut i frågan 4:de punkten bifölls.
Då nu ånyo föredrogs SlatsUtsk:s den 2i dennes på bordet lagda meni.
Niooyi, med förslag till votens-propos., i anleda, af RiksSims vid afgörandet af utlåt.
N:o 3i5 fattade skiljaktiga beslut i fråga om löneanslaget för Carolinska med. chirurgiska institutet, blef den föreslagna voter:spropostn af R. o. Ad. godkänd.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, sedan nu genom votering i förstärkt StatsUtsk. de på ordinarie-statsregler-.n återstående anslagsfrågor blifvit afgjorda, Hr Landtm., till följe af R. o. Ad:s förut fattade beslut, ansåg frågan om mötespnssevolancens upphörande och utgående genom statsanslag för R. o. Ad. nu snart böra föredragas, och tillkännagaf att således detta mål komme att uppföras främst på listan till nästa plenum, hvilket komme att inträffa instundande Onsdag.
Om jag icke orätt minnes, så bar R. o. Ad beslutat, att frågan om extra-statsregler:n skall först förekomma nästa Onsdag.
Måhända misstager jag mig deruti, och utber mig derföre att erhålla upplysning om förhållandet.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att R. o. Ad. väl beslutat att exträ-statsregler:n nästa Onsdag borde företagas till pröfning, men icke alt den borde sättas främst på listan; tvertom hade Hr Landtm., vid samma tillfälle då detta beslöts, erinrat derom, att passevolancefrågan samma dag möjligen äfven komme till afgörande, och att den i sådant fall komme att sältas framför extra-statsregleringen.
254 Dea 23 November.
Jag begärde ordet blott för att i R. o. Ad:s minne återkalla , att ett beslut redan är fatladt, att mötespassevolancen skall förekomma nästa Onsdag : oell då intet hinder möter mot detsammas företagande, förmodar jag, alt det beslut R. o. Ad. redan hittat, gäller framför ett sednare beslut, samt att således frågan om mötespassevolancen i alla afseenden måste först förekomma i nästa plenum, såsom varande nödvändigt för att en gång komma till slut med statsregleringen.
Sorn jag hör till dem, som icke ifra emot den omnämnda saken, kan det vara för mig likgiltigt, antingen den förekommer främst eller litet sednare; men jag hemställer, om verkligen alla de mål, som röra den ordinarie-statsregleringen aro afgjorda.
Jag tror, att åtskilliga frågor ännu äro qvar.
På de grunder StatsUtsk:s ordför. framställt, instämmer jag med honom i yrkande, att det beslut R. o. Ad. fattat i afseende på föredragningen af passevolance-frågan måtte vidhållas och ställas i verket, på sätt Hr Frih. o.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt, då R, o. Ad., i fråga 0111 föredragningen af ifrågavar. mål, redan fattat sitt beslut, hvilket nu endast skulle lända till efterrättelse vid uppgörande af föredragningslistan, Hr Landtm, icke kunde anse annat, än att det borde förekomma främst på listan nästa Onsdag, enär, enl.
Hr Landtmts tanke, alla de frågor, hvilka bort afgöras innan detta företoges, nu vore afgjorda, öfverensstämmande detta jemväl med den förklaring
Hr Landtm., då beslutet fattades, haft äran framställa; i följe hvaraf Hr Landtm., såsom han nyss yttrat, ansåg sig böra uppföra detta mål främst på listan till näsla Onsdag; och hemställde Hr Landtm, om R. o. Ad. hade något härvid alt erinra.
Ånyo föredrogos Exped.Utsk:s den 18 och 9.t dennes på bordet lagda förslag, N:o i/ft, till R.
Sirs underd. skrifvelse, angrde ändring uti mantalspenningarnes beräknande, äfvensom Exped.Utsk:s under N:o i4 afgiftia mern. i ämnet.
På grund af den upplysning, som Gr. von Platen i sista plenum lemnade, hemställer jag, om någon annan åtgärd nu kan vara att vidtaga, än att återremittera förslaget till Exped.TJtsk., intill dess samtliga Stånden beslutat öfver det ämne, som med denna skrifvelse sammanhänger.
Ridd.Secret. tog sig den friheten upplysa, Den a3 November.
a55 att det endast varit rörrde Exped.Ulskrs förslag, N:o r, angrde förlängning af bästvacance-contracten vid de afsuttna cavallei i-i eg:tena, soin Gr. von Platen i sisla plenum sig yttrat.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt, då den fråga, som uti Exped.Utsk:s förslag åberopas såsom skäl för den föreslagna förändringen, ännu vore af R.
Öl. oafgjord, R. o. Ad. måhända skulle finna skäl att, såsom Hr von Hartmansdorff yrkat, återremittera förslaget till Exped.Ulsk., på det att det måtte återkomma lill pröfning sedan den frågan blifvit afgjord, nemi. om åldern då skyddsafgiften skall börja att erläggas; hemställande Hr Landtm., om R. o. Ad, ansåg alt förslaget på denna grund borde återremitteras.
Vidaie föredrogs Exped.TJlskts den 18 och 'li dennes på bordet lagda förslag, N:o >48, till R.
Sits und. skrifvelse till K. M., i fråga om näringsfriheten.
Detta förslag innehåller, såsom rätt är, en berättelse om hvad sig i ämnet tilldragit under föregide riksdagar.
Men emellan dessa factiska uppgifter äro inflickade flera betraktelser och yttranden Öfver de särskildta Ståndens privilegier samt öfver de särskilda meningar, eller, som det heter, tvister, hvilka ägt ruin Stånden emellan.
Jemväl förekomma deri anmärkntr öfver det sätt, hvarpå communicnlionen af frågan till embetsverken behandlats, och slutligen hvilka olägenheter, som kunnat undvikas, ifall Konungen förr behagat afgöra frågan.
Denna sista framställning innebär en indirect förebråelse mot konungamakten öfver det sätt, hvarpå saken blifvit behandlad.
Alla dessa tre särskilda afvikelse!' från hvad vanligt är, vid underd. skrifvclsers afgifvande, vill jag anmärka, för att hos R. o. Ad. vördsamt anhålla om ålerremiss af detta förslag, på det att Utsk., med frånskiljande af de oegentliga delarna i skrifvelsen, måtte bibehålla blott hvad som hör till saken och derefter återlemna förslaget till Ständernes godkännande.
På det att ingen må tro, att dessa mina uppgifter äro blotta föregifvande!!, anhåller jag att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på följande:
Frågan om allmän näringsfrihet har sålunda samtidigt med vårt nya statsskick blifvit föremål för offentliga förhandlingar inom RiksStm, och i förening dermed för alla de speciella omvägar, sorn åtföljt ärendets behandlande af comiterade, offentliga myndigheter och enskilda corporationer.
Man tvistade ifrån början, efter olika af ståndsförhållanden utvecklade åsigter, om betydelsen af näringsfrihet och om dess praktiska inverkan på ståndsprivilegier, på medborgerlig rätt och på allmänna välmågans upphjelpande eller förfall.
BorgareSt. har tilläfventyrs icke alldeles utan skäl, med ihär - a56
Den a3 November. dighet, ehuru under lid efter annan medgifna jernkningar uti den af förstone positivt yrkade slåndsrätligheler), ställt sig försvarsvis fram, att fieda livad som i dess tanke hort anses för privilegier, inverkande på dess bestånd, i egenskap af Corporation, emot II. o. Adis samt BondeStts nästan enstämmiga förmenande, att skråtvånget och inskränkningar i näringsfriheten borde upphäfvas.
1 början uppträdde PresteSt. såsom en förmedlande kraft och afledde vid flera riksdagar möjligheten alt inom RiksStin vinna pluralitet å någondera sidan; striden o 111 principen hlef salunda alltjemt öppen och fördes utan ändamål, intilldess sistbemälda IliksSt. under riksdagen år 1821 förenade sig med de två andra, så att ii n il 11 ig en, och oaktadt BorgareStls motstridande beslut, till E. K.
M. i underd. ingafs en skrifvelse med förslag” etc. R. o. Ad. finner, att detta är ett. slags recension,, som Ständerne göra öfver sig sjelfva, och som jag skulle tro, att man kunde lämpligast öfverlåta åt andra.
Vidare heter det: ”Bland öfriga mångvexlande tilldragelser i afseende på näringsfrihels-frågan, hafva R.
St. ansett nödigt, för ämnets hufvudsakliga behandling, har nedan vidröra åtskilliga delar, hvilka utveckla,, jemte betydelsen af sjelfva frågan, äfvenledes möjligheten alt deråt atidtligen bereda del slut, som i R.
Sl:s tanke under nuvnr. förhållanden lärer vara, det enda lämpfigä, det mest önskvärda och det, hvarigenom tillika en förloyad strid inom RiksShn kan afledas.”
Nu följa några fäctiska framställningar, emot hvilka ingenting är att erinra; men i slutet af förslaget finner man följande; ”Att under de många år, sorn förflutit sedan striden begynles 0111 näringsfrihetens bestämmande, ''(alltid är det fråga om strid och split)’’ åtskilliga jernkningar i detaljen skett, men att icke dess mindre de egentliga principfrågorna ännu förblifvit ouppiosta oell antagit å hvardera af de , tvistandes sida elen riktning efter motsatta opinioner, att någon vänlig förening icke kan tilivägabringas ; ”(sådant skulle jag tro aldrig kunde luinda ibland Ständerna)” och att förthy allt debatterande inom
Representationens särskilda afdelningar för ett dylikt ändamål måste blifva onyttigt och föranledande snarare till ämnets utveckling än utredande; hvaraf åter tydligen följer att en allmän önskan antyder, såsom en-, ela möjligheten att snart komma lill reda i. ett tillstånd af oordning och förlägenhet, att E. K.
M. täckes begagna sia afgörande rätt och sålunda, genom ett utfärdadt lagbud, afstilla striden och derigenom upplysa alla vederbör, om deras lagliga rättigheter eller reglementariska förbindelser, R.
St. hysa den öfvertygelse, ”(nu komma anmärkningarna mot K. JVJ.)’’ att, om E. K. iM:s öfriga regeringsomsorger medgifvit att tiden efteråt1 i836, då Commerce-collegii särskildta förslag i underd. afgåfvos, blifvit begagnad till alt, så vidt ske kunnat, afhjelpa nyssnämnda olägenheter samt Den a3 Novembtr.
Samt för detta ändamål oell med föranledande af. eller jemförelse emellan dessa och de flera betänkm och förslag, som R.
,St:s comiteer och corporationer afgifvit, fatta och förkunna ett definitivt beslut i IVirevar. särdeles vigtiga Samhälls angelägenhet ■ sä skulle tvifvelsutan näringsfrihetsfrågan redan upphört att vara ett ämne för missförstånd eller obelåtenhet inom RiksSt:n, och följderna af en genom ändamålsenliga ordningsbestämmelser medgifven sjelf— försöi jningsfrihet hade lika säkert redan burit en god skörd af lyckliggörande frukter, samt såmedelst öppnat utvägar att afleda åtminstone någon del af det armod, den sysslolöshet och det sedeförderf, som fortfarande mångenstädes sprider sin förstörande inflytelse ibland nationens ringare classer."
Allt della skulle således vara Regeringens fel.
Jag hemställer, om detta är det sätt, hvarpå R.
St. böra tillskrifva deras Konung.
Det förslag till nild. skrif velse lill K. M., sorn Expe I.Utsk. nu framställt till RiksSl:u, grundar sig, sorn något hvar torde finna, ordagrannt på Ekon.Utskrs afgifna betänk, i ämnet, ett betänk., som är af 3:ne
Stånd antaget oell af det 4-'de så lill vida bifallet, att delta 4:<^e
Stånd i det närmaste som sitt särskildta utlål:de antagit 1823 års skrifvelse i denna fråga.
Således, i sak kan det icke uttrycka annat un hvad det skall uttrycka; äfven'i formen vägar jag tro, att Exped.Utsk. icke gjort annat, än hvad sträng rättvisa fordrade, att nemi. framdraga det så båldt klandrade och så bittert anfallna betänk, sådant EkonUlsk. det framställt och Stånden detsamma antagit.
Att detta i allmänhet så framställes, — må det nu vara till gagn eller mehn för Ulsk., — tror jag vara så mycket nödigare, sorn, då detta betänk, här afhandlades, Ulsk. förebråddes i stränga ordalag att icke hafva nog tydligt framställt den mening, som vore Ständernes, att icke hafva inför timonen med rena ordalag uttalat Ständernes önskan, utan med hala, och, sorn en talare yttrade sig, med hånande ordalag hafva framställt förebråelser utan att haf va yttrat sig i sak.
Det torde vara omöjligt att i en kort ordställning, vid slutet af ett betänk., sammanbinda de olika motiver, som legat till grund för den åsigt, som inom Stånden gjort sig gällande.
Det torde då vara nödigt att upptaga äfven dessa motiver, som här utgöra hufvudsak, och att göra det i sin helhet, samt att ej utrycka vissa tankar, vissa perioder derur, enär just dessa motiver äro de sorn lell t Utsk. lill dess gjorda tillstyrkande, och hvilka äfven måste äga någon vigt, då det synbarligen äro de, som förmått Stånden att antaga betänkandet.
Det är på denna grund jag anhåller att R. o. Ad. matte bifalla Exped.Utskrs förslag till und. skrifvelse, just derföre att detta förslag 17 II. 33 258 Den »3 November. framlägger och intager liela det betänk., som både i tal och skrift varit föremål för klander.
Om fel deruti förefinnas, så är det deras ensak, sorn skrifvit betänk.; men det torde äga rätt att fordra, alt det läses i sin helhet, och att icke vissa stycken derifrån lösryckas, på hvilka man, för att väcka ovilja för det hela, vid uppläsningen lägger en bitter tonvigt.
Jag anhåller alltså, att skrifvelsen måtte i sin helhet få afgå och icke sönderstyckas, för att man sedan skall kunna kalla återstoden hala ord.
Jemte det jag förenar mig med Hr von Hartmansdorff i begäran om återremiss, anhåller jag att, i anledn. af den siste talarens yttrande, få fästa Husets uppmärksamhet på den himmelsvida skilnad, som förefinnes mellan de motiver, som ett Utsk. behöfver framställa för att förmå Stånden att antaga det beslut, som ett Utsk. föreslår, och de motiver, som
Ständerne behöfva begagna för att framställa en önskan till K. M.
Det kan vara nödvändigt, åtminstone förlåtligt, om Utsk., vid försvaret för ett betänk., hvaremot hvarjehanda anmärkntr blifvit gjorda, blifvit något vidlyftigt och inblandat saker, som ej directe höra till sjelfva hufvudfrågan; men helt annat är det att i en skrifvelse till Konungen inblanda saker, som ej behöfva framkomma till Konungen.
Mine herrar! detta är ett önskningsmåf, och i alla händelser är det en generel regel, att den eria statsmakten är skyldig den andra aktning, och man bör således hvarken inbakadt eller öppet framställa förebråelser.
Om denna regel alltid bör gälla, så är jag glad, att få till prot. förklara, att jag ogillar detta förslag, under anhållan om återremiss, på det att Exped.Utsk., som icke behöfver fästa sig vid motiverna i Ekon.Utskts betänk., ville hafva den godheten att närmare öfverse sin expedition och rätta den efter hvad anständigheten och den underd. vördnaden fordrar.
Stånden äro skyldige sina coijamittenter att iakttaga alla deras angelägenheter; men när Stånden göra det, när de framställa sina önskningar rätt fram, så behöfva de icke deruti inblanda några fraser, hvarken hit eller dit, hvarken om det ena eller andra, som Konungen alldeles icke har af nöden att känna.
Jag tyckte mig af den siste talarens yttrande finna, som trodde han att Exped.Utsk. nyttjat några egna fraser i detta betänk.; men jag hoppas, att R. o. Ad. måtte vara öfvertygadt att så ej förhåller sig, då Ekon.Utsk:s ordför. vitsordat, att i förslaget till skrifvelsen icke finnes något annat än hvad som i det af Ständerna gillade betänk, är aufördt.
Jag hade den äran, då detta förslag förekom förra gången och bordlädes, att gifva den upplysning, som jag nu anser mig böra förnya, nemi. att denna skrifvelse, då den passerade genom Exped.Utsk , blef föremål för allvarlig öfverläggning inom Utsk.; det var Den a3 November. mycken fråga om, huruvida något och mycket borde derifrån uteslutas; men slutligen ansåg Utsk. unanimt, att ingenting derifrån kunde eller borde uttagas, egentligen derföre att det beslut., som Sländerne fattat, icke kan siigas innehålla något annat än en hänvisning till en expose' af den discussion, som i ämnet ägt rum, äfvensom af historiken af sakens gång vid förflutna riksdagar, hvilken exposé' eller historik alltså borde vara så fullständig som möjligt.
Jag vågar derföre säga, att, om ej särdeles åtgärder vidtagas, Exped.Utsk. svårligen kommer att frångå det nu föredragna förslaget, som det nu är uppsatt.
Jag har den gamla grundsatsen qvar, att man bör vara stark i sak och moderat i uttryck.
Om jag icke sjelf följer denna regel vid alla tillfällen, så gör inig derför förebråelser; men man måste vara synnerligen varsam i sina uttryck, när man i nationens namn talar till Regeringens öfverhufvud.
Jag har vid denna riksdag afhört en ganska varm tvist, huruledes R.
St:s revisorer hafva funnit sig sårade af uttryck, som, vid besvarandet af deras anmärkmr, blifvit begagnade.
Man ådagalade då mycken ömtålighet, och månne icke det vore skäl att nyttja en liten grand af den besparda ömtåligheten från den plenidagen till denna, och deraf draga den slutsats, att man måste vara höflig, fastän man skrifver till sin Konung?