Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får likvist upplysa, att resultatet härleder sig inom Utskottet från 2:ne olika utfallne voteringar.
Goder åberopande af hvad min nyss uppläste Reservation innehåller, öfverlemnar jag frågan till Ridderskåpets och Adelns godtfinnande. 3a Ben 26, Juni! t', m, 1811 års Författning bjuder, att den, som vill lyfta Testamente, skall ställa borgen för bevillningen derför.
Att nu betala Bevillning af ett Testamente, innan saken annu är afgjord, och då den kanske kan slå så ut, att jag icke erhåller Testamentet, är bra svårt för den dass af medborgare, sorn ej sjelf kan bevaka sin rätt.
Detta ökar blott tvister och rättegångar emellan dem, som ej sjelfve kunna utföra dem, och följden blir, att de få litet eller intet öfver.
Jag skulle önska, att Ridderskapet och Adeln nu ville återgå till i8a3 års beslut, som utsätter 3oo R:dr såsom den minsta TestamentsSumma, för hvilken Bevillning behöfver erläggas.
Jag bör dock upplysa, att jag ej gillar, det 1823 års Förordning fritog de Testamenten från Bevillning, som voro gifna för trogen tjenst.
Utskottet har funnit, att Testamenten, som voro bortgifna under denna pretext, ofta uppgingo till 2 å 3ooo R:dr.
I denna del förenar jag mig således med Utskottet, men i förra punkten, eller att den minsta TestamentsSumma, som bör erlägga bevillning, skall vara 5o R:dr, skiljer jag mig från Utskottet, och yrkar, att denna summa måtte uppsättas till 3oo R:dr, i likhet med hvad 1828 års
Ständer i detta afseende stadgade.
Hans Excellence Herr Grefven , och Landt Mar skalken gjorde proposition till bifall - Den 26 Junii f. m. 33 fall å den af Utskottet föreslagne 8:de BevillningsGrunden.
Rppades
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Acleln behagade bifalla den af Utskottet föreslagne 8:de BevillningsGrunden med dén förändring, att, på sätt Herr Tham tillstyrkt, den deruti oraförmäldte Summa af 5o R:dr borde upphöjas till 3oo R:dr Banco.
Bifölls. 9: d e Grunden:
Bevillning utgöres efter serskilde bestämmanden af personer i Städerna och på landet, hvilka hafva sådana utvägar att sig försörja, som icke lämpligen kunna hänföras under ofvanupptagna Bevillningsgrunder, hvarvid, i afseende på classification, gäller hvad fjerde punkten här ofvan innehåller.
Bifölls. io:dé Grunden:
Berednings-, Taxerings- och PröfningSCommittéerna må ega, när grundade skäl dertill äro för handen, att fastighet blifvit uppgifven utöfver eiler under dess verkliga värde, att detsamma nedsätta eller höja; dock bora skälen dertill i Protocollet antecknas; äfvensom det i MinimiTariflen be3o H. 3 34 Den 36 Junii f. ra. stämda förhållande i allmänhet icke får understigas.
Bifölls. urte Grunden: Hufvudsakliga Stadganderne i 3 Art. 2 §. 17, 18, ig, 30, 2i och 22 Mom. af 1823 års BevillningsFörfattning, om värdering af fastigheter på landet, höra bibehållas; dock med uteslutande af föreskriften, att icke någon egendom får åsättas lägre värde, än den kunde komma alt ega vid försäljning utan tvångsmål.
Bifölls. I2!te Grunden:
De i 1823 års BevillningsFörordning gifna föreskrifter örn värdering af fastighet i Stad fortfara, med den förändring, att minimum af värde är det, hvartill hus blifvit i allmänna inhemska BrandstodsBolag till försäkring antaget; derunder nedsättning på intet vilkor må ega rum.
Denna Grund godkändes af Ridderskapet och Adeln. i3:de Grunden:
Att Bergverken, med alla derunder inbegripna och dertill räknade eller dermed jemförliga Manufacturier, Verk och Inrättningar på landet, böra uppskattas efter de uti 1823 års BevillningsFörfattning stadgade grunder, med uttryckligt tillägg i afseen - Den 26 Jun ii f. m. 35 de på Stångjernsbruken, huru jernets rätta verkliga värde hvarje år skall bestämmas, huru uppskattning skall ske för de till Bruk börande masugnar och grufvor, som ligga i annat taxerings-district än sjelfva Bruket, samt att den afkastning af malm och tackjern, som vid Stångjernsbruk tillhöriga grufvor och masugnar kan uppkomma, genom försäljning af den malm och det tackjern, som brytes eller tillverkas utöfver Brukets egna behof, behörigen beräknas vid bestämmandet af Bruksegendoms värde.
Hvilken Grund, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln antogs. i4:de Grunden:
Att, i stället för ordalydelsen 1 2 Art. 4 : "Masugnar, så vida de ej ingått i vär ”det af den egendom de tillhöra,” det härom i nya BevillningsStadgan skulle heta: •”Masugnar och andelar deruti, hvilkas tillverkning försäljes, så vida de nemligen ”icke ingått i värdet af den egendom, hvarunder de lyda.” Bifölls. i5:de Grunden:
Att, i stället för orden: ”Grufvor an”dre, ” som finnas i 3 Art. 4 §•
Pag* 33, bör det heta: ”Grufvor och Grufvelotter ”andre.” Bifölls. 3* 36 Dc-n 9,6 Junii f. m. f I iG:de Grunden:
De grunder för värdering af Mjöl- och Sägdvarnar, Valk och Stampverk, som finnas utvecklade uti 3 Art. 2 §. 20 och 26 Moni. af 1823 års BevillningsFörordning, böra bibehållas, men i fråga om det uti slutet af 20 Mom. 1 §.
3 Art. omnämnda undantag för Mjöl- och Sågqvarnar, tillägges vid Momentets slut: ”eller sedermera såsom hus”behofs-inrättningar tillkomne, emedan des”sa qvarnar böra, vid hemmansvärdet, af”ses och inberäknas.” Bifölls. 17: d e Grunden:
Vårdet å Fiskerier, som utgöra sorski 1- de, i Jordeboken upptagne, lägenheter, utan att vara i hemmanens skattläggning inbegripne, eller hafva i deras uppskatlningsvärde ingått, bestämmes sålunda, alt behållna afkastningen uträknas till capital genom fem procent.
Hvilken Grund af Ridderskapet och Adeln bifölls.
Fjerde Hufvud-Af delningen:
Innefattande Utskottets svar å framställningar om Bevillningens nedsättning, lindring deri för flere orter, och åtskilligt mera, hörande till fördelningen och det reglementariska.
Hvad Utskottet i denna Hufvud-Af - Den 26 Jun i i f. m. 'åj delning yttrat ansågs icke erfordra någon åtgärd.
Föredrogs ånyo och bifölls BancoUtskottets den 10 dennes under N:o 46 afgifne, och den i5 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Berättelse, om den af Utskottet förrättade granskning af BancpVerkets Räkenskaper samt Styrelse och Förvaltning efter sista Riksdag.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 6 dennes uuder N:o i5c) afgifne, och den tg derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af RiksStåndens beslut, i fråga om den nu utgående Saltpettergärden; fann Ridderskapet och Adeln för godt att, under förblifvande vid dess, i afseende å Saltpettergärdens upphörande, redan fattade beslut, godkänna den af StatsUtskottet, rörande denna fråga, föreslagne voteringsproposition.
Föredrogos ånyo Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 5 dennes under N:o 36 afgifne, och den 12 derpåföljde e. m. på bardet lagde, Utlåtande, angående vacanceafgifts erläggande till krigsfonden af de Rust- och Rotehållare vid Båtsmansliållet, hvilkas Båtsmän under krig afgå; samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi - 38 Den 26 Junii f. m.
Utskottets den 2 sistlidne Maji under N:o 100 afgifne, och den 11 i samma månad på bordet lagde, Utlåtande, rörande yrkad rättighet för extra Roteringsskyldige, att anställa legning inom beväringsåldern; och blefvo dessa Utlåtanden ytterligare begärde på bordet af Herr Nordenanckar, Gustafa och Friherre Cederström., Jacob; i följd hvaraf de, jemlikt §.
Riksdagsordningen, skulle derstädes förblifva h vilande.
BevillningsUt6kottets den 3 dennes under N:o 3o afgifne, och den ig derpåföljde e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, rörande BevillningsStadgans tillämpning för 1834 och påföljande år vid hemmansvärdets nedsättning i vissa Län, Herr von Hartmansdorffj
För min del anser jag de anmärkningar, som KammarRätten gjort vid Taxerings- och Pröfnings-Committeernes nedsättningar i hemmansvärdet, icke hafva varit obefogade, Genom den erfarenhet jag, såsom RiddarhusKamererare, haft tillfälle att vid lånefrågor inhämta, har jag funnit, huru olika taxeringsvärdet är i olika Län.
Äfven af personer, till hvilka jag har skäl att sätta förtroende, har jag hört sägas, att taxeringsvärdet till ex. i Skaraborgs
Län är så Deij 26 Juu i i f. m. 39 högt, att något hvar skulle anse sig lycklige, om de kuude få sälja sina egendomar för samma pris, under det att man i Jönköpings
Län knappt kan vara belåten med dubbla taxeringsvärdet såsom köpeskilling.
Län finnes icke heller på den tabell, som åtföljer Betänkandet, upptaget bland dem, om hvilka KammarRättens anmärkningar gälla, men väl de Län, der förhållandet varit motsatt.
Jag kan följaktligen ej finna annat, än att en så betydlig olikhet, som den nyssnämnda, gifver grundad anledning till anmärkningar.
Detta, i afseende på hufvudsaken.
Hvad sättet att afgöra frågan beträffar, så enär en Kongl. Proposition blifvit aflåten om afskrifning af skattemedel, och denna naturligtvis i alla 4 RiksStånden skall omfattas med begärlighet af många, som sjelfva äro intresserade i saken, så förutser jag visserligen, att följden skall blifva bifall till Betänkandet.
Men jag bör emellertid förklara, att jag anser vådligt i ett grundlagligt samhälle, att då en fråga blifvit såsom denna dragen under Domaremagtens pröfning, den Verkställande och Lagstiftande magten komma öfverens att ingripa i rättvisans gång, och på förhand inställa Domaremagtens åtgärd.
Denna gång skadar det icke, säger man; ty nu handlar det endast om åtskillige skattskyldigas befrielse.
Men det blir dock ett prejudikat, som kanske en annan gång åberopas.
Det är derföre, som jag reserverar 4<> Den 26 J u n i i f. m. mig emot åtgärden, hvilken jag finner oriktig, äfven derföre, att då man vid denna Riksdag ser, att otydlighetsfel i Ständernes BevillningsFörfattningar rättas genom eftergift af de medel, som derigenom blifvit tvistiga, torde samma oaktsamhet i redactionen ånyo begås och föranleda till samma åtgärd en annan gång; hvilket icke är sättet, hvarigenom Författningar fullkomnas.
Sluteligen skall följden äfven blifva, att då vederbörande Tjenstemän finna, att de anmärkningar, som de gjort, förfalla, utan pröfning af vederbörande, och utan att anmärkarne erhålla den procent, som bordt tillkomma dem, skola de blifva mindre måne, att göra anmärkningar, alldenstund Ständerjie ånyo kunde finna för godt att likaledes tillåta afskrifning.
Staten skulle på detta sätt äfventyra, att få sin tjenst i Kammar* Riitten mindre väl vårdad.
Emellertid då saken tyckes instämma med alla andras fördel, förutser jag, att mina skäl ej skola verka på utgången, och vill derföre, då jag håller för pligt, att, utan afseende derpå, försvara hvad jag finner vara rätt, för min del reservera mig emot Utskottets tillstyrkande.
Herr Nordenanckar., Gustaf:
Jag kan ej frångå den öfvertygelse, att samma Mom. och §. af i8a3 års BevillningsFörfattning, som
KammarRätten åberopat till stöd för de gjorda anmärkningarne, bör och kan äf - Den 26 Ju ni i f. m
Ven förstås i motsatt riktning, eller sålunda, att Taxerings- och PröfningsCommitte'erne haft full rätt till generel nedsättning.
Tredje Art. a §.
2 Mom. innehåller, att den médgifne nedsättningen ”inom hvarje Taxe”rings-district icke egentligen bör begagnas ”till allmän nedsättning å alla bemmans”värden, ” utan vore ändamålet, ”att förskaffa sådane hemman, som förut varit oli”ka eller emot värdet för högt taxerade, ”ett, efter förhållandet, lika värde med de ''öfrige.”
Detta vill, åtminstone efter mitt sätt att förstå språket, säga, att partiella jemkningar i första rummet skulle ske, men alldeles icke, att allmänna nedsättningar voro helt och hållit förbjudne, helst en nedsättning ända till 10 procent af Länets hela totalvärde var uttryckligen medgifven.
Då man emedlertid nu icke kan komma ifrån saken på annat sätt, än i den Kongl.
Propositionen blifvit föreslagit, och följden af Författningens otydlighet är den, att så väl de Commiltéer, hvilka vidtagit generella nedsättningar, sorn de, hvilka icke gjort det, trott sig följa ordalydelsen, finner jag den bästa utvägen vara att nu bifalla Betänkandet; men för öfrigt söka att göra Författningen för framtiden tydligare.
Lyckligtvis har det vedan blifvit anmärkt, att Skaraborgs 4* Den 36 Jun i i f. ns.
Läu icke är bland dera, der de nu ifrågavarande nedsättningarne egt rum, och jag behöfver således icke erindra, att jag ej har något enskildt intresse af frågans utgång, Det torde derföre tillåtas mig att yttra några ord i ämnet.
Jag bekänner väl, att jag för min del icke tror Författningens mening hafva varit, att medgifva generella nedsättningar, och att jag således anser KammarRätten icke hafva varit obehörig att göra anmärkningar deremot, serdeles då nedsättniugarne skett på sätt som i Malmöhus
Län; men jag medgifver, att Författningen icke varit nog tydlig, och jag tror dessutom, att det skulle blifva ganska svårt, att fullfölja de gjorde anmärkningarne, enär det, på sätt den vid Utskottets Betänkande fogade tabell utvisar, lärer blifva omöjligt för KammarRätten, att för alla ställen urskilja, hvad som varit generel eller partiel nedsättning.
Det finnes nemligen Län, der båda delarne egt rum; der så väl Taxeringssom Pröfnings-Committéerne, utom jemkning för vissa hemman, vidtagit generel nedsättning, och det gifves andra, såsom Calmare Län, der Pröfnings-Commilteen, sedan de föregående Committeerne genom generella nedsättningar understigit minimivärdet, nödgats vidtaga en generel upphöjning för vissa Härader.
Jag tror icke det skulle blifva möjligt, i synnerhet i Calmare Län, att utreda dessa serskildta nedsättningar; och då således anmärkningarnes Den a6 Junii f. m. 43 fullföljande blott skulle föranleda till långvariga rättegångar och svåra utredningar; då åtskilliga af de personer, mot hvilka anmärkningarne äro rigtade, dels äro döde, dels bortflyttade, hvaraf följden skulle blifva en mängd efterräkningar hos arfvingarne och intrasslade utsökningar, samt härtill jemväl kommer att fråga är om Bevillningsmedel, som Staten icke behöft, tror jag att Konungen vidtagit ett ganska väl valdt steg, då han till Ständerne framställt proposition, att låta anmärkningarne förfalla.
Något skäl till klagan öfver en sådan åtgärd skulle blott de Län kunna ega, som icke njutit samma generella nedsättning till godo.
Men då dessa
Län icke ansett sig vara i behof deraf, och då man kan hoppas, att
Författningen skall blifva tydligare för framtiden, tror jag icke, att någon afundsjuka bör lägga hinder för bifall till Betänkandet, hvarom jag anhåller, såsom medförande intet ondt, men mycket godt.
Herr Rothlieb Axel:
Sedan saken blifvit så fullständigt utvecklad af Herrar Nordenanckar och Tham, anser jag öfverflödigt att vidare orda derom, och får blott förena mig med dessa Herrar i begäran om proposition till bifall af Betänkandet.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven ock LandtMarskalken framställd a 44 Den 26 J u n i i f. m. proposition, Lief JBevillningsUtskotlets ifrågavarande Betänkande af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken lilikännagaf, att Plenum bomme klockan 6 i eftermiddag alt fortsättas.
Ånyo föredrogs Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottets den 17 dennes under N:o 133 afgifne, och den 22 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt Motion, rörande Sågarelönens utgörande vid Sågqvarnar.
En lång erfarenhet hade öfvertygat Kongl.
KammarCollegium äfvensom Regeringen, till följd af KammarCollegii hemställan, om olämpligbeten af Sågare-lönens bestämmande i penningar, i jemförelse mot sättet för qvarntulls erläggande, som utgår in natura, och det var förmodligen af sådan anledning, som Kongl. Brefvet af den 2 April 1828 utfärdades om upphäfvande af det fordna förbudet att uppbära Sågarelönen i virke, och stadgandet, att den ovilkorligen skulle erläggas i penningar, efter upprättade taxor, som aldrig efterlefdes, der de upprättades; och på mångå ställen voro de icke ens någonsin uppgjorda.
Man fann, att
Sågarelönen borde bestå i en viss del af hvad Den 3.6
Junii f. m. 45 sorn sågas, lämpad efter olika tillgång på tillfälle till sågning och andr» localförhållanden, och detta är äfven efter min tanka det enda rätta.
Att nu återgå till det gamla stadgandet, anser jag således icke nyttigt, och Utskottets förslag innehåller just en sådan återgång; ty Utskottet har föreslagit, att om frivilliga öfverenskommelse!’ om Sågarelönen ej kunna träffas, böra taxor upprättas så väl uti virke, som uti contant, och Yirkesegaren vara berättigad att välja, livilketdera betalningssättet han vill.
Men då ingen Sågegare kan tvingas att såga, är det naturligt, att det i alla fall blir han, som kommer att bestämma betalningen.
Ty om Virkesegaren vill betala i penningar, men Sågegaren vill hafva bräder, säger denne helt enkelt: jag sågar icke om jag icke får köpa bräderne till visst pris; och förslaget föranleder således blott till ytterligare prejeri, utan att blifva efterlefvadt.
Om Utskottet föreslagit, att taxan skulle bestämmas till en viss del af det, som sågades, skulle jag tro, att den kunnat efterlefvas; men som detta icke skett, tillstyrker jag afslag å Betänkandet, af samma skäl, som föranledt den äldre Författningens upphäfvande.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af EkonomiUtskottets förevarande Betänkande.
Ropades Nej. 46
Den 26 Junii f. ra.
Hvarefter Hans Excellences proposition till afslag å berörde Betänkande blef af Ridderskapet och Adeln med Ja besvarad.
Till pröfning företogs Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 17 dennes afgifne, och den 22 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt Motion, att LagCommitte'ens förslag till CivilLag måtte vid Universiteten föreläsas, och nödig kännedom af detta förslag, jemte Rikets Grundlagar och Allmänna Lag, ådagaläggas af dem, som undergå Juridisk och Erabets-Examen.
Utskottet har i slutet af Utlåtandet föreslagit, ”att Rikets ”Ständer borde hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det uttryckeligen stad”gas måtte, i sammanhang med den förestående regleringen af Rikets Allmänna Undervisningsverk, att föreläsningar öfver Ri*'hets Grundlagar skola hållas af vederbö”rande Lärare vid Rikets Academier, och ”examina derutinnan anställas, med alla de ”Studerande, som egna sig åt den Civila ”Embetsmanna-banan.”
Att de, som egna sig åt Civila Embetsmanna-banan, hafva kännedom om våra Grundlagar, anser jag för en oeftergiflig pligt, och önskar derföre, att Lärare vid så väl Gymnasier, som Universiteter, tillhållas skyldigheten läsa Den 26 Junii f. m. 47 och examinera i Grundlagarne.
Men att hålla föreläsningar öfver Grundlagen, eller utlägga och förklara dess grunder, anser jag för alldeles olämpligt, ty man skulle då snart få lika många Grundlagsprinciper härledda från rättsläran, som vi nu hafva olika Moralphilosophier.
Ungdomen, som beliöfver fylla minnet och öfva förståndet, skulle ej kunna bedömma, hvilken af principerne vore rigtig, och då troligen icke 2 Lärare skulle deri hysa samma mening, uppstod häraf blott förvillelse, istället för nytta.
En skulle tolka Grundlagen ur en Democratisk, en ur en Aristocratisk, och en ur en Despotisk synpunkt o. s. v.
Om derföre i den afgående underdåniga Skrifvelsen föreslås, att ungdomen måtte undervisas och examineras i Grundlagen, men inga föreläsningar öfver dess grunder hållas, så vore det rätta troligen funnit.
Den, sorn läser öfver Jus publicum, kunde derjemte förklara de allmänna grunderne för Borgerliga Samhällens inrättning, men att uppblanda ungdomens hjärna med Grundlagstheorier, anser jag olämpligt.
Jag anhåller om återremiss, på det Utskottet må så förändra den underdåniga Skrifvelsen, att Ständerne endast anhålla om ungdomens undervisande och examinerande i Grundlagen, utan några föreläsningar öfver dess grunder.
I anledning af den siste värde Talarens yttrande, 48 Den 26 Juni! f. ra. får jag hemställa om det vöre riktigt att examinera i något, som aldrig fprelästes.
Dessutom vore det väl ingen skada, utan tvärtom högst nyttigt, att Grnndlagarne förelästes, så att den studerande ungdomen finge begrepp derom.
Jag skulle tro, att det till och med VQre ganska väl, om hvarje Riksdagsman examinerades i Grundlagarne, innan han erhöll poliett, för att ådagalägga, det han åtminstone kände formerna för möjligheten att försvara sina Committenters rätt.
Jag tror det varå högst nyttigt och nödvändigt, att föreläsningar hållas öfver Grundlagarne, samt historien af deras tillkomst och utveckling.
Derigenom skulle en allvarlig kärlek för frihet och våra constitutionella förhållanden säkrast bildas och utspridas; och då skulle ej mer kunna inträffa, att en frän Universitetet utexaminerad yngling, som söker inträde i Konungens Canzli, vid med honom anställd Canzliexamen, befinnes icke ens känna namnen på våra Grundlagar.
Jag ber att vördsamt få erinra, att det är skillnad emellan att undervisa om innehållet af Grundlagen, och att hålla föreläsningar deröfver.
Åfsigten kan aldrig vara, att lemna ungdomen i okunnighet om Grundlagens innehåll; men då den alltid skall förstås efter ordalydelsen, tror Den 26 Junii f. m. 49 tror jag det hvarken vara nyttigt eller lämpligt, alt Läraren gör förklaringar deröfver.
Det är nog, då ungdomen tillhålles att läsa den, och genom examen utrönes, om han kan lien.
Hvad som blifvit sagdt om nyttan af, att få det historiska i Grundlagens utveckling framstäldt, låter ganska väl verkställa sig vid antingen de historiska föreläsningarne, eller vid föredragningen afJus Publicum; men att tillämpa det vid sjelfva Grundlagens läsande, skulle blott medföra olika tolkningar och förvilla ungdomens begrepp, i stället för att, om man stadnar vid bokstafven, ynglingen får jemnt veta, hvad lian bör vela.
Jag anser derföre, alt ungdomen gerna kan och bör examineras i Grundlagen, utan att serskilda föreläsningar deröfver hållas.
Herr Cederschjöld har sagt sig ej veta, huru en Lärare skulle kunna examinera i en sak, hvaröfver inga föreläsningar hållas.
Jag vet dock, att förliden vinter har vid Upsala Universitet både lästs och examinerats uti Grundlagen, utan att några föreläsningar deröfver blifvit hällne.
Jag har inhemtat underrättelse derom af flere Studerande, som denna vinter bevistat Upsala Academi.
Samme värde Talare har äfven behagat yttra, att Riksdagsmän borde undergå examen i Grundlagarne, innan Poletterne utdeldtes.
Det vore 3o H. 4 5o
Ju ni i f. m. väl att fä veta, efter hvilken bole eller hvilka principer denna examen skulle förrättas.
Yi hafva denna Riksdag hört så inånga serskilda åsigter af Grundlagarne, än Herr Cederschjöld, än andras, att vi slutligen helt enkelt måst efter Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition hålla oss vid Grundlagens ord.
Så önskar jag äfven, att ungdomen måtte göra, och ej förvillas af Lärarnes olika principer, hvilket otvifvelaktig! eljest skulle ske, om icke Regeringen skulle uppgifva ett schema för undervisningarnes hållande, hvilket väl icke heller vore lämpligt.
Det är ganska tillräckligt, att ungdomens förstånd utvecklas af naturrätten, och hvad dertill hörer, så att han som Man kan fatta tillämpnings-grunderne på samhälls-läran, och utan farlig förvillelse af andras falska theorier sjelf tänka öfver Grundlagsfrågor.
Den siste värde Talaren har anfört exempel på, att
Läraren examinerat i ämnen, som han ej föredragit.
Jag medger det; men sådant kommer troligen deraf, att vid Läroverket varit för litet antal Lärare, så att ingen kunnat medhinna att föredraga berörde ämne.
Enligt principen borde en Lärare hafva föredragit allt hvad han fordrar af Examinandus.
En värd Ledamot har sagt, att
Grundlagen skall tillämpas efter ordalydel - v
Den 26 J u n i i f. m. 5i sen, och att derföre ingen föreläsning deröfver behöfs.
Men de dagliga tvister vi här haft om Grundlagarnes ordaförslånd bevisa bäst, huru olika meningarne derom äro, och huru väl det vore, om meningarne blifvit vid Undervisningsverken derom stadgade, så att vi här på Riddarhuset under Plena sluppo dessa tidspillande vexelundervisningar.
Man talar om ordalydelsen; men det fordras förstånd att fatta den, så länge man ej hunnit lära trycksvärtan att tala.
För hvar och en, som med uppmärksamhet genomläst Utskottets Utlåtande, torde det ej vara svårt finna, att Utskottet alldeles icke föreslagit någon critisk föreläsning af Grundlagen, serdeles som Utskottet i motiverne sagt, att det ej vore lämpligt föreskrifva, hvilken method en Lärare borde följa.