Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs och remitterades till Stats-Utsk:t Hr af Pontins, David Fredrik Constans, den 15 dennes bordlagda motion, N:o 123, om beviljande af ett anslag å 61,000 rdr för omläggning af landsvägen emellan gästgifvaregårdarne Serarp och Hvetlanda i Östra Härad af Jönköpings län.
Hr Silfverstolpes, David Wilhelm, d. 15 dennes på bordet lagda motion, N:o 127, om beviljande af ett anslag å 200,000 rdr till uppförande af en byggnad för Topografiska korpsen. 134 Den 18 November.
Hr von Wedderkop, Carl Axel Gustaf Eugéne, anförde skriftligen:
Då en så välvillig motion, som Hr Silfverstolpes, blifvit väckt, i ändamål att bereda Topografiska korpsen en länge saknad embetslokal, och motionären sjelf, som sednast enligt nåd. uppdrag verkställt den i korpsens instruktion hvart tredje år anbefallda inventering, och derigenom blifvit satt i tillfälle att väl inse korpsens behof af en sådan lokal, har jag, såsom medlem af denna korps, ansett mig böra till motionen lägga de upplysningar, hvartill min ställning lemnar mig tillgång.
Det är en sanning, att korpsen har de största olägenheter af dess närvarande brist å lokal.
Före 1858, då korpsen egde ett ringa årligt arbets-anslag, var utrymmet, oaktadt den inskränktare verksamhet, som var en naturlig följd af de ringare medel-tillgångarne, likväl så otillräckligt, att såväl korpsens offi cerare som dess gravörer måste arbeta i sina egna hem, och endast de få kommenderade officerarne kunde å embetsrummen arbeta, — olägenheter, så påfallande, alt de endast behöfva omnämnas för att inses.
Då sedermera, efter ett ökadt arbetsanslag, K.
M:t tillåtit hyrandet af en större våning till inrymmandet af den betydligt ökade arbetspersonalen, såsom rum för rit- och gravyr-arbetena m. m., mäste likväl särskild lokal anskaffas för kart-tryckeriet, särskild för galvanoplastiska inrättningen, hvarförutan genom enskild välvilja en ytterligare högst behöflig lokal erhölls för fotografiska arbeten.
Korpsens arbeten voro således fördelade på fem olika ställen, ifrån yttersta ändan af Riddarholmen till slutet af Drottninggatan vid Kungsbacken.
Olägenheterna häraf äro många och ganska betydliga, såsom:
Att, emedan en ändamålsenlig inredning under sådane förhållanden är omöjlig, korpsens betydliga kartsamlingar, som ökats genom utbytet med främmande länders, sakna nödigt förvarings-utrymme och blifva svårt åtkomliga; Att, af samma orsak, Krigs-arkivets historiska samlingar ej äro åtkomliga såsom de borde och önskvärdt vore; Att utrymme för främmande personer, enskilde och från andra embetsverk, sorn vilja tillgodogöra sig dessa samlingar, saknas; Att lämpliga platser saknas för förvarandet och vården af korpsens betydliga och värderika instrumentsamling; Att, sedan den kostnadsfria lokal, som genom enskild välvilja varit upplåten, numera ej är tillgänglig, korpsens dyrbara fotografiska instrumenter, i saknad af någon på billiga vilkor anskafflig lokal, de sednare åren ej kunnat begagnas, utan ha de nödiga arbetena i denna väg, med uppoffrandet af den noggrannhet, som genom egna arbeten kunnat vinnas, måst hos enskilde fotografer dyrt anskaffas; Att kartor, kopparplåtar, materialier af alla slag oupphörligen måste skickas mellan hufvuddepoten å Riddarholmen och de å Norrmalm belägna lokalerna, till både kostnad, skada och äfventyr för dessa dyrbara och svårt ersättliga saker; Den 18 November. 135 Att slutligen den nödiga uppsigten öfver de särskilda arbetena omöjliggöres för det högre befälet; att ständigt behöfligt meddelande af råd och upplysningar mellan de särskilda arbetsafdelningarne på det högsta försvåras, utom den förlust af tid, som genom en daglig och stundlig förflyttning af personer från och till de olika ställena måste uppkomma. 1 intet Europeiskt land saknas för Topografiska korpser eller motsvarande embetsverk en egen lokal.
För att ej tala om de stora stater, der verkligen storartade anläggningar finnas, såsom i Petersburg, Berlin, Wien, Paris, Southampton och Turin, äfvensom i Tysklands mindre stater, såsom i Munchen, Dresden, Kassel m. fl., vill jag endast anföra vårt grannland, Danmark, som länge haft eget hus i Kastellet, och nu nyligen fått en stor byggnad nära Kristiansborgs slott.
Likväl äro de
Danska arbetena på långt när ej så vidsträckta som våra, och hafva icke så stort anslag och på långt när ej behof af så stort utrymme som vi.
Afven i Kristiania har den Topografiska afdelningen blifvit särdeles väl inrymd i Stortingsbyggnaden och derstädes erhållit en ändamålsenlig och rymlig fotografisk atelier. •—•
De af väre inhemska verk, som stå, i afseende på arbeten, i något samband med Topografiska korpsen, hafva fått rymliga lokaler.
General-Landtmateri-kontoret vidgadt utrymme; Geologiska kartverket blir särdeles väl inrymdt i Slöjdskolans nya hus.
Med den stora välvilja Stats-Utsk:t och R.
Shr under de sednare åren visat Svenska kartverket, vågar jag antaga, att det skulle med densamma öfverensstämma, att förhjelpa den korps, som har sig detsammas utförande uppdraget, under eget tak.
Slutligen och då jag vördsamt anhåller, att denna min korta framställning må till Utsk:t få åtfölja Hr Silfverstolpes motion, hemställer jag, huruvida ej Utsk:t behagade från Landtförsvars-Dep:t infordra den fullständiga framställning, som af Chefen för Topografiska korpsen i saken skett, samt dermed åtföljande fullständiga ritningar och kostnadsförslag.
Efter härmed slutad öfverläggning, remitterades motionen jemte yttrandet till Stats-Utsk:t.
Föredrogs och remitterades till Lag-Utsk:t Hr Treffenbergs, Curry, d. 15 dennes bordlagda motion, N:o 131, om ändring i 2 Kap. Strafflagen.
Hr Cederschjölds, Rudolf, den 15 dennes på bordet lagda motion, N:o 132, rörande bank-lagstiftningen. 136 Den 18 November.
Föredrogos och remitterades till Stats-Utsk:t Hr Danckwardts, Carl Gustaf, den 15 dennes bordlagda motioner: N:o 134, om jernvägsfondens förstärkning medelst inhemsk kredit; N:o 135, om anslag för åstadkommande af tillverkning utaf jernvägsskenor inom Riket; och N:o 136, om beviljande af ett anslag å 150,000 rdr för anläggning af en väg emellan sjön Bolmen och Wieslanda jernvägsstation.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Riddarh.- Utsk:s den 11 och 14 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 2, i ani. af Frih.
Raabs, A. C., motion ang. åtgärder för skyndsammare uppsättning och offentliggörande af R. o. Ad:s diskussionsprotokoll.
Ehuru denna fråga torde anses vara af underordnad vigt, anhåller jag dock att R. o. Ad. deråt ville egna någon uppmärksamhet.
Af huru olika mening man annars må vara, bör man val vara ense om den meningen, att det är vår pligt att upprätthålla Riks-St:ns och framför allt vårt eget Stånds anseende, så länge Stånden ännu utgöra Svenska folkets representanter; och jag vågar påstå att det är under R. o. Ad:ns värdighet att bibehålla ett protokolls-föringssätt, som länge sedan är utdömdt i alla andra länder.
Afven i Norige är det beslutadt att Storthingets protokoller skola tryckas inom 24 timmar; och hos oss kan det gå månader och år innan de tryckas.
Om här, såsom i Frankrike, ett större antal notarier sutto vid bordet och hvar och en af dem skref endast ett par minuter i sender, och under mellantiderna i vanlig skrift uppsatte detta på numrerade lappar, medan de andre skrefvo, samt dessa lappar öfvertogos, granskades och sammanfördes af andra notarier, som hade sig uppdraget att uppteckna summariska innehållet af diskussionerna, så kunde yttrandena genast blifva uppsatta och färdiga att justeras.
Utsk:t har visserligen i lista punkten af sitt Utlåt, tillstyrkt, »att tjenstgöringen vid Höglofl.
Ståndets Prot. måtte indelas så, att notarierna kunde på det sätt alternera vid Prot:t, att af dem kunde skäligen fordras, att de uppsatta muntliga yttrandena måtte, med färre undantag, kunna till Riddarhus-Sekreteraren aflemnas påföljande plenidag.»
Äfven om detta antages, måste dock flere notarier anskaffas.
Jag skulle vara nöjd med detta förslag, om ordet »plenidag» utbyttes mot endast • »dag», så att meningen blefve den, att yttrandena skulle vara färdiga påföljande dag.
Detta är en ganska ringa skillnad mot hvad som blifvit föreslaget, då det ju ofta händer, att plena hållas två eller flere dagar å rad.
Jag anhåller om propos. på bifall till Utsk:s förslag i denna punkt med denna förändring.
Den 18 November. 137 Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder endast hade yrkats bifall till Utslets hemställan med den förändring, att ordet plenidag utbyttes emot ordet dag, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvartill svarades många ja, blandade med nej, och sedermera propos. på bifall dertill, med utbyte af ordet plenidag emot ordet dag, då svaren utföllo med många nej, jemte åtskilliga ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts ifrågav:de hemställan oförändrad ånyo blifvit gjord samt med många ja jemte åtskilliga nej besvarad, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. U t sk: t s sednare hemställan.
Ehuru jag icke vidare vill väcka något förslag i detta ämne, som tycks så litet intressera R. o. Ad., kan jag dock icke underlåta att yttra några ord äfven i anledning af denna sednare punkt af Utsk:ts Utlåt.
Den af mig föreslagna tidningen har icke något annat ändamål, än att, genom den inkomst den skulle inbringa, minska kostnaden för tryckningen af prot:ts tryckning.
Hvad jag hufvudsakligen afsåg, var att yttranderna skulle genast uppsättas och öfverlemnas till tryckning, hvarvid ett korrekturark skulle blifva tillgängligt åtminstone för talarne sjelfve till lättnad vid justeringen, och såsom ledning för tidningsreferater.
Det af Utsk:t anförda motivet för dess afstyrkande, nemi. att instruktionen lör RiddarhusDirektionen skulle lägga hinder i vägen för bifall till mitt förslag, är tydligen endast de obotfärdigas förhinder; ty ingenting hade val varit enklare för Utsk:t, om det haft någon benägenhet att bifalla mitt förslag, än att tillstyrka en förändring i den åberopade §:n af ofvannämnda gamla instruktion, som förbjuder Riddarh.-Sekret. att visa ett ojusteradt prot., då likväl de deri upptagne yttrandena, vid dess afgifvande, åhörts af kanske flere hundra ledamöter af Ståndet och ett par hundra personer på läktaren.
Vidare har man sagt, att mitt förslag skulle möta hinder af innehållet i 58 §:n R.
Om man med någon uppmärksamhet läser denna §, finner man dock lätt, att meningen häri är, att ett prot. måste undergå justering, innan det kan godkännas, och någon förändring häruti har jag ingalunda föreslagit.
Som jag redan nämnt, vill jag icke begära propos. på det af mig framställda förslaget, som Utsk:t afstyrkt.
Oxenstjerna, Axel; Jag vill med några ord söka försvara Riddarh.-Utsk:ts uppfattning af det hinder för antagande af Frih.
Raabs förslag, som ligger i innehållet af ifrågav:de 58 § i R.
O. Då, enl. denna §, en talares uttryck och äfven deliberationer vid justeringen af profit kunna uteslutas, böra 138 Den 22 November. väl icke genom Ståndets egen försorg dylika yttranden före justeringen genom tryck offentliggöras.
Det är sannt, att man vid tolkningen af en grundlag endast bör fästa sig vid ordalydelsen och icke vid andemeningen; men då den sednare ligger i öppen dag, kan man väl icke förbise den, utan måste, såsom här skett, äfven taga den i betraktande.
Jag är tacksam för Ordförandens i Riddarh.- Utsk:t förklaring, att 58 §:n R.
O. visserligen icke lade hinder i vägen för bifall till mitt förslag, »om den skulle förstås efter ordalydelsen»; men att det var andan deraf, d. v. s. den supposition om dess andemening, som Utsk:t hade, hvilken antogs af Utsk:t såsom ett motiv till afslaget.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder icke afgifvits något bestämdt yrkande, gjordes propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och besvarades med ja. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 12 på dagen.
Onsdagen den 22 November 1865.
Justerades 6 prot.-utdr. för den 18 dennes och prot:t för den 31 sisth Oktober.
Upplästes ett af Gr. Kalling, Garl, inlemnadt mern. af följande lydelse:
Hos Hr Gr. o. Landtm, får jag vördsamt anmäla, det jag, hindrad att bevista Riksdagen, annat än korta mellantider, icke kan emottaga förtroendet att vara Ränkman; hvarföre jag vördsamt anhåller det nytt Yal till ledamot i mitt ställe måtte tillåtas.
Den 22 November. 139 Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. medgåfve, att Gr.
Kalling finge, med bibehållande af sin riksdagsmannarätt, afsäga sig uppdraget att vara Bänkman.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att sedan från Konst.- Utsk:ts Ordförande ankommit underrättelse, att, derest oförutsedda hinder ej inträffade, Utskd.s Mern. med K.
Mits från sista Riksdagen hvilande förslag till ny R.
F. skulle till bordläggning hos Riks-Stånden inkomma nästa Lördag den 25 dennes, Talmännen vid hållet sammanträde öfverenskomma, att, under förutsättning att Memit komme att i alla Riks-Stånden två gånger bordläggas, vid dess 2:dra bordläggning föreslå de resp.
Stånden att företaga förslaget till afgörande i de plena, som för sådant ändamål komme att hållas Måndagen den 4 nästkommande December.
Anmäldes och bordlädes Stats-Utskits Memir: N:o 3, med den till Rikets nu församlade Ständer af Fullmige i Riksgälds-kontoret afgifna berättelse; N:o 4, ang.
Riksdagskostnadernas bestridande af Riksgäldskontoret; N:o 5, ang. godtgörande af Hr Landtmis och Hrr Talmäns Riksdagskostnader; och N:o 6, ang. förskott å aflöningen för den hos Riks-Stånden och Utskotten anställda betjening.
Anmäldes och inbeledsagades Hr Stats-Rådet Carl Magnus Thulstrup, som öfverlemnade nedannämnde K.
St:r, nemi.: l:o ang. med Frankrike afslutade Handels- och Sjöfartstraktater; 2:o ang. förslag till förnyad Förordn. ang. jords eller lägenhets afstående för allmänt behof; 3:o om antagande af en författn. ang. arfsrätt för oäkta barn; 4:o ang. förändrad grund för uttaxering af Landstingsmedél; 5:o ang. förändring i gällande bestämmelser om godtgöran det af kostnader vid laga skifte å boställe; (5:0 äng. förändring i grunderna för Bevärings-inrättningen samt om bildande af en Landtstorm; 7:o ang. grunderna för Infanteriets och Kavalleriets organisation; om rättighet för den indelta soldaten eller ryttaren till tidigare afsked; samt om arméens vapenöfningar och underofficers-bildningen; - 140 Den 23 November. 8:0 ang. berättigande för Landshöfdingen i Skaraborgs län, f. d. Stats-Rådet rn. m. Jonas Waern, att vid afskedstagande! erhålla pension å Allm.
Indragnings-staten; 9:o i fråga om afstående åt Båtsmans-enkan M. Ch.
Säf af ett efter bennes afl. man Kronan tillfallet dana-arf; och 10:o ang. nedsättning i bevillningen för rese-agenter; äfvensom K.
St:r ang.
Styrelsens för Allm.
Hvpotheks-Banken underd. ansökning om kreditivrätt i R.
St:rs Bank för Allm. Hypotheks-Banken.
Sedan Hr Stats-Rådet utbeledsagats, föredrogos och bordlädes samtlige K.
Proposme och den K.
Skrifvelsen. R. 0.
Ad. åtskiljdes kl. § 2 e. m.
Justerades profit för den 1 dennes.
Föredrogs och remitterades till Bevilln.-Utskrt I{.
M:ts den 22 dennes bordlagde Nåd.
St:r, ang. med Frankrike afslutade Handels- och Sjöfarts-traktater.
M:ts den 22 dennes på bordet lagde Nåd.
Sfir med förslag till förnyad förordn. ang. jords eller lägenhets afstående för allmänt behof, blef denna K.
Propos. remitterad till Lag-Utsk:t.
St:r ang. förändrad grund för uttaxering af Landstingsmedel.
Hr von Koch, Nils Samuel: J)e af R. 0. Ad:s ledamöter, hvilka bevistade 1859—60 års Riksdag, torde påminna Den 25 November. 141 sig, att den §, hvari ändring nu är af K.
M. ifrågasatt, och sorn angår Landstingens beskattningsrätt, tillkom genom de 3 andra Ståndens beslut, att detta beslut äfven af dem utaf R. o. Ad:s medlemmar, som varmast intresserade sig för Landstings-institutionens tillvägabringande, ansågs så ytterst farligt, att de voro färdiga öfvergifva eller uppskjuta hela saken, samt att från alla sidor af Riddarhuset den mening då yttrades, att frågan om beskattningsrätt icke kunde anses vara af ekonomisk beskaffenhet och således icke borde genom 3 Stånds beslut afgöras.
Sådan blef dock utgången.
De tre Ståndens mening anmäldes hos K. M. såsom R.
St:rs beslut, och 47 §:n i förordn. om landsting erhöll sin nuv:de lydelse. R. o. Ad:s prot. för den 11 och 23 Oktober 1860 (pag.
193 och 324, tom XI) innefattar en utredning i ämnet, deraf jag anhåller, att vederbörande Utsk. täcktes taga del.
Under förutsättning att så sker, behöfver jag icke f. n. vidlyftigt motivera hvad jag nu kommer att tillstyrka, nemligen: l:o bifall till I\.
M:ts nu framställda förslag om uteslutande af sista punkten i Usta mom. af 47 §:n; 2:o att grunden för fördelningen af landstingsskatt emellan stads- och landskommunerna deremot, såsom nu, fortfarande blifver hvardera kommunens hela bevillning till staten enligt 2:dra Art.
Revilln.-Stadgan; 3:o att likväl inom landt-kommunerna medgifves, det den andel i Landstings-skatten, som drabbar hvar kommun, uttaxeras efter den numera för dem genom förordmn den 15 September 1863 bestämda nya grund; 4:o att hela 3:dje mom:t af 47 §:n uteslutes från densamma, men i stället på lämpligt ställe, t. ex. i 40 §:n, införes det stadgande, att för beviljande af hvarje nytt anslag, påläggande af afgift, eller upptagande af lån, för längre eller kortare tid erfordras att jpdelar af de afgifna rösterna om beslutet sig förenat; och 5:o att i öfverensstämmelse härmed, samt i nära likhet med hvad R. o. Ad. den 23 Oktober 1860 för sin del beslutade, nedanstående lydelse gifves åt 47 §.
l:sta mom.
»I fråga stadgadt är.
1 de fall — — — beslutade fördelas emellan lands- och stads-kommunerna i länet, i förhållande till summan af den bevillning, enligt 2:dra Art.
Bevilln.-Stadgan, som näst föregående år från hvarje kommun utgått till staten.
Den på hvar kommun sig sålunda belöpande andel, uttaxeras efter samma grund som för kommunal-utskylder i allmänhet är eller blifver stadgad.»
Motiver:
Till 1 punkten.
Olägenheterna och vådorna deraf, att
Landstingen tillåtas inventera nya grunder för beskattning, synas påtagli - 142 Den 25 November. ga, då följderna deraf kunna blifva ändlöst tvistande, jemte orättvisor mot vissa trakter och delar af länet eller vissa yrkens idkare, hvilka icke kunna värja sig.
Dessutom, om R.
St:r verkligen ega, att å någon annan myndighet öfverlåta »Svenska folkets urgamla rätt att sig beskatta,» hvilken enligt 57 §:n R.
F. bör »utöfvas af R.
St:r allena vid allmän Riksdag», så torde väl åtminstone den försigtighet böra iakttagas vid sådan äfventyrlig öfverlåtelse, att icke föråldrade eller nya beskattningsmethoder, t. ex. accis, landttullar eller progressiv förmögenhets-afgift, endera dagen blifver införd i någon af våra provinser.
Till punkten 2.
En af de största svårigheterna vid Landstingens bildande var, att träffa öfverenskommelse ang. fördelningen af Landstingsskatt emellan lands- och stads-kommunerna.
För denna fördelning torde väl knappt någon billigare grund än den n. v., nemi. beloppen af hvar kommuns bevillning till staten enligt 2:dra Art., kunna utfinnas.
Enligt det nådiga förslaget, skulle dels denna grund rubbas, dels inom stadskommun annan grund följas för uttaxering af Landstings-skatt än af annan kommnnal-skatt.
Detta torde väl vara förnämsta anledningen till det motstånd, förslaget redan mött, då det endast af 16 Landsting är tillstyrkt.
Om egare af jordbruks-fastighet nu medgifva, att äfven till Landstings-skatt bidraga dubbelt emot öfriga innevånare inom deras egen kommun, så lära de dock väl knappast vilja åtaga sig ökade kommunal-afgifter för andra kommuner.
Städerne hafva ej heller, mig veterligen, klagat öfver nuvarande fördelningsgrund.
Deremot voro de, och, enl. min tanka, rätteligen rädda för att, när man lemnade Landstingen beskattningsrätt, denne skulle komma att begagnas för företag, deraf städerna hade intet eller ringa gagn, helst städernas Landstingsmän på de flesta ställen utgjorde ett ringa fåtal.
Det var val egentligen för att lugna farhågorna i detta hänseende, som man i 47:de §:n införde dels ofvannämnde tillåtelse för Landsting, att, »med afseende på ett ifrågastäldt företags beskaffenhet, särskildt bestämma grunden för uttaxering af de medel, som för dess utförande erfordras,» dels införde 3:dje mom. i 47:de §:n, enligt hvilket landsbygden, städerna eller en eller flera bland dem må befrias från bidrag, eller med bidrag i jemförelsevis mindre mån betungas.
Någon trygghet har emedlertid icke medelst dessa i andra afseenden olämpliga föreskrifter blifvit lemnad städerna mot majoritets-förtryck.
Enkel röstpluralitet kan nemi. bestämma både äng. beskattningsgrunden och ang. viss eller vissa städers eller landsbygders betungande med Landstings-skatt, Då tillfälle nu är lemnadt att vinna nödig rättelse, tror jag för min del enklaste och mest betryggande utvägen vara, att, jemte det Landstingen fråntagas nyssnämnda godtyckliga och farliga rätt, i afseende å särskilda skattegrunder och skattebefrielse för viss läns-del, det stadgande meddelades, som i 4:de punkten omnämnes, att g:delars (om icke J:delars) Den 25 November.
143 majoritet erfordras för alla nya anslag, afgifter eller lån.
Sådane företag, deraf endast vissa kommuner hafva nytta, böra lemnäs till dessa smärre kommuner att ordna.
Landstingets verksamhet bör åtminstone tills vidare inskränkas i afseende å skatter och lån till föremål, om hvars nytta öfvertygelsen är någorlunda allmän.
Deremot föreställer jag mig, att det vore särdeles gagnande i vårt vidsträckta och olikartade land, om Landstingen finge oinskränkt diskussions- och petitions-frihet äfven i de allmänna frågor, som jemlikt 87:de och 89:de §§:ne R.
F. böra behandlas.
Till 3:dje punkten.
Medgifvandet har skett i afseende å de drygare afgifterna inom kommunen.
Samma skäl synas tala för fördelning af Landstings-skatt efter samma grund.
Stadgandet blir enkelt och kan tillämpas äfven i Stora Kopparbergs län.
Till 4:de och 5:te punkterna.
Härtill äro motiverna antydda här ofvan och i R. o. Ad:s ofvan åberopade prot:r.
Slutligen och ehuru detta ärende förut blifvit behandladt i Ekon.-Utsk:t båda de sista Riksdagarne, då åtskilliga rent ekonomiska frågor dermed sammanhängde, hemställer jag, om icke, enär nu egentligen fråga är om beskattning eller, hvad än vigtigare är, upplåtelse af R.
St:rs beskattningsrätt, detta ärende, med hvilket icke något annat sammanhänger, bör, likasom t. ex. frågan om kurhus-afgiften, behandlas af Revilln.-Utsk:t, hvarigenom äfven, derest olika meningar yppas mellan Riks-St:n, dessa lättare och säkrare i grundlagsenlig ordning förmedlas.
Då den be skattningsrätt, som genom kommunal-lagarne blifvit kommunerna och Landstingen tillerkänd, i den utsträckning, den erhållit, icke kan betraktas annorlunda, än som en öfverlåtelse af den beskattningsrätt, som R.
St:r eldigt Grundlagen sjelfve utöfva, får jag förena mig med Hr von Koch i anhållan om, att den K.
Proposm måtte remitteras till Bevilln.-Utsk:t, som det i första hand tillkommer att behandla sådane ärender.
1 öfrigt måste jag på det högsta tillstyrka, icke blott att, i öfverensstämmelse med den K. Proposm, Landstingens rätt att antaga hvilka bevillningsgrunder som helst, måtte upphöra, utan att hela det sista mom:t i 47:de §:n af K.
Förordnm om Landsting, såsom obehöfligt och ledande till missförstånd och orättvisor, måtte utgå ur författningen.
Med Hr von Koch instämmer jag äfven deri, att en större pluralitet borde fordras för besluts fattande i vissa underställningsfrågor, än som enligt Landstings-lagen är antagen.
Högst lyckligt vore det derjemte, om sjelfva föremålen för Landstings beskattningsrätt kunde erhålla en bestämning och begränsning, som nu saknas och sedan, under lagens tillämpning, gilvit anledning till uppkomsten, i denna för hela landet så vigtiga fråga, af ganska skiljaktiga meningar.
Emot flet gjorda yrkandet att denna Propos. måtte remitteras till Bevilln.-Utsk:t, får jag invända, att hvarje fråga rörande Kommunal-författmne hittills blifvit behandlad af Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t, och att således konseqvensen synes mig fordra att samma Utsk. nu får handlägga ifrågv:de Nåd.
Denna angår endast sättet för beskattning inom kommunen, och Bevilln.-Utsk:t har väl endast att sysselsätta sig med beskattningsfrågor, som angå landet i dess helhet.