Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Danielsson: alt enär den Hushållningssällskaperne tillkommande 1 utaf omförmälde afgifter ulan tvifvel varit afsedd till be främjande af jordbruket och näringarnes förkofran, men detta ändamål högvt olika vunnits inom de särskilda länen, emedan Hushällnings-sällskapernes berörde inkomster varit större i det ena länet än i det andra, ultin alt derföre hafva slätt i proportionerlig! föihållande till folkmängden eller åkerbrukets utsträckning inom länen; det måtte Rikets Ständer besluta: alt ifrågavarande i af minuthandels-och ulskänknings-afgiflcrna skall emellan länens samtlige Hushållnings-sällskaper fördelas i förhållande till länens folkmängd vid slutet af sednasle qvinqvennium.
Utskottet har emellertid funnit lämpligast att, tili undvikande af vidlyftiga omgångar och räkenskaper, som skulle blifva en följd af motionärens förslag, utan att motsvarande nytta dermed vunnes, bibehålla nuvarande lörsta moment i § 23 (24) oförändradi, och tillstyrker derföre, att Herr Danielssons motion må lemnäs utan afseende.
2:0 vid andra momentet, af Herr Nordenfelt. E. IL., sorn anfört: att det uti andra momentet af § 23 i författningen befintliga stadgande, att af minuthandels- och utskänknings-afgifter, som i stad inflvta, tillfalla f staden, uppenbarligen tillkommit genom Kongl. Majlis och Rikets Ständers behjertande af åtskilliga förhållanden, såsom alt bland städernas sammanhopade befolkning alltid nppkomme ett . stort behof af medel till bestridande af fattigvård, helsovård, skolors uppehållande med flera kommunala ändamål, hvilket behof tillinge i samma mån förtäringen af spirituösa drycker pä stället ökades, emedan deraf följde fattigdom och sjuklighet samt andra. olägenheter af mångartade slag; men alt samma förhållande, läst i högre grad, egde unn med de stora köpingärne, der befolkningen och de kommunala utgifterna stundom vore större, än i flera af städerna, men förmögenheten äler vida mindre.
Med anledning häraf har motionären föreslagit, att köping med 500 invånare eller derutöfver mätte, lika med hvad beträffande städerna vore stadgadt, få tillgodonjuta £ utaf afgifterna som inflyta lör minuthandel med och utskänkning af bränvin inom köpingen ; af Herr Ehrenborg, Bichard, hvilken, under förmälan, hurusom lian förgäfves sökt utröna anledningen till och syftemålet med den olika bestämmelse, som uti detta moment förekomme beträffande fördelningen af minuthandels- och utskänknings-afgifterna från städerna och från landel, men desto bättre varit i tillfälle att se frukterna deraf, eller att släderne, direkt intresserade för stegrandet utaf' afgifterna till högsta möjliga belopp, begagnat alla upptänkbara utvägar för att till fyllande af sin fattigkassa, aflönande al sina tjenstemän m. m. uppmuntra superiet och öka krogarnes antal till stor skada och förderf för de landlförsamlingar, som vore i den ledsamma ställning, att de hafva en småstad i sin närhet, samt att bränvinskonsumtionen obe - Santmans.
Best;- och Elton-Utsk.
Bet. J\;o 4.
13 stridligen vore den rot, hvarpå fattigvården vexte, yrkat: att de 4 af minuthandels-och ulskänknings-algiflerne, som återstodo sedan länets hushållnings-sällskap hekommil sin andel uti berörde afgifter, måtte äfven från städerne aflemna® i landtränieriet för att tillsammans med dem från landtsocknarne fördelas på länets samtlige såväl stads- som landsförsamlingar, i förhållande till hvardera® folkmängd, och till fattigvården användas; af Herr Prosten Melén, med hvilken Kontrakts-prostarne Lindgren och Emannelsson samt Doklorerne Nordlander och Sandberg instämt, alt af de afgilter, sorn inflyta i stad för minuthandel med bränvin och ä landel för bränvinsförsäljning i allmänhet, skola aflemnas i landtränieriet, samt sedermera genom Konungens Befallningshafvande fördelas på länets samtlige socknar i stad och på landel i förhållande till hvardera socknens folkmängd; tili stöd för hvilket förslag hufvudsakligen anlörts: alt erfarenheten gåfve vid handen hurusom städerna, dit bräminshandeln allt mer och mer droge sig, vore allt för mycket gynnade af den nu gällande lagstiftningen, samt alt det mestadels vore landsbygdens innevånare, som gjorde uppköp af bränvin bos minuthandlarne i städerne, och att landet således hade billiga anspråk på alt med städerna fä dela inkomsterna af minuterings-ställena ; af Riksdagsfullmäktige!!
Per Erik Andersson från Westmanlands
Ian, hvilken på grund af hufvudsakligen enahanda skäl, som blifvit anförda af Herr Prosten Melén, yrkat samma förändring i föreskrillerne beträffande oltanämnde algillers fördelning, som Herr Ehrenborgs motion innefattar; samt al Riksdagsfullmäktige!!
Enslof .Ionsson från Kalmar län, som yrkat, dels att köping med 5(10 innevånare eller derutöfver mätte lika med stad lå uppbära och använda de afgilter, som för minuthandel med och utskänkning af bränvin i köpingen inflyta, men derjemte få sig ålagdl att sjelfve bekosta fattigvården, folkundervisningen och polis inom köpingen, samt dels alt socknarne å landet måtte tillerkännas livar lör sig uteslutande räll till afgifterne för sådan bränvinsbandel inom socknen, likväl med afdrag af den jr, som borde tillfalla länets hushållnings-sällskap.
Och har al Gustaf Jonsson, till stöd för desse förslag, blifvit anfördi: att köpingarnes befolkning i flera alseendcn tyngde båldt pä de socknar, der köpingar vöre belägne, och serdeles i afseende på fattigvården, emedan de ladiges antal inom köpingen oftast vore oproportionerligt större än i öfriga delar af socknen; samt att då bränvinsförsäljnings-lagens stadgande, alt 4 af den afgift, sorn inllöle för minutering och utskänkning al bränvin på landet, skulle fördelas på alla socknarne inom länet, i förhållande lill folkmängden, förutsatte att bränvins-minulering och utskänkning idkades inom hvarje socken, men denna förutsättning vore oriktig, enär i många socknar något sådant försäljningsställe icke funnes, och ingenting vöre billigare än att hvarje socken, som sjelf' finge vidkännas följderna af superiet ibland dess befolkning, egde uppbära inkomsten af försäljningsställena inom socknen, sä borde lagstiftningen härefter lämpas.
Hvad först beli ädur Herr Ehrenborgs, Herr Prosten Meleus och Riksdagslullmäktigen Per Erik Anderssons motioner, så inhemlas af del för bränvins-lagstiltningens behandling vid sisla Riksdag tillsatte Serskilda Utskotts utlåtande i förevarande ämne, att den nu befintliga skiljaktigheten i föreskrifterna beträffande de afgilter, som inflyta för bränvinsminulering och utskänkning i stad, och deni, som frän socknarne ä landet ingå, är grundad på den olika ställning, hvaruti städernas styrelse och förvaltning befinner sig emot landtkommunernas samt den vana och häfdvunna rätt, som städerna hafva, att hvar för sig omedelbart draga inkomsterna al starka dryckers försäljning.
Att den af hemälde motionärer förordade fördelning af dessa afgifter skulle stödja sig pä en mera rättvis grund, har, enligt Utskottets åsigt, icke blifvit ådagalagdt.
Ty lika litet, som tillvitelsen emot städerna, att inom sig, till kringliggande landsbygds 14 Snmmans. Beotlin.-, Lag- samt Allm. Besa.- och Ekon.-Etsk. Bet.
N:o 4. förderf, hafva sökt uppmuntra superiet och öka krogarnes antal, lörtjenar afseende, lika litet lärer den omständighet, att landsbygdens innevånare mestadels Ivila sina behof al spritdrycker från städerna, utgöra en hillig anledning att tillerkänna socknarne å landet rättighet att med städerna dela inkomsterna af minuthandels- och ulskänkningsslällena i städerna.
I motsatt läll skulle landt-kommunerna, af samma skäl, hafva anspråk pä andel i åtskilliga andre algi Iler, som för borgerlig näring och rörelse i stad erläggas till staden.
Dessutom insattes J, af minulerings- och ulskänknings-afgifterna, så från stad, som från landet, i landlränleriet för Hushällnings-sällskapets räkning, och denna t kommer väl egentligen landet till godo
Det torde ej heller böra löreskrifvas, att ofta omförmälde afgifter skola uteslutande användas (ill fattigvården.
Kommunerna äro hvar för sig otvifvelaktig! bäst i tillfälle att pröfva till hvad ändamål medlen bellö Ivas.
På nu anförde skäl tillstyrker lilskotlet, att Herr Ehrenborgs, Herr Prosten Meleus och Per Erik
Anderssons ifrågavarande motioner måtte lemnäs utan afseende.
Vidkommande äter Herr !\ ord en fetts och Riksdagsfullmäktige!!
Guslaf Jonssons förslag, att köping med minst 500 innevånare måtte tillerkännas rättighet alt odelade fä tillgodonjuta $ af de afgifter, som inflyta för minuthandel med och utskänkning af bränvin inom köpingen, är Utskottet, som ansett det icke tillkomma sig alt till pröfning upptaga Gustaf Jonssons i sammanhang dermed framställda yrkande, att sådan köping skulle sjelf bekosta fattigvård, folkundervisning och polis inom köpingen, af den mening, alt nu gällande försäljningslags stadgande i förberörde afseende bör bibehållas.
Om motionärernes förslag bi (olles, kunde det hända, alt socknen finge lika med köpingen, och kanske ännu mer, vidkännas olägenheterna af bränvinsförsäljningsslällena, men icke dela afgiflerna frän dessa sednare.
Och hemställer Utskottet derföre, att sist omförmälde förslag icke heller mätte af Rikets Ständer bilällas.
Då slutligen ett stadgande i den syftning.
Riksdagsfullmäktige!!
Gustaf Jonssons andra förslag innefattar, eller att hvarje församling skulle komma i åtnjutande af afgiflerna för derstädes idkad bränvinslÖrsäljning, sannolikt skulle på betänkligt sätt motarbeta eli af ändamålen med nu gällande lagstiftning, nemligen alt göra bränvinsförsäljningsslällena på landet sä fåtaliga, som möjligt, finner Utskottet sig böra afstyrka bifall till nämnde förslag. 3:o.
Vid tredje momentet, af Herr Grefve Taube, fl. E., som föreslagit: ali enär med gällande lagstiftnings andemening öfverensstämmande vore, att afgilterna för minuthandel med och utskänkning af bränvin i Slockholm skulle användas till bestridande af kommunala utgifter, eller med andra ord sådana utgifter, som drabbade alla stadens innevånare, men della icke blifvit iakttaget, utan medlen uteslutande tagits i anspråk af stadens
Drätsel kommission, det mätte föreskrift meddelas att berörde afgifter skola tillfalla Stadsnämdens kassa till förminskande af de afgifter, hvilka böra ä stadens samtlige innevånare för kommunala ändamål uttaxeras, med skyldighet likväl för samma kassa ali qvartaliter till
Drätsel-kommissionen inbetala del belopp, som motsvarade hvad Drätsel-kommissionen eller annan Borgerskapets enskddta förvaltning, i medeltal, under de före den 1 Oktober 1S55 sednast förflutna fern åren, uppburit af krokarne och d istil lerings-bolage!.
Utskottet har icke varit i tillfälle att ingå i någon undersökning om det med författningens mening mer eller mindre öfverensstämmande säll, In ar på ifrågavarande, Stockholms stad medgiliia, inkomst må hafva blifvit för Stadens behof användt; och Utskottet belviflar jemväl, att frågan derom lämpligen må göras till föremål för Rikets Stän - Santmans. Bevilln.-, Lag- samt Alim.
Besvärs- och Ekon.-Utsi'.
Bet. N:o 4. 15 ders pröfning.
Utan alt ingripa i de särskilda orternas kommunalförvaltning, hvilken i samma män den är ändamålsenligt ordnad, otvifvelaktig! bäst är i tillfälle att bedomina huru kommunens inkomster böra fördelas, torde Rikets Ständer icke kunna ingå i några närmare helämmelser om och med hvilket belopp en kommunen medgifven inkomst må användas för det ena eller andra behofvel, eller förvaltas af den ena eller andra delegationen af kommunal-slyrelsen, Eli sådant detaljerad! bestämmande från Statsmakternas sida, måste alltid förlamande inverka på kommunalandans utveckling, hvilken man eljest på visserligen goda grunder anser af synnerlig vigt alt lifva.
Utskottet hemställer således, att Herr Grefve Taubes omförmälda motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § 24. (25).
Förändringar i denna § hafva blifvit löreslagne af Herr Lektor Sondén, sorn yrkat, att bränviusförsäljning icke mätte få ske vid någotdera af de uli §:n omförmälde tillfällen; samt af Riksdagsfullmäktige!! J. Smedberg från Elfsborgs län, hvilken, lör den händelse all bans förut omförmälda motion om upphörande af den gästgifvare på landet medgifna utskänkningsrält icke bi iolles, föreslagit, alt det uti § 24 af gällande författning befintliga förbud emot minuthandel med eller utskänkning af bränvin vid de i §:n uppräknade förrättningar mål le förklaras ega tillämpning för bela den eller de dagar, på ii vil ka förrätlningarne höllos, ehvad desse slutades tidigt eller sent på dagen.
Uli Lektor Sondéns motion hafva Doklorerne Nordlundar och Sundberg samt Prosten Melander iöstämt, den sistnämnde med tillägg derjemte, alt det förbud, motionen åsyftade, måtte utsträckas äfven lill bränvinsförsäljning vid torgdagar å landet.
Dessutom har Utskottet vid denna § till pröfning torehäll tvä inom Bonde-ståndet väckta motioner af Riksdagsfullmäktige Gustaf Johansson frän Kronobergs län och O Lagergren från Gottlands län, deri föreslagits, af den förstnämnde att minuteririgs- eller ulskänkningsställe icke mätte fä linnas på { mils afstånd från kyrka och tingsställe, samt af Lagergren, att, derest hans förslag om indragning af alla krogar å landet, öfver hvilken motion Utskottet redan yttrat sig, icke kunde vinna bifall, åtminstone mätte stadgas alt afslåndet emellan tingsställe och ulskänkningsställe skulle vara minst £ mil.
Såsom skäl för dessa förslag har hufvudsakligen blifvit anfördt: alt den mindre bränvinshandeln vid folk-sammankomster oftast vållade olägenheter af mångfaldig och betänkt g art.
De i § 24 af författningen befintliga förhud hade också verkat mycket godt, men icke sällan blifvit af den mindre samvetsgranne näringsidkaren kringgångne, till följd af lagbudets ofullständighet.
Då kändt är, att de liesta och anslötligaste företeelser af dryckenskapslasten visa sig vid större folksamlingar, der icke blott exemplet allt för mycket förleder, utan äfven följderna isynnerhet väcka förargelse och föranleda lill kif och brott, samt tillgäng på bränvin för allmänheten lärer lika litet vara af behofvet påkallad vid det ena, som vid det andra af de i 8 24 omförmälda tillfällen, har Utskottet trott, att lagstiftningen bör vara serdeles omtänksam alt förhindra försäljning af spritdrycker vid dylika eller likartade sammankomster, eller i deras närhet.
På nu anlörda skäl hemställer Utskottet att § 24 (25) mätte erhålla den förändrade lydelse, bilagde förslag utvisar. 16 Summans. Bevilln.-, Lag- samt Allm.
N:o 4. § 23 (26).
Under förmälan hurusom det uti denna § befintliga förbud all på apothek i minut försälja, ulskänka eller annorledes till förtäring på stället utdela bränvin, otvifvelaktig! afsåge att förekomma apolhekens förvandlande til! minuterings- eller utskänkningsställen, der bränvin, utan försälj nmgs-afgi It, föryttrades och för den suplyslne vore lätt åtkomligt, men erfarenheten gålve vid handen, att en ganska vidsträckt minuleringsrörelse på apothek ansvarsfull både kunde utöfvas och verkligen blifvit bedrifven under skydd af apotheks-privilegierna och medicinal-förfättningarne, deri apothekare förpligtades att åt allmänheten tillhandahålla sprit, hvilken åter lätteligen genom utspädning med valten af köparen förvandlades tili bränvin, samt att detta förhållande verkade desto skadligare, som apotheket! alltid vore tillgänglige, har Herr Lektor Sotntén i sin förutnämnda motion yrkat, alt på apothek bränvin eller sprit icke rnå få i minut annorledes försäljas, än antingen efter läkares recept, eller för tekniska behof åt den, som med bevis frän handlverks-förening, om han hat sitt hemvist i stad, och från socken-nämd, om han är å landet boende, styrker sig idka sådant yrke, hvarvid sprit måste användas.
Med anledning häraf, och dä Utskottet har sig bekant, att sådana missbruk, sorn Herr Lektor Sondén omförmäll, verkligen egt ruin, utan att domare ansett sig kunna ådöma ansvar för desamma, tillstyrker Utskottet, det mätte eli stadgande i förutnämnde syftning i § 25 (26) införas och §:n jemväl för öfrigt erhålla den lydelse, förslaget innefattar. § 26 (27).
Förändringar i denna § hafva blifvit föreslagne dels af Herr Ehrenborg, Bickard, som yrkal, att all utskänkning af bränvin under sön- och helgedag, sä i stad sorn på landel, måtte förbjudas, samt dels af Herr Lektor Sondén, hvilken ansett den gästgifvare å landet medgifna rättighet att under sådana dagar vid måltider åt resande ulskänka bränvin böra upphöra; hvilken sednare åsigt Prosten Metander samt Doklorerne Nordlander och Smidberg bit rädt.
Till stöd för förslagen hafva vis erligen blifvit anförde ganska olika skäl, men molionärerne synas båda hafva utgått från den synpunkt, att lagstiftningen borde undanrödja tillfällen till dryckenskapslastens ulöfvande på sön- och helgedagar och derigenom jemväl befrämja sabbathens hällande i helgd; och som bränvinslörsäljningssläilenas tillstängande under sön- och helgedagar, då, just till följd af den ledighet från vanliga arbeten och sysselsättningar, som eger rum, spritdrycker vanligen till öfverflöd förtäras, skulle synnerligen befordra nykterhet och ett sedligare lefnadssätt på dessa dagar, än nu i allmänhet iaktlages, hai"
Utskottet trott sig böra tillstyrka bifall till Herr Ehrenborgs och Herr Lektor Sondéns omlöimälde motioner, hvarjemte redaktionen af § 26 (27) blifvit i öfverensstämmelse med denna åsigt förändrad; hemställande Utskottet, att denna ändring mätte vinna Rikets Ständers bifall. § 33 (34).
Herr C. F. Spångberg har uti sin motion föreslagit, det måtte orden ”renadt från finkelolja” i denna § utbytas mot orden ”renadt så, alt finkelolja deri till någon större Summans.
Bevil hl.-, Bag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utsfe.
Bal. N:o 4. 17 större grad ej förefinnes", samt derjemte stadgas, att, om tvist uppkomme angående öfverträdelse af §:n, det klandrade bränvinet skulle undersökas af dertill behörig embetsmyndighet och icke, såsom hitintills skett, af enskild person.
Varande af Herr Spangberg, till stöd för motionen, hufvudsakligen anfördt: att, enligt motionärens åsigt, med ifrågavarande lagsladgandes andemening icke vöre öfverensstämmande att bränvin, som vid minuthandel eller utskänkning afyllrades, skulle vara fullkomligt befriadt från finkelolja, utan hade afsiglen med samma stadgande endast varit att förhindra utminutering och utskänkning af bränvin, sådant del vanligen kotnme från tillverknings-stället.
Motionären föranleddes desto hellre till detta antagande, sorn finkeloljan hvarken vore för helsan menlig, om den icke i större mängd förekomma i bränvinet, eller kunde, på nu allmänt brukligt sätt alt rena bränvin, helt och hållet borttagas.
Och att, vid åtal för förbrytelse emot §:n, öfverlemna IVägan om bräuvincts beskaffenhet till enskild persons algörande, öfverensstämde lika litet mell god ordning, som det vore för den tilltalade tillräckligt betryggande.
Utskottet, som icke kan godkänna motionärens tolkning af ifrågavarande lagparagraf, utan anser paragrafen vara tydlig derutinnan, att på minuthandels- och ulskänknings-slälle endast sådant bränvin, som är fullkomligt renadt från finkelolja, må till salu hållas, finner det betänkligt antaga den af motionären föreslagna redaktionsförändring eller något annat stadgande i samma syftning, enär ett sådant sannolikt skulle föranleda till en mängd förvecklingar, allt efter de personers olika omdömen, som hade lill pligt att tillämpa lagbudet; och som icke heller någon skälig anledning förefinnes till antagande att de domstolar eller polis-myndigheter, hvilka kunna komma alt pröfva åtal för brott emot §:n, skola öfverlemna undersökningen af i beslag taget bränvin åt annan än tillräckligt sakkunnig och tillförlitlig person, tillstyrker Utskottet, alt Herr Spångbergs motion malte lemnäs ulan afseende.
Deremot har Utskottet, under förutsättning alt hvad Utskottet i sitt betänkande N:o 2 föreslagit rörande beräkning af bränvins styrka, vinner Rikets Ständers bifall, och då samma beräkningssält lärer böra införas i försäljningen, utbytt de i § 33 (34) förekommande orden "fe,m gradar” emot orden rft/ratiosax procent”; hvilken åtgärd torde al Rikets Ständer godkännas. 8 30 (40).
Under förmenande att, enligt hvad erfarenheten gåfve vid handen, de uti denna g stadgade straffbestämmelser visat sig vara otillräckliga att förekomma lönkrogars inrättande, har Riksdags-fullmäktigen Olof Larsson från Gefleborgs län föreslagit, att nu befintliga straffbestämmelse af böter för tredje resan lönkrögeri måtte utbytas emot enkelt fängelse från och med 6 veckor till och med 3 månader, samt ansvaret lör fjerde resan skärpas till sådant fängelse frän och med 6 månader lill och med 2 år.
Men som de uti gällande försäljningslag utsatta straffen äro väl afmätta efter de deri omtalade brottens art och beskaffenhet, samt, enligt de upplysningar,’ Utskottet vunnit, samma lag, i mån som den blifvit mer och mer tillämpad och känd, visat sig på ett tillfredsställande sätt motverka lönkrögeri, finner Utskottet sig böra afstyrka bifall till Olof Larssons motion. § 00 (61). l)å momenterna a, b, c och d i denna § innefatta tillfällighels-sladganden, som nu mera sakna tillämplighet, hafva dessa inom. blifvit ur förslaget till ny förordning uteslutne; och hemställer Utskottet, Bilt. till B.
Brot. 1856 & 1857. 5 Sami. 2 Afd. 4 Haft. 3 18 Santmans. Bevilln.-, Lag- sami Allm.
Besvärs- ock Ekon.-Ilisie.
N:o 4. att §:n måne erhålla elen förändrade lydelse i öfrigt, sorn förslaget innefattar. / Reservationer: l:o af Grefve af Ugglas.
Ludvig: "Öfverensstämmande med Utskottet uli den åsigt, som legat till grund för dess beslut att tillstyrka Rikets Ständer att förbud stadga emot all försäljning af bränvin ä sön- eller helgedag, fruktar jag dork, att handhafvandet af ett dylikt stadgande mångenstädes skulle möta stora. — om ej oöfvervinnerliga, — af särskilda förhållanden och af inrotad vana uppkommande svårigheter, och att derföre, derest denna min farhåga skulle anses grundad, Rikets Ständer, varsamma att icke genom en förhastad eller oklok lagstiftning locka lill lag-öfverträdelser,och—del betänkli gaste af allt uli ett samhälle — till ringaktande af lag, skola förkasta det förslag, Utskottet uti denna del framställt.
Då likväl under öfverläggningarne inom Utskottet visat sig, att man uti åtskilliga städer lifligt önskar att kunna pä sön- och helgedagar förhindra ett utsväfvande krogh!', och dä onekligt är, att ett sådant mål, der del kati vinnas, är ett önskvärd!, anhåller jag att till Rikets Ständers ompröfvande fä framställa ett förmedlings-förslag, hvilket skulle medgifva de släder, som tilltro sig att så kunna lagstifta, rättighet att, oberoende af hinderliga förhållanden uti andra, införa en, sedlighet och skick bättre befrämjande ordning.
Enligt detta förmedlings-förslag, skulle ifrågavarande .26 § erhålla följande lydelse: l:a momentet, oförändrad!. 2:dra mom.
Under dessa dagar vare ock, så på land sorn uti stad, all utskänkning förbjuden, derest ej Konungens Befallningshafvande eller vederbörande Magistrat, på grund af särskilda omständigheter, undantag meddela. 3:dje mom.
Pröfvar Magistraten utskänkning under sön-och helgedag böra ega rum, bestämme dä hvilka timmar om dagen sådan må vara tilläten ; dock att under gudstjenst ulskänkningsslälle alltid skall vara tillstängd).” 2:o) af Friherre Wrede: "Nu gällande Kongl. Förordning, angående vilko ren för försäljning af bränvin och andra spirituosa, medgifver, på sätt 24 § utvisar, all vid stämmor, ting eller andra till folksamling föranledande förrättningar å landet bränvin får ulskänkas ät spisande gäster, under deras måltid och må, enligt 26 §, andersön- och helgedagar utskänkning i stad ega rum å de timmar, sorn af vederbörande myndighet bestämmas.
Utskottet har nu deremot, pä sätt 25 och 27 §§ i Betänkandet innehålla, föreslagit, alt utskänkning af spirituosa så väl ä sön- och helgedagar som de dagar, ofvannämnda förätlningar förekomma, skulle vara alldeles förbjuden och utskänkning ej eller tillåten ä ställe, beläget inom j mil från det, der sådan förrättning hålles.
När detta beslut i Utskottet fattades var jag icke närvarande, och får, för den oförmodade händelse att Rikets Ständer skulle vilja godkänna samina beslut, reservera mig emot 61 §, som bestämmer, att den af Utskottet föreslagna författning skulle träda i verksamhet från den dag, den blifvit kungjord.