Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta tror jag ofta vara förhållandet, men då det är en känd sak, att presten är till för församlingen, men ej församlingen för presten, så är det väl ej rätt att påtvinga en församling en åldrig och bräcklig prest, som den ej vill hafva och som ej är vid den ålder och de krafter, att han kan upfylla sitt ansvarsfulla kall såsom själasörjare.
Hvad för öfrigt Ekon.Utsk:ts betänk, beträffar, så skulle naturligtvis en i enlighet med detsamma utfärdad författn. endast hafva tillämpning för de fall, då andra än regala pastorat skola tillsättas, ty Konungen kan det ej enligt Utsk:ts Uti. vara förmenadt att utvälja den honom för godt synes.
En värd talare har vidare framställt den åsigten att en person med fnllmogen erfarenhet, utan afseende på åldern, skall kunna gagna mer än den i sina kraftigaste år varande unge mannen; att så mången gång kan vara förhållandet, medgifver jag gerna, men jag vädjar till en hvar af eder M. Hrr! huruvida en man vid 65 års ålder eller derutöfver i allmänhet kan antagas blifva för församlingen lika verksam och nyttig som den, hvilken redan vid yngre åren får sig vården om en församling anförtrodd.
Jag kan således ej finna att den af Ekon.
Utsk. nu föreslagna förändringen kan på något sätt anses blifva skadlig, utan tvertom gagnelig, just af den orsak, jag nyss nämnde, att församlingen ej bör vara till för presten, utan tvertom.
Det har äfven blifvit yttradt att det ej vore brådtom med besluts fattande i denna fråga, alldenstund flere förslag redan vid Riksdagens början blifvit väckte, rörande förändringar i prestemas befordringslagar; att så år förhållandet, känner jag äfven, men då dessa af - * Den i Januari. sågo förändringar i kyrkolagen och till största delen blifvit öfverlemnade till Sammans.
Lag- och Ekon.Utsk., så finner jag ej att något uppskof med behandlingen af denna fråga bör ega rum, till dess Utlåt, i dessa ämnen inkommit, enär de ej hafva ringaste sammanhang med hvarandra.
I anledning häraf tillstyrker jag bifall till Betänkandet.
Jag har begärt ordet förnämligast för att uplysa derom, att den siste värde talaren begått ett väsendtligt misstag, då han påstått att prester upföras på förslaget, endast med fåstadt afs:de på tjensteåren.
Det måste vara honom bekant, att pastoraterna äro indelade i 3 klasser; att i fråga om förslag till den första klassen beräknas inga tjenstår, att hvad den andra beträffar, hufvudsakligt afs:de fästes på skicklighet och meriter, samt att endast i afs:de på den 3:dje, till hvilken räknas de minsta pastorat, tjensteår tagas i beräknande.
Om nu en församling önskar till själasörjare en person, som, ehuru 65 år, anses skicklig att öfvertaga vården om dess kyrkliga angelägenheter, skulle de, enl. Utsk:ts Utlåt.
, hindras derifrån blott af den anledn. att prestmannen upnått dessa 6 5 år.
Blott och bart detta förekommer mig som ett så solklart och tillräckligt skäl för förslagets förkastande, att något vidare ej synes mig behöfva tilläggas, och då äfven härtill kommer, att flera motioner af mera omfattande art rörande presters befordran vid Riksdagens början blifvit väckta, tror jag att, vid dessas behandling, ett lämpligare tillfälle för utredande af denna punkt erbjuder sig.
Då nu en församling har rätt att, när den så för godt finner, kalla en 4:de prof-predikant, skulle det då vara den förmenadt att kalla den till embetet mest kompetente person, blott af den orsak, att han vore fyllda 65 år?
Vi veta äfven att mången gång personer vid den åldarn hafva mycken vigeur, och derpå kan jag lemna ett särdeles talande bevis.
Om Leksands pastorat blefve ledigt, så skulle församlingen sannolikt enhälligt välja en prestman, som, i händelse Utskrts nu förevar:de förslag antoges, ej skulle få något förslagsrum, derföre att han är öfver 65 år.
Jag kan dock försäkra att denna man ännu har så väl bibehållna kroppskrafter, att han ej skulle tveka att vid skridskoföre tillryggalägga ett par mil på skridsko ; och med kännedom om den mannens vigeur och egenskaper i öfrigt, skulle jag ej ett ögonblick tveka att välja honom till själasörjare.
Jag förenar mig med dem, som yrka afslag å Betänk.
Hr Tham :
Då jag sista gången begärde ordet, var det i anledning af Gr.
Taubes yttrande att Konsistorierna, vid förslags upråttande till Konsistoriella pastorat, endast taga tjensteåren i betraktande.
Sparre har redan förekommit mig och uplyst att detta alls icke är förhållandet, och jag vill endast tillägga såsom motbevis att, när jag upfördes å förslag till det pastorat, jag nu innehar, upfördes derå en person, som var ett års embetsman och tre dagar sedan han aflagt pastoral-examen.
Lika med fyra före gående talare får jag anhålla om afslag å Betänk.
Den -t Januari.
Hufvudsakliga skälet för afslag är, efter min tanka, att ålder i och för sig alldrig bor vara ett skäl för uphörande af rättigheter, som man förut njutit.
Obilligt, som det alltid skulle vara, blifver det ännu mera så i fråga om presterskapets befordran, då inom detta Stånd inga pensioner finnas och befordran eller transport således är enda utvägen att vinna en lyckligare ställning och en lugnare verksamhet, likasom att för efterlefvande bereda sorgfriare utkomst.
Det har blifvit yttradt att det ej skulle vara Ekon.Utskrts mening att vilja minska K.
M:ts rätt att bortgifva regala pastorater.
Utlåt, innehåller dock: »att Utsk:t tillstyrker R.
M. i underd. begära utfärdandet af sådan författning, enligt hvilken, utan inskränkning af deras rätt, hvilka ega att till predikoprofs afläggande eller till emottagande af ledig prestbefattning, kalla den de önska, prestman icke må efter 65 års ålder upträda såsom sökande till ledig prestbefattning.»
Det är visserligen sannt att innehafvare af jus patronatus kallar, utan afs:de på ålder, den prest han önskar; men då K.
M. ej kan utnämna någon utan att denne antingen till Konsistorium eller K.
M. ingifvit ansökning, och då ingen af öfver 6 5 års ålder skulle kunna inlemna sådan, lärer väl K.
M. ej komma i tillfälle att utnämna någon af denna ålder.
Jag anhåller fortfarande om afslag å Betänk:t.
En värd talare har sagt att jag begått ett be tydligt misstag, då jag sade, att alltid tjensteåren afgjorde förslagsrummet.
Det är möjligt att mitt yttrande blifvit så upfattadt, men jag får nämna, att jag menade, att detta förhållande blott egde rum vid upsättande af förslag till Konsistoriella pastorater af tredje klassen.
Det är åtminstone förhållandet inom det stift, jag bebor, att Konsistorium alltid upförer på förslag dem, som räkna flesta tjensteår.
Hvad en talare omnämnt, att, då han upfördes på förslag till ett pastorat, samtidigt med honom en person, som blott var tre dagars gammal prest, fick förslagsrum, förmodar jag att då söktes ett pastorat af första klassen.
Hvad tredje klassens pastorat vidkommer, så vidhåller jag hvad jag förut sagt, att dervid göres hufvudsakligast afseende på de flesta tjensteåren.
En värd talare har yttrat, att församlingen genom det nu ifrågavar:de stadgandet skulle inskränkas i sin rätt att kalla till 4:de profpredikant en person af öfver 65 års ålder; detta är dock icke fallet, ty Utsk:ts Utlåt, innehåller ju tydligen att de, hvilka ega att till predikoprofs afläggande eller mottagande af ledig prestbefattning kalla den de önska, ej kunna på något sätt inskränkas i denna sin rätt.
Således kan hvar och en inse att Utsk:t ej utgått från den åsigt att förminska församlingens rättigheter, utan tvertom endast sökt att i möjligaste måtto afhjelpa det mindre lyckliga förhållandet, som understundom eger rum, att nemi. öfveråriga px-ester efterträda hvarandra, hvilka ej kunna med samma kraft och ifver verka för församlingen i andligt hänseende, som de, hvilka vid yngre år tillträda denna vigtiga befattning.
Jag kan ej annat än yrka bifall till Utsk:ts Betänk. 10 Den i J» nuari.
Hr Estenberg, Ivari Kristian:
Då jag första gången genomläste Betänkt, kunde jag ej tro mina ögon.
Ja, jag anser den sista punkten vara så olyckligt i beslut fattad, att jag måste läsa om den, för att öfvertyga mig, att det verkligen blifvit så beslutadt i Ekon.Utsk:t, som Betänkt innehåller.
Dock blef jag något lugnare i min ifver och förskräckelse, når jag fick se namnen på reservanterne, hvilka, ehuru utgörande minoriteten, likväl blott med en röst understego majoriteten.
Om vi fråga oss på samvete, M. Hrr! är det icke orättvist, att endast och allenast för den höga åldern frånkänna en prest duglighet och rätt till befordran?
Hvem vet icke, att gamla prester finnas fullt ut lika dugliga som de unga, ja stundom mycket mer, och vanligtvis alltid mognare och erfarnare än yngre embetsbroder; ty visdomen är när de gamle.
Och förefaller det ej högst förunderligt, att bland det stånd, som vi kalla prester — ordet prest motsvarar det grekiska ordet presbyteros, som betyder »en af de äldre» — att bland detta Stånd af de äldre, de äldste skulle uteslutas från rätt till befordran, fastän de med tro och kärlek upfyllt sitt kall, blott derför att de upnått 6 5 års ålder?
Enligt min tanke, är det obegripligt att yngre prester, som hafva förmåga att armbåga sig fram på de äldres bekostnad, skola vara mera berättigade till befordran än de äldste, hvilka ända till sin sednaste ålderdom sorgfälligt vårdat sig om församlingens bästa.
Det kan ju hända att en Komminister,, trogen på sin plats, stadnar der, på den grund att församlingen öfverhopar honom med böner: »Flytt intet från oss, käre Pastor, vi och våra barn hålla så mycket utaf Eder; och när vår Kyrkoherde dör, erbjuda vi Eder hans plats.»
Han älskar att vara qvar i församlingen; han vill der lefva och dö; han väntar, i fall det är Guds vilja att han skall få kyrkoherdeplatsen; men derföre att han upnår 65 år, förlorar han all rätt att söka pastoratet.
Han har dessutom, i förväntan på upfyllandet af församlingens löfte, försutit sin rätt att söka befordran annorstädes och betagits all möjlighet att afbörda sig de skulder, han ådragit sig för underhållandet af én stor familj.
Jag hoppas att PresteSt:t, såsom en man, sätter sig emot detta förslag, för hvars antagande jag aldrig kunde tro att en enda röst bland R. o. Ad. skulle höjas; och får jag för min del förena mig med dem, som yrka afslag å Betänkb. Gr. Taube:
Med några ord vill jag bemöta den siste värde talarens yttrande, hvari han nämnde att stor orättvisa skulle komma att tillskyndas
Komministrarne och deras rätt i hög grad kränkas, om det ifrågavarande stadgandet komme till stånd.
Jag ber att få fästa upmärksamheten derpå, att denna motion just kommer från presterna, att den vid denna Rikdags början blef i PresteStåndet väckt af en Komminister och motiverad derpå, att han ansåg denna prestemas rätt att söka transport i allmänhet utgöra ett hinder för Komministrars snara befordran.
Här har vidare blifvit yttradt: att det vore en stor orättvisa, om Utsk:ts Bet. antoges, derigenom att den församling, som genom Den 4 Jannari.
11 boner ocb löften om pastoratets erhållande öfvertalat dess Komminister att ej söka sig derifrån, blefve förhindrad sitt löfte upfylla, om pastoratet ej blir ledigt förr än efter det Komministern upnått 6 5 års ålder.
Jag medgifver, att detta vore förhållandet, om församlingsboarne sjelfve upgjorde förslag, men då detta år satt i händerna på andra personer, och församlingens åliggande endast är att välja en af dem, som fått förslagsrum, kan jag ingalunda inse att man med ifrågav:de stadgande på något vis gått församlingsboarnes rätt för nära.
Jag skulle också förena mig med dem, som önska proposition, men efter nu blott en enda upträdt för förslagets antagande, och denne vill fortsätta sitt påstående, har äfven jag något litet att tillägga, och får jag upläsa en reservation af Prosten Janzon, hvaraf jag tror det väl skall synas, att det är förnämligast Komministrarne, som blefve lidande, om Utsk:ts försHg antoges.
»Sällan har en i presterliga befordringslagarne mer ingripande, till sina verkningar under närvarande förhållanden skadligare och hjertlösare förändring föreslagits, än den, hvilken Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., med en rösts pluralitet, beslutat, nemi. att en prestman vid fyllda 65 lefnadsår icke skall ega rättighet att söka presterlig befordran.
Om denna underdåniga önskan vunne K.
M:ts nådiga sanktion, skulle 12 h 15 Komministrar blott i Linköpings stift förlora till och med hoppet att få nödtorftigt bröd för sin trohet och flit under mångårigt och mödosamt arbete i Herrans vingård.
Hvad ondt hafva desse obefordrade gråhårsman, de som dragit dagens tunga och hetta, gjort, att man missunnar dem en lugnare afton, och, när solen gått ner, att de få lägga sig till hvila med det glada hopp att de kåre, som de lemna efter sig, icke dagen derpå behöfva hos andra bedja om bröd och, när qvällen kommer, om hus.
Man får icke antaga, att de, som vid den åldern äro obefordrade, åro oduglingar.
Jag känner personligen gamla Komministrar i mitt stift, en del med beröm godkända, andra med än godkända, än försvarliga kunskaper, goda embetsgåfvor och exemplarisk vandel, och är öfvertygad derom, att, ehuru deras namn sällan höres utom deras församlingar, skola de dock högt upskattas af Honom, som framför alla gåfvor och alla talenter värderar troheten hos sina skaffare.
Att mången vid 65 år icke vunnit befordran till pastorat, dertill äro dels våra befordringslagar, dels otur vid ansökning och val en orsak — det år icke alltid den sämste, som vid val går miste — dels församlingens och Komministerns inbördes kärlek.
»Flytt intet ifrån oss, käre Pastor, heter det, vi och våra barn hålla så mycket utaf er.
Kär vår Kyrkoherde dör, så erbjuda vi er hans plats.»
Men, nu lefver den förre tills Komministern fyllt 65 år, och dermed försvunno bådas förhoppningar.
Ehuru det gifves pastorater, der en pastor med familj saknar dagligt bröd, hörer dock detta till undantagen, hvarför den nu före - 12 Den 4 Januari. slagna preskriptionstiden för ansökning till befordran egentligen trycker Komministrarne.»
Då nu föregående talares mening genom denna reservation så tydligen vederlägges, är jag obekymrad för utgången i denna fråga inom H. St., och önskar blott att beslutet om afslag å Betänkandet blefve enhälligt.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats afslutad, samt H.
Landtm, yttrat att derunder yrkats dels bifall till och dels afslag å Utsktts förslag i förevarande punkt, framställde H.
Exc. propos. å bifall till förslaget, hvilken propos. besvarades med starka nej, hvarefter och sedan propos. uppå afslag å Utsk:ts förslag blifvit framställd och med starka
Ja jemte ett eller annat Nej bebesvarad, H.
Exc. förklarade
Föredrogs, men begärdes af flere Ledamöter ånyo på bordet StatsUtsk:ts den 28 sisth Dec. bordlagde Uti.
N:o 15, angående Riksg.Konfcts förvaltning under den sedan böljan af 1856 —1858 års Riksdag förflutna tid.
Efter föredragning af de under dagens plenum ankomna K.
Propos:na och Skrifvelserna, bordlädes v Propositionerna: ang:de förnyad författn. om utskrifningssättet och inrättningen af Allm.
Bevärings-manskapet; med förslag till ordnande af Biskoparnas löneinkomster; äng: de anslag för inrättande af bildningsanstalter för Lärare vid Elern entar-läroverk en; samt Skrifvelserna: i fråga om låneunderstöd för anläggning af en jernvåg förbi Hedens forssar i Luleå eif; och med de af särskilde Komiterade afgifna underd. förslag ang:de kommunalstyrelser.
De öfriga K.
Propos:na och Skrifvelserna remitterades till StatsUtsk. , nemi.
Propositionerna: angående pension på Allm.
IndragningsStaten för LandsKanslisten i Gefleborgs Län J. A.
Hanson; angående pension på Allm.
IndragningsStaten för Öfversten Olof Abraham Bruncronas Enka och ogifta döttrar; ang:de pension å Rikets Allm.
IndragningsStat åt Förvaltaren vid Nyköpings KronoMagasin G.
Meurk; om pension på Allm.
IndragningsStaten åt Chefen för Telegrafverket i Riket, General-Löjtnanten Carl Akrell; ang:de förkortning af den tid, hvarå Kronans egendomar utarrenderas; ang:de försäljning till skatte af de Danviks Hospital tillhöriga med ständig städje- och besittnings-rätt på innehafvarne uplåtne hemman och lägenheter; angalo anslag af kronotionde till en prostetunna för Singö församling inom Närdinghundra kontrakt af Upsala Stift; Den 4 Januari.
13 ang:de anslag af kronotionde till fyllnad af bristande prostetunnor inom Olands och Frösåkers kontrakt af Upsala Stift; ang:de beviljande af anslag för iståndsättande och förändring af Läroverksbyggnaden i Carlstad; ang:de Arjeplougs Skolebords uplåtande till boställe åt Skolmästaren derstädes; och angående pension från Rikets Allm.
IndragningsStat åt Adjunkten vid Skara högre ElementarLäroverk, Magister Johan Rosell; samt Skrifvelserna: i fråga om löneförhöjning för år 185 7 åt de vid Storskiftes-Verket i Stora Kopparbergs
Län samt afvittringen i Vesternorrlands, Vesterbottens och Norrbottens Län anställde Landtmätare; med upgifter i fråga om de i Riket befintliga pedagogierna'; och med öfverlemnande af upgifter rörande de af kommuner och enskilda personer till Lärare vid Rikets ElementarLäroverk gjorda donationer.
Anmäldes och bordlädes: StatsUtskottets Utlåtanden N:o 16, i anledn. af K.
M:ts nåd. propos. ang:de befrielse från rotering för hemmanet Ansätt i Jemtlands Län; N:o 17, i anledning af K.
M:ts nåd. prop. ang:de försäljning af sex Länsmansboställslägenheter i Malmöhus Län; N:o 18, i anledning af K.
Mits nåd. propos. ang;de utbyte af jord tillhörande Nyköpings Slott emot stadsjord, för anläggning af gasverk i staden Nyköping; N:o 19, i anledning af K.
M:ts nåd. propos. angående öfverlåtande åt Strömsholms nya kanalbolag af eganderätten till en jordrymd från Strömsholms Kungsladugård och Stuteri; N:0 20, i anledning af K.
M:ts nåd. propos. i fråga om utbyte af Häradsskrifvarebostället Hagebohl, l/2 mantal, emot 7/16 mantal Kolshult i Ostra Härad af Jönköpings
Län; N:o .21, i anledning af K.
M:ts nåd. propos. ang:de uplåtelse till Norrbottens Läns Hushållningssällskap af gamla Länsfängelsebyggnaden i Piteå; N-.o 22, i anledning af K.
M:ts nåd. propos. angående uplåtande af en Halmstads Slott tillhörig jordlott till byggnadstomt för ett nytt Tullhus i nämnde Stad; N:o 23, i anledning af K.
M:ts nåd. propos. om anslående af ett mantal Låstad Jägaregården jemte V,6 mantal Grönetomt till boställe åt kronofogden i Södra Vadsbo fögderi af Skaraborgs lån; N:o 24, i anledning af K.
M:ts nåd. propos. angående indragning till Kronan af det Kronolänsmannen i Sunnerbo härads sydöstra , distrikt på lön anslagna bostället Bökhult Södergården N:o 2 mot kontant ersättning till boställs-innehafvaren; N:o 25, i anledning af K.
M:ts nåd. propos. angående uphö rande af den s. k.
Kalkugnsafgiften på Gottland; N:o 26, i anledning af K.
M:ts nåd. propos. angående anslag till fullbordande af det invid Hufvudstaden upförda hospitalet för sinnessjukas vård; och 14 i) ii ii 4 J an n ari.
N:o 27, med återk-mnande af en inom BondeSt. af J. O. Almqvist från Norrbottens
Län väckt motion, angående förändrad reglering af Elektriska Telegrafverkets Styrelse, nedsättning i Telegrafportot in. m.; N;o 28, med återlemnande af en inom BondeSt. af Johannes Andersson från Skaraborgs
Län väckt motion om ändring i gällande Stadganden ronde skjutsningsbesväret; BankoUtskottets Berättelse N:o 6, angående K. Sfcrs Banks styrelse och förvaltning; LagUtskottets Betänk.
N:o 7, i anledning af gjord hemställning om förklaring af föreskrifterne ang.-de verkställighet af straffarbete; och Utlåtanden N:o 8, i anledning af väckt motion om ett tillägg till handelsordningen; N:o 9, i anledning af väckt motion dels om skärpta kontroller å kommnnalmyndigheter, dels ock om förändring i brottmålslagstiftningen ; N:o 11), i anledning af väckt motion om förändring i vissa delar af MilitieBoställsOrdningen; N:o 11, i anledning af väckt motion om förändring i K.
Brefvet den 5 Febr. 1808 och K.
KammarColhii derpå grundade Kungörelse af den 29 i samma månad ronde företrädesrätt till besittning af Kronojord; Allm. Besv.- o. Ekon.Utskrts Betänk.n N:o -4, i anledning af väckt förslag om nya byggnadslagar m. m.; N:o 5, i anledning af väckt motion om uphäfvande af den genom K.
Cirkuläret den 30 Nov. 1849 Kronofogde och Häradsskrifvare tillagde provision för debitering och upbörd af Kronobrefbäringsafgifter; N:o 6, i anledning af väckt motion om meddelande af föreskrift att i alla från offentlig myndighet utfärdade skrifna handlingar s. k. latinsk stil skall begagnas; N:o 7, i anledning af väckt motion om ändringar i Instruktionen för Bibelkommissionen; N:o 8, i anledning af väckt fråga om Kronofogdetjensternas indragning; N:o 9, i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande för utbredande af kännedom i skogshushållning samt i sättet för torfjords förädlande till brännmateriel. R. o. Ad. åtskiljdes kl. V4 till 1 e. m.
Lördagen den 7 Januari 1860.
Just. 2 prot-utdrag för den 4 dennes samt pleni-prot:n för den 3 sistl.
Dec. f. och e. m.
Hr Björnstjerna, Oskar Magnus, anförde skriftligen:
Under den öfverläggning, som egde rum vid remissen af min motion, uplästes af Hr Fåhraus en intressant jemförelse mellan vissa tullsatser i Sverige och hos dess grannstater Norige, Danmark och Tyska tullföreriingen.
Denna jemförelse, hvilken säkert kommer att blifva af nytta för Utsk:t under dess öfverläggningar, saknade likväl en önskvärd fullständighet så tillvida, att, på sätt Hr Fåhraus öppet tillkännagaf, derifrån blifvit uteslutne alla de varor, hvilka hos oss åro tullfria.
Inalles uptager vår tulltaxa mer ån 200 tullfria artiklar, hvaraf en del, högst betydande, äro belagde med tull i nästan alla främmande länder.
Att en dylik jemförelse skall framställa vår tull-lagstiftning i mindre förmånlig dager, lärer vara temligen påtagligt, äfvensom att den slutsats skall deraf kunna dragas, att våra tullar äro mera prohibitiva än våra grannars.
Då jag dertill förnummit att en dylik öfvertygelse verkligen blifvit hos en eller annan bibringad genom åhörandet af det ifrågavar:de anförande, har jag ansett mig kunna bidraga till sakens framställande i en sannare dager genom utarbetande af tvenne här bilagde tabeller*), hvilka jag vördsamt anhåller måtte få åtfölja motionen till Utsk:t.
Den ena tabellen uptager endast de artiklar, hvarå tullförhöjning i min motion påyrkas, nemi.: kaffe med dess surrogater, socker och sirap, tobak och bränvin.
Den är uträknad i Svenskt mynt och mått.
För Sverige, Norige, Danmark och Tyska tull-föreningen uptager den de af Hr Fåhraus anförda siffror, endast med tillägg, hvad Norige beträffar, af de förändringar, K.
M. låtit föreslå det nu församlade StorThinget och som der snart låra komma under öfverläggning.
Förutom dessa länder har jemförelsen blifvit utsträckt till alla öfriga betydligare stater i norra Europa, nemi.
England, Frankrike, Ryssland, Holland, Belgien och Österrike **). *) Se Tab. Litt.
A o. B. 1 slutet »f häftet. ••) TJpglfterna äro hemtade ur det af Flrmin &
Dldot år 1859 utgifna värdefulla arbete kalladt: »Tarifs des Douanes des pays du Nord del’Europe. » Den 7 Januari.
Af denna sammanställning visar sig följande, i jemförelse med Svenska tullarne:
Kaffe är högre beskattadt än hos oss, i Norige, Ryssland, Tyskland, England, Frankrike och Österrike; lägre i Danmark, Holland och Belgien.
Socker, rått, är högre beskattadt i Norige, Ryssland, Tyskland, England, Frankrike, Österrike och Belgien; lägre endast i Danmark; de sämre sorterna äro dock äfven i Holland lägre beskattade och blifva det i England från och med April månad detta år.
Socker, raffineradt, är högre tullbelagdt i Norige, Ryssland, Tyskland, England, Holland, Belgien och Österrike; i Frankrike är det till införsel förbjudet utom från Franska kolonier; lägre tullbelagdt är det endast i Danmark och blifver det i England fr. o. m. den 1 April.
Tobaks-blad och stjelk äro högre beskattade i Norige, Ryssland, England och Österrike; i Frankrike förbuden utom för Regeringens räkning; lägre tull draga de i Danmark, Tyskland, Holland och Belgien.
Cigarrer och röktobak äro högre beskattade i England, Ryssland, Österrike samt i Frankrike, der de likaledes äro förbudna utom för Regeringens räkning; lägre tullafgift är dem ålagd i Norige, Danmark, Tyskland, Holland och Belgien.
Bränvin är högre beskattadt i Norige, England och Ryssland.
I Tyskland är tullen derå nära nog densamma som bos oss.
I Frankrike, Belgien och Österrike är den för somliga slag högre, för andra lägre; slutl. är den lägre än hos oss i Danmark och Holland, (i det sistnämnda landet är bränvin tullfritt).