Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om så vore, hvilket likväl på de fleste ställen icke inträffar, är det åtminstone icke Statsverket, som dem bestrider.
Med undantag af Postmästarelönen vid Stockholms PostContoir, hvilken, inberäknade Missräkningspenningarne, sorn vid detta PostContoir bestås, uppgår lill 743 R:dr 46 sk.; af Postlnspectorens i Götheborg, hvilken, alla emoluinenta deruti inbegripne, belöper sig till 65o R:dr a3 sk. 4 r:st. samt PostCommissarie-lönerne, hvilkas belopp är bestämdt till omkring 700 R:dr, så utgör enligt innevarande års
Stat den högsta PostInspectorslörien 420
R;dr 3 sk. 4 r:sG deruti inberäknade expence- och respenningar saint skrifvarehjelpen, och den lägsta Postmästarelänen med expencerne 58 R:dr 2 sk.
Med undantag af Postmästaren i Stockholm som har fria boningsrum samt Postlnspectoren i Upsala och PostCommissarien i Grislehamn, hvilka äga boningshus, äfven - Den 19 December e. m. 407 som af Postmästarne i Östersund och Borgholm, som ha hvar sin lilla hemmansdel af nästan intet värde, skola de öfrige PostInspectorerne för berörde löninkomster bestå sig Embetsrum, Skrifvare, hvartill på flere ställen erfordras 2 å 3 ‘personer, i närvarande tid ganska dyrlegde, skrifmaterialier af alla slag, samt ljus och ved till Embetsrummens eldning, och Postmästarne likaledes Embetsrum, ved och ljus samt skrifmaterialier, äfvensom vid samtlige PostContoir Skrifvarebiträde, och vid många af de särskildte PostContoiren dessutom inköpa och underhålla Postväskor och Postpåsar.
Härutaf följer tydligen, att Statens tillskott till Postförvaltarnes aflönande i allmänhet icke förslår och vid flere PostContoir vida understiger Postförvaltarnes utgifter i och för tjensten.
Det är således i de tillfälliga inkomsterna, bestående af arfvoden för lösväskor och rakningars hållande samt recommendationsafgiften, som
Postförvaltarne böra söka sin ersättning samt utväg till bergning för sig och sina hushåll.
Att dessa inkomster emedlertid äro högst olika, är lika så gifvet som att, der de äro betydligare och hvartill recommendations-afgiften märkbart bidrager, afbränningarne äfven äro i sin mon större.
Härifrån undantager jag likväl Stockholms PostContoir, hvarvid utgifterne bestridas af PostCassan, men der ock recommendations-afgiften är fördelad på lieie af Tjenstemäunen.
Alt 1111 betaga 4o8 Den 19 December e. m.
Pöstförvaltarne och Postbetjeningen meranämnde inkomst, emot ersättning för lack och segelgarn, vore, utom svårigheten att en sådan ersättning efter olika förhållanden rättvisligen bestämma, att betaga dem en af deras reelesta inkomster, som Kongl. Maj:t i
Nåder tilldelt dera till en hjelp i deras svaga löningsvilkor.
För öfrigt och då denna afgift icke kan anses för annat än hvad den verkligen är: en Expeditionslösen, är det Kongl. Maj:ts höga rätt att densamma bestämma och derom i Nåder förordna.
Att Staten deremot synes, här som i flere andre länder, höra få uppbära en afgift för den risque den ikläder sig, då den ansvarar för de med Posten afsändande penningebrefven, sådant vill jag väl medgifva och en sådan afgift bestämd af Rikets Ständer i förhållande till summornas storlek, bör komma Staten till godo samt behörigen redovisas med de öfrige Postmedlen såsom Bevillningsmedel, dertill icke den Postbetjeningen lilldeldte recommendations-afgiften kan hänföras.
Det vore visserligen mycket mera att i detta ämne anföra, men jag hör icke längre trötta Ridderskapets och Adelns tålamod, dock torde jag en annan gång få tillfälle, att återkomma till samma ämne.
Herr Hjerta, Gustaf: Jag ber få fästa Utskottets uppmärksamhet på fördelen för Den 19 December e. m. 4°9 SlatsVerket, om en recommendations-afgift erlades till Kronan, efter den afsända summans storlek.
Jag finner det billigt, att den, som har mycket penningar att skicka, betalar mer än den, som endast sänder små summor.
Postintraden skulle derigenom betydligt ökas, utan att obilligt beskatta någon.
Men jag anser sjelfva intradens betydenhet vara af mindre vigt, än den omständighet, att folket vande sig vid alt begagna enskildta in visningar, hvarigenom creditväsendet onekligen skulle vinna, och mynt-capitalerne qvarblifva i dc orter der de en gång äro.
Nu är det så beskaffadt hos oss, att penningarne aldrig hafva någon trefnad, utan oroligt skynda från ett håll till ett annat.
Denna verkan vore ytterst vigtig.
Jag anser saken vara af stor vigt, till och med så stor, att det skulle kanhända förtjena Utskottets uppmärksamhet, huruvida ej till och med en progressiv algift borde fastställas.
Grefve Spensj Carl Gustaf:
Anmärkningarne komma att af'BevillningsUtskottet pröfvas, och då de derifrån återkomma blir det tillfälle för mig och andra, att yttra oss i ämnet; jag önskar nu blott, att Utskottet ville taga kännedom om alla de sakrika yttranden, som förra Riksdagen afgåfvos i ämnet; deraf skall visas, hvarföre ulhängandet af Postchartoi ne var nyttigt.
Angående recoinmendations-afgiften har Fri - Den 19 December e. m. lierre Carpelan såsom skäl till dess bibehållande uppgifvit, att Postmästarelönerna äro så små, att det vore obilligt att fråntaga dem denna sportel, som icke kunde jemnföras med ersättningen för lack och segelgarn.
Jag bör anmäla, att hvarföre jag jetnfört ersättningen för lack och segelgarn med recommendations-afgiften, var, alt denna afgift i åtskilliga myndigheters offentliga yttranden blifvit ansedd blott såsom en så beskaffad ersättning.
I öfrigt hemställer jag om det är rätt, att så förpanta Postverkets inkomster; att så slumpvis öfverlemna statsinkomsterna.
Jag skulle tro, att det vore bättre, alt öka Poslmästarnes löner.
Jag vill blott yttra några ord i afseende på hrefs recommendation.
Jag får då först förklara, att det i min tanka ej är obilligt, att Posthetjeningen erhåller en Expeditionslösen, såsom utgörande den nu varande recommendations-afgiften.
Men derefter får jag påminna, att det gifves arne olika slag af recommendation: sluten och öppen.
Med den slutna recommendationen , hvarvid man blott erhåller bevis, att ett försegladt bref blifvit inlemnadt, vinnes endast säkerhet, att brefvet icke skall på något Postcontor bortslarfvas, eller till obehörig person utlemnas.
Men mig synes ett vite t. ex. af 5o R:dr, Målsmannens ensak, böra stadgas
Den rq December e, m. för den Post-betjent, genom hvilkens förvållande ett sådant bref förkommer.
Vid. den öppna recommendationen skola Sedlarne i sjelfva beviset specificeras; och då äger Afsändaren fullt anspråk på ersättning, i händelse Posten röfvas eller annan olycka skulle tima; men det är obilligt, att denna ersättning skall utgå af Statsmedlen.
Jag hemställer derföre, om ej en Brefassurence_, borde inrättas i något slags likhet med hvad Herr Hjerta föreslagit, dock ej med så stora premier, utan torde ~:dcls eller på sin höjd £:dels procent af den afsända summan vara tillräcklig, för alt hålla Statskassan skadeslös för möjliga ersättningar.
Herr Rosenblad > Bernhard:
Enligt min tanka är det alldeles oumbärligt, att PostStaten med nuvarande löningssätt får uppbära recommendations-afgiften, rättigheten till postbok med enskildte, samt sportler för Förbudsedlar.
Jäg yrkar dock, att dessa inkomster må tillfalla Staten, så snart den i stället anslår tillräckliga och anständiga löner åt Poslmästarne, samt förvandlar deras skrifvare lill Statens controllerande tjenstemän.
Större statsinkomst skulle säkert då vinnas och alla gamla traditioner upphöra.
Jag förenar mig med Herrar Hjerta och Cederschjöld om en viss procent så - 4l2 Den ig December e. m. som afgift vid recommendationen; men jag instämmer med den sednare i afseende på storleken af denna afgift.
En assuranceanstalt bör visserligen finnas, men ej influera på individens vilja alt välja papper.
I Preussiska postreglementet, som jag just nu har i handen, är afgiften densamma, hvad papper som än nyttjas.
Jag skall framdeles hafva äran yttra / mig i afseende på post- och skjuts-inrättningarne.
Jag anhåller blott få rätta några misstag.
Jag har ej bestämt någon norm för afgiften i händelse af en Brefassurance-inrättning; jag är till och med böjd, att nedsätta den till vida mindre, än Herr Cederschjöld; t. ex. en per mille, för att gifva inkomst och verka, att man mera nyttjade invisningar i allmänna rörelsen.
Jag är af den öfvertygelse, att alla creditpapper böra betala Recommendationsafgift, i händelse ersättning kan ifrågakomma, såvida de äro bankpapper; men jag har ej afsett enskildta invisningar, ty dessa kunna ej åläggas att betala någon afgift.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken föreslog, att så väl Grefve Spens’s ofvannämnde Memorial, som de i anledning deraf afgifne yttranden, måtte lill BevillningsUtskotlet remitteras, hvilket bifölls.
Den 19 December e. rn. 4(3 Föredrogs å nyo Herr Rosensvärds, Adolph Reinhold, den 10 dennes e. m. på bordet lagde Motion om åläggande för Postmästare och Postförare att, emot lämpligt arfvode, biträda de corresponderande på landet med brefväskors fortskaffande och brefs expedierande till och ifrån PostContoren.
Jag får till alla delar instämma med Motionären i afseende å olägenheterna af bristande föreskrifter, angående enskildta personers brefväskors fortskaffande till och från PostContoren, samt deras expedierande derstädes.
Jag har äfven sjelf erfarit, huru långt Postmästare kunna drifva sina pretentioner i detta afseende, då Brcfägaren bott endast en mil från PostContoret.
Några föreskrifter häruti äro alldeles nödvändiga, för att förekomma att correspondenter icke blifva med oskäliga afgifter till Postmästare och Postförare betungade.
Herr Rosensvärds ifrågavarande Motion, tillika med Herr Printzenskjölds anförande i ämnet, remitterades till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet.
Föredrogs å nyo Herr Estenbergs, Pehr, den 10 dennes, e. m. på bordet lagde Motion, angående förhöjning i de af Wadste - 4-4 Den rg December e. m. na Adeliga JungfruStiftsCassans fond utgående pensioner.
Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie_, Jacob: Hela Sliftsfonden för de Adelige Jungfrurna utgör 146,000 R:dr, hvaraf 228 Adeliga Jungfrur årligen erhålla pension.
Antalet af inskrifne utgör 3ooo.
Det är ej möjiigt att föröka pensionerna, utan att förlänga tiden för de öfrige innan de komma i åtnjutande af pension.
Hitintills har vanligen åtgått 22, 25, och till och med 27 år, innan pensionen utfallit, och genom den af Herr Estenberg föreslagne åtgärd skulle tiden fördröjas ännu mera.
Herr Estenberg har föreslagit att inskrifningssumman skulle ökas till a5o
R:dr och famillegåfvan till 200 R:dr.
Är det väl troligt, att någon vill gifva /[5o
R:dr, för att efter en så lång tid få åt sine döttrar en osäker pension?
De förmögnare afse ej denna lilla pension, och de mindre förmögna hafva ej råd till en sådan utgift; jag vågar hoppas se min tanka delad af Utskottet, ja till och med af den värde Motionären sjelf, då han blir nogare underrättad om Cassans tillstånd, och den så långa tid, som nu, och än mera med den förändring han föreslår, skulle ärfordras, att komma i åtnjutande af pension.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att så väl Herr Den 19 December e. ra. 4>5 Estenbergs omförmälde Motion, som Hans Excellence Herr Grefve Dela Gardies i anledning deraf nu afgifne yttrande måtte till RiddarlnisUtskottet remitteras.
Å nyo föredrogs Friherre Ridderstolpes, Fredrik, den 10 dennes e. m. på bordet lagde Motion, att Rikets Ständer måtte bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att i fråga om StalsVerkets fördel eller förlust af ett framkastadt förslag, Local-Auctorileternes ansvariga utlåtande deröfver må infordras.
Grefve Adelsvärd j Erik Reinholduppläste följande:
Om jag icke, i kraft af det
Embete mig blifvit i Nåder anförtrodt, ansåg mig pligtig att vid behandlingen af alla mål, der StatsVerkets fördel eller skada kan, i anledning af ett framkastadt förslag, komma i fråga, tillvägagå med all möjlig noggranhet, skulle min enskilta böjelse mana mig att i detta hänseende dela de åsigter, som af den värda Molionairen blifvit framställde; men deremot kan jag ingalunda förena mig med honom om nödvändigheten att hos Rikets Ständer anhålla, det de inför Thronen skulle frambära deras underdåniga önskan, att vederbörande Embetsverk skulle erinras derom, att LocalAuctoiite - 4i6 Den 19 December e. m. lernas ansvariga utlåtanden borde vid alla sådane frågor infordras.
Anledningen till denna underdåniga önskan skulle nödvändigt liemtas från något fall, då Statens fördel i följd af en sådan försummad formalitet blifvit åsidosatt, och så länge detta icke med bevis kan styrkas, anser jag en dylik erinran sakna allt skäl, och vara till det minsta öfverflödig.
Under den korta tid ledningen af StatsContoirets göromål varit mig i Nåder anförtrodd, hafva vid alla tillfällen, då upplysningar ifrån localauctoriteter ansetts behöflige, desse så väl i frågor om StatsVerkets fördel eller förlust, som rörande andra mindre vigtiga ämnen, alltid blifvit infordrade, och jag är fullkomligen öfvertygad, att samma förhållande ägt rum vid de öfrige Administrativa Verk en.
Hvad särskilt beträffar den egentliga fråga, som innefattas i Friherre Ridderstolpes anförande, och hvilken Motionairen anser nog vigtig att blifva föremål för Rikets Ständers öfverläggningar, den nemligen, om en för flere år tillbaka utdömd, såsom Lada begagnad Stallbyggnad vid Kungsöhr skall få qvarstå, eller säljas med vilkor af tdess bortflyttning inom viss föreskrifven tid, anhåller jag vördsamt att få meddela åtskilliga upplysningar.
Herr Den 19 D e c e m b e r e. m. {17 Herr Friherren anmärker i första rummet såsom felaktigt, att StatsContoret ieke hört Konungens Befallningshafvande i orten öfver försäljningen af nyssnämnde byggnad.
Dertill har StatsContoret icke haft någon anledning, då Kongl. Maj:t, i Dess Nådiga Remiss uppå RiksMarskalkens underdåniga anmälan om byggnadens försäljning, icke fann godt föreskrifva, det Konungens Befallningshafvande , utan endast StuteriÖfverstyrelsen, skulle höras, och denna byggnad för öfrigt icke varit ställd under Landshöfdingens befattning, i anseende lill vård och underhåll.
Efter infordrande af nämnde upplysningar afgaf StatsContoret följande underdåniga utlåtande. ”Stormägtigste Allernådigste K onung! ”Hos Eder Kongl. Maj:t har RiksMar"skalksEmbetet i underdånighet anmält, att ”sedan, genom Kongl, brefvet den 26 April ”1814. blifvit förordnadt, det deri så k a I - ”lade Lifstallbyggnaden vid Kungsöhr skul”le, för StatsVerkets räkning, inlösas, men ”ställas under tillsyn och vård af Slotts”Stats-betjeningen, så att Räntehöet och ”halmen kunde deri förvaras, samt kostna”den dervid bestridas till ena hälften af ”de medel, som på Strömsholms och Kungs”öhrs
SlottsSlat till reparationen beslås och ”till den andra af Strömsholms StuteriCas6 II. 27 4i8 Den ig December e. m. ”sas tillgångar; hade, enligt hvad Ståthållaren på Strömsholms slolt nu uppgifvit, ”kostnaden för underhållet af berörde Slottsbyggnad redan uppgått till 536
R:dr i8sk. ”och fordrades dertill ytterligare detta år ”117 R:dr 28 sk. 10 r:st.
Banco, deremot, ”enär Räntegifvarne i Länet alltsedan sista ”Riksdag löst Räntehöet och Halmen, den”na Byggnad sedermera varit alldeles obe”gagnsd; i anseende hvartill RiksMarskalks”Embetet i underdånighet hemställer, om ”icke densamma, såsom icke vidare behöflig, må, till undvikande af Underhållskostnaden, få försäljas, eller, enär Byggna”den icke på något sätt vore till gagn ”för Strömsholms och Kungsöhrs SlottsStat, ”det föga tillräckliga StatsAnslaget för sam”ma Slott, befrias från all utgift till underhåll af omförmälde Lifstallbyggnad.” ”1 följd af Eder Kongl. Majrts
Nådiga ”remiss har StatsContoiret häröfver infor”drat ÖfverStyrelsens vid Stuterierna un”derdåniga utlåtande, hvilket härjemte fokas , och får för egen del följande under”dåniga yttrande afgifva.” ”Enligt ofvanåberopade Nådiga Bref af ”den 26 April 1814•
Unde ifrågavarande ”Stallbyggnad å Kungsöhr vid då skedd ”reglering, hvarigenom den der varande ”Stuteri-inrättning sammanslogs med Strömsholms, funnits umbärlig och, efter bygg - Den 19 December, t. dj, 4*9 "nådens värderande, blifvit på Auction ut”buden, mea som något antagligt bud derå ”icke gjordes, täcktes Kongl. Maj:t, uppå ”de till berörde reglering förordriade Comi”terades underdåniga hemställan, tillåta, att "densamma för Värderingssumman 3oo4 R:dr ”20 sk. 4 r:st, som skulle användas till ”nya byggnaders uppförande å Strömsholm, ”finge inköpas utaf StatsVerket, för att dels ”begagnas till upplagsrum för det RänteHo ”och Halm, sorn ifrån Westmanlands
Län ”lefvererades att till Eder Kongl. Majrts ”Hofstall transporteras, dels ock nyttjas för ”Stuteriets räkning till sjukstall; dock kom”me StatsVerket, att från all reparations”och underhållskostnad å berörde Byggnad ”fritagas och densamma att bestridas, såsom ”RiksMarskalksEmbetet anfört, till ena halfäten af Strömsholms och Kungsöhrs Slotts”Stat af de till reparationer bestådde medel ”och tillden andra af Strömsholms Stuleri”Cassas tillgångar/’ ”Sedan den förändring med RänteHö”ets och Halmens utgörande till Eder Kongl. ”Majrts Hofstall derefter blifvit, likmätigt ”Eders Kongl. Majrts Nådiga Bref af den i3 ”Augusti i8a3, vidtagen, att Räntegifvarne ”äro befriade från lefverering in natura, ”emot det de derföre erlägga lösen, hvarigenom behofvet af emottagnings- och för”varingsrum för dessa Räntepersedlar uppfört, samt, efter hvad Öfverstyrelse!! för Den 19 December e. m. ”Stuteriernaupplyst, ofvanberördeStallbyggnad icke eller nu mera är för Strömsholms ”Stuteriinrättning behöflig, enär derstädes ”finnes ett särskildt, från de öfrige Stallen ”afskiljdt, sjukstall; så anser ock StatsCon”toiret sig böra i underdånighet tillstyrka, ”att förra Lifstall-byggnaden å Kungsöhr, ”såsom alldeles umbärlig, må, till besparan”af den derå erforderliga underhållskostua”den, försäljas, och de derför erhållande ”medel ingå till StatsVerket, i ersättning ”för den, till följd af Eders Kongl. Maj:ts ”Nådiga befallning i skrifvelse den 4 Maj ”1814, derföre utbetalta, förutnämnde
Sum”ma af 3oo4 R:dr 20 sk. 4 r:st.; och då ”denna Byggnad med särskildt begifvande ”af Arrendatorn utaf Kungsöhrs
Kungsgård ”för dess arrendetid, hittills qvarstått, lärer ”det villkor härvid böra fästas, att köparen, ”derest han med Kungsgårds Arrendatorn ”icke kan annorlunda öfverenskomma, bör ”inom utsatt viss tid, derifrån aflyfta Bygg”naden; hemställande StatsContoiret derjemte i underdånighet, om icke denna försäljning kunde uppdragas Eder Kongl. Maj:ts ”Befallningshafvande i Länet, med föreskrift ”att först låta besigtiga, beskrifva och vär”dera Byggnaden, samt derefter hålla Auction derå, så väl på Stallet, som å Lands”Canzliet samma dag, och det dervid skeen”de högsta anbudets antagaude Eder Kongl. ”Maj:ts Nådiga pröfning underställa.”
Den 19 December e. m. ”Eder Kongl. Maj:l,s
Nådiga remiss åter”följer och StatsContoiret framhärdar &c.” Jag kan svårligen föreställa mig, att KonungensBefallningshafvande, hörd öfver denna fråga, kunnat afgifva ett annat yttrande, än det sorn med fullkomlig sakkännedom af StuteriÖfverstyrelsen meddelades; ty icke var det tänkbart, att Konungens Befallningshafvande skulle tillstyrka bibehållandet af en byggnad, som då var fullkomligt onyttig, och hvars underhåll redan kostat Staten öfver 5oo R:dr, och årligen skulle medtaga betydliga summor, och detta blott i den mindre sannolika förmodan, att samma räntegifvare, hvilka vid 1823 års Riksdag såsom en förmon lingö tillstånd alt med penningar lösa sitt ränte-hö, nu vid detta Riksmöte skulle begära att återfå lefvereringsrättigheten in natura.
Min öfvertygelse är således, att i detta fall ingen ling vunnits genom Landsliöfdingens hörande.
Den andra af Friherren anmärkte omständighet är, att då Kronans fördel berodde derpå, att köparen skulle försäkras om rättigheten att få denna byggnad qvarstående, och Landshöfdingen gjort StåtsContoret uppmärksamt derå, att nuvarande Arrendator ingalunda ägde rättighet, att fordra borttagandet af en byggnad, sorn redan stod der vid Conträctets uppgöran - Den ig December e. ro. de, Landshöfdingen delta oaktadt fått befallning att begära Arendators samtycke dertill.
Anledningen till detta klandrade förfarande ligger helt enkelt uti den granlagenhet StatsContoiret anser nödig att iakttaga, då enskilt mans rätt på något sätt kan komma i fråga, Arendatorns begifvande till oftanämnde Stallbyggnads qvarstående, såsom då för Kronan behöflig, hade vid Contractets uppgörande ansetts nödigt och blifvit honom affordradt.
Det lemnades ock å hans sida vilkorligt, så vida Kongl. Maj:t i Nåder täcktes gilla de anbud han gjort för åtskillige byggnader vid Kungsöhr, hvilket ock i Nåder bifölls.
När sedermera fråga uppstod, att genom auction utbjuda LifStallbyggnaden , ansåg StatsContoret, i sakens förändrade skick, äfven Arendatorns samtycke till byggnadens qvarstående vara nödvändigt, och, då han det bestred, hafva Auctionsvilkoren innefattat skyldighet för inroparen, att inom viss tid hafva densamma bortflyttat.
Om StatsContoret i Motionairens tanka häruti tagit felt, så har åtminstone ingen skada deraf skett, emedan Auctions-nnbuden ännu icke blifvit underställde Kongl. Majrts
Nådiga pröfning.
Att Landshöfdingen emedlertid icke saknat tillfälle, och ägt rådrum, om sakens vigt det kräfde, alt yttra sig öfver nödvändigheten af byggnadens bibehållande, synes Den iq December e. m. 42^ deraf, att vid hvarje af de hällne auctionerne han, likmätigt Kongl. KammarCollegii CirculaireBref af elen ioOct. 1820, som sig bordt, meddelt sitt yttrande öfver antagligheten af de gjorde anbuden, då han äfven kunnat anföra de skäl, som under tiden förekommit för tillstyrkande af byggnadens qvarstående.
Men då Herr Fri herren icke funnit för godt att begagna sig af denna utväg, är det likväl för mitt begrepp ännu alldeles oförklarligt, hvarföre Herr Friherren vid behandlingen af delta belt och hållit administrativa mål förbisett de vanliga dervid antagna former.
Jag föreställer mig nemligen, att i stället för att med en sä beskaffad
Motion upptaga en för Rikets Ständer till vigtigare föremål bestämd dyrbar tid, hade en underdånig anmälan hos Kongl. Maj:t om Nådig föreskrift till StatsContoret att uppskjuta med antagandet af de vid den sednaste Auctionen gjorde anbud, otvifvelaktigt haft den påföljd, som Herr Friherren med sin Motion åsyftat.
StatsContoret, häröfver hördt, hade då fått tillfälle inhämta upplysningar om det med Statens fördel öfverensstämde att för inrymmande af 653y^ Lfg räntehö, som utgör Snefringe Härads årliga lefverering, åtaga sig en dryg årlig underhållskostnad å ett till ändamålet alldeles öfverflödigt stort hus, eller om icke mindre kostsamma utvägar härtill skulle kunna utfinnas.
Saken hade då kommit i sitt 424 Den ig December e. m. tillbörliga sl<ick; blifvit behandlad af de Auctoriteter, som dermed haft att skaffa, och slutligen, efter sig företeende omständigheter, afgjord efter hittills öfliga former.
Sedan jag nu sökt ådagalägga att Motionen, betraktad så väl till sin allmänlighet, som i sin tillämpning till närvarande uppgifna fall, i min öfvertygelse icke är af <len natur, att den borde blifva föremål för Rikets Ständers öfverläggning, får jag, i händelse dessa mina åsigter icke delas af den värde Motionairen, eller af Ilögloflige Ridderskapet och Adeln, vördsamt anhålla, att mina anmärkningar må få åtfölja Remissen af Motionen tili vederbörligt Utskott.
I anledning af den siste värde Talarens yttrande går jag att åt bekännelsernes öppenhet öfverlemna uppdraget af ett försvar, som vältaligheten ej infunnit sig alt utföra.
Jag delar detta ej i försvaret för Sak och för Sätt.
Saken består helt enkelt i den fromma önskan att, i frågor om StatsVerkets fördel eller förlust af ett framkastadt förslag
Localf uctoriteternes ansvariga utlåtande deröfver alltid må varda allernådigst infordradt.
Denna önskan hvilar på Den 19 December e. m. begreppet om, att alla Åuctoriteter tjena en Konung och ett Land; så länge man i Scandinavien sjunger en Kung, ett Folk, ett Land — må det vara tillåtit att äfven tala ur samma ton.
Tillåten, mine Herrar! en analogie.
Då af 2 Inspectorer, under samma Herre, den ena säljer hvad den andra till den gemensamme
Herrens nytta kan behöfva återuppbygga; och en tredje anmärker detta missförhållande i afsigt att få det rättadt — månne anmärkningen är obehörig?
Detta örn Saken.
Nu vidare: