Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har icke med någon vederläggning bevärdigat anmärkningarne angående JustitiseRåds-lönerne, utan endast förklarat, att Utskottet funnit sig icke kunna tillita de knappa tillgångarne utöfver hvad Kongl. Majit föreslagit.
Öfvertygad, att Högloflige Ridderskapet och Adeln mera fruktar en knapp tillgång på rättvisa och mognad lagfarenhet, än all annan slags brist, vågar jag anhålla, att Contra-propositionen må blifva uppställd i enlighet med Herrar von Schantzs, von Heynnes och Norei Reservationer.
Enär jag nu finner, att löneförhöjningar så mycket komma i fråga, tager jag mig friheten föreslå en utväg, att lindra dem, som skola utbetala dessa förökade löner.
Jag föreställer mig, att de, hvilka nu innehafva JuslitiasRåds-platserne, äro belåtna med dervid varande löner, efter de icke mot bättre vilkor emottagit dem, och ej eller sökt någon lönetillökning; men då Herr Cederschjöld likväl föreslagit en sådan, föreslår jag, att den blott måtte beviljas åt dem, hvilka hädanefter inträda i högsta DomareEmbetet.
Den 23 September e. m. i55 Herr Tham'.
Jag delar fullkomligt de Talares åsigter, som önska, att de, hvilka skola skipa rättvisan, särdeles i högsta instancen, äro väl och tillräckligen lön ta, men å andra sidan fordras hofsamhet med Statsanslag, och omsorg att lindra de skattebidragande.
Då Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit en Löneförhöjning af goo R:dr för hvarje JustitiaeRåd, synes mig desse Emhetsman dermed äfven kunna Elifva någorlunda belåtna; hvadan jag yrkar bifall å den Kongl. Propositionen, så mycket heldre, som, i fall man frångår den, och beviljar löneförhöjning åt JustitiaeRåden utöfver hvad
Konungen föreslagit och StatsUtskottet tillstyrkt, man sedan får hålla ut gradatim hela vägen nedåt till Statssekreterare, Revisionssekreterare &c. &c. Med bifall till StatsUtskottets Utlåtande uti ifrågavarande punkt bör något skäligt missnöje å de Löntagandes sida icke äga rum; och jag förnyar alltså, med särdeles afseende å nationens behof af lindring i skattebördorna, min anhållan om bifall till Utskottets Utlåtande i denna del.
Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard'.
Jag har äfven rörande förhöjning af Löner för Herrar JustitiasRåder delat lika tänkesätt med Hedervärda BondeStåndet, ehuru sådant undfallit Utskottets uppmärksamhet.
Mina skäl hafva härvid varit desamma, som vid bestridandet af förhöjning å StatsRåds - 156 Den 2'i September e. m. lönerna, och jag vidhåller således hvad jag förut yttrat.
Med tankan fästad på Statens små tillgångar, och på nödvändigheten att iakttaga sparsamhet och ett tarfligt lefnadssätt, anser jag ett JustitiaeRåd kunna lefva af de nu anslagne och i mångå år för tillräcklige ansedde 3,ioo R:dr B:co med derunder inbegripne 200 Tunnor Spannemål, ty jag tror alldeles tvärtemot Utskottet, att den nuvarande lön, som Staten består ett JustitiaeRåd, sätter Innehafvaren i ett sådant oberoende, som utesluter behofvet, att för nödig utkomst för sig och familje söka annan för Embetets tillbörliga utöfning hinderlig sysselsättning.
Befarad brist på Gandidater till hvad ledigt Embete som hälst, beliöfver visserligen icke tagas som skäl till löne-förhöjning hvarken i de högre eller lägre Embetsmannagraderna; ännu har man aldrig hört, att något Embete eller Tjenst, undantagande Kyrkoherde-beställningen i Waxholm, blifvit obesatt i brist på sökande.
Jag anhåller alltså om proposition till afslag å den föreslagne förhöjningen i JustitiasRådens löner.
Jag vågar till det Höglofl.
Ståndet hemställa, om icke JustititeRåden, såsom rättvisans högste Skipare, böra erhålla löneförhöjning i samma proportion , som Konungens Rådgifvare redan er - Den a3 September e. m. hållit, i synnerhet som de sednare, åtminstone de Militaira, kunna hafva andra löneinkomster tillika, hvilket är JuslitiaaRåden helt och hållit betaget.
Då StatsUtskottets förslag blifvit förhöjd t för Konungens Rådgifvare, kan jag ej inse, hvarföre icke samma välvilja skulle visas JustitiaeRåden.
Hvad en Ledamot yttrat, att löneförhöjningen för JustiticeRäden borde bestämmas blott för framtiden , kan icke vara framstäldt på alfvar, och följagtligen icke nu upptagas till besvarande.
Jag yrkar derföre proposition till bifall å JustitiaeRåds-lönernes bestämmande till 5ooo R:dr, och tager inig friheten ytterligare erindra om svårigheten, att få skicklige personer till JuslitiaeRåd, då knappast någon Häradshöfding finnes, som vill emottaga en dylik plats, emedan den medför uppoffring af lönefördelar, och det väl icke alltid kan lyckas, att ur Rådstufvuoch KämnärsRätterne fylla Justi tieeRådsplatserne.
Jag tror åtminstone icke, att NatioualRepresentationen utan verklig ledsnad bör kunna se JustitiasRåderne tvingas att för sin utkomst emottaga binäringar, såsom Sterbhus-utredningar etc. eller söka befordringar till andra mer lönande beställningar.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition lill bifall å Utskottets Utlåtande i denna punkt.
Ja, blandade med Nej. j58 Den 23 September e. m.
Som jag, vid återremissen af Utskottets första Betänkande, var af samma tanka som Herr Cederschjöld, och anförde samma skäl, som han håde då och nu utvecklat, vill jag ej trötta Ridderskapet och Adeln med upprepandet deraf; utan endast erindra, att då det högsta
DomareEmbetet är det minst sökta, måste åter följden deraf blifva, att det varder sämst besatt.
Detta kan ej annat än medföra förderfliga följder för hela riket.
Jag tillstyrker alltså bifall till Herr Cederschjölds förslag, att, i proportion af den åt Konungens Rådgifvare beviljade förhöjning, JustitiaeRåds-lönen måtte bestämmas lill 5ooo R:dr B:co; och anhåller att detta måtte blifva Contra-proposition.
Friherre Hackar swärd: Sedan Herr von Hartmansdorff nu tillkännasifvit sin O tanka, inser jag visserligen, huru vanmägtigt det är, alt yttra en motsatt mening; men jag skall dock det oaktadt ännu en gång försöka att begära proposition lill bifall å Utskottets förslag.
Som, efter hvad jag tyckt mig finna, Ridderskapet och Adeln redan bifallit Herr Grefvens och LandtMarskalkens nyss framställde proposition; vill jag ej besvära med votering, utan endast reservera mig emot beslutet.
Den 23 September e. m. Hans Excellence Herr Grefven och LcindtMarskalken förklarade, att, såsom lian uppfattat Ridderskapets och Adelns svar å den af Hans Excellence nyss meddeldte proposition, densamma blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Friherre Cederström och Herr von Hartmansdorff begärde votering.
I anledning hvaraf Hans Excellence framställde följande voterings-proposition:
Den, som bifaller, att lönen för Ledamöterne i Konungens Högsta Domstol må, på sätt StatsUtskottet föreslagit, bestämmas till Tre Tusende R:dr, och Taffelpenningarne till Ett Tusende R:dr, eller tillsammans till Fyra Tusende R:dr B:co för hvardera, årligen, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Yinner Nej, kommer lönen för bemälte Ledamöter att bestämmas till Tre Tusende R:dr, och Taffelpenningar^® till 2000 R:dr, eller tillsammans till Fem Tusende R:dr Banco för hvardera årligen.
Voteringen börjades klockan half till jo, och slöts klockan half till 11 eftermid - i6o Den a3 September e. m. dagen, hvarvid, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne befunnos hafva utfallit, som följer:
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således ansett lönen för Ledamöterne i Konungens Högsta Domstol böra bestämmas till Tre Tusende, och Taffelpenningarne till Ett Tusende, eller tillsammans till Fyra Tusende R:dr B:co för hvardera, årligen.
Justerades 3 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 21 dennes för- och eftermiddagen fattade beslut.
Upplästes följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Erån Stats- Banco- och LagUtskotten:
Af den 19 dennes: N:o i5.
Med förslag till Lag, angående Mvntbestämningen.
N:o Den a3 September e. tn.
Med förslag till
Lag för Pakets Ständers Bank.
Af den 9 dennes: N:o 77.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 65 förut meddeldte Betänkande, i fråga om belåning af Kobolt i Rikets Ständers Bank.
Om vilkoren ocb sättet för beredande af nöjaktig säkerhet vid belåning af Jern och Effecter på Götheborgs
Våg efter enahanda grunder, som gälla för belåning af de å Stockholms Jernvåg förvarade dylika elfe eler m. m.
Från Banco- och LagUtskotlen:
Åf den 9 dennes: 3Nf:o 78.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 70 förut afgifne Betänkande, rörande förändring af liittils gällande Författningar oxn föryttrande af Bankens Fastighetspanter genom BancoAuction.
I anledning af gjorde anmärkningar vid BancoUtskottets under N:o 3y förut afgifne Memorial, angående en bestämd, förklaring, alt Lagens föreskrifter om fordringars bevakande 1 concurs och efter årsstämning, icke må lämpas till sådane Bnn42 H, u j IÖ2 Den 23 September e. ta. kens Lån, för hvilka gäldenärerne ej aflemna skuldförbindelse, utan deremot sjelfva erhålla bevis eller så kallad pantsedel.
I anledning af vackt motion, innefattande Förslag till ny Lag för privata Banker.
Som hos RiddarhusUtskottet blifvit anmäld en af Organisten N. Möller från Christianstad gjord anhållan om tillstånd, att å Lördagen den io nästkommande October få uti Riddarhussalen uppföra en Concert, till förmån för sin i3-åriga Dotter; alltså har RiddarhusUtskottet, som för dess del icke finnér något att emot en sådan tillåtelses medgifvande erinra, i grund deraf skolat hos Höglofl.
Ridderskapet och Adeln vördsamt hemställa, om icke bifall till Organisten Möllers ofvanberörde anhållan må kunna lemnäs, emot iakttagande af de vilkor, som för Concerters uppförande å Riddarhuset emellan Riksdagarne blifvit stadgade, samt med förbehåll, att Orchesterställningen finnes borttagen, och Salen i öfrigt uti behörig ordning, sednast klockan Sex (6) påföljande Söndags afton efter C011- certen.
Hvilket dock till Höglofl.
Ridder - Den 23 September f. m. i63 skåpets och Adelns eget ompröfvande vördsamt öfVerlemnas.
Stockholm den a3 September 1829. iPå RiddarhusUtskottets vägnar Carl Mörner.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till 11 om aftonen.
Fredagen den 25 Sept. 1829.
Fortsattes pröfningen af StatsUtskottets ej mindre den 10 sistlidne April under W:o 128 afgifne och den 7 derpå följde Maji e. m. på bordet lagde Betänkande, angående regleringen af utgifterne under RiksStatens Andra Hufvudtitel, än ock under N:o 237 meddeldte, och den 29 sistlidne Augusti f. m. på bordet lagde, Utlåtande öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar. 4^ H. ii* 164 Den a5 September f. m. 3 Punkten.
Lönerne för StatsSecreterarne, samt HofCancelleren och JustitiesCancelleren.
Herr Hjertas Gustaf: Enär Ridderskapet och Adeln förhöjt lönerne för StatsRådet, och de motioner, som åsyftat SlatsSecreterare-lönernes förhöjning, förutsatt, att de borde bestämmas lill samma belopp, som StatsRådets, skall det kanske synas inconsequent, att jag nu endast yrkar bifall å Utskottets förslag i denna punkt; men jag gör det af det skäl, alt jag ännu ej anser det vara genom 3 Stånds beslut afgjordt, att StatsRåds-dönerne komma att höjas, såsom Ridderskapet och Adeln beslutat.
Jag tycker, att 400° R:dr är tillräcklig lön för en StatsSecreterare.
Jag bör likväl yttra den mening, att om det skulle bända, att 6ooo
R:dr blifva bestämde såsom StatsRåds-lön för framtiden, vore det olyckligt, om icke StatsSecreterare-lönerne äfven bestämdes till enahanda belopp, ocb jag skulle derföre med skäl önska, att denna fråga kunde få hvila, till dess Rikets Ständers Leslut i afseende å StatsRåds-Iönerne blifver definitift fattadt.
Jag ber Ridderskapet ocb Adeln fästa uppmärksamhet derpå, huru vigtigt det är, att StatsSecieterarne få den värdighet de böra innehafva.
Vår Grundlag åsyftar, att de skola göras till Ministrar, och det är ett rent missförstånd, att de ej så uppträdt.
De »ro utan all frå - Den 23 September f. in. i65 ga Ministrar, oell borde bär, likasom i England, heta Minislrar-SlalsSecreterare.
Jag vet väl, att i utländska Almanachor, till exempel Alrnanach de Gotha, de fått den ringa titeln af Rapporteurer, men jag anser det vara vigtigt, att de upplyftas tili deri plats och den värdighet, de höra äga.
På dem ligga göromålen tyngst, de äro de mest verksamma, och StatsRådets
Ledamöter äro blott att anse såsom en Nämnd.
Jag måste derföre beklaga, att StatsUtskottet icke gjort mera afseende på de framställningar, hvilka angående dem blifvit gjorde af flere Ledamöter, och icke salt deras löner åtminstone till lika belopp med StatsRådets.
Då jag likväl icke tror, att StatsRådets löner af de andre Stånden blifva uppsatte till den höjd, som Ridderskapet och Adeln bestämt, anhåller jag nu endast om proposition till bifall å Utskottets förslag.
Jag bar tillförene, då denna sak förevar, yrkat, att de ifrågavarande Embetsmännen, StatsSecreterarne, HofCanzleren och JuslitiaeCanzleren måtte erhålla en till 5ooo R:dr förhöjd lön.
I Herr Hjertås anförande om vigten af dessa Embeten instämmer jag fullkomligt, men kommer derifrån till en annan slutföljd, än han; och anhåller att dertill få upgifva mina skäl.
HofCanzleren deltager i StatsRådets göromål, li - i66
Den 25 September f. m. kasom dess öfriga Ledamöter; mea har, utöfver de andras befattningar, den, att vaka öfver Tryckfriheten, den, att vara Suppleant åt StalsMinistern för Utrikes Ärenderjie; och sluteligen den, att under Riksdagarne meddela Rikets Ständer Konungens propositioner, förskaffa Utskotten upplysningar, vaka öfver Riksdagsbeslutets rigtighet m. m.
Hvarföre Rikets Ständer 180g gåfvo honom ringare värdighet, och mindre lön, än StatsRådets öfrige Ledamöter, tan jag icke förstå.
Tvertom borde han för sina särskildta befattningar, liksom StatsMinistrarne för deras, hafva fått högre lön, om icke rangen här i landet gällde mera, än det man uträttar.
Jag vill ej heller nu försöka, att bryta denna gamla orättvisa.
Men jag anser honom åtminstone böra få en tillökning, så att dess lön må blifva 5ooo R:dr, då StatsRåden fått deras till 6000 R:dr.
Att, såsom Herr Hjerta föreslagit, uppskjuta med frågans afgörande, tills det visat sig, om de öfrige Stånden instämma i Ridderskapets och Adelns beslut, anser jag destomera olämpligt, som hvarje Stånd efter vår författning beslutar för sig.
Skulle man i frågor, som icke äro Ståndssaker, vänta på hvarannan, så uppkommer frågan, hvem som skulle begynna, hvarom Riksdagsordningen icke stadgar.
Det är således nödigt, att hålla sig vid grundlagen, sådan han är, och låta Nämnden afgöra de punkter, hvarom man icke blifver ense.
Den 25 September f. ra. 167 JustitiaeCanzleren angår, så kail han val icke jemföras med StatsRåden; men, såsom Konungens Högsta Ombudsman, och deltagande i StatsRådet, lika med JustiliteRåden, hör han få dela lika löneförmoner med dem.
Hvad StatsSecreterarne beträffar, har Herr
Hjerta redan fästat uppmärksamheten på vigten af deras befattningar, framföre StatsRådens.
Det är endast rangen, som sätter dem under de förra, och utan tvifvel af detta skäl allena hafva deras löner varit lägre än StatsRådens.
För öfrigt är StalsSecreterareEmbetet utan motsägelse det arbetsammaste af alla bland Konungens Rådgifvares.
Skall det kunna skötas med drift, så är det nödvändigt, att StatsSecreteraren åtminstpne är befriad från bekymmer för sitt uppehälle.
Yill således Svenska Folket på dessa platser se andra, än dem, som af egen förmögenhet eller biförtjenster kunna uppehålla sig, måste det gifva löner, som äro tillräcklige för en man att med famille lefva i Hufvudstaden, och i den ställning, hvari han står till andra Embetsmän.
Det kan i åtskilliga år måhända lyckas alt finna förmögna män, som åtaga sig så arbetsamma sysslor, och tillika uppoffra deras enskilta förmögenhet, för att lefva under tiden; men dels äro dessa dubbla uppoffringar sällsynta, och dels äro de förmögna icke alltid de skickligaste.
I ett så fattigt land som Sverige, måste man dessutom grunda i68 Den 25 September f. m, sin styrka i Embetsväg, såsom i andra liänseenden, på personliga egenskaper, och ej på förmögenhet.
Jag tillstyrker således 5ooo R:drs lön åt de ifrågavarande Embetsmännen.
Jag ber endast, att få tillägga till hvad jag nyss yttrat, att jag anser propositionen böra delas så, att lönen blir 25oo R:dr, och att taffelpenningar bestämmas till i5oo R:dr.
Jag anser delta nödvändigt, på det pensioneringen icke må blifva för stor.
På samma grunder, som förmådde mig 1815 att göra motion, om den löneförhöjning, (men i sammanhang med en motsvarande indragning af öfverflödiga embeten och tjenster) för penningelöntagande tjenstemän, som blef af Rikets Ständer då beslutad, och sedermera verkställd, får jag nu förena mig med Herr von Hartmansdorff i dess förslag till lönförhöjning för så vigtiga embeten, som de ifrågavarande.
Jag drar ej i betänkande, att deruti instämma, oaktadt sedelmyntets värde i silfver ej gör stort mindre nu, än 1810, då dessa löner blefvo bestämde, och det i förhållande till isynnerhet jordbrukets produkter är större, än då, samt oaktadt således de produkter jordbrukaren, som mest skattar, har att sälja, äro, äfven till nume - Den 25 September f. m. jf>() rären, i lägre pris nu, än dien tiden, och de år, då de äro högre, gemenligen åtföljas af en misslyckad production, samt således äfven ofta af behof för jordbrukaren sjelf att köpa.
Ingen skattebörda kan vara så tung, som den af oskickliga och egenia jttiga Domare i Högsta Instancen, och oskickliga eller kraftlösa Ministrar.
Denna löneförhöjning bör ge oss hopp, att dessa höga Embetsmän genom lättade bekymmer för egen bergning blifva iståndsatte, att dess mer fästa sin uppmärksamhet på fäderneslandets, på undervisningsverkens reform, och på jordbrukets, handelns och näringarnes förkofran, hvarigenom nationen sättes i stånd att uthärda sina skatter, ja äfven drygare, än de närvarande, hvilka utomdess äro mera tryckande genom deras ojemna fördelning, än genom deras höga belopp.
Grefve Posse j Jrvid'.
I fråga om beloppet af lönerna förde ifrågavarande Embetsmännen, förenar jag mig med Herr Hjerta, att vid detta tillfälle de ej må bestämmas högre än till 4ooo R:dr; men, i afseende på Herr Hjertås förslag, om fördelningen af summan, får jag fästa uppmärksamheten derå, att den förra lönen utgjorde 2736 R;dr 32 sk.
Billigheten fordrar, att ej bestämma den nu blifvande ordinarie lönen till lägre belopp.
Jag föreslår derföre, att lönen bestämmes till 3ooo R:dr, och taffelpenningarne till 1000 R:dr. 170 Den September f. m.
Herr Rothlieb Carl Fredrik:
Utom det att jag får förena mig i hvad Herr von Hartmansdorff anfört rörande löne-tillök11 ing för HofCanzleren och JustitiasCanzleren, samt i öfrigt i hvad Herr Hjerta anfört om StatsSecreterare-lönerne, vill jag endast i anledning af hvad Pierr von Hartmansdorff yttrat om det underliga förhållandet år 1809, då jag nara deltog i ärenderne, att HofCanzleren, oaktadt dess vigtiga befattningar att vara Ledamot i StatsRådet, och tryckfrihetens vårdare, ej blef satt i jemnlikhet med StatsRådets öfriga ledamöter, nu upplysa, att man då var i den belägenhet, att man sökte inskränka alla möjliga utgifter, och i följd deraf inskränkte, så mycket man kunde, både rang och löner.
Mycken fråga var annars, atfc StatsRåden skulle blifva RiksRåder; men enär HofCanzleren, hvilken redan fanns i Carl XI:s tid, då ansågs såsom en underordnad embetsman med mindre functioner, och äfven så fortfor under frihetstiden, tog man sig deraf anledning, att ej upphöja honom mera än förut.
Då hans befattning likväl sedan blifvit så utsträckt, som Herr von Hartmansdorff omtalat, bör han i följd deraf hafva en lönförhöjning, och jag får således i allo förena mig med Herr von Hartmansdorff.
Men hvad StatsSecreterarlie angår, förenar jag mig uti den mening, att det må förblifva vid hvad StatsUtskottet föreslagit.
D e n a5 Sep tern be r f. m. 171 ^ Herr Crusenstolpej Magnus Jacob:
Jag vill icke yttra mig om beloppet af lönerlie för de ifrågavarande Embetsmännen, utan endast yrka, att det villkor StatsUtskottet fästat vid den föreslagne löneförbättringen för StatsSecreterarne, ”att den ”icke må åtnjutas af andre, än dem, sorn ”enligt Kongl. Maj:ts
Nådiga fullmagt på ”något af berörde Embeten, detsamma för”rätta, och sålunda icke tillgodokomma dem, ”hvilka endast på obestämd längre eller ”kortare tid till föredragning inför Kongl. ”Majit constitueras,” att, säger jag, detta villkor äfven må utsträckas till HofCanzleren och Justitias-Canzleren.
Jag får lill alla delar förena mig med hvad Grefve Posse anfört, så väl i tillstyrkan af bifall å Utskottets förslag i denna del, som i afseende å fördelningen af lönen och laffelpenningarne, desto häldre, som jag tror, att det öfverensstämmer med den fördelning, hvilken Ridderskapet och Adeln faststälde för JustitiasRåden.
För Öfrigt är frågan så tillräckligt utredd, att jag anhåller om proposition till bifall å Utskottets förslag, då contra-propositionen, i händelse votering begäres, lärer blifva Herr von Hartmansdorffs förslag.
Jag bör bekänna, att jag ej skall söka motverka Grefve Posses för - I72 Den 25 September e. m. slag, eller derom serskilt begära votering, inen jag tror, alt Grefve Posse misstager sig deruti, att lönen nu är 2786 R:dr 32 sk.
En del af denna summa har utgått, såsom taffelpenningar.
Då Utskottet ej åtskiljt detta, blir en fördelning nödig.
Jag föreslår derföre, att 2000 R:dr må bestämmas såsom lön, men skall visserligen icke yrka särskild proposition, om Ståndet vill hafva den till 3ooo Rtdr, Herr Rosenblad > Bernhard:
Först får jag lemna upplysning rörande ett misstag af den siste talaren, att StatsSecreterarne skulle hafva taffelpenningar.
De finnas ej uppförde bland de högre Embelsmännen, utan bland Canzliet, och hafva hela lönen såsom lön, utan afdrag.
Jag instämmer med Herr von Hartmansdorff i afseende på beloppet, men jag tillstyrker hans förslag, med den förklaring, att 3ooo R:dr skola vara lön och 2000 R:dr taffelpenningar.
Med Herr Crusenstolpe samt Utskottet, som yttrat att löneförhöjningen endast skulle tillkomma dem, som hafva fullmakt på sina beställningar, kan jag icke instämmaj det är nödvändigt, att lemna Öppet åt Konungen, att tillförordna StatsSecreterare.
Det är vigtigt, att personer som hafva förtroende-platser, aldramest sådane, som StatsSecreterare, måtte äga öppet att kunna resignera, och att deras enskilta ställning derföre icke lägger något hinder.
För en verk - Den 25 September f. ra. 173 lig StatsSecreterare finnes det ingen möjlighet att återgå till den plats han förut innehaft, men om en ExpedilionsSecreterare eller ett KammarRåd blir förordnadt till StatsSecreterare, så finnes för honom ej något hinder, utan han har öppen rättighet att återvända till den förra platsen af ExpeditionsSecreterare eller KammarRåd.
Jemte det jag anhåller om bifall till Herr von Ilartmansdorffs förslag, att desse platser niå erhålla 5ooo R:dr, tillstyrker jag, att denna summa må fördelas så, att 3ooo R:dr blifva lön, och 2000 R:dr taffelpenningar; på det särskilta vilkoret anhåller jag om afslag.
Friherre Anckar swärd:, Carl Henrik:
Då jag vid tvänne
Riksdagar väckt motion om förhöjning i StatsSecreterarnes löner, lär jag ej behöfva upprepa grunderna för denna framställning, och då Ridderskapets och Adelns visade frikostighet, vidden lönereglering, som redan är fastsläld, sätter mig i den öfvertygelse, att Ståndet icke afslår det belopp, StatsUlskottet nu framstält i afseende på StatsSecreterarne, anser jag mig ej böra söka att göra mina skäl för förhöjningen gällande.
Visserligen går detta belopp ändå igenom.
Men då jag ej kunnat biträda beloppet af de löner, sorn förut blifvit bestämde, kan jag ej eller frångå denna mening i detta fall, och önska någon förhöjning öfver f\ooo R:dr, hvilken 174 Den a5 September f. m. jag trott vara den summa, vid hvilken man bör stanna.
I anseende till fördelningen af summan, utber jag mig att få fästa uppmärksamheten på en omständighet, hvarföre jag tror, att, hädanefter lika som hittills, ingen sådan fördelning hör äga rum, utan att hela summan må utgöra lön.
Till grund för den resignationspligt, som vid vissa tillfällen är ålagd StatsSecreteraren, är den åsigt lagd, att han genom en sådan åtgärd ej skall frånträda någon inkomst, utan behålla den, sådan den är.
Förhållandet blefve förändradt, om fördelningen gjordes.