Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dalman icke missbilligar, att jag med ens går till botten dermed, envisas jag i mitt påstående.
Jag skulle hellre önska, att han förenade sig med mig.
Hr Rosenblad har visserligen genom sitt anförande gif— vit rik anledning till mången vederläggning; men dels har han förut blifvit besvarad af 2:ne värda ledamöter, dels skulle jag tro, att så mycket allaredan blifvit under tvenne dagars debatt ordadt i ämnet, att föga skulle båta, om jag vidare ville försöka att bibringa honom, eller hvilken annan som helst inom detta bus, annan öfvertygelse än den, som säkert af en och hvar redan är fattad.
Jag erkänner mig för öfrigt icke pligtig att hörsamma hans rop öfver nödvändigheten alt närmare uttyda, hvad som i mitt anförande synes mig fullkomligen tydligt.
Skulle lian likväl önska en utförligare definition på sjelfberoende, så tror jag mig kunna, när det eljest blefve lägligt, förklara mina ytterligare åsigter derom.
Jag fruktar de icke komma att med deltagande af honom uppfattas till likstämmighet.
Yi böra, mina Hrr, emedlertid nu alla tro oss vara beredda att kunna i frågan taga ett beslut; och då jag hos Hr Gr. o. Landtm, förnyar min vördsamma anhållan om framställandet af min propos. såsom en möjlighet dertill, dristar jag lika med Hr Cederschjöld appellera till de unga männens känsla att, med afseende på rättvisa, icke förneka den fria medborgarens rätt att få deltaga i fosterlandets angelägenheter.
Jag skall icke besvära R. o. Ad. med något ytterligare utlåt, i detta ämne.
Jag har börjat med att behandla frågan practiskt och skall nu sluta med att yttra mig om sättet att komma till beslut.
Då det icke blott af den siste värde talaren, utan äfven af Hrr Dalman och Hjerta blifvit yrkadt, att man föret må undersöka, huruvida Huset icke skulle vilja instämma i deras anmärka, om allmän valrätt, vill jag icke motsätta mig, att deras förslag till gemensam tanka må föredragas.
Hr von Troil, Emil: Likasom den siste värde talaren skall jag inskränka mig till några få ord, då discussionen redan varat så länge.
Jag vill blott af Hr Cederschjöld* anförande »upptaga, hvad som rörde R. o. Ad:s representationssätt.
Han yrkade den sats, att corruption vore lättare, ju mindre antalet vore.
Jag är af alldeles motsatt tanke.
Ben i3 Octoher e. m.
Antalet må vara stort eller litet, så kommer corruption lika litet i fråga, om representanterna äro oberoende och af hederliga tänkesätt.
Detta tyckes Hr Cederschjöld sjelf hafva medgifvit, då han sagt, att sådant beror på, hulu blodet rinner i ådrorna, hvarmed han förmodligen menade karakteren.
Deruti instämmer jag med honom.
Hufvudsaken är, att vi få ett antal representanter af nog upphöjda tänkesätt för att icke afvika från sin öfvertygelse, hvarken i följd af lockelser, hot eller annan anledning.
Då mätte man finna, att ju inskränktare antalet är, ju lättare måste det blifva att complettera det med män af dessa upphöjda tänkesätt, äfvensom att följa dem med allm. uppmärksamheten.
Hr Cederschjöld har frågat, hvilkens uppmärksamhet det vore, som man ville se följa representanterna, och han har sagt, att det vore icke folkets, utan ministerens uppmärksamhet, sorn komme att följa dem.
Jag tror, att en representation skulle båta föga, om icke allm. uppmärksamheten följde individerna.
Att valen i provinserna skulle ske af några få personer medger jag icke.
I Skaraborgs län t. ex. finnas 200 adelsmän af den kategori, att de kunna sitta på Riddarhuset, och detta valcollegium vore således större, än Riddarhusets nuvar. hela närvar, personal.
Beträtfande hvad från andra sidan blifvit yttradt, kan jag ej instämma i Hr Dalmans åsigt, att valen skola vara allmänna, men med inskränkning i valbarheten.
Jag skulle tvärtom tro, att valrättigheten bör vara inskränkt, men valbarheten obegränsad; ty del är icke gifvet, att Nationen äger ett öfverflödigt antal män, tjenliga att uppfylla representantkallet, och allm. förtroendet bör derföre utan inskränkning få uppsöka de mest användbara.
Hr Hjerta, som försvarat de allm. valen, har sagt, att då hvar och en medborgare fick välja, blefve följden, att såväl Adeln sorn Prester, Borgare och Bönder finge utse riksdagsmän.
Om Hr Hjertås mening med allmän valrätt icke är någon annan, än att hvar och en person, som är i oberoende ställning, skall få delfaga i riksdagsmannaval, har jag ingenting deremot; men jag har vrkat, att de icke må lika deltaga deri, utan att valen må ske efter vissa classer eller kategorier, och deruti har jag ej funnit mig vederlagd genom exemplet af förhållandet i Norrige; ty äfven der ske valen olika för städerna och landet.
Hos oss vore meningen att låta valen ske efter de 4 kategorier, som af ålder funnits; och om också dessa 4 kategorier ej äro de ändamålsenligaste, utan theoretiskt kunde bättre uppdragas, måste man dock göra något afseende på en nations vanor och hvad som är möjligt att utföra.
1 anledning af hvad Frih.
Klingspor yttrat skall jag blott tillägga några ord, helst hans sednaste yttrande ej rörde sak, utan endast person.
Han beskylde mig att hafva fiilerat hans anförande såsom tidningsskrifvarne.
Om han der - Den i3 October e. m. med menat, att jag oriktigt citerat hans ord, tror jag honom hafva misstagit sig; och jag vädjar till hvar och en, som uppmärksamt följt såväl hans som mitt yttrande.
Var åter Fiihts mening annorlunda, än såsom orden folio, sårår jag ej derför.
Samma värde talare trodde, att jag var misslynt för det han ej i går vederläde de anmärkn:r, jag framställde.
Jag har dock hvarken varit misslynt eller förundrad deröfver.
Jag trodde, alt han dertill hade sina goda skäl, och den vederläggning, han i dag försökt, har icke betagit mig denna förmodan.
Jag har stilla afhört denna discussion, som nu varat nära 2:ne dagar, och derigenom fått den öfvertygelse, att måhända Constit.Utsk. är mindre klandervärd!, att det icke förmått framställa något förslag, som vid denna riksdag eller nu genast kunde af R. o Ad. antagas.
Vare det likväl långt ifrån mig att dermed vilja tillkännagifva, att jag skulle önska qvarståendet af nuvar. representationsskick fullkomligt sådant, som det nu är.
Jag har tillräckligt förklarat min mening, att det ej kan qvarstå, sådant det är.
Jag har ej velat ingå i dessa theorier om den representationsform, som vore den bästa; jag har trott, att man borde inhemta erfarenheten om det bestående mindre goda och det man önskade i stället införa.
Det är på denna grund, det varit min öfvertygelse, hvilken jag tillkännagifva i Constit.Utsk., att våra Stånd, såsom grunden för vår Representation, ej kunna eller böra borttagas, och då jag gilvit tillkänna denna min mening, har jag äfven antydt omöjligheten och oriktigheten af att vid detta tillfälle söka åstadkomma en representationsförändring, grundad på allm. val.
Frågan torde sålunda nu endast vara, att R. o. Ad. söker förena sig om den gemensamma tanke, som skulle uttrycka sig deri, att R. o. Ad., med tillkännagifvande, att R. o. Ad. ansåg den nuvar. organisationen icke vara den rätta, likväl yttrade, att det ej vore möjligt att tilIvä— bringa någon bättre på annan grund, än med bibehållande af valen ståndsvis.
Huru sedermera dessa Stånd borde formeras, huru de skulle sammansättas i 2:ne kamrar samt huru en öfre kammare borde formeras, skulle jag önska finge den största möjliga latitud, på det man kunde tillse, hvad som borde göras, sedan R. o. Ad. uttryckt sin opinion, att något borde göras.
Detta är, hvad jag såsom ledamot af Constit.Utsk. åsyftat och hvad jag önskar se genom votering utredt, att R. o. Ad. offentligen erkände, att då Ståndet icke vill undergräfva samhällsordningen i sina djupaste grundvalar, nemi. ståndsfördelningen, vill Ståndet likväl medgifva, att, formerade såsom Stånden nu äro, de icke bidraga till hvad man af en väl bildad Ståndsrepresentation har anledning att fordra.
Jag skulle derföre tro, att de meningar, som här blifvit yttrade för den grundsats, Gr.
Frölich, Hr 4«6
Den i5 October e. m. v. Troil ra. fl. framställt, icke skilja sig så långt från hvarandra, att de ej kunde sammansmälta till en gemensam tanke , och att den andra meningen är Representationens grundande på allm. val.
Det Ur väl egentligen öfver dessa 2:ne principer, vi hafva att votera, och då Gr.
Frölich gifvit tillkänna, att han icke begär någon företrädesrätt för sin mening, fastän den blifvit först framställd, torde frågan lämpligast kunna behandlas på det sätt, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes hemställa, huruvida R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke vWl antaga den af Frih. Rantzou och Hr Dalman framställda mening, att Representationen bör vara byggd på allm. val, och att vi sedan få öfvergå till de öfriga frågorna, i händelse icke den första voteringen skulle göra de öfriga öfverflödiga.
Jag vill blott med några få ord besvara den anmärkning, Hr v. Troil gjort i fråga om hvad jag menat med allm. val.
Jag har icke yrkat annat än principen, och jag skall icke motsätta mig, att Constit.- Ulsk. må få sig uppdraget att utarbeta en valstadga , hvar efter valen skola ske.
Jag bar endast förenat mig med Frih. Rantzou i anhållan om den propos., alt R. o. Ad. måtte förklara såsom sin gemensamma tanke, att Constit.- Ufsk. må utarbeta ett nytt förslag till Representation, bildad genom »vilm. val.
Medan jag bar ordet, tager jag mig friheten att uttrycka min erkänsla för Gr.
Frölich, som cederat sin rätt att först få sin propos. framställd; hvarjemte jag får erinra derom, att sävidt frågan endast inskränker sig till att kunna förena Stånden eller lemna dem tillfälle att sammanträda på ett runi, har Constit.Utsk. afgifvit ett särskildt förslag till ändring i 46 § Reg.F., deruti Utsk., med en i min tanke ganska vislig omtanka, föreslagit att uppdraga åt Stånden rättigheten att, när de pröfva det nödigt, öfverlägga på ett rum, ehuru de skola besluta ståndsvis.
Detta är således ett förslag, hvartill R. o. Ad. kan komma, utan att vid detta tillfälle derom öfverlägga.
Mot den modification af Frih. Rantzous förslag, som jag i förmiddags tog mig friheten framställa, hafva åtskilliga anmärknrr blifvit gjorda, hvilka jag anhåller få besvara.
Horn har sagt, att han ansåg mitt förslag vara en afvikelse från principen, och att det vore principenligare, att sjelfva valrätligheten vore inskränkt, än att valbarheten skulle vara det.
Jag medger, att denna invändning har något skäl för sig; men jag vill fästa Hr Gr:s uppmärksamhet derpå, att såsom jag uppställt mitt förslag, innefattar det ett öfvérgångsförslag, en medelväg för att komma till det af oss alla åsyftade målet.
Jag har derföre föreställt mig, att folkets allm. valrätt vore hvad som i första rummet borde erkännas, och att första steget vo - Den ja October c. m. 407 re att medgifva de orepresenterade rättighet att deltaga i val till riksdagsmän.
Att åter inskränka valbarheten vore icke mera principvidrigt, än hvad sorn är antaget i andra länder, der allm. val existera.
Der är valbarheten inskränkt inom en viss census; enligt min mening skulle den inskränkas inom vissa yrken och samliällsclasser.
Jag har just begagnat orden: yrken och sa m h ä 11 s c l ass e r, för att utmärka, att den ej skulle vara inskränkt inom de 4 Stånden.
Genom mitt förslag skulle man således på én gång låta folket få utöfva sin valrätt och bibehålla det s. k. conservativa elementet inom Representationen, hvilket man velat igenfinna i st å n dsförd eIni ngen.
Folket skulle få välja, men endast inom de i grundlagen bestamda samhällsclasser och corporationer.
Då vore det på samma gång folket, som representerades, derigenom att det valde, och de conservativa elementen, som representerades derigenom, att valen derinom inskränktes.
Den stora skillnaden emellan att vina vald af en Corporation eller vald af folket är ganska lätt funnen.
Då man är vald af lolket, anser man sig representera folket; väljes man åter al en Corporation, anser man sig 1 första rummet böra representera den.
I förra fallet är hela Svenska folket representantens committenter, d. v. s. alla samhallsclasser; i sednare fallet endast en viss dass.
Det är denna princip jag ville hafva erkand, utan att derföre på en gång öfvergå till det, såsom mig synes, mera radlcala förslag, som Frih. Rantzou och Hr Hjerta framställt, att utan inskränkning hvar och en skulle kunna väljas.
Denna valbarhet skulle val i allt v fall komma att bero af reglementen, emedan det icke lärer vara dessa värda ledamöters mening, att man skulle få välja hvem som helst, utan afseende på hans stallning i samhället, och då tror jag det vara sämre att inskränka valbarheten genom att derför bestämma en viss tensus, än det är att inskränka den inom vissa samhälIsyrken.
Således tror jag, att mitt förslag är mera verkställbar och fullt upp likaså principenligt, som de i andra länder antagna stadgunden för allm. val.
Jag kan således ej frångå, alt jag anser mitt förslag, om det ej ar bättre, åtminstone halva liera chancer för sig att vinna bifall, emedan det innefattar en medelväg på samma gång, som det erkänner den stora principen, att folket äger rättighet att under en eller annan form, sjelft eller genom ombud, deltaga i öfverläggningarna om folkets angelägenheter.
Det ar isynnerhet erkännandet af denna princip, som jag anser vara af vigt.
Om, såsom en värd talare på f. m. här yttrade, R. o. Ad. verkligen inom sig äga alla de elementer, som behöfva finnas i ett samhälle; örn R. o. Ad. verkligen skulle kunna anses representera ett helt folk, i anseende till de många olika interessen, R. o. Ad. representerar, sä skulle jag tro det vara R. o. Ad. värdigt att åtminstone såsom 4o8 Den i3 0ctobcr c. m. princip erkänna den allm. valrätten.
Att här ingå i delaillema af den blifvande nya representationsformen, kan icke vara min mening, och sådant lärer icke vid denna riksdag kunna med något hopp om framgång ens försökas; men om principen erkännes, och man sedermera väcker en motion derom, att R.
M. anhålla om nedsatlande af en committé', som, efter att hafva jemnfört de yttranden, hvilka såval inora Representationen som för öfrigt blifvit i detta vigtiga ämne afgifna, borde, med ledningen af principen utaf allm. val, utarbeta en ny representationsstadga, så tror jag, att man lättast komrae ett steg framåt.
Det skulle naturligtvis sedermera bero på denna committé' att föreslå och på R.
St. att afgöra, huru vidsträckt valrätten borde blifva; men principen anser jag vara så vigtig, att jag tror det vara en pligt emot fäderneslandet att erkänna den Genom det förslag, som Gr.
Frölich afgifvit, vinnes dock icke detta ändamål.
Äfven om hans förslag skulle bifallas, qvarstår denna — den väsendtligaste — fråga oafgjord.
Hela Nationen står utanför och väntar på erkännandet af sin rättmätiga fordran att erhålla valrätt, d. v. s. den del af Nationen, som nu är derifrån utesluten; och om detta ej är största delen , är det åtminstone en ganska stor massa af upplysta, förmögna och sjelfständiga medborgare, som nu icke äga någon röst i landets allm. angelägenheter.
Då vi här göra en reform, böra vi, enligt min tanke, i första rummet se till, att vi icke blott tilläfventyrs bereda någon förkortning i riksdagarna; utan vår pligt är att söka tillvägabrin< ga den reform, sorn folket fordrar och har rätt att fordra; och det veta vi, att folket vill blifva representeradt, om icke genom helt och hållet andra personer, åtminstone i en annan form, efter ett annat valsätt.
Folket vill veta, att det sjelft väljer Nationens representanter, och att de ej väljas af skrän.
Jag är öfvertygad, att så många utmärkta personer finnas bland de 4 RiksStm (jag menar icke endast de representanter, som nu äro ledamöter af RiksStånden), att jag, i motsats lill Hr v.
Troil, tror, att man t. o. m. inom den skulle kunna finna 2 å 3oo värdiga representanter, och att folket således ej blefve missbelåtet, om än valbarheten blefve inskränkt inom dessa classer, blott valrätten utsträcktes.
Horn har sagt, såsom jag uppfattat det, att införandet af allm. val skulle vara detsamma som förkastandet af den monarkiska principen och öfvergången till en republik.
Uppfattas de allm. valen såsom i Rom och Athen, så medger jag, att Hr Gr:s farhåga ej saknar grund; men uppfattas de, såsom man uppfattat dem i Frankrike, England och flera Tyska stater eller såsom i Norrige, så har Hr Gr. orätt.
Jag vågar påstå, att t. o. m. en sådan vallag som den, hvilken linnes i Norra Arne - i) c ii i3 O c to lier c. in. 4«9 Amerika, kan bestå med en constitutionel monarki, d. ä. en monarkisk styrelseform, der strängt ansvariga rådgifvare finnas.
England har nu i nära 800 år halt denna styrelseform, och det finnes troligen få länder, der så få elementer till en republik finnas, sorn i England, emedan folket der värderar sin representation, och denna således hemtar sitt stod från folket.
Först när den upphört att göra detta, då blir folkets rop, såsom jag hoppas alt det äfven skall blifva här, så högljudt, att det tvingar Styrelsen att framlägga förslag, hvarigenom förtroendet kan återvinnas; men i samma mån, som folket återfår sina rättigheter, tystna ropen.
Jag anser det således vara en falsk förespegling att hota med en republik, såsom följd af antagandet af den princip,' hvilken visat sig vara den enda säkra garanti för bevarandet af folkets rättigheter.
För att icke uppehålla R. o. Ad:s tid med onödiga voteringar, får jag förklara, att då Frih. Rantzou och Hr Hjerta icke velat frångå deras yrkande, vill jag åtnöja mig med en reservation till prot. och lemna till dem att föreslå den propos., som i denna fråga bör till R. o.
Adis besvarande framställas.
Jag ville likväl hemställa, om icke den borde framställas i så litet bindande termer sorn möjligt, och örn det således icke vore skäl att ej tala om sjellmyndiga medborgare, utan helt kort uttrycka, att man erkände folkets allm. valrätt, utan afseende på stånd.
Jag hemställer, huruvida icke en sådan propos. kunde förena våra skiljaktiga meningar, emedan Constit.Utsk. i sådant fall vore oförhindradt att inskränka eller utvidga principen så mycket eller litet, Utsk. funne för godt; och då jag dessutom fruktar, att icke något resultat vid denna riksdag kan tillvägabringas hvarken genom den ena eller andra propos:n, skulle det innefatta ett ädelt och hedrande bevis på R. o. Ad:s fosterlandskärlek och aktning för folkets rättigheter, att R. o. Ad. genom sin majoritet uttryckte den tanka, att icke blott vissa kaster elier corporationer skola hafva rättighet att välja .medlemmar af Representationen, utan att de skola väljas af Svenska folket under sådana garantier, som genom särskilda bestämmelser kunna stadgas.
Jag begärde egentligen ordet i anledn. af ett yttrande af Hr Hjerta, som hänvisade till ett af Constit.Utsk. afgifvet betänk, i afseende på riksdagarnas förkortande.
Jag bör gifva tillkänna, att då Constit.Utsk. i förevar. betänk, ansåg sig icke kunna framlägga någonting annat än den allm. principen, att Stånden, sådana de för närvarande äro formerade i classfördelningar, skulle vara den egentliga typen för Representationen, men Utsk. inom sig ej kunde blifva ense om ett helt och sammangjutet förslag, bygdt på denna grund, ansåg Utsk. sig likväl bura fraiu 14 H.
Den i3 Octo ber e. m. lägga någonting, som skulle stå i harmoni med den af Utsk. uttalade principen.
Till denna harmoni hörer, såsom Utsk. trott, ett förslag, som snart kominer att ventileras af R. o. Ad., och mahanda icke kommer att vinna R. o. Ad:s bifall, nemi. ett försök att på en annan väg bereda orepresenterade medborgare ett medelbart deltagande i Representationen genom Landtständer inrättande.
Dernäst trodde Utsk. sig i samma anda böra förelägga R.
St. ett med vår nu var. grundlag sammanstående förslag att tillåta alla 4 RiksStln att sammanträda på ett rum, för att under en gemensam ordförande hålla sina öfverläggningar, fastän, så länge Stånden ej voro förda till samma antal ledamöter, icke någon gemensamhet i beslut kunde äga rum.
Det är på delta Utskis förslag till gemensamhet i öfverläggning, som Hr Hjerta gifvit anvisning, och det kommer framdeles att Utgöra föremål för R. o. Adis öfverläggning.
Genom alla dessa betänkln har Utsk., såsom mig synes, redan försökt att framställa den mening, som likväl bär af ena sidan blifvit bestridd, att icke blott formerna, utan äfven sjelfva formationen af RiksStin behöfde en jemnkning, ehuru Utsk. icke trott sig vid denna riksdag magtigt att framlägga ett så beskaflädt förslag Då R. o. Ad. nu går att fatta ett beslut, torde likväl uti detta af Gonstit.Utsk. framställda förslag om Landtständers formation ligga någon ledning för ajt kunna i Representationen upptaga ett ännu orepresenteradt element, nemi. ofrälse possessionater.
Det är lill ett sådant förslag, som Hr Lefréhs anmärkn. synes syfta, och jag bekänner, att jag hör till deras antal, som tro, att detta element har ovilkorlig rätt att upptagas i Ståndsrepresentionen.
Jag skulle tro, att möjligtvis denna representationsrätt kunde vinnas genom concessioner af något bland RiksStln; men om R. o. Ad. skulle vilja fatta det beslut, att såsom sin gemensamma tanka godkänna bibehållandet af Ståndens nuvar. formation, endast med den förändring, att de skola föras till lika antal samt blifva valda, för att sedermera sammanföras på 2lne kamrar, så ser jag intet hinder för att bilda en femte valclass, uti hvilken de personer kunde införas, som ej tillhöra de 4 nu existerande classerna.
Om alla anmärknir, likasom i Hr Lefre'ns förslag, något mera generaliserades, skulle jag tro, att man kunde komma äfven till detta resultat, och derföre anser jag vara lampligast, att vi först börja med att utröna, huruvida det är R. o. Adis gemensamma tanka att öfvergå till allm valprincipen, och att vi sedermera, i fall detta ej blir Ståndets gemensamma tanke, böra söka förena oss om en gemensam tanke, som uttrycker den motsatta principen.
Det synes, som hade R. o. Ad. nu hunnit till den punkt, att vi skola gå att besluta öfver de särskilda meningarna.
Jag vill äfven förena mig Den »B October e. m. med dem, som vilja lemna första rummet åt afgorandet af den fråga, huruvida R. o. Ad. vill hylla principen af allm. valrätt.
Jag vill likväl uppriktigt uttala min öfvertygelse, att så mycket j.ig hyllar principen i sin abstracta mening, så litet kan jag med min röst biträda, att den nu må af R. o. Ad. gillas såsom dess gemensamma tanke.
Jag har tillförne gifvit tillkänna de orsaker, hvarföre jag ej kan biträda denna tanke.
Hr Dalman har i deri vederläggning af mitt yttrande, som han velat framställa, gifvit mig en afsigt, som jag icke ägt, nemi den att skråma R. o. Ad. eller hota R. o. Ad med en republik, i händelse de allm. valen skulle införas.
Jag vet mig ej hafva yttrat något sådant; men jag yttrade, att den constilutionella monarkien skulle luta till sin undergång, derest allm. val infördes, och jag menade, att antingen anarki eller despotism derigenom skulle uppstå.
Jag tror nemi. icke, att Svenska folket står på den höga ståndpunkt af medborgerlig utveckling, att vi kunna tänka oss, att en republik kunde blifva följden af de allm. valen.
Jag tror mig således hafva tillräckligt ådagalagt min åsigt om allm. val, och ehuru jag gillar principen, nödgas jag rösta emot densammas antagande hos oss.
Dernäst torde den fråga förekomma, huruvida R. o. Ad. anser den gamla ståndsfördelningen utgöra grunden för valcollegierna och att
Representationen derifrån hör utgå, för alt sedermera bildas på 2:ne kamrar.
Man har vid denna princip af val, grundade pä ståndsfördelningen, utgått från den åsigt, att ett 5:te element äfven borde blifva representeradt.
Jag delar denna åsigt och tror, att detta s k.
5:te element har full rättighet att fordra inträde inom Representationen; men jag bekänner, att jag anser försigtigheten vid detta tillfälle fordra, alt så lange det beror på den fyrdelade Representationens veto alt förkasta ett sådant grundlagsförslag, bör man icke nämna det 5:te elementet, helst jag är öfvertygad, att det snart skall vinna inträde bland de andra, ty för mig synes det, att rummet snart måste stå öppet för ett 5:te och t. o. m. för ett 6:te element.
När jag således gillat principen af val inom vissa samhällsclasser, har jag icke velat för det närvar, bestämdt yttra mig, huruvida dessa classer höra vara 4> 5 eller 6; men jag tror, att det försigtigaste, då man vill vinna ändamålet, vore att hålla sig vid de 4 classer, som redan finnas.
Som det är min afsigt att vinna ett ändamål och icke att blott förfäkta en ide', kan jag ej annat än vidhålla det förslag, som af Gr.