Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Curhusafgiftens bestämmande och sättet -att densamma utgöra sorgfälligt omfattat detta angelägna ämne och i hvad det
Reglementarisk» ingår uppgifvit veckställigbebgrunder, ta 84 t):n 9 Xoftltmber f. m. torde mig tillåtas att i anledning af 6:te Momentets innehåll anmärka följande:
Utskottet yttrar i nämnde Moment, ”att inom Länen bör genom SockenFullrnägtige en Deputerad väljas Jrån hvarje Härad , hvilka deputerade sammanträda på viss tid och ställe, Landshöfdingen utsätter, för att under dess
Ord förande sjeifve öfverlägga och i händelse af olika meningar genom Votering per Capita , deruti Landshöfdingen äger deltaga , besluta huru den Commitme bör sammansättas, sorn skall årligen intill nästa Riksdag stadga den för följande året nödige afgiften, samt äfven sättet för de till liåkenskapernes granskning årliga Revisorernes utseende; häruti deltaga äfvenledes Fullmägtig* från hvarje af de Städer, som begagna samma Curhus som Landet.
Jag medgifver att vid första påfeendet kan den före sia g ne M;ximi eller Minimi afgiften ej sakna billighet, men jag anser stora svårigheter om icke omöjsligheter att tillvägabringa den enstämmighet i besluten som fordras tili ändamålets vinnande.
Mångårig ärfarenhet vittnar derom, att sammankomster sorn angå större eller mindre penningebidrag sällan mnottages med den benägenhet som utgör frsmställarens föremål; ehuru billigheten och nyttan tolkar ett önsksdt bifall.
Redan för flere ir sedan då Veneriska smittans tilltagande väckte uppmärksamhet, ansågs nödvändigt att vidtaga kraftiga anstalter för att åtminstone mini ska dess rysliga följder.
Ben 5 September e. m.
Uppå Kongl. Maj:te
Nådiga befallning att g«nom sammanträden med Länens innevånare öfverenskomma om en årlig: utgifts åtagande af hvarje
Mantalsskrifven persen kunde allmänheten ej öfvertalas att lämna bifall, Meningarne voro delade och fastän bsveksamhetsskäl sorgfälligt användes kunde i de flästa
Län ej den öfvertygelsen bibringas, att afgiften var lika nyttig som af behofvet påkallad.
Då dessa åtgärder ej värkade åsyftad framgång , vidtogs af Riksens år 1818 församlade Ständer den Författning att intill påföljande Riksdag ante algiften såsom hörande till en allmän be villning, och alltsedan hir 3 sk.
Banco af hvarje Mantalsskrilven Person årligen utgått, utan att mig vetterligen detta obetydligs bidrag förordsakat någon klagan.
Ett annat förhållande tror jag ej förestå då efter Utskottets betänkande afgiften hädanefter blir ett frivilligt åtagande, hvars förberedelse anstalter så viii i detta som alia andra dylika fall aro högst obehagelige för Länsstyrelsen; ty hvem känner ej den oftast obetydliga värkan af sammanträden i Landsorterne, vare sig under hvilken benämning som häiät.
Min fasta öfvertygelse är den, att ett önskadt resultat ej är stt vänta, då det skall ankomma p» vederbörande Deputerade , att afgöra frågan, och dertill åger jag ytterligare anledning af de särskilta betäakanden, sorn i Utskottet blifvit Enförda af cagre till BondeStåndet hörande Ledamöter. jag bsrt)EtäileT vördsamt till Herr Grefves och LsatUmarskalken samt Högled.
Ridder - si torn i) September t. m. ikapet och Adeln hvad utvägar böra vidtaga*
Om vid förbcröide sammanträden den äskade afgiften antingen helt och hållet skulle förnekas, eller ock beviljas til! ett under det verkelig* behofvet oumgängcligt belopp.
Länsstyrelsen jemte LasaretsDirection stadnar ju då uti eö så mycket mer bekymmersam bi-lägenhet, som det ringa bidrag Kongl. SeralimerOrdensGillet meddelar ej tillåter att ens kunna hoppas det sjukvården inom Länet möjeligen k»n befordras.
Af locala omitändighHer beror ock hulvudsakeligen att det bidrag sorn fordras «f allmänheten ordentligen utgår ■, ty i Jönköpings Län hvars Styrelse Konungen mig Nådigst anförtrott inträffar den händelsen, att dervarande Lasarett länge sedan är sorn gammalt, odugligt och tiångt alldeles otjeniigt.
En ny byggnad är af största angelägenhet, så vid* en verksam och ändamålenlig sjukvård skall äga rum och Direction, som förutsett krafvet af ett nytt Lasarett, har med sorgfäi1g omtanka redan inköpt en för nybyggnaden passande Tomt , samt i förväg samlat nödig
Slen till grundläggningen.
Längre har ej inkomsterne medgifvit tillgörande!; ty så länge den begtämda 3 sk- afgittens utgörande, ej längre varit bestämd än till nä^ta Riksdag, så har Dirnctiorjsn ej vågat ingå i ett kostnadsförslag, för h vars följder
Dirtction endast skulle kunna anses ansvarig.
Utan anspråk att gsnom denna min framställning värka eller förändra andtts öfvertygelse, kan jag då ett för det allmänna 6å vig - Den September c. rn. 87 tigt ärende är i fråga ej underlåta, att ödmjukast föreslå, det mätte afgiften hädanefter sorn hittills bestämmas af Riksens Ständer såsom ett vanligt B villningsmål , och om hvad till älventyrs ej torde kunna stadgas, vissa år till exempel 5 skulle vara den tid inom hvilken afgiften ej kunde upphöra, så tror jag attoni ock ej högre bidrag än 3 å 4 sk af hvarje Mantalsskrifven person erlades, försattes LasareitsDirectionerna derigenom i tillfälle, att för Sjukvården vidtaga sådane anstalter, hvilka i möjeiigaste måtto skulle befordra det välgörande ändamål som åsyftas-»•
Hvad det bidrag angår eom kommer att utgöras af OrdensGillet, tror jag största billighet vara deruti att det to:a!a anslaget , ehuru efter min tanka allt för mycket nersatt emot hvad det förut varit, bör tili hvarje
Län i ptoportioneradt förhållande till antalet af sjuka ut betalas , och att OrdensGillet allt efter intradernes belopp lämpar utdelningen, dock att den efter Utskottets Betänkande ej understiger den anslagne summan. a N:o 3.
Jemte anmodan till Riddarhusutskott, att skyndsammeligen inkomma, så väl med utlåtande sorn med Förslug ti 1T Ridderskap ts och Adelns underdåniga svar till Kongl. Maj:t, Ben g September c. m. htr Höglofl.
Ridderskapet^och Adeln , gsnom ProtocollsUtdrag af den 5 dennes, behagat till Riddarhusutskott^ remittera följande: ”Kongl.
Maj:ts Nådiga skrifvelse till Ridderskapet och Adeln , angående val af Revisorer} Gifven Stockholms Slott den a September 1823. ”Det har till Kongl.
Maj ts kunskap kommit, att fråga inom Ridderskapet och Adeln blifvit vackt, att icke allenast , sedan de sex Revisorer blifvit valde, hvilka på sätt 47 §.
RiddarhusOfdaingen föreskrifver, emellan Riksdagarne skola öfverse och granska StatsVerkets, Bankens och RiksgäldsCootoirets tillstånd, Styrelse och Förvaltning, afven med tillämpning af dét allmänna stadgandet i 68 § Riksdagsordningen, ytterligare sex Revisorer af Ridderskapet och Adeln , vid denna Riksdag, skulle utväljas, för att förrätta den, efter Grundligen år 1827 infallande Revision. ”Vid jemförelse af Riksdagsordningens 68 som åt Rikets Ständer , i deri ordning de, hvart för sig, lämpligast finna, öfverlämnar rättigheten, att, vid hvarje Riksdag, förordna om Revisorer, med hvad 47 §, Riddarhusordningen innehåller, i kraft hvaraf Ridderskapet och Adeln, vid hvarje Riksdag, vare sig Lagtima eller Urtima, väljer 6 Revisorer, har Kongl. Maj:t uti denna afvikelse från RiksdagsOrdningens, vid sjelfva rättighetens uttryckande oinskränkte stadgande, till ett, utan JOcn 9 i September e. ut, yttra dt förbehåll för hvarjs Revision, bestämdt antal a( sex Revisorer, ägt anledning, att dervid afse en af Ridderskapet och Adeln uti RiddarhusOrdningen sjelfmant upptagen och faststäld Ordning för Revisorsvaiens förrättande.
” ”Men då Kongl. Maj:t förmodar, att vid RiddarhusÖrdningens öfverlemnande till Kongl. Maj ts
Nådiga sanction det törbända icke varit Riddersitapets ‘och Adelns afsigt, att, i afseende på dessa val, betaga sig den rätt, som Rikets Ständer i allmänhet, efter Grundlagen, tillkommer, och då denna förmodan vinner en ytterligare styrka af det öfverlåtande på RiddarhueDirsctionen, som hittills, i afseende pi de ofvanförmälte valen, åge rum, enär en rätt, för att kunna ötverlåtas , nödvändigt efter e~ gen öfvertygelse, måste finnas, har Kongl. M*j:t endast till bevarande af d<?n tydlighet och helgd, sorn Lagars ordagranna iakttagande mellan de serskildta Samhällsmagterhe så oumgängeligen fordrar, härmedelst gf Ridderskapet och Adeln velat äska ett tiilkännagifvande af den mening, Ståndet fästar vid 47 §, Riddarhusordningens stadgande, i afseende på val af sex Revisorer.” ”Kongl, Majtt vill i förväg förklara sin beredvillighet, att anse Ståndets häröfver yttrade tanka för sin egen. så att det valsätt, vare sig för blott en elier för två Revisioner, som deln* af skulle blifva en följd, genast äfven vid innevarande Riksdag, må kunna sättas i verk 9»
Det i 5 September t. m. ställighet; men Kongl. Majit anser att, i detta senare fall, den i frågaställde 47 §.
Riddarhusordningen, må. till undvikande af all framtida osäkerhet elier skiljaktig tolkning, i öfverensstämmelse med 68 §:s j Riksdagsordningen ordagranna lydelse, rättas och förändras.” Kongl Majit förblifver Ridderskapet och Adeln med ali Kongl, nåd,och ynnest städse väl bevågen.
CARL JOHAN G. af Wetterstedt.”
I anledning häraf får RiddarhusUtskottet yttra, att om 47 § RiddirhusOrdningen, i af— s ende på den händelse, som nu är i fråga, böt utan hänsigt till de allmänna grunder, som i Riksdagsordningen äro uttryckte, aldeles for sig sjelf tydas och tillämpas på det sätt, Kongl. Majus högstberörde Någiga skrifvelse gifver Utskottet anledning att förmoda, om hvilket tolkningssätt likväl olika åsigter må hända skulle kunna uppstå, tror Utskottet dock, att för vinnande af en fullkomlig klarhet öfver da bud som i Riddarhusordningen innnefattas, det är angeläget, att tillika afse den öfvereass»ämmelse hvari denna Författning, såsom underordnad, bör stå lill Grundlagarna.
Och då i sådant afseende förekommer, att 68 §, Riksdagsordningen stadgar: ”det Riksens Ständer skola i den ordning
Stånden hvart för sig Den 5 September t. m. 9' lampeligast finna, vid hvarje Riksdag förordna om R*v sorer att emellan Riksdagarnc, enligt af Riksens Ständer utfärdad Instruction, öfverse och granska Statsverkets, Bankens och RiksgäldsContoirets tillstånd, styrelse och förvaltning:, ” äfvensom längre ned i samma § namnes afgående Revisorer och deras skyldighet, att utså ta t'd till näst på följande Revision;-och dessa ‘önskrifter synas sätta utom allt tvifvel, att ett R.iksStånd äger rätt både att, efter godtfinnande förordna huru Reviforer skola tillsättas, ej blott vid den första, utan jemväl vid den andra af de Revi nonsförrättningar, som emellan Lagtima Riksdagar böra äga rum, och att åt särskildte personer uppdraga en sådan befattning, anser RiddarhusUtskottet, att Riksdagsordningen» berörde föreskrifter, genom deras tydlighet i detta fall, sprida öfver meningen af Riddarhusordningens 47 §. det ljus, att, om än ordställningen i denne senare: att nemligen, vid hvarje Riksdag vare sig Lagtima elier Urtima, vcilje Ridderfkapet och Addri sex Reviforer, alf emellan Riksdvgarne öjverfe och gran/ka Statsverkets öch de flere deri omnämnde Verks Styrelse och Förvaltning, skulle till äfventyrs lemna rum för möjliga tvifvelsmål och olika tolkningssätt, berörde §. likväl bör så förstås, som i Riksdagsordningen finnes utnyckt; hälst Riksdagsordningen» 12 §. bjudfer, det Riddarhu:
Otdningen bör, lika med alla öf riga Stånds ordningar vara i öfverensstämmelse med Grundlagarne författad.
Men då Kongl.
Maj t behagat genom högst berörde skrifvelse förklara sig finna, till undvikande af all fram - B en 5 September r. m. tida osäkerhet eller skiljaktig tolkning, det 47 § Riddarhus Ordningen bör i öfverensstämmelse triad 68 § Riksdagsordningen ordagranna lydelse, rättas och förändrar, samt Ridderskapet och Adeln torde vilja begagna detta tilliaile för att gå Kongl. Maj:ts yttrade Nådiga önskan tillmötes, får Utskottet hemställa, om icke, enär Ridderskapet och Adeln i allt fall, vid denna Riksdags början varit betänkt på utarbetandet af en förbättrad redaction af nuvarande Riddarhusordning, och i sådant afseende jemväl uppdragit åt Riddarhusutskott att Förslag dertill uppgöra, hvilket ock är vordet till Ståndet afgifvit, ehuru samma Förslag ännu ej blifvit st Ridderskapet och Adeln pröfvadt, Ridderskapet och Adela skulle behaga hos Kongl. Maj t, jemte anmälan derom, i underdånighet tillkännagifva, att Ridderskapet och Adeln skall i sammanhang med den förbättrade redaction till Riddarhusordning som af Ståndet framdeles kan varda antagen^, i underdånighet föreslå och till Kongl Majus
Någa stadfästelse öfverlemna den förändrade lydelse Ridderskapet och Adeln anser oftanämnde 47 §. *1 1818 års Riddarhusordning böra, af ofvanberörde anledning, erhålls, för att bringas till ordagrann öfverensstämmelse med hvad Grundlagarne i förevarande ämnen stadga.
I enlighet med dessa åsigtcr har Riddarhu.
Utskottet uppgjort
Förslag till underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, som RiddarhuiUtskottet får härjemte öfverlemna- Hvilket allt Ben § Septeinbrr t. m. ar Högloft.
Ridderskapcfs och Adelns vidare pröfning vördsamt underställas.
Stockholm den 6 September 1S23.
På, RiddarhusUtskottets vägnar C. G Tr effe oberg. N. Snoilsky.
Stormägtigst» Allernådigste Konung!
Genom Nådig skrifvelse af deo 2 i denne Månad, har Eder Kongl. Majrt behagat gifva Ridderskapst och Adeln tillkänna, att till Eder Kongl, Majs kunskap kommit, det fråga inom Ridderskapet och Adela blifvit väckt, 9tt sedan ds 6 Revisorer blifvit valda, hvilka på sätt 47 § RiddarhurOrdningen föreskrifver emellan Riksdagarne skola öfverse och granska StatsVerkets, Bankens och RiksgäldsConloirets tillstånd, styrelse och förvaltning, äfven, med tillämpning af det allmänna stadgandet i 68 §•
Riksdagsordningen, ytterligare sex Revisorer af Ridderskapet och Adeln vid denna Riksdag skulle utväljss, för ali förrätta den efter Grundlagen år 1827 infallande Revision; men då vid jemförelse af Riksdagsordningens 6S §, sorn åt RiksStånden, i den ordning de hvart för sig lämpeligast finna, öfverletnnar rättigheten att, vid hvarje Riksdag förordna om Revisorer, med hvad 47 §.' 94 Den g Srpft-mfcr e. tn.
Riddarbo-Ordningen innehåller, i kraft hvaraf Rtdder^kipet oell Adeln vid hvarje Riksdag, vare sig Lagtima eller Urtima, väijsr 6 Revisorer, Ejer Kongl.
Maj:t i Nåder förklarat sig uti »denna afvikelse ifrån Riksdagsordningen, vid sjelfva rättighetens intryckande oinskränkta stadgande, till ett, utan yttradt förbehåll lör hvarje Revision, bes'ämat antal af sex Revisorer, äga anledning att dervid afse en af Ridderskapet och Adeln uti RiddarhnsOrdnb-gen sjelfmant upptagen och fasstäild ordning för RevisorsvsLns förrättande samt Eler Kongl.
Majt lörmod3t, att vid RiddarhusOrdningens öfveilemöande till Eder Kongl. Maj ts Nådiga ssnction, det tor hända icke varit Riddeiskapet och Adelös afsigt, att i af sende på dess val betaga sig den rä‘t; sorn Riksens Ständer i allmänhet, efter Grundagen tillkommer, och hvilken förmodan vunne en ytterligare styrka af det öfveilåtande på RiddarhusDirechoncn, som hittills, i afseende på de 0'vanförmälte valen, ägt rum, enär en rätt för att kunna öfverlåta*, nödvändigt, efter egen öfvertygelse, -näste finnas, har Eder Kongl.
Majit, endast till bevarande af den tydlighet och helgd, som Lagars ordagranna iakttagande emellan de särskildta samhällsmagterne, så oumgängligen fordrar, velat af Ridderakapet och Adeln äska ett tillkännagifyande af den mening Ståndet fästat vid 47 §•
RiddarhusOrdningens stadgande, i afseende på val af Sex Revisorer; dervid Eder Kongl- Msj:t, i förväg täckts förklara sin beredvillighet, att anse Ståndets häröfver ytrade tanka för sin e - f)en 9 September e, m, 9 7 gen, så att dess valsätt, vare sig för blott en eller för tvenne Revisioner, sorn dera! skulle blifvit en följd, genast ätven vid innevarande
Riksdag må kunna sättas i verkställighet; dock, ansåg Eder Kongl.
M*j:t i detta senare lall, den ifrågastä lide 47 § RtddarhusOrdningen, böra, till undvikande af ali Iramttda osäkerhet eller sk il ja gt ig tolkning, i öfverensstämmelsa tued 68 §:s i Riksdagsordningen ordagranna lydelse rattas och förändras.
Ridderskapet och Adeln som noga öfvervägat hvad Eder Kongl. Maj:t sålunda täcks Ståndet meddela, får i anledning deraf i underdånighet yttra, att om 47 §.
RiddsrhusOidningen, i afseende på den händebe, som nu äf i fråga, bör utan hänsigt till de allmänna grunder som i Riksdagsordningen äro uttryckte, alldeles lör sig sjelf tydas, och tillämpas, på det sätt Eder Kongl. Majus
Nådiga skrifvelse gsfver Ridderskapet och Adeln anledning att förmoda, om hvilket tolkningssäit likväl olika äsigter må hända skulle kunna uppstå; vågar dock Ridderskapet och Adeln i underdånighet tro, att för vinnande af en fullkomlig klarhet öfvar de bud sorn i Riddar-^ husOrdningen innefattas, det är angeläget, att tillika afse den öfverensstämmelse hvari denna Författning, såsom underordnad, bör stå till Grundlagarae.
Och då i sådant afsönde förekommer att 6g §.
Riksdagsordningen stadgar: ”det Riksens Ständer skola i den ordning Stånden. hvart för sig lämpeligast finna, rid hvarje Riksdag förordna om Revisorer, att »mellan M)en * (Septernber.c, rn.
Riksdagarne, enligt af Riksens Ständer utfärdad Instruktion, öfverse och granska Statsverkets, Bankens och RiksgäldsContoirets tillstånd styrelse och förvaltning;” äfvensom längre ned i samma §, nämnas afgående Revisorer ”och deras skyldighet, att utsätta tid til! näst påföljande Revision, och dessa föreskrifter syrus sätta utan allt tvifvel, att ett'
RiksStånd äger lätt både, att efter godtfinnande förordna huru Revisorer skola tillsättas, ej blott vid den lörsta, utan jemväl vid den andra af de llevisionsförrättniagsr som emellan Lagtima Riksdagar börs äga rom, samt att st serskildta personer uppdraga en sådan befattning, anser Ridderskap»! och Adeln, att Riksd-igsOrdnm* geDs béröide föreskrifter, genom deras tydlighet i detta fall sprida öfver meningen af RiddarhusOrdningens 47 §, det ljus, att om än ordstallningen i denne senare: att nemligen vid hvarje.
Riksdag, vare sig Lagtima eller Urtima, ”välj’ Ridder/k”.pst och Adsln Sex Revisorer, att emelian Riksdagarne öfverse och granfa Statsver. kets och .de flere deri omnämnde verks styrelse och förvaltning, skulle tilläfventyrs lemna rum för möjliga tvifvelsmål och elika tolkningssätt, berörde § likväl bör så förstås, sorn i Riksdagsordningen finnes uttryckt 5 helst RiksdagOrdningens 12 §. bjuder; det RiddarhusOrdningen bör lika med alla öfriga Stånds ordningar, vera i öfverensstämmelse med Grundlagarna författad.
Men då Eder Kongl. Maj:t behagade g®nom högstberörde Nådiga^ skrifvelse förklara sig finna, till undvikande af ali fram™
Den 9 September e, m. 97 framtida osäkerhet eller skiljagtig tolkning, Bet 47 §.
RiddarhusÖrdningen bön i öfverensstämmelse med 68 §. i RiksdagsOrdningens ordagrahna lydelse; rättas och förändras, samt Ridderskapet och Adeln omfattar med begärlighet detta tillfälle, att gå Eder Kongl Majrta yttrade Nådiga önskan till mötes, får Ridderskåpet och Adeln, som i allt fall redan vid denna Riksdags början anrnodat dess Riddarhusutskott att utarbeta ett Förslag till en förbättrad redaction af nti varande Riddarhusordning, i anledning hvaraf Utskottet ock med ett Förslag i detta afseende inkommit, ehurd detsamma ännu icke hunnit »tt af Ståndet jjröfvas, i underdånighet tillkännagifva, att Ridderskapet och Adeln, skall, i sammanhang m«d den förbättrade redactioneh till Riddarhusordningen; som af Ståndet framdeles kan varda antagen i underdånighet föreslå, och till Eder Kongl. Maj:ts Nådiga stadfästelse öfverlemna den förändrade lydelse Ridderskapet och Adelö anser oftanäninde 47 §. af 1818 års Riddarhusordning böra af öfvahberörde anledning, erhålla, för att bringas till Ordagrann öfverensstämmelse med hvad Grundlag&rne i förevå^ rande ämne stadga.
Ridderskapet och Ådeln framhärdar Bie.
ÉiL till Ridd. a. Ad.
Pr. Vili. Baöd. f D&n JI September 'mi Bilaga till PlemProtocollet för den 11 Sept tern b er, förmiddagen.
N:o t.
Friherre Wrangel, Henningi
Då mig veterligen ännu icke något Riksmöte ägt rum, utan att fråga blifvit väckt om jämnkningar
Och ändringar uti Financerna , så vore det Önskeligt, att nu församlade
Ständer måtte vidtaga ett beslut, i detta vigtiga ämne som kan tillfredsställa Nationen, och lämna den hopp att kommande
Ständer icke må sättas i nödvändighet, att åter helt och hållit ändra hvad vi nu besluta.
Uti en fråga der stridiga interessen lika som afvisa den lugna och djupsinniga eftertankan kan man med skäl irukta ensidiga åtgärder, men i samma stund som känslan för allmänt väl höjer sin röst för att framkalla ett beslut sorn skall afgöra Folkets framtida Öde, kan jag icke ett ögonblick betvifla, dm patriotiska anda, som bör hanlö ra hvarje Riddersman; och må det tillåtas •-uig, att lör Ridderskapet och Adeln framställa de allmänna åsigter, som leda mitt begrepp i detta afgörande ögonblick.
Pen i i September j. m, Den sanning att ett stadgadt myntvärde, ytgör Landets trefnad och välmåga, har så ofta varit ett örverläggningsämne , att för närvarande föga vöre att tillägga; men må det tillåtas mig, att härvid göra den anmärkning, att man vid denna frågas afgörande, bör noga besinna, Folkets och i synnerhet de Skattdragandes ställning, innan man genom ett penndrag tillämpar Theoriens läror utan besinning af Individuens ställning; då först blifva Theo* rierna användbara, då de föreda Statens och de enskiltas fördelar; men då frågan nu sålunda visar sig för mina ögon att något interesse måste vika, så kunna vi icke med nog uppmärksamhet påminna oss Jordbrukarens belägenhet.
Jag vill derföre icke föra den nog allmänna, men i min tanka falska klagan alt Landtbruket såsom Modernäringen är ensamt lidande, och bör ensamt underhjelpas.
Nej! jag ställer alla Näringar uti samma cathegorie, de behöfva hvarandra och fordra ömsesidigt understöd, för att räcka hvarandra handen.
Det är icke sällan som man finner att Hufvudstadens interesse leder Opinionen och vill bestämma våra beslut, men så mycket mera fordrar Nationen af oss, att uppträda med sanningens språk midt ibland detta förbländande hvimmel, utan annat afseende än Folkets lindring i sina bördor , och förmåga att med ökade anledningar försvara sin sjelfständighet.
Vårt Fäderneslands och alla Länders erfarenhet, har visat, att en hastig öfvergång fråa ett Systeme till ett annat föranledt de olyckeligaste hvälfningar, I en Stat, der 1 ikoöjdhe— It)® DmIJ September f m. ten träder i stället för det varma deltagandet uti Nationens öde, och i sednare åren tyckes Sveriges händelser besanna denna Lära, ej aflägsnad från en fullkomlig utveckling, om maä icke i tid söker hämma olyckan i dess strida lopp.
Redan vid förra Riksdagen, förespådde jag de vådor, som af då varande Stäöders Finansiella beslut skulle blifva en följd % med djup smärta ser jag mina aningar nära att fullbordas, öch jag önskar med det varmt nit, som följer mili känsla för allmänt välj ätt våra Öfvetläggningar skola lämna motsitta resultater då man icke, utan orättvisa, kan neka att de sammansatta Utskotten i många delar, med alfvar, sökt bereda Landets väl, ehuru jag ej i alla afseenden delar deras åsigter; titan kan ej annat än berömma den verksamhet , sorn dess Ledamöter användt för utarbetandet af denna Financeplan.
Må man för* låta denna långa ingress, men jag har enligt min tanka, funnit den nödig för att påminna oss om vådan af att upplifva det förflutna j och om närvarande tiders kraf, samt afleda för* förvillande Theoriers inverkan att, med glömska af praktiken, grundlägga Folkens olyckor.
Financerne kunna enligt miö öfvertygelse beä traktas på s;ne sätt. i:moi deras fullkomlighet sådane sorn dé befinnas uti välmående länder, der enskilte ärö förläggare och Staten endast genom välgörande Författningar understödjer dessas välmåga.
2:do
Der omständigheter föranleda till deli T)t n 11 September J. m. ioi onaturliga följden att Staten är förläggare, och Individuerna af densamma understödde.
I förra fallet äga Myntets CreditSedlar ett bestämdt Värde, ägande rätten, en obetviflad helgd , genom hastiga och rättvisa ExecufionsLagar; ömsesidigt förtroende gifvet penningen en liflig circulation, och befordrar industriens hastigare utveckling.
I sednare fallet der allmänna Lånebiträden anlitas, erfar man vacklande myntvärde, och deraf följande misstroende och penoinge-förlägenhet, hvilken förlägenhet, i vårt Land öfvergådt till en direct penningebrisf, då alla Cassör och Skatter samlas inom Hutvudstaden, belägen på Rikets gräns, och således motarbetande den allmännare circulation af penningen inom Landet , hvilken om den verkeligen existerade skulle göra ett mindre behof af mynt.