Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr von Ehrenheim, Per: l)å äfven Frih, Klinkowström, som yrkat bifall till Utsk:ts hemställan, erkänt behofvet af länsarkitekter, torde derom icke något vara att tillägga.
Jag vill således endast be att få instämma med Frih.
Alströmer deruti, att denna fråga otvifvelaktig! rättast behandlas i den ordning, att R.
St:r först bestämma, hvilka anslag de vilja bevilja för ändamålet oeh att derefter kommunerna afgöra om och i hvad mån de vilja dertill bidraga.
Jag anhåller om bifall till K. M:ts Propos.
Hr Anckarsvärd; Då samtlige de Hrr, som yttrat sig i denna fråga, i likhet med mig erkänna behofvet och nyttan af länsarkitekter, vill jag derom icke särskildt yttra mig, men jag vill protestera mot Frih. Klinckowström» åsigt, att kommunerna bort taga initiativet i denna fråga och hos K.
M:t göra framställning örn erhållande af bidrag till aflönande af dylika arkitekter.
I frågor af enahanda beskaffenhet med denna har man förut gått till väga på det sätt, att R.
St:r först anslagit en viss summa för ändamålet och kommunerna derefter uppmanats att åtaga sig fyllnaden i det erforderliga beloppet; detta var t. ex., om jag icke missminner mig, förhållandet, då anslag till extra provincialläkare beviljades.
Det är efter min tanke nödvändigt, att Staten först, såsom i frågan mest intresserad, bestämmer, huru stor lön de ifrågavide personerna böra åtnjuta, och dertill anslår ett visst belopp, samt sedan öfverlemnar åt kommunerna att bestämma, om de vilja begagna sig deraf och åtaga sig hvad i aflöningssumman kan brista.
Man har på många orter redan gjort ganska stora uppoffringar för att erhålla för ifrågav-.de ändamål lämpliga personer, men oftast har icke för den ringa lönen dertill fullt qvalificerade personer erhållits, utan svaga medelmåttor blifvit antagne, som mera skadat än gagnat byggnadsväsende! och förtroendet till detsammas skickligare idkare; detta skulle förekommas, om K. Mits Propos. om länsarkitekters anställande bifötles, ty dessa skulle utnämnas af den embetsmyndighet, sorn har uppsigten öfver de allmänna byggnaderne i landet.
Statsverket utgåfve 8,000 rdr årligen för aflönande al läns- eller distrikt-arkitekter, kan man vara fullt öfvertygad om, att detta belopp skulle återvinnas fullt ut genom inbesparade underhållskostnader, som skulle uppstå deraf, att de allmänna byggnaderna i landet biefve med mera omsorg och under skicklig ledning och kontroll uppförda; hvarförutom de många och stora olägenheter, som en föregående talare framhållit, skulle undanrödjas och byggnadsväsendet i vårt laud, om K.
Mits Pro - 220 Den 10 Mars f. m. pos. i denna fråga bila lies, komma att höjas till förmån för så väl Staten som den enskilde.
Jag får vördsamt tillstyrka bifall till K. M:ts Propos. Gr.
Jag vill betrakta denna fråga egentligen ur ekonomisk synpunkt.
För mig är det alldeles klart, att, om ett anslag af 8,000 rdr nu beviljas för ifrågavarande ändamål, så kommer det att för det år, under hvilket det skulle utgå, eller under år 1867, endast öka besparingarne å Sjunde Hufvudtiteln, hvilket väl icke är så angeläget, att medel dertill böra anvisas.
För öfrigt synes mig den rätta ordningen vara, att kommunerna först höras och afgifva förklaring, huruvida de önska att erhålla sådana tjenstemän som de ifrågavarande, och vilja underkasta sig att lemna bidrag tiil deras aflöning, samt att derefter, sedan saken sålunda blifvit behörigen utredd, R.
St:r taga i öfvervägande, om de för ändamålets befordrande böra bevilja något anslag.
Under nuvarande förhållanden kan jag icke finna annat än att det är lämpligast att bifalla lltsk:ts hemställan.
Det lider intet tvifvel, att hvar och en, som med någon uppmärksamhet följt byggnadsväsende! i landsorten, inser, att ett sådant, anslag som det ifrågavarande är af största behof påkalladt och att det inom ganska kort tid skulle medföra stora besparingar för Statsverket, ty genom det sätt, hvarpå för det närv:de bygnadsföretag utföras, sker ofta en så stor misshushållning, att den lilla summa, som K.
M:t äskat till aflönande af länsarkitekter, snart skulle vara återvunnen.
Detta hafva de flesta föregående talare erkännt, men man har invändt, att frågan om anslags beviljande för ifrågavarande ändamål icke bort underställas R.
Stms pröfning förr, än vederbörande kommuner utlåtit sig, huruvida de önska att erhålla tjenstemän, sådana som dem K.
M:t föreslagit, och om de äro villiga att för sin del lemna bidrag till dessas aflöning.
Jag ber att i detta afseende få erinra, att R.
St:r, i flera frågor af enahanda beskaffenhet som denna, förut gått till väga på ett alldeles motsatt sätt; så t. ex. beviljade R.
St:r vid sistförflutna riksdag anslag till åtskilliga nya landtbruksskolor, men fästade dervid det vilkor, alt anslagen icke komma att utgå, derest icke kommunerna jemväl lemnade bidrag för bildande och upprätthållande af sådana skolor.
Mörner har yttrat, att, om R.
St:r nu beviljade den af K.
M:t äskade summan, resultatet deraf icke skulle blifva annat än, att detta belopp komme att ligga obegagnadt under nästa år, men jag kan icke inse detta, ty, om anslag för ifrågavarande ändamål nu beviljas, så kan ju K.
M:t redan i höst, då landstingen sammanträda, infordra deras utlåtanden i ämnet, och således skulle anslaget kunna användas redan under loppet af nästa år.
St:r handla rätt, om de bifalla hvad K.
M:t i förevarande hänseende föreslagit, ty denna fråga afser i första rummet Statens byggnader, Den 10 Mars f. m.
221 och det måste dessutom alltid vara af största vigt att inom de olika länen finnas skickliga personer, af hvilka man kan erhålla råd och upplysningar i frågor om nybyggnader eller reparationer.
På de skäl, jag härmed haft äran anföra, får jag instämma med dem, som yrkat bifall till K.
Jag skulle icke tro, att kommunerna på grund af det beslut, hvartill Utskit kommit i denna fråga, kunna hysa någon ovisshet, om R.
St:r insett vigten och behofvet af länsarkitekters anställande.
Det torde väl kunna antagas, att, derest kommunerna, som äro representerade genom sina kommunalstämmor och landsting, ansett denna fråga vara för dem af mycket stor vigt, de derom gjort någon framställning hos K. M:t; man har sett, att de i ämnen, som varit för dem långt mera främmande än detta, skyndat sig att petitionera hos K.
M:t och dervid ådagalagt en förvånande lifskraft, men man synes vilja tro, att de i denna fråga icke velat uttala sina önskningar, förr än de erhållit på riksstat de medel, som äro erforderliga.
Enligt min tanke bör man dröja med att vidtaga några åtgärder i förevarande hänseende eller för ändamålet bevilja något anslag, till dess kommunerna uttalat sina åsigter eller önskningar i frågan, hvilket de väl icke torde kunna medhinna förr än ny statsreglering skall uppgöras.
För öfrigt skulle jag tro, att, om kommunerna verkligen anse länsarkitekter vara af behofvet påkallade, de utan svårighet skola kunna helt och hållet sjelfva bestrida dessas aflöning, ty kommunerna hafva ju 5 it 6 millioner i årlig inkomst af bränvinsmedlen.
Förevarande fråga är utan tvifvel för tidigt väckt och torde det derföre vara skäl att bifalla Utskits hemställan.
Hr Lagerstråle: Såsom Frih. af Ugglas nyss anmärkt, har det sätt, hvarpå K.
M:t ansett att förevarande fråga bort behandlas, förut blifvit af R.
St:r godkänrit; då R.
St:r nemligen vid sistl. riksdag beviljade anslag till landtbruksskolor, fästades dervid det vilkor, att landsting eller hushållningssällskap skulle tillskjuta ett lika stort belopp som Staten, derest de ville begagna sig af berörde anslag.
Detta sätt att gå till väga rönte, så vidt jag känner, icke motstånd från något båll.
Sedermera inkommo ock till I(.
M:t från liera län framställningar om erhållande af bidrag till landtbruksskolors bildande utaf de dertill anslagna medel.
Jag skulle derföre icke tro, att det bör uppstå några större hinder för att i denna fråga förfara på enahanda sätt, eller att först, sedan R.
St:r bestämt anslag för anställande af länsarkitekter, landstingen böras, huruvida de viija dertill lemna något bidrag.
För öfrigt får jag upplysa, att kommunernas inkomster af bränvinsmedlen ingalunda uppgå till 5 millioner, såsom Frih. Klinckowström kalkylerat.
Dessa medel utgöra icke ens 2 millioner, om jag ej allt för mycket misstager mig endast föga öfver 1 million, deraf ^ tillfaller landstingen, £ hushållningssällskapen och § kommunerna; således torde 221* Dea 10 Mars f. m. raan lätt kunna finna, att dessa medel icke uppgå till så stort belopp, att länskommunerna böra utan allt bidrag af Staten bestrida aflöningen af de föreslagna länsarkitekterna.
M:ts Propus. Frih.
Sprengtporten, Jakob Wilhelm: J)å K. M:ts Propos. innehåller det vilkor lör anställande af ifrågavarande länsarkitekter att landstingen böra bidraga till deras aflöning med lika stort belopp som Staten, synes det mig som i den K.
Proposm någon mening hade bort uttalas i afseende å beskaffenheten af dessa tjenstemäns embetsåligganden.
I saknad häraf, och då icke ens någon bestämmelse finnes, huruvida de skola åtnöja sig med sin lön eller hafva rättighet att för serskilda publika förrättningar uppbara extra traktamenten och arfvoden, befarar jag att landstingen komma att stanna i mycken villrådighet öfver de beslut de böra fatta, då frågan till dem öfver lemnas; och som jag dessutom delar den här af några talare förfäktade åsigten, att dessa korporationers utlåtanden i ämnet bort inhemtas, förr än det öfverlemnats tiil R.
St:rs bedömande, får jag anhålla om bifall till (Jtsk:ts hemställan.
Jag ber om ursäkt derför, att jag ännu en gång uppträder i denna fråga, men jag har, med anledning af hvad en föregående talare yttrat, velat erinra, att domskäl aldrig vinna laga kraft, och att det äfven är förhållandet med de skäl, som ligga till grund för R.
St:rs beslut; det finnes ingen förbindelse alt i framtiden fästa afseende vid dessa skäl.
Det synes mig således vara lämpligast, att R.
Sl:r genast taga denna fråga om hand och bevilja det för ändamålel erforderliga anslag, och detta så mycket mera, som då de föreslagna länsarkitekterne skulle tjena så väl Staten som kommunerna och enskilda, det väl torde tillkomma Staten att taga initiativet.
Jag begärde ordet med anledning af Frih. Klinckowströms yttrande, som syntes gå derpå ut, att landstingen hafva af bränvinsmedlen så oerhörda inkomster, att de mycket väl utan bidrag af Staten kunna bestrida de föreslagna länsarkitekternes aflöning
Jag får upplysa den värde Frihm, att, med ledning af förhållanden inom Östergötland, der dessa medel äro högst betydliga, den andel af dessa, som ställts till landstingens disposition, inom hela länet aldrig uppgått till den af Frihm kalkylerade summa, 5 å 6 millioner, utan endast till 5 ä 600,000 rdr eller högst en million.
Hr Rennich, Nils Axel Gustafsson:
Jag delar full komligt de H:rrs åsigter, som yrkat bifall till K. M:ts Propos , ty jag tror, att Statsverket skulle tillskyndas stora besparingar, om det i landsorterna funnes pålitliga och skickliga personer, som kunde tillse och leda de byggnadsarbeten, som utföras för Statens räkning.
Enligt min tanke gör man sig alltför stora för - Den 10 Mars f. m. 223 hoppningar om endrägt och allmän anda, om man föreställer sig, alt emellan landstingen i de olika län, hvilka enligt K. M:ts Propos. skulle hafva gemensam länsarkitekt, öfverenskommelse skulle kunna trädas om dennes aflöning, så vida icke landstingen sett, att R.
St:r ansett länsarkitekter vara af behofvet påkallade och för ändamålet anslagit en viss summa.
Jag finner således alla skäl tala för, att R.
St:r nu bevilja den summa, K.
M:t för ifrågavarande ändamål äskat.
Jag kan icke finna att denna fråga ännu är så utredd, att R.
St:r böra bevilja det af K.
M:t äskade anslag.
Man kan af K.
Mds Propos icke inhemta, af hvem de föreslagna länsarkitekterna skulle tillsättas eller under hvilken myndighet de i första hand skulle subordinera, och dessutom torde det väl vara skäl att först höra landstingen, huruvida de äro villiga att bestrida halfva aflöningen af dessa länsarkitekter.
En värd talare har visserligen uttalat den åsigten, att, om R.
Sf:r först beviljade det af K.
M:t äskade anslaget, landstingen derigenom skulle erhålla en lämplig påtryckning att åtaga sig det för ändamålet ytterligare erforderliga belopp, men åtminstone icke jag kan gilla en sådan påtryckning på kommunerna.
Frih. af Ugglas har yttrat, att K.
M:t möjligen redan näst-instundande höst skulle kunna infordra landstingens utlåtanden i detta ämne: jag skulle dock tro, att utsigterna härtill icke äro särdeles stora, ty alla landstingens samtycke måste ju vinnas, innan frågan kan anses afgjord.
Enligt min tanke är det lämpligare, att K.
M:t först remitterar frågan till landstingens bedömande och derefter, sedan den blifvit behörigen utredd, framlägger den för representationen.
Jag får derföre anhålla om bifall till Utsk:ts hemställan.
Jag anhåller om ursäkt, för att jag ännu en gång upptager Högloft.
Ståndets tid, men efter hvad Frihme Alströmer och af Ugglas samt Hr v. Ehrenheim jemte andra talare yttrat och upplyst, finner jag mig ännu mera befogad, att vördsamt yrka bifall till K.
M:ts Propos., hvarjemte jag anhåller att få bemöta de ärade talare, hvilka ansett frågan dels outredd, dels för tidigt väckt.
Jag inser inga svårigheter uti att så formulera en instruktion för länsarkitekter, att desamma veta hvilken authoritet de i första rummet skola lyda, och att de komma i ett rigtigt förhållande till alla authoriteter, och äfvenledes så, alt arkitekterne, och det ganska snart, komma uti en vidsträckt och för sina distrikter högst gagnande verksamhet.
Vidare betviflar jag icke, att landstingen skola finnas benägna att gerna ikläda sig den del af aflöningen, som K. M:t föreslagit.
Ofver 20 års tid, som jag sysselsatt mig med byggnadsväsende!, inom rätt många af landets provinser, har jag lärt rnig inse hvilket stort gagn så väl Staten som kommunerna och de enskilta byggande skulle hafva af länsarkitekterne, och jag går så långt i mitt vördsamma yrkande på bifall till K.
M:ts 224 Den 10 Mars f. m.
Propos., det jag påstår, att, äfven om statskassan vore så hårdt medtagen, att man nödgades upplåna de för ändamålet först erforderliga 8,000 rdr, så bör detta ske, och utgiften skall medföra så stor nytta, att Staten inom kort tid skall mångdubbelt densamma återvinna.
Hr Anckarsvärd: l)å Gr.
Mörner såsom skäl för afslag å K. M:ts Propos. anfört, dels att denna fråga icke blifvit tillbörligen utredd, dels ock att, äfven om H. St:r nu beviljade det äskade anslaget, detta dock icke skulle kunna användas före nästa riksdags sammanträde, tillåter jag mig anmärka, att, om man, sedan den nya representationen, hvilken skall sammanträda årligen i Januari, börjat sin verksamhet, skulle konseqvent följa denna Gr.
Mörners åsigt, kunde man ju ständigt undanskjuta frågans afgörande och t. ex. i Mars eller April månad, då frågan först kan förekomma, förklara, att det icke vore värdt att fatta några beslut, emedan de icke kunna verkställas före derpålöljande riksdag.
Vidare kan jag icke finna, hvilka skäl Frih.
Liljencrantz haft för sitt påstående, att alte landstings utlåtanden måste infordras, förr än det kunde anses afgjordt, huruvida kominunerne äro villige att deltaga i länsarkitekternes aflöning, och att det icke är bestämdt i K.
M:ts Propos., under hvilka myndigheter dessa länsarkitekter skulle lyda, ty då staten aflönar tjenstemän, förordnar Regeringenom hvilken myndighet som skall tillsätta dem, och reglementerar för deras åligganden, hvarjemte dels finnes i K. M:ts Propos. uttryckligen angifvet, för hvilka distrikter länsarkitekter skulle tillsättas, dels äro ock deras åligganden der noga specificerade; den, som har läst nämnde Nåd. Propos., finner att de äro följande: a) att afgifva utlåtanden i alla frågor, rörande husbyggnader; öfver hvilka Ofverintendents-embetet, eller någon af länsstyrelserna inom det distrikt, der arkitekten vore anställd, kunde infordra hans yttrande; b) att biträda länsstyrelserna inom distriktet med utöfvande af tillsynen öfver Kronans, under Öfverintendents-embetets förvaltning ställda egendomar derstädes, och, i sådant hänseende, tillhandagå med uppgörande af kostnadsförslag, så väl vid a'e årliga ekonomiska besigtningarne, som vid af- och tillträdessyner å boställen inom nämnda egendomar, äfvensom vid entreprenadkontrakters upprättande, samt med tillsyn öfver beslutade byggnadsarbeten och deras afsynande; c) att, när sådant af Ofverintendents-embetet anbefalldes, uppgöra ritnings- och kostnadsförslag till ny- eller tillbygnader vid nämnda egendomar; d) att, der så åstundades, tillhandagå offentliga auktoriteter samt menigheter med råd och upplysningar vid deras byggnadsföretag inom distriktet, biträda dem med uppgörande af ritningar och kostnadsförslag till ny- eller ombyggnader af den beskaffenhet
Den 10 Mars f. m. 225 beskaffenhet, att ritningar dertill borde underställas K.
Mits Nåd, pröfning, äfvensom vid uppgörande eller granskning af entreprenad-kontrakter samt'trtTatsynah'de utaf nyssnämnda byggnadsföretag; e) att, der tid och omständigheter sådant medgåfve, jemväl biträda enskilde med råd och upplysningar i byggnadsfrågor; /) att, vid resor inom distrikterna, vaka deröfver, att af K.
M:t fastställda byggnadsritningar vid byggnadernas utförande noga följdes, samt, der sådant skulle befinnas icke ega rum, derom hos K. M:ts Befh:de i länet göra anmälan; och g) att biträda vid vården af inom distrikterna befintliga byggnader af antiqvariskt värde.
Jag skulle visserligen kunna hafva flera skäl för bifall till K.
M:ts Propos. att tillägga, men hvad så väl af mig som andra talare redan blifvit sagdt, torde tillräckligt ådagalägga, huru behöfliga de föreslagna länsarkitekterne äro så väl för Staten, som för kommuner och enskilde.
Jag vill endast fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, alt åtminstone icke jag afsett, att samtlige landstingens bifall vore erforderligt, utan att min åsigt endast varit, att alla landsting inom de i K. M:ts Propos. föreslagne grupper måste hafva lemnat sitt samtycke, för att de ifrågavarande länsarkitekterne skulle kunna erhålla tillräcklig aflöning.
Eftersom jag har ordet, vill jag nämna, att äfven jag genomläst K. M:ts Propos. och dervid funnit, alt desse länsarkitekter skulle hafva många åligganden, men att det just är denna mångfald af deras åligganden och den omständigheten, att i K. M:ts Propos. icke finnes bestämdt under hvilken myndighet de i första rummet skola lyda, som ingifvit mig betänkligheter för att bifalla K.
M:ts Propos. Frih.
Liljencrantz såsom skäl, hvarföre han ämnar bifalla Utsk:ts hemställan, anfört, att frågan befinner sig i outredt skick, får jag hemställa till honom, om han tror, att den skall komma i ett mera utredt skick, om representationen ej först täger den om hand, utan den först öfverlemnas till behandling af 24 landsting och alla dessa inkomma med olika förslag och vilkor.
Den som känner det sätt, hvarpå allmogen går till väga vid uppförande af sina byggnader, kan icke annat än förundra sig öfver, att en så välbehöflig åtgärd som den här föreslagna, icke förr vidtagits.
Liljencrantz har anmärkt, alt frågan skulle befinna sig i outredt skick, men för min del kan jag icke förstå, huru den skulle kunna bättre utredas än K. M:t gjort; K.
M:t har ju så väl föreslagit länsarkitekternes antal och aflöning, som äfven H. lil. 15 2?fi Deu 10 Mars f. ro. bestämt vissa distrikter, inom hvilka de skulle tjenstgöra.
Fullt öfvertvgad om nyttan och behofvet af de föreslagna länsarkitekterne, måste jag på det varmaste förorda bifall till K. M:ts Propos. Frih. Liljencrantz:
En skyldig aktning för den högt ärade talare, som till mig ställt en fråga, nödgar mig att ännu en gång taga R. o. Ad:S tid i anspråk.
Jag hyser tili K. M:t det förtroende, att, om K.
M:t hänskjuter detta ärende till landstingens bedömande, K.
M:t icke allenast skall framställa till dem en fråga, huruvida de äro sinnade att lemna bidrag till länsarkitekters aflöning, utan äfven meddela dem sina åsigter i ämnet och närmare inhemta deras önskningar.
Jag beklagar, om Frih.
Alströmer icke hyser så stort förtroende till K. M:t; mitt är oinskränkt.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förevarande hemställan, och dels afslag derå, samt antagande af K. M:ts Nåd.
Propos. i ämnet, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades talrika både ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på afslag å samma hemställan och bifall till hvad K.
M:t i frågan föreslagit, då svaren likaledes utföllo med talrika så val ja som nej; och förklarade Hr Gr. o. Landtm, sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Sedan flere ledamöter begärt votering, upplästes och godkändes följande voteringspropos.: »Den som bifaller Stats-Utsk:ts hemställan i 8:de punkten af Utlåtit N:o 53, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. denna hemställan och bifaller K.
M:ts framställning om beviljande af medel för anställning af länsarkitekter».
Voteringen företogs härefter, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja—62.
Nej—60. 9:de punkten.
Med det här föreslagna anslaget till Postverket sammanhänga åtskilliga anmärkningsvärda förhållanden, som äro förtjenta af R. o. Ad:ns uppmärksamhet.
Hvad särskildt beträffar K.
Mits Propos., så kan jag icke neka Den 10 Mars f. m 227 till, att jag finnér det besynnerligt, att K.
M:t ansett lämpligt att äska en förhöjning af 500,000 rdr i Postverkets stat, utan att uppgifva någon anledning, hvarföre Postverket skulle kräfva detta anslag.
Jag vill dock icke fästa'mig vid anslagssummans belopp, utan öfvergå till en annan sida af frågan, nemi. huruvida icke R.
St:r böra bestämma Postverkets stat lika väl som andra embetsverks.
För andra verk finnas af R.
St:r pröfvade och godkända stater, men sådant är icke förhållandet med Postverket.
K. M:t utfärdade 1863 ny instruktion för Postverket och höjde dervid ganska betydligt flera posltjenstemäns löner.
En sådan maktfullkomlighet har hittills rörande Postverket tillkommit K.
M:t, men jag hemställer, om det icke vore skäl, att R.
St:r, hvilkas tid ganska ofta upptages af voteringar ang:de högst obetydliga utgiftsposter (såsom t. ex. då R. o. Ad. för några dagar sedan skulle besluta om 3Ch rdrs löneförhöjning åt en vaktmästare vid Ingeniörkåren), något mer än hittills tillse, att icke ett så stort belopp af statsmedlen, som 2 millioner, af K.
M:t godtyckligt disponeras.
Vi äro nog lyckliga att veta, att dessa medel hittills blifvit väl och samvetsgrannt använda, och vi hafva att härför tacka de personer, åt hvilka pröfningen af deras användande varit uppdragen, men större garantier för en klok disposition af ett så stort anslag som det till Postverket utgående torde väl dock vara behöfliga.
Enligt min åsigt vore det lämpligt, att R.
St:r med afseende å Postverket vidtaga samma åtgärd som vid 1859 års riksdag med Fångvårds-Styrelsen eller till K.
M:t ingå med en und. anhållan, att K.
M:t ville till nästa riksdag framlägga ett fullständigt förslag till stat för Postverket.
Häremot torde utan tvifvel invändas, att de medel, som anslås till Postverket, icke kunna uppföras under någon viss Hufvud-Titel, utan måste utgöra förslagsanslag, enär Postverket är stadt i ständig utveckling och oupphörliga nya poststationer måste inrättas o. s. v. Ja, Mine Hrr! det är naturligt, att, äfven om R.
Sl:r fastställa staten för Postverket, måste medel ställas till K.
Mits disposition för upprättande af nya poststationer, men, då lönerna för tjenstemännen inom såväl Fångvårds-styrelsen som Jernvägs-styrelsen kunnat uppföras på ordinarie stat, kan jag icke föreställa mig, att tjenstemännens lonér inom Postverket skulle vara underkastade sä stora vexlingar, att icke R.
St:r kunna med afseende å Postverket förfara på samma sätt som med de två nyssnämnda embetsverken eller fastställa deras aflöningsstat.
På de skäl, jag nu tagit mig friheten framställa, anser jag särdeles önskvärdt, att R.
St:r sättas i tillfälle att inhemta, till hvad belopp lönerna inom Postverket utgå, och jag hade derföre ämnat att föreslå, det R. o. Ad. för sin del skulle besluta att ingå till K.
M:t med en hemställan, att K.
Mit ville till nästa riksdag framlägga förslag till stat för Postverket.
Rå likväl 2 Stånd redan bifallit hvad Utskit i förevide punkt särdeles knapphändigt föreslagit, och ett