Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I fråga om detaljerne åter kan vara mycket att säga.
Och jag ber alt få förnya min, sisth Lördags afgifna uttryckliga förklaring, att ehuru jag nekade värdet af experimenterande, för ändamål att upptäcka om penitentiärsystemets principer äro rikliga, jag dock icke gör mig några illusioner öfver de svårigheter man här i Sverige, som annorstädes, har att möta under den första tiden efter systemets införande.
Jag tror dem tvertom vara ganska stora, och att en längre lid fordras innan fördelarne af systemet bli påtagliga; ty dessa svårigheter ligga ej allena i opinioner, i synnerhet hos den lägre folkelassen hemtade ur det förflutna, i dess elaka vanor och böjelser — hvilka icke förr än med generationens förnyelse kunna till betydlig mån försvinna — utan ock i brislen på tjern liga hjelpmedel i fråga om förbättring och återinförlifvande i samhällets sköte af de genom nuvarande begreppet om straff derifrån alldeles och för alltid uteslutne.
Experimenterande kan således icke undvikas, men med hela systemet på en gång och på Svensk botten.
Hvarje statsman borde inse, att allt annat experimenterande och alla väl möjliga men icke säkra analogier frän utländska experimenter väl kunna upplysa, men ingenting afgöra; helst hvad som här är rätt, och mest passande rörde detaljerne, icke kan uppfattas annorlunda än såsom ett agregat af resultater från riktiga principer, riktig tillämpning i allmänhet, utbildade riktiga opinioner och successivt iakttagne modificalioner.
Afven jag har i andra länder, England och Frankrike, sett experimenter med systemet under åtskilliga modificationer och tyckte mig då finna, att kunskapen om den rent techniska, så högt den än redan blifvit drifven, icke skulle göra det experimenterande, jag menar, öfverflödigt; men icke föreställde jag mig någonsin, att man hvarken skulle betvifla principernes riktighet ej eller fann jag någon, som redan 10 H. 34 266
Den 28 Ap rfl. antagit deni, hafva genom anställde experimenter kommit i tvifvel om principernes riktighet fastän sättet för deras utförande ännu omlvistas och troligen aldrig lili öfreralit lika.
En ömkelig politik oell ömkelig lagstiftning skulle det vara, som låt sig hejdas i sin gång framåt af slika consideralioner, ty alltför mänga tviflare äro fäkunnige nog, att draga allmänna slutsatser af enskilda till utseendet eller verklighet dubiösa fall, när ett experiment blifvit verkstäldt antingen orätt eller i alltför liten scala.
Dc u ii Augusti f. ra. lyst, forhållandet, att bokhandeln äfvensom handlande i allmänhet ganska sällan begagna denna inrättning, hvarmed hufvudsakligen endast enskilda personers paketer fortskalFas till de mindre städerna Beträffande den frågan, huruvida paketpostfarten skall öfverlemnas. åt enskildt bolag och huruvida detta beslut öfverensstämmer ined det, som R. o. Ad. redan fattat, och d,e beslut, sorn R. o.
Ad. i anledning af Oecon.Utskrs ännu o fö red ragna betank. kommer att fatta, tror jag, att ajl svårighet J detta afseende varit undanröjd, om Stats- och Oecon.Utskm afgifvit gemensamt betänk, i ämnet.
Oecon.Utsk. Jiat' förutsatt, att andra utvägar skulle kunna linnas till understöd för diligenceinrättningar, än direcla statsbidrag.
Utsk. har upplyst, att diligeuccn emellan Stockholm och Upsala får begagna 2.4 hästar i veckan.
Ett sådant understöd vöre kanske det lämpligaste, i fall inrättningen åt enskildt bolag skall upplåtas.
Det lärer vara kändt och allmänt erkändt, att alla inrättningar af en större omfattning ovilkorligen medföra förlust, då de drif vas för statens räkning, men deremot oftast och nästan alltid vinst, da de öfverlemnas åt enskilda bolag eller, hvad bättre är, enskilda män. dag är öfvertygad, att paketposten skall framdeles blifva en förmån för den, som öfvei täger densamma, och tillstyrker derföre, hvad Utsk. föreslagit.
Tili upplysning derom, att den kostnad, som till en början skulle drabba postverket, är obetydlig, har jag försett mig med en authentik uppgift af kamererare» vid Postverket öfver utgifter och inkomster för och genom paketposten under de 2-^ är, densamma ägt rnm, och hvaraf fullkomligen inh.emtas, att paketfarten är i tilltagande hvarje år.
Afgiften för passagerare utgjorde nemi. 18.5a, 6,400 r:dr, och i833, 7,400 r:dr, och paket-afgiften, som förra året, eller i832, utgjorde 5,200 r:dr, uppgick deremot i833 till 7,831 r:dr.
Det synes mig således klart, att inkomsten skall än ytterligare stiga, när inrättningen mera begagnas.
I alla fall visar sig klart, att förlusten för postverket i833 icke varit större än 10,066 r:dr, När man nu besinnar den särskilda omständigheten, att det året gjordes 4 nya vagnar, som kostade 2,4.00 r:dr, och drager detta belopp från de 10,000 r:drna, så visar sig, att postverkets effectiva förlust icke utgjort mer än omkring 8,000 r:dr, Om nu inrättningen skulle utbjudas på entreprenad-auetion åt en enskild man, är jag öfvertygad, att mångfaldiga skola finnas, som» med kännedom örn det nu uppgifna förhållandet, gerna skola åtaga sig bestyret med denna cGmmunicatiqnsanstalt mot ett ärligt understöd pf 8»Q0p r:dr, och framdeles måhända mot en mindre summa- Jag skulle således tro, att denna inrättning på allt vis bör understödjas; och äfven om statens årliga kostnad derför skulle uppgå till 10,000 r:dr, är det så obetydligt j jenmförej - 3oa Den 11 Augusti f. m. se nied den stora nytta, inrättningen tillskyndar allmänheten, att jag äfven i sådan händelse tillstyrker dess bibehållande.
Till en början får jag nämna, att jag aldrig yrkat inrättandet af tvenne diligencer emellan Stock holm och Götheborg, och att jag icke heller fattat Frih.
Ehrenborghs yttrande så, som skulle det varit Frih:s mening.
Syftemålet har varit att få denna diligenceinrattning till sitt bestånd tryggad, så att det icke skulle komma att bero af en tillfällighet, om inrättningen koninie att fortfara eller icke.
Palmstjernas yttrande får jag fästa uppmärksamheten derpå, att den bifallna 4;de punkten uti utlåt.
N:o 80 innehåller, att de der omnämnda medlen företrädesvis skulle användas till postinrättningens ytterligare förbättrande och till understöd och befrämjande af de gagneliga deli— genceinrättningarna; beroende det således på Postverkets styrelse, 0111 den sjelf vill gå i författning dermed eller öfverlemna bestyret ät enskilda personer eller bolag; dä deremot förevar, punkt i utlät.
N:o 214 uttrycker den tanken, att postverket icke omedelbarligen bör befatta sig med paketpostfarten, utan öfverlemna den åt bolag.
Vid ett sådant olika förhållande förefaller det mig, sorn borde Ståndet vid förevar, punkt uttrycka samma tanka i afseende på diligencerna som rörande paketpostfarten.
Mot det af Hr af Ekenstam uppgifna redaetionsförslaget skulle jag icke hafva att påminna, 0111 icke detsamma uttryckte en önskan, inskränkande sig till blott de tvenne redan befintliga coininunicationsanstalterna.
Orsaken, hvarföre jag ansett R.
St:s önskan i denna punkt böra uttryckas i de allmännare ordalag, jag föreslagit, var den, att, om tillgångarna skulle medgifva, det flera dylika commuriicationsanstalter, exempelvis emellan Stockholm och Gelle, måtte blifva inrättade, men att, efter Ä.
St;s vid förra riksdagen uttryck ta önskan, dessa inrättningar å vestra och södra vägarna företrädesvis mätte komma till stånd.
Jag vidblifver således mitt första yttrande, att i stället för ordet: pa k e t post fa r t e n, måtte saltas: paketpostfarter och di I i ge n ce i 11 r ätt n i ng a r.
Horn omnämnt bör jag icke lemna obevittnadt, ätt äfven postverket begagnar diligenceinratlningen för transporterandet af en mängd embetshandlingar af betydlig vigt och hvarmed brofposten förut till vida betydligare kostnad blifvit betungad.
Jag anhåller att ytterligare få vidblifva den mening, jag förut yttrat, att den nu föredragna punkten tarfvor ett förtydligande.
Såsom här redan blifvit tillkännagifvet, beslöto R.
St. vid förra riksdagen, att 2:ne paketfarter skulle inrättas: den ena till Ystad, den andra till Götheborg.
Den förra emellan Stockholm och Ystad har blifvit inrättad, den andra icke.
Men clt enskildt diligence - Den ii Augnsti f. ra. 3u3 bolag på vestra vågen har inkommit till K.
M. med underd. hemställan, att emot utbekommande af en viss afgift, utgående af postmedlen, få öfvertaga puketforslingen till Götheborg, livartill K. M. lemnat bifall.
Huruvida denna summa, som bolaget af postmedlen uppbär, uppfyller ändamålet, så att bolaget i längden kan linna sig belåtet att för densamma fortfara med sitt åtagande, tillåter jag mig icke att bedöma.
Då jag likväl befarar, att den för detta bolag anslagna summa är för otillräcklig för att med säkerhet kunna påräkna, att bolaget skall kunna fortfarande äga bestånd, skulle derigenom, att diligencebolaget antingen uppsade sitt om paketlorslingen ingångna contract, eller att bolaget belt och hållet upphörde, den möjlighet kunna uppstå, att en paketfart emellan Stockholm och Götheborg koinme att upphöra.
Det var för att förekomma sådant, genom att lemna K.
M. rättighet att öka afgiften till diligencebolaget,, i fall det icke kunde äga bestånd med det redan beviljade tillskottet, eller att, i fall detsamma helt och hullet upphörde, åt ett paketfartsbolag kunna öfverlemna paketpostföringen, som jag ansett R.
St:s önskan böra omfatta begge de paketfarter, som R St. vid förra riksdagen önskade mätte blifva inrattade; och det är för delta ändamål, sorn jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhåller om propus. till antagande af den förändring uti förevar, punkt af utlåt.
N:o 2i4, sorn innefattas uti det redaclionsförslag, jag nu får föreslå, så lydande: ”att R.
St. må hos K. M. i underd. anhålla, det de af Rikets sednaste Ständer beslutade paketpostlärter må erbjudas enskilda bolag för att, emot tillgodonjutande af årliga tillskott af postmedlen, på stadgade vilkor åtaga sig och ansvara för uppfyllandet af de förmåner, som R.
St. åsyftat.”
Om nu genom en öfverenskommelse med diligencebolaget samma fördelar vinnas, som R.
St. åsyftat med foi'- vagnsinrättningen, finner jag ändamålet vara vunnet, och det var för att sätta K.
M. i tillfälle att uppgöra med hvilket diligenceholag som helst, blott Ständernas afsigt uppfylldes, som jag tog mig friheten göra anmärkningar vid denna punkt i utlåt.
Jag kan icke fatta den ifrågavar. punkten af StatsUtsk:s utlåt.
N:o 2i4 annorlunda, än att dermed varit åsyltadt, att paketpostfarten emellan Ystad och Stockholm skulle upphöra att bedrifvas för statens räkning och öfverlåtas åt ett enskildt bolag, på samma sätt som diligenceinrättningen emellan Stockholm och Götheborg.
Föröfrigt får jag fästa uppmärksamheten derpå, att då man gör skillnad emellan dili— gencer och paketfarter, förstås med de förra sådana inrättningar, som fortskaffa resande och ett mindre antal paketer, 3o4 Den ii Augusti f. m. samt med de sednare sådana, som endast transportera paketer.
I Frankrike och andra lander, hvarest chausse'er finnas, medföra diligencerna en betydlig vigt af paketer.
De resandes afgift svarar sällan mot iner an Jj:del af livad som för paketerna erhälles.
Våra vagnar och hästar likna icke de utländska.
Der kan man stämma vagnen, när den skall gå utföre.
Hos oss, hvarest finnes backe vid backe, skulle man på sådant sätt icke komma ur fläcken.
Våra hästars ringare styrka och våra vägars mindre solida beskaffenhet jemte de oupphörliga backarna göra det omöjligt att här fortskaffa sådana skeppslaster, som der föras på chausse'erna.
Hvad angår diligenceinrättningen till Upsala, grundad på contraet med skjutsskyldiga, så är dermed den särskilda omständigheten, att den går till en stad, hvars befolkning till itdel består af resande, hvilket gör, att denna inrättning bär sig.
Jag slutar med att tillstyrka bifall till hvad Utsk. föreslagit, enär den communicationsanstalt, hvars öfverlemnande åt enskildt bolag den föreslagna redactionsförändringen afser, redan af enskildt bolag ombestyres.
Jag har icke talat om den fart, som går till vestra delen af Riket, och trodde mig, då jag nyttjade ordet: paketpostfart, icke hafva föranledt något sådant misstag.
Sedan en värd ledamot, som är tjensteman vid Postverket, bekräftat de iuppgifter, jag lemnat ang:de paketposten till Ystad, torde något vidare derom icke böra nämnas.
Hvad beträffar nyttan af diligenceinrättningar för transporterandet af statspapper äf vigt, har jag ingen annan anmärkning att dervid göra, än alt med denna vigt lärer menas victualievigt.
Jag har icke vunnit understöd af någon ledamot för min yttrade mening och vill derföre icke vidare yrka densamma.
Jag skulle blott önska, att, när vi komma till vigtigare ändamål än detta, man då icke ville klaga öfver brist på medel, sedan man bortslösat dem på mindre nödvändiga behof.
Eove af sin af postkamereraren erhållna uppgift tror sig kunna sluta, att mer och mer inkomster skola skördas af paketfarten, får jag nämna, att, om man tager i83?. till regel, det är rätt, men att erfarenheten sedermera visat, att inkomsten varit i antagande och att utrymmet i vagnen icke mer än till hälften varit begagnadt af resande.
Hvad vagnarna angår, är det visserligen sannt, att förlidet år anskaffades 3 ä 4 vagnar; men erfarenheten har äfven visat, att vagnarna, sorn äro beräknade att hålla 5 år, blifva utslitna på 3 år, hvartill sednare årens svåra vintrar och väglag varit orsaken.
För min del anser jag Utsk:s tillstyrkande i denna punkt kunna bifallas, emedan R. o. Ad., när Oecon.Utsk:s betänk, förekommer, är oförhindradt att i afseende på diligeneein rätt - Den ii Augusti f. m. 3o5 rättningen lill Götheborg fatta det beslut, som kan behöfvas.
I anledn. af Frih. Ehrenborghs yttrande får jag upplysa, att diligence-bolaget icke vågat för någon längre tid ingå contract med .statfen om paketpostfartens bestridande, hvilket bolaget åtagit sig endast så länge det kan ske utan förlust, och hvarför bolaget quartaliter uppbär 1000 r:dr b:co.
Detta åtagande upphör likväl med årets slut; hvilket allt StatsUtsk. hade kunnat upplysa.
Horn meddelade upplysning gifver mig ännu mera anledning att fortsatt yrka den förändrade redaction, som jag föreslagit.
Jag kände icke det upplysta förhållandet; men det öfvertygar mig, att den möjlighet lätt kan inträffa, att ingen paketfart finnes emellan Stockholm och Götheborg, och om då ingenting är uttryckt af närvar.
Ständer, att K.
M. måtte inrätta en sådan eller öfverlåta dess inrättande åt enskildt bolag mot till— godonjutande af utfästa förmåner, befarar jag, att Rikets sist församlade Ständers afsigt, att en sådan paketfart måtte inrättas emellan Stockholm och Götheborg, än ytterligare skulle blifva ouppfylld; och det är det, som jag velat förekomma med mitt redactionsförslag.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å StatsUtsk:s särskilda tillstyrkande uti 4tde punkten af utlåt.
N:o 2i4- Ropades starka nej, blandade med ja. II.
Ex. framställde derefter propos. å Frih. Ehrenborghs förslag, så lydande: att R.
St. må hos K. M. i underd. anhålla, det de af Rikets sednaste Ständer beslutade paketpostfarter må erbjudas enskilda bolag, för att, emot tiligodonjutande af årliga tillskott af postmedlen, på stadgade vilkor åtaga sig och ansvara för uppfyllandet af de förmåner, som R.
St. åsyftat.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, att plenum lomme att fortsättas i eftermiddag kl. 6. 5: te punkten.
Åberopande mina anmärkningar vid Utsk:s första utlåt., får jag fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet "på Utsk:s sätt att upptaga och vederlägga detsamma.
Utsk. har, efter anförande af hvad såväl af mig som flera andra R. p. Ad:s ledamöter blifvit anmärkt mot förra utlåt, i detta ämne, tagit till vederläggningsgrund uppgifter, som icke äro med sanna förhållandet öfverensstämmande.
Sålunda säger Utsk., att, då Finland tillhörde Sverige, antalet af detta verks ledamöter icke var större, än det nu föreslagna.
Redan 1734 utgjorde 11 II.
39 3o6 Dea ii A ugjiisti f. m. personalen, enligt K.
KammarCoIlegii instruction, 7 ledamöter, hvarå ytterligare bekräftelse tillkom genom en K. förklaring af 1741- Utsk. säger vidare, att de invecklade och syssélsättande bytesfrågorna upphört.
Denna uppgift är icke riktig; det återstår ganska mänga och invecklade bland deni.
Utsk. slutar med ett förslag till organisation, hemtadt, jag vet icke hvarifrån, deri Utsk. upptager 2lne kammarråd och 4 assessorer, med tillkännagifvande, att en sådan organisation skulle lemna tillgång till reglerande af presidentens och kammarrådens aflöning.
Frågan om assessorers införande i KammarColllm har redan förut varit föremål för K. M:s och R.
St:s öfverläggning, men blifvit afslagen vid 1740 års riksdag enligt särskilda Utsk:s tillstyrkande på den grund, att dä afdelningarna skulle utgöras af ett råd och aine assessorer, skulle 2Ine unga ledamöter komma att utgöra pluralitet inom ett verk, der så vigtiga mål förekomma som inom KammarColllm.
Det vore äfven besynnerligt, 0111, då de öfriga Collina, från alt hafva assessorer, blifvit organiserade med råder, lietta Collini, som icke har assessorer, skulle blifva organiseradt med assessorer; och jag skulle således tro, att något afseende härå icke kan fästas, livad angar löneregleringen, har Utsk. icke aktat nödigt att upplysa örn förhållandet med den tillökning, som fordras.
Utsk. säger uti sin slutmening
I ”då nu ifrågavar. reglering inom K.
KammarColllm emedlertid icke kan tillvägabringas med förut varande tillgångar , eller med ett mindre betydligt tillskott'’.
Utsk. erkänner, att ett tillskott erfordras, men kallar dell icke obetydligt.
Af det äskade tillskottet, 8,332 ridr 3i sk. it rist., har Collini redan sedan i8o3 tillgodonjutit 5oo ridr, som då utgingo af extra utgiftsmedlen, men nu utgå af besparingarna på 2ldra hufvud ti teln , och, till följd af K. brefvet d. 22 Mars 1826, 3,5oo ridr, som jemväl utgå af besparade utgifter, eller tillsammans 4)°°° ridr, hvadan följaktligen den summa, sorn egentligen erfordras för löneregleringen inom K.
Collini, icke utgör mer än 4>332 ridr 3i sk. 11 rist.
Hade Utsk. på så sätt gjort sig reda för förhållandet, hade Utsk. troligen icke kommit till det resultat att för nödvändigheten att för Rikets försvar bereda den tillgång, som oundgängligen erfordras, afslå det ringa belopp, som för berörde lönereglering blifvit äskadt.
Frågan består nu egentligen deruti, huruvida, sedan tjenstemannapersonalen blifvit inskränkt till den möjligen minsta, det är skäl, att lönerna fortfarande utgå af besparingarna, eller att uppföra desamma på stat.
Al hvad jag nu haft äran anföra, torde R. o. Ad. med mig linna, att StatsUtsk. icke beliandiat denna fråga med den fullständighet, som vederbort för att sälta R.
St. i tillfälle att derom öfverlägga; äfvensom att, med afslag å Utskls tillstyrkande i denna punkt, K.
Mis propos. i förevar, fall med allt skäl bör bifallas.
Deli ii Augusti f. m.
Hr Dunck ward t:
Äfven jag ber alt fa åberopa mitt yttrande, som jag vid Aterremissen af första utlåt, i detta ämne afgaf.
Jag yrkade då bifall till K.
Alts nåd. propos., och jag gör det äfven nu.
Jag tog mig då friheten anföra de grunder, som jag fann gällande för bifall till propos., och dessa grunder hafva af StatsUtsk. blifvit leninade ovederlagda.
StatsUtsk. medgifver först, att det är svårt för Utsk. alt bedöma, huruvida all möjlig inskränkning blifvit iakttagen vid de med embetsverken verkställda regleringar.
Hedan detta innefattar ett medgifvande, att Utsk. ieke funnit skäl att invända mot KammarCollegii reglering.
Alt, på sätt Utsk. i förbigående föreslagit, organisera KammarCollun med assessorer, finner jag olämpligt.
KammarColltm har hittills ieke bestått af assessorer och torde hädanefter icke heller behöfva sådana.
StatsUtsk. medgifver, att Collegii reglering icke kan med närvar, tillgångar verkställas.
Det torde således vara ostridigt, att Utsk. icke funnit något att anmärka mot den uppgifna personalen och mot aflöningen, hvaruti, efter mittbegrepp, icke heller någon inskränkning kan göras.
På dessa skäl förenar jag mig i det yrkande, att KammarColltm måtte för sin lönereglering erhålla den äskade obetydliga tillökningen af 8,332 r:dr 3i sk. ii r:st., hvarigenom KamroarCollrm komme att tillgodonjuta lika lott och rättvisa med de öfriga Collina. Fril).
I consequens med hvad jag i dag yttrat om Cancelliet och af rättskänsla anhåller jag att få förena mig uti de tvenne sista talarnes yttranden, och yrkar derföre propos. till bifall å K.
Al:s härutinnan afgifna nåd. proposir.
Till hvad jag sednast yttrat anhåller jag att fa tillägga, att 1812 ökades det vid 1734 års organisation af verket bestämda antalet af 7 ledamöter till 8, hvilka på stat uppfördes och ännu finnas på stat, ehuru tvenne äro afskalfade, hvilkas löner användas lill arfvoden åt de öfriga, som derigenom erhålla 1,600 r:dr hvardera, samt att tillgången, som uppkom genom indragning af afräkningscont.
, blifvit använd till lönereglering för Statscontls embetsocli tjenstemän och alldeles icke till löneförbättring inom KammarColkm. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å 5:te punkten.
Ex. framställde derefter propos. till bifall å K.
AT:s nåd. förslag, rör:de regleringen af KammarCollegii tjensteman napersonal och allöningsstat.
Bifölls. 6: le punkten, momenten litt. a) och b). 3oS Den ii Augusti f. m.
Uti sitt förra utlåt, hade Utsk. tillstyrkt löneförbättring för Statscont. eller, rättare sagdt, flera löner på stat.
Detta beslut har Utsk. sednare gången frångått genom en votering, som lärer varit ganska knapp.
Jag utbeder mig, att R. o. Ad. måtte flista sin uppmärksamhet på en af Biskop Thyselius härvid afgifven reservation; den lyder, som följer: ”Emot Utsk:s nu fattade beslut i frågan om förökadt anslag till K.
Statscont. får jag härmed anmäla min reservation och i sådant afseende, likstämmigt med utgiftsafdeln:s gjorda förslag, framställa de skäl, pä hvilka jag grundar densamma.
Enligt hvad jag under öfverläggningarna inom Utsk. inliemtat, blef nämnde verk regleradt år 1824 med en, såsom kändt är, noga beräkning af hvarje ernbets- eller tjenstemans arbetsåliggande.
Samma personal har sedermera, såsom tillökning i göromålen, fått upptaga den löpande controllen öfver uppbörds- och redogörelse verket, chartae-sigillatoe-verket, allin, magasinsärenderna, vågstaterna, uppbörden och redovisningen af Wadstena krigsmanshus- och militiieboställs-cassornas medel, ministerstaternas aflöning, ett vida utsträckt riksbokslutsarbete m. m., och har, till följd häraf, målens antal för år stigit från 4>°oo till 6,000, hvaribland 7 å 800 K. bref oell remisser.
Till en del måste jag väl medgifva riktigheten af den gjorda anmärkningen, att tillökningen i göromålen var känd, då K. Statscont:s stat af Rikets sednast församlade Ständer godkändes, nemi. i hvad som angick controllen å uppbördsverket, äfvensom chartae-sigillatse-verket, jemlikt K. kungörelsen d. 10 April 1828; men det öfriga tillkom till följd af R.
St:s vid sista riksdag fattade beslut, och verkningarna af den år 1828 skedda öfverflyttningen visade sig icke förr, än under loppet af år 1829, då åter det icke kunde vara lämpligt att, utap några års erfarenhet, väcka fråga om tillökning i en icke långt förut reglerad, vid samma riksmöte till fastställelse framlagd stat.
Ehuru, enligt min tanka, det icke skäligen kunnat fordras, att Utsk. skolat ingå i en detaillerad redovisning för behöfligheten af en eller annan underordnad befattning, som af K.
M. ansetts nödig, borde ej förbises, att advocatfiscalen i K.
Statscont. öfvertagit en väsendtlig del af de göromål, som förut tillhört det, till följd häraf, numera med en tjensteman minskade advocatfiscalscont. i K.
KammarColbm, tillika med alla de göromål, som bestriddes af den vid förra allm. magasinsinrättningen särskildt anställda advocatfiscal; att notarietjenstgöringen alltsedan regleringen icke varit bestridd utaf en person, utan måst genast, efter det densamma vid innehafvarens afgång borde regleras enligt nya staten, i anseende till de ökade göromålen fördelas emellan 2tne personer; att canceliigöromålen, såsom en följd af den vidsträcktare omfattning verket fått, äfven blifvit ökade och synas ännu påkalla tillökning af en cancellist, samt att riksbokslutscont., su - / Den ii Augusti f. m. 3°9 vida det skall kunna uppfylla de detsamma ålagda ökade göromål, måste kunna påräkna en motsvarande ökad ordinarie personal af en bokhållare och en kammarskrifvare.