Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
År 1828, när ingen myntbestämning kom i fråga att verkställas, gick det visserligen an att upptaga 3 procents lån, emedan då Banken icke skulle inlösa sina sedlar med reel valuta, det var möjligt, att på Banken lemna sådane anvisningar, som för upprätthållandet af 3 procents lånerörelsen voro nödvändige.
Nu åter har fråga alfvarsammare blifvit väckt om bestämmande af BancoSedelns värde; man kan då icke längre följa samma system att upptaga 3 procents lån, som nödvändigt skola i sista hand drabba Banken.
Den andra anmärkningen är den, att föreskriften om återbetalningsskyldigheten är ofullständig.
Man säger: om Rikets Ständer framdeles afslå sjelfva liufvudfrågan, skall CanalDirectionen eller Bolaget förbinda sig att återbetala förskottet.
Directionen förbinda sig till denna återbetalning med egna medel?
Eller om det skall ske med Bolagets, hvar finnas de?
Canalens alla tillhörigheter äro ju redan pantsatta för Statens lemnade bidrag.
Jag för min del tror, alt vi icke kunna bifalla det begärdta förskottet, utan att med detsamma säga:
Vi uppoffra dessa mede], Canalen skall göras färdig, kosta livad det vill.
Den i3 April.
Vid detta tillfälle anhåller jag, att i afseende på ett af mig förut fäldt yttrande om det afseende, som å allmänna tänkesättet bör fästas, få förklara* att jag aldrig yrkat, det någon borde frångå sin öfvertygelse, derföre att den kunde vara stridande emot allmänhetens omdöme* och jag befinner mig sjelf på en plats, den jag med en motsatt tanka icke skulle kunna i 8 dagar med fredadt samvete bibehålla.
En sådan tanka bar således aldrig af mig blifvit yttrad; jag bar tyckt mig finna, att opinionen allt mer och mer vändt sig emot Canalen under de sednare åren, enär jag funnit motståndet nu vida starkare än det någonsin varit, och jag är öfvertygad, att de fleste Riksdagsmän vid hitkomstett voro af den tanka, att man icke borde vidare understödja Bolaget.
Meningen med mitt yttrande var derföre, att man borde undersöka, huruvida denna opinion hade någon grund eller icke; och biott i det fallet, att man icke kan vederlägga, hvad som anses vara orsaken till denna motvilja, har jag yrkat afseende böra fästas derpå.
Kan man bestrida, att om ej anslagen till Götha Canal varit, vi långt för detta hade kunnat hafva afhulpit den oreda i penningeväsendet, som vållades af 1808 och 180g årens krig, och redan haft myntväsendet ordnadt.
Hvarföre vederlägger man ej detta?
Kan det nekas, att då genom den stora mängd BancoSedlar, som år 1809 utgåfvos* det representativa myn*»
Den i3 April. igt tet fått en öfvermåttan stor tillväxt, det var ganska oklokt af CanalDirectionen, att än ytterligare genom den utomordenteliga utsträckning Götha CanalDiscont fick, öka sedelmassan och såmedelst hufvudsakeligen medverka till den sedermera inträffade brytning, som nödvändigt af öfverdriften skulle blifva en följd hvarföre söker man ej urskulda detta förfarande?
Finnes ej någon grund för de farhågor, som yppats, att med Canalens fullbordan skola sammanhänga en mängd andra planer till kostbara anläggningar, som skola suga landets märg och must, hvarföre skyndar man då icke att borttaga dessa farhågor?
Kan man vederlägga det inkast, att de framgifna calculerna aldrig varit pålitliga, hvarföre sker det icke?
Mycket har derom blifvit sagt, men aldrig ulredt, hvaruti det felaktiga i calculen bestått.
Vi bafve deremot fått höra en ny calcul framställas, enligt hvilken arbetet bordt kosta mycket mer än det gjort.
Om detta är sannt, så ar det icke olikt berättelsen om den, sorn köpte allting för godt köp, till dess han hade förstört allt hvad han ägde, och sedan måste yttra: c’est le bon marche, qui m'a ruum.
Kan man åter icke vederlägga allt detta, så bör man lyssna till en opinion, som grundar sig på verklig sanning.
Om företaget icke nedlägges, bör man ställa så till, att det får ett allmänt förtroende, och det är derföre jag framlagt ett förslag, som blott har det emot Deri 13 April. sig, ätt dét skiljer Canalen ifrån Bolaget.
Det är således icke så mycket fråga om Canalen, som om Bolaget och dess pretentioner.
Derföre tror jag äfven, att, om frågan blefve afgjord, på sätt jag föreslagit, genom ett defmitift bestämmande af förhål— landerne emellan Staten och Bolaget, den stora fördel derigenom skulle vinnas, att vi för alltid voro ifrån dessa obehagliga stri* der, och sluppe att nästa Riksdag stå i samma obehagliga förhållande som nu; hvilket i annat fall torde inträffa.
Jag har grundat mitt förslag derpå, att företaget borde vara ett Statens arbete, och icke ett Bolag vidare tillåtas besluta öm Statsmedels användande.
Man hal* sagt, att det minsta afbrott i arbetet nu skulle förorsaka en penningeförlust.
Jag känner visserligen icke, om beräkningarne härutinnan äro pålitligare, än de, som förut blifvit framlagda; men låt vara att, såsom troligt är, någon förlust genom afbrottet kommer att drabba oss.
Betydlig kan den säkerligen icke blifva, och fördelarne af sakens behandling ur en annan synpunkt voro mycket mera att värdera.
Eller vore det icke värdt några tusende
R:dr, om vi blott i någon mån kunde bryta en länk i den kedja, sora så länge fästat oss vid Canalen* Vöre det icke värdt någon uppoffring, om vi, äfven blott för några ögonblick, fingo nedlägga denna tnnga börda, som trycker oss» Vi fingo väl kan Den i3 Aptit. kan hända sedermera återtaga densamma; men det skedde åtminstone, efter det vi undersökt förhållandet och sedan vi sett, om våra krafter tillåta oss att bära den, eller icke. jag har aldrig tvekat, att uppträda för hvad jag ansett sant och rätt* och jag tror icke, att det ligger någon vanheder uLi att strida emot öfvermakten.
Man kan blifva öfvermannad, utan alt vara öfvervunnem
Det är derföre, ehuru med föga hopp om framgång, som jag velat framlägga ett förslag, hvilket i första rummet grundar sig derpå, att när Statens medel anslås, debora förvaltas af personer* som derföre äro Rikets Ständer ansvarige.
Detta utgör grundvalen för min motion.
Derjemte har ' jag trott, att man borde häfva farhågan, derföre, att i sammanhang med detta arbete skola stå andra gigantiska planer, som skola öfverstiga landets krafter i en framtid.
Kanske torde ändå alla dessa planer, med flottstationer, ångbåtar, trälvägar o. d. icke räcka till att trygga Canalens bestånd, och vi skole då säkert få höra någon framkomma med det förslag, att flytta Residenset till någon punkt vid Canalen; såsom det enda medlet, hvarigenom denna kunde uppehållas.
Det vore visserligen önskligt, om alla dessa planer kunde verkställas; men något hvar är öfvertygad, att det nu öfverStiger våra krafter, och jag tror, att vi derigenom skulle förlora en stor del i styrkan 20 H, i3 »94 Den 13 April. utaf vårt sjelfförsvar.
Vi komrao då att likna en man, som förskaffat sig alla möjliga slags vapen, men för detta ändamål tfödgas afknappa på sitt dagliga underhåll, till dess l'-:: '■lutligen, i farans stund, kraftlös och modstulen faller nedtyngd af sin egen rustning, som blir segrarens lätta byte.
Man måste vara ense derom, att ehuru materieln är en väsendtlig del af försvaret, består likväl den hufvudsakliga försvarskraften i fäderneslandskärleken.
Borttager man denna och undergräfver medborgarnes vältrefnad, så skola säkerligen alla stora anstalter icke förslå att trygga vår sjelfständighet.
Det är i främsta rummet den moraliska kraften hos nationen, som måste Vårdas och upplifvas, och det är denna kraft, jag anser lida genom det sätt, hvarpå man vill tillvägabringa Rikets Ständers beslut om understöd för Banken.
För öfrigt har jag aldrig stridt mot sjelfva Canalföretagets framgång; ty jag föreställer mig, att om Sverige skulle framgå till förkofran, samt handel och näringar lifvas, kan Canalen kanske en gång i framtiden blifva nyttig.
Då, när vi alla redan äro kalle och tyste, när de passioner, som nu äro verkande, slocknat ut, då kan det möjligen Ilända, att våra barn och barnabarn finna den nyttig, och prisa dem, hvilka uppfunnit och verkställt delta förelag.
Om man då frågar, huru det kom till, att det hos samtiden väckte så mycket missnöje, tror Den i3 April. i g5 jag att det skall visa sig, att egenteliga orsaken icke legat, i någon bristande känsla för framgången af stora företag och oförmåga att bedöma dem, utan i den känslan, att vi vilja handla och besluta, såsom frie Svenske män, och icke låta oss blindt ledas till mål, hvilkas vidd och beskaffenhet vi icke känna* Herr Lefrén, Johan Pehr:
Jag skall icke med ett enda ord vidröra hufvudfrågan; men jag anser mig manad att uppstiga i anledning af ett bär fälldt yttrande, att då en Ledamot af FinanceBetedningen tillstyrkt, att Bankens Credit skall tillitas, man deraf kan sluta, hvilka planer för Finance-regleringen man kan emotse.
Till svar härpå får jag nämna, hvad min ringa person beträffar* att jag önskar, det alia bade så alfvarlig vilja, som jag, att sätta penningeverket i stånd, och att icke längre låta det kastas mellan ytterligbetet af stigande och fallande till näfingarnes allmänna förderf.
Jag tror mig visst icke äga firianciela kunskaper elis jetnftgoda med mängdens; meri påstår likväl* att då jag hänvisat RiksgäidsCoritoirets Creditiv i Banken Såsom tillgång i detta fall, har jag icke syndat emot några Sunda fmancereglor, och icke hjelpt till, att storta en önskad byggnad, i hvilken jag vill deltaga.
Jag tror, ätt RiksgäldsCoiitoiret i alla händelser må i3« - Den i3 April. sle hafva ett Creditiv på Banken.
Annat är, att återbetala summan i nästa månad, och annat, att assignera utan fond.
I min reservation har jag framställt 3-procentslåneräkningen såsom den, från hvilken medlen böra tagas; och jag tror mig kunnat göra det, då icke mer än 14 dagar fordras för återbetalning.
Jag anser således som ett skrämskott, att icke våga taga dessa 100,000 R:dr på Banken. 3-procents-räkningen står nu så, att då Rikets Ständer år 1823 anvisade en upplåning af 2 millioner, hade denna räkning vid förra årets utgång likväl icke mer än en skuld af 35,000 R:dr.
Denna skillnad har uppkommit genom inbetalning af influtna öfverskotts medel, och.
Rikets Ständer få i StatsUtskottetS Betänkande om RiksgäldsVerket tillfälle inhemta orsakerne, hvarföre 3-procents-räkningen kan visa delta resultat.
Om nu på samma räkning upptagas 100,000 R:dr, hemställer jag till hvar och en, om deraf kan uppstå någon fara för Rikets financer.
Åtminstone skall jag förklara mig färdig att såsom alldeles okunnig utgå ur FinanceBeredningen, om en sak, hvilken synes mig så enkel, kan medföra någon våda.
Jag är hvarken loftalare för eller ifrig motståndare af Canalen.
Jag har i min reservation uttryckt en lugn tanka, som jag hoppas skall gillas af allmänheten; då jag tror, att de som skulle lägga nej_, i fall fråga vöre att begynna Canalarbetet, nu lägga jctj för att en gång I Den i3 April. få slut derpå.
Jag förenar mig således med Herr Hjerta i frågan om eontra-proposition.
Hans Excellence Herr Grefve von PiaterijBaltzar Bogislaus:
Jag bade önskat och hoppats, att i dag, af flere skäl, få tiga, då • ämnet redan förut är så vidlyftigt afhandladt, och jag skall derföre söka i möjligaste måtto förbigå alt besvara alla de inkast, som en gång förut blifvit vederlagda.
Men enär nya skäl blifvit framdragna, af den art, att de kunna inverka på beslutet, anser jag mig skyldig, att för Ridderskapet och Adeln, såsom upplysande och redovisande person i denna sak, i största korthet lemna några uppgifter.
Jag beklagar blott, att jag till endel nödgas tala till en man, b vilken börjat med att förklara, att lian icke kan öfverbevisas.
Det lärer således icke vara värdt, att bjuda till att öfvertyga honom.
Men måhända är icke bela samlingen af denna tanka, utan af den motsatta, att först vilja böra skäl och motskäl.
Ja, jagar säker att detta är fallet med större delen af den, och det är till Eder mine Herrar, som jag begär, att i dag få ställa min talan, med anhållan om tålamod vid mina ringa framställningar.
Det bar blifvit sagdt, att Canal-arbetet ganska lätt kunde uppskjutas.
Denna fråga bar bär förut blifvit framställd under så många synpunkter, att jag förmodar ingen, än så litet bevandrad med arbeten i stort, ju icke skall finna kosina - Den i3 April. den af ett uppskof härutinnan under den goda årstiden vid ett arbete, der iooo:de tals personer äro sysselsatta.
Det har blifvit sagdt, att man liksom gjort en anläggning för att inleda Lagstiftningen i nödvändigheten af ett bifall.
Jag får dervid blott påminna, att Directionens framställning, jemte de vidlyftiga förslager som höra dertill, redan i \ månader varit färdig och af trycket utgifyen.
Man har således, ulan alt vilja indraga någon, handlat med till räcklig öppenhet och tillräckligt rådrum för Rikets Ständers beslutande rätt, eller jag frågar denna aktningsvärda samling, om nian för 4 månader sedan kunnat sätta i fråga, att icke nu hafva fattat beslutet om ptt förskott af 100,000 R:dr, hvilket Konungen i sin Proposition framställt såsom eli sak, hvilken borde föregå det hufvudsakliga afgörandet.
Det är sant, att sådane omständigheter sedermera inträffat, som hindrat defta afgörande; men det mätte lika litet kunna' läggas dem lill last, hvilka varit nödsakade rätta sig efter dessa omständigheter^ sorn dem, hvilka icke kunnat förutse desamm3?
För öfrigt har här icke handlats annorlunda än efter en gillad plan, ehuru man mångå gånger fått uppbära den beskyllning, att vilja inleda Rikets Ständer.
Jag har likväl aldrig gått hemliga till väga, utan städse mott min man och mina pligter uppenbarligen, pet har blifvit sagdt, att man^vill beskatta allmänheten för att Den i3 April. *99 upprätthålla Bolaget.
Man har sagt tillika, att det måste äga rum, för det andra tillgångar icke för närvarande finnas.
Jag är icke af den tankan.
Jag minnes rätt val, att vid sista Riksdag, ansåg man en annan utväg nödvändig, nemligen att upptaga 3 proc:ts lån, men de behöfde blott begagnas första året, så väl för Götha Canal, som andra af Rikets Ständer beslutade företag.
För att i öfrigt visa, huru stora för närvarande tillgångarne äro, ber jag att få uppläsa inför Eder mine Herrar ett betyg, som lyder så bär:
Enligt uppgift från VexelBankens Kamererare utgjorde RiksgäldsContoirets Behållningar den 4 April:
På Räkning N:o i R:dr j27,678: 6. 3.
På Räkning N:o 3 „ 7,867: 4^* 4* Här finnas således redan öfver i35,öoo R:dr.
Beviset är utfärdadt från Banken, och undertecknadt Helsingius.
Man har äfven velat säga, att Bolaget bör falla, och depossideras.
Detta är lätt uttaladt mine Herrar; men jag får blott påminna, att detta Bolag består af en samling från Hernösand till Ystad, från Wisby till Uddevalla, af öfver 2000 personer, som bidragit till företaget i stöd af den påkallan de fått af Konung och Ständer, och i stöd af Ständers framställda beräkningar; samt att desse personer individuelt bidragit med ifrån i4o,ooo ända ned lill 100 R:dr.
Man har aoo Den 13 April, sagt, att dessa Actier icke mera finnas i första ägarnes händer, och jag vill med-, ge, att på ett eller annat ställe detta kan Vara casus; men jag får här förklara mig ansvarig att bevisa, det större delen ännu finnas qvar i de första tecknarnes händer.
Ibland dem finnas de, som tecknat sig för i4o,oooR:dr, för ioo,oqo och inbetalt livar styfver.
Flere andra, som tecknat sig till 60, 4°» 3q å 20 Tusende R:dr, äro i sam-* ma belägenhet.
De hafva uppfyllt icke blott första förbindelsen, att inbetala En million R:dr, utan ingått på en mer än tre gångor större summa, Af dessa 3,i48,ooo
R;dr är det blott 7000, som utgöra dödade Actier.
Har väl någonsin i Sverige en Corporation noggrannare uppfyllt sina för** bindelser än denna, som man nu föreslår, att omintetgöras.
Jo; bland annat anför man, att den trotsar Lagstiftande makten och styrelsen, Hvari består då detta trotts?
Är det väl troligt, att inför en Constitutionel samling, en öppen begäran om laglig undersökning, för att lagligen behandlas i förhållandet af ett Contract, kan kallas ett trotts.
Jag hemställer till den värde Talare, som så många gångor och så rätt ifrat för Constitutionela förhållanden, huru detta påstående slår tillsammans med rättvisan; ty om icke lagen har samma kraft till förmon för den svagasteindivid, som för den mäktige, så upphör det constitutionela förhållandet, Det Den ?3 April.
201 är denna åtgärd, som kallats trotts: detta, som kallats ett obilligt hot.
Handlingarna tala, och må de bevisa, hvilkendera har rätt.
Jag förklarar, att jag och alla mina medbroder äro så varma, som någon, i den känslan, att man bör ödmjuka sig inför Lagen; men att man bör spilla sin blod för rätten.
Då böra vi också undgå förebråelsen, att hafva velat visa oss uppstudsige.
Yi hafva icke åkallat annat än Sveriges Lag, och den hafva Sveriges största despoter låtit komma individen till godo.
Den måtte således icke heller kunna förmenas någon, minst en Corporation, som fullgjort alla sina skyldigheter, ifrån den första till den sista.
Man säger vidare, att ingen fara är, att om det inländska interesset faller, skall det utländska vidtaga.
Nå väl, detta är en spådom.
Jag vill göra en annan, på det man måtte få se, hvilkendera som har rätt; och den är, alt om Götha CanalBolag depossideras, sedan det bidragit med |-:delar, om man vill räkna rätt, till hela arbetet, så skall ingen utländning någonsin våga, att sätta in en enda fyrk i ett sådant land, der icke förbindelser hållas heliga; och jag inser icke, huru ens någonsin en despot skulle våga, att på det viset frånkänna en massa af undersåtare en egendom, som de tydligen kunde bevisa sig hafva inbetalt, gång efter gång, till sista Öre.
Det har blifvit sagdt, alt de af Canal - 202 Den i3 April.
Bolaget erbjudna tillhörigheter redan förut äro pantförskrifna.
Detta uttryck är något nytt för mig, och jag finnér mycket besynnerligt, att det skett af en rättskunnig man, som dessutom bör vara bekant med Bankens förhållanden.
Jag tror, att till en pantförskrifning hörer, att den, som äger panten, skall förkrifva sig att öfverlemna den till långifvaren.
Canalen har varit pantförskrifven, det är sant; men det var blott, så länge Discontrörelsen räckte, och så snart detta Creditiv upphörde, upphörde äfven pantförskrifningen.
Det gamla pantförskrifningsDocumentet, som var ställt på Disconten, finnes väl ännu qvar i Banken, ibland liandlingarne om Götha Canal; men är nu mera af ingen Autoritet.
Man bar talat om de utsträckta planer, som skulle legat dolda under Canalföretaget.
Det måtte icke vara någon obetaget, att hafva planer, hvilka han behagar, utan att hail behöfver göra någon reda för dem; men hvad som är ganska gifvet, är, att jag icke underlåtit, när jag baft någon sådan, att öppet framställa den, då hvar och en haft rätt, att granska och afgöra dess duglighet eller oduglighet.
Men hvad för öfrigt planen om Söderköpings, station beträffar, så blef den på Konungens befallning uppgjord 1809 af mig, och af Konung Carl XIII påtecknad.
Den blef vidare af nuvarande Konungen på stället Den i3 April. 203 besigtigad år 1812.
Dervid liar saken hvilat, och stige den fram, sorn kan visa, att jag vidare satt den i fråga.
Man har talat om opålitliga calculer.
Jag har här bevis på, hvad en calcul vill säga, och de, som talat derom, torde icke hafva någon idce om grunden eller sättet, för dess uppgörande.
Men jag tror mig kunna bevisa, att calculerne blifvit uppgjorda med all möjlig noggrannhet.
Det har emedlertid blifvit sagdt, att de för det återstående arbetet borde uppgöras af sakkunnigare personer.
Finnes här någon mera Sakkunnig, än de, som hittills uppgjort arbetsplanerna för Götha Canal, hvarvid man hvarje gång tagit stöd af en föregående erfarenhet, stige den då fram.
Jag får blott påminna, att vid hvarje calcul Directionen framlagt, bar
Directionen, i stöd af sin erfarenhet, uppdragit mig, att, enär man icke annorstädes varit i stånd uppgöra en calcul, som kunde slå säkert in med arbetskostnaden, borde detta alltid tillika gifvas tillkänna, och jag uppmanar den värda Talaren att i de tryckta Protocollen, som finnas här på bordet, underrätta sig, om icke så skett.
Ja, jag säger än i denna stund, ehuru jag är fullt öfvertygad om dess tillförlitlighet, att det vore, efter min öfvertygelse, lika oriktigt handladt, att bestämt göra mig ansvarig för den återstående calculen, som att bestämdt afgöra, hvad Jupiter är gjord af, ehuru jag vet, att den är lättare än val - Pen i3 Apriil, ten.
Men jag får här tillägga, att då på 17,000 alnar, 12,000 äro mer eller mindre bearbetade, då alla Sluss-tomter äro utgräfda, då af de 10 återstående Slussar, sjöslussen står på berg, 2:ne slussar på den värsta terrainen redan äro grundlagde utom arne andre på fastare mark, när således blott 5 de lättaste ansedde återslå, så anser jag denna calcul äga all möjlig sannolikhet för sig.
Det är denna öfvertygelse jag här gifvit tillkänna; menora den skulle bedragas, så är det icke första gången; och detta säger jag med all den öppenhet, som jag ännu aldrig förnekat under en lång lefnad.
De värde Talarne på motsatta sidan hafva äfven sagt, att det borde vara en annan förvaltning, för att göra controllen säkrare.
Jag vill icke uppehålla tiden med att svara härpå.
Hvarje papperslapp finnes ännu förvarad för alla arbetsåren, ehuru de år funnits, då kostnaden uppgått till 700,000 R;dr.
Boken har varit afslutad till deri 1 October, och Revisionen verkställd innan den 1 derpåföljande Februarii.
Desse handlingar finnas med hvart enda allegat, rangerade i Motala Archiv, och der må efterverlden döma, om det gått ordentligt till väga.
Jag vill dock härvid tillägga, att det möjligen kan blifva en bättre förvaltning; men correctivet ligger då i Bolags-reglorna.
Det har vidare blifvit sagdt, att man liar planer angående Trollhättans ombyggnad på allmän bekostnad, Sgdane har jag Den i3 April. ao5 hvarken hyst eller hört omtalas.
Jag haf hlott yttrat, att med den byggnad, som nu finnes vid Trollhättan, kan ett 80 ä go Lästers fartyg gå fram, och en hvar vet, att ett sådant fartyg kan besegla alla haf? men för öfrigt är Trollhätte-Bolag i den författning, att när det behöfver ombygga sina slussar, så bygger det sjelf, och behöfver icke dertill Statens biträde.
Deri lig-», ger ock det bästa beviset för Götha Canals anläggning; ty jag minnes rätt väl, då ungefär samma talan, som den nuvarande om Götha Canal, hördes om TrollhätteCanal, hvilken då hade blott en inkomst af 18,000
R:dr årligen'; men nu, med en inkomst af 5o,ooo, kan göra tete emot alla sina behofver af ombyggnad, med undantag möjligtvis af ett temporärt lån, hvartill då icke kan saknas utväg, inom eller utom landet med en sådan dagligt stigande inkomst.
I detta afseende behöfva således icke några nya bekymmer eller någon skrämsel att framkastas.
Jag vill nu inskränka mig Öfver ett ämne, der jag beklagar, att jag måst vara så vidlyftig; men någon kunde kanske eljest hafva trott, att jag ansett mig vederlagd, eller handfallen, att försvara min sak.
Jag skall likväl, efter all min förmåga, söka att verka för densamma, så länge Försynen ger mig krafter; man må söka skrämma med minoritet eller ,majoritet; ty här (dned handen på lijertat) är min ledare, och der (Tivarvi Grefven såg uppåt höjden) min Domare.
Jag vet, att jag talar för Fäderneslandets sak, den jag skall försvara, så länge jag förmår, och när en gång mina krafter upphöra, uppväckes väl någon i mitt ställe.
Åtskillige yttrade härtill deras bifall. friherre Boije) Ludvig:
Efter de flere Ryttare, som med så mycken skicklighet moverat ridhästen * såsom en värd Talare härstädes allegoriskt uttryckt sig * torde han tåla att hvila några ögonblick * under det jag upptager ett häri inblandadt 3idje ämne.
Jag ernar ej tala hvarken för eller emot Götha Cana 1; ick e af skuggrädsla * utan för det min opinion om saken ej kan förenas med de båda stridande menmgarne; Och emedan jag, oviss om min opinion är bättre, ej vili besvära med framställningen deraf.
Icke eller skall jag tala om hvad allmänna opinionen i detta fall varit eller är; jag har redan förut förklarat, att jag icke bryr mig om den.
Innan jag första gången uppträdde såsom Representant på detta rum, hade jag med mig sjelf afgjort, om jag var mägtig att fatta en egen opinion, för att icke nödsakas blindt följa andras.
Nu vill jag endast fästa uppmärksamheten derpå* att en värd Ledamot i sitt förslag till contra-proposition framställt 2:ne altertiativer för bestridande af den i förskott begärda summan till Götha Canal i et ena att begagna Creditif i Banken; det
207 andra att upptaga ett lån mot 3 procent.