Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den andra anmärkn. är den, att då jag talat om utländska capitalers inledande, jag icke hade afseende å de norra provinsernas odling till sädesproduetion, utan odlingen af Lapplands mineralrikedomar.
Att jag i min antydan å denna del ej hade orätt må bäst synas, då man påminner sig, huru Engelska capitaler i sednare tider riktat sig mot Norrska sidan, och då det lärer finnas, att de lika väl kunnat rikta sig åt Lappland.
Jag hyllar
Den la Mars c.' m a 15 icke dessa allmänna satser i statsoeeonomien för ett land af så stor vidd oell så olika localbeskaffenhet som vårt.
Icke kan enahanda författning vara lämplig från Torneå till Ystad.
Jag vill altså tillstyrka det nyttiga, der det är nyttigt, och afstyrka det skadliga, der det är skadligt.
Jag är ockman om, att undantag icke skola kunna föranleda missbruk, och jag afstyrker derföre införselfrihet för spannmål.
Men med trävaruhandeln kan icke något missbruk ske, och det synes äfven billigt att fästa något afseende å den så betydligt längre väg, de norra provinserna hafva att transportera sin vara.
Hr von Törne: I anledn. af Hr v. Troils yttrande får jag förklara, att jag på många trakter i de norra provinserna funnit stora skogar, hvilka nu endast stå och ruttna ned.
Delta liar jag med mina egna ögon sett, och kan altså intyga det.
Då jag nu erhållit BevilIn.Utsk:s tableati öfver tulibeloppen, får jag meddela, att otillhuggna sågblockar äro belagda med 33-J proc., hvilket har sin orsak i den allm. grund, att råämnet bör vara belagdt med låg införsel- och hög ulförseltull; och denna grundsats är sålunda följd, att ju mindre varan varit förädlad, desto högre har utförseltulln varit.
I enlighet dermed finnas bräder, som egentligen är det slag af varan som exporteras, belagd nied 10 proc:s utförsel tull.
Äfven jag försökte inom Utsk:n att åstadkomma lindring i utförseltullen för de norra provinserna.
Fersen har riktigt uppgifvit, att beloppet deraf nu uppgår endast till den obetydliga sumuian i/joo r:dr; men i samma mån ortens näringar få större utsträckning, blifva äfven förmånerna betydligare.
Då några premier för industriens förkofran icke finnas att tillgå, har jag åtminstone trott, att de föreslagna oskyldiga utvägarna skulle kunna på försök medgifvas.
Man säger väl, att undantagslagar icke böra stiftas; men naturen sjelf har för de ifrågavar. provinserna gjort undantag genom missväxter och andra följder af localiteter, som fordra afseende.
Sådana undantagslagar finnas redan i beviIln:sförordn., t. ex. uti lindring i bevillningen för de af c!imat och jordmån vanlottade inbyggarne i de norra orterna.
Jag förenar mig med dem, som yrka återremiss.
Stats- och Bevil!n.Ulsk:ns betänk.
N:o 56 återremitterades.
Ånyo föredrogs och bifölls Bevilln.-, Lag- och Oecon.- Utsk:ns d. 5 dennes på bordet lagda betänk. Wto i5 i anledn. af Hr Frih. Boyes, L., motion, ang:de brännvinsbrän - *ii6 IK&- 12 Mars e. ra. ningsrätfighetens utöfvande för heraman, som fardagen den i4 Mars tillträdas.
Företogs till profning BancoUtskrs d. 5 dennes på bordet lagda memor.
JN:o 106, med anmälan om åtskilliga förändringar och tillägg i afseende på de under lit. a upptagna allm. föreskrifter och stadganden i 4 a|'t. 5 afd. af i83o års Bancoreglemente.
För att icke så sent på aftonen längre upptaga tiden, skall jag inskränka mig till hvad jag hufvudsakligen anser böra emot betänk, anmärkas.
Det är visserligen sannt, att många vederhäftighetsbetyg visa sig ofullständiga och dessutom icke medföra något ansvar för den, som utgifvit dem; men jag måste likväl instämma med reservanterna deruti, att någon verification af domhafvandens intyg utaf vederbörande presterskap är olämpligt.
Den enda controllen måste ligga i en daglig uppmärksamhet från disconternas sida, så att de genom egna anteckningar sjelfva kunna utröna, huruvida de företedda vederhäftighetsbetygen förtjena tillit eller icke.
Förgäfves skall man söka bereda större pålitlighet genom det föreslagna åläggandet för presterskapet.
Jag anhåller om återremiss af betänk., och skall framdeles ingifva skriftligt anförande i afseende å de småsaker af redactionsförändringar och dylikt, som jag anser böra iakttagas.
Äfven jag anhåller om återremiss och får dervid göra de anmärkn:r, dels att anrnaningsbrefven blifvit föreslagna att afgå först i4 dagar före lånets förfallotid, då en månad hittills varit tiden.
För aflägsna orter är sådant nödvändigt, och jag yrkar bibehållande af detta bruk.
Föreskriften, att reverser på ojemnt tiotal äro cassabla, kan jag icke heller gilla.
Hittills hafva sådana reverser gällt för närmaste tiotalet derunder, och jag tror, att genom ovana hos allmogen att t. ex. evalvera från riksgäld till banco m. m., reversalerna någon gång kunna komma att ställas på ojemna tiotal, då den lånesökande, om cassationsbeslutet skulle blifva det gällande, kunde deraf få ganska stora olägenheter.
Hvad beträlfar presterskapets påtecknande af vederhäftighetsbevis, förenar jag mig med Hr Rosenblad.
Detta skulle lätteligen föranleda stridigheter emellan pastor och åhörare, hvilka alltid måste vara otjenliga.
Åtskilliga stadganden äro i detta memor.
N:o 106 föreslagna, hvilka ingripa i den reorganisation, som discontdirectionen förehaft till samma verks förbättring.
Att förtiga andra omständigheter, vill jag nu endast nämna det i Utsk:s memor. saknade stadgande, om hvem som efter ver- ' kets nya organisation borde utfärda anmaningsbrefven.
Uti detta memor. j\f:o 106 förekomma några ord derom, tillkom - Den 12 Mars e. ra. 217 komna utan det hörande af Bancofullmägtige, sora anmärkningarna vid återremitterade raeraor.
N:o 91 yrka, hvarföre jag, i sammanhang med det öfriga anhåller, att äfven detta memor.
Nio 106 må blifva Aterremittcrudt.
Jag skall icke motsätta mig återremiss, utan tvärtom, som man säger, skjuta på med båda händer.
Hr Rosenblads anmärkn. är den väsendtligaste, och i det afseendet har jag reserverat mig.
Beträffande den siste talarens anmärkn. mot tiden för anmaningsbrefs utfärdande, har enahanda föreskrift hittills varit gällande, ehurh praxis varit, alt brefven afgått en månad före förfallotiden.
Sådan lärer den väl äfven blifva hädanefter.
Jag instämmer i begäran om återremiss.
N:o 106 återremitterades.
Jag tager mig friheten fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på vigten af det nu på föredragn:slistan först i ordningen befintliga BancoUtsk:s betänk.
Det är redan 2."ne gånger" bordlagdt, och då tiden i afton är långt framliden, tror jag mig gå de flestas önskningar till mötes, då jag söker bereda uppskof med föredragningen såmedelst, att jag anhåller det, detta mål må postponeras på listan och Ståndet besluta detsammas företagande näst efter det, som, enligt redan fattadt beslut, skall först i nästa plenum förekomma. R. o. Ad. biföll Frih. v.
Schulzenheims hemställan.
Vid förnyad föredragning lades till handhna BancoUtsk:s d. 5 Mars på bordet lagda utlåt.
N:o 108 till svar å de inom 2:ne RiksSt. gjorda anmärkn:r i anledn. af Utskts under
Nio 71 afgifna betänk.
Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtsk:s d. 9 dennes på bordet lagda utlåt.
K:o 4ji i anledn, af Hr C. C.
Hadings motion, rörrde en förbättrad inredning af Riksg:scont:s förra hus, som begagnas af de ofrälse RiksSltn samt R.
St:s Utskott, äfvensom en uti BondeSt. väckt motion i afseende på förändring uti Ståndets sessionsrum.
Banco- och LagUtskins d. 9 dennes på bordet lagda utlåt.
Nio 4 i anledn. af gjorda anmärkn:r vid Utsk:ns betänk.
Nio 2, med förslag till lag för offentliga bolagsbanker.
Jag anhåller, att det nu föredragna betänk.
Nio 109 må ytterligare hvila och förekom 20 H. 28 ai8 Den 12 Mars e. m. ma näst efter de alne, i afseende A ordningen för hvilkas föredragning beslut redan blifvit fattade.
Frölichs hemställan bifölls af R. o. Ad.
Upplästes och lades på bordet nedannämnda inkomna handlingar från Bevill nings-Utskott et: N:o 54. angrde minskning i Utsk:s cancellipersonal och vaktbetjening; N:o 55. i anledn. af Hr Gr. v. Fersens, II., motion med förslag tili bestämmande af lämplig tid, då de nya förordningarna, ang:de allm. bevilln., brännvinsbränningen och stämplade pappersafgiften samt tull- och posttaxorna skola börja att tillämpas; Lag-Utskottet: N:o 178. öfver Hr W. F.
Dalmans motion, att häktande på grund af anklagelse för brott emot 5 cap. 1 § Missg.- b:n ej matte äga rum förr än Konungen yttrat sig, huruvida saken skall nedläggas eller icke, samt domaren derefter pröfva t, om skäl lill häktande förefinnes. II. R, o. Ad. åtskiljdes kl. J lili 10 e. rn.
Lördagen den \f\ Mars 1835.
Plenum kl. io f. ra.
Justerades 9 prot.utdr. för d. 12 dennes e. m.
Ånyo föredrogs II.
Ex. Hr Gr. af Wetterstedts d.
12 dennes på bordet lagda motion om förändring af tiden för markegångssättningarna och uppsägning af räntespannmål, äfvensom utdelning af forselsedlarna, m. m.
Då H. Ex. Hr Gr. afWetterstedt anförde det nu upplästa yttrandet, anhöll jag att, i händelse af remiss deraf, få vidfoga några anmärknrr om behofvet af rättelse uti i8r5 års författning, och att den markegång, som sättes den i5 Jan., icke må gälla för det förflutna, utan för det åratalets uppbörd.
Jag har sedermera närmare öfvertänkt detta ämne och uppsatt mina tankar deröfver.
Den korta tiden emellan dessa begge plenidagar torde ursägta, om något möjligen blifvit förbigånget.
Den 14 Mars. 219 Frih.
Till vinnande af det ändamål, Gr. af Wetlerstedts förslag åsyftar, nemi. att de pris, som genom markegången årligen bestämmas å aila slags räntepersedel' m. nu, må blifva ett verkligt medium af hvad prisen under loppet af föregående året varit, så att, utan rubbning i rättsförhållanden, den räntetagare och räntegifvare hittills tillerkända ömsesidiga uppsägningsrätt till leverering in natura må kunna upphöra, fordras icke ensamt att förflytta tiden för markegångssättningen från första dagarna af Nov. eller Dec. månader till d. i5 Jan., utan jemväl att föregående årets pris, qvartalsvis uppgifna.och pröfvade, komma att, sedan medium deraf blifvit beräknadt, bestämma de pris, som i markegångstaxan skola uppföras; att taxan, som fastställes i Jan., kommer att gälla för samma års uppbörd (ty om den skulle gälla för föregående årets, skulle oöfvervinnerliga svårigheter deremot möta, samtliga uppbörds- och redogörelse-författningar förändras, och uppbördsstämmorna , framflyttade, inträffa under årstider, då allmogen icke utan betydliga förluster kan vara frånvarande från jordbrukets); att som samma års skörd, vid öfvergången till denna ordning, kommer att tjena till grund för 2.'ne års uppbörd, bör ändringen icke vidtaga, förrän markegångsprisen i det närmaste motsvara medium af de tio sistförflutna årens markegång; att sålunda i8i5 års K. förordn. icke vidare bl ifver tillämplig, utan att i dess ställe en författning må utfärdas, innehållande: ^ *'
Räntepersedlar af hvad beskaffenhet som helst skola hädanefter utgöras med penningar efter markegångspris, der ej frivillig öfverenskommelse om leverering in natura träffats. . § 2- Då de pris, som i årliga markegångstaxorna upptagas, böra utgöra ett verkligt medium af dem, som allmänneligen inom hvarje län under förflutna året varit gällande, skola u landet uti allmänt utlysta sockenstämmor i slutet af Mars, Juni, Sept. och Dec. månader priscouranter uppgöras, i sockenstämmo-protocollen intagas och lill kronofogden i fögderiet ingifvas.
Uti dessa priscouranter bör all slags säd upptagas, ehuru deribland sådana slag finnas, hvilka icke bland ortens räntepersedlar ingå.
I städerna skola magistraterna vid samma tider upprätta likartade priscouranter, upptagande de i städerna gängse prisen, och dero till K. M:s Bef:h:de insända inom slutet af förutnämnda månader. § 3- Kronofogdarna skola upprätta sammandrag af de till fögderiet hörande socknars priscouranter och uträkna medelprisen, med rättighet och pligt att deryid göra de anmärkn:r, hvartill fog förefinnes, hvarefter socknarnas priscouran - 320 Den 14 Mars. ler jemte sammandraget och kronofogdens utlåt, till K. M:s J3ef:h:de insändas inom förutnämnde månaders utgång. S-I-...
Öfver de från städerna och fögderierna inkomna pris— couranter upprätte landscontoren sammandrag och uträkna medelprisen, sorn genom K. M:s Bef:h:de kungöras första eller allrasist andra söndagen i April, Juli, Oct. och Jan., då jemväl vanligt antal exemplar af kungörelsen jemte K. M:s Bef:h:des utlåt, öfver prisen till KammarColhm insändas.
Räntetagare och räntegifvare kunna öfver de sålunda upprättade priscouranter besvär anföra, som ingifvas å landscontoret inom i5 dagar efter kungörandet i den socken elier någondera af kyrkorna i det pastorat, der den klagande pr boende.
Konungens Bef:h:de åligge att besvären jemte eget utlåtande, första eller allrasist andra postdagen efter det besvären inkommit, till KammarColhm insända.
Colhm åligger att, inom i4 dagar från det besvären dit inkommit, dem afgöra och beslutet till K.
M:s Bef:h:de expediera, som det till efterrättelse kungör och af kungörelsen insänder vanligt antal exemplar till Colhm, Kammar-advocatfiscalen , som af priscouranterna skall hafva del, åligger tillse, huruvida något vid deras upprättande å Kronans vägnar varit att påminna, och i sådant fall sina påståenden, inom i4 dagar efter det han af priscou4'anterna fått del, till Colhm ingifva, och talan vidare i laga ordning utföra.
Fromma stiftelser äga, genom deras directioner eller laga ombud i orten, inom ofvan föreskrifne tid, eller i KaramarColhm inom 14 dagar, sedan priscouranterna dit inkommit, sina besvär ingifva.
Rättelse uti priscouranterna, som KammarColhm, på grund af anförda besvär, meddelar, blifve allmänneligen inom länet gällande, så framt Collegii beslut icke genom und. besvär öfverklagas, hvilka inom 14 dagar, räknade från den dag, Collegii beslut af K, M:s Bef:h:de kungjordt blifvit, ingifvas å landscancelliet, derifrån de, fortställda till KammarColhm och derefter med Collegii utlåt, beledsagade, i und. ingifvas, till K, M. inom 14 dagar från det de till Colhm inkommit.
Hvad K. M. beslutar, kungöres af K.
Mts J3ef:h:de till allmän efterrättelse, och insändes vanligt antal exemplar af kungörelsen till KammarColhm. § 5.
Stts deputerade till markegångstaxans fastställande, utsedde på sätt hvarje RiksSt. för sig derom förordnat, kaijas af K. M:s Bef:h:de till någon dag emellan d. i5 och ao Jan., för att, pä grund af de i laga ordning fastställda priscouranterna, upprätta taxan till efterrättelse under det ingångna året.
Den 14 Mars. 221 „ §6- Besvär öfver taxan må icke kunna anföras, nied mindre visas kan, att uträkningen utaf medelpriset i de fastställda qvartals-priscouranterna är oriktig.
Cederström tilläde muntligen:
Jag anhåller, i händelse af remiss af H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion, att detta anförande må få åtfölja till Utsk.
Särskildt får jag fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att en förändring af markegångssättningstiden, som icke tillika vore förenad med den förändring, att markegången kommer att gälla för det löpande åratalet och icke lör det förflutna årets upphörd, är rent af otänkbar, innan de författningar blifvit ändrade, hvarpå uppbördsverket livilar, emedan uppbörden, som, då markegången sättes i början af Nov. eller Dec., knappast medhinnes inom Mars månads utgång, ännu mindre skulle inom sagde tid medhinnas, om tiden för markegångssättningen framflyttades till Jan. månad.
Öfver det upplästa förslaget vill jag icke ingå i detailleradt yttrande.
Jag anser det, i förbigående sagdt, hvad det föreslagna sättet för markegångens bestämmande angår, kunna vara nyttigt, så framt det på behörig väg kan tillvägabringas; men hvad dess tillämpning i afseende på tiden, för hvilken deri sålunda bestämda markegången skulle vara gällande, beträffar, får jag tillkännagifva, det jag tror, att det skulle innefatta en orättvisa, om den markegångstaxa, som upprättas i Jan. månad, skulle tjena till grund för afradens lösning det löpande året, emedan derigenom händer, att såväl indelningstagare som de, hvilka utarrenderat sin egendom, skulle få ett föregående års afrad löst efter oriktig tarif. 1834 års afrad skulle lösas efter i833 års pris; ty när taxan upprättas, kan man icke veta, huru skörden blir det året, hva* dan afraden komrae att lösas efter de grunder, som föregående året blifvit lagda.
Då här nu är fråga om remiss af II.
Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion, så anhåller jag att få fästa B. o. Ad:s uppmärksamhet på resultatet af ett bifall dertill.
Jag är af den bestämda öfvertygelse, att R. o. Ad. på giltigare grunder kan bevilja remiss af H.
Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion, än R. o, Ad. beviljade remiss af Frih.
Palmstjernas; men man mäste tillse, pm en remiss leder till något ändamål.
Palmstjernas motion remitterades derföre, att R. o. Ad. trodde, att StatsTJtsk. i berörde förslag skulle finna en anledn. att bereda en möjlighet för R. o. Ad. att fatta ett beslut i 5>:te punkten af utlåt.
JNT:o 3g3, som kunde förlikas med besluten öfver föregående aldra och 3:dje punkterna; men af.StatsTJtsk:s utlåt.
N:o 4finnér R. o. Ad., alt Utsk. ansett sig icke Den 14 Mars.
Is unna meddela yttrande öfver Frih.
Palmstjernas motion, dels emedan frågan är definitivt afgjord af alne Stånd och dels emedan det beror af R. o. Ad. att utan ledning af SiatsUtsk. fatta sitt beslut.
För mig ligger det klart, att samma yttrande med eller utan modificätioner kommer att afgifvas öfver II.
Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion.
Hvad hafva vi då dermed vunnit?
Endast riksdagens fördröjande, utan att frågan likväl måhända blifvit afgjord.
Detta lärer väl icke vara R. o. Ad:s mening; hvarföre jag anhåller, att R. o. Ad. ville täckas taga i öfvervägande, innan frågan om remiss afgöres, huruvida opinionerna hos R. o. Ad. kunna sammanstämma deruti att antaga BondeStrs inbjudn. med eller utan modificätioner.
Jag gör mig den förhoppning, att, om R. o. Ad. sammanstämmer i något beslut i denna fråga, H. Ex. Ilr Gr. af Wetterstedt skall afstå från vidare yrkande på remiss, emedan H. Ex. finge sin önskan uppfylld.
Man har under öfverläggningen uti sista plenum klart inhemtat, att egentliga stötestenen mot antagandet af 5:te punkten var tiden för markegångssättningen, hvilken omständighet äfven föranledde H.
Ex. att föreslå tidens framflyttande till d. i5 Jan., och att såväl uppsägnings- som levererings- och uppbörds-terminerna i samma mån borde framflyttas.
Om R. o. Ad. nu skulle täckas antaga BondeStrs inbjudn. med den modification, som innefattar de bestämmelser, H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion innehåller, så komme vi derigenom ifrån hela frågan.
Jag har hört invändningar häremot göras, bestående hufvudsakligen deruti, att R. o. Ad. redan fattat sitt beslut i aldra punkten.
I anledn. deraf tager jag mig friheten hemställa, öm. ieke, då BondeSt. inbjudit R. o. Äd. att ändra sitt beslut i 5:te punkten, deruti ligger en inbjudn. att ändra sig i de punkter, hvilka slå i sammanhang med den örte.
Derföre har StatsUtsk. uti sitt utlåt, öfver Frih.
Palmstjernas motion förklarat, alt StatsUtsk. anser för nödvändigt, att R. o.
Ad. bestämdt tillkännagifver, huruvida 2:dra punkten uti utlåt.
N:o 3g3 kan och bör qvarstå utan ali tillämpning uti 5:te punkten.
Denna inbjudn., som äfven är en inbjudn., lärer R. o. Ad. så mycket mindre vilja frånsäga sig, som R. o. Ad. förmodligen icke vill synas inför nationen hafva fattat beslut, stridande både mot hvad afsigten varit och R. o. Ad:s grundsatser och erkända ädelhet fordrar, genom att, i stället för att bereda en lättnad, åstadkomma en förökad tunga för räntegifvarne, hvilket skulle blifva följden af 5:te punktens borttagande, under det aldra punkten qvarstår.
Utom det, att det således finnes ett lagligt skäl för antagandet af RondeStts inbjudn. med modificätioner, är denna fråga underkastad en lag, lika bindande som ett grundlags-stadganfle: det äy nödvändighetens lag.
Vilja vi icke stå såsom en skamfläck inför hela nationell, att hafva synas vilja påbörda täRfegifyarne större onqs än det, hvarmed de äro betunga - Den i4 Mars. 223 de, så måste vi vidtaga en ändring, som rättar misstaget.
På grund af livad jag nu anfort får jag föreslå It. o. Ad. att antaga BondeSt.‘s inbjudn. med den modification uti ardra oell 3:dje punkterna af utlåt.
N:o 3g5, alt tiden för årliga markegångssättningen bestämmes till d. i5 Jan.; att tiden för uppsägningen, levereringen och uppbörden i förhållande derefter framflyttas, och att det öfverlemnas åt K.
M. att bestämma dessa tider äfvensom tiden, då dessa förändringar i tillämpningen skola vidtaga, med det mera, som dermed äger gemenskap.
Då denna fråga i'sista, plenum före va f, inskränkte den sig för det mesta till formen.
Då den nu ånyo förekommit, anhåller jag att få yttra mig öfver såväl saken som formen.
Hvad saken beträffar, tror jag icke, att man vinner det ändamål, sorn åsyftas, genom att remittera H. Ex. Hr Gr. af Wetlerstedts motiou, hvaraf omöjligen det resultat k,an uppstå, som flera talare förmodat; hvaremot ett beslut om remiss innefattar ett ganska förderfligt prejudicat, så mycket skadligare, som det framträdt under skydd af inflytelserika män.
Jag vill icke undersöka alla de följder, som kunna uppstå deraf, att motionen remitteras.
Jag vill blott häntyda på den vigtiga omständigheten, att fältet derigenom öppnas för alla möjliga oordningar i våra öfverläggningar. —•
För att vinna en lättnad i grundräntornas utgörande, tror jag ingen annan utväg finnes, än att antaga Frih.
Palmstjernas förslag, som åstadkommer minsta rubbning i närvar, förhållanden; men att vilja genomdrifva antagandet af den af Utsk. föreslagna förändring, hvilken är radieal, tror jag vara fåfängt, sedan a:ne Stånd förklarat sig deremot.
Att upptaga H. Ex.
Hr Gr. af Wetterstedts förslag, för att bereda det till antagande vid nästk. riksdag, vill jag icke bestrida; men alt inväfva detsamma i frågan för dagen anser jag oriktigt och endast ledande till olyckliga följder, utan att i saken medföra något resultat.
Jag får derföre föreslå, att R. o. Ad. täcktes antaga Frih.
Palmstjernas förslag och lemna det till svar på BondeSt:s inbjudn.
Hvad amendement, som dervid kan erfordras i öfverensstämmelse med H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts förslag, derom vill jag icke yttra mig, innan opinionen deröfver inom Ståndet blifvit mera utvecklad; men om någon vill bestrida antagandet af Frih.
Palmstjernas förslag och dervid stödja sig på Gr.
Björnstjernas yttrande, skall jag söka att till vederläggning upptaga samma yttrande, hvarmed jag i annan händelse icke vill upptaga R. o. Ad:s tid.
Hr von Hartmansdorff, Aug.l Jäg anhåller, att Ilr Ridd.secret. täcktes uppläsa det beslöt, som R. o. Ad. genom votering i sista plenum fattade och att derefter få yttra mig. a^4 Den 14 Mars.
Den af Hr v. Hartmansdorff begärda uppläsning verkStälldes.
Af hvad nu är uppläst, finner H.
Ståndet sig hafva beslutat, alt BondeSt:s inbjudn. och StatsUtsk:s utlåt, öfver Frih. Palmstjernas motion skola hvila, intilldess R. o. Ad. afgjort, huruvida II.
Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion skall remitteras eller icke.
Blott den sista frågan är således nu föremål för öfverläggning.
Jag anhåller följaktligen, att R. o. Ad:s Hrr Ledamöter måtte inskränka sina yttranden inom denna formfråga; äfvensom jag vågar begära, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes hålla oss dertill, på det vi må komma till något slut, och denna dagen icke må förspillas lika som den förra.
— En talare har yttrat, att R. o.
Ad. kunde, oberoende af B011- deStts inbjudn. eller, rättare sagdt, i anledn. deraf, med eller utan jemnkningar, antaga densamma; men sedan Ståndet afgjort 5:te punkten i StatsUtsk:s utlåt.
N:o 3g3, och till yttermera visso deröfver voterat, kan R. o. Ad. icke bryta detta beslut annorlunda, än till följd af inbjudn. från ett annat Stånd. R. o. Ad:s svar måste således blifva antingen bifall till inbjudn. eller afslag derå.
Skulle deremot
Ståndet inlåta sig på jemnkningar' med anleda., vare sig af Frih. Palmstjernas, Hr af Billberghs eller hvilket annat förslag som helst, skulle Ståndet derigenom öppna vägen att såväl i detta mål som alla andra bryta sönder, hvad som en gång är gjordt.
Våra öfverläggningar skulle blifva utan ändamål, våra beslut utan bestånd och våra riksdagar utan ända.
Jag kan icke annat än afstyrka ett sådant förfärande, under det jag för godkännandet af min mening vädjar icke blott till R. o. Ad:s aktning för lag, utan äfven till dess rättskänsla.
Af skäl, som jag redan nämnt, vill jag nu icke inlåta mig uti besvarande af Hr af Billberghs yttrande i saken; men om R. o.