Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 104, i anledn. af skedd återremiss utaf Utsk:s betänk.
N:o 89, öfver väckt motion, att för reverser och invisningar, ställde till viss man eller ordres, måtte bestämmas enahanda betalningsansvarigbet, som för vexlar m. m.
Vid föredragning af StatsUtsk:s d. 25 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 284, i anledn. af väckt motion, ang:de åtskilige rusthållares inom Westmanlands län befrielse från ålagd dagsverksskyldighet, samt åtnjutande af dem anslagen augmentsränta, yttrade sig Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Detta betänk, är ett af de flere vid denna riksdag, som icke innehålla annat än begäran, alt, om vederbörande befinnas hafva rätt, K.
M. ville göra dem rätt.
Jag har alltid ansett olämpligt, att R.
M. med sådane framställningar, som hvarken äro den lagstiftande eller verkställande makten värdiga, och som, på sitt sätt, innebära ett indirect misstroende, att man här i landet icke kan få rätt, med mindre man har en förnäm recommendation.
Jag anhåller således, att R. o. Ad. måtte afslå betänk. R. o. Ad. behagade, uppå härefter framställd propos., afslå StatsUtsk:s utlåt.
N:o 284.
Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 25 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 285, i anledn. af väckt fråga om indragning af de i och för Löfås silfververks drifvande upplåtne förläningar och förmåner.
Vid föredragning af Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 25 dennes f. m. på bordet lagda meni.
N:o 9, i anledn. af RiksStms olika beslut ang:de tullförfattningarne, uppstod, i afseende på den punkt, deri Utsk:n inbjudit R. o. Ad. samt BorgareSt. att instämma i Preste- och BondeSt:ns beslut, i fråga om de personer, som af Generaltullstyrelsen må kunna för särskilda tillfällen förordnas till anställande af undersökning efter olofligen infördt gods, samt derjemte förbehållit sig att, derest icke någotdera af de begge förstnämnde
Stånden behagade antaga inbjudningen, få med vidare yttrande i denna fråga inkomma, följande discussion: Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik:
Ehuru denna fråga visserligen, i afseende på sjelfva ämnets beskaffenhetär af Den 29 April. 339 föga vigt, sa liar ilen dock, genom de olika beslut, som inom Standen blifvit fattade, rakat i ett slags dilemma, som gör, att, om R. o. Ad. icke nu skulle finna lämpligt att antaga Utsk;ns inbjudning, frågan skulle blifva ganska svår att utreda.
Förballandet är i korthet, att förut hafva endast öfverbetjente vid Tullverket varit berättigade att af Generaltullstyrelsen förordnas till visitationers anställande efter olofligt infördt gods å hvad ställen som helst, hvaremot Utsk. frångått denna grundsats och i stället föreslagit, alt hvilka personer som helst, vare sig öfvereller underhetjente, eller alls icke tjenstemän på Tullverkets stat, skulle at
Generaltullstyrelsen kunna förordnas till dessa förrättningar.
Dä delta Utsk:ns förslag inkom till Stånden, beslöt BorgareSt. att låta det förblifva vid hvad hittills i detta afseende varit stadgadt, hvaremot R. o. Ad. gick eli steg längre och beslöt, att ordinarie tjenstemän vid Tullverket skulle lill sådane extra förrättningar kunna förordnas, under det alt Presteoch BondeSl:n bi föl lo Utskrns förslag.
Förhållandet hr således det, att 2:ne Stånd hafva bifallit Utsk:ns betänk, i dess vidslräckthet, ett Stånd, nemi. R. o.
Ad., har tagit steget kortare, och ett Stånd, nemi. BorgareSt., har icke alls tagit detta steg.
Ulsk:n hafva nu tagit sig friheten inbjuda R. o. Ad. eller BorgareSt. att förena sig med Utsk:bs, af Preste- och BondeSt:n godkände förslag, hvarigenom 3:ne Stånds beslut skulle uppkomma.
Skulle icke nu denna inbjudning antagas, återstå icke mera än 2:ne utvägar att välja på, emedan frågan icke kan förfalla: nemi. antingen alt förstärka ett sammansatt Utsk. (en åtgärd, som, ehuru icke saknande prejudicat, likväl är ovanlig nog), och låta det gå till votering, eller också måste man genom en slags juridisk härledning, då nemi. 2:ne
Stånd hafva tagit 2:ne steg ut och ett
Stånd tagit eli steg, och man således äger skäl alt förmoda, att de 2:ne Stånden äfven hafva gått så långt som del ena Ståndet, söka att kunna komma derhän, att fä fram ett förslag, sorn vore R.
Bien afven denna tydning kunde vara vådlig, emedan det icke alltid är sagdt, alt derföre, att man beviljar utsträckningen af en lag, man derföre äfven vill bevilja en mindre utsträckning af densamma, och då dertill kommer, att det högsta embetsverk i Riket för Tullärenden, nemi.
Generaltullstyrelsen, säkerligen icke lärer till sådane förrättningar, som de hvilka här afses, förordna andre personer än dem, hvilka förtjena ett dylikt förtroende, så skulle jag för min del tillstyrka B. o. Ad. alt antaga Utsk:ns inbjudning.
För min del kan jag icke tillstyrka antagande af inbjudningen, utan önskar att R. o. Ad. mätte förblifva vid sitt beslut; och dä LagUtsk. egentligen är det hufvud-utsk., som författar lagförslag, så är det ock förstärkta LagUtsk., som i frågan skall rösta till Ständernes beslut.
Och om R. o. Ad. vidblifver sitt beslut, så öfverlemnas frågan till förstärkt LagUtsk.; ty Gr.
Cronhjelm har rätteligen anmärkt, alt frågan icke kan förfalla, då 3:ne Stånd beslutat för - 340 "Den 29 April. ändring, fast olika.
Frågan skall således till något Ulsk. hanskjutas, och det hlir till lörstarkt LagUlsk.
Det är visserligen ett ypperligt tillfälle att få experimentera med rätta förståndet om grundlagarna i delta fall; men som tankarne derom kunna vara olika i de särskilda Stånden, så skulle det ovillkorligen leda till mycket uppskof, innan man härutinnan kunde sig förena; ty det är icke allom gifvet, alt kunna klyfva frågorna så lätt som vissa ledamöter.
Det är derföre som jag tror, att man så mycket hellre bör söka att undvika det dröjsmål, som skall uppstå, derigenom att R. o. Ad. vidblifver sitt beslut, som Tullstyrelsen sjelf komme att hafva det moraliska ansvaret för de personer, som skulle användas, och vid sådant förhållande missbruk ej synas vara att befara. R. o.
Ad. har, genom sitt afslag å frågan att minska böterne, redan förorsakat nämnde styrelse svårighet att hälla nödig controll mot uppdagade missbruk.
Cronhjelm och tillstyrker antagande af inbjudningen.
Äfven jag tillstyrker antagande af dea ifrågasatta inbjudningen, och ber att få fästa uppmärksamheten på huru obetydlig frågan i sig sjelf är.
Här gäller ju intet annat, än alt åt
Generaltullstyrelsen måtte öfverlätas förtroendet alt förordna personer, utan afseende på 0111 de tillhöra Tullverket eller icke, för anställande af ifrngakommande visitatiouer, eller om styrelsen skall vara inskränkt till valet inom deni, hvilka vid Tullverket innehafva grad af öfverbetjente.
Jag kan ej föreställa mig, ali nämnde embetsverk skulle missbruka en sådan utsträckning af sin rättighet.
Derigenom att man icke envist vidhåller eli beslut af så ringa värde, ulan bifaller inbjudningen, så undgår man obehaget af att tvista 0111 formfrågor och derefter uttänja tiden genom afgörande i förstärkt Utsk.
Jag tillstyrker antagande af inbjudningen.
Jag är förekommen af de 2:ne siste talarne och har föga att tillägga.
Jag har inom Utsk:n varit vittne till 2 eller 3 timmars discussion öfver detta ämne, och kan således försäkra Frih.
Cederström, att åsigterna komma att blifva högst delade, huruvida frågan skall tillhöra förstärkt Lag- eller förstärkt Revilln.Utsk., ty begge dessa åsigler sökte alt göra sig gällande.
Dä således frågan är af så ringa vigt, och det är osannolikt, att
Generaltullstyrelsen skulle gifva ifrågavarande uppdrag åt personer, som icke voro lämplige, så tillstyrker jag, att, till förekommande af all tidsutdrägt, som blefve en följd af Adelns vägran alt antaga inbjudningen, densamma äfven måtte bifallas. Gr. Cronhjelm:
Jag tillåter mig att yttra några ord, i anledn. af Frih.
Cederströins anförande.
I fall man skulle utgå ifrån den grundsats, att votering i förstärkt Utsk. skall äga rum, och icke tillerkänna de sammansatta Utsk:n rättigheten Den 29 April. 341 att förstärkas, utan välja något enskildt Ulsk., som skulle förstärkas, så måste man väl välja det, med hvilket frågan står i närmaste samband.
LagUtsk. kan väl icke sysselsätta sig dermed, emedan fråga icke är om något lagsladgande, ulan blott om rättighet för ett embetsverk att kunna förordna personer till verkställande af visitationer.
Bevilln.Utsk. kan icke eller förstärkas för att votera härom, emedan frågan ej är hvarken om bevillningens belopp eller densammas fördelning.
Skall något Utsk. förstärkas, synes det vara Ekon.Utsk.; men nu finnes ingen förstärkning för detta Utsk. och valet dertill skulle endast fördröja riksdagen; och i alla fall äro meningarne så delade, att jag förutser flere timmars debatter, innan man skall förena sig i frågan om hvilket Utsk., som skall slita frågan.
När dertill kommer att jag för min del visserligen icke inom detta rum tillhört deras antal, som tillstyrkt antagande af höga tullbestämmelser, men jag icke kan undgå att finna det vara ganska orätt att, på samma gång man hetriider det proh i bi t i v a tullsystemets hana, vilja betaga den controllerande myndigheten all möjlig lätthet att efterse att vissa orimliga, men dock gifna föreskrifter efterlefvas, så kan jag icke annat än antaga Utskins inbjudning.
Frih. Cederström, Jacob: Hvad först angår det Utsk., sorn för denna fråga kan komma att förstärkas, i händelse R. o. Ad. vidblefve sitt beslut, så lärer det vara klar sak, att det icke kan lili Bevilln.Utsk., emedan detta Utsk. icke förstärkes, ulan då blir det förstärkt SlalsUtsk., sorn skall behandla frågan, men den angar icke beviiln.medel.
Icke eller kan det vara Ekon.Utsk., som skulle försl är kas, af det enkla skäl, att författningen icke är af ekonomisk natur och skall som önskningsmål behandlas, ulan skall densamma absolut, efter 87 § Reg.F., som lagstiftningsfråga behandlas och vinna Konungens sanclion, emedan den rörer medborgares rätt.
I afseende åter på sjelfva frågan, sorn är grund för Adelns beslut, eller att den person, som af Generaltullstyrelsen förordnas, skall hafva något särskildt alt förlora, d. v. s. sin på stat innehafvande tjenst, om han missbrukar det förtroende lian fått, så är jag, lika med de talare som yttrat sig, öfverlygad derom, att Generaltullstyrelsen i detta hänseende endast väljer personer, pä hvilka den kan lila och till hvilka fullt förtroende hyses; men huru, hvar och när kan man påstå, alt icke ett förtroende, lemnadt af en styrelse, kan missbrukas af subjectet, som fått emottaga detta förtroende.
Om detta subject ingenting har att förlora, i händelse af missbrukadt förtroende, så hafva dock Svenske medborgare i sådant fall blifvit våldförde, och det strafflöst till pä köpet, ty den der herrn, som orätt förfarit, han har ingen ting att betala med, han har ingen tjenst, ingenting att förlora.
Det är detta, som B. o. Ad. afsett skulle förekoinmas, derigenom alt Tullstyrelsen icke skulle kunna förordna andra än tjenstemän på stat.
Jag yrkar, att R. o. Ad. mätte vidblifva sitt beslut. 342 Den 29 April.
Jag kan icke med tystnad eftergifva Frih.
Cederströms förmodan, sorn skulle jag icke känna huruvida Bevilln.Utsk. kan förstärkas eller icke.
Jag får då upplysa
Hr Frih. först och främst, att sådant icke saknar prejudicat, och i öfrigt hemställa, för den händelse t. ex. att ] § i bevilln.förordn., som icke kunde förfalla, hade utgjort föremål för olika heslut, huru då med densamma bort förhållas, enär nämnde § hvarken rörer bevillningens belopp eller densammas fördelning, i hvilket fall omröstning skolat ske i förstärkt StatsUlsk.
, och om ej i den förutsatta händelsen Bevilln.
Utsk. måst förstärkas.
Beträffande hvad Frih:n i öfrigt anfört, tror jag det vara öfverflödigt alt ingå i granskning af hvilka tjenstemän Generaltullstyrelsen begagnar sig.
Jag är öfvertygad, att så vigliga sysslor, som de hvilka tillhöra Tullstyrelsen, icke af Regeringen öfverlemnas till sådane personer, som ej skulle förslå alt välja sina underordnade.
Jag tror att ingen anledning förefinnes lill den förmodan, alt Generaltullstyrelsen skulle använda personer, af hvilka man kunde befara något intrång i nationens rättigheter.
Jag förnyar min anhållan, alt R. o. Ad. ville antaga inbjudningen.
Jag anser frågan vara afsa ringa vigt, det jag hemställer, att R. o. Ad. måtte antaga inbjudningen, dels för att icke förlora tiden nu, och dels för alt icke föranleda tidsutdrägt i allmänhet.
Jag anser likväl icke den na fråga vara af så ringa vigt.
Frih. Jacob Cederström har redan visat, att om man uppläte ål hvilken som helst rättigheten alt göra dylika undersökningar, så skulle följden möjligen kunna blifva att en sorts strafflöshet skulle uppstå, om en sådan person missbrukade sitt välde, emedan Generaltullstyrelsen icke kan hafva någon omedelbar controll eller straffrätt öfver sådane personer, som icke egentligen höra under dess domvärjo; och då sådant skulle för samhället kunna blifva ganska vådligt och leda till rätt obehöriga transactioner, anhåller jag, att 15. o. Ad. för dess del måtte vidblifva sitt förra beslut.
Raab: Då Tullstyrelsen kan tillsätta ordinarie tjen stemän, så lärer väl styrelsen icke underlåta att, för fall som detta, begagna sig af dugliga och redbara personer, och om ett fel hegäs, skulle säkerligen icke beifran uteblifva.
Jag har visserligen icke betviflat, det ju ej Tullstyrelsen skulle tillsätta tjenlige och bra personer, icke eller att styrelsen skulle underlåta att beifra möjligen begångna fel; men dervid förete sig svårigheter med hänseende till sådane personer, som ej lyda under dess domvärjo, hvarföre jag fortfarande yrkar, att R. o. Ad. må vidblifva dess förra beslut.
Då nu öfverliiggningen ansågs vara slutad, behagade R. o. Ad., uppå af II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., Den 29 April. 343 antaga ifrågavar. inbjudning till instämmande i Preste- och BondeSt:ns beslut, samt ansågs i följd deraf Utskms hemställan om angifvande af vidare yttrande i frågan hafva förfallit.
De öfriga punkterne i Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns betänk.
N:o 9, blefvo utan discussion af R. o. Ad. bifallne.
Föredrogs och bifölls BancoUlsk:s d. 25 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 54, i anledn. af väckt fråga om ett årligt arfvode för biträde vid afslutande af Bancodiscontvcrkets räkenskaper.
Vid föredragning af LagUtsk:s d. 25 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 105, i anledn. af gjorde anmärkmr vid Utsk:s betänk.
N:o 76, öfver väckte motioner om en förändrad ordning för lagsökningsmåls behandling i vissa fall, blef detta utlät., såvidt det angick Hr Nordenanckar i ämnet gjorde förslag, lagdt till handlingarne, och i öfriga delar bifallet.
Föredrogs LagUtsk:s d. 25 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 106, i anledn. af gjorde anmärkmr vid Ulsk:s betänk.
N:o 46, öfver väckte motioner om förändring af 24 cap. 8 § Missg.b:n, i afseeudc på ansvaret för den, som oträngd och af vredesmode drager och begagnar vapen. R. o. Ad. biföll LagUtsk:s uti förevar, utlåt, vidhållna betänk.
Föredrogs och företogs punktvis till afgörande Stats-, Bevilln. - samt Allm.
Besv. o. Ekon.Utskms d. 26 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 110, i anledn. af återremiss å betänk.
N:o 52, ang:de förändring i tiden för krououppbördsstämmorne. l:sta punkten, ang-.de uppbördens fördelning i flere terminer.
2:dra punkten, ang-.de framflyttning af tiden för kronouppbördsstämmorne.
Palmstjerna, Carl Otto: Då R. o. Ad. i detta ämne fattat sitt beslut, förmodar jag att Ståndet icke nu frångår detsamma, bifallande Utsk:ns nu afgifna utlåt., hvilket visserligen i någon obetydlig mån skiljer sig ifrån det Först afgifna, men icke medför någon förbättring i det nuvarande förhållandet.
Skillnaden meitan det förra och nu sednast afgifna förslaget visar också det vacklande och grundlösa i den opinion, som inom Utsk:n dicterat beslutet.
Jag har svårt att finna hu ru det varit möjligt inom de förenade Utsk:n komma till det besynnerliga resultat, att uppbördsstämniorna skulle utsättas ifrån 344 Den 29 April. medlet af Februari till medlet af följande April månad, under bibehållande af föreskriften rörde tiden för de summariska räkuingarnes afgifvande till den 30 April.
Sådant låter ej verkställa sig, celi jag anhåller, alt R. o. Ad. malte vidblifva sitt beslut. II.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., som, vid pröfningen af betänk.
N:o 52, afslagit Utskms tillstyrkande om framflyttning af tiden för kronouppbörden och uppbördsmänneus redogörelse, funne för godt att äfven afslå den förändring i tiden för kronouppbördsstämmorne, som uti förevarande puukt af utlåt.
N:o 110 blifvit tillstyrkt.
Ropades ja. 3:dje punkten, ang:de tillen för kronouppbördenpd Gottland.
Vidare föredrogs Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.Utskms d. 26 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:o lil, i anledn. af väckt motion, ang:de förändring i tiden för kronouppbördsstämmorne pä Gottland.
Då jag anmält min reservation mot delta beslut, men tiden icke medgaf att affatta densamma skriftligen, tager jag mig friheten alt redogöra för den mening, jag i ämnet hyser.
De förenade Utskm anföra sorn skäl för sitt tillstyrkande, alt tillgångarne till liqviderande af kronoutskyIderne skola hemtas ifrån sjöfarten och handeln hufvudsakligen; alt således uppbördsslämmorne å Gottland icke böra äga rum under andra tider af året, än vid öppet vatten, då öns innevånare hafva lättast att förskaffa sig medel.
Men denna afsigt vinnes icke, om uppbördsstämmorna skola börja med Maj månad; ty tiden derintill ifrån isbrytningen torde icke vara tillräcklig för att medelst skeppsfarten hafva inbringat penningar.
Oin lerminerne för kronouppbörden nu icke inträffa på de för öns innevånare mest beqvämliga tider, hvarom någon annan här närvarande ledamot bättre än jag kail upplysa, och om medlen för utskyldernes afbördande måste tagas ifrån handel och sjöfart, synes lämpligast vara att de uttagas höstetiden för det löpande året, och icke att med inbetalning af ett förflutet års kronoutskylder fördröjes nära inpå hälften af det nästpåföljande.
Jag tillstyrker afslag å delta utlät., såvida icke de, som äga en närmare kännedom om förhållandena på Gottland, äro af helt motsatt mening.
Den ifrågavarande motio nen af Hr Lindström synes egentligen härflyta från önskan af Hrr handlandlande på Gottland att kunna mottaga exportabla effecter af allmogen derstädes på credit, utskeppa dem till uteller inrikes orter, sedermera erhålla penningar derföre och Den ,29 April.
345 salunda utan allt omak kunna uppgöra liqviderna med vederbörande fordringsägare; men statsriikenskaperne böra väl icke rättas efter köpmännens beqvämlighet oell vinstbegär, utan efter det nvttiga inom samhället och ordningen derinom.
Det är redan en förlust för Gottland att uppbördsstämraorna upphörde, nemi. den fiirsta på hösten oell deu andra på våren; att, efter upp* bödsårets slut, uppbördsstämmorna skulle vidtaga inom provinsen, och således räkenskaperna oell uppbörden inflyta under det liästpåföljamie året.
Man måste erinra sig, att å Gottland, lika sorn annorstädes i Sverige, minsta tillgång lill utskyldernes betalande förefinnes sommartiden, och att vid tidigt inträffande vinter, då communicationen med fasta landet är afbruten, köpmännen, som på credit tillhandlat sig hvarjehanda varor af öns jordbrukande innevånare oell andre, icke få betalningen i sina händer af omförmälda orsak, och i följd deraf icke eller kunna godtgöra sine fordringsägare med mynt, men tillgångar saknas ingalunda att kunna betala kronoutskyIderne.
En sådan omständighet är ej vådligare, än att ett stort belopp kommer att som rest balanceras, och summariska redovisningen aflemnas lika fullt den sisla dagen i April månad.
Det beror naturligtvis på en omtänksam landshöfding att, vid sådana tillfällen, med de skattskyldige öfverenskomma om dag, då de kunna betala sina utskylder, för att slippa att ut sökningsvis gå till väga:
Så hände sig under den tid jag var landshöfding på ön, att mynt icke fans, mea väl tillgångar; i rak strid mot författningarna tillät jag ej utmätning, utan öfverenskom med de skattskvldige om viss dag, dä liqviden skulle uppgöras, anmälde förhållandet hos Konungen, som visserligen icke svarade derpå i någon skrifvelse, men enskildt sedermera gillade mitt handlingssätt, och liqviden för sig gick sedermera ganska rikligt på sagdan dag.
Jag tillstyrker, lika med Frih.
Palmstjerna, afslag å della belänk.
Det finnes under vanliga år, när icke communicationen med fasta landet blir afbruten, icke mera skäl för framflyltning af uppbördstiden för Gottland, än för något annat län.
En sådan framflyttning kunde der i visst afseende blifva till och med skadlig, emedan en stor del, eller södra delen af ön, är sädesproducerande till afsalu, samt de i allmänhet små egendomarne, hvilka, äfven då de icke öfverstiga J mantal, nästan alltid hafva eget tröskverk, redan i god tid på hösten hafva sin säd uttröskad.
Tager jag förhållandet med handtverkarne i betraktande, så förekommer, att deras räkningar vanligen betalas på nyåret, och äfven de som skeppa ut sina varor, hafva fått dem betalta på hösten.
Under vintern verkställas körslor, och det är då betalningen derföre bör erläggas af de handlande, fastän det vore beqväinare för dem om betalningen finge ske om sommaren, för att 10 H, 44 346
Den 29 A p ril. användas till liqviderande af föregående årets kronoutskylder.
Men under sådane år, då communicationen blir afbruten, och det äfven kan inträffa, att landshöfdingen icke är påön, och landsh.- embetet icke bar det modet, som Frih.
Cederström anser landshöfdingen alltid böra hafva, att egenmäktigt, till förekommande af en olycka för en stor del af landets innevånare, inhibera verkställigheten af förfatlningarne, då en skrifvelse derom till K.
M. hvarken kati afgå eller blifva besvarad, händer lätt att priserne blifva mycket lågt nedtryckte och mångens undergång beredes genom anställande af utmätningar till indrifning afobctalte kronoutskylder.
Cederström kan säkert erinra sig, att ett sådant förhållande inträffat äfven under den tid han var Landshöfding på Gottland.
Jag skulle derföre önska, att under de år, då eommunication blir afbruten genom is, hvilket inträffat ungefärligen hvart 6 år, uppbördsstämmorne må hållas på sin vanliga tid, men någon utmätning af resterande kronoutskylder ej må få verkställas före medlet af Maj månad.
Om ett sådant stadgande vidtoges, erhålla öns innevånare trygghet och nödgas de icke lefva endast på förtröstan och i beroende af de handlande, hvilka dels kunna underlåta alt förse sig med penningar, dels kunna förebära att de äro i saknad deraf, för att få priserne nedtryckte.
Jag vågar således föreslå den förändring i beslutet, att under de år, då communicationen med fasta landet blir afbruten, någon försäljning och utmätning för resterande kronoutskylder icke må äga rum hos de restskyldige förr än vid medlet af Maj månad.
Emot det af Hr von Hohenhausen framställda förslag, att R.
St. må hos K.
M. begära den författning specielt för Gottland, att, i händelse ön är skild från communication med fasta landet, indrifningen af de på rest upptagne kronoutskylderne skall anstå till den 15
Maj, bar jag intet att erinra.
Det vore för den händelse, lian omnämnt, att landshöfdingen vore frånvarande och landsh.embetet icke ansåge sig kunna åsidosätta förfatlningarnes stränga efterlefnad, ganska nyttigt för ön.
Det factum Hr von Hohenhausen åberopat, har sin riktighet.
Jag var frånvarande vid riksdagen, och då jag på våren återkom till Gottland voro der öfver 400 hemmanslägenheter utlyste till försäljning på auction, hvilken försäljning af mig inhiberades.
En kalkugn, som var taxerad i bevillning till ett värde af 4000 r:dr, var såld på utmätningsauction för 10 r:dr.
Vid sådant förhållande instämmer jag med Hr von Hohenhausen deri, att med restantiernes indrifning må få anstå till d. 15 Maj, då communicationen med fasta landet varit stängd.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att Hr von Hohenhausens förslag, derest H.
Ex. rätt uppfattat detsamma, afsett, att
Utskms förslag skulle antagas med den förändring, att, under de år, då communicationen med fasta landet är afbruten, någon indrifning af kronoutskylder icke borde ske före medlet af Maj månad.
Den 29 A p r i i. 347 Frih.
Om ja" ej missförstått
IIo henhausens begäran, angick den icke förändringen i tiden för uppbördsstämmornes hållande, utan endast restantiernes indrifning.
Hr von Hohenhausen lillkännagaf, att hans förslag blott hade afseende pä reslantierne.