Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Månne det skulle lyckas dem att få hort årets tolf månader, dagens eller nattens tolf timmar, samt i stället få dem hänförda till tio?
Sådana förslag kunna upkomma; ty Ståndet torde nog påminna sig att man under Frankrikes första statshvälfning ville bringa veckans sju dagar till tio, eller s. k. dekader.
Men att dylika reformer, till raenniskoslägtets förbättring och Frankrikes lycksalighet, icke kunde bestå, har erfarenheten redan derstädes ådagalagt.
Att de i Sverige skulle vinna bättre framgång, tror jag icke, emedan Den 8 Juli f. m. 133 man här är vida mindre beherrskad af modets nycker, än i Frankrike.
För min del skulle jag derföre önska, såsom jag i början yttrade, att af detta förslag icke mätte blifva någon annan verkan än införandet af enbet i mått, mål oell vigt, samt att man dervid begagnar sådana benämningar, som allmänheten redan känner.
På grund af dessa anmärkmr, anhåller jag, utan att ingå i närmare omständligheter, det R. o. Ad. ville återremittera Betänk, i sin helhet.
Det kan icke förundra någon, alt den siste värde talaren, som motsatt sig decimal-systemets införande i fråga om mynt, i hvilket afseende likväl R. o. Ad. redan fattat sitt beslut, nu jemväl vill motsätta sig det ifrågavar:de förslaget.
Men då R. o. Ad. i afseende på myntet redan tillkännagifvit sin benägenhet för decimal-systemet, så förmodar jag, att R. o. Ad., i motsats mot Hr von Hartmansdorff, äfven i fråga om måll, mål och vigt, skall visa samma benägenhet för systemet.
De vådor, som af detta system skulle, enl. nämnde talares åsigt, för del allmänna upkomma, det löje, som han deråt sökt gifva, fruktar jag icke skall på R. o. Ad., som i denna fråga vid flere föreg:de Riksdagar uttalat och ständigt vidblifvit sin mening, göra något serdeles intryck.
Att mot dicimal-systemet, sådant det nu i Utskms Betänk, blifvit i öfverensstämmelse med K.
Propos. föreslaget, söka skäl af de svårigheter dess införande rönt i Frankrike, synes mig så mycket besynnerligare, som just i den punkt, hvilken här i landet skulle medföra lika stora svårigheter som i Frankrike, Utsk:n afstyrkt en så beskaffad förändring, och i stället förordat en mera lämplig, hvars genomförande vore förenad med mindre olägenheter i handel och vandel.
Orsakerna till de svårigheter, som mött systemets införande i Frankrike, beslodo nemi. just deruti, att de gamla enheterna icke bibehöllos, utan att man tog andra mått, hvilka för folket voro helt och hållet främmande.
Det är detta, som Utsk:n afstyrkt och på denna grund hafva Utsk:n jemväl afstyrkt
Hr Wallenbergs motin, hvilken hemställan blifvit af R. o. Ad. gillad.
Då Hr von Hartmansdorff åberopade en föreg:de talares, Hr von Kraemers, yttrande i denna fråga, glömde Hr von Hartmansdorff, att han talat i samma syftning, som jag nu gör.
Han talade nemi. emot införandet af enheter, som af folket icke vore kända.
Men kunna dessa invändningar anses gälla det system Utskm föreslagit?
Passade för foten?
eller är det väl svårare att vid mätningar eller beräkningar i allmänhet räkna två fot än en aln?
Isynnerhet som vi redan med denna räkning äro fullkomligt hemmasladde.
För hvem skall det vara svårt att räkna i marker, med hvilken vigt vi alla redan äro bekante?
Skall icke denna räkning blifva vida lättare än alla de reduceringar från olika vigter, som vårt nuvande system gör nödvändiga?
R. o. Ad. har redan heslutat, att Betänk, skall punktvi8 föredragas och, oaktadt den digression, som den siste talaren gjor1 134 Den 8 Juli f. m. till en mängd andra ämnen, t. ex. myntet och rymdmåttet, anser jag dock Ii. o. Ad:s önskan vara, att man nu så länge inskränker sig till det ämne, som egentligen är föremål för öfverläggningen, samt således endast håller sig till längdmåttet och dess afdeln ingar.
Utsk:n hafva tillstyrkt bibehållandet af foten, emedan detta mått, enl. hvad vi af offentliga handlingar känna, är nära 300 är gammalt och, såvidt man vet, bibehållit sig vid ungefärligen samma längd som det nu har.
Hr von Hartmansdorff har sjelf tillstyrkt detsamma [>å den grund, alt man borde bibehålla sådana enheter, som voro kända.
Det är äfven tillstyrkt af K. M., och de Konungens Rågifvare, som i fråga om rymdmåttet varit af skiljaktig mening, hafva i afseende på ifrågavande mått icke haft några betänkligheter.
Allt ifrån längre lid tillbaka har man varit ense derom, att denna förändring, hvilken alltsedan 1787 varit påtänkt, skulle införas.
Detta år tillsattes nemi. en kommission af K. AI. för att utlåta sig öfver de utvägar, som kunde vidtagas för att bringa enhet i mått, mål och vigt.
Till denna kommissions pröfning öfverlemnades jemväl ett dä inkommet förslag till decimal-systemets införande, och detta var redan då så litet nytt, att 150 år förut fråga derom blifvit väckt.
Ty, på sätt Betänk, utvisar, hade redan Stjernhjelm i detta hänsesende utarbetat ett förslag.
Han indelade foten i 10 tum, och denna delning har bibehållit sig vid alla geometriska och landtmäteri-förrättningar, hvadan således någon förändring härutinnan icke blifvit föreslagen.
Afven i sednare författningar af åren 1737 och 1738 är foten omtalad och dess delning i 10 tum anbefalld i afseende på landtmäteri-förrättningar.
Hvilken nyhet är det fördenskuld, som Utsk:n velat införa?
Man har föreslagit elt längdmått, som i århundraden funnits i vårt land, och man har delat detta mått i 10 tum; hvar ligger det nya häruti?
Jo, att Utsk:n, i likhet med Vetenskaps-Akademien, men i olikhet med K. AI. föreslagit tvenne multiplar af foten, nemi. stungen
Alen, Aline Hrr, om decimal-systemet bör införas, och R.
Slas under 30 år uttryckta åsigter synas tala för att detta verkligen bör i vårt land ske, är det då icke skäl att antaga några större längdmått än foten, som vid upmätning af jordytor obestridligen är nödvändigt.
Detta är nu den enda nyhet, som i fråga om längdmåttet är föreslagen.
Alan har sagt att Svenska folket icke skulle känna sig hemmastadt i sitt eget land om man vidtoge den ifrågasatta förändringen.
Jag vill tillstå att äfven jag i många afseenden hyst betänkligheter mot decimal-systemets införande; men de öfverläggningar, som egt rum i ämnet, hafva mer än tillräckligt öfvertygat mig, att allmogen i dessa beräkningar icke är så bortbytt, som systemets motståndare velat låta påskina.
De ledamöter af BondeSt., hvilka deltagit i öfverläggningarne öfver détta ämne, hafva hyst ganska liten tvekan i fråga om förändringen i allmänhet, samt i fråga om längd- och ytmållen alldeles ingen.
Ronde tunnan hafva deras åsigter varit delade, och jag förbe - Den 8 Juli f. m.
135 håller mig att derom få yttra mig, när den punkt, som innefattar Utsk:ns tillstyrkande derutinnan, förekommer.
Jag har icke kunnat undgå att fästa upmärksämheten på detta Stånds tankar i ämnet.
Såsom bevis på svårigheterne af decimal-systemets införande har Hr von Hartmansdorff anfört, att man ännu icke lyckats göra detsamma gällande i Frankrike; och som bevis derpå, halden värde talaren anfört, att man der ännu räknar sons.
jo, emedan sous passa fullkomligt in på deras decimalsystem i myntet.
Hvad de öfriga måtten beträffar, ber jag att få nämna det äfven jag varit i Frankrike, och att jag i allmänhet icke kan bestyrka den upgift, att metern blott finnes på papperet, men icke begagnas i handel och vandel.
Tvertom, metern begagnas ganska allmänt, och om det äfven finnes någon landsort, der man ännu mäter efter loise, så är dock metern onekligen det mest förekommande längdmåttet.
Men, jag uprepar ännu en gång, att detta bevisar ingenting i afseende på decimalsystemet, utan bevisar endast olämpligheten af att införa nya enheter.
Att vidtaga den åtgärden, att i detta ämne höra församlingarne på sockenstämma, tviflar jag skulle befinnas lämpligt; och, synnerligast med afseende å det sätt, hvarpå vi veta att man vid sockenstämmor går tillväga, fruktar jag att man deraf icke skulle kunna inhemta landets opinion i frågan.
Denna anser jag deremot redan vara tydligen uttalad genom de beslut som R.
St:r vid lliksdagarne åren 1823, 1S28, 1841 och 1851 sammanstämmande fattat.
Vid 1823 års Riksdag föreläde nemi. K. M. R.
St:r, på sätt Betänk, utvisar, ett förslag ang:de decimal-systemets införande, hvilket i de väsendtligaste delar öfverensstämde med nu förevar:de förslag.
Det antogs af Ständerne, och infördes såsom bihang lill N:o 46 af nämnde års Författn:s-samling.
Men vid 1828 års Riksdag tillkännagaf Ii. M., det han funnit betänkligt att så hastigt, som R.
St:r önskat, promulgera denna författn., hvilket han ansåg icke böra ske förrän efter tio år.
St:r gillade denna K.
M:s åsigt, och anhöllo alt författn:n måtte promulgeras år 1839.
Då detta icke ännu skett med början af 1841 års Riksdag, ingingo R.
St:r med en underd. skrifvelse lill K. M., deruti de anhöllo, att åtgärder måtte vidtagas för att bringa förslaget i verkställighet, samt ”att Ii.
M. derefter måtte utfärda Nåd. författn. om dess antagande till efterlefnad från den lid, K.
M. kunde finna lämpligt bestämma”.
Bör man icke, vid sådant förhållande anse, att denna fråga är tillbörligen begrundad, och att det tillstyrkande Utsk:n nu gjort, endast bör anses som en tillämpning af Ständernas förut i ämnet fattade beslut.
Jag inskränker mig för närvande till den punkt, hvarom nu egentligen är fråga, och hoppas att så väl öfver denna, som tilläfventyrs äfven de öfriga, hvilka Hr von Hartmansdorff inblandat i sitt anförande, talare med större insigt, än den jag under ärendets behandling inom Utsk:n kunnat förvärfva, skola yttra sig. 136 Den 8 Juli f. ni.
Som enhet för längdmåttet har K.
M. föreslagit foten, samt till under-afdelningar tum och linier.
Men något större längdmått har K.
M. icke föreslagit mindre än milen.
Utsk:n hafva deremot tillstyrkt att tio fot skulle kallas en slång och tio stänger en ref; utan att likväl derför anföra så beskaffade skäl, sorn i min tanka kunna på ett tillfredsställande sätt utreda orsakerna dertill.
Ty om Utsk:n för systemets skull anse, att hvarje tiotal af enheten skall få ett namn, hvarföre hafva Utsk:n då stannat vid ref; tio ref borde väl då också fått en serskild benämning, o. s. v. i oändlighet.
Man får på detta sätt många namn innan man hinner till afståndet af Sirius.
Någon praktisk nytta af dessa benämningar kan jag, för min del, icke finna.
Fördelen af decimal-systemet består deruti att hvarje siffra, i den ordning lion står, vid första ögonkastet upgifver den del af det hela, sorn man vill uttrycka.
Om man t. ex. säger 15,675 fot, så förefaller detta tal mycket enklare, än om man säger 156 ref, 7 stänger och 5 fot.
Genom dessa serskilda benämningar fördunklar man den mening, man vill uttrycka; ty om man helt enkelt blott säger 15,675 fot, så vet man mycket säkrare hvad som dermed skall uttryckas, än genom att säga 156 ref o. s. v. Man motarbetar på detta sätt sin afsigt att göra sin framställning klar och lättfattlig.
Det är visserligen sannt, att, när man kommer tili större tal, behöfver tanken vissa hvilopunkter; men om dessa blifva alltför många, skadar det tydligheten och klarheten af det begrepp, som talet skall uttrycka.
Någon måste man likväl hafva, och i detta fall är milen föreslagen.
Men man har icke serskilda namn för 10 mil eller 100 mil, utan för att uttrycka dessa begrepp, begagnar man de vanliga geometriska beteckningssätten, hvilka hvar och en mycket hastigare upfattar än om man, på sätt förslaget innehåller, ville inpassa gamla benämningar på nya begrepp.
Mycket lätt fattar man t. ex. att ett berg i Asien är så eller så högt i fot, och man gör det mycket lättare än om man skulle indela foten i ref och stänger.
xNär man kommer till ytmåtten, blifva större mått än foten erforderliga; men äfven der eger samma förhållande rum som vid längdmåtten.
Visserligen behöfver man vissa hvilopunkter för begreppet och vissa storheter, som måste serskildt benämnas; men jag kan icke finna någon nytta deraf, att hvar tionde multipel skall få ett eget namn.
För öfrigt har jag ingenting att vid lista punkten erinra, ehuru jag anser K.
M:s förslag lämpligare och bättre.
Frih. Wrede, Fabian:
Då R. o. Ad. redan beslutat, att punktvis afgöra detta Betänk., och man t. o. m. gått så långt, att man sönderdelat den nu föredragna punkten i flere under-afdeln:r, befinner jag mig i någon förlägenhet, huru jag bör ställa mitt svar på Hr von Hartmansdorffs anförande, enär han gjort Utsk:ns förslag i hela dess vidd till föremål för anmärkn:r.
Jag har nemi. till en början tvekat, huruvida jag nu bör begagna mig af den Den 8 Juli f. m. 137 rätt, sora står mig öppen, att uplaga alla dessa anmärkn:r till besvarande, emedan jag fruktår att derigenom onödigtvis förlänga discussionen och motarbeta R. o. Ad:s afsigt att stegvis fortgå mot målets afgörande; och jag anser mig derföre böra gifva tillkänna att jag, på grund deraf att Ståndet beslutat, före något annat, afgöra frågan om längdmåttet, icke ämnar ingå i någon vederläggning af det hufvudsakliga uti Hr von Hartmansdorffs yttrande, nemi. ang:de rymdmåttet, förbehållande mig likväl, att dertill få återkomma, när föredragningen hunnit så långt.
Ang:de längdmåttet har Hr von Hartmansdorff egentligen icke yttrat något annai, än i hvad det rörer decimal-systemet i allmänhet; och jag torde fördenskull endast behöfva fästa mig vid dessa häntydningar.
Det kan naturligtvis icke falla mig in alt nu ingå i någon deduktion af alla decimal-systemets fördelar, så mycket mindre som icke allenast R. o. Adin utan äfven de öfriga Riksstånden vid flere tillfällen och flere
Riksdagar beslutat införandet af dicimalsystemet.
Jag anser således detta vara ett faktum, och att upträda till försvar derför, torde vara detsamma som att visa missaktning mot de beslut, R.
St:r i detta hänseende fattat.
Likväl kan jag icke underlåta att serskildt lill Hr von Hartmansdorff vända mig med en liten anmärkn. rör:de en invändning, som han förut mot decimal-systemet anfört, och hvilken han visserligen icke i dag direkt framställt, men som man likväl af åtskilligt utaf hvad han här yttrat, kan anse sig berättigad tro honom ännu vidhålla.
Jag menar hans försvar för duodecimal-systemet i motsats mot decimal-systemet.
Jag vet nemi. sedan gammalt, att Hr von Hartmansdorff älskar det förra och upfatlar det såsom en motsats mot det sednare.
Dertill föranledes jag i dag deraf, att han omtalat årets tolf månader samt dussin- och tolft-räkningen.
Emellertid, då den värde talaren upträder till försvar för duodecimal-systemet, kan det väl icke vara af förkärlek för det gamla, utan tvertom, och han upträder då såsom en vida större reformator än Ulsk:n gjort.
Ty om man vill efterforska, huruvida detta system någonsin gjort sig gällande i våra längd-, yt- eller rymd-mått, i vigt eller mynt, skola vi förgäfves leta efter något spår dertill.
Jag skall med få ord söka redogöra för detta påstående.
Finnes tolftalet i det Svenska längdmåttet?
Till grund för delta mått ligger alnen, hvilken delas i qvarter och tum.
Man må icke invända att foten är delad i 12 tum, ty någon sådan indelning finnes icke.
Längdmåttet har deremot tvenne andra slags indelningar, nemi. verkmått och det s. k. geometriska måttet; och i detta hänseende har jag aldrig hört omtalas fotens delning i 12 tum, utan i tio.
Att man således nu framkommer med det påstående, att decimal-indelningen af längdmåttet innefattar en nyhet, förvånar mig så mycket mer som denna indelning redan finnes i lag stadgad.
Vid den nu gällande förordningen om mått, mål och vigt finnes en tabell bifogad, som innehåller en föreskrift om huru längdmåttet skall indelas, och der står att en stång skall vara
Denna indel - 138 Den 8 Juli f. m. ning är helt och hållet densamma som Utskm nu föreslagit, och är således, långt ifrån att vara en nyhet, tvertom hlott ett bibehållande af hvad som nu i öfver 100 år varit gällande.
Gå vi till rymdmåttet, så linna vi T:n delad i 2 spann, fyra halfspann o. s. v., och kannan delad i 2 stop, stopet i 2 halfstop, halfslopot i 2 qvarter etc.
Med ett ord, öfverallt finna vi ludelningen eller klyfningen genomgå detta system.
Lika förgäfves skola vi eftersöka tolftalet i afseende pä vigten; ty marken innehåller 32 lod, 20 marker göra ett pund och 20 pund ett SkiZ och hela indelningen häntyder på det nyssnämnde klyfnings-systemet, här blandadt med tjogräkningen.
Tolfdelningen är således på intet sätt använd, hvarken i mått, mål eller vigt; återstår fördenskull att efterse, huruvida den gjort sig gällande i afseende på myntet.
Om vi dervid gå tillbaka till äldre tider, finna vi att män äfven der använde tudelningen; ty en plåt var delad i 2 daler, en daler i 32 styfver.
Visserligen har R:drn i sednare tider blifvit delad i 48 skir; men detta indelningssätt har utifrån blifvit oss påtvingadt och har inom vårt land icke förut varit kändt.
Också är det bekant, att när man ville införa detta system, väckte det betydligt motstånd, i synnerhet till följd deraf, att myntet förut haft samma indelningsgrund, som de fleste andra mått-enheterna, eller, såsom man då uttryckte sig, man visste, att när en T:a kostade 1 daler, kostade en kappe 1 styfver.
Emellertid är nu ILdrn indelad i 48 skir; men icke kan man derföre säga, att 12-talet ligger till grund för denna indelning, så vida man ej såsom stöd för en sådan åsigt ville anföra, att en af enhetens utmyntade, men ej med eget namn försedda underafdelmr, nemi. tolfskillingen, är delad i 12 delar.
Skillingens delning i 12 rst. är det enda fall der 12-delningen verkligen blifvit använd; men äfven detta enda fall försvinner i sjelfva verket, då man besinnar, att den större allmänheten aldrig vant sig att beräkna rst.
Hvad Hr von Harlmansdorffs öfriga anmärknir angår, så ber jag att lill dem få sedermera återkomma, samt anhåller nu, att med några ord få bemöta de af Frih. Palmstjerna mot Utskrns Betänk, framställde erinringar.
Till att börja med får jag fästa upmärksamheten derå, alt den ena bland de af Hr Frilen klandrade enheterna, nemi. slängen, långt ifrån att innefatta något nytt förslag, tvertom blott utgör ett bibehållande af det gamla.
Ty, såsom jag visat, linnes i nu gällande lag, i afseende på längdmåttet, stadgadt, att 1 stång skall vara
Hvad åter angår refvelin så erkänner jag, att den är af Wetenskaps-Akademien föreslagen, och skälen dertill anhåller jag att få nämna.
Palmstjerna har sagt, att han icke kan se några praktiska fördelar af detta längdmått.
Jag medgifver, att någon vinst icke ligger deruti, att man vid beräkning af stora tal begagnar ref.
Jag är tvertom, lika med Utskrns fleste ledamöter, öfverlygad, att, om äfven de ifrågavarrde nya enheterna Den 8 Juli f. m. 139 blifva antagna, så komma likväl, hädanefter sorn hittills, längder alt i allmänhet upmätas i fot.
Men lefven och stången afse helt andra fördelar, lill hvilkas framställande jag nu ber att få öfvergå, anhållande dervid om ursäkt, att jag nödgas ingå på en annan punkt, emedan jag just från densamma måste hemta de praktiska skälen för nämnde enheter.
I gamla tider var det mera allmänt än nu, att jordegare sjelfva förrättade mindre upmälningar af sin åker.
Detta har småningom försvunnit; men i Dalarne veta vi, att en mängd landtmäleri-förrättningar verkställas af bönder, hvilka just för denna orsaks skull måst bilda ett eget längd- och ytmålts-syslem, alldeles på sidan om det nuvande.
Ehuru jag måhända en eller annan gång förut omnämnt detta system, ber jag dock, att ännu en gång få i korthet belysa detsamma.
För att med lätthet kunna refva sin jord sjelf, har nemi.
Dalkarlen ökat T:l:det från 14,000 lill 14,400 qv.-alnar, hvarigenom han erhållit en jemn qvadrat, hvars sida är 120 alnar.
Halfva denna sida är
Nu gör sig
Dalkarlen ett eget mätnings-instrument, eller en stång af 2 famnars längd, och detta mått kallar han slång, som utgör hans längdmåttsenhet, och hvilken han delar i 10 underafdeln:r, som han kallar kaflar.
Qvadraten på 10 sådana slänger kallar han kisllantl, och detta utgör enheten för ytmåtlet.
Kistlandet delas i 10 svesland och detta i 10 handland, hvars sida således är
På detta sätt har Dalkarlen bildat sig ett eget landtmäteri-system, grundadt på decimal-syslemet, för hvars tillämpning i det praktiska han blott behöfver den ofvannämnda stången och ett stycke krita.
Sjelfva uträkningen verkställer han på förskinnet.
När vi nu äro på väg att införa ordning och reda i vårt mått, mål och vigt, skulle jag anse, att detta till en stor del vore förfeladt, derest vi icke beredde hela Svenska allmänheten de fördelar, för hvilkas ernående
Dalkarlarne varit nödsakade att göra ett afsteg från det i landet rådande systemet.
Dessa fördelar åstadkommas derigenom, att stången antages såsom en enhet för längdmåttet; ty det var just med en sådan stång, som de flesta landtmäteri-förrättningar i äldre lider verkställdes, och hvilken gifvit den nu i lag gällande stången sitt namn.
Sedan vi sålunda erhållit detta mått, fordras ingenting annat, än att, äfven i afseende på ytmåltet, införa något, som motsvarade
Dalkarnes kistland, eller qvadraten på 10 stänger.
Men på det att denna yta skulle kunna få något namn, var det' nödvändigt, alt gifva sidan en benämning och dertill har man valt ref.
Genom dessa begge längdmått, ref och stång, har man således beredt sig de praktiska fördelar, som man velat åstadkomma, och af hvilka man f. n. är i behof.
Då Utsk:n kommit till den öfvertygelse, att den Svenska T:n i sitt nuvande skick icke rimligtvis kan hänföras till systemet, så faller af sig sjelf, att
T:l:det icke heller kan bibehållas såsom en enhet.
Om vi undersöka orsaken, hvarföre T:l:det 140 Den 8 Juli f. m. blifvit bestämdt till 56,000 qv.-fot, så skola vi lätteligen finna den uti den kärlek för system, som utmärkte allt hvad Sljernhjelm gjorde; ty T:l:dels bestämmande till sin nuvar:de storlek härleder sig från honom.
Han har kommit dertill på det sätt, att han bestämde k:n till ^-dels kubikfot.
Men Sljernhjelin var icke berättigad, att genomföra förändringärne i mått, mål och vigt sä vidsträckt, som han sjelf ville.
Han var skyldig att hålla sig inom vissa då föreskrifna gränsor.
När nu T:n skulle innehålla 56 kannor, sä bestämde han kannlandet till en yta af 1,000 qv.-fot, och detta visserligen icke efter utsädet, ty hvarje landtbrukare vet, att dessa benämningar icke uttrycka något visst utsäde, men dock för att något så när bringa öfverensstämmelse härutinnan.
Då således kannlandet bestämdes till 1,000 qv.-fot, så följer af sig sjelf, att lähdet skulle blifva 56,000 qv.-fot.
Nu, Mine Hrr, inträffar det egna förhållande, att en qv.-ref, som är
I fullkomlig konseqvens härmed slår det äldre förslag, enl. hvilket qv.-refven skulle kallas Fotingsland.
I afseende på benämningarne, hafva Utsk:n följt den princip, som gjort sig gällande i 1826 års förslag, nemi. att nya namn alltid höra gifvas åt nya enheter, emedan villrådighet eljest nödvändigt måste npkomma.
Det är således ingalunda, såsom Frih.
Palmstjerna anlydt, för att förkorta beräkningarne, som man antagit namnen ref och stång, utan emedan man behöft dessa namn, för att genom dem få‘ namn på ytmått, hvilka man ansett oundgängliga.
Då jag redan funnit mig nödsakad, att bär något aflägsna mig från det föredragningssätt, som R. o. Ad. beslutat, samt följaktligen yttrat mig jemväl öfver ytmättet, ber jag R. o. Ad. ursäkta, att jag ännu tillägger några ord, ronde Utsk:ns förslag i denna del.
Jag skall derigenom anse mig hafva tillräckligt ordat äfven öfver den andra punkten, så att, dä den förekommer till föredragning, jag icke vidare skall hafva något att i frågan tillägga.
Det är nemi. öfver borttagandet af T:l:det samt de vådor och farhågor, som man kunde anse vara dermed förenade, som jag nu anhåller, att i korthet få yttra mig.
Jag torde då först få fästa upmärksamheten derå, alt skillnaden emellan Utsk:ns förslag och K. M:s Nåd.
Propos. i afseende å lähdet består deruti, att i den K.
Propos:u lähdet finnes bibehållet vid sin nuvar:de storlek, eller 56,000 qv.-fot, då deremot Utsk:n helt enkelt uteslutit allt hvad som rörer detta mått, hvilket torde falla sig tydligt, dels emedan det icke varit fråga om att bestämma något annat T:l:d, och dels emedan Utsk:n varit af den öfvertygelsen, att något sådant icke vore behöfligt.
Då saken förevar inom lltsk:n, yttrades, serdeles af BondeSt:s ledamöter, många betänkligheter mot lähdels borttagande.