Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 4 /Jpril, Ställde på Banquen$ ty utom det att jag ej anser det troligt att någon enskildt Person skulJe v'lja ådraga sig det ansvar, som för sådan Assignering j Lagarne finnes bestämt, så äger ju den, som skulle emottaga anvisningen öppet att, derest han ägde någon anledning att miss. tänka utgifvaren tor svek, vägra attén sådan Assignation emottaga.
Jag tior således, att det ej är jampeligr, att för ert supponerat möjligt missbruk eller bedrägligt förhållande för* bjuda en nyttig anstalt.
Herr Cederskjöld?
Af den sista värde
Ta» larens yttrande, sa vida jag eljest rigtigt fattat det, synes böra följa, att egenteliga nyttan af Assignarions.rätten bestode i möjligheten att derigenom i Lands-orterne ersätta bristen på Småsedlar.
Men dylika Småsedels Assignationer mätte förmodligen vara alldeles stridande mot ali principe 1
För öfrigt torde jag få anmärka, att den som as'-ignerar på Banquen har antingen dvr insatt fulla Assignations beloppet, eller har han det icke, — I sednare fallet Im han brgått just det brott, som man bör söka förekomma, nemligen Öfvei-Assignering; och i föria fallet kan han behålla sina Banco-Sedlar hemma hos sig sjelf, eller från Banquen hemtaga så beskaffade Sedlar han behöfver, och derigenom lättas från besväret att sjelf påteckna Assignationerna.
Grefve Spens: I anledning af Herr Ceder - Dets f April, 117 skjölds Yttrande anhåller jag att få göra Ridderskapet och Adeln uppmärksamt på, hvarföre allmänna Crediten blifver minskad genom det gjorda Förslagets antagande.
En Assignation på Banquen kunde i sådant fall icke emottigas af någon utan påskriften Borgen, att den blifvit adviserad, eller rättare utan påskrift deraf af Banco-Cancelliet, Assignationens utgifvare bkfve derigenom tvungen att skicka Ässignationen först till Stockholm, innan någon emottog den.
Kunde han ej dä med fika lätthet uttaga e« TransporuSedeJ pa samma Summa.
Cederströms mening synes mig så tydlig, att det förundtar mig att Herr Cederskjöld kunde tro frågan vara blott Om Småsedels Assignation.
Hvem mins sig ej ofra i Fiovmcerna hafva varit besvärad af svårigheten, att sänd* en större Summa på Posten, dä den varit af udda Numeraire.
Det är hvar mans rättighet att assignera tills han öfver-assignctat, och vid den rättigheten bör han bibehållas.
För öfrigt ber jag få anmärkt , att mitt förra instämmande med Friherre Wirsén serskildta Yttrande icke rörde Förslaget att inskränka Assign*tions rätten till 50 R;dr eller något annat, än den Fond Assignationens utgifvare äger att dra på.
HerT Cederskjöld:
I händelse, såsom den siste värde Talaren förment, den *f Utskottet föresi‘gna Conrroll, till förekommande af Öfver-assignersng, skulle vara alldeles otillräcke* lig och overkställbar, skulle jag, jemte anhållan om äterremiss af Betänkauaet, ödmjukast Den 4 April. vilja föreslå, aft Enskildes Assignations-rätt på Bjoquen må varda alldeles inställd, intilldess vi i rörelsen återfå metalliskt Mynt.
— Vi hafva haft, och sakna kan hända ej ännu tillräckliga exempel på Assignations-rättens missbruk, för att väckas till försigtighet.
— Den olägenhet tora kan upstå vid afsändandet af ojemna Summor, synes ej kunna vara så betydande, att Assignation rätt på Banquen blott för dess afhjelpande skulle kunna behöfvas.
— Man talar om vådan att störa och inskränka Creditan.
Jag vågar likväl förmoda, att det vore ganska väl, om deras Credit blefve inskränkt, sorn, till äfventyr och skada för andra, vilja röra sig med mer än de verkeligen äga.
Då sä mänga Näringsidkare tungt bära följderne af en felagtig Administration med Banquen 5 lä anser jag det man gerna må unna dem den lilla förmån, att få i Banquen insätta sina sparda Capitaler, och att derå sedermera efter behof assignera.
I alla Länder är Växel-rörelse bruklig, hvarföre ej då hos oss ?
Emellan privata Personer är väl vid dylik rörelse Advis-bref brukelige ,1 men sådant beböfves ej med Banquen.
Enär inga sådana skäl blifvit här framställda , hvilka lära förmå Utskottet, att, i händelse af återremiss, i någon viss del frångå sitt Utlåtande, hemställer jag att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes göra Proposition, antingen på afslag eller bifall af Betänkandet: för min del tillstyrker jag det förra, Den 4.
April. ai9 Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af Utskottets Betänkande.
Hvarefter Herr Grefven oell Landt Marshallen hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå Betänkandet.
Om Betänkandet första gången nu är hos Ridderskapet och Adeln under pröfning, tror jag icke att detsamma, enär Anmärkningar dervid blifvit framställda, hvilka hindra dess antagande, kan af>las, utan lärer detsamma enligt f6 §. i Regerings-Formen böra återremitteras.
Herr Grefven och LandtMarskalken:
Betänkandet är visserligen nu för första gängen under Ridderskapets och Adelns pröfning, men sorn Grefve von Schwerin och flere andra Ledamöter, hvilka dervid framställt Anmärkningar', ansett detsamma i händelse af återremiss likväl icke kunna föranleda någon ändring uti Betänkandet, så har jag, enär Ridderskapet och Adeln dessutom ej behagat gilla Betänkandet, trott mig böra framställa Proposition till afslag derå.
Jag får ödmjukast förnya min anhållan om återremiss, hvilken til! följe 220 Dm 4 April, af fö §. i Regerings-Formen ej lärer kunna förvägra s. Friherre
Så snart Herr Cederskjöld begär äterremiss af Betänkandet, kan den enligt, mio tanka, honom icke förnekas.
Herr Grefven och DandtMarsialken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg
Betänkandet böra, i anledning af de dervid gjorda Anmärkningar, till Utskottet åtorförvisas.
Sedan Ridderskapet och Adeln funnit de gjorde Anmärkningarne hindra antagandet af Ut‘kotiets Betäckande och en Ledamot hegart äterremiss, kan detsamma, enligt Formerne icke förnekas, uran böi Bitänkandet i sådant fall till Utskottet återremitteras.
Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric, förenade sig med Friherre Cederström.
Erinrade, att en af honom för någon tid sedan pä grund af gjord Anmärkning yrkad återremiss af ett Betänkande, icke blef af Ridderskapet och Adeln beviljad.
Uppå derefter af Herr Grefven och LandtJWarskalken förnyad Proposition, blef BancoUtskottets ifrågavarande Betänkande, i anled - Den 4 April.
221 ning af de dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet återremittciadt.
Föredrogs å nyo Allmänna Besvärs- och Oecooomiae Utskottets den 4 sistledne Martil afgifne, samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckt fråga, om förhöjd Tull-afgift för BoktiyckeriStilar.
Grefve Spens, Carl Gustaf, anförde skriftligen :
Tvänne principer böra härvid ihågkommas, och om de belinnas i strid, vägas emot hvarannan inbördes.
Den ena är den vigtiga Tryckfrihets-principe, sorn Utskottet anfört, att Trycknings-kostnaderne ej böra ökas.
Den andra är åter den Stats-Oconomiska, att ehvad Manufactur sorn hellst af inländska rå-ämnen, som börjat blifva, i ständ att forse Landet med godt och tillräckligt inländskt Arbete, skola på den dylika utländska Varan afpassade onera läggas.
Om jag kunde liksom
Utskottet föreställa mig, att en några proCent ökad Full pä StiigjmeriArbeten vore i stand att öka Trycknings-kostnaden af ett ark med någon beräknelig qvantitet, då skulle jag vara den första att tillstyrka bifall på Utskortets Betänkande; ty Tryckfriheten i ett Land, bortovaron af ålit onödigt trycktvång, är det vigtigaste af flit.
Dft år i det säkra hopp, att hvar och en som undersöker 222 Den 4 April. saken, skall finna att den ifrågavarande afgiften på ett Skålpund utländska Stilar, fördelad på hvart Exemplar af de Ark, som dermed kunna tryckas, icke skall öka Ark-priset med dels runstycke, ej eller med någon betydlig
Summa det förlag en Boktryckare beliöfver.
Som jag nu utber mig att få göra Ridderskapet och Adeln uppmärksamme, äfven vid detta tillfälle, på den principe, som vi aldrig nog ofta kunna bevisa oss ihågkomma, den, att uppmuntra alla de Näringar, hvartill inländska råämnen finnas, i synnerhet om tillika ett inländskt behof är gifvet.
Tid vöre, latt den grundval, hvarpå så många Nationer uppfikdt byggnader af välstånd, äfven i vårt Land orubbeligen erkändes, såsom den enda fasta.
Det är för helgdens skuld af denna principe, icke för det jag anser saken af serdeles vigt, som jag ödmjukeligen begär återremiss på detta Betänkande; det verkar visst icke beräkneligt på Cours- och Handels-Balance, om man höjer Tullen på Stilgjuterier; men det är af vigt att intet tillfälle fördummas till uppmuntrande af den inländska Productionen af alla slag, och till angifvande af Riksens Ständers tankar i detta allseende.
Några prof af Linds Stilar medfölja.
Hvarjemte Grefve Spens till Protocollet aflemnade åtskillige Prof-Stilar.
Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, blef Oeconomi*- Utskottets Betänkande, i anledning af Grefve Den 4 April. 223 Spens’s dervid framställde Anmärkning, till Utskottet återremitteradt.
Föredrogs å nyo Allmänna Besvärs och.
Oeconomi* Urskottets den 4 sistledene Mars afgifne samt 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående väckt fiåga om fortfarande af det emot utländska Öfverflödsvaror utfärdade förbud och den till verkställighet deraf förordnade Kustbevakning.
Herr Munck af Rosenschöld , Eberhard , hemställde, om icke pröfningen af detta mål måtte uppskjutas, intilldess Stats- och Oeconomi* Utskottets Betänkande, om Tull Verkets Organisation till Riks-Stånden inkommer; emedan detta ämne enligt Herr Munk af Rosenschölds tinka, med förevarande mål ägde så nära sammanhang, att beslutet i det förra lätteligen kunde hafva inflytande på pröfningen af det senare.
Och som Friiierrarne Anckarsvärd , Carl Hinric; Stael von Holstein, Corfit2 Ludvig , och Hjerta Axel uti berörde anhållan instämde; fann Ridderskapet och Adeln för godt att dertill lemna bifall.
Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch Oeconomi*-Utskottets den 4 sistledne Martii afgifne samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, rörande yrkadt upphafvande, sä väl af Stockholms Stads 424 JDen 4 Jjpril, rättighet att uppbära Pafrr., Torg och renhåll» nigs-Penningar, då Hö, H lin.
Verl och Bran. kohl til!
Stochholm inföjas; som af Landtmånnens åliggande *tt i vissa Smder et lägga Våg» och Mätare-penningar för inkommande varor.
Herr Hertzenhielm, Carl Johan, uppläste följande ; Under åberopande af hvad mina enskilta yttrade tankar i förevarande ämne innehålla} torde det tillatas mig att vidare fästa Höglofl.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på följderna af sådana åtgärder, som leda till hämmande af Landtmannens hog atr förse Hufvudstaden med dess nödvändiga behof.
Jag kan icke finna huru dessa nu ifrågavarande afgifter, under namn af Torg- och renhållningspenniagar, kunna undgå benämning af Constitiöns-vidrig
Beskattning, om ej derföre att de icke utgå till Staren} utan till förmon för en serskildt Corporation, nemligen Stockholms
Stad och bestridande af dess Stat.
Förgäfves smickrar
Nationen sig med den förmånen att få beskatta sig sjelf, genom sine Representanter, så länge flerfalldiga tillfällen uppsökas, art genom arbitraira Taxor ufprässa förr olea eda afgifter.
Dessa uppkommo först tre år efter sedan LandtTulls-afgiftens erläggande vid Tullarne upphörde; de äro ock till beloppet mycket högre samt derigenom mera tryckande, att endast tvänne ställen äro utsedde till deras erläggande.
Icke för egen förmån utan för Stadsboens beqväm - Den 4.
ApriU cjvämlighet, mäste Landi mannen fora sina till försäljning ämnade varor till Torgs; han ägde likväl rätt att uppsöka det närmaste som ligger i lians väg, hvilket och i det ofta inträffande svåra vägelag , blifver för honom en nödvändighet ; men han är förbunden blotr för at£ afbörda sig den ålagda afgiften, färdas ofta * nnl till någotdera af de dertill anviste Torgen.
Då ali uppmärksamhet borde fästas derpå^ att Hufvucf-Staden kunde förses med sina förnödenheter , så vidt möjeligt är, af egna Lands* mäns Producter och införsel deraf ifrån ett, för oss nu mera blifvet främmande Landj undvikas; så borde väl alla hinder undanrödjas och alla uppmuntringar användas, som kunde föranleda tili ett så önskeligt ändamål.
Den som af erfarenhet lärt känna hvad olägenheter , ofta möta dem, som genom Tjenstehjon nödgas i synnerhet Landvågen till Stockholm införa sina Landtmanna-Producter, lärer mindre undra att behofvet deraf ifrån Finland är sä stort, ehuru det till betydlig del skulle kunna ifrån närmare håll fyllas.
Att borttaga alla tryckande band och sådana Författningar, som afskräcka de säljande, hvilka af okunnighet eller ock vårdslöshet ej sällan blottställas för ofta obetänksamma och egennyttiga PoliceBeijenters sjelfrådiga behandling, och hvarigenom isynnerhet Stånds-personer afhåll as ifrån att låta införa sina producerade Varor till Staden; är efter min tanka den tjenligaste utväg*, och således af högsta nödvändighet.
Ridd, och Ad, Proh V B, i Afd, 29 > 30. aaé Den 4 April.'
Som uti Högloft.
Betänkande icke är tillräckeligen utredf, på hvad äldre Författningar Stockholms
Stad grundar sina anspråk på Torg- och renbållnings-afgiftens uppbärande, för vissa Landvågen inkommande varor; icke eller huruvida sådana som på Landet äro betingade och således icke på Torgen till Salu utbjudas, äro underkastade denna, samt ändteligen huru den skulle kunna med minsta besvär afbördas; så tyckes det fordra en förnyad handläggning, hvarföre jag hos Herr Grefven och LandtMarskalken anhåller om återrerniss af Betänkat/det, i anledning af dessa anmärkningar, som torde få medfölja.
Sorn jag har tyckt mig finna, att Herr Hertzenhjelms anmärkningar icke blifvit af Utskottet upptagne, mindre vederlagde, sä synes bans uppgift att ifrågavarande afgift, blott för några få år sedan tillkommit, vara grundad, och det måste väl hafva varit någon ors-rk hvarföre de förra afgifterne försvunnit.
Efter hvad jag nu kunnat fatta, instämmer jag med Herr Hertzenhjelm deruti, ait de senast ålagde afgifterne, äro en för Landtmannen tillökad pålaga, som icke har sin grund i något förur gjort åtagande.
Skulle nuvarande Författnings innehåll ver. keljgen vara sadanr, som anföres, att nemligen Allmogen mäste fara tid ett Torg, dit han ej ämnar sig, för att betala en liten afgift af några skillingar, för renhållning af ett ställe, der han ej har att göra , men hvilket förhållande jag likväl ej känner; så hemställer Dm 4.
227 |ag om icke Betänkandet måtte till Utskottrt återremitteras j med anmodan, att Utskottet ville närmare än som skedt besvara Herr Hertzenhjelms anförande samt upplysa rätta förhållandet.
Jemte det jag instämmer uti hvad Herr Hertzenhjelm anfört, anser jag det vara af angelägenhet för detta måls afgörande, att Utskottet bestämt upplyser huruvida de Stockholms Stad af ålder meddeldte Privilegier ligga till grund för ifrågavarande afgift j om Staden oundvikeligen är i behof deraf för snygghetens vidmagthållande på de offenteliga platserne m. m.j och då Herr Hertzenhjelm bestridt, att några sådana Privilegier, som berättiga Staden till denna afgifts åläggande finnas, torde Ridderskapet och A* deln anse det nödigt att först få veta om det ena eller andra påståendet är grundadt.
Jag förenar mig således med de Herrar, hvilka begärt återremiss af Betänkandet.
Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde , om icke Ridderskapet och Adeln ansåg Oeconomix-Utskottets Betänkande böra, i anledning af de dervid gjorde Anmärkningar, till Oeconomiae-Utskottet återremitteras.
Herr Påhlman, Otto Fredric, anhöll att Ridderskapets och Adelns nu fattade beslut måtts de öfrige Riks-Stånden meddelas, på Den 4 Amil.' det ändamålet med Ridderkapets oc!i Adelns åteiremiss, icke måtte genom de öfrige RiksStåndens godkännande af Betänkandet förfelas; hvilken anhållan, uppå gjord Proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls.
Ridderskapet och Adeln åtskilj. des klockan ^ tili 3 eftermiddagen.
Justerades Pleni ■ Protocollet för den 14 sistledne Martii.
Sedan Herr Grefven och Landtilfar&ial/te.n uppkommit, samt emoftagjt klubban af Gref. ve Lewennaupt, löredrogos å nyo och bifollos Den 4 April. 229 följande från n«dannämnde Utskott inkomne, samt den 1 dennes eftermiddagen på boruet lagde Betänkanden: Ifrån Lag-XJtskoUtt:
Af den sistledne Martil, öfver det af Herr Lagmannen Grefve Gyllenborg giosde Förslag till åtskilige ändringar uti nu stadgade Rättegångs-Ordning.
Ifrån Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomiee•
Af den 16 sistledne Martti:
Ijo Angående de flere gjorde Förlag rill ändring uti Allmänna Lagens stadg^nden och genom Kongl.
Förordningen den 9 Februarii 1302 meddeldte föreskrifter om Stängsel-skyldigheten. 2!o
Angående yrkad ändring i' nu gällande stadgande, rörande Jord-ägares rätt hos Landbo och angående Rättegångs-sättet vid utsökning deraf. 3:0
Angående rätta delrvings-grunden vid Enskiften af Hennman i Blekinge Lin. 4:0 Angående Husbehofs-Mjölqvarnars befrielse från Skattläggning. 5:0 Angående yrkande om obehindrad Den 4.
April. rättighet för Hemmans ägare att uppföra och begagna Husbehofs-Vatten- och Väder- Mjölsamt Såg-Qvarnar.
Från Allmänna Besvärs- och Oeconomi^-Utskottet:
Af den 20 sistledne Februarii, i anledning af gjord hemställan, om en Comité* inrättande i hvarje Församling till utdelande af det Spann, måls understöd, som af Kongl. Allmänna
Ma^ gauns-Directionen lemnäs m. m.
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs- och Oeconomiae-Utskottets den 4 sist. ledne Martil afgifne, samt den I dennes, ef. termiddagen på bordet lagde Betänkande, angående yrkade rättelser och förändringar uti Författningarne, rörande Skogarne i Riket, anhöll Grefve von Lantingshausen, Albrect, och Friherre Wrangel, Henning, att som detta mål agde sammanhang med den till Stats-Utskottet remitterade fråga, angående Krono Skogarne, förevarande Betänkande alltså måtte få hvila intilldess Stats-Utskottets yttrande i sistnämnde fråga inkommer, hvilken anhållan, uppå af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls.
Allmänna Besvärs* och Oeconomiae-Utskottets' den 13 sistledne Den 4 April.
23* Martii afgifne, samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af föreslagna åtgärders vidtagande till den veneriska smittans utrotande.
Herr von Hauswolff, Carl Gustaf Reinholdt Jag deltager visserligen med Motionaireti, samt Oeconomi»- och Besvärs Utskottet uti ledsnad deröfver, att enligt inlupne underrättelser förnimma, det venedska smittan i de sednare 3- reo sk?ll uti vårt kära Fädernesland utspridt sig, och inser alltförväl de olyckliga följder, hvilka för blifvande Generationer deraf härflyta, om samma smitta icke hämmas, såsom ock
Utskottets välmening att söka den förekomma; men kan ändock ingalunda för min del gilla de utvägar Utskottet föreslagit, att, efter dess tanka, motverka ; och jag förmodar jämväl, att Högloft.
Ridderskapet och Adeln instämmer med mig uti förkastande af detta project, såsom dels oanvändbart och till verkställighet åtminstone å vissa ställen omöjligt, dels ledande till en dryg beskattning, utan att ändamålet dermed kan vinnas; dels och isynnerhet stridande emot ärbarhet, sedighet och den sanna blygsamheten, samt förorsakande Scandaleusa uppträden och förnärmande personliga helgdcn, sorn, likväl under visa Lagar uti ett civiltceradt Samhälle, bör fsån allt förolämpande vara fredad.
Jag tror det hvar och en som gör sig mödan att närmare granska de af Utskottet föreslagna åtgärder , nogsamt finner dessa mina Reflexioner grundade, men anser dock härvid min skyldighet såsom Anmärkare,, Den 4 April\ att närmare utveckla de Considerafioner, hvilka billigt böra komma i öfvervägande.
Utskottet föreslår att Besättningar å alla från utrikes Orter till Svenska Hamnar kommande Fartyg skola af kunnige Läkare visiteras, innan det bör tillåtas någon af Manskapet att gå i land.
En sådan visitation kan till äfventyrs vara verkställbar å Fartyg, som anlända till Stadcrne, hvarest tillgång på Läkare finnes $ men är deremot i vissa Landsorter alldeles inpracticabje3 och såsom ett exempel får jag nämna Gottland, som är ungefärligen ig mil i längden, ä alla sidor fullspäcka! med Hamnar och Vikar, hvarest under Segeltiden större oell och mindre Fartyg merendels från Utrikes Orter inlöpa -j och huruledes skola då de få Läkare, hvilka finnas på Öcn och uti dess ende Stad Wisby äro boende, kunna medhinna sådana Visitationer förrätta?
De mäste otvifvelaktigt resa jemt såsom Strandridare, och Fartygen längre och kortare tid afbida deras ankomst.
— Jag fruktar att tillsynen om andra sjuka i Orten genom Läkarnes sä beskaffade resor, Ellfver jemväl åsidosatt och att Läkarne sjelfva tröttna vid dessa fatiger; så att då man förut saknar tillräckeligt antal af desse Tjenstemän, denna brist hädanefter varder än större, emedan ej någon dugelig och kunnig man lärer vilja söka s;g till en sådan Landsort — Och hvilken skall val ersätta Skepps-Redarne Fartygens ligg; dagar ocfi uppehåll i förestående Courser ? — Skola SkeppsRedarne vidkännas denna förlust, varder den fpr dem en dryg beskattning Huruledes iko - Den 4 April* la Läkarne godtgöras för deras Embets-resor?
Icke kan det med billighet åläggas dem, att ex officia utan vedergällning förrätta sådana vallfärder, ty deras Löner kunna icke förslå till resekostnaderne.
— Icke kanna SkeppsManskapet forpligtas till en sådan utbetalning, emedan å smärre Farkoster, hvars Besättningar utgöra stundom ej flere än 3, 4 å 5 man, det skulle hända att enär Läkaren nödgades färdas längre väg , Manskapets Månads-gage icke svarade emot Visiteurens dryga Reseräkning; och skola alla dessa utgifter bestridas af Statens Medel, uppkommer derigenom en ganska betydelig
Summa, som icke annorlunda än genom en förstorad allmän Beskattning lärer kunna utgå; hvarvid den fråga billigt må göras, om icke denna ansenliga Summa penningar med större fördel kunde användas till utvidgande af förut nog inskränkta Curhus-Inrättningar.
Att Husbonde vid yppad misstanka det dess Tjenstehjon är nersmittad af veneriskt, bör foga anstalt om undersökning, och om missfankan finnes grundad, då befordra den Sjuke till Läkarevård; sådant är förut genom Författningar påbjudit; men längre kan väl icke billigt Husbondens ansvarsskyldighet utsträckas; tyden allmännare Visitering å Tjenstehjon vid dess inträde i tjensten och endtledigande derifrån som Motionairen projecteradt, är stridande e« mot all ärbarhet och desto mindre ledande tili det åsyftade ändamål, som bevis derom kan framskaffas, huru ofta misstag af Läkarne sjelfva begås vid bedömmande af sjukdomar pcif Den 4 April. åkommor, emedan exempel gifves att af Läkare visiterad person fått frisedel, som deremot af annan Läkare blifvit ansedd vara i hög grad med veneriskt behäftad, det ock sedermera inträffade synbara vederstyggeliga utbrott vitsordat ; äfvensom att åkommor eller bräckligheter bärrörande af helt andra anledningar, blifvit origtigt såsom veneriska bedömde, — Och enär sådana misst g af Läkare sjelfve kunna begås., hvad kan man väl då pretendera af oerfarne Husbönder?
Skulle åter Läkarnes förbindelse vara att visitera alla Tjenstehjon i deras Landsort, mångdubblar det deras öfrige af Utskottet föreslagne Embets-resor, och samma frågor angående ersättning äga då rum, sorn jag redan haft äran framställa vid den föreslagne Visitation å Skepp*.besättningar.
Utskottets tillstyrkande att i föreskrifven ordning låta visitera alia Personer af bättre och sämre Glassér i hvarje Församling, som innom sig hyser Medlemmar, misstänkte för veneriske krämpor; är så anstötligt emot ärbarhet och sann blygsamhet, att det väcker åtminstone hos mig, och såsom jag tyckt mig förmärka, äfven hos Ridderskapet och Adeln särdeles förundran.
— Den tänkande, som råkar i olyckan, lärer nog sjelf vara derom angelägen, att, så fort ske kan, söka hjelp — Och om en eller flere oförnuftigare finnas; frågar jag om det är rättvist eller ens kan få namn af billighet, som påkallas och urskuldas af nödvändigheten, att oskyldiga och hederliga Personer, i synnerhet af Qvinnokönet, skola blottställas för den skymf, att på befall - ' Den 4 April. 2?S ning elfer efter en Comités fattade beslut, undergå en skamlig granskning å deras blottade kroppar.
— Jag beklagar härvid i synnerhet större Städers Fruntimmer, hvarest troligen ej någon Församling finnes, som icke innom sig hyser flere af veneriskt besmittade personer, sä vida denna smitta så inrotat sig som Motionairen och Utskottet antaga för gifvit.