Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det flyttande tjcnstchjoiiet, som icke skall upstilla bet foder — som mycket litet kommer at förtära af ben gröda, hwilken det under andetiden inbergar, har icke samina interesse at alt mä blifwa wäl förrättat, som bet qwarblifivande.
Alla desse swärigheter skulle förswinna, vm ömsningstiden hädanefter blefwe förflyttad til den I ^unii.
Dä har Landtmannen förrättat stt Äkrrbruk af C 2 Z6 wärsädc; dä har han inga sZ angelägne göromäl, som röke käla nägra dagarS upstof.
Krraruren frawstillade af samma hand, som sommaren förut! sö;»-ättat bergningen, äro utstäpte pä bete.
Inom hus förefalla inga betpdlige systor, dagarne äro länga och wäglaget godt.
Om derjemte tjenstehjonet ägde tilständ, ak pä hwiikcn tid af äret som hälst upsäga sin tjenst, men icke desto mindre wo» re pliktigt at deruti til ärets stut förblifwa samt tillika hade rättighet at inom 8 dagar affordra sin Orloss-sidel: om hwarje husbonde ägde tilständ ak städja tjenstefolk när han behagade, och tjenstcbjonet när det en gäng tagit städsel, icke mer finge äterbära densamma, utan wore skyldigt, at inom hkgst 14 dagar aflemna sin Orlofssedel, sä häller jag före at hjelpcmcdlct i det närmaste wore gifwik.
Men som et illistigt tjenstehjon skulle kunna upssnna den utwäg, at sedan det upsagt tjcnsten och erhällit OrlofS-sedcln, L flere mänadcr bchälla densamma och begagna sig af mellantiden för at stegra wilkoret,, dä större olägenheter än nu skulle upkomma, när detta missbruk blefwe kändt och allmänt wedertaqit, sä kan delta äfwen förekommas, om tjcnstehjonet blifwcr förbudit at behälla sm under loppet af be io fbrste mänadrrne af äet, eller e» mellan den 1 ^unii och 29 ^piii uttagne Orlofs-sedel, längre än 14 dagar efter uttag» ings-äcuo.
Let tjenste, hjon, som inom dessa 14 dagar icke tagit tjenst och til nya husbonden aflämnat OrlofS-sedcln, kunde fällas första gängen til z R:d. i5 ss böter, angifwarcns ensak, och andra gängen mansperson förfallen til z ärS krigstjenst ivid närmast belägne Lnrnirons spexen,ente, som til angis, waren har at utbetala < R:d. samt qwiuspcrson fbrsän, baS til Tukthus pä et ärs tid.
Tjenstehjonet blifwer icke härigenom lidande, ty det stär i dcss fria behag, at under berörde mänadrr icke upsäga och icke uttaga sin O'lofssedel förr än det hunnit söka sig om en annan tjenst. Wil Husbonde »pläga sit Tjenstehjon, sä kan han förpliktas at sädant fullgöra emellan den 29 klsrn och iv ^xrilj, dä tjenstehjonet har den i Tjenstehjonsstadga» WW »>' 37 faststälte och ganska tilräckclige tid af nära 2 mänadcr at förskaffa sig annan tjenst.
Antingen et tjenstehjon blifwit upsagt. eller sjelf upiäger emellan berörde dagar, bör det njuta beskydd af lubsisterLnsts författningar och icke anses säsom lösdrifware.
Til Högloflig!
Ridderstapcts och Adelns ompröf, wande fär
;ag altsä öfwerlemna dessa mina tankar, i den bfwcrtyzclse at Rikets Allmoge och samtelig?
Hemmansbrukare skulle tilskyndas en wäscndtelig lindring och för, del, om det af siicononns-Utskottet inlemnade betänkande med mine här förcstagne ändringar, säsom en ny och förbättrad Lcgohjons-stadga blcfwe gillat och antaget.
Herr von istolenktein, Kils. Wid Tconomiska UtffottctS betänkande om Tjenstehjons-stadgan hafwa ätffillige bktä.ikllgheter blifwit yttrade, och särskilt! meni», gar anförde.
Hittils hafwa de i synnerhet rört twänne punkter; den ena om Lösdrifware och Inhyseshjon, den andra om ömsningstidcn.
Skäl med och mot hafwa blifwit upgifne.
Jag äger ej nog insigt och ärfarenhet, i Landthushällningen, at ens kunna wäga dessa skäl, ännu mindre at afgöra företrädet.
Men dä Riddcrskapct och Adeln bcstutit at punL-wiS gransta betänkandet, utbelnr jag mig at fä fästa dcss upmärksamhct pä en i min tanka högst wlgkig omständighet.
I den händelse Higloflige Riddcrskapct och Adeln skulle pröfwa rättwist, at broar och en fär nedsätta sig pä Landet, utan at bchöfwa förswar eller taga ärstjcnst, anser jag orädligt. at flytta ömSningstidcn til den 1; ^uyii.
Följden deraf stulle blifwa, at gansta fä stulle träda i andras tjenst, dä de ägde tefälle at under dc trcune mänadcr, pä hwilka Landtmannen är i största behof af Lcgohjons biträde, sä dyrt säfja sit arbete, at dc helt wisst skulle kunna lefwa den öfriga beten af äret i systoltshcten.
Om detta ä ena sidan ka» anses för deras rätt, stall det ä den andra för Landtbrukct
Medföra de största olägenheter, och bereda de nu waraudr § 5 Jordägares vbeständ.
Lagar fä icke astid göras efter hwad i sig sjelf kunde wara rättast, men efter förcwarande belägenhet och omständigheter.
TjenstchjonS stadgan bör riktas til folknumer»- förökande, dit ock alla andre Författningar böra syfta.
Elömmom likwäl icke dcrwid nuwarandr folkbrist.
Görom ben bästa TjenstchjonS-stadga, wi uti närwarande ögnablick kunna fdrcstä, men wäntom til en tid, dä genom wisa anstalter folknumer» tilwuxit, at gifwa sunda principer rn widare utsträckning.
Jag sär tillägga, at dä Bondcständet är den Lists, hwarsträn tjenstehjon cgentcligen tagas, och som i detta ämne äger ben nust dyrköpta erfarenhet, Ridderskapet och Adeln gör säkrast at haima noga afseende pä hwad detta Ständ i sit utlärande tilstprkt.
Friherre von I^snt inZssisusen, Albreckt. Hwad den wärda Ledamoten, som sist yttrade sig,'anfört, at afseende borde göras pä Bondc-Ständcts tanka i förcwa rande fräga, war just det tillägg jag wille hafwa den ä» rån at göra.
För öfrigt fär jag förklara, al jag instämmer i bet utlärande, som Landshöfdingen Grefwe Norner asgifwit.
Hwad angär den wäckta frägan om en Tjenstehjon- stadga kan.wara nödig eller nyttig, synes mig swärdet deryä wara helt kort, at Kongl.
Ma):t i desi Nädiga proposition förklarat sig wilja inhämta Riksens Ständerräd och tankar om TjenstehjonS-stadganS förbättrande, och at bet sälkdcS är öfwer denna förbättring Riksens Ständer endast äga at afgifwa sit yttrande.
Beträffande distr tjeuligaste tid til flyttning, torde Lconomie - Utskottettanka förtjena at komma i consisterstion, sä mycket hcldye,, som alla Bonde-Ständer- Ledamöter instämde derV>, . hch istuima tanka ifwe» uti det af Donde-Ständetvopurotiorij h dag aflämnade krotocolls - Utdrag finnewara yrkad.
Friherre ^rsste rrindrade, ak ej alla Bonde-StändetS Lrdamötcr, utan. blott den Swensta delen af dem ästnndat den gamle flottningLtldcns bibrhällande.
Hans silxcejlence Herr Grefwe klinFspor, Nsurirr.
Detta ämne har redan uptagit mycken tid, hwarsbre jag ej w!l länge uppchälla Riddcrstapct och Adeln.
Jag fär endast hemställa, om icke Högloflig?
Riddcrstapet och Adeln ställe behaga hafwa afseende uppä det af Finsta Allmogen gjorde förbehöll om flyttningstidenS förändring til den i ldiovemsier, hwilkcn tid äfwen jag för min del tror wara ben mest lämpclige för Finsand.
Grefwe siosle, ^.rvlä Lric.
Ehuru längt det är ifrän mig at göra anmärkningar öfwer et arbete som Riksens Högloflig?
Ständer- tilsatte
Utstött med möda och noggranhet werkstälc, anser jag dock för en skyldighet at i mohn detta rörer mit yrke, som är Lagens skipande, nämna nägra ord, hwilka jag tror skulle lända til »plysning.
Af de nu gjorde anföranden har jag tyckt mig märka, at dr fleste Herrar Ledamöter fästat sin upmärksamhct pä 2:nc omständigheter, nemligen kconomieUtstoncts yttrande om Lösdrifware och den tillätna husagan.
Hwad det förra widkommcr, sä anser jag i en lagbunden stat friheten icke wara kränkt derigenom, at ehuru hwarjc man obehindrat mä nyttja lagliga näringsfäng, bör dock en hwar statkstrifwas och hafwa et ärkändt hemwist.
Erfarenheten har under min tjenste-tid wisat mig de flere oredor, som upkommit igenom underlätne skattstrifningar, samt okände hemwist.
Bcklagcligcn är detta rn wänlig händelse med brottslingar, som mcdförer största swärighct wid ransakningars wcrkställande: och mihgär, ningsmannen blifwcr pä et sädant sätt längre tid dold, ty han saknas icke frän sit hem.
Rätta bestämmelsen af Lösdrifware är således hwad i fordom tid kallades Esster man och qwinna, det wil säga ben,, som utan kändt näringsfäng, icke hade hem.
Ut,kottet har efter min tanka sökt at följa Lagens bestämmelse, och det är i anledning deraf som jag för min del tilstyrkcr bifall af betänkandet:
Beträffande äter sednare frägan om husaga, har Utstottct äfwen i mit tycke följt Lagens föreskrift.
Husaga är i 17Z4 ärs
Lag pä flere ställen stadgad och ti äten.
Husbondens rätt och betz skyldighet äro likasom tjenstehjoncts utstakade, och a>:swaret för Lagen,? örwciträdande, i hwilket fall som hälst, är fullkomligen utsatt, samt husaga» hällen inom witz förcskrifwen gräns:
Och som jag anser 1754 ärs
Lag som grundlag, hwilkcn icke Utan Konungers särskilta tilsiand kan ändras, sä fär jag för unn dei hemställa, om nägon ventilation som ländes til rubbning af samma Lags föreskrift, i fdrcwarande sräga fan uxtagaL eller förekomma, Herr ker^ensträle, Hxe! Willielm.
Trr zo ärlg bcswärlig
Landtbushällning har lämnat mig närmare kännedom om tjenstchjons förhällande emot stnc husbönder, af motwilja, studsighet med flere odpgdcr.
Det är lätt dbmma för den, som torde hända ej har mera ärr rn dräng.
Mea den som warit nödsakad hälla 20 eller vägot mindre, kan bättre dbmma härutinnan.
Jag kan säledeS, enligt den öfwenygelsc jag äger, tilstprka RidderskapetS och Adelns bifall pä Hbgloflige Lconomie-Utstoktets belänkande med de ändringar Baron lluälaoclc redan i. denna sak anfdrt.
Friherre Eljerts, l^restric.
Lconomie - Uts skottets ?roroco!'.sr wittna at flyttningskiden i gurlii mä» nåd ej kunnat förenas med min öfwertygecse.
Flere stäk äro ock där äberopade, men de hufwudsakeligaste ärv: 1:0. min farhäga för tjenstchjons afflyttning sommartiden kil städernc, dcrifrän til skeppsfarter, hwarifrän i anseende ti! nu kngande utländska magtcrs stora behof af Sjöfolk, fa til fäderneslandets tjenst torde äterkvmma, 2:0 at flere tzrandorier denna ärstidcn eller nägot sednare utsända stt fylk pä Askcrrcr, de ber oftast ej hemkomma förr ärt mot hösten-.
Jämte hwilka huswudskäl, mig ock torde tillätas anföra et i, mia Lfwerlygclse wigtigt biskäl, ncmnli-, gen det, at om MknirrgstidcN utsattes i jsunii nianad, sä bliswer den blott til Skätznncs. och de, förmögnares för-, mon, tp detza. med coutume penningar til deras elimon. lion, ssola betala en öfwrrdrif.wen bagsrdn under sommaren ät arbetande hopen, för ak öfriga delen af äret ej belastas med detta dem dä umbärliga tjenstefolk, och deras winst derwid ändock blifwa betydlig, hwarrmot den ej med contantor bemedlade största Llaslen medborgare icke förmå, ja icke ens kunna begagna denna förmän, och har jag pä detza och flere skäl ej kunnat bifalla ofwannämnde flyttningstid; med klconomie-Utskottets pluralitet hafwa de ock blifwit antagne, beslutade samt tilstyrktc.
Hwad äter fiyttningstidcn om hösten angär, sä anser jag den 29 Leptember, 12 Ockober, 1 dlovemirer r flere orter tämmeligen likgiltiga, ja til och med om tMstekolkS ombytet utsattes wintcrtidcrne.
Riddcrskapct och Adeln tyckes nog allmänt yttrat förändring uti Tjenstchjons-stadgans 1 Z. i likhet med Ryttmästare» R-Xel R.6lektp3rrv8 fbrstag, hwaruiinnan jag aldeles förenar mig, och tror at dä hela stadgan .punetwis företages, samt derwid ä Bonde» HtändctS bcstutne Förändringar wederbörkrgt afseende göres, torde wi snarast, och til ändamälct tjcnligasi kunna satta märt beslut.
Herr von llöölc, Lustaf, upläste följande:
Om wär näston wore i allmänhet sä uplyst, at husbönder och tjenstehjon, ä ömse sidor, kände och dä wille upfylla sina plikter emot hwarannan, wore jag witzerligen af de» tankan, at en alfwarsam Tjcnstchjons-stadga icke dchöfdcS — men dageliga erfarenheten winnar annat.
Nog känna och utöfwa de fleste husbönder sina plikter, men oftast sinner man felaktigt lil och med brottslige tjenstehjon —. säsom Domare, har jag, under mina Ting, flere gängcr erfarit detta — derföre!
Som wi i en hast ej kunna omskapa nationen hwarkcn til nog kloke eller nog godwillige medborgare, at i detta fall handla, styrde af sig sjclfwe, enligt siva skyldigheter, mäste sträft utsättas och witza ordningar föreskrifwaS.
Jag för min del antager sälcbeS kconomis-lltlkottcts betänkande med de förändringar det hederwärda Bondeständer föreslagit, och fym synas högst nbi», d:Lk ar iakttaga., C 5 42 Sluteligm rörande hwad nägra wärdr Ledamöter hemstält, at den sä kallade husaga» borde uphbra, är detta et ämne, som efter min konka icke kan uptagas til nägon venlilgrion, hälst denna husbondens straff-rättighet emot sit tjensteiijan, är grundad uti z6 Cap. 2. § Mist» gärnings Balken- tyvekiga tillätelse.
Hwilkct stadgande uti allmänna Lagen ännu är orubbat och af Kongl Maj:t icke proponera»?
at ändras, 'samt säledes otz icke tlllälit däruii föreflä injkränkiiing eller at det borde förswinna.
Ätstillige begärde proposition pä betänkandet, andre at bet mätte företagas punctwis.
Friherre VVrecis anhöll at Herr Grefwe» och Landt«Marstalken mätte genom en p^linunsir propoli» tion tilläta afgörande af frägan om olika flyttnings »tid för Swerige och Finland.
Hans OxceNencs Herr Grefwe» och Lan dt - Marskalken.
Oi» Ridderstapet och Adeln ästun» dar prbfwa betänkandet punctwiS, sä kommer den flögan at uptagas wid H om flyttningstid.
Herr klnefcstöics, Larl Ifrestric, conlor» wsrsste sig med Friherre äVrssts i frägan om flyttningstiden för Finland, enär de Finsta Lcdamötcrne af Bolidc, ständct en sädan förändring ästundat; önstabe äfwcn wäl, at betänkandet mätte företagas punctwiS, samt instämde i det mästa i de anmärkningar det hcderwärda Bondc» ständet gjort, hälst detta ämne närmast rärdc detta Ständ.
Grefwe Lsckkriis, Lorfits Ouävig.
Dä jag som Ledamot uti Lconomis.
Utskottet, medwerkat til det bcstut, hwarigenom Utstottct i den förestagna Ljcnstehjons» stadgan ustflutat ben §, som i gamla Tjenstehjons-stadgan förbjuder husbonde at som lön til stt tjenstehjon lämna utsäde; sä för jag, i anledning af den frön wärda BonderKändck i detta ämne fbrestagne ändring, anföra: i:o har delia förbud, pä gansta mänga ställen. v»W 4Z icke blkkwit efterlcfwat, utan husbonde trott sig wara be, rättigad, pä sätt han för sig nyttigast funnit, löta bruka sin jord, hälst sädan öfwerenskommclst stcr utan nägonS försäng.
2:0 bar jag anstöt det til nägon del kunna hindra de stadeliga utstyttningar, som genom högre pen» ninge-löner i Dannemark locka- sä gansta mycket folk frän Skäne.
Läugt ifrän at wilja upmuntra til sädant löningSsätt, fär likwist för HLglolligc Ridderstapet och Adeln hemställa, om icke för husbonde och tjenstehjon, det mätte blifwa dopet lämnat, betinga del löntnasiätt de för sig förmänligr.st sinna, och i likhet med Utskottets projekt den ifrägawarande Z förblifwa utestutcn, Friherre
Os 6eer, Lars, trodde at den för
Finland fbrestagne flyttningstid kunde wara tjenlig för detta Land; men för Swerige ansäg han den 1 klartii wara mera lämpclig.
Herr ^.älerspgrrs, ^xei.
Det syncs mig wara sbsoiot nödwänbigast, at Innan öfwcrläggningcn widare fortsättcs, uplpsa eller häfwa ben betänkligheten, -uruwida wi äga rättighet at i kro^sLet til Ljenstehjons» stadgan förestä nägot svin gör rubbning i 17Z4 ärs Lag. Gn wärd Ledamot, krelistsnten j Götha Hof.Rätt Herr Grefwe koste, har kallat ben Grund-Lag, til min stora förundran.
Jag har ej den lyckan at wara Lagkarl, men jag tor mig ändä weta, at blott ben Lag, som angär Regeringssättet, kan fä namn af Grund-Lacr.
More I7Z4 örs allmänna Lag werkcligen en GrundeLag, sä wore ben uphäfwen genom 1772 ärs Regeringsform.
Oä nu 17Z4 ärs
Lag ej är en Grund-Lag, sä äro wi genom Konungens Nådiga proposition fullkomligen surkonler»- cie at beri förestä all ben ändring, hwartil i frägawarande pro^sQ VIN en förbättrad Tjenstchjons-stadga ger anledning.
Friherre Hjerts, Isans.
Jag ber at fä anmärka, at Oeonomie-Utskottet i ben projscir-raös
Tjen - stehjens-stabgan tilstprkt ätffilliga ändringar i dr föreskrifter som 17Z4 ärS
Lag i detta ämne innchällcr.
Har detta stedt i nägra delar, mäste det ock kunna ste i flera, ty det ena Lagens rum är ej heligare än det andra.
Hans kxceilence: Herr Grefwen och Landt-Marskalkcn:
Sedan nu wänge Ledamöter yttrat sina tankar, borde betänkandet l^raepsls wi§ företagas; nien dä redan sä mycken tid ätgält, a t sadan t ej nn förp middagen medhinner, hemst-äller jag ti» Högloflige Ridder» skåpet och Adeln, om de utan afseende pä det tagna be, slutet at sm efiermlddagarne endast läka justera kroto coster, behagade i cftcrnriddag klockan s sammanträda för at fortsätta denna öfwcrlägzniug.
Högloflige Riddcrskapet och Adeln ätskildcs kloc» kan Z-fjerdcdclar til 2.
Onsdagen den 28 läaji, klenum klockan s c. m.
Sedan irsta Vissler» af Riddcrskapet och Adeln r eftermiddag sammanträdt, för at wäija 2:ne kieätorer^ hade Wahl-lisian blifwit rilstäld HanS kxcellence Herr Erefwen och Landt-Marskalken, som uppä bifallen proposition densamma nu upbröt, och bcfunnos wara walde Friherre Lrr! vs 6ser medelst 52 röster Friherre ^.lexanäsr knäbeck. — 6o — Likaledes hade 2:dra LIasfens KIsÄorsr enligWahl-kista som nu upbrdtS, walt til Ledamot h Lanco Ulffottet efter Herr lock^ ^Vilbalm, biro 777.
Herr von kksFenäorn, fullmägtig Herr kaFk?rcrant2, Leugt, klsjor och Riddare af Swärds-Orden.
Derefter uplästcs 1 § af projsLkst til Tjenste» hjons.stadgan.
HanS kxcellence Herr Grefwen och Landt-Marff alkcn gjorde proposition til bifall der» Uppä, hwilken beswaradcs med Ja och Nej.
Friherre Lilkversckolä, k^ils, förcstog ar den mätte sä förändras, ar hwar och en mätte fä ehwar som hälst sig nedsätta, och idka hwad handtwerk han be, hagar.
RopadcS Ja, Nej, Vocer!n§. Grefwe >Iörnsr, Larl 8tei!an. Dä Bonde» siändet redan bifallit denna §, och en allmän önskan torde wara at densamma bibchälla, hemställer jag om icke Ridderffapet och Adela äfwen ffulle behaga sig derom förena.
Friherre Kurck, knut.
Som Allmogen är ben vissten af Swea Inbyggare, hwarifrän wi hämta större delen af wära tjenstehjon, och det hcderwärda Bons dkiständct allaredan med en äeputstion til Riddcrskapet och Adeln afgifwit sit bifall til antagande af kconomisUiskottetS föreflagne projeäi til en förbättrad Tjenstehjonsstadga, fär jag i ödmjukhet hemställa til RiddcrskapetS och Adelns ompröfwande, om man icke dcrä ffulle hafwa nä» got afseende.
Härtik ropades af mänga Ja. Grefwe 8trömkeit, Krsäric 6eor^, an» Märkte at Eonbc-ständrt i sit Lxirieätum krotocoUi ästun» 46 dol frikalla de Hemmansägare, som ä sina ägor anlagt Torp och Nrstoaacn, frän answarct för de antagne ÄboerncS Krono-Utstylde!-; och önstade al en sädan frikallelse hwilken ställe ästadkomma en afkortning pä Hemmans ägareLonieibutioner, Icke mätte äga rum, emedan mycken swä« righct för Kronan skulle sig yppa, at af Torpare och Nybyggare desamma utkräfwa och Kronan ofta deraf blifwa lidande.
Friherre vsntinzssisufen, ^iiirsciit.
Hwad sorn mäst irerkar, at jag ej kan gifwa mit bifall til ben af Friherre 8iifvSrkcsioI6 föresiagna förändring, är, at den är snörrätt stridande emot Lorgare-StändetS krivilejiicr.
Friherre 8i I kverlcsiälö, Istils.
Och hwad som i synnerhet hindrar mig at instämma i Friherre vsnliriFssisulens tanka, är, at den är stridande emot Rongl. förordningen af d. 8 Klsrlii 1770 til befordrande af Folkmängdens bkande i Riket.
— Mträffande äter det yrkade afseende pä bwad et Ständ redan bestutit, s< svneS mig lika mycket skäl wara at wänt» til deS at alla afgjort saken.
HanS kxcellence Herr Grefwe kuntby kria, ästundade at hira Förordningen upläsas.
Herr von 8csiui2ensieim, ( d. ä. ) Upläste densamma sä lydande: — — — Friherre v»ntinZsi»uksn, trodde § kunna äga keständ i alla de delar som ej worr stridande rmok 1772 ärs Fbrfattning.
Herr Grekwen och Landt,Marskalken gjors be häruppä proposition, hwilken bifölls.
Herr 8tsstt, ^osisn ^xei, knskade ak uti htvad i -enna i:sta § stadgaS, at barn och fosterbarn ej mä emot föräldrarncS wilja bein öswer§,ifwa eller tjenst hoS andra antaga förr, än de »pnätt 21 ärS äidcr, den mosiisicscion N'.ätte göras, at sadane born blefwo wid 18 ärs älder lösa och lediga at sia försörja.
Herr von 8csiult2enkeim, den äldre, instämde häruti.
Herr klunk sk sxokevlkölck, vsiersigrci, conkormersste sig med Friherre Ällvertcilölst rörande den af honom ofwan förestagne förändring, pä ben grund ali 2 Z af SäkerhetS ^cian stadgas, det lika undersätare böra njuta lika rätt.
Hans kxcellence Herr Grefwe» och Landt-Marstalkcn gjorde proposition til bifall af 1 § i projeoiet, blott med de förändringar, ak Kongl. Förordningen af den 8 klars 1770 ej derigenom mätte til sin wcrkan förringas samt at barn och fosterbarn mätte wid 18 är wara frie at sig sjelfwe försörja.
Ja blandat med nägra fä Nej. Herr Grefwen och Landt-Marstalkcn trodde ej at Votering behöfde företaga-, när allenast z eller 4 ne) hördcS.
Friherre ve Geer, Lsrl. praxis har warit, at Votering stedt sä snart 2;ne Ledamöter dea samm» östat.
Friherre Gjert», Gans, begärte at det mätte i krotocoliet anteknaS, at han beswarat denna proposition med Nej.
Friherre 8rikverkcsi<ölst, Istils, likaledes - tlplästcS 2 H af projekt. 48 4 Herr Ltestt, foksn .^xsl, ästundade af häruti nägon närmare förklaring mätte göras pä Närings, Jdkarcs answarighct och beskydd för det arbetsfolk dan sysselsätter.
I denna § »ämnes först pä et ställe närin, gar som allenast wissa ärStldcr kunna drifwaS; och i stiltet af samma klomsnt stadgas, at om nägon söker stydba flere, än dem som med wcrkcligt arbete af honom sy» slosättaS, stall han för hwarje öfwcrlopps-p rlon plikta 6 R:d. ss. Mänga närmgar äro af den beskaffenhet, at arbeten wid dem icke oupbörligcn kunna begagnas.
Men af denna § skulle den slutsats kunna dragas, at en Idkare af sädan näring likafullt kunde för öfwcrflödigt arbetsfolk pliktfällas; hwarsörc Herr Lkestt hemstälde, vM icke cn förklaring härbswcr worc nödig. - Friherre Os Oesr, Larl, ansäg e) denna förklaring nödig, emedan föga swärighct more at anstifta arbete ät det folk man behöfwcr undcrhälla, samt anför, de säsom exempel, at wid dess Bruksrörelse nytljadeS arbetarne wanligcn till Bruksdriften, men dessemellan til annat arbete, sä at de aldrig wore syssellös?.
Flere önskade at ben fbrcstagne plikten mätte u testutas.
Os Oser, esri, trodde ak plikten borde äga beständ i afseende pä dem som kunde wilja skydda flere än dem de werkeligcn syslvsatte.
Efter nägon jämkning i anledning af Herr Ltestts anförande proponerssts HönS k.xcellencs Herr Grcfwen och La ndt-Marstalken biföll til 2:^ra § med den förän, bring, at i stället för de orden skydda siere än de som nied rverkelistt arbete as bonvin syslosättaS, mätte införas följande:
Skydda narson som ej arbete hoS honom gör, Hlvilkrt biföll-- Up - 4S Uplästcs Z § af projsttet.
Friherre Os' Oesr tilsiyrktc bifall häruppä.
Den af Bonde-Ständct gjorde tilläggning kunde, enligt Grefwe Ltrömff-Its anmärkning, hafwa elaka följder i afseende pä Krono-utlagorncs indrifwande.
Lijsverkcköiä trodde ak nägon författning funnes som skyddade Torpare och föreslog at heta z Z mätte gä ukt Herr Grefwe» och Landt-Marskalken gjorde häruppä propoluionj hwilkcn med Ja och Nej be» swaradest Friherre OsntinZsbsufen ansäg benna F bland be nyttigaste i hela TjenstehjonS-stadgan.
HwaV kunde wara mera nyttigt, än at fä anlägga flere Nybyggen och Torp.
Denna rättighet hade Krono,hemmans-ä» gare ej förut älnjutit, utan föregängcn undersökning och LandshöfdingcnS i orten tilstädjclse.
Friherre Liikvsrlcbölst: för at wara up» rigtig, bör jag tilkännagifwa, at jag i mit projeÄ haft mera afseende pä Landets upodling, än Kronans inkomster, hwilka ändock derigenom skulle blifwa obetydligt förminskade.
Os Oser trodde ej nänffn hafwa warit förbudik at sätta Nybyggen pä sm egen jord.
Hwar bonde ägde ben rättigheten at pä sina ägor mottaga hwem han wille.
Frägan wore nu blott, huru Krono -Utstplberne skulle utgä, och ont de skulle upbäras af Inhyseshjonet eller Hemmans-ägarm.
Herr Ltjertrelä; Lamuel.
Efter det talädkS om rättigheter, torde äfwm »Sgsk böra talas om D skyldighet.
Han för sin del ansäg den som anlägger Nybyggen böra wara answarig för Krono-Utlagorne och tillika förse Nybyggarne med arbete, sä at de ej stryka landet omkring och tigga.
Grefwe körner, Larl Ztellan.
Det är e« gcntcligast Krono- och Kronoskatte-Hemman» hwilka äro älagde den skyldigheten wid nya Torpt anläggande, ak bärtil förskaffa sig lagligt tilsränd.
Herr Leijonltolpe, jfonsa Lamuel.
Dcnna § innefattar 2:ne delar, den ena angäende tilläkclse at anlägga Torp och Nybyggen, den andra rörande KronoUtlagornes utgörande.
Jag för min del känner ingen författning som äläggcr Hemmans-ägarc at för sina Nybyggen betala Krono.Ukffyldcrne.