Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M:ts nåd. framställning om anvisande af medel för tillökning af den emellan exercistiderna tjenstgörande styrkan af Gotlands nationalbevärings artillerikorps stamtrupp, för så vidt samma framställning afsåg det i förev:de mom. ifrågav:de anslaget för manskapets aflöning och till brödkorn under den ökade tjenstgöringstiden, 2,491 rdr 10 öre, med derunder inberäknade 418 kubikfot 1 kanna spanmål.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utslcts hemställan, hvartill svarades många nej, blandade med ja, och sedermera propos. på afslag derå, samt antagande af K.
M:ts framställning i den ifrågav:de delen, då svaren utföllo med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Mom. b. och c. Utsk:ts hemställanden biföllos. Mom. d. Hr Reuterskiöld:
Att en värfvad trupps utbildning i sann militärisk anda är beroende på huru den behandlas och vårdas, är bekant.
Vill man hafva en soldat med pligtkänsla, måste man så ordna, att han finner trefnad i sin tjenstgöring; och att hvarken trefnad eller helsa befordras genom rum, der man saknar utrymme och luft, kan väl icke förnekas.
Då så är förhållandet i Wisby, måste det vara statens skyldighet att häruti söka åstadkomma förbättring.
Som det i den nuv:de bristfälliga kasernen kan rymmas endast 35 man, så måste de öfriga derför antingen stå utanför eller inqvarteras på andra ställen i staden.
Man säger att det är stadens skyldighet att ombesörja truppens inqvartering; men med dess ringa antal bemedlade innevånare vore det en orättvisa att ålägga staden uppbyggande af behöflig kasern; och jag anhåller derför att R. o. Ad., med bifall till K.
M:ts, efter framställning af militärbefälhalvaren, afgifria Propos. i ämnet, och afslag å Utsk:ts hemställan, ville bevilja det för kasernbyggnaden i Wisby begärda anslaget.
Utsk:ts hemställan i denna punkt synes mig vara grundad på goda skäl.
Då inqvarteringen åligger Wisby stad, vore det väl lämpligt, att denna stad yttrade sig i ämnet, hvarefter staten sedan möjligen kunde tillskjuta en del af kostnaden för ny kasernbyggnads uppförande.
Men att, utan att ens höra staden, helt och hållet befria densamma från denna Den 28 Februari f. m. 655 skyldighet, anser jag icke vara rätt, och för exemplets skull farligt.
Jag kan icke neka, att jag, i likhet med den förra värda talaren, finnér Utsk:ts skäl goda.
Frågan tyckes icke ännu vara utredd.
Icke kan väl en så ringa styrkas inqvartering vara så tryckande för en stad, att den icke går ut dermed.
Jag yrkar att Stats-Utsk:ts hemställan måtte bifallas.
Det är samhällets skyldighet att inqvar tera truppen, men sättet huru det sker, är svårt att öfvervaka.
Hvad den nuv:de kasernen vidkommer, har Stats-LTtsk:t derom tagit kännedom.
Truppen kan icke uppställas på gården, utan en trång gata måste dertill användas.
Wisby har förut haft en god inkomst af omkringboende landthandlande; men efter de nya kommunalförfattningarnas antagande hafva dessa uppsagt sitt burskap i staden.
Ett af staden för en hamnbyggnad upptaget lån måste amorteras, oell det bidrag, staden haft för en uppförd våghrytare, har nu upphört.
Det begärda anslaget torde derföre icke kunna anses obilligt; och jag anhåller om bifall till K. M:ts Propos. i ämnet.
Den förra värde talaren har vidrört, att den nu i Wisby befintliga kasernen är för trång och otillräcklig, och att ställningen i staden är betryckt.
Inqvarteringsskvldighet åligger emellertid staden, och jag kan ej finna något skäl hvarföre
Staten då skulle uppoffra en stor summa.
Detta är en principfråga; ty om denna fördel nu beviljas Wisby, lär det ej dröja länge förr än andra städer med samma skyldighet begära en liknande bjelp, som då af konseqvens måste beviljas.
Jag yrkar bifall till Stats-Utsk:ts kemställan.
Ehuru jag är öfver? tvgad derom, att K.
M:t icke begärt något anslag, som icke är behöfligt, så är det dock klart att de många framställningarna måste sinsemellan vara af mer eller mindre vigt; och vid denna hufvudtitel, der hvarje punkt har sin förespråkare inom detta hus, måste uppfattningen af hvad som är väsendtligt eller icke, vara ganska olika.
Jag tror mig veta, att Stats-Utsk:t vid denna riksdag har för afsigt att så föreslå fördelningen af statsutgifterna, att upptagande af utländskt lån derför skulle kunna undvikas.
Vid nuv:de kreditförhållanden anser jag denna åsigt vara riktig; och vi böra noga öfverväga, innan vi bevilja något anslag utöfver hvad Stats-Utsk:t tillstyrkt.
För min del är jag fast besluten, att icke lemna min röst till något anslag, som icke af StatsUtsk:t blifvit tillstyrkt; hvilket jag nu velat nämna, på det att jag icke vid hvarje fråga derom måtte behöfva upptaga R. o. Ad:ns tid med samma yttrande.
656 Den 28 Februari f. m.
För att styrka R. o. Ad. i hvad jag hoppas skall blifva pluralitetens åsigt, ber jag att få nämna, att jag af en person, som är husegare i Wisby, fått den upplysning, att han der köpt 2:ne stenhus oro 10 rum och med en ganska stor trädgård för en summa af 4,000 rdr.
Jag kan ej finna annat, än att en sådan lägenhet skulle motsvara ifrågavide behof; och kunde man finna en sådan, hvilket kanske ej är omöjligt, skulle ett betydligt belopp derigenom besparas staten.
Jag lior derföre att denna fråga bör anstå till nästa riksdag, då K.
M:t kan framkomma med ett annat, för staten billigare förslag.
Jag ber att få instämma i Gr.
Liljencrants’ yttrande.
Frågan är mindre, huruvida dessa 26 man beqvämare inrymmas i kasern eller i hyrd lägenhet; utan fastmer om statens tillgångar medge beviljande af de medel till den mängd, visserligen behöfliga, roen dyra byggnader K. M:t äskat.
Den öfverblick på ställningen, hvarmed Frih. Klinckowström öppnade denna diskussion, var för mig öfvertygande, och jag anser, att den strängaste hushållning är nödvändig, på det att statsskuld för en tid åtminstone må kunna undvikas.
Jag kan vid detta tillfälle icke undgå att beklaga, att i statens beräknade tillgångar, så väl af K.
M:t som äfven af Stats-Utsk:t upptagits såsom påräknad inkomst den af K.
M:t föreslagna förhöjningen i bränvinsskatten, kalkulerad till 2^ million, om jag ej misstager mig.
Annu är det ingalunda säkert, att denna skatteförhöjning af R.
St: r bi fa lies, och måste naturligtvis till följd af ett afslag å denna Propos. en ny statsbrist uppkomma, helst denna inkomst är så tagen i beräkning vid de löreslagna statsutgifterna under år 1867, att endast den ringa behållningen af 139,000 rdr skulle uppstå, äfven om den bifalles.
Detta är ett ytterligare skäl för mg att rösta för alla de af Stats-Utsk:ts tillstyrkta besparingar.
Jag instämmer i StatsUtsk:ts förslag.
Med anledning af Hr Tornerhjelms yttrande, ber jag att få upplysa, att i alla städer der kaserner finnas, med undantag af Göteborg, äro dessa byggda af Staten.
Klinckowström har omtalat att 2:ne hus i Wisby äro sålda för 4,000 rdr.
Detta skedde, efter hvad jag tror, på utmätningsauktion och var ett undantagsfall, som endast kan tjena till bevis på den beklagliga ställningen i staden.
Den föreslagna kasernen är icke, såsom någon sagt, afsedd endast för 26 man, utan för hela styrkan, då den är inkommenderad.
Det skall bli intressant att se, om Frih.
Klinckowström, som är så mycket emot denna byggnad, äfven kommer att lägga sig emot den längre fram förekommande kasernen för sappörerna.
M:ts Propos. Hr Den 28 Februari f. ra. 657 Hr Tornerhjelm:
Jag vill blott anmärka, att de visserligen smä kasernbyggnaderna i Engelholm och Helsingborg äro uppförda af dessa städer, och icke af staten.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förevarande hemställan och dels att R. o. Ad:n, med afslag derå, måtte bifalla K.
M:ts framställning om ett anslag af 44,300 rdr till uppförande af en kasernbyggnad i Wisby åt Gotlands nationalbevärings artillerikorps’ stamtrupp; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många ja, blandade med nej, samt sedermera propos. på afslag derå och antagande af K.
Mits ofvanberörde framställning, då svaren utföllo med många nej, blandade med ja; hvarefter, och sedan propos. på bifall till Utskits hemställan blifvit förnyad samt med många ja jemte åtskilliga nej besvarad, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Hr Gyllenram: Då R. o. Adin bifallit styrkans tillökning, måste, enligt min uppfattning, K.
Mits i denna punkt omämnda framställning äfven anses bifallen.
Oaktadt jag förutser, att man icke kan komma till annat resultat, än att bifalla hvad K.
Mit här begärt, kan jag dock icke, i likhet med Hr Gyllenram, anse denna punkt afgjord genom hvad förut är beslutadt.
Jag vill dock icke motsätta mig bifall till hvad K. M:t föreslagit.
Jag är förekommen af den förre värde talaren, och vill blott fästa uppmärksamheten derpå, att i mom. litt, a af 17:de punkten var fråga om aflöning, och i denna punkt om mathållning.
Då R. o. Adin bifallit aflöningen för manskapet, förmodar jag att det äfven beviljar hvad som fordras för mathållningen.
Jag föreställer mig, att det var Hr Rosensvärds mening, att yrka afslag å Utskits hemställan och bifall till K.
Mits Propos., hvilket jag i annat fall ber att få göra.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. afslog R. o. Adin Utskits hemställan i denna punkt, samt beviljade den af K.
Mit med 1,850 rdr äskade förhöjningen i anslaget till mathållningen för manskapet vid Garnisonsregementena.
Utskits hemställan bifölls. H. II.
42 658 Den 28 Februari f. m.
Hr Gr. o. Landtm, föreslog, att den vidare föredragningen af förevarande Utlåt, skulle uppskjutas till e. m:s plenum; hvilket bifölls.
Anmäldes och bordlädes från nedannämnda Utsk. inkomne Betänkm och Mem:r, nemligen från Bevillnings-Uts kottet:
N:o 3, angående allmänna bevillningen; Banko-Utskottet:
N:o 15, med förslag till ändring i vissa delar af föreskrifterna angående metalliska kassan m. m.; N:o 16, angående åtgärder för skiljande från Riksbankens tillgångar af inlöst kopparmynt af äldre präglar; Lag-Utskottet: N:o 25, i anledning af väckt motion om suspension af dödsstraffets tillämpning under viss tid; N:o 26, i anledning af väckt motion om dödsstraffs verkställande medelst fallbila; N:o 27, i anledning af väckt motion om förändrade bestämmelser i afseende på universiteternas diciplinära domsrätt öfver de studerande; N:o 28, i anledning af väckt motion om inrättande af förlikningskomitéer; N:o 29, i anledning af väckt motion om ändring i Kyrkolagens föreskrift, rörande tiden för barnaqvinnas kyrkogång; N:o 30, i anledning af återremiss utaf Lag-Utsk:ts Betänk.
N:o 14, rörande K. M:ts Nåd.
St:r om ny förordning angående jords eller lägenhets afstående för allmänt behof; N:o 31, i anledning af återremiss utaf Lag-Utsk:ts Betänk.
N:o 8, i anledning af väckt motion om förändring i lagens stad ganden angående giftorätt i bo; Allmänna Besv.- och Ekon.-Utskottet:
N:o 58, i anledning af väckta motioner angående folkskoleväsendet; N-.
o 59, i anledning af återremiss af Utsk:ts Betänk.
N:o 42, angående väckt motion om en lagsamlings utarbetande på allmän bekostnad; samt N:0 60, i anledning af väckt motion om revision af stadgarne lör Teknologiska Institutet och Tekniska Elementarskolorna i riket. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m.
Den 28 Februari e. m. 659 Onsdagen den 28 Februari 1866.
Justerades ett prot.-utdrag för förmiddagens plenum samt prot:t för den 3 dennes e. m.
Fortsattes föredragningen af Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 51, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens Fjerde Hufvudtitel.
Af den reservation, som blifvit af Hr Rosensvärd mot denna punkt i Utsk:t afgifven, upplyses, att de till underhåll af rikets fästningar hittills anslagne medel varit otillräcklige, så att de från orterna inkommande besigtnings- och arbetsiörslagen årligen måst med omkring ^:del inskränkas med den påföljd, att Värdet af sålunda eftersatta arbeten, som år 1862 uppgick till 23,539 rdr, år 1865 stigit till ett belopp af icke mindre är 63,613 rdr.
Under sådana förhållanden kan jag icke fatta, hvarifrån Utsk:t fått den uppgift, att något längre uppskof icke ifrågakommit och att de angelägnaste behofven kunde fyllas med en mindre betydlig summa än den af K.
M:t föreslagna.
Enligt min tanke är det nödvändigt, att de ifrågav:de arbetena påskyndas mera än hittills egt rum, och jag får derför, i likhet med den nämnda reservanten, yrka, att hela den af K.
M:t begärda anslagsförhöjningen, 20,000 rdr, måtte beviljas.
Med stöd af de skäl, Hr Rosensvärd uti sin mot denna punkt i Utsk:t afgifna reservation anfört, får jag instämma med den siste värde talaren uti det yrkande, att R. o.
Ad. ville, med afslag å Utsk:ts hemställan, bifalla hela den af K.
M:t äskade anslagsförhöjning.
Enär det skulle kunna vara möjligt, att den af Stats-Utsk:t gjorda hemställan folie endast derför, att något yrkande om bifall till densamma icke blifvit 660 Den 28 Februari e m. framstäldt, och då jag lifligt inser nödvändigheten att under närvarande tid vara sparsam, så mycket mera, som ett alltför ohejdadt lössläppande af välviljan och tillmötesgående af de från alla delar af landet framställda anspråk skulle kunna från representationens sida framtvinga ett beslut, hvaremot jag måste till det yttersta kämpa, nemi. en ytterligare skattläggning på befolkningen af 2^ million, anser jag, som varmt deltager i Stats-Utsk:ts sträfvan att så mycket som möjligt hushålla med statens medel, mig böra yrka bifall till Utsk:ts hemställan.
Jag ber att, med ani. af hvad den siste talaren yttrat, få nämna, ait jag ej känner till någon beräkning af Stats-Utsk:t, som skulle utvisa en brist af 2^ million, ty någon sådan beräkning har ej blifvit af StatsUtsk:t uppgjord; således torde detta skäl till afslag å hvad K.
M:t till ifrågav:de ändamål äskat, förfalla.
Lika med den värde talaren inser äfven jag nödvändigheten af att spara, men det finnes vissa besparingar, hvilka i sjelfva verket icke äro sådane, enär de i framtiden medföra förökade utgifter; och dylika besparingar vill åtminstone icke jag förorda.
Då detta ärende behandlades af Stats-Utsk:ts utgiftsafdelning, ådagalades, att anslagen till ifrågav.de ändamål länge varit otillräckliga, så att en betydlig brist uppkommit mellan de belopp, hvartill reparationsförslagen uppgingo och de medel, som kunde för ändamålet anvisas, hvilken brist år ifrån år ökats.
Under sådana omständigheter bar jag, lika med majoriteten inom afdelningen, ansett mig böra tillstyrka bifall till hvad K.
M:t föreslagit.
När ärendet sedermera förekom i Ulsk.ds plenum, skedde visserligen en betydlig nedprutning å det äskade beloppet, men detta skulle sannolikt icke hafva inträffat, om Utsk:t varit i tillfälle att granska förhållandena så i detalj, som afdelningen gjort.
Som jag under behandlingen af förev:de Betänk, sannolikt kommer att flere gånger uppträda, ber jag att en gång för alla få nämna, att, äfven om It. o. Ad. bifaller alla de belopp, jag i mina reservationer tillstyrkt, uppkommer dock på Fjerde Hufvudtiteln en besparing af ej mindre än 1,200,000 rdr; man torde således icke med skäl kunna tillvita mig en allt för stor slösaktighet.
Jag anhåller om bifall till den af K.
M:t föreslagna anslagsförhöjning.
Det är möjligt, att jag som vanligt sökt att icke med allt för mycken skärpa framställa min tanke — jag vill i allmänhet så mycket som möjligt undvika det — men jag trodde, att den anspelning, jag gjorde, skulle vara tillräckligt tydlig för att kunna af en hvar förstås.
Jag afsåg dermed den beräkning, som är gjord på sid. 8 af K.
M:ts Propos, ans:de Statsverkets tillstånd och behof öfver den inkomst, som kan tillskyndas Statsverket, derigenom att bränvinsskatten Den 28 Februari e. m. 661 förhöjes med 15 öre pr kanna, och hvilken inkomst uppgifves till 2^ million.
För min del vill jag icke, alt det skall blifva ett nödtvång att på hvad sätt som helst anskaffa medel, deri genom att man på förhand bestämmer vissa utgifver, hvartill nödiga tillgångar icke förefinnas; och jag önskar, att den utländska krediten ej allt för mycket behöfver användas.
Af dessa skäl, och då jag anser det orätt, att vi nu undan sköta så mycket, att ingenting återstår att göra för näst sammanträdande representation, önskar jag, att vi nu endast må besluta sådane anslag, som äro af yttersta nödvändighet, och att vi således hålla oss till hvad Stats-lJtsk:t föreslagit; jag är öfvertygad, att Stats-Utsk:t och sedermera Bevilln.-Utsk:t det oaktadt skola hafva ganska svårt att sammanjemka budgeterna.
Det är icke utan förvåning, jag hör en ledamot af Stats-lJlsk:t vara i okunnighet om Statsverkets ställning.
Om den värde ledamoten, såsom jag, gjort sig mödan att taga kännedom af de handlingar, som äro tillgängliga i Riksg.-Kontotet och på Utsk:ts bord, hade han troligen kommit till samma resultat som jag.
Statsverkets financiella ställning icke är god och fordrar sparsamhet, tror jag mig i dag hafva ådagalagt.
Lika med flere föregrde talare finnér äfven jag, att det skulle vara både väl och behöfligt, att det ifrågav;de anslaget å 20,000 rdr beviljades; men.
Mina Hrr! det är icke nog att betrakta en summa isolerad, man måste äfven se till, att det hela bär sig.
Hade det varit fråga om afslag å hela det af K.
M:t äskade belopp, skulle jag hafva varit den förste att motsätta mig ett sådant beslut; men nu har allenast en nedprutning å detta belopp egt runi; och i betraktande af de många behof, som i närv:de stund måste fyllas, finnér jag det ganska frikostigt af Utsk:t att föreslå ett så stort belopp, som skett.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan och dels afslag derå samt bifall till K.
Mits Nåd. framställning i ämnet, gjordes propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och då dervid svarades många ja jemte åtskilliga nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Mom. b och c. Utsk:ts hemställanden biföllos.
Mom. d. Frih, Klinckowström:
Då R. o Ad. under förmiddagens plenum för sin del beslutat uppsättning af ifrågav:de artilleristamtrupp, och det af K.
M:t äskade anslag deraf blir en nöd - 662 Den 28 Februari e. m. vändig följd, får jag hemställa, att R. o. Ad. ville, med afslag 3 Utsk:ts förslag, bifalla den af K.
M:t begärda anslagssumma.
, alslog R. o. Ad.
Utskits hemställan och beviljade det af K.
M:t till beklädnadsslitnings-ersättning äskade anslag, 1,497 rdr. 20:de punkten.
Utsk:ts hemställan bifölls. 2l:sta punkten.
Jag har begärt ordet icke för att motsätta mig den i ifrågav:de hänseende föreslagna förändring, enär jag väl inser, att ett sådant motstånd skulle vara gagnlöst, utan endast för att förklara, att enligt min åsigt denna förändring, som är föreslagen af regeringen och tillstyrkt af StatsUtsk:t, är en högst oklok åtgärd.
Man vill öfverlemna den närvarande salpeterfonden till R.
St:rs disposition med vilkor, att det å Riksstatens Fjerde
Hufvudtitel till salpeteruppköp uppförda anslag å 60,000 rdr i stället må upptagas såsom förslagsanslag och förhöjas till 110,000 rdr.
Betraktar man denna åtgärd något närmare, skall man dock finna, att den i financielt hänseende är för R.
St:r ganska ofördelaktig; man begär nemi. en anslagsförhöjning af ej mindre än 50,000 rdr, således vida mer, än den under R.
St:rs disposition ställda fond räntar af sig; och härtill säga R.
St:r ja och amen.
Tänker man sig åter verkningarne af den ifrågav:de åtgärden i och för sig, finner man, att den åsyftar att ruinera en näring, hvilken jag tror vara af mycken nytta för landet.
Man har dock föreslagit, att denna näring skulle få fortfara i Vesterbottens och Norrbottens län, med förbindelse för regeringen att till bestämdt pris inlösa den salpeter, som der tillverkas.
Man har således gjort denna tillverkning till ett monopol för dessa provinser.
En annan fråga, som med afseende å ifrågav:de åtgärd framställer' sig, är lölj:de:
För den händelse den olyckan skulle inträffa, att Sverige råkade i krig med främmande makter, huru skulle vi då, — vid det förhållande, att salpeterns hufvudsakliga användning är vid tillverkningen af krut, — bära oss åt, om en fiendtlig flotta hindrade förbindelsen med andra länder, och vi sålunda ej kunde erhålla denna för vårt krut nödvändiga beståndsdel?
Kanske invänder man, att salpetertillverkningen ej är en för våra förhållanden naturlig näring.
Våra förfäder, hvilka voro ett klokt och praktiskt folk, ansågo dock denna näring vara både nyttig och nödvändig, och sökte derför på allt sätt uppmuntra den.
Nu anser man deremot denna tillverkning onödig, Den 28 Februari e. ni. 663 emedan vi kunna erhålla salpeter från utlandet.
Som jag nyss påpekade, kan det emedlertid hända, att förbindelsen med utlandet blir spärrad, och då den inhemska salpetertillverkningen är nedlagd, kan jag icke finna annat, än att vi, i saknad af krut, måste återgå till det gamla sättet att strida med blanka vapen.
Jag vill ej framställa något yrkande om afslag å den ifrågav:de förändringen, enär jag inser, att det skulle vara gagnlöst, synnerligast som jag hort, att de öfriga Stånden redan bifallit den, men jag har icke velat hafva på mitt samvete, att ej hafva i protokollet nedlagt mitt ogillande ang:de denna, enligt min tanke, okloka åtgärd.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utsk:ts ifrågav:de förslag, och då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Mom. b. Gr. Mörner, Carl Göran:
St:r vid foreg:de tillfällen, då reglering af embetsverk varit i fråga, öfverflyttat tjenstemän på expektans-, pensions- eller indragningsstater, har vanligen det förbehåll blifvit gjordt, att om någon af dessa tjenstemän framdeles erhöllo annan tjenst med samma eller högre löneförmåner än dem han dittills åtnjutit, skulle afiöningen från expektans- eller indragningsstaten i mån deraf minskas och försvinna.
Denna gång har Utsk:t icke ansett nödigt att härom meddela föreskrift, och enligt Utsk:ts förslag skulle följaktligen de ifrågav:de tjenstemännen tillförsäkras en lifstidspension, som icke skulle kunna dem fråntagas, äfven om de uppstego till någon af statens bäst aflönade tjenstebefattningar.
Mig synes detta icke vara rätt, utan anser jag, att förbehåll bör i punkten intagas derom, att om ifrågav:de tjenstemän framdeles skulle erhålla annan löneinkomst på stat, uppgående till högre eller samma belopp som det de hittills åtnjutit, skola de dem tillagda pensioner i mån deraf minskas eller helt och hållet försvinna.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att Gr.
Mörner hade yrkat bifall till förev:de morn., dock med det tillägg, att derest någon af de ifrägav:de tjenstemännen framdeles på rikets stat erhölle en löneinkomst, uppgående till eller öfverstigande det pensionsbelopp han från salpeterfondens stat egde att uppbära, samma belopp då skulle till statsverket indragas; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde först propos. på bifall till monr.t utan något tillägg, hvarvid svarades många nej och några ja, samt sedermera propos. på bifall till mom-.t med det af Gr.
Mörner föreslagna tillägg, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Den 28 Februari e. m. Morn. c. Bifölls. 22:dra punkten.
Mom. a. Hr Silfverstolpe, David Ludvig:
Det oeftergifliga be hofvet af en ridskola, der kavalleriets befäl kan erhålla undervisning i ridkonsten, och tillfälle till nödig utbildning i hästdressyr beredes dem, som egna sig åt stallmästarebefattningar vid kavalleriregementena, har länge varit kändt och erkändt.
Jag delar detta erkännande, lika som säkerligen hvarje man af facket.
Redan år 1856 tillsatte K.
M:t en komité för uppgörande af förslag för ridskolor vid Strömsholm och i Malmö.
Denna komité, i hvilken jag hade förtroendet deltaga, hade, i följd af det uppdrag den erhållit, icke val af lokal för skolan, utan måste i detta afseende inskränka sig till de angifna ställena.
Ett förslag afgals (och detta torde ligga till grund för det nu af K.
M:t framlagda).
Men frågan förföll vid påföljande riksdag.
Sedermera upptogs den af sednast tillsatta landlförsvarskomité, som, väl inseende behofvet af ridskolor, med värma omfattade tanken på detta behofs afhjelpande.
Då nu bos komitén fråga uppstod om ridskolans förläggande vid Strömsholm, satt komitén sig, rörande denna fråga, i beröring med mig, såsom chef för stuteri-öfverstyrelsen.