Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ätt den, som till samma Ätts värdighet först upphöjd blifvit, och så som Ättemän, så val livar och en, som af Ättens värdighet
;är lagligen delaktig vorden, som ock den, hvilken denna värdighet ärfva kail, och sjelf är introducerad Svensk Adelsman.
Hufvudman är den Ättemän, hvars Ättegren ar äldre, än någon af de öfrigas, och har varit det i hvart och ett led, från och med Stattifadrens barns till och nied hans eget.
Fjermare eller Yngre i Ätten, är den Ättemän, som senare, eller icke utan Heres bortgång, kan blifva hufvudman; närmare eller äldre i Ätten, den, som förr skulle blifva det.
Den Ättemän, som mer än en Ätts värdighet ärfva kan, räkne sig, i afseende på Säte och Stämma å Riddarhuset, till den Ätt, från hvars Stam - 366
Den 10 November f m. fader han på Svärds-sidan närmast härstammar, samt enär tvänne af dessa Ätter leda sin härkomst från en och samme Stamfader, till den Ätt, som främst på Riddarhuset sitter.
Undantag härifrån eger endast rinn inom de Ätter, hvilkas hufvudman emellan 1792 och 1809 blifvit, jemte större eller mindre del af slägten , och med serskild stadgad Successions-Ordning, till Friherrlig eller Grefvelig värdighet upphöjde :
Hufvudmanna-rätten för den Ätt, som utgör Slägtens icke upphöjda del', tillfälle då den Ättemän, som af de enligt Diplomen i lägre värdighet qvarblifvande var närmast den eller de, hvilka i den högre värdigheten inträdde, och förblifve inom nämnde persons gren, till dess densamma utgår.
Nämnde Hufvudmannarätt tillfälle då med enahanda vilkor den i samme lägre vädighet qvarblifne
Ättemän, som befinnes vara äldst efter Stamfadren, och som ej tillika är Ättemän på en högre nummer. §• 7- Från rättighet att ega Säte och Stämma på Riddarhuset vare de personer uteslutne, hvilka, enligt 18 §.
Riksdags-Ordningen , icke kunna såsom Riksdagsmän i något Stånd godkännas.
Är Adelsman, hvilken för nesligt brott blifvit inför Domstol tilltalad , genom behörigt Utslag, änskönt det ännu ej Den 10 November f. m. 3G7 vunnit laga kraft, förklarad, antingen till straff skyldig, eller med iner än halfva Levis besvärad, så att Domaren funnit saken böra till framtiden lemnäs, då vare han, intill dess samma Utslag lagligen uppbäfdt blifvit, från Riddarhuset utesluten.
Ej må Fullmakt antagas, derest utgifvaren ieke fyllt 21 år, samt i öfrigt är till Säte och Stämma på Riddarhuset berättigad.
Får Hufvudman, enligt denna Riddarhus-Ordning, icke utgifva Fullmagt, inträde för tillfället närmaste Ättemän, för hvilken något lagligt hinder icke möter, i full hufvudmanna-rätt; finnes ingen sådan Ättemän, vare då Ättens plats på Riddarhuset ledig. §. 8.
Är Adelsman Land t-Marskalk , eller Talman, eller Riksdagsman i annat Stånd, då må han för den Riksdagen, hvarken sjelf erler genom Fullmägtig, sin Riksdagsmannarätt på Riddarhuset utöfva. §• 9- Är Hufvudman Utrikes rest, antingen i Konungens ärender, eller med vederbörligt tillstånd, för enskildta angelägenheter, vare hans rätt bibehållen, att Fullmakt utgifva.
Adelsman, sorn med Konungens tillstånd i fremmande Magts tjenst är, äge, så vida han för sin person de 3:ne sista åren före Riksdagen här i Riket skattskrifven varit, 368 Ben 10 November f. m. rättighet, att Säte pä Riddarhuset intaga* Förekommer der liågon sak till öfverläggning och beslut, som den Magt angår, i hvars tjenst han är, bör han ej öfvervara beslutets fattande, hvarken in Pleno, Ulskott eller Nämnd.
Adelsman, som, med Konungens serskildta Nådiga tillstånd, sig emot fremmande Öfverhet med Tro-och HiildhetsEd förpligtat, och Egendom eller Embete under de 3:ne sista åren före Riksdagen inom Riket innehaft, må, med lika vilkor 2:dra punkten i denna §. föreskrifver, Säte å Riddarhuset intaga.
Med Adelsman, som är i fiendtlig fångenskap, och med fremmande Öfverhets tillstånd vistas i Fäderneslandet, vare, i afseende på öfverläggningarnes bevistande i frågor, som röra denna Magt, lag samma, som angående den per-' son, hvilken trädt i fremmande Öfverhet^ tjenst, här ofvan stadgadt är* §• iö. Flyttat"
Adelsman sitt bo och hemvist RTtrikes, på sätt 3a §. i iy23 års Adeliga Privilegier om form äler, bafve han och hans efterkommande, som Utrikes äro, för-' lorat Säte och Stämma bland Ridderskapet och Adeln , änskönt kan eller de fast Egendom här i Riket äga.
Inflyttar i Riket sådan Adelsman åter, eller hans Son, och lagligen styrker, att hans förbindelse emot främmande Magt upphört, samt att han med ny Den 10 November f. nu 36g ■ft}’’ tro- och huldhets-ed emot Konungen sig förpligtat, då må han , efter att hafva de 3:ne sista åren före Riksdagen hår i Riket skattskrifven varit, af det Utrikes vistandet icke hindras, att inträda i alla rättigheter, såsom Svensk Adelsman.
Afkomling i Fjermare led än Son af den utflyttade Adelsmannen, må icke återfå sin rätt till Säte och Stämma på Riddarhuset, förr än han dertill erhållit Konungens särskildta Nådiga tillstånd, samt i öfrigt företett sådane bevis , som här ofvan föreskrifne äro. §• t »* Adelsman, sorn utur Riket afvikit, håfve förverkat rättighet till Säte och Stamma på Riddarhuset.
Återkommer han, utan att för afvikandet eiler ordsaken dertill blifva till brott förvunnen, inträde han i alla sina förra rättigheter.
Dock iakttages härvid, att den inflyttande bör, på sätt nästföregående 2:ne §§. innehålla, hafva de 3:ne sista åren före Riksdagen här i Riket skattskrifven Varit. §• 13.
Så snart Landt-Marskalk, enligt 52 af Regerings-Formen och 23 §. af Riksdagsordningen, blifvit af Konungen i Nåder Utnämnd, och af de tvänne äldste närvarande Ridd. o. Ad.
Prot. X. Band. 24 Den 10 November f. m.
Grefvar, till hvilka Kongl. Maj:t honom öfyerlemnar, till Riddarhuset beledsagad, emottages han derstädes vid ingången, af Riddarhus-Directiönen, Riddarhus - Secreteraren och de öfrige till Riddarhus-Cancelliet hörande personer.
Derefter sammanträder följande dagen, å utsatt timma, efter föregånget anslag, Riddarhus-Directionen, för att förrätta anteckningen, under Landt-Marskalieus Ordförande, hvarvid han likväl ej deltager i öfverläggningarne och besluten på annat sätt, än såsom i Ridderskapets och Adelns Plena.
Med anteckning förstås den åtgärd, hvarigenom en Adelsmans begäran om inträde å Riddarhuset, såsom Riksdagsman, varder i grund af denna Riddarhusordning, Genaalogiskc Tabeller och 'andre tillförlitliga handlingar pröfvad; samt, derest något hinder icke möter, hans namn och värdighet införd i en för sådant ändamål på alla lefvande Ätter inrättad Upprops-Lista, och honom tillställd en med Riddarhusets Sigill påtryckt pollet, med påskrift af Ättens nummer och namn, den antecknades förnamn samt nummer på den bänk, der lians ställe är honom anorduadt.
Uppkomma paria vota, gälle den mening, för hvilken den efter Matrikeln äldste Ledamoten i Riddarhus-Directionen sig förklarar.
Den 10 November f. m. 3?I §, i5- Sedan må ingen anteckning tillåtas, förr än Riddarhus-Utskottet är förordnadt, hvilket genast ske hör, så snart Electorerne valde äro.
Detta Utskott hör ock sedermera för anteckningar sammanträda en half timma före hvarje Plenum.
Ej må någon af Riddarhusets Tjenstemän, utan RiddarhusUtskottets samtycke, lill någon, eho det vara må, pollet utgifva, vid ansvar efter Ståndets hepröfvande; hörandes i öfrigt noga tillses, alt den, som pollet ordentligen erhåller, äfven genast och ofelhart varder å upprops-listan antecknad.
Ej må någon till anteckning anmälas, som sig vid Riksdagen icke personligen infunnit, eller pollet för honom utgifvas. §• i?
- Den, hvilken första gången såsom Riksdagsman sig anmäler, åligge, att om sin ålder, i fall sådant äskas, uppte hevis genom Utdrag af Kyrkohokén ifrån den församling-, der han född är.
Finnes ej Kyrkobok, gälle då hevis af någon Konungens Embetsman i Orten.
Företer sig' anledning, att inlemnadt betyg är origtigt, hl ifve inlemnaren genast tilltalad i laga ordning, och crhålle ej inträdes-pollet, innan han sig inför Domstol rättfärdigat, och skall lian, i händelse betyget befinnes falskt, hafva förlorat för den da påstående
Riksdagen all Den 10 November f. m. rätt till Säte och Stämma bland Ridderskapet och Adeln.
Innehålla de å Riddarhuset befintelige Genealogier fullständig underrättelse om den Sökandes ålder med dag och datum, är ej annat bevis af noden; men påstår den Sökande, att Genealogiens uppgifter äro origtige, hvile frågan om pollets erhållande, till dess han anskaffar bevis.
Anmäla sig på en gång flere, som gora anspråk på Hufvud manna-rätt för samma Att, eller på närmare ÄLtcmanna-rätt, eller klagar någon deröfver, att pollet blifvit utleninad på grund af förment origtig Genealogie, då bli fve eller fortfore att vara, antecknad den, sorn, enligt Genealogien, är närmast berättigad , till dess den andre; sin bättre rätt med antagliga bevis inför vederbörlig
Domstol styrk t. §. 20.
Den hvars anhållan om inträdes-pollet blifvit antingen vid de anteckningar, då Landt-Marskalken förer ordet, eller vid dem, som ske inför Riddarhus-Utskottet, ansedd icke kunna beviljas, äge, när afslaget honom tillkännagifves äska förhållandets anmälande af Ordföranden i Riddarhus-Directionen eller Riddarhus-Utskottet hos Ridderskapet och Adeln in Pleno, på hvars slutliga afgörande frågan kommer att bero.
Såsom allmän grundsats gälle, att den, hvilken, enligt denna Riddarhus-Ordning, Den lo November f. m. 37* blifvit ansedd oberättigad, att säte oell stämma på Riddarhuset intaga, under samma tid ej eller må fullmakt utgifva.
Företogs till pröfning Banco-Utskottets den a5 sistledne October under N:o 62 aflåtne, samt den 3i derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, angående förrättad revision öfver Banco-Discont-Verkets förvaltning och räkenskaper förar 1823 och någre föreslagne stadganden för framliden, som med samma Verk äga gemenskap.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Det Memorial, som nu blifvit för Ridderskapet och Adelil uppläst, innehåller' resultaterna af revisionen öfver 1822 års
Discontförvältning, äfvensom några föreskrifter för framtiden till Ridderskapets och Adelns godkännande.
Det innehåller derjemte en prospectus till redovisningen för i8s3 års
Discontförvaltning, sorn egentligen tillhör den Revision, hvilken sammanträder i Mars månad 1824.
Det är denna prospectus, som jag utber mig att få complettera.
Utskottet anmäler, att af Disconlfonden, 6 millioner till lån pä namn och reverser, en half million till lån på publika papper, hvartill ännu kommer 700,000 R:dr af Filial-Disconternas medel »eller tillsammans omkring 7* millioner, hade till slutet af år 1822 endast 4? millioner behöft begagnas.
Men nu tillägger Ut - 374 Deri 10 November f m. skottet är förhållandet annorlunda; fonden affi millioner är i det närmaste disponerad, och snart lära de af Filial-Discontmedlen afsätta 700,000 R:dr behöfva begagnas.
Jag får, i anledning häraf, nämna, att
Diseont-utlåningen från Riksdagens början till medio Augusti ökats med 800,000 R:dr, eiler något öfver ioo.qoo R:dr i månaden; ifrån medio Augusti till närvarande tid åter med 200,000 R:dr, eller omkring 80,000 i månaden.
Om utlåningen i Discontvag utgör en thermometer på förlägenheten, och på benägenheten att densamma afhjelpa, så torde det också vara i sin ordning, att man känner stadierna för densamma.
Detta är hvad jag upplysningsvis ansett mig böra till protocollet anföra.
Mot de föreslagna föreskrifterna har jag ej ,något att erinra.
Herr Grefven och Landt - Marskalken gjorde proposition till bifall å Banco-Utskottets förevarande Memorial, hvilken proposition med J a besvarades.
Föredrogs å nyo Banco-Utskottets den a5 sistledne October under N:o 63 afgifne, samt den 3i i berörde
Månad eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, öfver åtskillige motioner, i afseende på Banco-Discont-Styrelsens sammansättning, och det reglementariska för samma Discont-Verks förvaltning.
Den 10 November f. m. Herr Munck af Rosenskjöld, Eberhard, anhöll, att Banco-Utskottets förevarande
Betänkande måtte hvila på bordet till nästa Plenum.
Herrarne Rosenblad, Bernhard, och Lilljesträle, Guslaf, förenade sig med Herr Munck af Rosenskjöld.
Herr Grefven och Landt-Marskalken förklarade, att den af flere Ledamöter sålunda gjorde begäran, att Banco-Utskottets
Betänkande måtte ytterligare bvila på bordet till nästa Plenum icke kunde, enligt 49 §. Riksdag-Ordningen, förvägras.
Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 3i sistledne October eftermiddagen på bordet lagdc, Utlåtanden : Från Banco - Utskottet:
Af den a5 sistlidne October: N:o 64.
Öfver väckt motion om räntans nedsättning för tvänne lånebiträden, hvilka före detta blifvit från Banken meddelade till Uddevalla Stads publiquc byggnaders iståndsättande, och till inredning af samma Stads nybyggda kyrka. 376 Dea 10 November f. m.
Frän Lag-Utskottet:
Af den a5 sistlidne October: N:o 206.
Handels-Balken i afseende på skuld till Kronan för uppbörd, N:o 207.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående Borgenärs skyldighet, att, jemte Gäldenär, äfven uppsäga Löftesman, och huruvida försummelse, att bevaka fordran i Gäldenärs Concurs, må medföra befrielse för Löftesman från betalningsansvar.
Angående uteslutande af alla andra mål, än de, som angå ägande rätt till fast egendom, eller ock ägoskillnad, eller delning af jord, eller annan fastighet från det renskrifne exemplar af Under-Rätts allmänna Sak-Proloeoll, som till Öfver-Rätt insändes. Företogs till pröfning
Lag-, samt Allmänna Besvärs- oell Oeconomie-Ufskottens den 18 sistledne October under N':o aioafgifne, samt den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, angående yrkad förändring i nu gällande Brandstodsföreningar å Landet.
Sedan genom deltagande i allmänna Brandlöf - Peri m November f. rn.
377 säkrings-inrällningtn mångå egendomar afgåtl från de af allmänna lagen stadgade brandstodsföreningar, har vid lagens tillämpning i detta afseende fråga uppstått, till hvad belopp de återstående oförsäkrade hemmanen borde deltaga uti brandstodsafgifterne.
Till undanrödjande af all ovisshet derom, har motionen blifvit gjord, Lag-Utskottet har blott tillstyrkt, alt större brandstodsföreningar måtte hildas, men ej yttrat sig om det belopp, hvarmed de> sorn ej ingått uti Allmänna Brandförsäkrings-Verket, emedlertid skola deltaga uti de gamla brandstodsföreningarne.
Frågan är således lika oafgjord som förut.
Till förekommande deraf har Herr Ribbing föreslagit , antingen att delaklighetenför dem som qvarstå i brandstodsföreningarne , måtte blifva densamma, sorn innan någon derifrån afsöndrade sig till Allmänna Brandförsäkrings-Verket, hvarigenom ingen ny tunga lades på hemmanen , utan bidragen blefve desamma för de betalande; men mindre tillräckliga för de brandskadade; eller om det icke bifalles, har Herr Ribbing tillstyrkt, att nya brandstodsföreningar måtte ingås, och ny fördelning af bidragsskyldighelen äga runi.
Endera delen synes mig böra antagas, och hos Kongl, Majit anmälas.
För min del tillstyrker jag del sednare alternativet, emedan de ojemnheter, tiden medfört, då skulle kunna afhjelpas.
Herr Grefven och Landt - Marskalken frågade, 0111 Ridderskapet och Adelli ansåg 37B Den 1o November f m.
Lag- oell Oeconomie-Utskottens förevarande Utlåtande böra, i anledning af Herr-von Hartmansdorffs dervid gjorde anmärkningar, lill Utskotten återremitteras.
Föredrogos å nyo oell biföllos följande från nedannämnde Utskott inkom ne., samt den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden: Från Stats- Bevillnings- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotten:
Af den 21 sistlidne October: N:o 576.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, angående ytterligare understöd för Nybyggarne i de Norra Provincerne.
Af den 3o sistledne October: N:o i\f\.
Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, om ändring af 17 Capitlet 8 §.
Handels-Balken, inrättande af Förmyndare-Kammare i alia Rikets Provincer oell förslag tili en förändrad llypotheks-Lag 111. 111.
Den 10 November f m. 379 Företogs till pröfning Stats-Utskottets ej mindre den 20 sistledne September under N:o 477 afgifne, samt den a5 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, - angående General-Assistance-Contoiret; än ock den 1 dennes; under.
N:o 577 meddeldtc, samt den 3 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande öfver de vid förstnämnde Betänkande gjorde anmärkningar.
Ehuru de öfrige 3:ne Riks-Stånden redan lära bifallit Stats-Utskottets ifrågavarande Utlåtanden, anser jag detta dock hvarken böra eller kunna verka på Ridderskapets och Adelns beslut, samt hemställer derföre, på grund af hvad förra gången , då detta ämne hos Ridderskapet och Adeln förevar, omständeligen blifvit utredt, att Ridderskapet och Adeln täcktes, med förkastande af Stats-Utskottets Utlåtanden, godkänna det förslag, sorn innefattas i Herr af Uhrs, Gustaf, vid Utskottets sednare Utlåtande bifogade särskildta mening.
Herr Grefven och Landt - Marskalken giorde proposition till bifall af Stats-Utskottets förevarande Utlåtanden.
I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt'Marskalken hemställde, om Ridderska - 38o Den 10 November f. m. pet och Adeln behagade, med förkastande af berörde Utlåtanden, godkänna det förslag, sorn innefattas i Herr af Uhrs vid Utskottets sednare Utlåtande bifogade särskilda mening. bifölls, Föredrogs å nyo Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconoinie-Utskottens den 18 sistledne October under N:o aii afgifne, samt den 3 dennes eftermiddagen på bordet hägde, Utlåtande, i anledning af väckt motion, om ändring i nu gällande föreskrifter, angående vården och förvaltningen af Kvrkornes fastigheter och medel, samt granskningen af redogörelserne derföre.
Herr von Hartmansdorff, Hugust:
Den förändring, som de förenade Utskotten föreslagit, i sättet att granska Kvrkoräkenskaperne för Skåne, Halland, Blekinge samt Götheborgs och Bohus Län, kan jag ej annat än finna olämpelig.
Förhållandet i dessa Landskap har hittils varit, att räkenskaperne blifvit skickade lill Härads-Prosten, från honom till Lands-Contoiret, och derifrån till Kammar-Rätten.
De hafva således undergått en fullständig granskning, som hittills saknats för dylika räkenskaper uti de öfrige Länen.
Nu hafva Utskotten föreslagit, att, i stället för denna granskning, genom Embetsinäns åtgärd, Revisionen skulle Den 10 November f. m. 38» ske af Socknens ombud allena.
Jag tror, att det varit riktigare, om Utskotten hemställt, det granskningen af Kyrkoräkenskaperne i de öfriga Länen måtte ske af Kronans Verk, Kammar-Rätten.
Det är ej nog, att endast Socknens ombud öfverse räkenskaperne.
Det kunde ju bända, att medel, tillhöriga menigheten eiler det allmänna, blefvo vanvårdade, eller att en Pastor eller någon myndig man i församlingen kunde utöfva ett för dess medel och tillhörigheter menligt inflytande.
Jag tillstyrker således, antingen att Ridderskapet och Adeln ville återremittera detta Betänkande, på detsamma granskningsmethod måtte föreskrifvas för Rikets öfrige Län, som, uti de ofvannämnde, varit öflig, eller, i händelse man nu vid slutet af Riksdagen skulle finna det föranleda till nog vidlyftiga öfverläggningar, att man åtminstone måtte afslå Betänkandet, och lemna saken i sitt närvarande skick till en kommande Riksdag.
Herr Hjerta Johan Gustaf: Om Rid derskapet och Adeln återremitterar Betänkandet, så anser jag mig icke nu behöfva yttra mig öfver några saker, som dermed hafva en indirect gemenskap; men om fråga är alt afslå det, så måste jag yttra mig deremot.
Meningen är att göra Kyrksocknarne, hvad deras Kyrkomedel angår, till ett helt för sig.
Det är olämpligt, att de medel, som Församlingarne inom sig tillskjuta , skola underkastas en allmän 38a Den 10 November f. m. authoritets granskning.
Det är ganska farligt, att blanda ihop Statens och Kyrkans medel, eller anse de sednare vara af enahanda natur med de förra, innan Stat och Kyrka äro förenade.
Då är det consequent.
Uppmärksamheten inom
Församlingarne på deras egna angelägenheter skall afsvalna, om de icke få sjelfva granska sine medels förvaltning , och denna granskning skall bidraga, att menigheter vänja sig, att behandla allmänna ärender.
Derföre anser jag det vara orätt, att underkasta Kyrkans räkenskaper Statens Central-Verks granskning.
Jag yrkar således återremiss med den anhållan, att mera afseende måtte göras på första punkten af motionen.
Förhållandet uti de conquetterade Provinserne har hiltiis varit, att Kyrkornes inkomster förvaltades af Kyrko-Inspectorer.
För att bespara lön till dessa sysslor, blef denna befattning i8i5 öfverflyttad på Pastorerne, hvarmed dock förenades det vilkor, att
Pastorerne skulle äga ett större inflytande vid val af de personer, som biträda dem i denna nog vidlyftiga befattning, ty Kyrkorne i dessa Provincer hafva i allmänhet större inkomster af fastighet och Kronotionde, än i det öfriga Sverige.
Sedan nu Presterskapet väl åtagit sig ett sådant besvär , är det då rätt, att undanrycka dem det dervid förenade vilkor.
Flere händelser hafva vitsordat gagnet af den allmänna Revision, sora Den 10 November f. in. 383 Kyrkor ät enskap erne i förenämnde Provincer enligt Författningar ne böra undergå.
Jag ville således föreslå bibehållande af denna Revision, men alt
Församlingarne icke déssmindre måtte förhjelpas lill all möjlig granskningsrätt, och att således räkenskaperne öfverlemnas till Församlingens granskning 3 veckor förrän de afsändas till Härads-Prosten.
Men skulle man nu återremittera detta Betänkande, så torde Utskottens befattning med detta ämne bidraga, att fördröja Riksdagen, hvarföre jag biträder Herr von Ilartmansdorffs mening, att Betänkandet måtte afslås.
Jag tror, att uti ett grundlagligt samhälle, bör man söka ställa alla olfenteliga åtgärder så, att de utgöra en förening af Regeringens och Folkets samverkan.
Det är ett utförande i verkligheten af denna grundsats, sem nu är i fråga att upphäfvas, och det vore stridande mot hvad här förut flere gånger blifvit yrkadt och beslutadt.
En Ledamot har sagt, att man ej bör sammanblanda Staten oell Kyrkan.
Här är blott fråga om Kyrkans medel; hon är ej heller utom Staten, oell bennes medel, som här äro i fråga , böra ej undandragas Embets - Verkens granskning.
Det är i alla fall ej Församlingarne förment, att sjelfve granska Kyrkoräkenskaperna, men att dervid stanna, synes mig vådligt och för Församlingarne icke nyttigt, dels derföre alt deras Revisorer ofta mindre förstå 384 Den 10 November f nu sig på räkenskaper, dels derföre att personliga inflytanden möjligen kunde tillintetgöra revisionens verkan, Jag anser det således vara lill
Föi samlingarnes egen fördel, alt räkenskaperne gå till de granskande
Em bets* Verken.
För närvarande ligger på bordet ett Betänkande om Fattigvården, där det är fråga om, att ålägga en allmän afgift eller Bevillning i sådant ändamål.
Det synes då vara så mycket mera angeläget att tillse, det de blifva riktigt använde.
Skulle mall ej vilja granska KyrkorneS räkenskaper derföre, att derunder hörande medel åro till en stor del af enskildte donerade, eller frivilligt gifna! så skulle Riksens Ständer hafva baft orätt, då de åstundat granska SeraphimerGillets räkenskaper, alldenstund dithörande medel äfven till en stor del härröra från enskiltes välgörenhet.
Presternas rättighet uti de uppgifne
Länen, att till en tredjedel deltaga uti Kvrkovärdames tillsättande, så anser jag cfet ej vara ett för stort inflytande.
Jag tror således, att om man ej vill ingå deri, att utsträcka Kammar-Rättens granskning af Kyrkoräkenskaperne till hela Riket, så bör man åtminstone låta den bestå, som redan äger rum, oell derföre häldre afslå Betänkandet, Herr Hjerta:
De eonclusioner, som Herr von Hartmansdorff gjort, kali jag ej finna annat än måste falla åter på honom sjelf.
Just dérföre att jag anser den lilla Församlingen - Den 10 November f. m. 385 lingen med samma rätt böra få välja sina Revisorer, som den stora Församlingen eller Staten utväljer sina, just derföre är det ganska tjenligt, hvad Utskotten föreslagit, och deremot otjenligt, att inblanda den lilla delens .enskifta saker med det belas allmänna, och låta Församlingarnes räkenskaper öfver medel, som de endast för sig sjelfve och af sig sjelfve sammanskjutit, granskas af Kammar-Rätten.
Det skulle öka detta Verks göromål, så att det ej kunde sköta sina angelägnare befattningar; och skulle göra Församlingarne mera likgiltige, då hos dem den tro skulle väckas, atträkenskaperne af andra voro tillräckligt granskade.