Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. har fördenskull ansett öfverflödigt att bibehålla dessa ord; men skulle R. o. Ad. anse dem böra qvarstå, har jag deremot ingenting alt invända.
Om i denna § något skulle intagas, ang:de förvandlingen af de böter, som ådömas den, hvilken köpt af misstänkt person, borde äfven förvandlingen af de böter omnämnas, hvilka stadgas för den, som lånar utan annans vetskap o. s. v. Hr von Hartmansdorff:
Öm det är så oriktigt, som Hr Carleson förmenar, att i denna § omnämnes något ang:de handel ffiO Den 30 Oktober. med misstänkt person, hvarför införde då Ulsb. de ifrågavar:de orden i förra förslaget?
Sparre och Hr Carleson försvarade då saken i detta Stånd.
Om deras skäl voro goda i Aug., så måtte de väl icke vara sämre i Okt.
Då Utsk. i sitt förra förslag icke hadeomlalat några andra böter än för stöld och snatteri, samt handel med misstänkt person, så gick det an att tala derom i dävarrde 23:dje §.
Sedermera har i Otsk:s afgifne förslag tillkommit böter för den, sorn olofligen begagnar annans båt eller häst o. s. v.
Antingen skulle man na uplaga förvandligen af alla dessa böter, eller också inskränka sig till den af böterna för stöld och snatteri och utesluta frågan om förvandling af böterna för handel med misstänkt person o. s. v., samt antaga såsom gifvet att, der icke serskildt oni böters förvandling är stadgadt, denna bör ske efter de i lagen bestämda allmänna grunder.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, att Hr von Hartmansdorff yrkat, att tili förevar:de §, näst efter ordet ”snatteri”, måtte tilläggas ”eller för handel med misstänkt person, enl. 20:de §:n sista mom. dömd är”, men alt sådan handel icke funnes omnämnd i berörde mom.
Jag anhåller att blifva nplyst om, hvilken § i det förra förslaget motsvarar den nu förevar:de. Gr.
Sparre uplyste att det ifrågavande stadgandet förekom i 18:de §:n.
Jag får till Hr von Hartmansdorff hemställa, huruvida han icke skulle vilja afstå från sitt yrkande om bibehållande af de uteslutna ord, som nu äro i fråga, enär han inskränkt sig lill att blott begära införande af ett stadgande, ang:de förvandling af böterna för handel med misstänkt person.
Det skulle nemi. kunna hända, att, i händelse frågan om förvandling af böter . . Talaren albröts af Hr Gr. o. Landtm., som erinrade att R. o.
Ad. redan förklarat öfverläggningen fulländad.
Jag inskränker mig till att förnya min hem ställan lill Hr von Hartmansdorff, huruvida han icke skulle vilja afstå från sitt yrkande.
Tillåter Hr Gr:n o. Landtm, att äfven jag å min sida får framställa en fråga lill Hr Carleson?
Hr Gr. o. Landtm, svarade, att han trodde det vara lämpligt, att, sedan R. o. Ad. förklarat öfverläggningen fulländad, Ståndet öfverginge till fattande af dess beslut, emedan det kunde hända att eljest frågorne och svaren föranledde längre tids utdrägt, än den egentliga diskussionen.
Ad. nu förenande §. § 21.
Den 30 Oktober. 161 § 21.
Denna § år, pä salt jag redan haft äran nämna, tillagd på de önskningar, som blifvit framställda inom alla RiksStm, alt nemi. alla de stadganden, som röra samma sak, böra kunna återfinnas på ett ställe.
§:n är för öfrigt alldeles öfverensstämmande med 1 .sta mom:t l:sta §:n i 50:de kap. M. B., med uteslutande blott af de sisla orden deruti, enär den deruti innehållna bestämmelsen redan finnes uplagen uti 17:de §:n.
Förevartde § blef, uppå härefter framställd propos., af R. o.
Pröfningeo af återstående delen af Utskrs ifrågavande lagförslag upskjöts lill nästa plenum; och H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. f till 11 på aftonen.
Tisdagen den 31 Oktober 1854.
Justerades 3 prot.-utdr. för den 30 dennes.
Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i BankoUtsk. att inträda under den ordinarie ledamoten JH 2,090.
Hr Adelborg, Anders Otto, beviljade 14 dagars ledighet från och med den 29:de Okl.; och befanns dertill hafva blifvit utsedd:
JVs 661.
Fortsattes pröfningen af LagUtsk:s Utlåt.
JY2 48, i aoledn. af gjorde anmärkn:r vid Utsk:s Betänk.
JVs 37, öfver väckte motioner, ang:de broltsmåls-lagstiftningens förbättring; och förekom nu uti förfaltms-förslaget. § 22.
Jag vidhåller min förut yttrade åsigt, att rån bör med lifsstraff beläggas.
Men då R. o. Ad., 14 11 162 Den 31 Oktober. såsom jag vill minnas, bifallit det af Ulsfe. i Betänk.
M 37 §:n 24 framställda förslag, samt Utsk. äfven bär vidhållit enahanda mening, så lärer det väl vara förgäfves att yrka hvad jag förut underställt Ståndets pröfning.
Uppå härefter framställd propos., biföll R. o. Ad. förevande §. § 23.
Bifölls. § 24.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt R. o. Ad., som bifallit den emot denna § svarande likalydande 26:te §:n i Utsk:s förra förslag, torde finna densamma ej föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Ropades Ja. § 25.
Bifölls. § 20.
I det Utsk. nedsatt de förut föreslagna 4 åren till 2:ne, har Utsk. förmildrat straffet.
Men då R. o. Ad. redan bifallit den i förra Betänk, framställda 28:de §:n, anhåller jag att
Ståndet måtte vidblifva sitt förut fattade beslut.
Utsk. har nu förmildrat straffbestämmelsen, af det skäl, som vid behandling af Urte §:n gjort sig gällande.
I öfverensstämmelse med de från 2:ne Stånd framställda anmätkn:r, ansåg Utsk., alt man skulle komma att accumulera straffen allt för högt, samt att R.
M. skulle kunna tvingas mellankomma, och genom benådningsrätlens användande rälla felaktigheterna i lagen.
För att icke föranleda till ett sådant begagnande af benådningsrälten, ansåg Utsk. sig böra framställa del jemkningsförslag, som nu blifvit framlagdt.
De härefter försl till bifall å förevande § och sedermera till vidblifvande af R. o. Ad:s förut i ämnet fattade beslut framställde proposme besvarades med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemställde om R. o.
Ad. behagade bifalla förevande §, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade alt han nu funnit
Landtm, lill behandling framställde § 27, anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff:
I händelse meningen är, att ordalagen ”allmänna bestämmelser” skola i lagen inflyta, så hemställer jag till Ståndet, om det icke heldre borde heta allmänna sladgauden.
Det är ett missbruk af språket att nyttja ordet bestämmelse i st. f. föreskrift eller stadgande; ty om man skall förklara modersmålet genom ett främmande språk, så betyder bestämmelse destination, men alldeles icke stadgande.
Den 31 Oktober. 163 Jag anhåller derföre alt ”allmänna bestämmelser” malle ändras til] ”allmänna sladganden.”
Då ordet stadgande i allmänhet liar en vid slräcktare och annan betydelse än bestämmelse, samt derjemte uti lagspråket anses liklydande med lag, hyste Ulsk. den tanken, allett sådant ord icke vore tjenlig!, utan att bestämmelse vore det rätta, emot hvilket inom Utsk. någon anmärkn. icke heller framställdes.
Och då Hr von Hartmansdorff icke torde kunna bevisa, alt det är stridande erno: Svenska språket, anhåller jag ali R. o. Ad. matte bifalla Utsk:s förslag.
I händelse ordet stadgande befinnes olämpligt, så kunde man begagna föreskrift.
Den som har känsla för sitt språks renhet, finner tydligt alt ordet bestämmelse är alldeles oriktigt på detta ställe.
Onekligen vore det för tydligheten af vårt modersmål en vinst, om man finge bestämda ”bestämmelser” fästade vid hvarje ord, sä att icke ett och detsamma kan betyda flere serskilda saker, isynnerhet då man för de olika sakerna äger olika ord, blott man vill begagna dem sålunda.
Om man nu, för att göra ett uttryck ur sitt eget språk mera begripligt, nödvändigt skall taga till hjelp öfversättning deraf på ett främmande, anser jag, i likhet med Hr von Hartmansdorff, att ordet bestämmelse egentligen icke lärer betyda annat än ”destination”.
Men å andia sidan kan icke nekas, att den betydelse af ”stadgande”, som ordet numera jemväl fått, har, ehuru, som jag tror, det af missförstånd härrörer, så djupt inrotat sig i språkbruket, att det icke lärer blifva lätt att detsamma afskaffa; samt alt således, om också termen förändras på det nu ifrågavar:de stället, den återfinnes på tusendetals andra.
Detta oaktadt, och enär jag för min del alltid skall söka medverka lill rättelse för hvarje fall, då tillfälle sig dertill erbjuder, får jag för denna min ringa del vördsamt tillstyrka bifall till den af Hr von Hartmansdorff föreslagna förändring.
Den af Hr von Hartmansdorff emot or det bestämmelse framställda anmärkn. har vid flere föreg:de tillfällen blifvit gjord, och det kan icke nekas alf det ifrågavande ordet liar uti språkbruket en dubbel betydelse, så väl den, som Hr von Hartmansdorff velat tillägga delta ord, som äfven den, hvilken Ulsk. tili förevar:de förslag gifvit detsamma.
Då härtill kommer dels att förevar:de uttryck blifvit af LagUtsk. begagnadt i det förra uti detta ämne af Utsk. afgifna Betänk., samt äfven efter skedd föredragning af R. o. Ad. godkändt, dels att Lagberedningen och Lagkommitléen uti sitt förslag lill civil-lag, som undergått granskning af Högsta Domstolen och HofR:ne, äfven bibehållit detta uttryck, hoppas jag att R. o. Ad. nu, som tillförene, icke vill fästa någon serskild upmärksarahet å detsamma, utan, på sätt förut skett, godkänna det.
Jag betvifla!' alldeles om att ordet bestämmelse blifvit i förevar:de betydelse användt i allmänna lagen.
11* Den 31 Oktober.
Skulle det likväl hafva skelt i andra författn:r, sä synes det mig icke vara för sent att akta sig för misstagel, när ny lag stiftas.
Vårdslösheten 001 språkets begagnande i dagligt tal, må ej införas i skrift, aldraminst i författningsspråket.
Pigor oeh andra säga l. ex. dagligen: det är rysligt varmt, elium ordet rysligt icke borde begagnas om annat än köld, eller dylikt, hvaraf man ryser.
Lika oriktigt, sorn delta uttryck är i dagligt tal, lika oriktigt är det att der eller i lagspråket nyttja ordet bestämmelse.
Hvarföre skola vi, som i delta afseende^ga andra uttryck, göra oss lika fattiga, som våra grannar Danskar och Norrmännen, hvilka ej ens säga bestämning?
Då jag hoppas att R. o. Ad. anser för sin pligt att hålla språket rent, förnyar jag min vördsamma anhållan, alt det måtte heta allmänna föreskrifter.
Det förundrar mig, att Hr von Hartmansdorff, som funnit ifrågavande uttryck så olämpligt, icke, vid ärendets förra föredragning,'derpå fästade R. 0. Arks upraärksamhet.
Jag har redan nämnt att LagUtsk. i sitt förra Betänk, begagnade alldeles enahanda uttryck som nu, eller allmänna bestämmelser, och då detsamma blef godkändt, hade ju Disk. icke den ringaste anledn. att i delta afseende förändra det tillstyrkande, Ulsk. redan afgifvit.
Ehuru det icke kan nekas att ordet bestämmelse äfven innefattar ett begrepp af predestination, har det likväl i allmänna språkbruket en belt annan betydelse, och såsom jurist kan jag förklara att, med afseende på den plats ordet har fått, man aldrig kan tveka i valet emellan den ena eller andra betydelsen.
Således då man finnér uttrycket lämpligt på denna plats, och R. 0.
Ad. redan godkännt detsamma, anhåller jag att R. 0. Ad. måtte, med afseende pä den aktning
Ståndet är skyldigt sina egna beslut, icke heller nu förändra uttrycket, utan bifalla det på sätt Ulsk. tillstyrkt.
Jag tror alt man, förra gången, liksom nu, förbigick dessa ord, såsom i det hela taget likgiltiga.
Hvad mig serskildt beträffar, var jag'förra gången så sysselsatt med sjelfva ämnet, att jag icke kom att fästa min upmärksamhet å ifrågavande ord.
Nu åter, då jag förlorat hoppet all vinna någonting i sak, återstår mig endast alt söka åstadkomma rättelser i ordalagen.
Hvad del ifrågavande ordets användande i vår lagstil beträffar, tror jag icke Gr.
Sparre skall finna det intaget i någon författn., som är utfärdad före bans inträde på Riddarhuset 1830.
Den siste värde talaren har invändl, alt ut trycket allmänna bestämmelser icke förekommer uti några äldre för— fattn:r, än de, som tillkommit efter den tid, som Gr.
Sparre deltagit i R. 0. Ad:s öfverläggningar.
Jag täger mig dä friheten anhålla, alt Hr von Hartmansdorff behagade tiplvsa i hvilka äldre för falin :r orden allmänna föreskrifter förekomma.
Då nn öfverläggningen om rubriken ”allmänna bestämmelser” ansågs fulländad, yttrade Hr Gr. 0. Landtm., att, vid föredragningen af LagUtsk:s Betänk.
JYs 37, de uti ifrågavande författn. utförde 111- I Den 31 Oktober.
163 briker i dess serskilda afdelmr icke blifvit gjorde till föremål för R. o. Ad:s beslut, och att
Ståndet vid sådant förhållande torde finna att hillder icke funnes för att nu besluta om ifrågavaride rubriks ordalydelse, sedan Hr von Hartmansdorff föreslagit, att rubriken för den nu förekommande afdelnm i förfatlnm må blifva ”allmänna föreskrifter”, i st. f. ”allmänna bestämmelser”, såsom det helte i Utskis förslag.
Efter sedermera först till bifall å Utsk:s och derefter lill bifall å Hr von Harlraansdorffs förslag framställde propos-.r, som besvarades med blandade Ja och Nej, blefvo dessa propos:r förnyade och åter på samma sätt besvarade, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han ansåg den sednast till bifall å den af Hr von Hartmansdorff föreslagna rubriken framställda proposm hafva blifvit besvarad med öfvervägande Ja. § 27. Gr.
Anledmn till den förändring, som i jemförelse med 2!):de §:o i Ulsk:s förra förslag blifvit vidtagen, är den, alt inom de öfriga Stånden den anmärkn. blifvit framställd, att de, som blifvit fällde till ansvar för första resan stöld, icke borde, genom insättande å Rikets fästning eller andra allmänna straffinråltningar, sammanblandas med andra förbrytare, genom hvars umgänge fara vore, att en större brottslighet i viljan kunde upkomma, samt återfall i brottet ega rum.
Efter erhållen uplysning af Styrelsen för fängelser och arbetsinrättningar i Riket, att platserna å krono- eller länshäktena skulle medgifva, att de, som icke blifvit dömde till mer än 6 månaders fängelse, kunde i nyssnämnde straffinråltningar insättas, har Utsk., med afseende å den i de öfriga Stånden i delta hänseende uttryckta önskan, intagit det tillägg, att de, som icke blifvit dömde till straffarbete öfver 6 månader, skulle insättas i läns- eller krono-häklen.
Det är endast i anledn. af Gr.
Sparres yttrande, att uplysning vore från Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar erhållen derom, alt utrymme skulle finnas uti nuvar:de fängelser för de föreslagne straffens verkställande, som jag anser mig böra nämna, all någon sådan upgift, mig veterligen, icke blifvit a( nyssnämnde Styrelse afgifven, samt att jag bordt hafva kännedom derom, emedan jag just är den ledamot i Styrelsen, som skulle hafva handlagt frågan-om samma uplysningars meddelande.
Jag anser mig nu emellertid böra tillkännagifva, ali jag befarar, att utrymme f. n. icke är att tillgå för ali insätta alla dem, som i och för stöld, enl. det nya lagförslaget, skulle komma alt dömas till fängelse.
Möjligen skall utrymme kunna beredas, när de nya cellfängelserna inom alla länen blifva färdige, men f. n. fruktår jag att det icke later sig göra.
I anledn. af Hr Kansli-ledamotens i Styrelsen för fängelser och arbetsinrättningar nu afgifne yttrande, får jag tillkännagifva, att jag erhållit den af mig omnämnde uplysning från 166
Direktören för nyssnämnde inrättningar, samt att lian sagt mig att, så vidt han hade sig bekant, han trodde, att utrymme skulle kunna medgifvas, men, om oekså icke utrymme funnes i de nybyggde fängelserna, hvilka icke alla ännu äro färdige, ansåg han att plats.skulle kunna beredas i de gamla.
När denna författn. förra gången var under öfverläggning, yttrade jag redan då min farhåga alt, örn hon antoges innan de nya fängelserna blefvo färdigbyggda, skulle det inträffa, som Hr Cederschiöld nyss omnämnt, nemi. att tjenliga fängelser komma alt fattas för en mängd missdådare.
Hvad blefve följden häraf?
Jo enl. min tanka att marn, på flere ställen mäste insätta dessa fångar i geroensamhets-fängelser, eller sådana rum, der alla slags missdådare sammanföras, och hvilka ruin då blifva, till stort förderf för riket, växelundervisnings-anslaller i brottslighet.
Jag anhåller att få fästa R. o. Ad:s upmärksamhet deruppå, huruvida det kan anses lämpligt att till föremål för en civil-lag göra bestämmandet af i hvad häkte en tilltalad skall undergå sitt straff.
Hittills har sådant helt och hållet lemnats ät den verkställande makten, och ett dylikt stadgande, som detta, hvarigenom det stundom kan blifva omöjligt att verkställa lagen, torde vara något förhastadt.
Hvem som helst må hafva lerunat uplysniog i ämnet, så lärer det dock i alla fall vara omöjligt att beräkna huru många personer i hvarje län, som komma att undergå en sådan bestraffning, som här är uti fråga.
Jag vill taga mig friheten anföra blott ett exempel.
Om det skulle här i Stockholm inträffa, alt Rådhushäktet blefve öfverfylldt med sådane personer, sorn skola undergå straff med G månaders arbete, skulle det då anses lämpligare alt skicka dylika personer, som här icke fä rum, till häktena i Nyköping och Westerås, än att sätta in dem i de cellrum, som uti grannskapet kunna finnas.
Sådant skulle möjligen kunna blifva följden af ifrågavar:<le föreskrift.
Det synes mig således vara vida lämpligare, att förevar.-de stadgande varder ur lagen uteslutet, hvarå jag vördsamt anhåller om propos.
Hr Carleson: Vid Gr.
Mörn ers afgifna yttrande tillåter jag mig endast erinra, att lagen på mångfaldiga ställen skiljer emellan fängelse och fängelse på fästning.
Förra gången delta ärende förevar, biföll R. o.
Ad., så framt min anteckning är riktig, dep §, som motsvarar den förevartde, och som hade följande lydelse: ”Straffarbete, hvartill, efter denna förordn., dömes, verkställes antingen i fängelse, eller å fästning eller annan allmän arbetsinrättning.”
Jag hemställer till Ståndet, om det icke vore vida bättre, att vidhålla det beslut, som redan blifvit fattadt, än att godkänna den nya §:n.
Jag får fästa den siste värde talarens upmärksamhet deruppå, att det förra stadgandet innefattar en oegenllighet, då del innehåller, att straffarbete skall undergås ”antingen i fängelse eller å fästning”, ty fästning är ju också ett fängelse.
Då man således icke vet hvad som menas med det begagnade uttrycket
107 '‘antingen i fängelse eller å fästning”, skulle jag tro det vara bäst att man bifaller den nya §:n, med uteslutande af, på sätt Gr.
Mörner föreslagit, den sista punkten.
Jag erkänner riktigheten af Hr Cederschiölds anmärkn.
Då begge §§:ne således äro felaktiga, och jag icke kan för tillfället upgifva någon 3:dje, som vore bättre, hemställer jag om icke R. o. Ad. ville antaga Gr.
Mörners förslag?
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm, att han, då Gr.
Mörner yrkat bifall å förra och afslag å sednare delen af förevar:de §, ansåg serskild propos. å hvardera delen böra framställas och nu finge hemställa om R. o.
Ad. bifölle föregtde delen af denna §, som slutade med ordet ”finnes.” Ropades Ja. o A sednare delen af denna §, innehållande: ”Går tiden för straffarbetet ej öfver sex månader, bör detsamma i läns- eller kronohäkte verkställas”, framställdes sedermera propos. först till bifall och derefter lill afslag, och sedan svaren dervid utfallit roed blandade
Ja och Nej, förklarade Hr Gr. o. Landtm., att han ansåg den till afslag framställda propos:n hafva blifvit besvarad med öfvervägande Ja. §§:ne SS, 29 och 30.
Diföllos.
Slutligen förekom och bifölls Utskrs tillstyrkande i fråga örn förslaget lill författn. i afseende på kyrko-luktens uprätlhållande.
Näst på föredragn:s-listan före kommer nu Lag- och EkOD.Ulskms Betänk., ang:de handelsboks vitsord.
Detta Betänk, är, så vidt jag har mig bekant, bifallet af Preste- och BondeStm, men ännu icke behandlad! af BorgareSt.
Då det är tydligt, att de uplysningar, hvilka under diskussionen inom sistnämnde
Stånd kunna komma att lemnäs, måhända blifva af ganska väsendtlig vigt, anhåller jag vördsamt att R. o. Ad. behagade upskjuta behandlingen af detta Betänk, till dess Ståndet erhållit del af det beslut, BorgareSt. kan komma att i frågan fatta.
Jag, lör min del, har ingenting emot ett dylikt upskof.
Men jag förbehåller mig, alt detta mitt medgifvande icke måtte anses såsom ett band på mig alt bifalla förslaget, sådant det af BorgareSt. kan blifva anlaget.
Det har nemi. en gåog förut handt, att man gjort mig en dylik tillvitelse, och del är, för att undanrödja en sådan, som jag tagit mig friheten nämna dessa ord.
Uti den af mig nyss gjord framställning gaf jag bestämdt och tydligt tillkänna, att jag önskade ärendets upskjutande endast på det alt R. o. Ad. skulle komma i tillfälle, att, 168 Den 31 Oktober. innan Ståndet fattar sitt beslut, taga kännedom om de uplysningar i ämnet, som under diskussionen i BorgareSt. kunde lemnäs, men ingalunda på det att sistnämnde
Stånds beslut skulle på något sätt anses för R. o. Ad. bindande.
Uppå härefter framställd propos. beslöts, att med pröfningen af LagUlskts nu främst å föredragnts-listan förekommande Betänk.
M 49 skulle upskjntas, tills R. o. Ad. genom prot.-utdr. erhållit kännedom om det beslut, BorgareSt. i ämnet komme att fatta.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUtsk:s den 27 dennes på bordet lagda Utlåt.
JVs .329, ang:de de i Regerts-Formts 63:dje § omförmälde 2:ue kreditivsummors belopp under tiden intill nästa Riksdag.
Föredrogos och lades till handlingarne SlatsUtskrs den 27 dennes på bordet lagda Utlåttn: JV2 330, i anledn. af återremiss å Betänk:l Jt? 301, ang:de väckt fråga om anslag till Baggens-Stäkets uprensning; och JY2 331, i anledn. af återremiss å Belänk:t A? 300, ang;de väckt fråga om anslag lill lazarettet i Lund.
Föredrogs och bifölls StatsUlsk:s den 27 dennes på bordet lagda Utlåt.
J\l 332, i anledn. af väckte motioner om belöning åt Kapiten-mekanikus Sasse, för en af honom upfunnen vattendeslillerings-apparat.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, uppå derom af flere ledamöter gjord begäran, nedannämnde den 27 dennes på bordet lagde Utlåt, och Mern., nemi. från Stats-Utskottet:
M 333, i anledn. af erhållne återremisser å Betänktt M 273, angtde dels K. M:s Nåd.
Propos. i fråga om Statens medverkan för jernvägars anläggning, dels väckte motioner rörtde sättet för dylika anläggningars åstadkommande; M 334, i anledn. af återremisser å Utlåt.
JVS 274, ang:de väckte motioner om slals-bidrag för jernvägs-anläggningar; Banko-Utskottet:
M 74, med yttrande och förslag till sammanjemkning af RiksSttns beslut, i anledn. af Betänka JH 61, angtde förändrad organisation af Banko-verket.
Den 31 Oktober. 1C9 Föredrogs ånyo BankoUlskts den 27 dennes på bordet lagda Mern. 75, i anledn. af erhållen återremiss af Utskts Mern. jn 62.
Härvid förekom först och lades till handlingarne Utskts yltrande derom, att 4:de mom:t af dess förslag, i hvad angår 4:de klassens räkniogshafvare, hade förfallit.
Beträffande sedermera Utsk:s tillstyrkande i afseende på den del af samma morn., som hänför sig till 5:te klassens räkningshafvare, yttrade Hr von Hartmansdorff, Aug.:
Jag kan icke för ögon blicket påminna mig, hvad beslut B. o. Ad. förra gången fattade.
Hr Gr. o. Landtm, uplyste, i anledn. häraf, att, enl. hvad Utskts Mern. innehöll, R. o. Ad. afslaget hela 4:de mom:!.
Som denna fråga förra gången blef fullständigt genomgången, anhåller jag att R. o. Ad. mätte vidblifva sill då fattade beslut.
Sedan härefter propos. till bifall å Utskts förevartde tillstyrkande blifvit framställd och besvarad med Nej, fann R. o. Ad. för godt att, med vidblifvande af sitt förut fattade beslut, afslå Utskts nu gjorda tillstyrkande.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, nedannämnde dels den 27, dels den 28 dennes på bordet lagrie ärender: lto.
Särskildta Utskts Mern.
JY1 22, i anledn. af RiksSttns olika beslut, angtde vilkoren för bränvins tillverkning; 2:o. PresteStts prot.-utdr.
M 431, med inbjudning till instämmande i de af bemälde RiksStånd vid föredragningen af Serskildta Utskts Utlåt.
JVs 20 fattade beslut; 3:o. Coust.Utskts Mern.
JV2 58, i anledn. af 2 Stånds återremisser af Memtt JV° 57, angtde tillägg i lOOtde §:n RegeringsFormen ; 4:o. BevilintsUtskts Mern.
M 30, angtde tull-lagstiftningen för artikeln bränvin och sprit; samt 5:o. Frih.
Rehbinders hemställan, att de öfrige RiksSltn måtte inbjudas att instämma i R. o. Adis beslut, angtde 4:de §:n 3:dje mointt af den uti LagUtskts Utlåt.
M 48 föreslagna författn.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från StalsUtsk. inkomne Mern. och Utlåt.: