Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sammaledes äro insockne- eller veckodags-godsen . .. alldeles befriade ”och frikallade för alla upprepade krono-utlagor och besvär, undantagandes Adels-rust-”tjensten” etc. R. o. Ad. finnér således, att häruti ej omförmälas utsockne frälsehemman.
Då de ej voro undantagna från roteringen, så borde de vara densamma underkastade.
Deras innehafvare påstå motsatsen, och åberopa att de i stället endast skola erlägga atskrifn i nålpenningar såsom de af ålder gjort.
Men dessas utgörande bevisar just, att hemmanen ej höra till det ypperliga frälset, ty detta var, genom de nyss upplästa privilegierna från utskrifning befriadt, och skulle genom 1810 års beslut, extra roteras.
Utsockne-frälsehemmanen höra följaktligen till det allmänna frälset, som af ålder är rotering underkastadt, och derföre bör ordinarie roteras.
Nu återstår frågan: hafva dessa hemman särskildt fått en rotefrihet, som hvarken Malmö Recess eller adeliga privilegierna dem tilldela, eller rättighet att derföre betala mindre än andra?
Derom bar tvitlats, under Sveriges olika fundamenlal-lagar, efter hvilka Hal6 H. 14 210 Den 22 Juni e. m. landningar, enligt Malmö Recess skola rätta sig.
Under 1720 års Reg.F. började man rotera i Halland liksom i andra landskap, och den 9 Maj 1720 afslutades kontrakt för Halland, hvilket stadfästades den 6 Januari 1729.
Men det var endast för skatte- och kronoskatte-liemmanen.
Det utsockne frälsets ägare gjorde invändningar, som förnyades vid den ena riksdagen efter den andra, och, allt efter partiernas olika öfvervigt, lingö olika utgång.
Men d. 7 September 1756 förklarade K.. M., på Ständernas und. begäran, alt samma frälse skulle då och för framtiden bibehållas vid utskrifningspenningars utgörande i stället för rotering, hvilket äfven ansågs förmonligt för kronan.
Vid de första utskrifningarne under Carl 12:s krig, uttogs manskap af frälsehemmanen till hälften, mot kronhemman, men sluteligen lika med deni.
I fredstid betalades 2 daler silfvermynt för hvarje karl öfver 15 är, som fanns pä desse utsockne frälsehemman.
Så stod saken 1809, dä utskrifningspenningarne för Skåne och Halland utgjorde tillsammans 15,000 r:dr årligen.
Enligt 1800 års då gällande bevillmsförordning, 2 art. 5 § 5 mom. skulle de hemman, hvilka voro fullkomligt fria för rotering, samt hemman af lika natur i samma ort, eller vore sådane till naturen att rotering derå ej ägde rum, för rotefriheten betala 8 r:dr b:co.
Derifrån undantogos dock Skåne, Halland, Rlekinge och Bohus Län, prestebord och alla boställen.
De hemman, som för rotefriheten, förut betalade, eller hade annan mot roteringen i någor måtto svarande tunga, befriades i mån deraf från förenämnde afgift.
I 1810 års bevilmsförordning förnyades samma afgift, med lika undantag.
St. vid 1812 års riksdag samtyckt till beväringsmanskapets utgörande yttrade StalsUtsk. i sitt den 10 Juni då afgifna betänk, om Statsverkets inkomster och utgifter, rörande utskrifning spennin g ar ne i Skäne och Halland. ”Under kriget, dä Landtvärns utskrifning wargernings uppsättning blef anbefalld, förklarade K.
M. dem, som dessa onera utgjort, böra från utskrifningspenningarnes erläggande befrias; och som all frihet från utskrifning numera upphört, genom den af K. M. och R.
St. vid närvar, riksdag vidtagna förändring i utskrifningssättet af det fasställda förstärkningsmanskapet, samt att oroterad jord jemväl hädanefter komme att voler as: så har StatsUtsk. ansett häraf blifva en följd, att denna afgift hädanefter kemmer att upphöra, och således äfven icke vidare böra eller kunna bland Statsverkets inkomster uti riksstaten upptagas”. R.
St. godkände denna mening, och endast deras und. skrifvelse, af den 29 Juni 1812, upplogos bland inkomster, som för framtiden skulle försvinna, 1,500 r:dr utskrifningspenningar i Skåne och Halland.
Den 25 Maj 1813, underrättade Konungen Sin bef:de i Halland om detta beslut, och den 7 Juni s. å., anbefallte denne afskrifning af de i 1S12 års landsbok debiterade utskrifningspenningar, hvilkas utgörande dermed upphörde.
Slen med detsamma upphörde äfven det undantag från rotefrihets hevitln , hvilket i 1800 och 1810 årens bevillnings-förordningar blifvit gjordt för Halland och andra eröfrade landskap.
Endast säterier, rå och rör samt boställen, eller de hemman, som voro De i» 22<£J u » i e. ni.
.211 extra rotering underkastade, undantogos frän rotefrihelsbevillningen, enl. bevillningsförordningen af d. 18 Aug. 1812. 2 art. 3 § 5 mom. rörande bevillning af frälse-egcndomar stadgade att ”då ali i riket befintlig oroterad jord, som vore af lika beskaffenhet med sådan jord, hvilken dittills dragit ständig rotering, enligt R.
Sl:s beslut, numera blifvit lill knekte- och båtsmanshåll indrid : så följde ock deraf, ätt rotefrihetsafgiften för alla sädane, då med extra rotering belagde, hemman och lägenheter skulle upphöra.
Men funnes några sådana bland dem, som ännu icke hunnit blifva roterade, ulan att utgöra någon mot voteringen svarande annan skyldighet, erlägga den rolefrihetsafgift, eller 12 r:dr för hvarje helt hemman beräknad, och i proportion deraf för de mindre.
Hvaremot frälse säterier, samt rå och rör, för hvilka R. o. Ad. eller andra innehafvare åtagit sig rotering under krig, frän rotefrihetsafgiflens erläggande undantagas, äfvensom alla boställen, hvilka uti roteringen redan ingått”.
Dylika föreskrifter bibehöllos sedermera i 1815, 1818, 1823, 1830 årens bevillningsförordningar.
Vid riksdagen 1817 föreslog Konungen genom nåd. propos. af den 9 December, jemkning i Halländska bälsmansroteringen, emedan anslaget af hemman, till en båtsmansrote, omvexlade mellan ^ } och 5 hela mantal, utan att hemmanens skiljagtiga beskaffenhet läge till grund för en sådan olikhet, och emedan hemman, hörande till en rote, ofta vore spridda till elt afstånd af 5 mil och deröfver från hvarandra.
I und. skrifvelse af d. 18 April 1818 förklarade R.
St. sig finna jemkning och rättelse i Hallands båtsmansrotering vara högst nödig, anhållande att den mätte sättas i verket och Konungen vidtaga de åtgärder, som för ändamålet lämpeliga ausåges.
Under 1823 års riksdag, gaf Konungen genom nåd. skrifvelse, den 20 Mars, tillkänna, alt Krigs- och KammarCollegierna hade, uti infordradt und. utlåt, öfver R.
St:s skrifvelse af den 8 Aug. 1815, varit af olika tanka, angående roteringsjemkningen, i anseende hvartill, och då de af Ständerna, vid 1815 års riksdag uppgifna grunder icke vore med fullkomlig tydlighet bestämda, K.
M. öfverlemnade handlingarne, och ville sedan R.
St. sig deröfver utlåtit, utfärda föreskrifter för roleringsjemkningens definitiva verkställighet.
Härå svarade R.
St. genom und. skrifvelse af den 17 December 1823.
I fråga om hvilken jord, som borde i extra roteringen ingå, eller derifrån befrias, yttrades: ”Vidare och i betraktande deraf, att, efter hvad, genom R.
St:s år 1810 fattade beslut, varit åsyftadt, extra roteringen endast borde träffa s. k. privilegierad jord, samt alt derifrån således äfven borde skiljas alla hemman och lägenheter af krono-skatte och frälse natur, hvilka, enligt författningarue är o underkastade ständig rotering, ansåge R.
St. att, vid de blifvande jemknings-förrättningarne borde från upptagande i extra roteringen uteslutas åtskilliga hemman och lägenheter som uppräknades, utan att utsockne-frälset i Halland deribland särskildt omtalades.
Oaktadt Konungen med anledn. häraf, i 2 § af den nåd. instruction, som den 20
December 1825 utfärdades för comiterade till extra roteringsjemnkning. stadaade, att från sådan rotering borde 14* 212 Den 22 Juni e. m. skiljas alla lägenheter af krono-skatte och frälse natur, hvilka, enl. författningarne, voro ständig rotering underkastade, hade Halländska roteringsjemknings-commissionen, i sitt und. förslag, som landsh., under den 30 November 1828, aflemnade, lagt extra rotering på l,141ffjt mantal utsockne-frälse.
Uti deröfver infordradt och den 3 Novemb. 1828 afgifvet und. utlåt, yttrade förvaltningen af sjöärenderne och kammar-collegium, att comiterade väl icke saknat all anledn. att åsätta utsockne frälsehemmanen extra rotering; men hemställde på grund af 1683 års riksdagsbeslut, 1721 års K. resolution, samt 1825 års instruktion, om icke, med upphäfvande af comiterades åtgärd i denna del, ordinarie rotering borde påföras sä väl ifrågavar. hemman i allmänhet, som vissa särskilda lägenheter af utsockne-frälse natur.
Vid 1829 års riksdag, yttrade Ständerne i und. skrifvelse af den 28 September, i afseende på den ordinarie roteringsskyldighet, som af de extra rotejemknings-comitéerna blifvit föreslagen, att ehuru grunden för denna förberedande åtgärd hemtats från R.
St:s und. skrifvelse den 17 December 1823, hade de likväl, och då, mot 73 och 80 §§ Reg.F. en sådan tillökning i ordinarie knektehället icke kunde till någon verkställighet befordras, innan R.
St. derom beslutat, hvilket dittills ej skett, ansett sig böra hos Konungen begära, att de dessförinnan måtte få tillfälle alt sig utlåta med den beslutande rätt, som berörde §§ dem förbehölle, m. m.
Till svar på Halländska rotejemknings-commissionens, förvaltningens af sjöärenderna och kammarcollegii förenämnde und. yttranden ang:de extra roleringen i Halland, förklarade Konungen, genom nåd. bref, af den 2 Noverber 1833, att comiterade oriktigt förfarit, då de, bland annat, mot 1825 års instruktion påfört hemmanen, lägenheter och vattenverk af utsockne frälse natur, extra i st. f. ordinarie rotering; hvarföre ärendet återförvisades, med befallning att ånyo rotera så väl den privilegierade, som icke privilegierade af ålder oroterade jorden.
Emedlertid skulle prestation af tillökad ordinarie rotering, hvarken in natura eller med annan rotefrihetsafgift, än den bevillningsstadgan föreskrifver, äga rum.
Denna afgift blef vid påföljande 1834 års riksdag, förhöjd, och till sin natur förändrad.
Under den 18 Januari nämnde år, föreslog Konungen att för all sådan jord, som, ehuru ordinarie rotering underkastad, likväl icke presterade rotering in natura skulle, i stället för den dittills bestämda bevil/ningen för rotefriheten, erläggas till rikets försvarsverk, en vacance-afgift, som var roteringsbesväret fullt motsvarande, och sora vid markegångssältningarne borde, efter i hvarje Län gällande roterings-grunder, specificeras och i taxorna årligen utsättas. Sedan R.
St., enl. skrifvelse den 10 Nov. 1834 antagit förslaget, aflat Konungen den 6 December bref derom till Statskontoret, som den 8 Januari 1835 föreslog, att i stället för den upphörde rotefrihetsbevillningen, som till R:gs-kont. ingått, skall den nya rotevacance-afgiften från och med 1835 i kronoräkenskaperna upptagas och debiteras såsom statsmedel.
I öfverensstämmelse dermed hade bevillningsförordningen äfven blifvit ändrad.
Den 22 Juni e. m. 213 Enär, vid roteringscommissionerne i Halland åtskilliga invändningar mot roteringen af utsockne-frälsehemmanen derstädes blifvit gjorda, och Konungens nåd. pröfning underställda, behagade K.
M. efter att hafva hört förvaltningen af sjö-ärenderna och kammarcollegium, förklara, i nåd. bref af den 24 October 1847, ”alt ehvad tydning de bestridande än kunde gifva åt Malmö recess och handfästningen 1662, hvilka handlingar redan vid granskning af 1826 års roteringsförrättning, utgjort föremål för pröfning, och ulan afseende på det åberopade förhållandet med frälsehemmanen i Skåne, det genom 1683 års riksdagsbeslut, 1721 års K. resolution och cirkulär-bref, samt K. bref d. 2 Nov. 1833, vore bestämdt afgjordt att utsockne-frälset i Haltand, hvilket, vid det derstädes förr befintliga cavallerie-regimentets indelning, icke kunde användas af orsak, att icke af detsamma, såsom af krono- och skattehemman äger rum, till kronan utgå sä beskaffade grundräntor, som lika med sistnämnde hemmans, kunde till cavallerie-regimente indelas, nu deremot, till följe af Konungs och St:s sednare beslut, skola i den beständiga eller ordinarie, och således icke i extra roteringen deltaga.”
Vid 1840—41 årens riksdag der så många andra underliga ling skedde, lyckades det egarne af utsockne-frälsehemmanen i Halland att dels genom motioner, dels genom andra framställningar, hvarigenom deras ordinarie rotering öfverklagades, utverka en und. skrifvelse frän R.
St., i hvilken de yttrade sig stridande mot deras förra framställningar i ämnet.
Under den 13 Febr. 1841, yttrade de, efter en historisk utredning af ämnet, sig vara öfvertygade alt de ”Halländska utsockne-frälsehemmanen icke vore skyldiga att ”utgöra ordinarie rotering”.
Ständerne anhöllo alltså att K.
M. täcktes genom nåd. kungörelse förklara, att alla de åtgärder, som blifvit vidtagna för de Halländska utsockne-frälsehemmanens ordinarie rotering, endast vore att anse såsom förberedande undersökningar i frågan, att dessa åtgärder icke grundläde något slags anspråk till påförande af sådan rotering, eller deremot svarande afgifter, och alt således utgörandet af ständig rotering för omförmäldte hemman icke kunde ifrågakomma, med mindre K. M. gemensamt med R.
St. funne dessa hemman böra en dylik tunga utgöra”.
Men vid samma riksdag, 4 månader sednare afgåfvo R.
St. en annan und. skrifvelse af motsatt syftning, under den 15 Juni 1841.
Konungen hade nemi. under den 17 October 1840, till Ständernas fastställelse för deras del öfverlemnat längder pä ny och tillökad ordinarie rotering både af soldater och båtsmän.
Efter granskning hade Konungen gillat båtsmansroleringen för 6 Län.
Men för 7 andra, hvaribland Hallands, hade roterings-rullorna dels blifvit, såsom ofullständiga, återremitterade, dels vore de på vederbörande embetsverks granskning beroende.
Då emellertid deraf, att arbetet i vissa län antingen icke medhunnits lika fort, som i andra, eller varit underkastadt förändringar, möjligen skulle kunna dragas den slutföljd, att den tillökade roteringen förr komme att drabba de län, hvilkas roteringsverk redan afslutats, än de, för hvilka sådant ännu icke medhunnits, berodde det pä Ständernas pröfning huruvida de nya 214 Den 22 Jnni e. ni ordinarie rotar eller spridda rotedelar inora Hallands ra. fl. län, hvilka pä grund af upprättade, men hittills icke fullständigt granskade eller fastställda roteringslängder tillkommit, skulle, före näst inträffande riksdag, en lika vacance-afgift till Statsverket erlägga, eller om dermed uppskjutas borde, intill dess K.
M:s nåd. propos. i hvad sistnämnde län rörde, hunnit af R.
St., vid deras näst inträffande sammanträde, granskas och fastställas.
Härå svarade de den 15 Juni, ”att för sådan jord måtte, den, för densamma icke utgjordes verklig rotering, i öfverensstämmelse med K. M;s d. 18 Januari 1834 afgifna, samt af R.
St. den 10 Nov. s. ä. bifallna propos. derom, erläggas rolevacance-afgift, på enahanda sätt och efter samma grunder, som från och med är 1835 ägt runi och således äfven för rotar eller rotedelar, hvarmed den ordinarie roteringen blifvit tillökad, eller ytterligare komme att tillökas, inom Hallands m. fl. län, utan afseende derå, att längderna ä den tillökade nya roteringen inom dessa län ännu icke blifvit, i föreskrifven ordning, pröfvade och fastställda”.
Huru skall en sådan motsägelse rimligen förklaras?
Halländningarne hafva sedermera velat göra det så, att det godkännande, som R.
St. afgäfvo i Juni månad 1841, angick ej hvad de ogillat i Febr. månad samma är, utan dermed menades sådana hemman i Halland som, fastän icke varande ulsockne-frälse, likväl hade förblifvit oroterade, men dä blifvit i den ordinarie roteringen införda.
Huru dermed förhåller sig har jag ej kunnat kontrollera.
Emedlertid, kunde Konungen icke annat än hålla sig vid ordalydelsen, och utfärdade d. 6 October 1841 ett nådigt bref till följe hvaraf Krigscolbm, Förvaltningen af sjöärenderna och kammarcolhm. i kungörelse af den 20 November s. å. meddelade vederbör, till verkställighet och efterrättelse hvad R.
St. sålunda beslutat.
Jjandshöfdinge-embetet i Halland, utfärdade i sin ordning den 12
Maj 1842 befallning till häradsskrifvarne att debitera de utsockne frälsehemmanens ägare för rotefrihetsafgift, och till fogdarna att indrifva den.
Deröfver klagade Halländningarne bos Konungen, som svarade dem, att målet ej hörde (ill K.
M:s omedelbara afgörande, utan att de bordt vända sig till kammar-rätten.
Detta skedde omsider, då kammar-rättens pluralitet, lill hvilken jag icke hörde förklarade landshöfdinge-embetet hafva haft orätt då det åtlvdt Konungens genom collegierna meddelade befallning, hvaremot det borde hafva rättat sig efter den förklaring, som R.
St. under den 13 Frebr. 1841 afgifvit.
Häröfver besvärade sig kammar-rättens advocalfiskal hos K. M., som förklarade att landsh.-embetels åtgärd vore riktig.
Som den debiterade, ännu utestående afgiften följaktligen skolat infordras, förklarade Konungen likväl, alt dessa ntskylder ej skulle indrifvas förr, än sjelfva roteringsfonden blifvit af K.
St. gemensamt i sin helhet afgjord.
Sålunda hafva ifrågavar. hemman allt sedan 1812, eller i 36 år, sluppit ifrån all roteringstunga.
Efter åtskilligt annat trassel, som derpå följde och som vore för vidlyftigt att bär upprepa, förklarade K.
M. ytterligare i bref af d. 23 Febr. 1844 (som i Utsk-.s betänk, är omförmäldt) att desse Den 22 Juni e. m. 215 hemman vore skyldige draga ständig rotering, men att
Han ville taga i öfvervägande, huruvida den icke borde lindras, i anseende till desse hemmans svagare natur, så att 6 mantal i st. f. 4 skulle komma att göra en rote, hvilket jag för min del skulle hafva önskat alt 11.
St. mätte antaga.
Nu hafva deremot, Utsk:n begagnat den utväg, hvarom Frih.
Cederström nämnt, att helt enkelt kasta bort de 300 båtsmän, hvilka kunnat erhållas af dessa 1,141 hemman; och detta i samma ögonblick, då Ständerna från Stats- och Ekon.-Ulsk:n ang:de utskrifning af sjöfolk emottagit ett betänk, till den grad ytterligt, att, jag tror alla Stånden hafva förklarat sig dermot; sä att Utsk:n nödgats frångå sitt förslag coh inkomma med ett annat, hvilket 11. o. Ad. i sista plenum pröfväde.
Men icke nog med denna skada för riket! 11. o. Ad. bör äf ven fästa uppmärksamheten på det betänkliga uti ett sådant undantag, och Frih.
Cederström har redan nämnt derom.
Om nemi. frälsehemmanen i ett landskap befrias från roteringsskyldigheten, under det att frälsehemmanen i alla andra äro dermed belagde; hvarföre skulle ej de sednare såväl som de förra komma och begära en lika fördel?
Finnes det något säkrare sätt, att upplösa indelningsverket, än detta ?
Det är klart att, om Halländningarne blifva befriade, derföre att. de klaga öfver vald: så höra äfven grannarne, Westgöther, Småländningar eller hvad de må heta, komma till samma slut, äfven om de mera hofsamma i uttrycken, begagnade lindrigare ord, såsom orättvisa, hårdhet, eller dylikt.
Om sålunda det ena landskapet, efter det andra, från indelningsverket befrias, hvart tager det då vägen både med landt- och sjö-försvaret ?
Men dessa betraktelser återföra mig till hufvudfrågan, eller den om de Halländska utsockne-frälsehemmanens roteringsskyldighet.
Huru ringa, eller hur stor deras förmenta frihet må hafva varit, före 1S10: sä är det gifvit, att de, enl. R.
Sl:s beslut 1810 och 1812, att all oroterad jord skulle roteras, torde draga antingen extra eller ordinarie rotering.
Med extra rotering kunde utsocknefrälsehemmanen ej beläggas, emedan de icke hörde till det ypperliga frälset, hvarken voro; säterier, rå och rör, insockne- eller veckodags-hemman.
I sådant fall skulle de äfven hafva varit fria från utskrifningspenningarne, hvilkas erläggande, utan allt annat, bevisar att de höra till det allmänna frälset.
Denna deras egenskap har ock, enär de likväl blifvit extra roterade, föranledt vederbörande collegier och Konuugen, att flera gånger förklara det de ej borde extra, utan ordinarie roteras.
När denna deras “skyldighet alltså är ovedersäglig: så är det äfven afgjordt, att hon skall utgöras antingen in natura, eller i penningar, och i sednare fallet, enl.
Konungens af R.
St. år 1834 antagna förslag, med en vacance-afgift, som är rolerings-bevsäret fullt motsvarande, och som genom ärlig markegång bestämmas.
Dessa, på sjelfva grunderna för beväringsmanskapets utgörande hvilande, åligganden ägde ej R.
St., att rubba år 1841 och äga det icke heller nu, utan Konungens samtycke.
Äfven om det skulle meddelas, månne ej ett af förbehållen för beväringens utgörande brötes med detsamma, som början gjordes till 116
Den 32 Juni «. m. indelningsverkets upplösning, eller till försvarsverkets undergräfvande i begge dess hufvudgrunder ?
En sä farlig åtgärd bör sorgfälligt undvikas.
Nu återstår endast att afgöra oin den redan ålagda ordinarie roteringen skall utgöras in natura eller i penningar, samt huru sträng eller lindrig roteringen skall blifva.
Mig synes att då sjöfolk fattas, borde båtsmän utgöras pä sätt som för öfrigt sker i Halland.
Men äro hemmanen sä svage, sorn det föregifves, må de dä få den lindrigare roteringen af 6 mantal på roten, sä vida rubbning i den gamla Halländska båtsmans-roleringen ej derigenom föranledes.
Hade Utsk:n hållit sig vid dessa enkla grunder, så hade saken lätt varit afgjord; men nu kommer jag till det besynnerliga och invecklade förhållande, som härröra deraf, att Utsk:n föreslagit extra roterings läggande på hemman, som derjemte skola, enl.
Utskms förmenande, betala inskrifningspenningar.
Vore det rätt, att anse utsockne-frälsehemman för alt vara ypperligt frälse, eller lika med säteri, rå- och rörs- insockne, m. fl. sä borde ju Utskm förklara, i öfverensstämmelse dermed, att alla andra af samma natur i riket borde utgöra, icke allenast extra rotering, utan äfven inskrifningspenningar; ty hvarföre skulle deras egare vara bättre lottade än Halländningarne ?
Ser jag äler saken frän andra sidan så visar hon sig icke bättre.
Dä utsockne-frälse-hemmanen skola utgöra både extra rotering, utskrifnings-penningar samt de sednare af ålder varit ersättning för manskap i fredstid: så borde ju dessa hemman antingen slippa beväringens utgörande i fred, eller ock då hafva det dubbla åliggandet alt utgöra både beväringsmanskap och penningar, under det att andra med extra rotering belagda hemman i riket, endast utgöra beväringen så länge freden varar.
Med ett ord: antingen utgöra då alla andra extra roterade hemman i riket för litet, eller komme dessa Halländska att utgöra för mycket.
K.an dessutom i närvar, tid utskrifning af hvarje person öfver 15 år, vara riktig i ett landskap, när grunden är olika i alla de öfriga?
Sådant kan icke förlikas med våra conscriptions-lagar.
Om grunden sålunda är olämplig huru kan staten låta betala sig för att ej utfordra, hvad som är orätt?
Då jag förmodar, att R. o.
Ad. ej lärer finna skäl att godkänna förslaget i dess nuvar. skick; och då Hr Gr. o. Landtm, ej heller torde tillåta att man afgör denna fråga med förändringar, enär hon för första gången är under pröfning; så anhåller jag att betänk, måtte varda återremitteradt.
Jag har redan förut tillkännagifvit, att jag inom Utskm delade den åsigt, att rotering borde åläggas dessa hemman, och att jag hyste tvifvelsmål derom endast i det ^hänseende, att det R.
St:s beslut, som man egentligen velat åberopa såsom skäl för denna roterings påläggande, nemi. 1815 års beslut är grundadt, icke på en bestämd hemställan frän Stats- samt Allm. Resv.- o.
Ekon.Utsk., utan endast på ett motiv i deras betänk.
Jag erkänner likväl, att Hr von Hartmansdorff, bland de flera sakrika upplysningar, som af honom blifvit anförde, och hvaraf visserligen största Den 22 Juni e. m. 217 delen varit Utsk:n bekant, har fastat uppmärksamheten på en ganska vigtig sak, som är ordalagen i R.
St:s beslut år 1812, dä de s. k. utskrifningspenningarne upphörde.
Dessa ordalag synas nemi. tydligen gifva vid handen, att de hemman, som förut varit ålaggde inskrifningspenningar, nu skola åläggas ordinarie rotering i stället.
Jag erkänner, att detta 1812 års R.
St:s beslut är i min tanke af sä mycken vigt, att jag för min del, i st. f. att motsätta mig en återremiss, skall tillstyrka densamma; emedan jag tror att det blifver för Utsk:n nödvändigt, att taga saken i närmare öfvervägande.
Jag ber likväl, att fä upptaga några af de anmärkmr, som blifvit af den siste värde talaren emot de förenade Utsk:n framkastade i afseende på deras sätt att upptaga och utreda frågan.
Hartmansdorff har yttrat, att Utsk:n ej bordt, i en tid sådan som denna, helt enkelt bortkasta 300 båtsmän.
Till en början anhåller jag att fä fästa uppmärksamheten derpå, att, då antalet af de hemman, som skulle roteras, utgör endast emellan 11 och 1200, och K.