Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Huru starka de anfallskrafter kunna blifva, hvilka man kan föra till oss öfver Östersjön, det vore ändamålslöst att försöka här beräkna, och blott det må derföre nämnas, att då transportmedeln för en krigshär med allt hvad dertill hörer till hvad höjd de än må kunna hopsamlas, dock naturligtvis icke kunna vara alldeles obegränsade, och då vi veta att Sverige af stridbara män kan upställa minst 200,000 stycken melian 20 och 30 år och minst 400,000 mellan 20 och 40 år, och betänka hvilka svårigheter det måste möta för en inkräcklare, att intränga i ett land sådant som vårt, omgifven af talrika stridsfärdiga fiender, då kunna vi känna oss säkra, att med huru stor styrka vi än må blifva anfallna, vi dock inom vårt eget land skulle kunna öfverväldiga en hvar, som der vågar angripa oss, om nemi. alla våra stridbara unga män genast, det kan ej för ofta uprepas, genast då fienden kommer, känna sin skyldighet att samlas till Fosterlandets försvar, och då veta, ej blott hvar de skola taga sina vapen, och hur de skola använda dem, utan ock på hvad sätt de skola ordna och sluta sig ikring den fullt krigsbiIdade stam som skall vara deras anförare och ledare i striden.
Tvänne andra väsendtliga fordringar måste dock derjemte göras, den ena att för fienden svårt åtkomliga inre kommunikationer måste finnas, som göra det lätt, att ifrån en mindre till en mera hotad del af landet hastigt flytta både stridsmassor och stridsförnödenheter, och den andra, att i fredstid, samlade fullständiga förråder af vapen, ammunition, och alla sådana krigsförnödenheter, som icke i hast kunna anskaffas, skola finnas uplagda på säkra och centralt belägna punkter vid de stora inre kommunikations-linierne.
— Men äga vi dessa trenne ting: fulla förråd af alla slags krigsförnödenheter, hastiga inre kommunikations-medel, och framför allt, en till strid öfvad manlig Den 4 December e. m. 323 befolkning, ordnad och färdig att genast möta fienden, då kunna vi trygge och utan att räkna på andras bistånd, vänta vår fiende på vår egen strand.
Han skall väl då sannolikt aldrig komma dit, ty det blir för mycket vågadt att söka anfalla en så rustad motståndare, men om han kommer, då skall han visserligen få sig en graf i den Svenska jorden, men icke minsta stycke af vårt fria Svenska land, skall han kunna rycka till sig.
Med stöd af de åsigter jag nu uttalat, hyser jag den fasta tillförsigt, att Sverige äger full förmåga, att äfven på egen band och utan främmande makters hjelp, kunna försvara sin sjelfständighet, men likväl endast med det oeftergifliga vilkor, att en på Folkbeväpning grundad Landthär blir hufvudmedlet för landets försvar.
Då jag på samma gång, som jag litar på kraften af det hufvud-försvarsmedel, som jag sålunda förordar, jemväl tror tidens allvarliga kraf ovilkorligen påkalla, att detta medel ordnas och beredes så, att det finnes färdigt att tillgå, när kanske inom kort farans och behofvets stund inträffar, så måste jag derföre föreslå och påyrka: l:o Att StatsUtsk. och R.
St:r, vid ordnandet och bestämmandet af utgifterne under RiksStatens 4:de och 5:te HufvudTitlar måtte ledas af den grundsatsen:
All en på Folkbeväpning grundad, väl öfvad och väl försedd Landtliär, bör utgöra hufvudmedlet för Sveriges försvar, och derföre, vid fördelningen emellan och inom de begge nämnda HufvudTitlarne af de tillgångar, som
Riket till sitt försvar vid innev:de
Riksdag kan anslå, taga till regel att i främsta rummet på den angifna grunden, utvidga och föröka Landthärens styrka och duglighet och att deremot, i afseende på Flottan, koncentrera densamma till ett, genom den fullgoda beskaffenheten af dess fartyg och bemanningar utmärkt nyttigt hjelpmedel vid vårt lands försvar till våra kusters och vår handels skyddande. 2:0 Att StatsUtsk., för sådant ändamål, så vidt möjligt är, redan vid innev:do Riksdag, bör söka, att, — under af Utsk., på sätt 42 § RiksdagsOrdnm föreskrifver, begärd medverkan utaf något Regeringsmaktens ombud, — uppgöra förslag till en sådan plan för organisationen af landets Krigshär, på Folkbeväpningens grund att den stående
Hären, med bibehållande till större eller mindre del af de hufvudelementer hvaraf den nu är bildad, kommer att utgöra en öfningsskola för kriget, deruti en väl invand strids-skick 1 ighet bibringas, åt största möjliga antal af landets vapenföra manliga ungdom; men 3:0
Att om ej detta under pågående Riksdag, skulle af Utsk. kunna medhinnas eller verkställas, Utsk. då måtte föreslå R.
Skr att i underd:het hos K.
M. begära, att en fullständig dylik organisations-plan, genom en af medlemmar från både Arméen och Representationen sammansatt Komité, innan nästa Riksdag måtte upgöras för att Rikets då sammanträdande St:r föreläggas, och 4:o Att Utsk. på lika sätt måtte tillvägagå, i afseende på ett sådant ordnande af vårt lands sjöförsvar, att med de tillgångar som dertill kunna afsättas, åt hvarje särskild del af Sjövapnets 321 Den 1 December e. m. materiel må gifvas den högsta möjliga fulländning och St detta vapens personal den största möjliga duglighet, och 5:o Att Utsk. matte föreslå att under afvaktan pä dessa välbehöfliga fullständiga planer för vårt försvarsverks reorganisation, inga personella löneförbättringar eller andra anslag, som kunna förhindra eller försvåra, vare sig Landt- eller Sjöförsv:ts omorganisering, enl. förut angifna grunder, må blifva af R.
St:r vid innev:de Riksdag definitift beviljade, utan blott provisionelt anslagna; men 6:0
Alt då allt, som befordrar den stående Hären, Beväringens och de begge Flottornas öfning, leder till det önskade målet att inom nationen allmänt utveckla den högsta grad af krigsduglighet, hvad i sådant afseende blifvit af K.
M. begärdt eller i öfrigt kan dertill erfordras, derför måtte af R.
St:r vid denna Riksdag företrädesvis beviljas och anslås.
Min afsigt hade varit att närmare utveckla de hufvudgrunder hvarpå, jag för min del ansett, att ett på allmän Folkbeväpning byggdt landtförsvar, bör vara grundadt — samt att äfven fästa upmärksamheten å några befintliga brister i vårt Sjöförsvars nuv:de organisation — men då jag härvid velat, så vidt möjligt, rätta mig efter innehållet af K. M:s Nåd.
Propos,, och jag allt för sent fått tillfälle att derom taga fullständig kännedom, måste jag nu blott förbehålla mig att framdeles, med ledning af den Nåd.
Proposm, få till StatsUtsk. inkomma med en mera detaljerad utveckling af mina nyss framställda åsigter och förslag ang:de ordnandet af vårt lands försvarsverk.
Obekant med antalet af de motioner, som torde vara i antågande, finner jag vid betraktande af föredragn:s-listan, att början deraf uptager en mängd mål, hvilka möjligen föranleda längre discussioner, hvarigenom StatsUtskrs Utlåt.
N:o 10, ang:de förskott å aflöningen för den hos RiksSt:n och Utslcn anställde betjening, först senare kan till afgörande förekomma.
Af denna anledn. och såsom ett bevis på intresse och välvilja för våra biträden, anhåller jag att, i händelse någon del af föredragn:s-listan skulle i nästa Plenum förekomma, StatsUtsk:s ofvann:de Utlåt.
N:o 10 då måtte i främsta rummet upföras.
Uppå af Hr Gr. 0. Landtm., i ani. häraf framställd propos. beslöts, att StatsUtsk:s Mern.
N:o 10, ang:de förskott å aflöningen för den hos RiksSt:n och Utsk:n anställda betjening, skulle framflyttas till främsta rummet å den för denna dag uprättade föredragn:s-lista.
Taube, Henning Edvard, upläste 2:ne motioner, så lydande: l:o.
På det att Konungens och R.
Stms gemensamma beslut om de i hemmans-räntorna ingående persedlars omsättning och förenk - Den 4 December e. m. 325 ling måtte bringas till full verkställighet förr, än förhoppning nu synes vara, tager jag mig friheten förslå:
Att de tjenstemän, hvilka till följd af K.
Kungörelsen d. 11 Maj 1855 ang:de sättet för Grundräntors och Kronotiondes utgörande, anses berättigade att dem å lön tilldelade räntor utan förenkling, efter markegångspris eller in natura upbära, men förklara sig villige att låta förenklingen af desamma författningsenligt försiggå, och derjemte från upsäguings-rätten afstå, må i vederbörande ränteri årligen få upbära ett kontant tillskott å deras lön, motsvarande 3 R:dr r:mt för hvarje tunna spanmål, som, efter verkställd förenkling, i dem tilldelade lönings-räntor ingår; samt Att StatsUlsk. må föreslå och R.
St:r bevilja det förslags-anslag, att ställas till K.
M:s disposition, som för ändamålet må vara erforderligt.
Då R. o. Ad:s tid nu är särdeles uptagen, vill jag icke för tillfället besvära med upläsandet af motiverna till denna min vördsamma motion, men anhåller att den måtte få hvila på bordet, då jag, vid remissen blir i tillfälle att närmare utveckla densamma, i händelse blifvande anmärkn:r dertill gifva anledning.
I Konungens Nåd Propos. om Statsverkets tillstånd och behof af d. 30 sisth Okt., är, i sammanhang med den allmänna frågan, embets- och tjenstemännens ställning, äfven för vårdarne af landets vetenskapliga inrättningar föreslagen en förbättring i deras villkor, som måste synas alla bildningens vänner önskvärd.
Likväl företer sig vid granskningen af de anslag, som för ett i grunden likartadt ändamål blifvit vid särskildta inrättningar afsedda, en ojemnhet, på hvilken jag anhåller att få fästa upmärksamheten.
Det K.
Bibiiotheket i Stockholm och Upsala UniversitetsBibliothek äro båda högst ansenliga bokskatter.
Båda hafva till ändamål att med behöfliga hjelpmedel förse dem som vilja vinna eller utveckla en vetenskaplig bildning.
Upsala Bibliothek är dock betydligt större: det är Sveriges största bokskatt och dubbelt så stort som Bibliotbeket i Stockholm.
För böckernas behöriga vård, deras ordnande och katalogisering måste följaktligen ett vida större arbete åligga den vid Upsala Bibliothek anställda tjenstemanna-personal.
Utlånings-bestyret måste äfven, i följd af detta Bibliotheks bestämmelse, vara vida trägnare och fordra mera tid.
Likväl finner man i den K. Propos., Bibliothekarien vid Stockholms Bibliothek vara upförd med ett löne-anslag af 5,000 R:dr och vid Bibliotheket i Upsala med 4,000, eller efter en längre tjenstetid, med 4,500 R:dr, samt vice Bibliothekarien vid det förra med 3,500 R:dr, men vid det sednare endast med 2,000 R:dr.
— Missförhållandet emellan Amanuensernas lönevilkor är ännu större.
För Första Amanuensen vid Bibliotheket i Stockholm är föreslagen 326 Dea 4 December e. m. en lön af 2000 IUdr, men Första Amanuensen vid Bibliotheket i Upsala åtnjuter knappt tredjedelen af detta belopp, eller 600 R:dr, hvilket är lika med beloppet af den lön, som är föreslagen för Förslå Vaktmästaren vid Stockholms Bibiiothek.
Andra Amanuensen vid Stockholms
Bi bl iothek är upförd med ett löne-belopp af 1,500 R:dr, medan det den andra Amanuensen vid Upsala Universitet endast upbär 450 R:dr eller alldeles lika med det för Stockholms Bi bl iothek s Andre Vaktmästare föreslagna löne-belopp.
Bibliotheket i Upsala har afven en Tredje Amanuens, men dennes lön stiger endast till 225 R:dr eller hälften af Andre Vaktmästa rens lön vid Bibliotheket i Stockholm.
För min del kan jag icke finna det vara billigt, alt ett så stort missförhållande äger rum emellan lönerna för tjenster, hvilka äro af helt och hållet enahanda natur och medföra för innehafvarne samma slags arbete och ansvar.
Om tjenstemännen vid ett embetsverk äro lika aflönade med Vaktmästarne vid ett annat, alldeles motsvarande, så kan ett sådant förhållande knappast undgå att väcka ett rättvist missnöje.
På grund af hvad jag haft äran anföra, får jag vördsamt föreslå:
Att lönerne för tjenstemännen vid Bibliotheket i Upsala jemkas till större likhet med lönerna vid Bibliotheket i Stockholm, så att, vice Bibliothekarien i Upsala erhåller 3,000 K:dr, samt Amanuenserne, den Förste 1,G00 R:dr, den
Andre 1,200 R:dr och den Tredje 800 R:dr, samt att detta nya anslag måtte desse tjenstemän tillerkännas från början af år 1857.
Om remiss anhålles ödmjukeligen.
Gr. Frölich, David, upläste följande motion:
Den tid torde nu vara kommen, då så väl R.
St:r för deras del, som Konungen skola finna nödvändigheten af sådan ändring i nuv:de
Lag för enskilda banker — i fall den skall kallas lagstiftad af båda Statsmakterna — att Bankrörelse blir en fri borgerlig under sådane vilkor som allmän säkerhet kräfver och ställd under Allmän åklagaremakts kontroll, men icke såsom nu, ett föremål för en oktroj och för en kappränning om vinnande af än ett än annat serskildt, privilegii-artadt, vilkor, då underd. ansökning om sådan oktroj eller fastställelse af Bolags-reglor göres.
Att medgifva en sådan oktroj på tid endast och icke så länge Bolaget ställer sig Lagen till efterrättelse är en annan anomali, vidlådande det nuv:de systemet och i sig sjelf desto mera orimligt som det förutsätter en uplösning och ett beroende som undergräfver hvarje solid Banks tillvaro och med detsamma skakar hela den landsorts affärer, der Banken är förlagd.
En vidlyftigare motivering torde vara onödig sedan Nationen bättre begriper och praktiskt instuderat det väsendtliga af dessa kredit-anstalters egenskaper Jag föreslår derföre vördsamt
Lagens förändring i ofvanmde delar, jemte De n 4 December e. m. 327 borttagande af en hel del reglementära och i det ringaste sagdt onödiga föreskrifter, anhållande att detta Mern. måtte till Lag- o. BankoUtsk:n varda remitteradt.
Remitterades till Banko- och LagUtsk.
Hr Munck, Carl Jakob, upläste en så lydande motion:
Som den enl.
BankoRegktets C Art:s 6 Afdeln:s 4 Mom. afsedde summa till försträckning åt FilialBanker, som bildas utan ändamål att ersätta PrivatBank, visat sig otillräcklig, får jag vördsamt föreslå att It.
St:r måtte ytterligare af Riksbankens medel afsätta 1,000,000 R:dr b:ko till dylik försträckning åt FilialBanker, som hädanefter bildas.
Om remiss af denna motion till BankoUtsk. anhålles.
Lager bjelkes på f. m. framställda förslag, anhåller äfven jag att få väcka en motion om förändrad organisation af Förvaltn:n af SjöArendena.
Jag hemställer, om den bör upläsas eller om den icke genast kan remitteras.
Då jag nu går att föreslå en förändrad organisation af Flottans Öfverstyrelse, får jag äfven anföra de skäl, hvilka, enl. min åsigt, kraftigt upmana till vidtagande af denna åtgärd.
Desse äro: a) Behofvet af Depart:tsChefens närmare beröring med förvaltn:n af Flottans angelägenheter.
Den ansvarige Rådgifvaren är ej äfven den ansvarige utföraren.
Detta sednare bestyr är uteslutande lemnadt åt ett Collegialt verk, hvarigenom
Depart:tsChefen är stängd från allt direkt inflytande i ekonomiskt afseende på de verkställande LokalAuktoriteterna, på hvilkas drift och omtanka ett lyckadt utförande af K. M:s Nåd. planer till Sjöförsvarets utveckling och förbättring hufvudsakligen beror — Coliegiets mellanhand är icke allenast i detta afseende hinderlig.
Den gör det äfven omöjligt för rådgifvaren att äga den fullkomligt detaillerade kännedom om Verkets finanser, som stundligen borde vara honom tillgänglig, såsom ett hufvudvilkor för att med sakkunskap upfylla sitt vigtiga kall. b) Då en »tor del af Coliegiets göromål äro af administratif beskaffenhet, der ändamålet bäst befordras genom den skyndsammaste möjliga ärendernes behandling, kan svårligen åt desammas ledning gifvas någon olämpligare form än den collegiala, hvars lifs-princip man just vill söka uti omständigheten af dess verkningssätt. c)
Vigten af att åt stationerna lemna en vidsträcktare verkningskrets vid ordnandet af och omsorgen om de ekonomiska angelägenheterna.
Beviset häraf bernias bäst af äfven den ringaste erfarenhet i ledningen af arbeten utaf större omfattning. flufvudvilkoret att dervid vinna drift och hushållning är och blir alltid att i möjligaste mån ställa de anslagna medlen till den på stället 328 Den 4 December e. m. ansvarige Chefens fria disposition.
Försöket att binda dennes händer genom en Styrelse på afstånd vållar oftast på ett eller annat sätt skada och förlust.
— Allt hvad en sådan Styrelse kan och bör göra, är att noggrant kontrollera livad som göres samt huru det verkställes och medlen användas.
— Faran af en dylik LokalAuktoriteternas frigörelse är, i närv:de fall, alldeles ingen, då nemi. desse redan äro så organiserade med afseende på räkenskapsoch redogörelse-verket att, om kontrollen väl ordnas, ÖfverStyrelsen deråt kan lemna en oaflåtlig tillsyn. d) Principlösheten af att endast till beredande af sysselsättning åt ett Embetsverk, under dess handläggning bibehålla mål, hvilkas behandling utan olägenhet kan öfverlemnas åt verk, som med likartade ärender hafva sig hufvudsakligen att befatta, derigenom endast åstadkomma ett inveckladt Styrelse-system. e) Den minskning i kostnad, som genom förändringar upkommer, utgör äfven icke ringa skäl till dess genomförande.
Då en ganska betydlig del af förvaltningens af SjöÄrendena nuv:de bestyr kunna från densamma öfverflyttas, erfordras endast en jemförelsevis ganska inskränkt personal till de återstående göromålens behandling.
Om nu äfven desse tjenstemän gifves en efter tidens fordringar och ökade lefnadskostnader bättre afpassad löne-inkomst än den de nu äga, förvissande om möjligheten för denne personal att derpå hafva sin utkomst, så upstår i alla fall en jemförelsevis ganska betydlig besparing.
Ett dubbelt ändamål kan således härmed vinnas.
Slutligen har f) R.
St:rs ofta förnyade framställning om en nödig reorganisation af StyrelseVerken gifvit en ökad anledning att lemna detta för Statens tjenst i alla afseende vigtiga ärende den upmärksambet det så väl förtjenar.
Vid upgörande af förslag till en sådan förändring blir således först nödigt alt tillse hvilka af de ärenden, som nu tillhöra förvaltn:n af SjöÄrendena att behandla, kunna och böra till stationerna och andra verk öfverflyttas.
Jemte redogörelsen derför, torde jag för hvarje särskildt fall få i korthet upgifva så väl motiverna till min åsigt om förflyttningen, som äfven sättet huru dessa ärender derefter skulle behandlas, der sådant icke af sakens natur förklaras.
Vid upställningen har jag ansett den ordning af de förekommande ärendena böra lämpligast följas, som förvaltnms instruktion föranleder.
De mål, som, enl. min åsigt kunna från Eörvaltnm af SjöArendena öfverflyttas, äro: a) g 6 mom. 2 & 3.
Omsorgen för fartygens, byggnaders och inrättningars af alla slag tjenstbarhet och högsta förbättring; samt truppernas underhåll, utredning och beklädnad bör, såvidt derom i Staten är bestämdt eller K.
M. derom serskildt finner för godt att något besluta, direkt öfverlemnas till StationsCheferna.
Förvaltmn kan i närv:de stund ej annat göra än repitera till stationerna hvad grad ofvann:de
Rätt i detta afseende blifvit anbefalldt; hvadan ock StationsCheferna redan uti 2 § af Regktet för Den 4 December e. m - 32!) Styrelsen och ekonomien på stationerna hafva sig anbefallde alldeles enahanda åligganden med dem, som häruti Förvaltn:ns Instruktion finnas stadgade.
Vid utöfningen åter af den vigtiga del utaf Förvaltn:n ålagda »Omsorger», som har afseende på upgörande af projekt till arbetsplan, anser jag en ganska väsendtlig förändring erforderlig, hvarom jag, då den g, som derom handlar, förekommer, skall närmare utveckla min åsigt. b) § 6 mom. 4. »Afgörandet om fråga af Båtsmanshållet, på »sätt 7 § i K.
Regktet för styrelsen och ekonomien vid statio»nerne föreskrifver.»
Detta har uteslutande afseende på Båtsmansupfordringar och kan utan någon olägenhet till stationen öfverflyttas.
Mina skäl härföre äro: att den redan stadgade fördelning af Båtsmanshållet mellan Stationerna skulle, efter hvad jag anser, något mera regleras efter Stationernas behof såväl i fred som i krig, hvarefter upfordringar till vederb:de Station inom hvarje fördelning så kan bestämmas, att alla s. k. handräckningar, hvilka hittills vållat oreda, komma att vid endast högst ovanliga fall inkallas: samt, af disciplinära skäl, föreskrifvas att mindre än hälften af ett kompani ej får upfordras.
— Åtgärden är då så enkel och ingen tvist underkastad, att den med visshet kan af StationsBefälhafvaren, utan ÖfverStyrelsens mellankomst, förrättas.
Skulle vid något särdeles tillfälle upfordringen behöfva att utsträckas utöfver hvad den anvisade tillgången medgifver, så kan ett dylikt, högst sällan förekommande mål underställas K. M:s Nåd. pröfning och afgörande, dervid all erforderlig ledning genom de från Stationerna ingående upfordrings-rullor är att tillgå. c) Åliggandet att äga kännedom om inskrifningen på Sjömanshusen är redan öfverflyttadt på Depart:tsChefen, till hvars KommandoExpedition upgifter i detta afseende skola insändas. d) Utrustningar till Sjö-expeditioner på längre eller kortare tid i allt hvad som rörer det ekonomiska.
Allt hvad som i vanliga fall dervid kan och bör utgöras, blir för StationsChefen tillräckligt i den Nåd. befallningen om hvilket fartyg som skall rustas, dess besättnings-styrka och den tid hvarefter förrådena skola beräknas.
— Allt öfrigt är sedermera genom Reghten bestämdt.
Skulle några särskildta ekonomiska förhållanden "böra iakttagas, så måste de, under hvad fall som helst, grunda sig på K.
M:s särskildta derom gifna befallning, som då med minsta omväg kan direkte meddelas vederb:de StationsChef, som i sista hand alltid skall densamma verkställa och som för sina åtgärder dervid befinner sig under all erforderlig kontroll. e) Frågan rörande Sjömätningar, Lots-, Båk- och Fyr-inrättningar samt Sjökarte-verket böra, så vidt de genom den stadgade Staten eller K. M:s särskilda Nåd.
Föreskrifter bestämmas, handläggas af vederb:de Lhef, under dervid stadgad kontroll.
Med afseende på sättet för upgörande af förslag till förutnämnde Stat, skall jag derom, i sammanhang med detta ämne i öfrigt, längre fram yttra min åsigt. 330 Den 4 December e. m. f) Skeppsmätningar och besigtningar, hvilka uteslutande tillkomma Chefen för skeppsbyggeriet, såsom inom verket bäst och vanligen ensam qvalificerad. g) Anmälan bos K.
M. af förslag rörande nya fartygs certer bör likaledes, af förutnämnde skäl, ske genom samma auktoritet direkte till Chefen för Sjöförsv:sDepart:t, som, om någon granskning finnes behöflig, dels äger tillfälle att låta den verkställa genom de redan på stationerna organiserade RegktsKomitéer, dels genom hvilken sakkunnig person han för godt finner.
Enl. min öfvertygelse blifva dock dylika granskningar icke allenast öfverflödiga, utan äfven skadliga, om ledningen af Flottans skeppsbyggerier så organiseras, att den ansvarige Chefen äger dertill erforderliga egenskaper. h) Utsyning och fällning af ekar är äfven ett ämne, som af sislntde auktoritet bör uteslutande behandlas, synnerligast som den vigtigaste delen af åtgärder i detta afseende, eller utfärdandet af instrukt:n för så väl fällning som aptering, måste åt Chefen för skeppsbyggeriet öfverlåtas, såsom dertill bäst qvalificerad.
Dessutom då de få ekar, som ännu tillhöra Kronan, om några år hunnit fällas, uphör naturligtvis all åtgärd från embetsmyndighets sida i detta afseende.
Hvad åter »vården om skogarne» beträffar, så torde väl få tagas för alldeles afgjordt, att då den nu gällande SkogsOrdn:n af 1805, genom sednare författn:r, är betydligen förändrad, kommer att med en ny ersättas, något så högst oegentligt stadgande, som det att Förvaltn:n af Sjöärenderna skall med skogarnes vård hafva någon befattning, väl icke kommer att inflyta.
Det bestyr detta Collrm nu dermed äger är, med undantag af förutnämnde utsyning af ekar, alldeles nominell. »') Utbetalning af de för sjöförsvaret anslagne medel.
Detta har hittills skett på det sätt, att Förvaltnm för vecka utreqvirerat från Statslvont. en lika fördelad andel af 5:te HufvudTitelns anslag, som blifvit deponerade i Riksbanken, hvarur Förvaltn:n assignerat ett erforderligt belopp, för att dels i mån af behof remitteras till stationerne, dels direkte bestrida hvarjehanda utgifter för Flottans räkning.
Derigenom har en serskild kassa under Förvaltn:n, med dervid anställd tjensteman, blifvit af nöden; likasom, å andra sidan, Colkts tillvaro, för att hafva tillsyn öfver kassatransaktionerne, blifvit af större behof.
På stationerne åter har reglerandet af utgifterne blifvit försvåradt, då tillgången icke till tid och belopp varit bestämd.
Alla dessa olägenheter kunna undanrödjas, med bibehållande af fullständig kontroll, om sådan princip stadgades, att alla utbetalningar ske på stationerna.
Dervid skulle så tillgå: