Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. inkomma med upplysning, huruvida inom eller utom bergslagerna några skogstillgångar kunde vara att använda för tackjernstillverkningen.
I anledn. deraf har commissionen, som fÖrlidet år började sin undersökning i norra delen af Riket, äfven ansett sig tillhöra att tillse, huruvida några bergslager funnos, som icke borde såsom sådana anses, samt derom afgifva utlåt, lill K. M., på det ingen onödig inskränkning uti en fri kolhandel skulle äga rum.
Uti detta förhållande torde orsaken igenfinnas, hvarföre Oecon.Utsk. icke gjort någon framställning, rö'r:de kolhandeln; och hoppas jag, att Gr.
Frölich efter denna upplysning finner sig tillfredsställd och således icke har alt elima mot antagande af 3:dje punkten med den förändring uti sista mom. deraf, som jag föreslagit. ‘17 H. 7 5o Den 4 December f. m. Gr. Frölich:
Jag måste bekänna, att jag icke med min uppmärksamhet följt det af Frih. af Nordin omnämnda K. bref, som skall föranledt till commissionens förhandlingar; men då den meddelade upplysningen är lemnad af Frih. af Nordin, icke allenast såsom representant, utan äfven i egenskap af Bergscollegii president, anser jag hans förklarande innefatta all den garanti, som jag kan vinna för den händelse, jag anmärkt.
Jag kan för öfrigt icke neka, att jag finner den förändring, Hr Frih. föreslagit, vara fullkomligen riktig, och får jag derföre med Hr Frih. förena mig uti anhållan om Hr Gr. o. Landlm:s propos. till bifall derå. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla 3:dje punkten inom. a med det uti betänk.
N:o i35 gjorda tillägg, dock med den förändring, att sista mom. eller orden: "att, i händelse de föreslagna grunderna ”för smidesrätten af K. M. i nåder gillas, ett förslag till ”nödiga förändringar i beskattningen måtte uppgöras och R.
St. i nåder föreläggas,” skulle utgå, och i deras stalie, på sätt Frih. af Nordin föreslagit, till K.
M. en så lydande und. anmälan göras: ”R.
St., sorn anse, att någon fullständig reglering af ”smidesrätten icke med framgång kan verkställas, så vida ej ”i sammanhang dermed en jemnare fördelning af smides”skatten tillika beredes samt att de vid vissa verk, för en ”del af smidet, utan tillräcklig controll nu utgående högst ”betungande recognitionsafgifterna afskaffas, vilja i und. fä”sta K.
M:s höga uppmärksamhet derå, att likasom å ena ”sidan någon minskning i Kronans nuvar. intrader på det ”hela af jernhandteringen icke genom den fria smidesrättens ”införande får uppstå, det å den andra icke är R.
St:s af”sigt att ålägga tillverkarne någon ny eller ökad beskattning i annor väg eller proportion, än som bör vara oskilj— ”aktig från ett ökadt smidesbclopp till erhållande af frihet ”inom verkstaden, och hvaraf det frivilliga åtagandet är ”hvarje stängjernstillverkare öppet lemnadt.
St. anse äf”ven, att hvad af K.
M. på dessa grunder rörande beskattningen i nåder föreskrifves, måtte, utan hinder för dess tillämpning under tiden, nästk. R.
St. till pröfning föreläggas.” Bifölls. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas kl. 6 på e. m. 3:dje punkten mom. b), 5:te och 6:te punkterna samt y:de punkten mom. a) biföllos. 7:de punkten morn. b).
Jag har intet att anmärka mot det af Oecon.Utsk. i denna punkt framställda förslag; men jag anser min pligt fordra att meddela den upplysning, att K.
M. redan för längre tid sedan anbefallt särskilda committé - Den 4 December f. ra.
5i rade att inkomma med ett förslag till en ny författning i detta vigtiga och invecklade ämne.
Jag nämner detta utau afsigt att inverka på beslutet. 7:de punkten mom. b bifölls med det uti betänk.
N:o 135 föreslagna tillägg. 8:de, g:d e, io:de, urte och 12: te punkterna Liföllos.
Föredrogs ånyo Oecon.Utskts d. 24 sisth Nov. på bordet lagda memor.
N:o 136 med förnyadt förslag till sammanjemnkning af RiksStrns skiljaktiga beslut, i frågan om enskilda theatrars inrättande, om censur å theaterstveken, 7 «/ " samt om upphörande af de afgifter lill K.
Theaterns och Hofcapellets pensionscassor, som för representationer i landsorterna erläggas. R. o. Ad. beslöt, alt detta mentor, skulle punktvis föredragas.
xtsta punkten bifölls.
Sedan saken numera fått denna vändning, vill jag endast enskildt hafva min reservation mot beslutet till prot. antecknad.
Hr Stuart, Garl Gust,, reserverade sig äfven emot beslutet. 2!dra och 3:dje punkterna.
Dessa punkter ansågos ej erfordra någon åtgärd. 4: d e punkten.
Uppå begäran af Hr Hjärne, Harald, upplästes de Utsk:s memor. åtföljande reservationer.
Innan jag går att yttra mig öfver denna fråga, anhåller jag om upplysning, huru de Öfriga Stånden afgjort densamma.
Ridd.Secret.: BorgareSt:s beslut i ämnet är af denna lydelse: ”Ståndet lät bero vid Utsk:s om”dömen uti 1 och 2 punkterna, ansåg den uti 3 punkten ”omförmälda fråga om censur å theaterstycken, i följd af ”besluten vid 1 och 2 punkterna, förfalla, och förklarade, ”i anledn. af 4 punkten, alt Ståndet anser det vara genom ”trenne Stånds beslut afgjordt, att de nu gällande afgifter ”till K.
Theaterns och Hofcapellets pensionscassor för representationer i landsorterna må upphöra att till dessa castor utgå.” BondeSt. har fattat följande beslut: ”Hvad TJtsk. yttrat ”i 1 och 3 punkterna bifölls.
I öfriga delar hade Ståndet ”redan gillat betänk.
N:o 131; hvarföre utlåt.
N:oi36idessa ”delar lades till handkna.” Från PresteSt. har något prot.- utdr-, rör:d« denna fråga, innu ej ankommit.
I 52 Den 4 December f. m.
Sedan jag hört, att BorgareSt. fattat ett beslut, som är stridande mot Utskrs jemnkiiingsförslag, kan möjligen det beslut, R. o. Ad. går att fatta, inverka på sjelfva saken.
Horns reservation upplyser, efter min tanka, tillräckligt, huru oriktigt Utsk. uppfattat beslutet öfver förra jemukningsförslaget.
Utsk. bar alldeles icke besvarat de 3 Ståndens anmärkn:r vid återremissen, utan kringgått sjelfva saken oell fästat sig vid den omständigheten, att BondeSt. biföll förra jemnkningsförslaget.
Ett bifall till ett jemnkiiingsförslag kan icke innefatta ett frångående af ett förut fatladt beslut, så vida icke detta frångående med detsamma är bestämdt uttryckt.
Det ena rörer saken, som är afgjord förut, och det andra rörer formen, och dessa saker 8ro helt och hållet olika.
Resultaten i de olika fallen, att
Utsk. hade gjort afseende på det förra eller sednare beslutet, hade naturligtvis blifvit helt motsatta; ty om Utsk. gjort afseende på BondeStrs första beslut, när det var tvunget att ånyo upptaga alla 4 Ståndens olika beslut i saken, hade resultatet blifvit, att jemnkningsförslaget kommit att innehålla voter:spropos:r.
Så har likväl Utsk. icke sett saken; och då jag varit af olika tanke i den del, som reservationen afser, så, ehuru jag tror, att R. o. Ad. möjligtvis collectivt icke torde se saken ur samma synpunkt som jag, har jag begärt ordet, icke lör att inverka på R. o. Ad. till fattande af ett annat beslut, utan för att få min mening i prof. nedlagd, som är den, att jemnkningsförslaget af Oecon.- Utsk. är oriktigt uppstäldt, och att Utsk. förbigått sjelfva saken och fästat sig vid en formomständighet, som icke bort inverka på förslagets uppställning, 4:de punkten blef af R. o. Ad. bifallen.
Ånyo föredrogs Exped.Utsk:s d. 24 sisth Nov. på bordet lagda raemor.
N;o 18 i anledn. af återremiss från Ii. R. o. Ad, af Exped,Utsk:s förslag till underd. skrifvelse N:o ig5.
Det är med ledsnad jag funnit, att de 3 öfriga RiksSt:n redan godkänt en så bristfällig expedition som den af Exped.Utsk. föreslagna, men af R. o. Ad, återremitterade underd. skrifvelsen med förslag till förändringar uti r8i3 års förorda, om fylleri och dryckenskap.
Jag förutser, att denna skrifvelse icke kan föranleda till det dermed åsyftade resultat, emedan hvarken K. M. eller dess Högste
Domstol lärer kunna till förnyad pröfning upptaga ett vid sista riksdag af R.
St. i underd. afgifvet lagförslag, som K. M, då förklarat hafva förfallit.
För hvar och en, som egnar någon uppmärksamhet åt expeditions-och behandlingssättet af dylika frågor, mäste det vara en klar sak, att, då R, St, aflåta skrifvelser till K. M, med förslag till ändringar i gällande författningar, Ständerna böra fullständigt uppgifva hvilka och hurudana ändringar de åstun - Den 4 December f. m. 53 da, och icke, på sätt den ifrågavar., af 3:ne RiksSt. godkända underd. skrifvelsen innehåller, endast inskränka sig till åberopande af förut framställda förslag, som K.M. förklarat hafva förfallit.
Emedlertid är det ett olyckligt öde, som hvilar öfver de af R.
St. beslutade och af behof och rättvisa högt påkallade förändringar uti ofvanberörde förordn.
Vid förra riksdagen blefvo dessa ändringar så sent expedierade till K. M , att K.
M. icke medhann pröfningen deraf.
Vid innevar. riksdag åter expedieras en så ofullständig skrifvelse rörtde detta ämne, att K.
M. icke kan pröfva detsamma.
Sedan de tre öfriga Stånden godkänt förslaget N:o ig5 fann R. o. Ad. för godt alt vid Exped.Utskrs memor.
]\:o 18 låta bero.
Till pröfning företogs Ridd.Utskts d. sisth Nov. på bordet lagda memor. i anledn. af Gr.
Gyldenstolpes motion om ansvar för den, som borttager föredragningslistan i Riddarhussalen.
Om jag rätt påminner mig, var anledningen till denna motion den, att en ledamot här hade tagit bort föredragningslistan för en liten stund, och att en annan ledamot ville roa sig på hans bekostnad.
Då, så vidt jag vet, en sådan casus förut ej inträffat och hädanefter troligen icke kommer att inträffa, synnerligast som den ledamot, hvilken borttog listan, ej mera kommer att vara närvar. på Riddarhuset, skulle jag tro, att all anledn. till motionen försvunnit och att vi icke böra visa en onödig småaktighet i detta fall.
Jag tillstyrker derföre afslag å memor.
Gyldenstolpe, Anton Gabr.:
Jag skulle förmoda, att mina motiver att väcka den ifrågavar. motionen icke behöfva af någon ledamot inom Ståndet föredragas.
Har jag haft rätt i sak, torde motionen böra bifallas; har jag icke haft rätt, bär den afslås.
Om motionens väckande kunnat innefatta något roligt för den siste värde talaren, skall det fägna mig.
Jag väckte den icke i afsigt att roa R. o Ad., utan för att bereda ordning.
Det är väl sannt, att den ledamot, som föranledde motionen, icke mera tillhör Ståndet; men hvad som då passerade, kan passera hädanefter, och jag finner ingalunda småaktigt att stadga ordningslagar äfven för fel, som sällan inträffa.
För öfrigt skall det vara mig likgiltigt, örn motionen bifalles eller icke.
Jag skall icke utsätta mig för plikten; och om någon annan derföre, att ingen plikt finnes utsatt, anser sig kunna begå samma förseelse, som föranledde motionen, skall det icke vara mig emot.
Utan att vilja eller kunna bedöma de motiver, sora föranledde motionären till väckan - 54 Den 4 December f. m. det af den motion, hvaraf följden blifvit Ridd.Utsk:s förevar. förslag, får jag blott tillkännagifva, att jag icke kan inse behofvet af ett sådant stadgande, som det Utsk. föreslagit, utan att jag anser detsamma, om icke småaktigt, åtminstone ingalunda vara af den vigt eller nytta, att det bör af R. o. Ad. godkännas och antagas.
Jag begärde ordet för att yttra, att jag ej tilltrott mig bedöma Gr.
Gyldenslolpes motiver för sina handlingar och motioner.
Jag tror mig i mitt förra yttrande hafva sagt, att jag trodde det vara meningen att roa sig på en enskild ledamots bekostnad, då motionen väcktes; men jag hade icke förmodat, att mitt individuella omdöme i detta fall af Gr.
Gyldenstolpe skulle kunnat så förstås, som om jag velat tyda hans enskilda motiver.
När motionen remitterades, skulle jag dervid gjort anmärkntr i samma anda som nu, om jag icke ansett det af så liten vigt, om vårt Ridd.Utsk. erhöll en eller annan motion mer eller mindre, emedan det har så litet att göra; men då fråga är om att bifalla motionen, anser jag det småaktigt, om vi skulle ingå uti så minutiösa lagbestämmelser, som att stadga plikt för borttagande af föredragningslistan.
Ridd.TJtskrs memor. blef af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs ånyo och remitterades till Bevilln.Utsk. Gr. v. Fersens, Hans, d. 26 sisth Nov. e. m. på bordet lagda motion, att Bevilln.Utsk. måtte anmodas inkomma till R.
St. med förslag till bestämmande af lämplig tid, då de blifvande förordningarna, angrde allm. bevilln., brännvinsbränningen, stämplade pappersafgiften samt post- och tulltaxorna, skola börja att tillämpas.
Ånyo föredrogs och remitterades till Banco- och LagUtsk:n Gr. Frölichs, Dav., d. 26 sisth Nov. e. m. på bordet lagda motion med förslag till lag för inrikes och utrikes vexelrörelse.
Hr Oxehufvud, Göran Adolph:
Jag anhåller vördsammast att med några anmärkna- få beledsaga remissen af detta lagförslag: § 3 stadgar, ”att vexel kan vara utgifven för en annans räkning efter fullmagt.”
Jag skulle önska, att man något utförligare uttryckte rätta meningen med denna §, helst man i vexeltransactioner bör söka att, så mycket möjligt är, förhindra, att 4-de, 5:te och 6:te man i en och samma transaction inblandas, och att med anledning häraf denna § borde stadga, att den, som förestår annan mans rörelse eller affärer, kan för denna sin principals räkning och i dess namn enligt fullmagt vexel utgifva.
Det ligger i en vexels natur att blifva mynt, så snart den Sr utgifven, hvarför jag skulle Dtn 4 Deccmlier f. m. 55 tro, att man med största varsamhet bör tillvägagå vid stiftandet af en ny vexelstadga.
I 5 § står; ”Är förfallotid utsatt midt i månad, vare då den i5:de dagen förfallodagen.”
Detta borde torhända utgå ur inrikes vexelsladgan och i stället föreskrifvas, att förfallotiden alltid bör vara utsatt i dagar.
Jag har på de olika ställen i Europa, der jag haft vexellransactioner, sällan sett någon vexel, å hvilken förfallotiden varit utsatt i månader, men deremot oftast i dagar.
Genom detta allmänligen antagna bruk undvikes tvist, och det förenämnda stadgandet kunde utgå. § 6 innehåller: ”Vexel förlorar ej sin giltighet för gjord utstrykning, men väl för radering.”
Jag får fästa uppmärksamhet uppå, att det bör uttryckas, hvad man menar med utstrykning.
Den kan ske af endossören på den sidoti af vexeln, som begagnas till endossering, och i sådant fall bör vexeln förblifva giltig; men utstrykningar på sjelfva vexeln skulle blifva lika farliga som radering, och kunna föranleda till frauderi. § 7 skulle förändras i sammanhang med hvad jag anmärkt vid 3 §. 5 8 skulle jag tro äfven böra förändras och erhålla följande redaction: ”Vexelgifvare vare skyldig bevisa, derest ”vexel icke accepteras, att han ägt fordran hos godkänna”ren, eller att han af godkännaren ägt löfte att vexel på ”honom draga.” § i3 anser jag böra helt och hållet utgå, emedan jag, såsom jag redan nämnt, icke tror, att man bör för långt utsträcka rättigheten för fullmägtige att utgifva vexlar. § 27 bör lyda: ”Vexel mäste godkännas utan vilkor och till sitt hela belopp,” emedan tillåtelsen att godkänna en vexel till en viss del af dess belopp ovilkorligen skulle åstadkomma vingleri.
Att kunna till en delacceptera en vexel har jag aldrig hört omtalas, och jag tror, alt en vexel hör, till förekommande af processer och vinglerier, antingen helt och hållet godkännas, eller återgå med protest.
Jag anhåller, att dessa mina anmärkntr må få medfölja remissen lill det afseende, de kunna förtjena.
Jag vill nu yttra mig egentligen endast för att föranleda dertill, att Utsk. måtte, så fort sig göra låter, behandla denna Gr.
Frölichs motion jemte den af mig i Febr. månad väckta, ännu icke behandlade motion i samma ämne; ty just derföre, att denna fråga icke varit af TJtsk. företagen och behandlad, samt hela liandelsdiscontens lånerörelse ännu är ofullständigt afgjord, önskar jag, att Utsk. icke malte afvakta några andra anmärkntr, eller tillåta sig nytt uppskof för att afvakta ytterligare utlåt, i ämnet, utan hellre blottställa sig för, att anmärkntna, när Utsk;s betänk, inkommer, måtte komma såsom anmärku:r vid Den 4 December f. m. detta betänk.
Hvad jag nu har äran yttra är således egentligen stäldt till närvar, ledamöter af BancoTJtsk.; och anhåller jag, att detta yttrande icke må åtfölja remissen, på det icke något uppehåll derigenom må förorsakas, likasom jag anhåller, alt 2tne anmärkntr, som jag vill göra vid Hr Oxehufvuds yttrande, icke må åtfölja densamma.
Den ena anmärka. är den, att jag icke finner någon nytta af hans anmärkt!. vid Gr.
Frölichs förslag, all man endast skall ställa vexlar på dagar.
Jag har sett vexlar ställda på månader, och kan icke deruti finna någon olägenhet, då man har en vexelstadga, som bestämmer hvad sorn förstås med dessa uttryck.
Uti Ur Oxehufvuds andra anmärka., att man icke bör styckevis acceptera en vexel, instämmer jag deremot fullkomligt.
Men detta nämner jag blott upplysningsvis under förnyad anhållan, att mitt yttrande icke må åtfölja remissen. R. o. Ad. beslöt, att Hr Oxehufvuds anförande skulle till Banco- och LagUtsktn åtfölja den nyss beslutade remissen af Gr.
Frölichs motion.
Vid förnyad föredragning af Constit.Utskts d. 26 sisth Nov. e. m. på bordet lagda memor.
Nto52, angtde BorgareSt:s återremiss på memor.
Nto 37 med förslag till ändring af 22 § Reg.F., blef den i memor.
Nto 52 föreslagna votertspropos. af R. o. Ad. godkänd.
Föredrogs ånyo Constit.Utskts d. 26 sisth Nov. e. m. på bordet lagda memor.
N:o 53 till BorgareSt., angtde 2tne dess särskilda anmärkntr vid förslaget i memor.
Nto 37 till ändring af 22 § Reg.F. Gr. Horn, Claes Fredr.:
Vid Constit.Utskts ifrågavar. memor. måste jag göra samma anmärka, som vid det föregående, nemi. att Utsk. förfarit tvärtemot grundlagen.
Utsk. har nemi., under åberopande af just de lag-§§, som ålägga Utsk. att upptaga anmärkntr från Stånden, framträdt med det förklarande, att Utsk. icke ville iakttaga en sådan skyldighet.
Jag kan icke förmoda, att R. o.
Ad., som genom återremiss af ett föregående memor. redan ogillat ett sådant Constit.Utskts förfarande, icke skulle vilja vid detta memor. handla i consequens med denna princip, och yrkar jag derföre, att Hr Gr. o. Landtm, mätte på samma grund, som redan af R. o. Ad. blifvit iakttagen, framställa propos. å återremiss till Constit.Utsk. af förevar, memor. med dea anmärka., jag nu har äran framställa och som förmodligen blifver af R. o. Ad. bifallen, att nemi.
Constit.Utsk., med stöd af 56 § Reg.F., måtte till ett helt sammanjemnka de anmärkntr, hvilka såsom hvarje Stånds gemensamma tanke blifvit till Utsk. återremitterade.
Den 4 December f. m.
Det nu föredragna iriemor. är stäldt till BorgareSt., såsom svarpå dess återremiss, och kan icke blifva något öfverläggningsämne för R. o. Ad., emedan det icke innehåller något förslag till grundlagsändring; ty det, som varit väckt, är redan långt för detta af Utsk. underkändt och kan icke åter förekomma till följd af någon sådan inom Stånden såsom gemensam tanke yttrad mening, emedan den skulle innehålla ett nytt förslag, som icke får inom Ståndens plena väckas.
Jag skulle derföre förmoda, att detta memor. icke erfordrar annan åtgärd, än att läggas till handhna.
Jag vill icke motsätta mig den åtgärd att lägga memor. till handhna, blott jag vid samma tillfälle får den grundsats, åtminstone enskildt för min del, till prof. antecknad, att jag protesterar mot en sådan falsk tanke om grundlagens bud, som af Constit.Utsk. i detta memor. är nedlagd.
Ehuru jag vid afgörandet af den fråga, som af Gr.
Horn blifvit åberopad, nemi.
Constit.- TJtskrs förslag rör:de representationsfrågan, var af samma tanke med Hr Gr., tror jag dock, alt jag, utan inconsequens, i närvar, fråga kan dela åsigt med Frih. Cederström.
Jag bekänner, att min öfvertygelse är, att Constit.Utsk. i förevar, fall har förfarit enligt grundlagens ordalydelse. 22 § Reg.F., hvaruti ändring har varit föreslagen, handlar endast och allenast om huru stort antal ledamöter i Högsta Domstolen skall vara närvar., när mål der afgöras.
Något annat, ang:de Högsta
Domstolen, innefattar icke denna §.
Nu innehöllo de anmärkntr, som från BorgareSt. remitterades till Constit.Utsk., först att Utsk. icke gjort afseende på den väckta motionen om målens behandling i Högsta Domstolen på 2 divisioner.
Denna anmärkn. kan icke stå i kategori med det, som afhandlas i 22 § Reg.F. Den andra anmärkn. var den, att Utsk. icke gjort afseende på motionen, som handlade om upphäfvande af börds- och ståndsskillnaden.
Denna fråga är, efter mitt omdöme, af enahanda beskaffenhet som den förra; och då således båda dessa anmärkntr icke kunna häntydas till hvad som omtalas i 22 § Reg.F., och Constit.Utsk:s förra förslag icke innehöll något annat, än hvad som rörer denna §, så tror jag, att Constit.Utsk. vid detta tillfälle haft fullt fog att säga, att Utsk. icke kun* nät göra afseende på dessa 2:ne anmärkntr, hvarföre jag äfven anser memor. icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handhna.
Gonstit.Utskts memor.
N:o 53 lades till handhna.
Företogs till pröfning Constit.Utskts d. 26 sisth Nov. e. m. på bordet lagda memor.
N:o 54, ang:de äterremisserna 17 H. 8 5$ Den 4 December £ m. pä förslaget till ett stadgande i 41 § Riksd.Ordn. om Statsrådets ledamöters tillträde i Ståndens plena.
I consequens med hvad jag, jemte flera andra talare, i sista plenum utvecklade, måste jag äfven bestrida den grundsats, som Constit.Utsk. i detta memor. uppställt.
Utsk. åtnöjde sig uti det memor., som i förra plenum återremitterades, med det postulat, att Constit.Utsk. icke vore skyldigt att upptaga sådana inom Stånden gjorda anmärkn:r, som Utsk. ansåg innefatta nya förslag.
Uti detta memor. har Utsk. gått längre och velat frånkänna Stånden rättigheten, icke blott att göra anmärknrr inom området af den utaf Utsk. inledda .fråga ang:de förändring, utan t. o. m. att förkasta ett af Utsk. gjordt förslag.
Sådant skulle innefatta en ännu större magt; och om man fullföljde denna grundsats, skulle man komma ända derhän, att Constit.Utsk. kunde föreslå Stånden att upphäfva hela grundlagen, att införa envälde, att åt Konungen skänka folkets beskattningsrätt m. m. d., och en sådan tanke, ehuru blott uttalad af ett decemvirat inom Constit.
Utsk., men förkastad af alla fyra RiksSt:n, skulle blifva livilande såsom ett R.
St:s beredda utlåt, till en kommande riksdag, som då genom öfverrumpling eller på annat sätt torde kunna förmås att antaga ett dylikt förslag.
Jag hemställer, om detta ens är rimligt, och om från det tydliga stadgandet i 56 § Reg.F., att de anmärkntr, som mot Constit.
Utskrs memor., ang:de grundlagsförändringar, i Stånden framställas och förklaras för Ståndens gemensamma tankar, skola hänvisas till Constit.Utsk., som det åligger att dessa tankar till ett helt sammanjemnka och, derest oförenliga skiljaktigheter finnas, sådana till ”R.
St:s behandlande anmäla, ” den slutsats skulle kunna dragas, att
Stånden icke äfven ägde att för sin gemensamma tanka förklara, det ett frainstäldt grundlagsändringsförslag är odugligt och således icke bör hvila till en kommande riksdag.
Det vore en högst besynnerlig lära i lagstiftningen , om Constit.Utsk. skulle öga magt att förklara ett förslag hvilande, när Ståndens anmärkn:r icke kunde på annat sätt sammanjemnkas, än att förslaget förfölle.
Men äfven om votering i förstärkt Constit.Utsk. skulle äga rum i de fall, då ett eller två Stånd antagit Constit.Utsk:s förslag, men ett tredje förkastat detsamma, borde voter:spropos:na i förevar, fall uppställas på det sätt, att den, som anser Constit.Utskrs förslag böra hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röstar ja, men den, som gillar Borgare- och BondeSttns anmärkn:r, nemi. att förslaget bör förkastas, röstar nej.
I sednare händelsen blefve således, i fall man skulle strängt hålla sig vid formen, den tanka hvilande, att förslaget skulle förkastas.
Men då det vore ett fullkomligt chartek, att ett förslag, sora skall förkastas, hvilar till kommande riksdag, följer Den 4 December f. m. 50 deraf, att
Stånden måtte äga rättighet att omedelbart förkasta ett grundlagsändringsförslag vid samma riksdag, det fraroställes; hvadan äfven ordet besluta, sorn förekommer uti 56 och 81 §§ Reg.F. samt 29 § Riksd.Ordn., endast innefattar upptagande till bifall vid första riksdagen af en väckt fråga om förändring i grundlagen, hvilket väl ej lan vara detsamma som att besluta grundlagens oförändrade bibehållande.
På dessa skäl anhåller jag om återremiss af mcinor., på det Constit.Utsk. måtte ärendet lagenligt behandla.
Den siste välde talaren har verkligen gjort sig mycken möda för att fullkomligen vederlägga sig sjelf.