Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta gör att, då Bergmästaren Bredberg hade härom underrättat egaren och utverkat sig tillstånd att från sina koppargrufvor utföra kopparmalm till Hamburg, då fann egaren der anledning att betala Svensk kopparmalm så högt, att man fick för den i Hamburg nästan hela kopparens värde, hvarigenom man besparade sig den dyra processen af smältningen.
Den kunde då högt betalas på den grund, att jemte kopparen erhöll köparen äfven dessa andra minerialier, sorn för oss icke hafva värde, men för honom, emedan, som sagdt, den var nästan nödvändig för blandning med den rika Chilimaimen, för hvilken en stor mängd tnges i retur såsom barlast från Chili af Hrr Godefroy &
Son och några andra Hamburgerhus.
Så länge det gamla förbudet existerade mot export af kopparmalm, nekade icke K.
M. licenser för utförandet; det skedde på BergsCollegii tillstyrkande och tullen bestämdes då nästan endast nominelt till 6 sk. per skepp, viktualievigt.
Med en sådan tull kunde kopparmalmen exporteras och den exporterades och såldes med fördel.
St:r beträdt, som det anses, en friare bana och tagit bort förbud och 1 stället satt tull, men bestämt den till 50 öre på centnern eller 2 rdr per skepp, viktualievigt, i stället för att man förut betalt fi sk., så var det icke värdt vidare att söka licenser, emedan K.
M. anses nu mera icke bevilja sådana.
Det har gjort att denna exportartikel helt och hållet uphört att inbringa någonting och att nu vid flera sådana grufvor ligga 2 å 3 års tillverkningar alldeles onyttiga, ifall icke denna restriktion, som likväl var afsedd att vara en frihet, borttages.
Afven med nuv:de föreslagna nedsättning af 25 öre per centner blir det en alltför dryg tull, att det skulle löna sig utföra malmen, helst när fraktkostnaderna äro ofantligt dyra, då man skall utföra en sådan massa alldeles onyttigt gråberg, som deri finnes.
Om man nu ock vill skydda de näringar, som finnas, så synes åtminstone icke vara skäl att gå så långt i sin protektionsifver, att man skänker opåkallade och efter ail anledning onyttiga verkliga exportförbud, fast linder form af tullsats, åt näringsidkare, som icke begära sådant, och derigenom hindrar en nyttig tillverkning och tvingar folk att gå sysslolösa.
Jag känner t. ex. en grufva, i hvilken jag fordom haft del, nemi.
Gotterviks grufva, som drefs redan under biskop Brasks tid, men den är numera så litet gifvande, att det icke lönar sig att på stället smälta den koppar der finues.
Malmen är ock till största delen fattig.
Inom landet kau den icke afsättas, utan har under sista åren grufvan bearbetats endast under den förutsättningen att man skulle få exportera malmen till Hamburg, hvilket, med 6 sk. tull, lemnade någon vinst.
Med 1 rdrs tull blir det troligen alldeles omöjligt.
Malmen håller sällan mera än 3 proc.; en centner således 3 Dessas värde efter smältningen å 50 öre är 1 ben 6 Juni f. ra. rdr 5 0 öre.
Exporttull härå skulle nu blifva 25 öre eller 162/s proc. af viirdet af all den koppar, som finnes i malmen.
Grufarbetarne måste då troligen afskedas.
På grund håraf anhåller jag om bifall till mili motion att kopparmalmen må fritagas från export-tull.
Om bär endast vore fråga om det slags kopparmalm, för hvars skull den siste talaren förordat den föreslagna tulluedsättningen, kunde något skäl vara att fästa afs:de på hans framställning, ehuru det förekommer mig högst be synnerligt, att man finner uträkning vid att offra exportkostnader på en malm, som är så fattig, att man icke anser den värd att bearbetas på stället, der man naturligtvis äfven måste ega dels arbetare, efter talaren omförmält huruledes en mängd menniskor skulle blifva sysslolösa, och dels äfven skogar till malmens förädling.
Men här gäller det icke sådan malm allena, ulan äfven den bästa kopparmalm i riket, och talaren liar således, för att befrämja export af en här i landet förmodligen af föga eller intet värde ansedd rudimaterie, äfven förordat exporten af en af de vigtigaste rudimaterie!-, som är afgjordt behöflig och eftersträfvansvärd för en af landets vigtigaste niiriugar, nemligen kopparförädlingen.
Att på detta sätt skära allt öfver en kam, som ordspråket säger, torde vara mindre väl betänkt.
Jag skulle tro att klokheten bjuder, att just för de rikhaltiga kopparmalmernas skull bibehålla den nuv:de export-tullen, och jag vågar betvifla, hvad talaren tycks tro, alt K.
M. skulle vägra en licens i afseende på export af så beskaffad malm, hvars utförande mot en obetydlig tull talaren ansett böra medgifvas.
Tvärtom är det min fasta öfvertygelse, att Regeringen å ena sidan, viljande skydda rudimaterien för de^ kopparverk, hvilka hafva sådan som det lönar sig att tillgodogöra, å andra sidan äfven är mån om att bibringa landets barn någon inkomst af de kopparmalmer, som äro så litet gifvande att man icke finner det löna mödan att förädla desamma; och detta tror jag så mycket mera, som just derigenom erfarenheten skulle komma att visa huruvida det kan löna sig att exportera utrikes malmer, som kanske'icke ge mer än 3 proc., under det att man här på några famnars afstånd från malmfältet kari anlägga en kopparhytta och tillgodogöra malmen med de skogar, som existera straxt i grannskapet.
Men kanske hör det till den s. k. stabiliteten i tull-lagstiftning, som städse här blifvit åberopad såsom skäl till nedsättning af både export- och import-tullar, att här bifalla Utsk:ts förslag, ty när det var fråga om antingen att någon gång sätta högre tull, än nu är bestämd, eller att, i stället för 1860 års tull, bibehålla den tull, som gällde 185 9, dä beropade man sig på behofvet af stabilitet i tull-lagstiftningen, men då det gäller att sätta ner tullen, då synes man alldeles icke bry sig om denna stabilitet.
Då går man en annan bana, deri man då försvarar såsom riktig, och detta påminner mig om theaterpjesen »Kronofogdarne», hvars författare låter kronofogden Polycarpus vid ett tillfälle, dä fråga var om oloflig förtäring, yttra: »När jag dricker, så är det rätt!» Jag 100
De ii 6 Jusi f. in. tillstyrker afslag på Utskits förslug' oell anhåller att för stabilitetens skull nu gillande lagstiftnig måtte bibehållas.
.Den siste talaren anförde ett skål, sorn jag anser böra besvaras, emedan det kan synas »plausibelt.»
Han sade nemligen att det förefaller besynnerligt att man icke sjelf smatter denna malm, efter man omtalar att arbetarne skulle vara sysslolösa.
Förhållandet år det, att det ieke är samma arbetare, som från grufvan uphemta malmen oell sorn sedermera förädla den vid kopparverken.
Det fordras särskilda bruksanläggningar för att förädla kopparen.
Händelsen ar den, att när malmen aftagit tili den grad, som t. ex. vid det bruk, jag nyss nämnde, så lönar sig ieke mer att tillverka garkoppar, 1 öfrigt medger jag, att om det vöre någon sannolikhet för att licenser hädanefter skulle meddelas, så behöfdes icke någon nedsättning, men jag hemtar min sannolikhetsberäkning från de upiysningar, jag fått från departementet, att sådana licenser troligen icke skulle beviljas.
Om förhållandena kunna ändra sig är naturligtvis omöjligt att veta, och de upiysningar, jag fatt, grunda sig måhända på ett misstag, men jag tror att den uuv:de
Regeringen icke är böjd för licens-systemet och endast under serdeles egna omständigheter beviljar dem.
För öfrigt tror jag, att de rikare malmer, hvarom talaren nämnt, i allmänhet tillhört egare af kopparverk.
Såvidt mig är kändt, äro våra betydligare kopparverk i allmänhet i händerna pä sjelfva fabrikanten och ligga i öfrigt sä långt in i landet, att det icke gerna kan 'blifva fråga om att exportera malmen.
Under denna öfver läggning bar hittills endast blifvit tält om kopparmalm, men det torde tillåtas mig att yttra några ord i afs:de på den föreslagna uedsättningen af uiförseistulleu på malm i allmänhet och särskildt jernmalm.
Här har, såsom af Utskits Betänk, synes, icke någon motion blifvit väckt om nedsättning af tullen på jernmalm.
De motioner, som finnas ronde denna fråga, än af Hrr Holmqvist &
Koch, af hvilka dea förre yrkat, att alla malmer, med undantag af jernmalm, måtte befrias frän export-tull, och den sednare, att export-tullen å kopparmalmen skulle borttagas.
Det vill således synas som skulle Bevilln Utsk:t, hvilket i allmänhet följt den enligt min åsigt ganska berömvärda grundsatsen att icke föreslå någon hufvudsaklig förändring i den beslående tulltaxan, här frångått samma grundsats.
Som nogsamt är bekant, var det först vid sista riksdagen som malm biel' tillåten till export, således torde äfven i det als:det, utan att inkasta sig på andra förhållanden, hafva varit skäl alt låta den tull, som då sattes, vinna någon mera stadga.
Det iir* endast 3 år som malmen kunnat exporteras, således hafva vj i detta fall ganska liten erfarenhet att åberopa.
Vi veta att malmen är råämnet för alla metalllåbrikationer inom landet.
Man har trott ända intill sednaste lider att våra Svenska jernmalmer icke skulle kunna med fördel tillgodogöras med stenkol eller cokes, ali de icke skulle kunna bibehålla den karakter, som de ge-åt jer - Den Ä Juni f. m. 101 net, nar rie bearbetas med träkol; man liar likväl nu fått. ani. tvifla pa detta förhållande och nära nog kommit till visshet, att mati verkligen med cokes af våra Svenska jernmalmer kan tillverka ett tackjern likartadt med det medelst träkol bearbetade.
Jag hemställer om det under sådana förhållanden är skäl att ytterligare genom tullnedsnttningar befordra jernmalmens export.
Det är således endast ett nog långt drifvet nit hos Bevilln.Utskit att söka få exportera allt möjligt som inom Sverige kan finnas, icke allenast livad som här förädlas, utan äfven hvad som jördeus innandöme eger qvar, och hvilket vi så mycket som möjligt böra tillse att det, såvidt det later sig göra med fördel, här inom landet må tillgodogöras.
Hvad vår jermnalmstillgång beträffar, så är den visserligen i betydligare mån samlad på vissa punkter, hvilka ej ligga så till, att någon export af malmen kan med fördel ega ruin, men det finnes i andra trakter flera spridda malmtillgångar, som ligga så till, att malmen lätt kan transporteras på Östersjön och således nästan lika lätt föras till utlandet som till våra egna bruk.
Jag har här i min hand en kalkyl, som blifvit mig lemnad af en fullt, pålitlig person, hvarigenom visar sig att äfven med denna tull exporten af jernmalm med någon fördel skulle kunna göras.
På grund af hvad jag nu anfört, anser jag för min del det icke vara ani. att, nu nedsätta export-tull på malm, utan får hos Hr Grin o. Landtm, anhålla om propos. på bibehållande af den tull, som f. n. nr gällande.
Hvad beträffar den af Hr v.
Koch föreslagna tullfriheten för kopparmalm, så bekänner jag att jag icke har den kännedom om denna handtering att jag deröfver kan med säkerhet yttra mig; likväl förefaller det mig något besynnerligt, att derföre att det finnes några dåliga kopparslag på östra kusten, särskildt lagstifta för dessa kopparmalmer.
Man får väl lof att behandla denna fråga i sin helhet, och att vi i vårt land hafva ganska god kopparmalm, det vet man med säkerhet.
Den siste talaren har sagt att de bättre kopparmalmerna äro i samma egares händer, som hafva förädlingen.
Det må vara förhållandet f'. n., men det är icke säkert att så alltid blir.
Dessutom tror jag icke att så precist är, ty jag vet med säkerhet att Fahlu grufva eges af ett bolag, hvilket alldeles icke består af brukande bergsmän.
Således tror jag icke att det der experimentet är skäl att vidtaga, och måste äfven i det afsidet motsätta mig ifrågav:de förslag.
Hr Printzensköld; Om Hr v. Koch icke kan bestrida att qvantiteten af fattig kopparmalm här i landet jemförelsevis med de goda och rika kopparmalmer, som hemtas från de större koppargrufvorna, är ganska ringa och att. således dessa fattiga malmer hörn till undantagen, så måste deraf blifva en naturlig följd att Hr v. Koch söker göra undantag till regel, då han vill lagstifta till förmån för de sämre malmerna på ett sätt, att äfven den rikare kopparmalmen skulle kunna mot enahanda lägre tull utföras.
Detta må väl icke vara en grundsats, som skall följas i lagstiftningsväg, och den omständigbetén. som han anfört till stöd 102 Den 6 Juni f. tu. för sitt förslag, att linn skulle i något regeringsdepart. hafva fått den underrättelse att det vore föga sannolikt, det Regeringen numera beviljar några licenser, kan ieke eller inverka på min öfvertygelse, ty om så olyckligt vore, hvad som under andra omständigheter i alla lngskipningar och alla ekonomiska lagstiftningar egt rum och måste ega rum, att undantag böra göras från regeln, då kan man icke annat än beklaga ett sådant förhållande och endast lefva i förhoppning att det omsider lör oss »par la force des choses» skall uphöra.
Tersmeden har ytterligare uttalat det statsekonomiskt okloka i förslaget, så' att för mig återstår ingenting annat, än att fullfölja min anhållan, att nuv:de tull afven på kopparmalm måtte få ega bestånd, äfvensom att tullen på alla öfriga i riket befintliga jernmalmer må fortfarande blifva gällande.
Sådana malmer, som här äro i fråga, voro ända till slutet af 1857 i allmänhet förbjudne att utföras.
K. M. föreslog till nasti, riksdag exporträtt för tackjern och malm, det förra mot 50 öre och den sednare mot 25 öre pr cent. i tull; men R.
St:r bestämde tullsatserna för begge till 50 öre.
Att nu för någotdera slaget öfvergå till fullkomlig tullfrihet anser jag icke råd ligt.
Deremot tror jag Bevilln.Utsk:ts förslag att äfven för malm nedsätta afgiften till 25 öre, har skäl för sig.
En föreg:de värd talare, Frih.
Tersmeden, har visserligen framkastat den invändning, att för en sådan nedsättning icke kan åberopas någon motion; men Hr Frilun känner, lika väl som någon af oss andra, att Ut sk :t sjelft eger motionsrätt.
Sedan R. o. Ad. i förra plenisammanträdet beslutat den af Utsk:t föreslagna tullnedsättningen för tackjern, synes konseqvensen ock fordra, att enahanda beslut fattas i frågan om malm.
Genom bibehållande af 5 0 öres tull för den sednare artikeln, skulle tullsatserna för tackjern och malm komma att försättas i alldeles omvändt förhållande mot hvad K.
M. under förra riksdagen föreslog.
I ani. af Hr
Fåhrsei yttrande att han anser skäl finnas för bifall till Utskrts förslag i afs:de på nedsättning af tullen å malm, emedan R. o.
Ad. bifallit Utsk:ts förslag om nedsättning af tackjernstullen, får jag fästa upmärksamheten på, att R.
St:r redan vid nästföreg:de riksdag ansågo skäl för handen att befrämja rättigheten till utförsel af tackjern mot tull, då likväl malm blef förbjuden till utförsel.
Af samma skäl skulle jag tro att också nu ani. förefinnes, att, oaktadt R, o. Ad. nedsatt tullen å tackjern enl.
Utsk:t,s förslag till 25 öre, bibehålla den nuv:de tullen på malm.
Tackjern är likväl en bearbetad vara — en fabrikation; för densamma råder således af många skäl en strid mellan 2,:ne olika temligen stora intressen, nemi. stångjernstillverkare och tackjernstillverkare.
Deremot för malmen finnes, mig veterligen, icke ett enda stort intresse, som kan vilja drifva på utförsel deraf.
Det kan vara, som sagdt är, en eller annan grufegare vid kusten, sora tyoker att det kunde för honom vara fördelaktigt; Dan 6 Juni f. m. 103 deremot finnes här ofantligt stora intressen, som icke önska att malmen skall utföras, och deribland fäderneslandets intresse, ty det är ganska gifvet att det icke kan vara nyttigt för landet att en vara i den råa form, den nu har, skall kunna utföras, när den kan med fördel i landet tillverkas.
Således tror jag att det är helt och hållet ett undantagsförhållande med malmen, som man icke får jemföra med andra förädlade varor.
Det är verkligen landets intresse i det hela, att då man för principens skull ej vill att förbud skola finnas, man åtminstone bibehåller en tull, som någorlunda skyddar mot utförsel.
Jag får således fortfarande yrka på bibehållande af nuv:de tull.
När fråga om en förhöjd lull på brän vin här förevar, så bemötte frihandelsmännen sina motståndare dermed, att man nu för tiden kommit derhän att vilja bringa tulllagstiftningen i ett ordentligt system, att man ville bereda tillgång på råvaror för så lågt pris som möjligt och att man derför borttagit alla slags import-tullar på rudimaterien, för att kunna i förhållande dertill nedsätta tullen på den förädlade varan.
Ändamålet med den fria importen måste således vara att hålla råvaran fabrikanterne tillhanda.
Denria åsigt biträddes äfven af Hr Fåhraeus till försvar för den nedsättning i import-tullen på artikeln väfnader, som han då föreslog.
Nu återigen, då fråga är om samma sak, nemi. att hålla råvaran i den råaste form fabrikanterne tillhanda, genom att icke brådstörtadt tillåta dess utförsel ur landet, nu åberopar man sig på det förhållande att den förädlade varan nemi. stångjernet blifvit åsatt en lägre tull än förut, och att konseqvensen skulle bjuda, det endast tull sattes på det råämne, som begagnades till omförmälde förädlade vara, nemi. tackjern.
Står sådant tillsammans med logikens lagar?
Jag skulle tvertom tro, att om systemet skall konseqvent genomföras, skulle man, liksom man söker underlätta importen af råvaran, bjuda till att förhindra export af de råämnen, som äfven erfordras för varuförädling här i landet.
Deraf måste följa att det, långt ifrån att ligga någon inkonseqvens, såsom Hr Fåhraeus sagt, i det beslut, som B. o. Ad. fattat i frågan om nedsättning af tullen på tackjern, och det som jag och Frih.
Tersmeden tagit oss friheten tillstyrka i fråga om export-tull på malm, dessa beslut tvärtom innefatta den fullkomligaste konseqvens i afside på det system, Hr Fåhraeus städse drifvit och sökt framhålla såsom det verksammaste medlet att genomdrifva de satser, som jag m. fl. här sökt göra gällande.
Af hvad jag sålunda anfört måste följa, att jag tvertom skulle önska det exportförbud på malm rent af komme till stånd, om icke detta förbud väckte en sådan panisk förskräckelse hos alla Hrr frihandlare, i st. f. att nedsätta tullen på samma vara, emedan man då bar full säkerhet derför att råvaran finge stanna qvar i landet för att förädlas.
Jag fortfar således att tillstyrka bifall till hvad Frih.
Tersmeden i detta fall föreslagit.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Fl. Exc. 104 Den 6 Juni f. m.
Hr Gr:n o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utskds förev:de hemställan om nedsättning af utförselstullen å malm från 50 till 25 öre för cent., dels afslag å sagde förslag samt bibehållande af den nu gällande, nyssnämnde tullsatsen, och dels slutligen, att kopparmalm skulle vid utförsel vara tullfri; kommande, till följd af sistberörde yrkande, särskild propos. att framställas ronde art. kopparmalm.
Elter framställda, samt med blandade ja och nej besvarade proposrr å samtlige ofvanuptagne yrkanden, i hvad de afsågo kopparmalm, gjordes förnyad propos. om bifall till hvad Utskd i afs:de derå föreslagit; och sedan denna propos. blifvit med starka ja, blandade med ganska många nej, besvarad, förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Hr Printzensköld begärt votering samt R. o. Ad., uppå H.
Exc. Hr Gr:ns o. Landtm:s framställning, beslutat, att kontrapropos. vid voteringen skulle innehålla afslag å Utsk:ts förslag och bibehållande af den nu för kopparmalm gällande utförseltullen, uplästes och godkändes följande voter.-propos.: »Den som bifaller Bevilln.Utskds förslag, att utförseltullen å kopparmalm skall nedsättas från 50 öre till 25 öre för centnern, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. nämnde förslag och beslutar, att den nu gällande utförseltullen för ifrågav:de art. skall bibehållas.»
Exc. Hr Gr:n o. Landtm, härefter tillkännagifva, att det återstode att besluta ang:de utförseltullen å alla andraslag af malm, utom kopparmalm, framställde H. Exc. propos. å bifall till hvad Utsk:t derom föreslagit och, då svaren utföllo med blandade ja och nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Efter det att votering blifvit begärd, justerades följande voter.- propos. : »Den som bifaller hvad Bevilln.Utskd föreslagit i afs:de å utförseltullen å malm, med undantag af kopparmalm, hvaröfver redan beslutats, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad.
Utskds förslag och beslutar, att nu gällande utförseltul) å alla slag af malm, utom kopparmalm, skall bibehållas.»
Vid denna voterings slut hade rösterna utfallit sorn föijer:
Dan S Jnni f. in. Art. trävaror.
Utsk;ts hemställan i ani. af väckta förslag om förhöjning i utförseltullen å sparrar, läkter, plankor och bräder.
Ehuru jag ej föreställer mig att det låter sig göra att få någon förändring i detta Utskits förslag derhän att art. »9parrar» blefve fri från tull, kan jag dock icke underlåta att hiir, i öfverensstämmelse med förut uttalad åsigt, yttra den mening att det ligger en stor orimlighet i denna tullsats, då sparrar ej blifvit utförda till större belopp än 230,000 st. under loppet af sednaste år, en obetydlighet i jemförelse med den massa träd, som åtgått till stängsel och andra behof inom landet.
Jag vet icke hvarföre man icke heldre tillskyndar skogsegarne en inkomst genom deras skogs utförsel, än att genom tullen hindra skogens fördelaktiga försäljning.
Jag vill dock icke yrka någon tullfrihet, såvida icke någon annan ledamot instämmer i den mening, som jag nu yttrat.
På de skäl, Utsk:t anfört, får jag anhålla om bifall till Utsk:ts ifrågav:de hemställan.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. blef Utsk:ts förev:de hemställan bifallen.
Utsk:ts hemställan ang:de nedsättning i utförseltullen å oarbetadt virke.
Jag håller visserligen Utsk:t räkning derföre att Utsk:t funnit skäl föreslå nedsättning i den nu gällande tullen å oarbetadt virke, men jag anser ännu orimligare att lägga tull å dessa artiklar än å sparrar.
Jag vet att här i Stockholm utbjudas dessa björkplankor till 10 å 12 rdr tolften, hvilket gör att den som har bjelkar att sälja, hugger sönder dem till ved, derföre att det icke annars lönar mödan att sälja dem.
Hvarför lägga hinder i vägen för export af sådant, som icke kan vara till någon nytta?
Det är en princip, som jag icke kan gilla.
Jag vill icke uptaga tiden med någon begäran om propos. eller votering; jag yttrar denna mening och vinner den anklang, skall jag icke underlåta derå yrka propos.
Raab och på de grun der, han anfört, kan jag icke finna någon statsekonomisk grundsats utgöra skäl till utförseltull på nu ifrågav:de artiklar, hvarföre jag anhåller om afslag å Utsk:ts Betänk, i denna del.
Anda intill år 1858 var sådant virke, som det ifrågav:de. belagdt med utförseltull af 15 proc. å värdet.
Derefter har afgjften varit bestämd till 10 proc.
Att nu så hastigt borttaga denna afgift helt och hållet, syne» icke öfverensstämma iofi 1) an ii J n ni f. m. med den grundsats af varsamhet, som man vid dylika förändringar vanligen anser sig böra iakttaga; och jag' hemställer äfven här, om icke Utsk:t gått den rätta medelvägen genom afgiftens minskande till hälften.
Lika med de första båda talarne, anser jag mig böra yrka tullfrihet på virke.
Jag tror, att då roan beträdt banan att borttaga export-tullar, så är tiden inne att bevilja tullfrihet äfven i detta fall.
Jag tror icke att den nu åsätta tullen i någon väsendtlig mån bereder fördel åt de personer, den afseratt skydda, nemi. snickare och svarfvare, ty priset på råvaran lärer icke i något betydligare afs:de fördyras för dem derigenom att något kommer att exporteras.
Deremot finnas många orter, der dessa varor icke äro afsnttliga, derföre att tullen qvarstår.
I södra delen af Sverige växa många vackra trädslag, som missvårdas derföre att man icke på förmånligt sätt kan göra sig dem tillgodo.
När dessutom våra snickare och svarfvare hafva tullfri införsel på de råvaror, som de begagna, så böra de icke påfordra det särskilda skydd, som här är afsedt.
Jag anhåller om propos. på att virke måtte blifva tullfritt, . Gr. Anckarsvärd:
Jag finner mig hafva begått ett miss tag, då jag blott yrkat afslag på Utsk:ts Betänk.; rnin mening var att yrka tullfrihet på dessa artiklar.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade B.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts förslag, enligt hvilket utförseltullen å oarbetadt virke skulle nedsättas från 10 till 5 rdr för 100 rdrs värde, och dels att nämnde artikel skall vid utförsel vara från tull befriad.
Hvad sistberörde yr kande beträffade, finge H.