Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad jag af dem erfarit är, i korthet sagdt, att denna canalsträckning hufvudsakligen kommer att gynna några bruksägare, deribland somlige innehafva helt nyss anlagda bruk ; att för resten kring dessa vattendrag icke finnes tillfälle till någon odling eller bosättning; att de stränder, som omgifva dessa sjöar, äro till största delen sterila backar med obetydlig skogvext; att äganderätten till dessa skogar tillhör en allmoge, som bor på andra sidan om höjderna, långt derifrån; att således icke canalöppningcn kan i någon måtto för denna allmoge eller för någon förkofran i sjelfva jordbruket vara af gagn, och alt för öfrigt den der landsvägen, som skulle sättas i samband med canalöppningen, är blott ett project lill en sådan slags communication, som vi hittills åtminstone icke sett vara verkställd i vårt land.
Detta anser jag mig skyldig att upplysa, och att, sedan jag erhållit dessa upplysningar och frågade den i saken intresserade personen, om de voro riktiga, så fann han sig såsom hederlig man nödsakad att erkänna det.
Nu hemställer jag till R; o. Ad., — och 2:ne ledamöter, Frih.
Sprengtporten och Statsrådet af Wingård, hafva redan sjelfve häntydt derpå, •—hvad slags conseqvens det skulle vara att i detta fall lemna bifall till ett anslag, när R. o. Ad. på f. m. afslagit ett anslag af en, åtminstone relativt taget, vida större allmän nytta.
Jag för min del kan och bör icke tala emot delta anslag, men 4ao Den 27 Mars e. m. sedan jag lemnat dessa upplysningar, får jag gifva tillkänna, att då redan en annan ledamot yrkat afslag, så kan jag icke undgå att votera nej.
Den siste talaren bar förklarat, att han ingen localkännedom ägde, men att lian grundade sina uppgifter på de muntliga uppgifter han hört.
Då man icke äger localkännedom i detta hänseende på någondera sidan, så synes det vara skäl att mera lita på Utsk., som haft handlingarna 0111 hander och allt möjligt rådrum att granska förhållandet, än att tro på muntliga uppgifter.
För min del åtminstone sätter jag mera tro till Utskottet.
Att denna farled skulle bestå af sjöar, omgifna af oländiga stränder, må val vara möjligt; men det bevisar icke att företaget är utan den påräknade nyttan; ty när ortens innevånare sjelfve vilja bidraga med hälften af kostnaden, så är detta, efter min förmening, det bästa beviset på nyttan af företaget.
Talaren har yttrat, att i conseqvens roed R. o. Ad:s beslut på f. m., borde äfven detta betänk, afslås.
Nämnde beslut fattades med den knappa pluraliteten af 2 röster.
Visserligen är det conseqvent af Gr.
Frölich och andra, som satte sig emot det förra anslaget, att äfven afstyrka detta; men för mig och dem, som röstade för det förra, hoppas jag det vara obetaget att äfven rösta för detta, äfvensom för Ståndets nu närvar. ledamöter att afgöra hvad som är de flestes mening.
I afseende på conseqvensen får jag erinra, att Ståndet förut beviljat anslag till upprensning af elfvar i Norr- och Westerbotten utan något villkor, för en eif i Medelpad mot bidrag af en tredjedel, samt t. o. m. i sjelfva Upland med villkor alt orten skulle bidraga med en tredjedel af kostnaden.
Det synes följaktligen vara fullt conseqvent att då bevilja anslag i Dahlsland mot bidrag af hälften från ortens innebyggare.
Jag röstar för bifall till Utsk:s förslag.
Oaktadt jag i allmänhet ifrar för bidrag lill lättade communicationer, kan jag icke nekn till att jag finner betänkligt att bifalla detta anslag, såsom StatsUtsk. detsamma tillstyrkt.
Det är upplyst, att med en ungefär!, fördubblad kostnad, skulle direct vattencommunication vinnas emellan Wenern och stora
Lee samt hela den mängd af stora sjöar, som ligga derofvanföre och sträcka sig ända till Norrige.
Deremot vinnes genom det nu föreslagna anslaget icke annat, än alt man kommer på 5 å 6 fjerdingsväg nära Wenern för att sedan köra landvägen.
St. skulle bifalla della anslag och således denna comrnunication uppkomma, så skulle det möjligen 3 framtiden blifva ett hinder för den större och efter min öfvertygelse vigtigare samt för orten i det hela nyttigare communicalionens uppkomst, nemi. valtencommunicatiorien emellan Wenern och stora Lee.
På denna grund kan jag
Den 27 BI ar s e. m. 421 icke tillstyrka detta anslag, såsom det nu ar föreslaget.
Skulle deremot R. o. Ad. vilja ställa en summa, motsvarande den som Utsk. nu föreslagit, till K. B'I:s disposition, för att användas till öppnande af communication emellan Wenern och de här nämnda sjöarna, och för att, efter närmare anställd undersökning, användas på det sätt, som då finnes lämpligast, så skall jag icke sätta mig deremot, roen på nu ifrågaställa sätt kan jag ej instämma i anslagets beviljande.
Jag instämmer i den framställning Frih.
Tersmeden gjort.
Det synes mig äfven som förhållandet ej vore fullständigt utredt, och då en fattigdel äf Wermland ligger ofvanföre ifrågavar. vattendrag, samt canalledningen skulle medföra ovillkorlig fördel äfven för den orten, så önskar jag och tror det vara rättast att ställa dessa medel, såsom Frih.
Tersmeden föreslagit, till K.
M:s disposition för öppnande af en sådan communication, som skulle sträcka sig ända till Wermland.
Jag får således för min del begära propos. på hvad Frih.
Jag anhåller alt Ridd.- Secret:n måtte upplysa hvad Frih.
Tersmeden föreslagit, hvilket jag ej kunde höra.
Ridd.Secret. upprepade i anledn. häraf ungefärliga innehållet af Frih. Tersmedens yrkande.
Hr von H a r t ra a n s d o r f f begärde få veta, huru stor den summa var, som Frih.
Den summa jag föreslagit är densamma, som StatsUlsk. tillstyrkt.
Jag befarar alt vid detta tillfälle torde sannas det Fransyska ordspråket : ”Le m i en x est l’ennemi du bien.”
Derföre att man icke finner företaget lill Erren vara godt nog, torde man gå miste om alltsammans.
Bien då 2:ne bruksägare och en Wermländning deribland velat tillstyrka denna förändring, torde det vara fåfängt för mig att strida deremot.
Blott landskapet erhåller något, är det bättre än intet.
Jag får således underkasta mig.
Förhållandet är likväl, att BorgareSt. vägrat och PresteSt. beviljat detta anslag.
Kommer nu ett 3:dje beslut, på sätt Hr Lagerhjelm och Frih.
Tersmeden föreslagit, så torde af alltsammans blifva intet.
H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf, förenade sig med Frih. Tersmeden.
Tngen skulle hellre än jag vilja förena sig i Frill.
Tersmedens åsigt i detta hänseende, men jag anser mig verkligen ej kunna göra det.
Förtroendet, Den 27 Mars e. m> mine herrar! är något sorn icke later anbefalla sig hvarken genom grundlag eller genom beslut eller genom något annat, och jag måste helt öppet förklara, att jag ännu icke funnit någon anledn. att till de pröfvande myndigheterna i dessa delar hafva ett så beskaffadt förtroende, att jag på grund deraf ville afstänga It.
St. från deras slutliga pröfningsrätt, och att jag således anser det vara vida mera ändamålsenligt, att Ståndet, under full öfvertygelse om nyttan, bifaller det föreslagna anslaget rent af eller rent af afslår det, hvilket sednare jag fortfarande yrkar.
Jag har haft äran för R. o. Ad. redogöra för StatsUtskts skäl i denna fråga.
Hvad angår det amendement, som här blifvit föreslaget af åtskilliga ledamöter, och äfven med afseende på sjelfva hulvudsaken, bör jag likvisst erinra, att jag anser det beslut, som R. o. Ad. kan komma att fatta, antingen på grund af StatsUtsk:s framställning eller i anledn. af här ifrågaställa modification, måhända vara mindre vigtigt i denna fråga, än i många andra; ty efter den utgång saken fått inom BorgareSt., befarar jag att troligen intet egentligt resultat kan blifva af något anslag i denna väg.
Dessutom har jag, sedan StatsUtsk. redan gjort sin framställning, erhållit den upplysning, att StatsUtsk., som ansetts hafva gått nog frikostigt tillväga, likväl tilltagit summan så knappt, att efter de upplysningar, som af enskilda personer blifvit lemnade, och hvilka jag ej kan framställa såsom officiel t tillförlitliga, det är att befara att icke något bolag kommer att åtaga sig företaget, sedan anslagssumman blifvit nedsatt från 5o,ooo til! 35,000 r:dr.
Jag tror således, att hela provinsen Dahlsland skulle måhända mera gagnas derigenom, att R. o. Ad. eller R.
St., i frågans icke alldeles tillräckligt utredda skick, icke ännu vid denna riksdag beviljade något anslag, men deremot i und. hemställde, att K.
M. täcktes anbefalla en förnyad undersökning i detta afseende samt till nästa riksdag framställa ett fullständigt förslag huru och på hvad sätt lämpligast och bäst en communication kunde tillvägabringas emellan dessa vidsträckta sjöar och vattendrag, som sträcka sig ända inom Norrska gränsen.
Tersmedens förslag kan jag ej biträda, ty då kostnaden förmodligen uppgår till 2 å 3oo,ooo r:dr, vore det ej särdeles ändamålsenligt att anvisa 35,000 r:dr, utan att ens vela på hvad sätt de kunde komma att användas.
Jag tror således att provinsen verkligen är mest belåten dermed, att i stället för ett anslag, man begär hos K.
M. alternativt uppgjorda förslag för detta canalarbete, samt nådig propos. derom till R.
Jag är i det väsendtligaste förekommen af de sisla värda talarne.
Jag hade ej kunnat förena mig om det amendement, som Frih.
Tersmeden gjort, då jag anser det vara ett afsteg från den grundsats, sorn StatsUtsk.
Den jj Mars c. m, 4^3 nedlagt i sitt betänk., och som synes inom alla Stånden hafva blifvit gillad, nemi. att RiksSltn sjelfva vilja pröfva de anslag, som komma att äga rum.
Vare föröfrigt långtifrån mig, ifall denna grundsats i allmänhet gör sig gällande och bibehåller sig till nästa riksdag, att jag skulle vilja votera mot något, som skulle föranleda till att provinsen
Dahlsland finge äfven sin anpart i de summor, som R.
St. vilja bevilja; men vid det förhållande, som bär ägt rum, att en lands, ort kommer in med en deputation för alt få en annan canalsträckning, än den som Utsk. föreslår, och då de upplysningar om localen, hvilka jag tagit mig friheten uppgifva, icke kunnat annorlunda än mycket indirect vederläggas, samt när på det hela det af StatsUtsk. föreslagna belopp torde vara alltför litet för att uträtta något verkligt godt eller någon comrnunication emellan det inre af provinsen och Wenern; så tror jag att deruti finnas ganska gill liga skäl att för närvar, afstå allt anslag, men jag instämmer i en sådan framställning, som Frih.
Sprengtporten föreslagit, om en ytterligare undersökning.
Ifall R. o, Ad. skulle stanna i den öfvertygelse, som Frih.
Sprengtporten utvecklat, och således en und. hemställan komme att göras om undersökning af den trakt, som är i fråga, och en propos. till R.
St. vid nästa riksdag, så måste likväl något anslag göras till verkställande af en sådan undersökning, och får jag derföre vördsamt anhålla, att R. o. Ad. ej måtte förbise denna omständighet, förutan hvilken undersökningen måhända ej kunde komma att äga rum.
Om således ett anslag skulle beviljas, måhända mindre än de 35,000 r:dr, som här äro i fråga, så hade åtminstone R.
St., om de öfriga Stånden förenade sig i ett sådant beslut, tillkännagifvil en allvarlig vilja att underlätta industrien i denna del af landet med goda communicationsanstalter.
De hufvudsakliga alternativa förslagen lära redan vara uppgjorda och till K. M. framställda; och då dessutom R.
St. beviljat en summa af 6666 r:dr 32 sk. årligen till undersökningar, så skulle jag icke tro att kostnaderne för denna undersökning kunna blifva så betydliga, isynnerhet då det icke är fråga om någon längre canalledning utan möjligen om 2 eller 3 slussar eller något dylikt, och att behofvet bär erfordrar något särskildt undersökningsanslag.
Jag får underställa Ståndet, om icke, då R.
St. ställt till K.
M:s disposition en rund summa för undersökningar, och dessutom en särskild summa för undersökning af en canalledning, nemi.
Svea canal, man bör kunna vänta sig, alt den nu ifrågavar. undersökningen kunde försiggå utan särskild kostnad.
Jag skulle för min del icke tro något särskildt anslag dertill vara behöfligt. 4*4 Den 27 Mars e. m. Hr Frill. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i 22 punkten.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå detsamma.
Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., det R.
M. må anhålla om verkställande af förnyad undersökning ang:de lämpligaste sättet för åstadkommande af en canalled från Wenern till Stora Lee och dermed sammanhängande vattendrag uti det inre af Dahlsland, samt att K.
M. täcktes lill nästinstundande R.
St. afgifva nåd. propos. i ämnet. 23 punkten. R. o. Ad. biföll denna punkt. 24 punkten.
Denna punkt ansågs icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna. 25 punkten.
Hr Edenhjelm, Gillis: StatsUtsk. har icke tillstyrkt något anslag till quai- och hamnbyggnaden i Götheborg.
Det förundrar mig så mycket mer som Utsk. bort finna alt denna hamn är nödig, icke allenast för Götheborg, utan snart sagdt för hela verldshandel.
Innan jag går att yttra mig derom, får jag afgifva en beskrifning på hvad som menas med denna hamn, ty jag tror att Utsk. oriktigt fattat meningen dermed.
Sjelfva elfven underhålles, från och med Trollhättan ända ned lill 3oo alnar nedanför Ströms slussar, af canalbolaget.
Hamnen derifrån underhålles af elfstyrelsen ända till s. k. S:t Eriksholm.
Från S:t Eriksholm och till elfvens mynning bekostas underhållet af Götheborgs stad.
Detta utgör en sträcka af nära ^ mil, och fordrar continuerliga uppmuddringar.
Jag vågar äfven nämna, att delta i ekonomiskt hänseende är högst angeläget, ty om de djupt gående fartygen skulle kunna gå upp till hamnen, så tror jag att en mycket bättre tullcontroll skulle kunna erhållas, och att blott den förökade tullinkomsten skulle uppgå till mera än man har beräknat till hamnbyggnaden.
Planen till denna hamn är alldeles icke uppgjord i någon speculation på att få del i de besparingar, som nu äro användbara.
Den är uppgjord långt för della, och jag medger ganska väl att förslaget är dyrt, då det uppgår till 5o6,i2g r:dr, men menia - Den a; Mar» e. in. 4a5 ningen nr att Staten icke deraf skulle bekosta mera än hälften och alt årligen blott skulle utgå 34,ooo r:dr, eller lika mycket sorn Götheborgs stad sjelf årligen skulle erlägga af sina tolagsinkomster och andra medel.
Till de besparade statsmedel, sorn R.
St. nu som bäst hålla på att utdela, skulle jag tro att Götheborgs stad bidragit ganska mycket.
Denna stad erlägger årligen ungefär 60,000 r:dr i bevillning, lulltnedlen derstädes uppgå årligen till omkring 1,000,000 r:dr, och dess låneconlor lemnar en årlig räntevinst af circa 100,000 r:dr.
Oin då något litet till delta angelägna arbete af Staten lemnäs, tyckes det mig icke vara för mycket, isynnerhet sorn Utsk. föreslagit anslag för en hop ställen, som mig veterligen aldrig lemnat några bidrag till statscassan, och hvad nytta de kunna göra, derom vill jag alldeles icke tala.
Hvad åter beträffar de här ifrågavar.
79,899 r.dr 3 sk. 8 i1:st., så tror jag det vore ett riktigt våld om Ständerne icke ersatte dem, ty de hafva utgått af stadens medel för att användas till för staden alldeles främmande ändamål.
Man har visserligen yttrat, alt de kunna återvinnas vid laga domstol, men jag hemställer till hvar och en hvad en domstol skall tjena till, om icke Ständerne sjelfve vilja visa någon rättvisa.
Jag har bland reservationerna på det nogaste eftersökt hvad Götheborgs representant yttrat i detta ärende, men jag har ej funnit något yttrande al honom, hvarföre jag förmodar att han antingen icke varit närvar, då detta mål förekom, eller också, såsom en betydande possessionat, boende 12 mil fran Götheborg, icke liar så noga kännedom om behofvel härvid.
Jag anhåller således vördsamt, att Hr Frih. o.
Landtm, täcktes tillåta, alt en annan värd representants, Hr Mobergs, reservation målto uppläsas; den igenfinnes å pag.
1 bland reservationerna, och utber jag mig att sedan ånyo blifva uppropad.
Ilr Mobergs reservation upplästes.
Hr Ed en hjelm:
Jag förenar mig fullkomligen i hvad reservanten yttrat, med deri skilnad, att han säger det bevillningsmedlen uppgå lill 4° ® 5o,ooo r:dr, hvaremot jag tror dem uppgå lill 5o ä 60,000 r:dr.
Medan jag nu har ordet, får jag äran nämna, att jag tror detta företag skulle i ekonomiskt hänseende vara af stor nytta.
Nu måste vamme föras emellan fartygen och jernvägen på pråmar, och när östliga vindar länge fortfarit, händer det icke sällan att dessa pråmar stöta på grund, hvilket äfven händt med ångfartyg, och ofta få stå der tills högt vatten inträffar.
Djupet skulle nu blifva för 10 fot djupgående fartyg vid lågt vatten, och jag hemställer till en hvar, 0111 det ej vore en stor vinst om fartygen kunde komma iijip anda till jernvägen, i stället för ali omlasta varorna och sedan tiansportera dem 22 H. 54 4?
Den 27 Mars e.'m, en half mils väg.
Om hamnen hlefve lofot djup, kumle de flesta fartyg lasta genast på stället.
Jag yrkar derföre först propos. på beviljande af ersätlningssumman 79,899 r:dr 3 sk. 8 r:st. och derefter propos. lili bifall af ett årligt anslag af 34,ooo r:dr. Gr.
Jag hegärde egentligen ordet, då jag hörde den siste värde talarens argument för anslag lill Götheborgs hamn på grund af de stora statsinkomster, som tillskyndas Riket från denna stad.
Jag får vid delta argument göra den uppgift, alt om icke Wermlands elfecler skulle få passera ned till Götheborg, så tror jag att Götheborg skulle stå sig ganska svagt vid utgörandet af så stora utgifter lill Staten.
Skulle man således gå vidare med detta argument, så borde Wermland otvifvelaktig! också få någon ersättning i denna väg, men Wermland har varit särdeles olyckligt i det fallet.
Jag tror således att detta argument tills vidare kan lemnäs alldeles å sido, och att man bör betrakta saken ur helt andra synpunkter.
Jag tror mig i det fallet äga åtminstone lika mycken localkännedom, sorn den värde reservanten, Hr Moberg (rån Westervik, oell jag får förklara, att jag icke en utan flera gånger sett ganska svåra Amerikanska skepp ligga på det afstånd fiån jernvägen i Götheborg, som jag sett
Amerikanare har ligga från jernvägen i Slockholm.
Att utskeppningen till fartygen sker med pråmar från vågen är sålunda något, som val icke bör anses vara ett så särdeles bevekande skäl till anslag i delta fall.
Det är väl möjligt, att de svåraste skeppen ej kunna gå så långt in, men jag får förklara, alt jag, under de 20 år jag åtminstone en gång hvarje år varit i Götheborg och haft intresse att skaffa mig underrättelse om skeppningen, funnit alt Amerikanarnes inlöpande till Götheborg icke varit betydligt minskadt för den orsakens skull, utan att det varit dem temmeligen fritt alt directe afhemta det Svenska jernet.
Egentliga orsaken till bebofvet i detta fall har uppstått genom den under en längre tid försummade upprensningen af elfven intill staden.
Jag tror att denna eif har under en längre tid fått temmeligen oförsvarligt uppgrundas, isynnerhet genom sågspån från Hrr Götheborgares sågar vid Edet och Trollhättan.
Att begära det Staten skall bidraga till att nu åter upprensa denna hamn, derom kan man naturligtvis hafva sin tanke något olika med den siste värde talaren; likväl, 0111 frågan vore 0111 en mindre summa, skulle jag för min del visst icke afstyrka den; men då summan är så stor, som den nu ifrågaställa, och det, efter den siste talarens uppgift, befinnes vara temmeligen osäkert efter hvad plan hamnanläggningen skulle kunna fördelaktigt utföras, då nu ingen bestämd demnrcationslinie finnes emellan stadens territorium, som deri är skyldig att upprensa, och den s. k. elfslyrelsens; så tror jag det Den 37 Mar» c. ra. 4^7 vara väl tidigt alt nu gifva anslag, och jag får således på dessa grunder förklara, ali jag finner StatsUtsk:s afstyrkande åtminstone för det närvar, vara välbetänkt.
Jag vill dermed icke hafva sagt, alt del icke må stå öppet för representanterne för sjelfva staden inom BorgareSt. att lill en annan riksdag bättre ådagalägga behofvet, än de hittills lemnade upplysningarne utvisat.
Det förefaller mig nästan, som de värde represenlanterne nu fruktat alt ställa sina personligheter fram för alt på deras ord bygga något anslag af B.
St., efter de synas hafva nästan helt och hållet undandragit sig alt upplysa förhållandet.
Det hufvudsakliga skälet, hvarför StatsUtsk. ej kunnat fästa mera uppmärksamhet, än som skett, vid frågan om ett anslag till Götheborgs hamn, har varit den verkliga kallsinnighet, om jag så får uttrycka mig, som inom Götheborgs stad visat sig för detta förslag, oell hvilken föranledt, att när å Regeringens vägnar fråga blifvit framställd om en ombyggnad af hamnen efter en ganska kostsam plan, hvilken, såsom Hr Edenhjelm nämnt, skulle erfordra något öfver 5oo,ooo rtdr, hafva stadens auetoriteter å stadens vägnar erbjudit ett så obetydligt bidrag, att Storamiialsembelets 3:dje afdelning ansett sig böra bos K.
M. afstyrka allt bidrag under sådana omständigheter å K.
M:s och Kronans vägnar.
Delta var, såsom jag haft äran nämna, det hufvudsakliga skälet.
Dessutom torde förhållandet vara, såsom Gr.
Frölich nyss nämnde, alt man inom Götheborgs stad ännu är ganska oviss och hyser ganska olika tankar om sältet för utförandet af detta företag.
Någon plan, något kostnadsförslag, någon arbetsordning för en byggnad, som fordrade 5oo,ooo r:drs kostnad, har ej heller blifvit för StatsUtsk. framställd.
Icke heller liar detta företag, af nyss anförda skäl, vunnit något understöd från Regeringens sida.
Det har blifvit yttradt, att Götheborg hade samma anspråk, som öfriga delar af Riket, att komma i åtnjutande af de bidrag, som skulle kunna lemnäs till uppmuntrande af landets industri.
Jag tror att Götheborgs stad är ett af de samhällen, som hafva minsta skälet att beklaga sig öfver att icke åtgärder blifvit vidtagna consecutivt inom en längre tidföljd, som bort hafva en sådan verkan.
För närvar, kan jag visserligen icke påminna mig att af Statens medel användas anslag mera än till 2tne föremål, som äro of beskaffenhet att vara af mycket intresse för Götheborg, nemi. den påbörjade ombyggnaden af Trollhättan, och den ytterligare ifrågaställa upprensningen af Götha eif; men skulle man äfven vilja härtill lägga utförandet af Götha canal, sorn' bor sin utfart till Götheborg, så torde det synas af allt detta, att statsverket visserligen på siri sida icke har negligerat denna högst intressanta punkt för vår handel och vår industri. 428 Den 27 Mars e. m.
Hvad åter angår den stimma af 79,899 r:dr 3 sk. 8 rist., hvarpå Götheborg nti gör ett anspråk, sedan den redan blifvit, såsom jag tror, alldeles frivilligt disponerad till ett föremål, som har mycket nära sammanhang med Götheborgs hamn och handel, nemi. tili upprensning af Götha eif, så tror jag icke att något slags juridiskt skäl för delta anspråk finnes, och alt bevilja ett sådant anslag blott såsom en förstärkning af Götheborgs hamncassa, utan att hafva förvissat sig om att medlen på något sätt komma att användas för uppnåendet af det ändamålet, som visserligen är angeläget, det erkännes, att efter en viss begränsad tid, efter en viss plan, erhålla en hamn i Götheborg, sådan man önskar den — dertill har, efter min öfvertygelse, icke funnits skäl.
Jag har blott velat nämna detta för att sätta R. o.
Ad. i tillfälle att bedomina de motiver, på grund hvaraf StatsUtsk. icke ansett sig kunna tillstyrka del ifrågavarande anslaget, hvarken under den ena eller den andra formen.
För mig synes det vara en stor billighet deri, att Götheborgs stad återfår det anslag af 79,899 r:dr, sorn åtgått lill uppmuddring af Götha eif.
Här har med skäl blifvit anfördt af Gr.
Frölich, först att den stora tullinkomst, som vid Götheborg ti 11 fly ter Staten, ingalunda kan anses såsom uppkommen af staden sjelf, utan är en följd af de producter från andra orter, som derifrån utgå, och de producter, som ingå och till de inre orterna skola transporteras.
SA varock förhållandet i Amerika, när man der påstod att för den yttre handeln icke några tullar borde läggas, emedan man stod sig bäst om inga tullar funnes.
Der var man besvärad af de stora förskotterna; men man fann i Amerika, med dess praktiska erfarenhet, (jag ber om ursägt för denna digression) att näringarne der behöfde skydd, och tullarne bibeliöl 1 os och de stora inkomsterna uppkommo.
Dessa skulle nu delas icke på NewYork, Roston och andra större städer, utan på staterna i mån af den tullprocent, som ansågs dem tillkomma.
Jag har velat säga detta för att visa, att jag erkänner riktigheten af hvad Gr.
Frölich nämnt.
Hvad åter angår det som Frih.