Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid granskningen häraf har Herr von Hartmansdorff, med anledning af det beslutna silfverlånet och den deraf be - Den 13 Mars e, m. 67 farade allmänna räntenedsättningen, trott att denna maximisumma af 3o,ooo R:dr bordt ytterligare utsträckas.
Härmed må vara luiru det vill, så synes det som denna framställning i:o skulle vara stridande mot Ridderskapets och Adelns redan fattade beslut, och 2:0 vara en alldeles ny fråga, hvaröfver Utskottet icke haft tillfälle att yttra sig.
Jag hemställer derföre vördsammast, om denna form för frågans behandling kan vara den rättaste och den försigtigaste.
Jag erkänner, att jag, då frågan förliden sommar här förevar, glömde att göra motion härom; men jag anmodade en Ledamot inom Utskottet att vid LåneReglementets redigerande inom Utskottet fästa uppmärksamheten på nödvändigheten af en dylik förändring.
Då sådant likväl icke lyckats, så anhåller jag att denna punct må ytterligare få hvila på bordet och att den af mig nyss väckte frågan om ändring i LåneReglementet måtte, såsom en ny motion, nu genast blifva bordlagd, för att så fort som möjligt blifva af Utskottet behandlad.
Så länge jag är Riddarhusets Tjensteman anser jag det vara min pligt att, så mycket i min förmåga står, söka bidraga till en fördelagtig förvaltning af Riddarhusets Cassör.
Friherre Boye, Fredrik, anhöll äfven 66 H. 5 68 Den i3 Mars e. m. att Herr von Hartmansdorff!? motion måtte få hvila på hordet.
Det af Utskottet föreslagne nja Moment i 3\dje §:n.
Jag anhåller att denna punct ytterligare må få hvila på hordet, ty om stadgandet angående en bestämd maximisumma för utlåning på namn borttages, så blifver hela denna punct öfverflödig.
Häruti förenade sig Friherre Boje.
Alla öfriga puncter i detta Memorial blefvo af Ridderskapet och Adeln bifallne.
Föredrogos och lades till handlingarne följande ExpeditionsUtskottets den 12 och i3 dennes aflåtne Memorial: N:o ^02.
Angående en underdånig
Skrifvelse om beviljadt ökadt 'anslag för Undervisningsverken.
N:o 454- Med öfverlemnande till underskrift af den för RiksgäldsContoiret fastställde Stat.
Justerades 8 ProtocollsUtdrag, innefattande Ridderskapets och Adelns i plenum den 12 dennes eftermiddagen fattade beslut.
Den i3 Mars e, m. 69 Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Utlåtanden och Memorialer: Från StatsUtskottet:
Af den 4 dennes: N:o 4a3.
I anledning af erhållen återremiss å Utskottets Betänkande N:o 386, angående Åkerbo Härads dagsverksskyldighet under Kongsöhrs Kungsgård.
N:o 424- Angående Gratificationer åt RiksgäldsContorets
Tjenstemän för befattningen vid utdelningen af och redovisningen för Riksdags-kostnadsmedlen, emottagningen och utdelningen till Prenumeranter af, samt redovisningen för RiksStåndens Protocoll vid innevarande Riksdag; äfvensom Herrar
Fullmägtiges hemställan om afskrifning af möjligen uppkommande defecter i dessa tryckta Handlingar.
N:o 427* Öfver väckt motion, att Majoren Friherre C. W.
Gripenstjerna måtte, från och med innevarande i83o års början, å RiksgäldsGontoretsStat erhålla en pension af 200 R:dr Banco.
Frän ExpeditionsUIskoltet :
Af den 12 dennes: N:o 45o.
Med förfrågan, i afseende på 7° Den i3 Mars e. m. ett i underrättelserna för TullTaxans tillämpning förbigånget stadgande, rörande l)rawback.
Höglaflige Ridderskapet oeb Adeln åtskiljdes klockan en qvart till 11 om aftonen.
Måndagen den i5 Mars i <S']o.
Plenum klockan half till iq Förmiddagen.
Justerades 23 Protocol IsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den i3 dennes för- och eftermiddagen fattade beslut.
Likaledes justerades följande:
Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm e. m. den i3 Mars i83o. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande från Riddarhusutskott et inkomne, och den i i dennes e. m. på bordel lagde Memorial:
Af den 6 dennes'. i:o
I anledning af Grefve Gjldenstol - Den i5 Mars f. m. 71 pes, Anton Gabriel, motion angående befrämjandet af Snällskrifningskonsten. 2:0 I anledning af Herr von Hartmansdorffs, August, motion, angående åtskillige ändringar i LåneReglementet. jdf den 10 dennes: 3;o I anledning af Friherre Wrangels, Henning, motion, om uthyrning till någon Boktryckare af Riddarhusets flyglar. 4:o Öfver Herr Brummers, Carl Magnus, motion, om inrättande af en Archi variitjenst vid Riddarhuset.
Vid förnyad föredragning af RiddarhusUtskottets den 6 dennes aflåtne, och den 11 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Memorial, i anledning af RiddarhusDirectionens hemställan om en underdånig anhållan till Kongl. Maj:t, att de från RiddarhusCanzliet utfärdade Kungörelser och Annoncer måtte kostnadsfritt uti Post- och InrikesTidningarne införas; fann Ridderskapet och Adeln för godt bifalla hvad Utskottet i berörde Memorial tillstyrkt, samt godkände den af Utskottet föreslagne underdåniga skrifvelse i ämnet.
Till justering upplästes och godkändes ExpeditionsUtskottets afgifne förslag till 11 §§ i Riksdags-beslutet, samt följande från be - f2 Den i5 Mars f. in. malde Utskott inkomne förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelser till KongL Maj:t. N:o 455.
Angående den i BankoReglementet vissa Academier, Collegier och Inrättningar inom Hufvudstaden förbebållne tillåtelse att från Banken kunna utbekomma Silfvermynt mot ersättning i Bankosedlar.
Angående ersättning åt Marstrands Stad för utgjord inqvartering. N:o 458.
Angående väckt fråga om ändring i Kongl. Stadgan om Inrikes Tullförpassning och bevakning.
Angående medels tillhandahållande af RiksgäldsContoret till uppsättande af Ottenby Stuteri m. m. N:o 4Ö0.
Angående Creditiven, enligt 63 § RegeringsFormen.
Vid förnyad föredragning af ExpeditionsUtskottets den 12 dennes under N:o 45o aflåtna och den i3 derpåföljde e. m. på bordet lagda Memorial, med förfrågan i afseende på ett, i underrättelserne för TullTaxans tillämpning förbigånget, stadgande rörande Drawback, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att berörde stadgande borde bland nyssnämnde underrättelser införas.
I sammanhang härmed justerades och Den i5 Mars f. m. y3 godkändes den af ExpeditionsUtskottet, i berörde afseende, under N:o 451 föreslagna underdåniga skrifvelse i ämnet.
Föredrogos å nyo och biföllos StatsUtskottets, den 4 och 5 dennes afgifna samt den i3 derpåföljde e. m. på bordet lagda Utlåtanden:
N:o 423> i anledning af återremiss af Utskottets under N:o 386 förut meddelade Betänkande, angående Åkerbo Härads dagsverksskyldighet under Kungsöhrs Kungsgård; N:o424, angående gratificationer åtRiksgäldsContorets Tjenstemän för befattningen vid utdelning af och redovisning för Riksdagskostnadsmedlen, emottagning och utdelning till Prenumeranter af, samt redovisning för RiksStåndens Protocoll vid innevarande Riksdag; äfvensom Herrar
Fullmägtiges hemställan om afskrifning af möjligen uppkommande defecter i dessa tryckta handlingar.
Företogs till pröfning ej mindre Stats-, Banko- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottens den 9 sistlidne Januarii, under N:o x i3 afgifne, och den 22 i samma månad e. m. på bordet lagda, Betänkande, i anledning af Kongl.
Maj:ts Nådiga proposition om anvisande af erforderliga medel till anskaffning af spanmål vid inträffande 74 Den i5 Mars f. in. missväxtår; än ock Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den a5 sistlidne Februarii under N:o 134» meddelade och den 8 dennes e. m. på bordet lagda, Utlåtande, öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar.
Friherre Fock, Berndt Wilhelm, uppläste följande; På det att ingen måtte förvillas af missledda intryck och falska opinioner, anser jag mig skyldig, innan någon discussion uti förevarande ämne öppnas, att förnya den förklaring, jag uti mitt anförande under den 5:te sistlidne Februarii utvecklat, nemligen att jag alldeles icke satt dess framgång i samband med något för detta ändamål till inrättande Embetsverk, under hvad namn det vara må, emedan jag anser det öfverflödigt.
Min afsigt har, i få ord, varit, att då Ständerna redan be vill jat
En million Riksdaler till Spannemålsuppköp för missväxtår, detta anslag kunnat ökas med ännu En million, samt att till Kongl.
Maj:t måtte öfverlämnäs att så väl bestämma tiden, som sättet för dess användande.
Vi kunna då vara säkra, att, hvad tiden angår, upphandlingen icke sker under missväxtår, emedan de som då ä"a spannmål att aflåta, i alla fall med fördel kunna föryttra den, och hvad sättet beträffar finnas flere, men alltid det säkraste att detsamma till Kongl.
Maj:ts pröfning och afgörande öfverlemna, hvilken säkert Den i5 Mars f. ni. 75 med landsfaderlig omtanka förenar det allmännas väl, med det enskiltas Lästa.
Grefve Björnstjerncij Magnusanförde skriftligen: Ehuru StatsUtskottets Betänkande, rörande det till Spannemåls inköp i missväxt år ämnade Creditivet af En million Riksdaler Banko, redan blifvit antagit af 3:ne Stånd, hindrar detta icke Ridderskapet och Adeln, som, på gilltiga skäl, återremitterat detsamma, att nu uttrycka sin öfvertygelse i denna för samhället vigtiga fråga, en öfvertygelse, hvilken, om den äfven icke skulle förmå tillvägabringa en förändring uti Med-Ståndens beslut, åtminstone i en framtid kan bereda möjligheten af sundare principers antagande, än de, hvilka ligga till grund för Utskottets nämnde Betänkande.
Under 1823 års Riksdag, äfven som under loppet af denna, har en tankeledning gjort sig gällande, hvilken för ämnets utredande närmare behöfver skärskådas; den är rige, säger man, producerar i medeltal mera Spannemål än det consumerar; intet Stats-anslag kan således förslå, i synnerhet när flera goda skördar inträffat efter hvarandra, att uppköpa all den Spannmål, som utgör öfverskottet, intet utrymme förslår till Magazineringen deraf, hvilken dessutom är kostsam, dels genom sakens natur, dels genom ofta dervid inträffande missbruk.
Det ägande öfverskottet kan således icke afsättas annorlunda, än medelst Export deraf, som bäst verkställes, förutan Statens mellankomst, af de Handlande sjelfve, hvilka, när god skörd varit, utskeppa detsamma, och hvilka, när missväxt ägt rum, importera det felande qvantum, hvarvid de underhjelpas medelst det anslagna StatsCreditivet.
Denna tankeledning är fullkomligen consequent och alldeles obestridlig, så vidt nemligen premissen är sann, på hvilken den är bygd; denna premiss är: att Sverige äger öfverproduction af Spannemål; den måste således först undersökas, innan man går vidare i applicationen deraf.
Rikets Tull-specialer lemna oss en säker ledning i detta afseende; de utvisa förhållandet emellan Export och Import af Spannemål för hvilken tidrymd som hälst; skulle nu deraf inhemtas, att importen af Spannemål, icke allenast tillförene, hvilket är ett allmänt kändt factum, men äfven under sist förflutne quinquennier och decennier, öf verstigit exporten deraf, och skulle dessutom kunna bevisas, att behällningarne i Landet icke öfverstiga behofvet till nästa skörd, så följer deraf med axiomatisk säkerhet, att Sverige i medeltal icke producerar mera Spannemål, än det consumerar, ehuru det äger tillräckligt, för att vara oberoende af Utländsk tillförsel, när bättre skördens öfverskott förvaras att fylla bristen vid sämre.
Den i5 Mars f. m. 77 Skulle så vara, säger jag, måste deraf följa, att det på en motsatt Hypothes grundade systemet förfaller.
De mig af Öfver-TullStyrelsen benäget meddelade Tull-specialer å exporterad och importerad Spannemål, upptaga för sist förflutna quinquennium (från och med år 1825 till och med 1829) följande quantiteter, nemligen: införd Spannemål .
470>27oT;r. utförd 379,319 „ införd mer än utförd .... 90,95 iT:r.
Under samma period infördt Mjöl . . . 219,7001//. utförd t i39,433 „ infördt mer än utfördt 80,267 Lä. eller (ä 12 Lä per Tunna) . . 6,689T:r.
Summa införd mer än utförd 97,640 T:r.
Dessa 97,640 Tunnor, evalverade i penningar å 10 Riksdaler RiksgäldsSedlar per Tunna, utvisa, att vi under loppet af sist förflutne quinquennium importerat
Spannemål för en summa af nära En million Riksdaler RiksgäldsSedlar mer än vi exporterat.
Taga vi till efterrättelse hela sista de cenniumj från och med år 1820 till och med 1829, så visar sig följande förhållande: Utförd Spannemål . 5i5,495T:r. införd 4ö9>722 >» utförd mer än införd .... t5,773T:r. 78 Den i5 Mars f. ra.
Infördt Mjöl . . . 232,iopL». utfördt 2 24,o45 „ infördt mer än utfördt 8,064Lä. (ä 12 L® per Tunna) ....
672 T:r.
Subtraheras dessa 672 Tunnor öfverskjutande import af malen Spannemål, från ofvanstående 15,773 Tunnor öfverskjutande export af omalen, återstår för de sist förflutne 10 åren t5,ioi Tunnor, hvarmed exporten öfverstigit importen, utgörande per medium den ringa summan af i,5io Tunnor om året.
Men äfven detta i sig sjelft så ringa öfverskott är illusoriskt, om man i penningar evalverar de olika sädesslagen, hvilket nödvändigt måste göras, om man vill gå opartiskt till väga; förhållandet är då följande.
Den importerade Spannemålen för sista decennium uppgår till ett värde af . . .
R:dr 4,599,187 R:gs. den exporterade till ett värde af ....,, 4*577>®^4 » *) importerad Spannemål mer än exporterad för R:dr 221,983 R :gs. Hvad nu behållningarne i Landet beträffar, så kan med säkerhet antagas, att *) Bohvetet beräknadt till 10 Riksdaler Riksgäldssedlar per Tunna, Hafran till 6, Hvetet till 12, Korn till 8, Malt till g, Rågen till 10, Wicker till 10, Ärter till 12, Diverse till 8 Riksdaler.
Den i5 Mars f. m. 79 dessa icke öfverstiga behofvet till nästa skörd (7 å 8 månader härefter) af följande skäl: j:o Att skörden förlidet år varit medelmåttig. 2:0 Att
Spannemålsprisen nu äro högre än vanligt vid denna årstid, hvilket icke skulle inträffat oin ett större öfverskott funnits i förråd, och 0:0
Att höstsädet varit mindre än brukligt, hvilket således måste ersättas med större vårsäde.
Ofvannämde, hvad export och import beträffar, på authentika handlingar och, hvad behållningarne i Landet angår, på allmänt kände facta grundade calculer, leda till följande högst vigtiga slutsattser, nemligen: 1:0 Att Sverige, hvars export af Spannemål alldrig, icke ens under loppet af sista decennium, öfverstigit dess import deraf, och hvars behållningar i Landet för närvarande icke öfverstiga behofvet till nästa skörd, icke äger öfver produktion af Spannemäl, ehuru det i medeltal kan äga tillräckligt för dess behof. 2:0 Att Sveriges Utrikes Spannemålshandel, hvilken under loppet af sist förflutne decennium icke utgjort mer än:
Exporterade 532,4y8 Tunnor Importerade 5iy,o6/{ „ i medeltal per år, ej differerar mer än på 5a å 53,ooo Tunnor.
Medelst uppköp af endast några och femtio tusende Tunnor, kan Staten således 8o Den i5 Mars f. m. åstadkomma lika mycken verkan, så väl på Spannemålsprisens jemnhet i Landet, som på oförutsedde behofvers fyllande, som hela vår Utrikes Spannemålshandel i medeltal af vissa år mäktat åstadkomma, och kan Staten, medelst uppköp af 200,000 Tunnor, således uträtta nära lika mycket, som vår Utrikes Spannemålshandel förmått göra under loppet af 4 år.
Enär nu circa 200,000 Tunnor kunna uppköpas med det till En million Riksdaler beräknade Creditivet, synes mig som skulle denna summa, använd när god skörd inträffätj och icke, som föreskriften lyder, när missväxt ägt runij kunna medföra följande fördelar: 1:0
Förekomma ytterlighet i Spännemålsprisen, hvilka sedan sista Riksdag, och tvärt emot det då hysta hoppet, varierat 100 procent, det ena året efter det andra, och 2:0
Förekomma brist när missväxt ägt rum.
Den förstnämnde omständigheten, förekommande afytterlighet i Spannemålsprisen, utgör, efter min tanka, ett af hufvudvillkoren för jordbrukets bestånd och i synnerhet för den mindre jordbrukarns, .allmogens och hvad man kallar la petite Proprité, som säljer, när god skörd varit, men köper_, när missväxt ägt rum.
Kostar den inköpte
Spannemålen då dubbelt mer än den försålde, ruineras han, och med honom Staten, hvars huf - Den 15 Mars f. m. 81 hufvudsakligaste inkomster härröra från denna källa.
Men, säger man, den Enskildta Spannemålshandeln skall, när Staten upphör att blanda sig deri, och när Tidlafgifterne blifva reglerade på ett sådant sätt, att hastiga ombyten undvikas, nog upprätthålla jämnhet i Spannemålsprisen, samt afhjelpa brister, när missväxt ägt rum.
För att besvara detta inkast, nödgas jag intränga djupare i ämnet.
Den enskildta Spannemålshandeln delar sig i a:ne grenar: den Utrikes och den Inrikes; dessa måste särskildt undersökas för att reda frågan.
Den Utrikes Spannemålshandeln kan nu, då Landets productioti i medeltal uppgår emot dess consumtion, ej idkas med samma framgång, som den tid, då Riket producerade mindre, än det consumerade, och i följd deraf årligen importerade ett quantum af 7 å 800,000 Tunnor; Speculanten var då säker, alt inom årets omgång afsätta det införskrifne lagret; nu deremot kan detta möjligen komma att ligga 3 å 4 år, och för detta blottställer sig ingen klok Handlande.
Det är således endast när missväxten är afgjord, som den Handlande vågar införskrifva Spannemål.
Men hvad händer då?
När missväxt ägt rum i Sverige, har skörden vanligen varit mindre god i närgrän66 H. ' G 82 Den i5 Mars f. m. sande Länder, (ty climatet följes någorlunda åt i det Nordliga Europa, och från det sydliga erliålles ej Spannemål); lian hetalar då den importerade Spannemålen dyrare, än hvad behållningen utgör för den exporterade.
Att förhållandet är sådant bevisas äfven af de senaste årens erfarenhet; den år 1827 införde
Råg kostade importeuren på stället här, oberäknad tullen, i5 å 16 Riksdaler Riksgälds Tunnan (Börssluten för Februari, Mars, April och Maj 1827 voro 17 å 18 Riksdaler Riksgälds Tunnan), då rena behållningen för det till England år 1829 utskeppade
Hvetet ej utgjorde mer i medeltal än 30 a 31 Riksdaler Riksgälds Tunnan (å 6 sk. 8 r:st. tull), hvilket, med afseende å Sädesslagens relativa värde, icke utgör en för Landet fördelaktig handel, ehuru den i någon mon kan vara det för Speculanten sjelf, som köpt den exporterade
Spannemålen för ännu lägre, än hvad han derföre erhållit vid försäljningen, och sålt den importerade för ännu högre än hvad den kostat vid uppköpet, ett naturligt och icke på något vis klandervardt förhållande.
Till ytterligare bevis, att den Utrikes Spannemålshandeln aldrig kan blifva florerande i Sverige, får jag vördsamt göra uppmärksam på ännu en omständighet.
Hvarest skall det hos oss någon gång inträffande öfverskottet afsältas?
Östersjö-Länderne äro dertill icke lämplige, ty de hafva sjelfve Den i5 Mars f. m. 83 öfverskott, Holland tar sitt behof från Brabant och långs Rehnströmmen; Norra Frankrike köper sällan eller aldrig; Södra Frankrike, Spanien och Italien hafva närmare till Odessa, i synnerhet nu, då Bosphoren är öppnad; England allena återstår således såsom afsättningsort för vår så kallade öfverproduction; där, som annorstädes, bestämmer skördens mer eller mindre godhet Spannemålsprisens belopp.
Har skörden varit dålig, stiga prisen under hösten och vintern.
Tullen faller i samma proportion, och importen blifver möjlig; men i samma ögonblick inströmmar, i:o all den Spannemål, Som ligger på Nederlag i England; 2:0 all den Spannemål, sorn ligger på Nederlag i Holland och Irland; 3:o allt hvad på Weserii och Elben kan framskaffas till England, och allt detta anländer förr än vår Svenska Spannemål, sorn vanligen ej hinner ankomma förr än dell påföljande våren.
Men då äro prisen redan nedsatte, tullen i följd deraf stegrad^ och speculationen förfelad; äfven så var förhållandet de sist förflutna åren; om jag minnes ratt, ankommo ej mer än 3ine skeppslaster till England 0111 hösten 1828; desse gjorde goda affairer; alla öfrige ankommo ej förr än oin våren »829 och gjorde högst medelmåttiga; att så alltid måste gå, ligger i sakens natur. 66 H. 84 Den i5 Mars f. m.
Dessa förenade omständigheter göra, att jag hyser föga förtroende så till vår Spannemålshandels tillväxt, som till den nytta som deraf kan uppstå för Landet, ty vi kunna alldrig täfla deri med våra grannar Danskar och Preusare, der Spannemålen produceras för bättre pris, än hos oss, och hvilka således alltid undersälja oss på den Utländska marknaden.
Såsom bidrag till bevis huru angeläget det är, att i möjligaste nion göra sig oberoende af Utländsk tillförsel, och huru vigtig! det är, att medelst inhemska förråder söka förekomma ytterlighet i Spannemålsprisen, får jag anföra, hvad en namnkunnig Statistisk författare, Herr Charles Dapin, yttrat i ett af honom nyligen utgifvet arbete.
Han säger: ”Om dea progressiva stegring i Spannemfllsprisen, som är en följd af missväxtår, icke förekornmes medelst i Lamhet befintlige Magaziner, uppstår följande förhålla nde: ”Alkastar skörden mindre än medelskörd, stiga Spannemålsprisen T3-0- öfver medelpriset.
” ”Afkastär skörden T^5 mindre än medelskörd , stiga Spannemålsprisen T8W öfver medelpriset.
” ”Afkaslar skörden
T’-o mindre än medelskörd (ett förhållande som högst sällan inträffar) stiga Spannemålsprisen f~§ eller nära 3 gånger öfver deras medelpris.”
Detta prisens förfärliga stigande i nion Den i5 Mars f. m. 85 af afkastningens förminskning, bevisar huru angeläget det är, att förekomma en sadan ytterlighet, hvilket icke kan ske annorlunda än medelst uppköp af Spannemål inom Landet, när god skörd varit, ty införskrifningen utifrån blifver dyrare samt underkastad äfventyr.
Att ett sådant uppköp, för att fylla ändamålet, icke behöfver verkställas till något särdeles betydande quantum, torde inhemtas af följande:
Sedan i^83 har värre missväxt ej inträffat än den år 1826, som följdes af ett annat högst medelmåttigt år; importen under dessa 2:ne år (med afdrag af den derunder skeende export) uppgick likväl inalles lill icke mer än 458,531 Tunnor (så omalen som malen säd), hvilka icke allenast förslogö till bristens fyllande, men lemnade ett öfverskott, som lill en del åter exporterades åren 1828 och 1829.
Ett lager af 400,000 Tunnor vore således nec plus ultra af hvad som erfordrades för att fylla bristen äfven vid arne på b varan följande missväxtår, och att flere sådana skulle inträffa efter hvarandra lili ett Land med Sveriges omfång och med allmän Pntatescultur, är otänkbart, äfven som att flere serdeles ymniga år skulle kunna följa på hvarandra.
Alla Länders erfarenhet, och i synnerhet deras, hvilka äro i samma pr;e(ficament som Sverige, utvisar, att det vanliga förhållandet är, en god skörd, en dålig, 86 Deti i5 Mars f. in. och 3:ne medelmåttiga under loppet af 5 år.
Ett uppköp af 4oo,ooo Tunnor skulle således vara fullt tillräckligt att upprätthålla Spannemålsprisen vid jämnhet i Landet, hvilket äfven synes af deras nuvarande skäliga belopp efter 2:ne ovanligt goda år, under hvilka båda exporten likväl icke uppgått till mera än 339,799 Tunnor, och således kunnat ersättas med förenämde uppköp af4oo,ooo Tunnor, 400,000 Tunnor uppköpas, när god skörd varit, för 2 millioner R:dr; ett Creditiv, lika med det af Rikets Ständer år 1818 beviljade, skulle således vara tillräckligt, icke allenast att för alltid upprätthålla Spannemålsprisen i Landet, utan och att förekomma följderne af möjligen inträffande missväxter.
Må man då upphöra att säga, att intet Creditiv skulle förslå att uppköpa det af flere goda skördar uppstående öfverskottet, och att intet utrymme skulle förslå till Magasineringen deraf; premissen, på hvilken denna Hypothes finnes bygd, är falsk; den bestrides af faeta och erfarenhet, hvarföre consequensen, som deraf drages, äfven är falsk.
För öfrigt excludera Stats-anslag till Spannemålsuppköp i Landet icke den enskildte Speculationen; den kan äga rum derjemte, och i synnerhet äga rum, när antingen flera missväxtår eller flera goda skördar mot vanligheten inträffat på hvarandra; då \
Den i5 Mars f. m. 87 uppträder den på sitt rätta ställe, men alt åt denna allena öfverlemna Brödfödan för ett under 60 Latitudsgraden beläget, och af is under 5 månader omgifvet Land, är ett experiment så vågsamt, att jag för min del icke vågar tillstyrka detsamma.
Sedan vi nu undersökt med hvad hopp om vinst den Utrikes Spannemålshanileln kan bedrifvas, kommer ordningen till den Inrikes.
Landets Jordbrukande folkmängd utgör minst ^.'del af dess hela (vill man räkna noga deraf, ty äfven städer och Bergslager idka Jordbruk).
När nu f af folkmängden säljer en och samma vara, och endast köper den, frågar jag, huru handel i större skala dermed möjligen kan uppkomma?