Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sorn man vet, så är det nu föreskrifvil för kronofogden, att lian skall inleverera den uppbörd lian fått till landtränteriet; men oakladt Konungens Bef:h:de från en annan person underrättas om beloppet af kronofogdens uppbörd af cbarlaisigillatmmedlen, så händer det ändock, såsom vi beklagligen vid flere tillfällen sett, att balancer uppslå och förluster för Kronan uppkomma.
Utom den controll, som jag nu omnämnt, torde måhända äfven böra loreskrifvas en annan, eller att, när prolocollerna inkommit till hofrätten, förmodligen vid ungefär samma tid, som landsböckerna komma in till Kammarrätten, borde ifrån hofrätten, således oberoende af den controll, som äger rum i provinserna, en förteckning insändas till Kammarrätten öfver de handlingar, som bort med charta beläggas, för alt tjena till ledning vid Kammarrättens granskning.
Jag hade likväl trott, att en annan utväg skulle finnas, hvarigenom man icke fästade säkerheten vid någon viss vederbörande, han må nu vara domare eller kronofogde eller hvad man vill benämna honom, samt att denna controll skulle vinnas säkrast genom det enskilda intresset, om man förstod att framkalla detsamma.
Detta skulle i min tanka ske genom ett stadgande, att ingen handling, som vill åberopas såsom grund för en afhandling eller såsom ett bevis, skulle gälla inför domstol eller annan auctoritet, såvida den icke är frän början vederbörligen cbarterad.
Man skall möjligen invända häremot, att derigenom skall antingen det sätt begagnas, sorn nu understundom äger rum, nemi. att handlingen skrifves på charla sigiilata eller också kommer charteringen, såsom nu, icke att verkställas förr än handlingen skall inför någon auctoritet produceras.
Denna invändning förfaller likväl, om man, tillika med det stadgande jag nämnde, äfven föreskrifver, alt charlan, som skall vara bilagd, bör hafva samma årtal i vattenstämpeln, sorn sjelfva handlingen, samt alt vid hvarje års slut hos eliartmsigillalmförsäljningsmanuen ombyte skall ske af chartaiförrädet, och del gamla förrådet förstöras.
Härigenom skulle visserligen någon kostnad uppkomma, enär cu mängd chartor derigenom- blefvo onyttiga och äfven sjelfva tillverkningskostnaden ökades; men denna kostnad tror jag klefve ganska ringa, jemförelsevis mot dea lön ål controllanter, som härigenom kunde undvikas, och derigenom vunnes äfven säkerheten all fä chartasigillata på alla handlingar, der den borde finnas och lill vederbörligt belopp.
Genom en sådan åtgärd klefve hvar och en, Den 8 Januari e. m. 119 t , som upprätlar ett domcument, hvilket bör charteras, nödsakad att göra det i den föresiittning, att han någon gång skall behöfva använda det till sitt försvar, ty om charta icke genast är bilagd lill vederbörligt belopp, så kan han icke sedermera erhålla behölliga chartor, stämplade med det rätta årlalet, och dä kommer hela handlingen att tjena honom till ingenting.
Genom det föreslagna årliga ombytet af chartmförråderna har man nemi. förvissadt sig derom, att ingen kan i en framtid, äfven med bäsla vilja och bästa penuingetillgång, corrigera sin försummelse.
Detta torde således vara det säkraste medel alt försäkra Stateu om den inkomst af ifrågavar. bevillning, som man för Slaten vill bereda.
Jag anhåller om äterremiss af denna punkt.
Bland aliade talare, som jag baft den förmånen alt i delta ämne afhöra, får jag förklara, alt den som närmast uttryckt de begrepp, jag gör mig om ämnet, är den sist talande ledamoten, Hr Akerman.
I det hela har jag trott mig förmärka, alt man i denna fråga, såsom ty värr ofta nog här i lifvet, går öfver ån efter vatten.
Man har samlat ihop alla möjliga arter af controll, inventerat olika slag deraf, men alltid galt förbi den aldra enklaste af alla, nemi. den, som flera andra före mig yrkat, bestående deruti, att hvarje handling skall skrifvas på chartaepapper.
Någon annan och tillförlitligare controll gifves icke, mine
Det är alldeles fåfängt att försöka åstadkomma några andra controller.
1 Kammarrättens förslag har jag visserligen funnit mycken omtanka och mycken sakkännedom i detta afseende, sä vidt controller kunna finnas: men att detta icke är möjligt i ett land, der roan, såsom i Sverige, i allmänhet är mer eller mindre slapp alt uppfy 11 a sådana pligler, anser jag gifvet.
Jag äger personligen kännedom af en direction, bestående af mycket nitiska ledamöter, som Gud bevare mig ifrån att här nämna.
En ibland dem har för mig tillkäunagifvit, att inom en eassa finnas tvenne inteckningar på tiotusen r:dr hvardera, hvilka begge icke äga annat vitsord om erlagd chartseafgift, än att der finnes en papperslapp (annorlunda kan det icke benämnas) påskrifven af en okänd person, som förmodligen varit skrifvare: ”att charta är för denna handling erlagd intygas”, och derunder ett okändt namn.
Jag frågar er, mine Hrr, om man under sådana förhållanden någonsin kan vara säker, att chartac-afgift för handlingar blifver erlagd.
Om nu lagen, såsom den borde, stadgade, att ingen handling vore gällande, så framt den icke vore bevisligen charterad, så vore denna direction af med sina inteckningar.
I Frankrike, i Österrike, i Preussen må man komma med den aldra klaraste skuldsedel öfver ctl visst minimivärde, sä är den likväl ogilltig, så framt den icke blifvit behörigen charterad.
Ingen domstol ger recipisse på en sådan handling.
Att, såsom bär är föreslaget, fordra redogörelse af hofrätten, af underdomstolarue, af kronofogdarne etc., är allt för väl, 120 Den 8 Januari e. m. hvad de sistnämnde beträda ; men jag frågar er, mina Hrr, är det rimligt att ålägga en domare en dylik redovisning?
är det väl dertill dessa embetsmän äro kallade?
Vore jag domare, så skulle jag säga: ”Detta hör mig icke till; det är icke min pligt att vara registrator öfver chartaesigillatsemedlen.”
Jag nödgas således nn ogilla detta förslag.
Grunden för chart.sigill.- författningen i de länder, der man vet alt behandla densamma, är den, att chartan icke skall vara optativ utan obligatorisk.
Skillnaden emellan dessa begge benämningar ligger deruti, att man i Sverige icke behöfvcr chartera förr än man går till domstolen, hvaremot i andra länder handlingen ovillkorligen skall vara charterad inom en viss tid.
Man har uppgifvit svårigheten att på vår stora areal beqvämligen skaffa sig chartor, dä man behöfver dem, samt att köpeafhandlingar och dylika documenter möjligen icke skulle kunna upprättas i brist på chartor, i händelse det stadgades, alt dessa documenter ovillkorligen borde skrifvas på charta.
Man har exempel här på nummerlottericollecleurer, som varit antagne och spridda inom bela riket.
Det är icke omöjligt att hafva collecteurer äfven för chartoesigillatmmedlcn, åt hvilka man beviljar ett skäligt arfvode, be. räknadt efter den summa, hvartill försäljningen uppgår.
Då är icke den ringaste fara, att icke hvar enda charta skall mycket säkert blifva betald.
Man har sagt, att det icke vore skäl att yrka någon förändring härutinnan, sedan K.
M. redan gifvit sitt bifall lill den nild. framställning i ämnet, som af Kammarrätten blifvit gjord.
Det finnes icke många inom detta Hus, som mera vörda K.
M:s beslut än jag, och jag bestrider någon att derför äga mera värme; men, mina Hrr, uti en administrativ åtgärd, som rörer beskattningen, nödgas jag göra undantag och säger uppriktigt, att om det finnes controller, som äro bättre an de, hvilka K.
M:s regering tillstyrkt, så skall jag för min del aldrig sky att antaga dem, och det är derföre jag tror mig icke fela uti min tillgifvenhet för K.
M. eller min villighet att, i hvad på mig ankommer, befordra Regeringens afsigter, dä jag vid detta tillfälle talar emot Kammarrättens förslag.
Man har talat om svårigheten att känna på förhand de behöfliga valeurerna för hvarje handling, som skall charleras.
Delta är endast ett bevis pä, att man icke gjort sig möda att närmare granska frågan, ty det är lika lätt att göra upp en tariff och en taxa pä hvarje handling, som bör charteras, som att göra upp alla de tariffer, hvilka R.
St. beklagligen sysselsätta sig med.
Jag tror således, alt man icke behöfver afskräcka sig af den omständighet, som en talare bär har vidrört, rörande svårigheten att utröna chartaibeloppet af ett contract, som berodde på en ännu icke fastställd markegång.
Detta är endast en högst minutieuso detalj, och jag skulle för min del alldeles icke tveka att följa den markegång, sorn gällde för det förra året, och dermed är jag ifrån den saken.
För Den 8 Januari e. m. 121 För öfrigt tror jag med Frih.
Cederström, att det icke ges någon annan säker och tillförlitlig method att controllera chartmsigillalmmedleu, än att låta ali ting skrifvas på charteradt papper.
Man har väl sagt, att det skulle blifva svårt att få skrifchartor lill passande belopp, och att man i alla fall skulle uiidgas tillägga biläggningschartor för att fylla summorna; men det behöfves icke, ty med samma lätthet, som Banken stämplar sedlar från två r:dr och högre, med samma lätthet kan Banken äfven stämpla chartor ifrån hvilken minimivaleur som helst, till hvilken höjd man behagar.
Om dervid åtskilliga chartor skulle blifva obegagnade, så är till och med detta nästan ingen förlust.
Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad. ville låta dessa mina anmärkn:r åtfölja den återrcmiss, som jag hop pas att R. o. Ad. kommer att bevilja. r> Hr Printzenskjöld:
Åkerhjelm, som instämt i de åsigler Frih.
Oxenstjerna i sin reservation framställt, har troll, att mitt bestridande af bifall lill nämnde reservation har slött sig på en mindre tillförlitlig kännedom om förhållandet med den säkerhet, som Kronan genom borgen äfven ager för kronofogdens uppbörd.
Jag bör i anledn. deraf för Frih:n tillkännagifva, att jag har mig nogsamt bekant både all uppbördsborgen finnes för kronofogden och det belopp, hvarpå den lyder.
Om nu Hr Frih:n vet det förra, så vill det åter synas, som han icke hade så noga reda pä det sednare, hvarföre jag, till hans underrättelse, får meddela; att borgens hela belopp inskränker sig till 1,500 r:dr, under det att den contanta uppbörd, fogden årligen har omhäiider, uppgår till kanske 100,000 r:dr och deröfver.
Cbart.sigill.- försäljningsmannen deremot ställer alltid borgen för allt det stämplade papper han emoltager.
Lyder hans borgen t. ex. på 2000 r:dr, så får han stämpladt papper till delta belopp, och till honom utlemnas aldrig ytterligare charta:förråd annorlunda än i den mån han genom leverering af contanta penningar visat redo för det papper han förut erhållit.
Kronan har således i chart.sigill.försäljuingsmannens borgen full säkerhet för hela den uppbörd, sorn försäljningsmanneu fått sig anförtrodd, under det alt säkerheten för kronofogdens upphörd, genom den borgen han aflemna), är högst ofullständig.
Af denna väsendlliga skillnad har jag dragit den, såsom mig synes, ganska naturliga slutsatsen, att det är större fördel för Kronan att låta chartan afyttras genom försäljningsmannen och derföre af honom kräfva redovisning, än att öfverlemna uppbörden till kronofogden, hos hvilken Kronan äfvenlyrar att förlora allt, utom de 1500 r:dr, hvarå hans borgen lyder.
Hr Rosenblad har anfört, som skäl för sitt bestridande af Utsk:s förslag, att charleringsåtgärden vore onyttig, , om icke chartan vidfogades originalhandlingen, och att den controll, som skulle ligga deruti, att chartan åtföljde domböckerna, vore bäti II. l(i 122 Den 8 Januari e. m, stan ingen, då dessa fdrst långt efter sedan tingen blifvit hållna ingå till öfverdomstolarne.
Icke upphör likväl en conlroll derföre, att tiden för dess utöfvande möjligen fördröjes.
På sätt en ledamot redan anfört, ingå landsböckerna till Kammarrätten lika samtidigt som domböckerna lill hofrätten.
Ofverrevisionsdeparhs controll å uppbördens redovisning träder alltså icke i verksamhet förr, än långt efter det sjelfva uppbörden blifvit verkställd; men ännu har man dock ej kommit på den tanken, att denna conlroll är onyttig och utan ändamål.
Och samma förhållande måste äfven i afseende pä den chartascontroll, hvarom nu är fråga, äga rum.
Jag betviflar, odet någon verksam controll skulle till vägabringas genom Hr Åkermans förslag, alt medelst vattenstämpel förse charlan med årtal, och att hvarje chartering underkastad handling sedan borde förses med stämpladt papper af samma årtal, som sjelfva handlingen.
Det vissa är, att ett dyligt försigtighetsmått, hvaraf tillverkning af nya cliartor för hvarje år hlefve en oundviklig följd, skulle medföra vida större kostnader än de controllör, som dels redan finnas och dels af Utsk. blifvit ytterligare föreslagna, hvilket torde innefatta tillräckligt skäl att icke fästa afseende å detsamma.
Dä jag redau erkänt riktigheten af Frih. Cederströms anmärka.
, att af all conlroll mot missbruk och underslef vid chartering ingen sakrare leder till målet äu den, att skrifva alla möjliga afhandlingar man och man emellan på stämpladt papper, sä kan jag ej annat än instämma uti hvad H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm härom vidare anfört; men huru undanrödja alla de svårigheter, som för införandet af en sådan conlroll ligga i vägen?
Det skulle icke kunna ske med mindre, än att omskrifva hela ehart.sigill.förordningen och att uppställa den efter helt andra grunder än de, hvarpå den för närvarande hvilar.
Dertill har Utsk. hvarken ägt tillräcklig tid eller ens troll sig äga någon behörighet, dä motioner derom icke uti något af RiksSl:n blifvit väckte.
Jag förmodar också, att en återremiss af det förslag, hvarom här är fråga, icke kan åsyfta en sådan genomgripande förändring, som den Hr Gr. Löwenhjelm föreslagit, utau måste inskränka sig till hvad som med grunderne uti nu gällande ehart.sigill.förordning är förenligt.
Med dem står den controll tillsammans, som Utsk. alternativt föreslagit, och det heror således på R. o. Ad. att af dessa alternativer antaga det ena eller det andra; varandes del min öfvertygelse, all de båda leda till samma mål, ehuru de äro olika i tillämpningen.
Haus Ex.
Hr Gr. Löwenhjelm har visserligen rätt deruti, att R.
St. vid afgörandet af detta ärende icke äro bundne af hvad K. M. i ett eller annat hänseende funnit för godt att besluta, utan kunna handla äfven i annan riktning, allt efter den öfvertygelse, som kan göra sig gällande; men då rättigheten till biläggningschartors begagnande var gifven, och dä K. M. i nåder förklarat det vara en skyldighet för alla emhetsmyndigheter, att, utom i vissa fall för de underordnade myndigheterne, med Den 8 Januari e. m. 123 biläggningschartor förse alla ulgåeende handlingar och expeditioner, så torde det icke böra läggas Utsk. till last, att det, vid uppgörandet af sitt förslag lill förbättrade controller mot missbruk vid handlingars chartering, lämpat detsamma efter redan gällande föreskrifter.
Jag har deltagit i det under dåniga belänk. ifrån Kammarrätten, hvilket till någon del grundlagt det förslag Trån Bevilln.Ulsk., som nu är under öfverläggning.
Detta betänk, är, likasom Bevilln.Utsk:s förslag, att anse såsom ett försök att införa bättre controller, ändem man hittills baft.
Jag är ej intagen af någon förut fattad mening i detta hänseende; men jag anhåller, alt få fästa B. o. Ad:s uppmärksamhet på åtskilliga omständigheter, hvilka jag tror böra i detta fall tagas i öfvervägande, på det att man hvarken måtte förhastadt ogilla hvad Bevilln.Ulsk. föreslagit ej eller allt för hastigt omfatta andra förslag, som här blifvit framställda.
Saken delar sig i Hera frågor, af hvilka den första är: huruvida controller, skarpare och bättre lin de nuvarande, verkligen bchöfvas.
Denna fråga har egentligen icke blifvit behandlad af föreg:de talare, ulan man har åtminstone i allmänhet tagit för afgjordt, att delta behof vore för handen, ehuru en och annan talare låtit likasom förmärka, att ingenting väsendtligt vore att vinna på de nu föreslagna förändringarne.
Hr Bosenhlad har redan fästat uppmärksamhet dervid, att. försnillning kan ske på tvenne olika sätt, dels derigenom alt man använder falska cbartor, oell dels derigenom att man underlåter deras begagnande.
Begge dessa försnillningar hafva i min tanke hittills ägt rum i ganska betydlig mån.
För de falska chartornas användande behöfvas icke vidare bevis, än de, som redan vid domstol förekommit.
Lättheten att tillverka dem har föranledt förfalskningen.
Nu äro åtgärder vidtagna för att försvåra tillverkningen, och jag hoppas alt de skola vara tillfyllestgörande, åtminstone för en tid.
Att chartering underiåles, torde en hvar veta, som antingen har närmare bekantskap med de vederbörande, hos hvilka chartering verkställes, eller sorn har skuldsedlar, inteckningar och dylikt om händer.
När man tillika ser, huruledes afgiften för stämpladt papper har varit, så alt säga, stillastående, under det att andra allmänna afgifter ansenligen stigit, så kun man deraf sluta till hvilket betydligt belopp charteringen underiåles.
Om man tillika erinrar sig hvad förbättrade melhoder hafva uträttat i afseende på kort- och tullslämplingen, såsom redan är nämndt; så linner man derutinnan en ytterligare bekräftelse på försnillningen.
Jag ser icke Frih. Carl Gyllenhaal längre här; han skulle eljest kunna upplysa i hvad män de nya tullstämplarna verkat fördelaktigt för uppbörden.
Det vissa är, att vida större antal aftryck än det, som på förhand ansågs behöfligt och reqvirerades, har, efter deras införande, varit nödvändigt att tillverka, emedan förfalskningen numera icke är så lätt; ty till den grad har icke importen stigit,. 124 Den 8 Januari e. m. sorn behofvet af tullslämplar ökats.
Min öfvertygelse är således, att icke blott det nya sältet alt tillverka chartor, utan äfven de öfriga controller, sorn Bevilln.Utsk. föreslagit och som jag hoppas skola åtminstone till någon del varda vidlagna, komma att öka Kronans intägter.
De invändningar, som blifvit gjorda mot sättet, anhåller jag att nu fa upptaga och att tillika sjelf göra några anmärkmr vid Utsk:s betänk.
Utsk. har ansett de controller, Kammarrätten föreslagit, vara dels öfverdrifna, dels måhända också alltför besvärliga, och dels öfverflödiga.
Allt detta lemnar jag för ögonblicket derhän, nöjd att åtminstone grundsatsen har blifvit erkänd och för någon del tillämpad.
Blifver förslaget verkstäldt, och visar det helsosamma följder; så kommer man väl att utvidga controllerna lid efter annan, för att omsider hinna det mål, man eftersträfvar.
Man säger i allmänhet, att bäst vore om hvarje handling skrefs på den charta, som erfordras.
Jag erkänner det, men påstår, lika med många andra talare förut, att sådant är overkställbar! och blefve allt för kostsamt.
Om hvarje handling borde skrifvas på vederbörlig charta, så fordrades ock, att hvarje enskild man, som skulle skrifva en inlaga eller hvilken handling som helst borde charteras, måste hafva den dithörande chartan i sina händer.
Huru skulle sådant låta sig göra i vårt glest bebodda land?
Man behöfde hafva ehart.sigill.försäljare i hvarje socken.
Vid sista riksdag ville man skilja häradshöfdingarne ifrån chartmförsäljningen.
Vid innevarande riksmöte har man nödgats yrka det gamla förhållandets återställande, emedan Konungens Bef:h:de icke kunnat anskaffa tillräckligt många chartte försäljare.
När man nu icke kan finna dem för hvarje domsaga, huru skall man då kunna finna dem för hvarje socken.
En författning, så besvärlig att han för mången blifver mera betungande än sjelfva afgiften, och följaktligen sä förhatlig, att hon ej kan genomdrifvas, bör väl icke af B.
St. förderas del beslutas.
Jag har hittills fästat mig endast vid de svårigheter, som den enskilde skulle få vidkännas.
Men de, som drabba det allmänna vid tillverkningen, äro icke mindre tänkvärda.
Om handlingar skola vara skrifna på charta, så är det ej nog, alt man dertill begagnade någon af ringare värde och sedermera bilägger en hel packa af andra dylika, för att fylla den summa som behöfves.
Biläggningschartorna komme då i alla läll alt fortfara med större förlust af papper och utrymme, än eljest.
Grundsatsens utförande kräfde, att man skulle hafva chartor för alla särskilda värden.
Om man gjorde dem så knapphändigt, att man endast på hvarje särskildt ark tryckte en särskild stämpel, med Congrfevskt tryck, sådant sora J, mine Hrr, nu håfven sett pä de nya chartorna, så blefve tillverkningen mycket dyrare, men chartorna dock icke så svåra att förfalska, som när värdet äfven står i vattenmärket.
Ville man med dylika säkerhetsmått tillverka papper för hvarje värde, så blefve det alltför dyrt.
En form af denna konstiga beskaffenhet kostar omkring 200 r:dr och fordrar några månaders tid att' tillverka.
Den 8 Januari e. m. 125 Det är lätt att beräkna till hvilka betydliga kostnader sådant skulle föranleda.
Följaktigen är det, i min tanke, icke värdt alt tänka på en sådan åtgärd.
När man således icke kan, hvarken för enskilda hinder, eller allmänna kostnader föreskrifva, att hvarje handling skall vara skrifven på vederbörlig charta, så har man ingen annan utväg att vidtaga, än den som Utsk. föreslagit, nemi. alt stadga, det biläggningschartor må i allmänhet användas vid de fall, der sådant oundgängligen erfordras.
Men i samma stund man måste begagna dylika chartor, måste man jemväl försäkra sig derom, att de verkligen blifva bilagde, eller åtminstone att den afgift, som för deni belöper, varder erlagd.
Detta har Bevilln.Utsk. pH grund af Kammarrättens förslag velat tillvägabringa.
Ilar Utsk. deruti lyckats eller icke?
Utsk. har uppgifvit 2:ne alternativa förslag, hvaraf det ena igenfinnes sidan 28 af betänk, och lyder så: ”att den enklare och med lika, om icke säkrare, controll förenade utväg, må antagas, att häradshöfdingar och rådhusrätter samt just.coll. och förmydarekammaren i Stockholm, åläggas vid de renoverade exemplar af prolocoll och domböcker, som inom förut bestämde tider skola till vederbör, hofrätter insändas, foga det stämplade papper, hvarmed omförmälde, i samma protocoll och domböcker intagne eller beskrifne handlingar skola förses, och att någon inom hvarje hofrätts advocalfiscals-contor anställd tjensteman, emot lämpligt af ehart.sigill.medlen utgående arfvode, som K. M., efter det hofrälterne blifvit i ämnet hörde, täckes i nåder bestämma, må blifva ålagd att granska charlome och jemföra dem med de i meranämnde protocoll och domböcker intagne handlingar; hvarefter åtal bör inför K. hofrätten anställas å de felaktigheter vid charteringen, som kunna upptäckas.
” Detta förslag har, efter min tanke, 2:ne betydliga fel.
Det ena, att man fordrar, det chartorne skola till bofrätterne insändas, hvarigenom man inblandar dessa myndigheter i granskning af uppbördsmäns redovisning.
Det andra felet är, alt man vill, det bofrätterne skola dömma öfver de förbrytelser, som i detta hänseende begås, hvarigenom man gör dessa allmänna domstolar till Kammarrätt för vissa mål.
Detta är jemväl oriktigt.
Jag anser följaktligen det andra alternativet vara det som närmast borde följas i afseende på föreskrifterne.
Men deruti äro dock, dels misstag begångne, dels sådane stadganden föreslagne, som jag, för min del, anser vara oantagliga.
Der står: ”att häradshöfdingar och rådhusrätter samt jusi.coll. och förmyndarekammaren i Slockholm må åläggas att, vid de till vederbör, hofrätter ingående renoverade exemplar af protocoller och domböcker, bifoga ej allenast det stämplade papper, hvarmed de deri intagne eller beskrifne, här ofvan uppgifne handlingar skola förses etc.”
Underdomstolarne i Stockholm äro befriade från att till hofrätten insända sina domböcker.
Endast med lagfartsprotocollen vidtages en sådan åtgärd.
Delta misstag bör Bevilln.- Utsk. rätta.
Ett annnat är efter min tanka förslaget: alt lill hofrälterne skola insändas ”särskilde förteckningar, upplagande 126 Den 8 Januari e. m. samma handlingars beskaffenhet och beloppet, hvarå de lyda, jemte summan af det stämplade papper, som för hvarje sådan handling blifvit erlagdt.”
Detta skulle inblanda hofrätterne i en befattning, hvarifrån de synas böra vara befriade.
Jag tror nog Bevilln.Ulsk. hafva haft rätt deruti, att Kammarrättens förslag, det dessa förteckningar skulle jemte chartae-beloppet insändas från domstolarne till Konungens Bef:h:de och derifrån till Kammarrätten, varit i sä målto ofullständigt, att controll saknades deröfver, att de omnämnde förteckningarne öfverensstämde med lagfartsprotocollen.
Detta har Utsk. nu velat afhjelpa dermed, att berörde förteckningar skulle i stället ingå till hofrätterne och der efterses, om de öfverensstämde med lagfartsprotocollen eller icke.
Deremot tror jag bäst vore, om dessa förteckningar och chartor skickades omedelbart till Kammarrätten.