Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet blifvit till Utskotten återremitterad t, i följd af anmärkningar, framställde utaf Herrar von Hartmansdorff, Printzenschöld, Indebetou, Billström och Lagergren, hvilka Lag- och Ekon.-Utskotten* Utlåtandet, N:o 53. 5 dervid hufvudsakligen anfört: att den förklaring öfver hvad med matlag bör förstås, hvilken af Utskotten afgifrils, vore alltför inskränkt, helst deraf icke kumle inhemtas hvarken huru långt mantalen uppåt linge sammanslås, eller nedåt fördelas för att utgöra ett matlag eller en rök; att, ehuru flere af de utskylder, som efter denna beräkningsgrund förut erlagts, numera blifvit afskafläde, en mängd afgifter och bidrag, serdeles i kommunalväg och till ecclesiaslike tjenstemäns aflöning, ändock återstode, hvilka erfordrade att begreppet af matlag eller rök närmare bestämdes; att då 26 Kap, 1 § ByggningaBalken, i fråga om kyrkobyggnad, innehåller, att byggnadsvirke, körslor och annan kostnad dertill utgöres efter hemmantal, men dagsverken efter matlag, häraf blefve en följd, att, uti församlingar, der öfverenskommelse
Socknemännen emellan i sistnämnde hänseende icke kunde träffas, en hel sätesgård, bestående af 3 eller 4 mantal, hvilken af innehafvaren sköttes under eget bruk, med ett enda matlag, ej komme att ansvara för större dagsverksskyldighet än ett torp, hvilket förhållande dock vore i hög grad obilligt; att ordet „matlag„ uti vår lagstiftning egde en tvåfaldig betydelse, enär dermed afsåges, dels en viss, under serskildt bruk varande hemmansdel, dels ock sjelfva familjen eller hushållet, oberoende deraf huruvida denna egde jord eller icke, uti hvilken sednare mening ordet matlag uti 10 § 2 mom. uti nu gällande stadga om fattigvården ock förekomme; att tvister emellan fattig— vårds-styrelserne och enskilde personer inom kommunen voro att befara till följd af tvetydigheten och obestämdheten, huru långt man borde utsträcka begreppet „matlag„ i denna sednare betydelse, helst det ofta inträffade, att enskilde arbetare, för längre eller kortare tid, hade sin egen hushållning, eller egen „disk och duk;,, samt att på grund af sådant allt, en fullständig utredning af förevarande fråga, dertill Utskotten af de i ämnet väckte motioner haft tillräcklig anledning, vore af behofvet påkallad; varande af Herr ron Hartmansdorff.\ under erkännande af svårigheten för Utskotten att härutinnan uppgöra ett tillfredsställande och fullständigt förslag, tillika hemställdt, huruvida icke det åsyftade ändamålet säkrast kunde ernås derigenom alt Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhöllo dels om en undersökning, til! utrönande i hvilka och huru mångå fall utskylder nu erläggas efter matlag, dels ock att Kongl. Maj:t täcktes föreslå Ilikets Ständer en författning, hvarigenom begreppet matlag elier rök, antingen närmare bestämdes, eller ock denna grund för ulskylders utgörande alldeles afskaffades och ersattes genom beräkning efter hemmantal, taxering eller hvilken annan norm, som i detta afseende kunde finnas lämplig. $ Lag- och Ekon.-UtskotUns Utlåtande, N:o 53.
Utskotten hafva tagit i noga öfvervägande livad sålunda blifvit erinradt; och ehuruväl Utskotten föreställa sig, att flere af de olägenheter, hvilka inträffa genom antagande af „ matlag,, såsom beräkningsgrund för hvarjehanda praestationer och tjenstbarheter, lämpligen skulle kunna förekommas af kommunerne sjelfva, hvilkas medlemmar torde vara oförhindrade att, genom öfverenskommelse!* sig emellan, afhjelpa eller jemna de vid tillämpning af denna princip, till följd af lokala omständigheter förefunne missförhållanden, vilja Utskotten likväl icke förneka vigten deraf, atf, genom den Lagstiftande maktens åtgärd, sådana (öreskrifter i förevarande fall varda meddelade, att nämnde missförhållande rättas, samt de tvister, hvartill obestämdheten uti de nu gällande stadganderne föranleder, för framtiden förebyggas.
Svårigheten för Utskotten att uti ärendets nuvarande outredda skick härutinnan föreslå några bestämmelser, hvilka skulle kunna ega anspråk på antaglighet, lärer emedlertid lätteligen inses.
Vid sådant förhållande, och då Utskotten icke vilja förneka giltigheten af de anmärkningar, sorn vid frågans förehafvande inom Riks-stånden emot det afgifna förslaget blifvit yttrade, återstår för Utskotten ingen annan utväg, än att, med frånträdande af samma förslag, vördsamligen hemställa, att Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet frambära den önskan, att Kongl. Majit täcktes, dels i nåder föranstalta om en undersökning, för utrönande, i hvilka fall, af gifter och pr a: stationer nu utgöras efter matlag, dels ock, efter det en dglik undersökning egt rum, genom nådig proposition till Rikets näst-sammanträdande
Ständer föreslå antagande af en författning, hvarigenom begreppet „matlag„ ellef „rök„ närmare bestämmes, eller ock denna grund för ut sky lders utgörande helt och hållet eller i vissa fall afskaffas och ersättes genom beräkning efter hemmantal, taxering, eller hvil* ken annan grund, som för ändamålet kan i nåder finnas lämplig.
Stockholm den 19 September 1848.
Utskottens Utlåtande, N:o 53.
7 Reservation af H err Grefve Sparre, E. »Uti det af Utskotten, under N:o 32 afgifna, betänkande öfver ifrågavarande amne hade Utskotten föreslagit Pikets Ständer; att uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes, med ändring af hvad Kongl. Brefvet den 19.
Junii 1830 härom innehåller, i nåder stadga, att, då någon i en och samma by innehafver tvenne eller flera hemmansdelar, vare sig under samma eller olika hemmansnummer, hvilka hemmansdelar tillsammans icke öfverstiga ett mantal, och han dem sjelf brukar och begagnar, dessa hemmansdelar må, i afseende på de afgifter och önna, som efter matlag eller rök utgå, blott för ett matlag eller en rök beräknas.
Detta förslag, som synes mig grundadt på rättvisa och billighet, är af Hederv.
Bondeståndet bifallet; och af diskussionerna inom de öfriga Riksstånden hade Utskotten efter mitt förmenande icke anledning att frånträda detsamma.
Jag fortfar således i mitt tillstyrkande af samma förslag.
Beträffande åter betydelsen af ordet »matlag» eller »rök», då detta ord tänkes oberoende af innehafvande hemmansbruk, så synes mig betydelsen vara klar och ingalunda i behof af förklaring.
Jag förstår dermed »ett hushåll med egen disk och duk» enligt gammalt lagspråk; eller ett hushåll som lefver af sjelfständigt yrke eller näringsfång.
Enligt detta ordaförstånd äro från matlags-beräkning undantagne:
Statfolk, eller de som lefva i annans bröd, men icke jordtorpare, eller sjelfständige arbetare.
Så vidt jag erfarit öfverensstämmer detta med den allmännaste uppfattningen af ordet matlag.
Hvad slutligen angår olämpligheten af matlagsberäkningen i fråga om vissa prestationer, så är jag äfven i detta afseende af olika mening med Utskotten.
De prestationer, som utgöras efter matlag t.
ex. dagsverken till kyrkobyggnad
(Jy körslor o s. v. utgå efter hemmantal), skallgång och dylika, äro af den beskaffenhet att de synes mig böra utgå efter hushållen.
Hvarje hushåll bör nemligen i sin mohn deltaga i uppförandet af den gemen - s Lag- och Ekonomi-Utskotten» Utlåtande.
N.o 53. samma kyrkan, dä afgifterna för detta ändamål uttaxeras efter hemmantalet.
Hvarje hushåll med egna kreatur har nästan lika intresse i rofdjurens utiidande, och bör således dertill lika bidraga.
Någon förändring i denna beräkningsgrund synes mig således icke nödvändig, och den föreslagna underdåniga skrifvelsen således onödig.
Å de orter, der lokala förhållanden må kunna föranleda till någon jemkning, må den bero på öfverenskommelse.
STO V K HOLM, w. f. da»***, 1848.
Lag- och Ekonomi-UtskoUeni Betänkande, tt.o 54. 1 N:o 54.
An k, till Exp.-Ut&k. d, 20 Sept, kl. 2 e. m. betänkande, i anledning af väckta frågor om förändring uti nu gällande stad gauden, i fråga om deltagande i byggnad och underhåll af Kyrko- och Prestegårds- samt andra allmänna byggnader.
Utskotten hafva uti detta ämne fått emottaga nedanstående motioner, nemligen: ilo af herr Prosten Arrhenius: alt Kongl brefvet den ii Mars 1^65 måtte uppliäfvas, samt soldater, derest de icke för tillfället äro kommenderade, förpliglas att, i likhet ined öfrige matlag inom församlingen, deltaga i kyrkobyggnad jemte öfriga byggnads-arbeten, dertill dagsverken af kommunen efter matlag utgöras; i sammanhang hvarmed motionären anmärkt behofvet af bestämd föreskrift, huruvida icke dagsverken till kyrkobyggnad böra utgöras äfven för sådana hemman eller hemmansdelar, hvilka, begagnade såsom utbruk, antingen icke äro bebodda eller ock endast af statfolk bebos, äfvensom huruvida icke statfolk i allmänhet, i likhet med torpare och dagakarlar, må anses utgöra matlag och, såsom sådane, i kyrkobyggnad deltaga; 2:0 af riksdagsfullmäktige!! A. J.
Sandstedt från Jönköpings län: att, med ändring af stadgandet i 26 kap. 2 och 4 §§ byggninga-balken, egare af säterier, ladugårdar samt afhysta rå- och rörs-hein man måtte åläggas att, lika med ega> e af annan jord, deltaga i byggnad och underhåll af prestgård, tingshus samt häradsfängelse; 3:o af riksdagsfullmäktige!!
Lars Magnus Knutsson frän Östergöthlands län, sorn uti tvänne serskilda i ämnet afgifna memorial hemställt, dels att all jord, af hvad natur den vara må, mätte åläggas att efter förfil A. till Ii.
Irot. 18*7 &
IS4-8.
7 Saint. 2 Afd. 16 hatt. 1 8 Lag- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 54. medladt hemmantal bygga och underhålla allmänna hus, från hvilken skyldighet befrielse endast borde förunnas sådane hemman, hvilka serskildt fått si g ålagdt något annat besvär, hvars utgörande kunde förhindra dem att till större eller mindre del uti ifrågavarande onus deltaga; dels ock att kyrkoherdarne måtte förpligtas alt, utan församlingarnes biträde, sjelfve bygga och underhålla deras boställen, för hvilket ändamål en underdånig skrifvelse i ämnet, med anmälan om behofvet och lämpligheten af en dylik ändring, borde från Rikets Ständer till Kongl. Maj:t aflåtas; 4:o af riksdagsfullmäktige!!
Johan Johansson från Östergöthlands län: att 2 och 4 §§ kap. byggninga-balken måtte erhålla följande förän drade lydelse, nemligen: den förra: ”Alla, som i socknen bo, skola ulan undantag efter oförmedlade hemmantalet prestgård bygga’’; och den sednare: ■''atla, som i häradet bo, skola, elter förmedladt hemmantal, bygga och underhålla tingshus och häradsfängelse, jemte öfriga för häradets behof nödiga ansedde hus och byggnader;” 5:o af riksdagsfullmäktige!!
Adolf Fredriksson från Upsala län: att för de delar af riket, hvarest, i fråga om kyrko-byggnad, stadgandet uti 26 kap. 1 § byggninga-balken är gällande, den ändring måtte vidtagas, att byggnads-virke, körslor, dagsverken och annan kostnad, som tarfvas för byggnad eller reparation af kyrka, klockstapel, kyrkomur, socknestufva, fattigstufva samt skolehus, för hvilken sednare byggnad socknemännen. jemlikt serskild författning, åligger att, i likhet med hvad om kyrko bj^ggnad är stadgadt, ansvara, skola efter förmedlade hemmantalet af de besulne innevånarne utgöras, samt att öfrige ianebyggare, hvilka ej ega fastighet, men hushåll eller matlag, måga bidraga till de för byggnaden behöfligu dagsverken efter lämplig grund; så att, då ett helt hemman bestrider sex dvfika dagsverken, dessa hushåll eller matlag, hvar för sig, må utgöra det sjunde; 6:0 af riksdagsfullmäkligen Pehr Olsson från sistnämnde län: att, xned ändring af föreskriften uti ofvananförde Kongl, bref, soldater och andra af gemenskapen utaf armeen måtte, i likhet nied öfrige inom socknen bosatte, medelst dagsverken efter matlag bidraga till uppbyggande af krika, skolhus, med flera allmänna byggnader, som uti 26 kap. 1 § byggninga-balken omnämnas; 7:0 af riksdagsfullmäktige!!
Bengt Gudmundsson från Hallands län: att, då inom nämnde län ett godtyckligt förfarande ej mindre i fråga om byggnadsskyldighet vid prestgård, än ock i afseende å algifter lill pastorerne för barndop, vigsel, begrafuingar och andra extra förrättningar å de sednares Lag- och Ekonomi-Utskottens Betänkande l\':o 54 5 sida gjort sig gällande, hvadan behof af närmare bestämmelser i nämnde hänseende von: för handen, ett stadgande måtte utlärdas af innehåll, alt allmogen i alla de församlingar inom nämnde län, hvarest den icke enligt fastställd konvention åtagit sig preslgårdsbyggnad och underhåll, varder från en sådan skyldighet befriad; äfvensom att, i fråga om presterskapets godtgövelse för beg ra filin gar, biudvigsel, barndop och öfrige extra förrättningar, Kongl, förordningen om Skånska presterskapets uppbörd den 16 Oktober 1723 förblifver gällande äfven för Halland, intilldess serskild författning i delta hänseende för nämnde provins kan varda utfärdad; 8:0, g:o, io:o, 1 r:o, 12:0 och 10:0 af riksdagsfullmäktige Bengt Petter Skantze från Hallands län, Anders Gunnarsson från Elfsborgs län, Erik Carlsson och Olof Johanson från Stockholms län, P. J.
Pettersson från Jönköpings län samt J.
Bergström från Skaraborgs län, hvilka uti serskilda memorial, jemte yrkande om förändrade bestämmelser i afseende å likstols-afgiflen och öfriga presterskapet tillkommande löne-rättigheter, tillika hemställt, att, med ändring af hvad 26 kap. 2 § byggninga-balken innehåller, kyrkoherdarne måtte åläggas alt sina boställen sjelfve bygga och underhålla.
1 Dessa motioner hafva Utskotten till gemensam pröfning förehaft; och hvad först vidkommer frågan om skyldighet för kyrkoherde alt sjelf bygga och underhålla prestegårds-byggnad, samt den befrielse härutinnan, som för församlingen blifvit yrkad, så få Utskotten, i anledning af nämnde förslag, vördsamt erinra: att kyrkoherdaraes rättighet att erhålla och försam lingarnes skyldighet att bygga vissa hus å prestgård utan tvifvel varit beräknad och måste betraktas såsom en till presternes aflöning hörande förmon, den der äfven från urminnes lid presterskapet tillkommit; att något gällande skäl för borttagande af denna förmon och en deraf föranledd förminskning i nämnde embelsmäns löner icke synes vara för handen; att, hvad angår kyrkoherdes skyldighet att å församlingens hus vid prest-gård. bekosta reparationer, stadgandet i 2 § af 26 kap. byggninga-balken, — det kyrkoherde skall med egen kostnad vidmakthålla de hus, han af socknemännen fått emottaga, samt att, då de af ålder och bruk och icke af prestens vanrykt förfalla, socknemännen skola dem bättra och bygga — torde innefatta tillräckligt fullständiga och i möjligaste målto tydliga föreskrifter angående prestens och församlingens ömsesidiga skyldigheter i detta afseende; och hemställa Utskotten, som, till följd af sådant allt, ansett sig sakna skäl att motionärernes förslag både i ena och andra fallet understödja, om, icke de gjorda framställningarne i dessa delar md förfalla, * Lag-och Ekonomi-Utskottens Betänkande, Pi:o 54.
Hvad serskildt angår frågan om byggnads- och nnderhålls-skyhligheten af p;ps!gårdarne i Halland samt den befrielse för försa tillingarne, hvilken motionären, under åberopande af åtskilliga i ämnet utfärdade författningar, härutinnan vrkat; så hafva Utskotten, vid granskning af de serskilda föreskrifter, hvilka i detta hänseende finnas att tillgå, kommit lill den öfvertygelse, att de stadganden angående byggnads- och underhålls-skyldigheten af prestgård, sorn i öfriga delar af riket, med undanlag endast af Skåne och vissa socknar i Blekinge, — för hvilka, enligt serskiide Kongl, resolutioner, ett undantag härifrån eger rum, — äro gällande, äfven böra tillämpas i afseende å Halland, för så vidt nemligen icke visas kan, alt församlingarne från en dylik byggnads- och underhålls-skyldighel åtnjutit befrielse, i hvilket fall, jemlikt Kongl, resolutionen den i Augusti 172”, härmed skall förhållas, såsom förut vanligt varit.
Då förhållandet i denna del synbarligen varit olika på olika ställen, samt det således måste ankomma på domarens pröfning för hvarje serskildt fall, huruvida en sådan befrielse eger ruin eller icke, få Utskotten, jemte erinran derom, alt ett generelt stadgande härutinnan lill följd häraf skulle ingripa uti den enas eller andras häfd vunna rätt, vördsamt hemställa, att det väckta förslaget må förfalla.
Beträffande vidare en del motionärers förslag om skyldighet för egare af sätes- och ladugårdar samt rå- och rörs-hemman att deltaga i uppförandet och underhållandet af prestgård, tingshus och härads-fängelse; så hafva, efter hvad Utskotten inhemtat, framställningar af enahanda syftning med de ifrågavarande vid flere föregående riksdagar och sednast vid sisthållne riksmöte varit väckte, utan att likväl tillvinna sig Rikets Ständers bifall.
Såsom skäl för afstyrkande af nämnde förslag hafva Lag- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskotten, till hvilkas behandling dessa frågor öfverlejnnats, bland annat, yttrat, aLt då berörda fastigheter, genom en häfdvunnen befrielse från deltagande i ett allmänt besvär, måste anses hafva erhållit ett ökadt värde, som vid verkställde arfskiflen eller köp otvifvelaktig! kommit i beräkning, syntes det icke vara med rättvisa förenligt att uti samma frihet tillvägabringa en förändring, sorn ej utan eganderättens rubbning kunde verkställas.
Dessa skäl, uti hvilka de nu förenade Utskotten till alla delar instämma, synas ännu vara lika gällande, hvadan Utskotten derå jemväl grunda deras vördsamma tillstyrkan, att motionärernes förslag i dessa delar icke må föranleda till någon åtgärd. yidkpmmande åter ifrågasatt yrkande, att koslnaderne för kyrko- och prestegåcds-byggnad borde efter förmedladt hemmantal beräknas, så kunna Lag- och Ekonomi-V låkö t lem Betänkande, N.o 54.
5 Utskotten icke heller nämnde förslag godkänna.
Då vid förmedling af hemman å landet ett oförändiadt bibehållande af nämnde by gg 11 ads-sky
Idig het efter förra mantalet ingått, samt en lindring i detta besvär på grund af förmedlingen skulle leda lill ett stundom kännbart betungande för öfrige hemmansegare inom socknen, lärer den föreslagne ändringen icke vara med billighet och rättvisa fullt förenlig; af hvilken anledning Utskotten ock hemställa, att nämnde förslag må lemnäs utan bifall.
Deremot och hvad angår frågan om soldaters deltagande i kyrkobyggnad; så enär det, enligt 26 kap. 1 § byggninga-balken, åligger alla, som i socknen bo, att, vid byggnad och underhåll af kyrka och hvad dertill hörer, med dagsverken biträda, hafva Utskotten ansett det, genom Kongl, brefvet den it Mars 1765, för ett serskildt fall, i anledning af anförda besvär, meddelade förklarande, att emot vanligheten soldater icke böra åläggas deltagande i kyrkobyggnad, ingalunda böra erhålla den vidsträckta tillämpning, att soldater och krigsfolk i allmänhet derigenom frikallas från en slik dagsverks-skyldighet, den de, efter Utskottens tanka, icke kunna eller böra undandraga sig, då de icke äro i tjenstgöring stadde.
Då likväl olika begrepp om lätta förståndet af högslberörde nådiga bref kunna till tvister härom föranleda, få Utskotten, lill förekommande deraf, föreslå, att .Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet må anhålla om utfärdande af en sådan lag-förklaring r att, der ej annorlunda finnes stadgadt, eller serskild öfverenskommelse är träffad, soldater och annat krigsfolk böra, du de icke i tjenstgöring stadde äro, lika med alla andra, som i socknen bo, efter matlag utgöra dagsverken vid kyrkobyggnad med hvad dertill hörer, på sätt 26 kap. 1 Byggninga-balken innehåller.
De förändrade grunder för utgörande af dagsverken till byggnad eljer reparation al kyrka, klockstapel och socknestuga, med hvad mera dertill hörer, sorn al en rootionär blifvit föreslagne, hafva Utskotten icke ansett sjg ega skäl att förorda, helst en dylik ändring skulle komma att för de föfsamlings-mcd lemmar, hvilka ega jord, medföra en tillökning i dagsverksskyldigheten, hvilken, eller Utskottens omdöme, vöre destomera obillig, sopa jordegare häiTörulan måste eller hemmantalet bidraga med byggnads-virke, körslor och annan kostnad, och dymedelst få vidkännas en så ojemförligt »torre tunga, a,tl, om ock någon lindring uti förevarande fall af dem skulle e Lag- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, A1:o 5-1. tillgodonjutas, sådant icke kan anses stå i strid mot rättvisans fordringar.
Det ifrågavarande stadgandet synes Utskotten ganska välbetänkt, enär gi unden dertill är alt söka uti den omständighet, att alla, för hvars räkning kyrkan uppföres, jemväl böra, efter förmåga, cl e i ti i 1 bidraga, hvilket ock klart uttryckes uti lagens föreskrift, att ”alle, som i socknen bo, skola kyrka bygga och uppehålla”; och någon obillighet synes desto mindre ligga häri, som af den, hvilken ej eger annat bidrag att lemna till det gemensamma ändamålet, än sin arbetskraft, något vidare ej heller Ibrd ras.
Då i öfrigt de bestämmelser, hvilka motionären föreslagit, efter Utskottens tanka, ej skulle kunna, under alla förhållanden och på alla orter, med bibehållande af rättvisa och billighet, följas, och således ej innefatta den allmänlighet, piil utgör ett vilkor för all lag, få Utskotten, sorn anse det af lagstiftaren, för tillvägabri ngande af jemnlikhet och rättvisa emellan de dagsverks-skyldige, påbudna sätt, nemligen att socknemännen skola, då fråga är örn kyrkobyggnad, ”kallas tillhopa, att derom samrådas och sig förena’’, vara för ändamålets vinnande det lämpligaste och det enda möjliga, vördsamt hemställa, om icke hvad i om förmäldte hänseende blifvit yrkadt och jöresliget må lemnäs vitan afseende.
SI ull igen och hvad beträffar ej mindre den af herr prosten Arrhenius yrkade förklaring, huruvida icke dagsverken till kyrk o-byggnad böra utgöras äfven för sådane hemman, hvilka begagnas såsom utbruk, äfvensom om icke statfolk i allmänhet må anses utgöra matlag och såsom sådane vara pligtige att uti en dylik byggnadsskyldighet deltaga; än ock en del motionärers förslag om förändrade bestämmelser i afseende å likstols-afgiften jemte öfrige preslerskapet tillkommande rättigheter; så få Utskotten, dels i afseende på det förra af dessa förslag, vördsamt förklara, att, då det måste vara svårt, om icke omöjligt, att, rörande rätta förståndet af matlag, uti ärende. ls nuvarande outredda skick, åstadkomma en sådan förklaring, att detta begrepp derigenom för hvarje serskildt uppkommande fall kan anses fullt bestämdt, Utskotten, vid sådant förhållande, ansett någon annan utväg för frågans lösning icke vara att tillgå, än det förslag till utredning i ämnet, som af Utskotten redan blifvit afgifvet och till hvilket Utskotten således få i förevarande fall hänvisa; dels ock, hvad angår de gjorda fraraställningarne om ett förändradt sätt för presterskapets aflöning, vördsamt erinra, det Rikets Ständer, i anledning af Allmänna Besvärs- och Ekonomi-utskottets Utlåtande n:o g6 redan fattat sitt beslut i detta ämne, i anseende hvartill något yttrande öfver sistberörde fråga icke torde erfordras.
Stockholm elen 19 September 1848.
Lag- och Ekonomi-Utskottens Betänkande, ft:o 54.
7 Reservationer: af herr "refve Sparre, E.\
'”Uti den af Utskotten i afseende å irsla punkten af delta belänkande uttalade Åsigt, att *'de gjorda framställningarne forde förfalla”, liar jag för min del icke kunnat instämma.
Ehuru jag icke ansett mig höra tillstyrka motionerne i bela deras utsträckning, sa att församlingarne skulle hell och hållet befrias från den enligt lag dem åliggande byggnadsskyldighet i fråga om preslgårdar, tir jag likväl, lika med Utskottens afdelning, som förberedt betänkandet, af den öfvertygelse, att ett närmare bestämmande vore af nöden i fråga om underhållsskyldigheten.
Denna åligger nemligen boställsinnehafvarne, enligt innehållet af 26 kap. 2 § byggninga-halken: ”och vare -”'han (kyrkoherden) skyldig alt dem (husen) underhålla på egen kostnad.” 1 samma § förekomma likväl följande ord: ”När the af ålder och bruk och ej af prestens vanryckt förfalla, tå skola socknemän them bygga och ”bättra’’; och delta sistnämnde ord har gifvit anledning lill den tolkning, som småningom, serdeles i vissa orter, gjort sig gällande, och hvarigenom socknemännen blifvit ålagdt verkställa äfven mindre betydliga reparationer.
Delta är, enligt, mitt förmenande, ett uppenbart missförstånd af 26 kap. 2 § byggninga-halken, hvilket lagrum är hemtadt ur Kongl, resolutionen på allmogens besvär den 1 Aug. 1727, § 12.
Enligt denna §, som fullkomligt öfverensstämmer med äldre författningar i delta ämne, äro församlingarlie endast förbundne att bygga de 7 laga husen, samt att, ”då the tarfva ansenlig förbättring, tillföra allt hvad som behöfves, och uppbygga husen på theJ’ras bekostnad.”