Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anled ning af det anförande som nu blifvit uppläst, om den uteslutande rättigheten att trycka Musi kaiier, som en viss Embetsman be, kommit, tror jag mig endast böra gifva Höglofl.
Ridderskapet och Adeln tillkänna, atfc denna vissa Embetsman, hvarmed utmärkes KrigsRådet Åhlström, gifvit åt det privilegium han innehar en tydning, som redan väckt flera påminnelser af enskilt» personer, hvilka derigenom ansett deras rätt förnärmad, att ett mål af denna beskaffenhet för det närvarande är under HofCantzlersEmbetets pröfning, och att för öfrigt, då hela denna frågas afgörande beror på en undersökning, hvarvid båda parternas rätt bör iakttagas, Höglofl.
Ridderskapet och Adeln torde upplyst finna, att intet föregående beslut om Privilegii upphäfvande eller inskränkning, af Rikets Ständer möjligen kan tagas.
Den motion jag haft äran väcka, och som af Herr Den 2 a Maj. 6gi Hammarsköld nu blifvit understödd, hade ej det enskildta föremål, som han tyckes gifva densamma.
Den innehöll önskningar, att exclusiva privilegier i allmänhet måtte tilldelas ur en annan synpunkt, och få en mera välgörande rigtning, än de för det närvarande hafva, och till bevis på denna rigtnings skadlighet, vågade jag såsom exempel anföra verkan af ett enskildt privilegium, som, till förfång för idogheten inom enviss gren af konstfliten, alltför länge fortfarit.
Jag har trott mig, i anledning af Herr Hammarskölds dictamen, böra ödmjukast göra denna förklaring.
Äfven får jag äran anmärka, att det var till det Särskildta Utskottet, som jag hade anhållit att mitt Memorial måtte blifva remitteradt, såsom innehållande ämnen, hvilka stå i en nära förening med detsammas e. gentliga verkningskrets.
Dessa yttranden af Herr Hammarsköld, af Herr Friherre af Wetterstedt, samt Herr Mannerhjerta, remitterades till OeconomieUtskottet, dit Herr Mannerhjertas ifrågavarande motion blifvit remitterad.
Stael von Hollstein, Corfitz Lud~ tig, uppläste följande:
Riksdag väckte jag fråga jim »nar verkställighet af Riksens Ständers Den 2 2 Maj.
Beslut 181O, rörande Recognitionsskogarna , med flera Kronolägenheter.
Ärendet blef hvilande.
Ridderskapet och Adeln har, på af mig förnyad motion härom, bifallit att det vid iörra Riksdagen inlemnade Memorial skulle till Statsutskottet varda remitteradt.
Jag får, i anledning deraf, härjemte afgifva detsamma, samt ytterligare bifoga några reflexioner vid ämnet.
Ständer hafva beslutit, att des. sa Kronans lägenheter skulle till Statens gagn och nytta föryttrasj sättet huru det skulle ske, är äfven bestämdt.
De medel som redan influtit, för det som verkställdt blifvit, torde ingått, såsom alla Skatteskillingar, till RiksgäldsContoiret, till afbetalning på Rikets Utländska skuldj men nu, då densamma till större delen är afskrifven, torde till den återstående delen tillräckliga medel finnas uti sjelfeg Bevillningen, hvilken i förra tider egentligen blef åtagen till Riksskul-; dens betalande, icke att fylla deficit uti Statsinkomster, emedan man rättade utgifterna efter inkomsterna, på samma sätt som hvarje klok enskilt hushållare gör.
Skatteskillingarna skulle således till något annat behof kunna varda använda.
Ropet om pen. ningenöd är allmänt, från den ena landsändan i Riket till den andra.
Orsakerna härtill angifvas olika, till en del alldeles origtiga.
Ständer påkallas nu som alltid, att skaffa hjelp, sedan andra vållat o - Den »2 Maj. 683 redan.
Många projecter uppgifvas, de flesta, som jag törmärKt, att öka Renningemassan, och uet med papper utan creditj för många enskilta vore detta visserligen lika såradical hjelp, som ruin för andra och sjelfva btaten, samt leda till händelser, som ej med visshet kunna beräknas och förutses, men ögonskenligen synas vära att befara.
Eu ny allmän Discont.inrättning, med nya millioner Riksgäldssedlar. kunde komma i fråga} men hvad är detta i sig sjelf annat, än indirect förökning af Bancomynt, då Riks. gäidssedlar skola emottagas såsom Rikets Mynt, och skola i RiksgäldsContoiret utbytas mot Banco.
Det är i anledning häraf, som jag vördsamligen underställer, om icke här vore en fond att tillgå, som kunde användas till styrka för de operationer, denna Discont-inrättning ämnar företaga, samt önskar upplysning af dem, som äga mera kännedom i dylika saker, än jag, om icke i stället för Riksgäldssedlar, ett helt nytt mynt kunde tillskapas, nemligen Rentesed. lar pä dessa lägenheter.
Dessa skulle säkert bli de begärligaste, i anseende till sin verkliga säkerhet, som ej genom ensidigt interesse, och pluralitetens beslut, kunde undergå någon förvandling, så länge man aktar ägande rätt.
Anledningen hvarföre jag begärt Oeco> nomie Utskottets Betänkande öfver Riks - Den * j Maj.
Den * a Maj. dagsmannen Longbergs Memorial rörande Re coguitions Skogarna ytterligare på bordet, är den, att ämnet är af så stor vigt för Ri ket, att det icke måste hastigt undfalla uppmärksamheten.
1^09 års Ständer, som i början af Riksdagen i synnerhet voro af ren patriotisme och hushållsanda uppeldade, uppsökte alla utvägar, att kunna hjelpa Riket ur det tryckande penninge-behof, ett olyckligt krig hade försatt detsamma uti; ibland annat funno de en stor resource uti de Bruken anslagne, under namn af Reeog nitions skogar kända Krono-skogar och Allmänningar, så väl som flera ännu alldeles odeldta och oanvända skogar.
Man var i beråd att reclamera dessa, såsom blott vilkorligen, emot en ringa afgift, Bruken anslagna Kronans egendomar, och säkerligen hade genom ett rigtigt användande häraf, då i dessa millioner värde ligga förvarade, Riket blifvit ur förlägenheten hulpet utan att nödsakas gripa till det svåra botemedel, att utan ytterligare fond, genom Banken sätta 10 millioner nya Sedlar i rörelse, som haft den beklagliga verkan, att många menniskor i Riket blifvit ruinerade, alla effecter uppstegrade samt i öfrigt alla de olägenheter, som ett mynt, genom förfallen Credit kan förorsaka; tvänne omständigheter hindrade likväl Ständernas prisvärda föresats; den ena att det ej var hastigt verkställbar^ att till Rikets gagn använda denna tillgång; den andra, att större delen Bruksägare hotades med undergång om de skogsdelar, som Kronan vid Brukens första anläggning deni till kolning anslagit, skulle dem nu fråntagas tvärt emot laga afhandlingar, och hvarigenom äfven allmänna säkerheten till egendomsrätt skulle försvinna om ej Contracter hfeliga hållas.
Ständer funno derföre godt medgifva, att Bruks-ägare skulle på enahanda sätt, emot 6 års renta, som för annan Kronojord stadgadt är, få till skatte lösa den skog, sorn till deras Bruksdrift nödvändigt tarfvades, sedan först hemmantal blifvit åsatt, och skattläggning derefter verkstäld, men öfverskottet skulle offentligen till den mestbjudande försäljas.
RiksdagsBeslutet den 2
Maj 1810 lyder sålunda i 14 $.
Li kaledes och Till fastställande af grunderna, hvarefter de till Bergverken och Bruken upplatne Kronan tillhöriga JiecognitionsSkogar, lampligast skulle kunna användas och indelas, håfve vi ansett nödigt, att härom vidtaga den nya författning, hvars verkställighet vi till Kongl. Majits
Nådiga omsorg öfverlemnat, och hvarigenom förnämligast kommer att stadgas, det efter föregångna undersökningar, Bergverken bör tillerkännas så mycken skog, som för deras drift o h underhållande tarf väs, oell denna skogsdel, efter hemmantal skattlagd, af Bruksägaren, emot 6 års renta få köpas till Skatte, dä recognitions af giften ock upphör, samt att den öfverflödigci skogen, med dertill hörande ouppodlad mark, må i vissa lotter fördelas och på Auction till den mestbjudande försäljas.
Detta 'Riksens
Ständers beslut är väl redan i så måtto satt i verket, 636 Den g 2 Maj. att Konungen utgifvit Förordning af den 10 Februari lSlO härom.
Riksdagsmannen Longberg har i anledning deraf för Riksens Ständer framställt nödvändigheten, att genom passande arfvoden för vederbörande Landtmätare med flera, påskynda detta verk, Och häruti får jag sä mycket heldre instämma med Riksdagsmannen Longberg, som bronan lider stor förlust genom tidens utdrägt, och då Bruksägare erhållit den stol ra förmon, att iå lösa den för Bruken behöfliga skogen till skatte för den ringa summan af Sex års Renta, som de ett ögonblick voro på vägen att gå förlustige vid i809 års Riksdag, och som ännu är i framtiden osäker för dem, intill dess de genom skattelösen hafva laga fång å denna jord, tyckes mig, de må gerna till den uppgående kostnaden bidraga, för att vinna säkerhet; härjemte får jag anföra, att som Krono skogarne, enligt 77 §.
RegeringsFormen äro till Riksens Ständers disposition öfverlåtne, detta ärende tillhörer Stats, inen icke Besvärs- och OeconomieUtskottet, hvarföre jag om Remiss till StatsUtskottets behandling anhåller, om allt det som rörer detta ämne, samt att Riksens Ständer genom StatsUtskottet måtte få kännedom och upplysningar, huruvida redan någon del af dessa Krono-skogar blifvit till Skatte köpte, huru många tunneland blifvit på hemman, net beräknade, samt huru stor skatte-skilling derföre blifvit erlagd, samt om den i några räkenskaper är beräknad; samt om Den 2« Maj 687 på auction till den mestbjudande något är försåld t, ty omöjligen kunna Bruk, om de än äga 2 å 5000 skeppunds smide, erfordra 5p, 60, å 70,000 tunneland skog till kolning, och vore så, tyckes vara bättre nedlägga Bruken och använda jorden annorlunda, ty ehuru sterilt ett tunneland än månde vara, så framt det intet är rena gråberget, måtte det dock i årlig afkastning kunna öfver hufvud taget, då 100 sammanräknas, gifva | R:dr psr tunneland, då Kronan årligen skänker det Bruk, som har 50,000 tunneland skog, 25,000 R:dr, hvaremot erhålles genom utlagorna, kan hända blott par tusende åter; hvilken hushållning icke är passande, hvarken för våra upplyfta tider, eller nu varande behof, dä alia andra egendomar i Riket genom förökad Krigstqagts hållande, och hvarjehanda andra stora-pålagor, hafva blifvit starkt betungade; Riksens Ständer torde ock i öfvervägande taga, ett provisionelt bestämmande af tunneland på hemmantalet, hvilket likväl vid undersökningarna af vederbörande Embetsmän efter locala omständigheter kan jemkas. 5000 tunneland på ett Hemman är rikligen tilltaget, då det är af beskaffenhet att kunna odlas; till blott skogsväxt vore 1000 å 1200 säkerligen mer än tillräckligt, hvarföre jag får tillägga, det Riksens Ständer måtte taga den författning, att derest någon aquisition antingen redan eller hädanefter göres af Kronans jord i annor ordning än 1^ <$• i Riksdagsbeslutet den 2 Maj IgiQ Den 2 » Maj. innehåller, den måtte förklaras ogiltig, ty Allmänna Lagen bjuder, att lagligt stånda olagligt återgånge, äfven som sådant må gälla om Kronans hemman och lägenheter, sorn tilläfventyrs kunna vara abalienerade, hvarföre om påminnelse till Herrar Lands, hötdingar att hålla de i Författningarna anbefallte jordransakningar, som i flera
Län på snart sagdt urminnes tider ej blifvit hållna, och hvarigenom också mycken oreda, rättegångar samt abalienationer, af dels Kronans, dels andra publika Inrättningars tillhörigheter uppstått, äfvensom KammarCollegium, som vården och inseendet öfver Kronans jord och fasta egendomar är uppdragen, måtte hålla noga hand häröfver.
Jag får å nyo upprepa, att då Kronan i dessa skogar äger en stor resource, ali möjlig för. sigtighet vid dessas afhändande måtte iakttagas, att
Kronan ej blir alltför mycket lidande, hvarföre då detta ärende, sedan det så långt lidit på Riksdagen, nu mera icke kan behörigen afhandlas, Riksens Ständer åtmindstone måtte taga den författning, att intet laga stånd å sådana refvade och skattlagda lägenheter måtte meddelas, förrän Riksens Ständer vid nästkommande Riksdag, antingen den då blir Lagtima eller Urtima, får detta ärende vidare pröfva och undersöka låta, huruvida i ett eller annat fall illusion af den utkomne författningen ägt rum, eller ock man begagnat de rättigheter, som ädlare verk äro tillagde, utan att något sådant - lil.
Den 2 2 Maj.
689 dant existerar eller anledning gifves, att något sådant skulle kunna blifva så lönande, att det kunde Svara emot den förlust Kronan skulle lida genom afhändandet af 60, å 7O,C0O tunneland, som böra säkerligen riktigt använde, kunna i StatsCassan inbringa 20, å 50,000 R;dr, Detta mitt Memorial anhåller jag få med de andra Respectiva Stånden communicera, samt till Stats-Utskottet blifva remitteradt; i öfrigt har jag mot bifall till OeconömieUtskottets Betänkande, å Riksdagsmannen Longbergs Memorial, intet att invända i allt hvad det ej kan vara stridande emot dehna nu afgifna Motion, men deremot protesterar och förbehåller Ständers rätt öppen, i fall, emot rätta meningen af öfvannämnde RiksdagsBeslut, någon jord skulle Kronan frångå.
Vidare tilläde Friherre Stael von Hollstein mundtligen :
Det inkast torde väl häremot göras, att om än detta vore en tillgång, fordrar det en längre tid, innan den kan begagnas5 detta inkast är grundadt i anseende till de" skogar, hvilka Bruks-ägare hafva rättighet ätt lösa till skatte, emedan mångå undersökningar äro dervid nödvändiga, som likväl kunna undvikas vid de egentliga så kallade RecOgnitions-skogar, som skola genom offentlig
Auction till den mestbjudande försäljas. jag åberopar mig hvad Herr Landshöfdingen och lommen, deuren Friherre af Wetterstedt i underdåRidd. och Ad.
N:o 87. 88.
Den 22 Maj.
Den 2 2 Maj. nigt Betänkande till Konungen i detta ärende föreslagit.
Remitterades till StatsUtskotfet.
Herr Land tMar skalken anmälte och företedde ett ProtocolisUturag af denna dag, från Högvördiga PrestStåndet, om ConstifutionsUtskottets hörande upplysningsvis angående upptagandet af de hvilande Grund* lags-trågorna j hvilket ProtocollsUtdrag befanns till nnehåll och ordalag lika lydande med BorgareStåndets.
Föredrogs å nyo LagUtskottets den ti dennes på Bordet lagda Memorial, om förändring i stadgandet om original-skuldsedlars uppvisande vid fråga om Lagsökning.
Herr Stråle, Nils Wilhelm.
Uti det nu upplästa Betänkandet har Lagutskottet föreslagit, att den som hos Konungens Befallningshafvande söker utbekomma beloppet af en skuldsedel, må äga, att dervid endast förete en af trovärdiga personer bestyrkt afskrift deraf, men att, på det vederbörande Embetsman måga med säkerhet kunna bedomina, att hufvudskriften vederbörligen blifvit charterad, den rättsökande bör, jemte afskriften och chartan dertill, äfven bifoga den charta, .hvarmed sjelfva reversen bör beläggas.
Enligt CharfceSigillatteFörordnin* gen bör en skuldsedel, som vid Executions-' säten eller Domstolar uppvisas, i fall den ej är skrifven på ChartaSigillata, vara dermed belagd, och intygande derom af veder.; hörande'Embetsman å Originalet tecknas, men genom det af Lagutskottet föreslagna stadgande skulle sjelfva chartan, hvarmed reversen bör beläggas, blifva skild ifrån Hufvud-Documentet och insänd till LandsCancelliet, utan att å Original-skuldebrefvet någon påskrift finnes derom, att det varit charteradt.
Derigenom skall nödvändigt hända, att om skuldsedeln å nyo måste vid nåJ got Embets-ställe företes, är innehafvare» nödsakad att ännu en gång derföre erläggas Chartae-Sigillatac-afgiften.
Jag tror således för min del, att den af Lagutskottet föreslagna5 mrsure icke fullkomligt medför det åsyttade ändamålet, den rittsökandes lindring, utan tvärtom lätteligen för honom kan medföra en ytterligare kostnad.
Efter min tanka bör således antingen till det af Lagutskottet föreslagna stadgande fogas de» föreskrift, att Landshöfdinge-Embetet vid Utslagets utfärdande är skyldigt att återställa den ingifna chafitan, behörigen påskrifven,* eller ock torde den kan hända lämpligaste
Utvägen böra stadgas, att den rättsökande hos Domaren i Orten eller vederbörande KronoBetjent uppvisar skuldebrefvet, jemte dertill hörande ChartaSigillata, och erhåller påskrift å OriginalSkuldcbrefvet att detsamma är vordet behörigen charteradt, samt intygande derom å afskriften, som till Den 2 2 Maj.
Landshöfdinge-Embetet ingifves; genom hvilken utväg jag tror, att största säkerheten häruti vunnes.
Grefve Lantingshausen, Albrecht, confofmerade sig med Herr Stråle.
Efter nu gällande föreskrift, måste OriginalSkuldebrefvet vid Lagsökningar uppvisas, för att behörigen charteras, i fall sådant icke förut skett; och det är till lindring i det besvär eller den risico, som härigenom tillskyndas fordrings-ägaren, Lagutskottet föreslagit de utvägar Betänkandet innehåller.
Det beror således af fordrings-ägaren, att begagna hvilkendera af dessa utvägar, som för honom är beqvämligast.
Då Lagsökningen är slutad, är sjelfva Originalet i de flesta fall umbärligt, likasom dertill hörande charta.
Dessutom kan det icke vara ägaren af Skuldsedeln betaget att återfordra den vid afskriften lagda charta, behörigen påtecknad, af samma anledning han ägt rättighet att erhålla den, jemte sjelfva OriginalSkuldsedeln.
Jag anser således något ytterligare stadgande i detta fall, än det Lagutskottet föreslagit, icke erfordras.
Grefve von Lantingshausen, Albrecht.
Om det är om en afskrift af Skuldebrefvet som fråga är, så finner jag anmärkningen förfalla.
'Men är det om sjelfva Originalet, så kan jag ej ingå i hvad Utskottet föreslagit.
Den 22 Maj 693 Härefter begärdes och verkställdes upp.; läsning af det stycke ur LagUtskottets Betänkande, som innefattade sjelfva tillstyrkandet, Herr Stråle.
Det är egenteligen derpå jag vågar fästa Höglofl, Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, att utaf det af Lagutskottet föreslagna stadgande skulle följa, att Chartae-Sigillatse-afgilten för OriginalSkuldebrefvet blifvit erlagd, ut n att ändock Skuldebrefvet i sjelfva verket vöre charteradt, och en sådan afgift mås;e å nyo erläggas, om Reversen en annan gång skall uppvisas.
Det är detta äfventyr som jag fruktar skall förmindska, om ej till intetgöra den förmon man velat stadga, och hvilket jag tror, på sätt jag förut föreslagit, lättast kan förekommas.
Friherre Boije, Ludvig.
Annan är den Charta, som bör finnas bilagd vid skuldsedel, innan Lagsökning för den samma anstijlies; och annan är den Charta, sorn bör åtfölja en afskrift af Reversen, då afskriften, såsom Bilaga, ingifves till Executoren, Den förra rättar sig efter R.eversens belopp, och kan således vara ganska dyr; då deremot den sednare alltid är lika och obetydligt kostsam; men då, efter hvad jag kunnat fatta, Lagutskottet här icke annorledes än vilkorligtvis tillstyrkt den förra Chartans insändande, nemligen i det enda fall, då Reversens innehafvare icke förmådde, eiler 6 9 4 Hen 2 2 Maj. ville, med bevis styrka det Reversen var med behörig Charta belagd; och det således star hvarje Revers-innehafvare öppet, att heldre välja det andra Alternativet, nemligen att belägga Reversen med behörig Charta, och sedermera bevis derom till Landshöfdingen insända; så inser jag ingen betänklighet att tillstyrka bifall till Utskottets Betänkande.
Herr Grefven och LandiMarskalken frågade om Ridderskapét och Adeln ansåge den fjorde anmärkningen hindra antagandet af .ragUtskottets förslag?
Härtill svarades
Nej; hvarefter Betän.’ Landet uppå gjord proposition bifölls.
Upplästes ett ProtocollsUtdrag från Wallof!.
BorgareStåndet, af denna dag, innehållande Ståndets beslut att åt LagUtskottets Secreterare uppdraga att besörja tryckningen af Konungens Nådiga Proposition angående förändring af nu antagne bestraff» ningssätt och inrättande af Allmänna Arbets- och Corrections-hus, jemte LagComiténs särskildt utarbetade betänkande om förändring af Domstolarnes antal och organisation, med alla dertill hörande handlingar.
Uppå af Herr LandtMarskalken gjord proposition instämde Ridderskapet och Adeln uti detta BorgareStåndets beslut, Hen 22 Maj - Föredrogs å nyo StatsUtskottets, den U d ennes pä bordet lagda utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betan.* kande, angående förbättring uti Länsmännens
Löner samt någon Lön för LandsFiskalerna.
Grefve Lilliencrantz, Johan Wilhelm.
StatsUtskottets nu ifrågavarande Betänkande är föranledt igenom af mig gjorda anmärkningar, så får jag vördsamt anhålla, att anmärkningarne utur Protocollet för den 19 April må varda uppläste innan Betänkandet till afgörande företages.
Utskottets första Betänkande, de dervid af Grefve
Lilliencrantz gjorde anmärkningar och slutligen Utskottets nu föredragne utlåtande öfver dessa anmärkningar.
Grefve Liljencrantz.
Jag utbad mig Eders Excellences och Höglofl.
Ståndets tillstånd, att mina anmärkningar först skulle uppläsas, derföre att desamma icke äro i - Betänkandet fullständligen upptagne, och hvad Fiscals-sysslorna angår, mitt yttrande fattat i fullkomlig motsatts af ordalydelsen — Denna omständighet gifver mig anledning till den anhållan, att respective Utskotten måtte anmodas, att låta de anmärkningar, som blifvit i Stånden gjorde, få medfölja Betänkanden, som omarbetade insändas, Af Höglofl.
StatsUtskottets nu - Den q 2 Maj, uppläste Betänkande kan ingalunda skönjas, hvilka anmärkningar blifvit gjorda i Vallöf], BorgareStåndet, och lika litet lära de 5 Respective RiksStånden deraf kunna inse, på hvad grund jag hos Höglofl, Ridderskapet och Adeln yrkat återremiss, Hvad sjelfva innehållet af Högloll, Stats Utskottets omarbetade Betänkande angår, så kan jag mig ingalunda dermed förena, af skäl som jag närmare skall hafva äran utveckla, utan anhålier vördsammast, att Eders Excellence, Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken punktvis täcktes upptaga detsamma till öfverläggning, med tillstånd för mig» som anmärk* Bingarne författat, att ödmjukast få föreslå sättet till afgörande af hvarje särskildt moment, Angelägenheten att med någorlunda bärgliga Löner förse Länsmännen, är desto större, som antalet äf dem, enligt min redan gjorda anmälan, är ytterst otillräckligt, hvaraf händt, att vid de många tillökta göromål, som under kriget förekommit, tillfällen funnits, då jag mäst beordra samma person till 2 å 3 olika förrättningar på samma dag, oaktadt jag icke föresett, huru han skulle kuntla mina föreskrifter uppfylla.
I en tid då af Embetsman och särdeles af Länestyrelserna , så mycket fordras, bör väl också någon uppmärksamhet lemnäs åt Embetsmännens framställning om Den 2 2 Maj.
697 otillräckligheten af oundgängeligt biträde, till alagde tjenste pligters uppfyllande.
Herr Ekorn, Pehr Adolph, Uti det mig Nådigst anförtrodda Län äga Länsmännen ej några Boställen, och den lön de njuta indeldt är så ringa, att den icke ens svarar emot de kostnader som desse tjenstemän nödgas använda för att åtfölja en och annan Krono-transport.
Angeläget blir således att deras Lönevilkor skola förbättras, sä framt de må kunna sättas i tillstånd att göra deras tjenster, och således undgå, att tvingade af behofven falla allmänheten till last, och detta undvikes om de med nödig utkomst tillhållas att fullgöra sina plikter.
Det blir högst skadligt för den allmänna ordningen, att tjenstemän icke kunna lefva af en inkomst perfas, utan mäste tvingas af nöden taga den per nefas, Friherre Hjerta, Lars.
I hvad Herr Grefve Lilljencrantz och Herr Landshöfdingen Ekorn yttrat angående nödvändigheten af förbättrade Löningsvilkor för Länsmän som ej hafva boställen, och hvilka äro bland de sämst lönte tjenstemän, förenar jag mig till alla delar, och ttor mig böra göra det tillägg, att ehuru Höglofl.
SfatsUtskottets Betänkande till hjeip för dessa Embetsman föreslår, det kunde lediga blifvande KronoLägenheter framdeles tilldelas Boställslösa Länsmän, så fruktar jag att denna utväg ej leder till det åsyf - 6 g § jD en 22 Maj. tade ändamålet, ty om ock sådana KronoLägenheter framdeles skulle kunna uppgiivas, så förutser jag en utdrägt, ingalunda förenlig med elen skyndsamhet, som efter min öfvertygelse är högst nödvändig, och hvarföre jag vördsammast anhåller det rjåtte Höglofl.
Ridderskapet och Adeln taga denna omständighet i ömt behjertande, och dervid fästa den uppmärksamhet, som det närvarande behofvet oundvikligen kräfver.
Jag får dessutom äran meddela, att då göromålen dagligen tilltaga, så hafva Landshöfdingarne å flera ställen funnit sig nödsakade att dela Länsmännens districter, och hvarigenom följden blifvit den, att der denna utväg oundgängeligen måst vidtagas, så har ock Boställets ofta obetydliga afkastning mast delas och inkomsten för hvar* je af dessa tjenstemän blifvit otillräcklig.
Grefve De la Gardie, Axel:
Jag skulle tro mig fela, om jag ej instämde med de Herrar Landshöfdingar, som yttrat sig i detta ämne, och yrkat förhöjning uti Länsmännens så ganska svaga löner.
Jag hemställer till Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, huru man af Tjenstemän kan fordra ett noggrant uppfyllande af sina plikter, när deras lön endast är 40 R:dr.