Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ilr Frih. o. Landtm, förklarade, det lian trott sig finna all ja öfverröstat nej.
Till pröfning företogs Const.Utskrs den >4 och 18 sisth Nov. på bordet lagda mein.
N:o 61, med förslag 0111 tillägg till Reg.F:ns 87 § och Riksd.Ordnts 33 §.
På begäran af Hr von Hartmansdorff upplästes den reservation emot della betänk., som Gr.
Spens afgifvit.
På de grunder, som al Gr.
Spens blifvit utvecklade, och i hvilka Frill.
Tersmeden samt Biskop Holmström instämt, anser jag detta förslag vara olämpligt.
Jag hemställer alltså vördsamt, alt en sådan mening måtte blifva den gemensamma tanke, hvarmed Ståndet återremitterar betänk, till Coust.Utskottet. 8 11. 9 GG Den a December f. m.
De skill Gr. $pens i sin reservation anfört emot Utsk:s betänk., och hvilka blifvit af Hr von Hartmansdorff åberopade, inskränka sig egentligen till ett.
Det är nemi., att Grefven önskat en rättighet för Regeringsmakten, att för vissa fall prorogera riksdagen, och att på det sättet en riksdag skulle kunna upplösas och en annan sammankallas för att handlägga ett enda ärende.
Denna Grefvcns tanke har likväl ej utvecklat sig till något förslag å Grefvens sida.
Den olägenhet, sorn existerar med den nu gällande lagen i detta fall, kan ej anses undanröjd genom en sådan tanke, örn en behöflig utvidgning af konungamakten, om icke denna tanke öfvergår till grundlag.
Således är här framstäldt ett sätt att afhjelpa nuvar. olägenheter i detta fall, men jag föreställer mig, att om äfven grundlagen medgåfve Regeringen rättighet att för ett visst ärende prorogera riksdagen, och att endast detta ärende på den följande riksdagen skulle behandlas, så skulle de olägenheter, som jag önskat genom min motion kunna undanrödja, ej blifva det på detta sätt.
Så länge vår representation är delad på fyra kamrar, så anser åtminstone jag för min del, och jag tror att detta äfven af erfarenheten vitsordas, att det snart sagdt är omöjligt att få ett lagförslag af någon vidsträcktare omfattning så pröfvadt, att det kan i sin helhet antagas.
Min mening och Utsk:s betänk, åsyfta ingalunda, att R.
St. skulle åt ett bestämdt Utsk. delegera sin Leslutande-rätt i de stora och vigtiga principfrågorna.
Dessa kunna afgöras inom Stånden; men hvad som deremot blir alldeles omöjligt att afgöra på sådant sätt, det är sjelfva redactionen.
Den förändiing, som beslutes i en §, kan möjligen föranleda — och gör det oftast — behöfliga förändringar i andra §§.
Det är dessa redactionsfrågor, som jag för min del skulle önska, att R.
St. uppdroge åt ett förstärkt LagUtsk. alt med R.
St:s rätt afgöra, och jag kan ej med Gr.
Spens och Hr von Hartmansdorff finna, att deruti lunde ligga någon slags våda.
Detta är endast ett sätt, och efter min tanke det enda möjliga sätt, att få några vidsträcktare lagförändringar i deras helhet antagna.
Vi hafva arbetat i 3o år, för alt få en ny lag; vi hafva haft fyra olika corn i leer, och vid denna riksdag har LagUtsk. ytterligare tillstyrkt en comité, som skulle redigera de R. proposma ronde lagförslaget.
Jag är öfvertygad om, att vid nästa riksdag deras arbete skulle sönderplockas inom de fyra Stånden, så att resultatet blefve en annan comité', som skulle sammanjemka och hoplappa allt detta, och slutligen blefve alltsammans lappverk.
Då jag nu för min del bar den öfvertygelsen, alt det är nödigt och nyttigt för fäderneslandet, att få de nya lagförslagen en gång pröfvade och afgjorda, och jag, som sagdt är, ej ser någon annan utväg att vinna detta ändamål, än den, som jag framställt i mitt förslag, hvars antagande blifvit af Utsk. tillstyrkt; så vågar Den i Dec étn ber f. ta. 67 jag anhålla, att det nu under öfverläggning varande Utskrs förslag måtte få hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
H11 Dalman har i sitt anförande yttrat, att Gr.
Spens ej har utvecklat sin här yttrade åsigt till något fullständigt förslag, men Gr.
Spens liar verkligen inom Utsk. sökt att genomföra ett fullständigt förslag, uti den anda och syftning, hvari hans reservation blifvit författad; men Const.Utsk:s majoritet undertryckte detta förslag, ungefär på samma skäl, hvarmed Hr Dalman här har sökt försvara sin åsigt.
Const.Utsk. trodde att under R.
St:s nuvar. sammansättning skulle det medföra alltför många svårigheter, att prorogera en riksdag för att åter sammankalla den till afgörande af blott en enda fråga.
Ståndens aflönande af deras egna commiltenter trodde man innebära alltför stora svårigheter för verkställigheten af det förslag, som Gr.
Utsk. stannade på dessa grunder vid det förslag, som Utsk. i detta betänk, framställt till R.
St:s pröfning, och jag medger visserligen för mindel, att en betänklig makt öfverlåtes åt ett sådant Utsk., då det får handla med R.
St:s lätt; men jag har i detta hänseende biträdt Utsk:s majoritet, då vi åtminstone för tillfället ej kunde utfinna någon lämpligare utväg att under närvar, förhållanden komma till det åsyftade målet.
Jag skulle således för min del önska, att Utsk:s förslag kunde vinna det biträde af R. o. Ad., att detsamma blefve förklaradt för Ståndets gemensamma lanke, eller att någon till ändamålet bättre ledande gemensam tanke kunde uppgifvas, ty alt behofvet är för handen, att på annat sätt än genom R.
St. sjelfva söka tillvägabringa det nya lagförslagets antagande, det torde af ganska många inses och medgifvas.
Jag kan för min del ej understödja Utskis förslag.
Jag anser ingalunda antagandet af den nya lagen så svårt, som man i allmänhet föreställer sig detsamma.
M:s nåd. skrifvelse till R. St., då K.
M. till dem öfverlemnade Tableau-comiteens arbeten, slutar jag, att K.
M. är sinnad att låta utarbeta propos:r, angrde de förändringar i lagen, som af K.
Med den kännedom jag tror mig äga om den nya lagen, anser jag, att skiljaktighetsfrågorna ej blifva på långt när så många, som man föreställer sig.
M. låter utarbeta, på samina gång propostna göras i principfrågorna, äfven propos. ang:de de detaljer som höra dertill; och jag försäkrar, alt min öfvertygelse är, alt svårigheterna af förändringen på långt när ej blifva så stora som man i allmänhet föreställer sig.
Hr Dalman har för öfrigt gifvit tillkänna, alt hans mening icke var alt åt en delegation af R.
St. öfverlemna att med R.
St:s rätt afgöra sjelfva principfrågorna, utan egentligen endast redaclionen.
Må det vara mig tillåtet 68 Den 2 December f. m. alt fästa uppmärksamheten derpå, att om K.
M. föreslår förändringar i principfrågor, hvilket jag anser för gifvet, så lärer K.
M. ej underlåta att på samma gäng, som propos. om principfrågan afgår, äfven föreslå redaclionen deraf.
Redaclionell är visserligen af mindre vigt, oell mig synes att R.
St. viii kunde lila på den redaction, som passerat Högsta Domstolen och Konungens Statsråd, och som Konungens embetsman måste vara skyldige alt verkställa.
På dessa grunder kan jag för min del ej tillstyrka bifall lill Utsk:s förslag.
Jag hör ej till deras antal, som önska att den nya lagen må blifva genom acclamation antagen, såsom jag vid flera tillfallen hört af andra talare önskas; men då jag anser det vara snart sagdt omöjligt att få den antagen under de former, som för närvar, gälla för riksd.ärenders behandling, så anser jag äfven det förslag, som Coust.Utsk. här framställt, vara ändamålsenligt och af behofvet påkalladt.
Jag tror likväl ej, att det borde vara så uppstäldt, att det kunde leda derhän, att nästan hvarje K. propos. kunde komma alt öfverlemnas till LagUtsk:s beslutande-rätt, utan hade jag önskat, att enligt förslaget endast sådana frågor, som afse förändring af någon hel lag eller någon betydligare del deraf, kunde Öfverlemnas till en delegation af R.
St. alt om dess antagande med R.
St:s rätt besluta, I afseende på 2 mom. af förslaget, har jag en anmärkn, att göra.
Det heter der: ”Sådant Utsk. äge oek att, om det nödigt linner, för upplysningars inhemtande, tillkalla andra lagkunniga män” etc.
Jag har visserligen intet emot, att en sådan rättighet må vara LagUtsk, medgifven, men jag tror denna framställning bär vara gjord i sådana termer, att det skulle blifva en skyldighet för dem, som dertill kallades, att åtlyda kallelsen, hvilket i min tanke vore obilligt.
Det måste bero på hvars och eris fria vilja att hörsamma kallelsen, och jag tror derföre, alt i detta afseende en förändring bör göras i redaclionen af förslaget.
Vid de flesta tillfällen, då lagförändringar varit i fråga, liar den invändning blifvit gjord, alt vi hafva alt vänta ett nytt lagförslag, hvilket snart kumle komma under R.
-St:s ompröfvande och blifva antaget.
Detta språk har ej allenast vid denna riksdag, utan ock vid de föregående, ägt ruin, och man skulle deraf kunna tro, alt deras allvarliga tanke varit, alt en sådan ny lag kunde af R.
St. antagas; men då sådana förslag blifvit väckta, sorn kunnat föranleda lill den nya lagens antagande, så hafva de rönt ganska stort motstånd.
Hvar oell en, som deltagit i riksd.arbete och vet huru dermed tillgår, kan ganska lätt inse, alt om den nya lagen skulle komma att af R.
.St. med förändringar antagas, så komma utan tvifvel mångå, ja kanske 100 år att åtgå, innan R, St, komma i Den a December f. m. % tillfälle alt antaga denna lag.
Den som har en allvarlig önskan att den nya lagen må kunna antagas, måste också medgifva att sådana medel tillgripas, hvilka göra dess antagande möjligt.
Jag skulle visserligen kunna hafva åtskilliga anmärkntr att göra emot Utsk:s lörslag, men det ar sjelfva nyttan af förslaget, som jag anser nödvändigt att här taga i betraktande.
De anmärkn:r, som af Hr Cederschjöld blifvit gjorda, skulle jag vilja biträda, likväl med undantag af deii sisla; ty jag kan ej draga den slutsatsen, att derföre att Utsk. äger rättighet alt tillkalla andra lagkunnige män, dessa verkligen skulle vara skyldige alt infinna sig.
Det förslag, som Gr, Spens gjort, kan jag verkligen icke biträda, ty jag
Ser ej alt någonting vinnes derigenom att K.
M. skulle äga rättighet att prorogera riksdagen.
Sjelfva arbetet måste i alla fall, dä det skall af R.
St. utföras, blifva lika vidlyftigt och kommer således att äfven på sådant sätt draga ut den vanliga tiden.
Således skulle denna prorogation ej hafva någon vigtig påföljd.
Jag tillstyrker alltså bifall till hvad Coust.Utsk. föreslagit.
I afseende på det förslag, som i min reservation åberopas, anhåller jag först att få rälta eli yttrande af Nr Dalman, hvilket, om jag uppfattade del riktigt, påkallar en rättelse.
Jag tror nemi., att lian ansåg mig hafva menat, att prorogationsrälten ensamt skulle tillhöra K. M.
Det slår i min reservation, att jag önskade att det funnes en laglig form, under hvilken Konung och Ständer, medan vidlyftiga reformbetänk:u efter ålerremiss utarbetas, kunde prorogera en riksdag till utsatt nytt sammanträde för visst ändamål.
Uti det förslag, sorn Gr.
Anckarsvärd omnämnde, och sorn blifvit inlemnadt till Const.- Ulsk., (jag påminner mig nu icke om det var före eller efter del Hr Dalman inlemnade sitt,) förekommer det såsom en nödvändighet, att Konung och Ständer omen sådan prorogation skulle vara ense.
Delta förslag har af mig varit öl vei lemnadt till iöa’3 års Coust.Utsk. och äfven antydt i en motion, som jag år 1834- inlemnade.
Den öfvertygelse jag sålunda under hela min riksdagsmannabana hyst om nödvändigheten att förskaffa en sådan utväg för afgörandet af de stora reformfrågorna, skall, såsom jag hoppas, för mig blifva en anledn. att äfven en annan gång göra ett sådant föl slag, om tillfälle dertill yppas.
Orsaken deremot hvarföre jag egentligen fruktar för Hr Dalmans förslag, är praejudicatet.
Det är utan allt tvifvel, att vårt lagverk beliöfver den omarbetning, som är föreslagen, om just icke så stor, dock tillräckligt stor för att berättiga lill de farhågor han yttrat; men det är äfven utan allt tvifvel, alt Sverige äger många andra lika vigtiga förhållanden uti sin statsinrättning, som äfven behöfva stora reformer: vårt grundskattsverk behöfver en förändring och vårt r> Da n a December f. m. indelningsverk kan äfven framdeles behöfva det.
År t8a3 framställdes ett förslag om en förändrad organisation af styrelseverken, hvilket vid den riksdag, som var samlad i i3 månader, blef pröfvadt af ett särskildt Utsk. och slutligen ej befanns möjligt att medhinna, utan måste R.
St. öfverlemna målet till K.
M:s ompröfvande, efter fastställande af några allmänna satser.
På detta satt visar sig tydligt för hvem som tänker i dessa ämnen ett stort antal frågor, för hvilka den närvar, riksdagsformen felar uti ett af de största elementer, som kunna fela i en representation, nemi. tids— elementet.
Jag vill ej disputera, att vår representationsinrättning brister äfven uti ett annat element, nemi. enigheten och kraften, genom de olägenheter som fyrkammarsystcmet medför; men detta fel skulle undanrödjas genom en representationsförändring.
Att åter undanrödja fyrkammarsystemet partielt för de större frågorna, innan man undanröjt det för de mindre och för alla; det skulle inleda oss på den vådliga bana, som jag antydt vid slutet af min reservation, den bana hvarigenom vi knnna komma derhän, att man öfverlemna!1 åt en mindre delegation af R.
St. atti högsta instans afgöra alla vigtiga mål.
Blir denna bana en gång beträdd genom lagverket, är det möjligt, att vi vid en annan riksdag kunna gå i samma spår äfven för grundskattsverket, för indelningsverket, för de andra frågorna, som jag nämnde; och jag öfverlemna!1 till eder, mine herrar! att bedömma: hvad dom förtjena Sveriges Ständer af historien, om det kommer derhän, att alla små frågor behandlas med stor uppmärksamhet, sorgfällighet och långsamhet, då deremot de stora frågorna öfverlemnas åt några få personer alt med Ständernes fulla rätt afgöras, och desse Ständer anse sig hafva gjort nog, då de utvalt dessa personer?
Jag fattar visserligen, att meningen icke nu är sådan, och att redactionen af nya lagen är nu endast i fråga alt sålunda afgöras, men skilnaden emellan redaction och princip är till den grad svår alt bestämma, alt vansklig blefve alltid den rättighet uti en grundlag, som medgåfve R.
St. att åt en mindre delegation med beslutande-rätt öfverlemna redactionen.
De som skulle bestämma redactionen, blefve alltid de, som hade det egentliga göromålet, ■—■ och huru vill man sedermera afgöra frågor om ingrepp i de principer, som varit deni förelagda?
Skulle en efterföljande riksdag då hafva rätt att cassera de delegerades beslut, sä skulle man derigenom komma till samma förhållande, som om en efterföljande riksdag skulle hafva haft en godkännande rätt.
För min del kan jag ej neka, att jag finner visserligen att det ändamål Hr
Dalman söker vinna, ej är för detta enskildta fall så i möjligaste måtto vunnet genom mitt förslag, som genom Hr Dalmans; men det är dock ynnnet på det enda sätt, som står tillsammans med våra nlivar, former.
Dessa former äro ofullkomliga och derför D<n 2 December f. m. 7* bora de ändras, men sä länge de ännu qvarstå, kan jag ej bidraga med min röst dertill, att vi skola öfverlemna oss i deceinvirers bänder; ty detta är något, som ej tillhör vårt nuvar. samhällsskick.
Jag beklagar på det högsta, alt mitt förslag väckt farhåga hos en så aktad och af mig vördad ledamot, som Gr.
Spens; men jag vågar likväl tro, att de farhågor, som
Grefven framställt för följderna af antagandet af detta förslag, äro temmeligen öfverdrifna.
Man bör nemi. erinra sig, att enl.
Utsk:s förslag erfordras det alla fyra Ståndens beslut, för att öfverlemna en fråga till förstärkt LagUtskrs afgörande.
Det är således nästan lika svårt att åstadkomma dessa lagars öfverlemnande till förstärkta LagUtsk:s afgörande, som att åstadkomma förändringar i grundlagarna.
Enda skilnaden är den, att till en grundlagsförändring fordras två riksdagars beslut.
När emedlertid denna controll af alla fyra Ståndens sammanstämmande beslut bestämmes, så kan jag ej föreställa mig, att kommande R.
St. skulle öfverlemna några frågor af särdeles stor och genomgripande vigt till detta Utsk., eller att, såsom Gr.
Spens sagt, vi skulle öfverlemna oss i decemvirers händer.
Om frågorna vore af sådan vigt, att R.
St. ansågo nödigt att sjelfve discutera och afgöra dem, så kan jag ej föreställa mig annat, än att åtminstone inom ett af våra fyra RiksSt. ett sådant beslut skulle göra sig gällande, och alt således LagUtsk. ej finge med R.
St:s rätt afgöra en sådan fråga.
Jag får nu förklara, att min mening cj varit, att de egentligen vigtiga förändringarne i lagen skulle blifva behandlade af förstärkta LagUtsk. eller med beslutande rätt till ett sådant Utsk. öfverfemnas, utan jag har förnämligast åsyftat, att detta Utsk. skulle sammanjemka RiksSt:ns beslut i frågan och redigera beslutet.
Frih. boye har yttrat, att 0111 Regerrn framställde en propos. till R.
St., så förmodade Frihtu alt Regerrn också föreslog en sådan redaetion, hvarmed R.
St. kunde vara belåtne.
Jag ville också ganska gerna förutsätta delta, men jag vågar likväl tro, att erfarenheten visat, att vi någon gång, och ej så sällan, fått emottaga propos:r från Regerrn, der redactionen varit i ganska stort behof af förbättringar.
Eehöfdes det ej mer, än att Reger:n gjorde en propos. för att förmå R.
St. att antaga den, då bekänner jag, att hela förslaget vore obehöfligt; men så långt äro vi ännu ej komne i förtroende till Regerrn, och jag befarar, att vi aldrig skola komma så långt, att Regerrn blott behöfver framlägga en propos., och att R.
St. tacka derför och äro nöjde, utan att sjelfve ingå i någon pröfning deraf.
Spens har visserligen icke vid detta förslag sett så stora farhågor, emedan Grefven har rätt visat mina moliver derför; men Grefven har föreställt sig, alt man möjligen kunde utsträcka denna princip afven till andra vigliga reformfrågor, J.a. Den 2 December f. m, såsom t. ex. af vårt statsverk och vårt indelningsverk.
I detta fall får jag fästa särskild uppmärksamhet på den stora skilnaden under vår nuvar. representationsform vid behandlingen af en ekonomisk reformfiåga, eller af en juridisk reformfråga.
Vi veta att den juridiska kunskapen är ganska tunnsådd inom vår Representation, och att till författande af ett lagverk, erfordras dock sådana studier och en förmåga att skrifva och redigera, som jag betviflar, att pluralileten inom vår Representation äger.
Sådant är ej förhållandet med de stora ekonomiska frågorna.
De fleste ledamöter kunna i sådana frågor hafva ett eget omdöme, emedan de äro mera praktiska, och der ligger.det mindre vigt på sjelfva redactionen, särdeles som redaclionen kan öfverlemnas åt Utsk.
Så lifligt sorn jag för min enskilda del understödjer detta förslag af Const.
Utsk., så lifligt skulle jag emotsätta mig ett förslag, som åsyftade att andra förhållanden inom samhället, än de juridiska, skulle på detta sätt behandlas.
Jag kan således icke af de skäl, som emot förslaget blifvit anförda, frångå att fortfarande yrka och anhålla om R. o. Ad:s bifall lill att detsamma måtte få hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Jag har egentligen be gärt ordet för att få förena mig i det yttrande, som Gr.
Jag kan ej neka, alt jag funnit detta Coust.- Utsk:s förslag vara af en så aristocrati.k syftning, alt jag för min del ej kan gifva detsamma mitt bifall.
Här är fråga om att införa ett lagstadgande, hvarigenom vissa utsedde, som af de möjligen rådande majoriteterna vid en riksdag skulle kunna bestämmas, skulle få ät sig öfverlemnadt alt i lagfrågor med R.
Minoriteten skulle i detta Utsk. komma att sakna representanter.
Häruti ligger i inin tanke en stor våda alt befara af det framställda förslagets antagande.
Hr Dalman har visserligen anmärkt att en controll skulle ligga deruti, att ingen fråga kunde till Utsk. öfverlemnas, utan att alla fyra Stånden beslutat att den skulle dit hän.kjutås, och nit lian förmodade, att åtminstone något ibland de fyra Stånden skulle äga så mycken besinning, att det ej till delta Utsk. skulle öfverlemna en fråga af så stor vigt, att de sjelfve deröfver borde besluta.
Jag öfverlemna!1 till hvar och en att bedomina, hvartill denna anstalt skulle erfordras, 0111 det ej vore för att afgöra frågor af vigt.
Är det för att besluta i småsaker, så är ett sådant stadgande högst obehöfligt; är det åter för att afgöra vigtiga frågor, så är det ganska farligt.
Jag kan alltså ej annat än instämma uti hvad Gr.
Spens yttrat.
Jag har blifvit missförstådd af Hr Dalman, och det är för att dels tillrättavisa hans uppfattning af mitt yttrande, och dels, 0111 del står i min förmåga, göra - Den a December f. m. 7 3 ra mitt yttrande mera tydligt, sorn jag begärt ordet.
Ändamålet af sa väl tJtsk:s förslag, som det af Gr.
Spens afgifva, är att lutta utvägarna för det nya lagförslagets antagande.
Båda synas mig
Hafva iitgåtl ifrån ett för-, to ra dt begrepp om svårigheterna dervid.
Mia afsigt var att simpliliera begreppet derom.
Jag har ej sagt och ej tänkt, att R.
St. skulle blindt förlita sig på den redaction, som nr franiställd i en Regems propos.; men jag liar sagt, att det är sannolikt, alt utaf deii nya lagens förändringar kunna de, som blott skilja sig i nuanceririgen af redaeiionen, anses vara ganska lätt införda.
Af principfrågorna åter kunna inga andra komma till R.
St. i K. propostr, än de, i hvilka förändringen af K. M. gillas; rilen, miné herrar! jag ber eder eftersinna, att hvarken den nya eller gamla lagen innehåller särskilda framställningar af principerna, utan de ligga i delaljhuden, och visserligen är det angeläget att redaeiionen deraf blir controllerad, men den blir det väl Också, när K.
M. omöjligen kan framställd principerna, utan att tillika gifva delaljhuden, hvilka utgå lir denna princip; och då dessa proposu' afgå lill R.
St. samt derifrån till LagUtsk., hvarifrån de sedermera återkomma till R.
St., så ser jag Sannerligen ej på långt när den svårighet i hela utvägen för det nya lagförslagets antagande, sorn man här föreställer sig.
För min del kan jag alltså ej understödja någotdera af dessa förslag, hvarken Utsk:s, eller Gr.
Spens’, emedan jag är ganska öfverlygad , att om beri arne blott behagade afbida K.
M:s propos., så skulle Svårigheterna befinhas mångfalldigt mindre, än man föreställer sig.
Lika med mångo andra talare, hyser äfven jag den lifliga önskan, alt det nya lagverket snart mätte blifva anlaget; filen om denna önskan skall under nuvar. represenlutionsförhållunden kunna uppfyllas, så är det nödvändigt, att en sådan förändring i nu stadgade förmer åstadkothmes, soli) gör lagförslagets pröfning och antagande till en möjlighet.
Ty med den erfarenhet, man under våra liksd.förhandlingar alltför ofta vunnit, jörtde stridigheten af de särskildta RiksSttnS beslut och svårigheten eller rättare sagdt omöjligheten ali sammanjemka dem, då mera omfattande förslag skola af R.
St. i detalj pröfvas och afgoras; nied denna erfarenhet, säger jag, är det i sanning förlåtligt, om man misströstar, alt, utan formernas förändring, hela det) nya civil- och criminal-lagen någonsin skall kunna antagas.
Exempelvis i afseende på härvid förekommande svårigheter anser jag mig böra särskildt åberopa den erfarenhet vi äga sedan sista riksdag, då förslaget tili privatbanks-lag förevar och antogs af R.
Skiljaktigheterna rör-.de de denna lag tillhörande §§:s redaction och uppställning voro inom RiksSttn så mångfalldiga, 18 H. io ?4 Dtn a December f. m. alt derest man ej slutligen i allmänhet låtit bero vid förhoppningen alt under den nästkommande riksdagen lå de större eller mindre stridigheterna och inconseqvenserna i de särskilda lagbestämmelserna afhjelpta, hade troligen ett R.
Sl:s grundlagsenliga beslut att antaga hela lagen aldrig vunnits.
En sådan förutsättning kan likväl icke skäligen äga rum vid den nya civil- och criminal-lagetis antagande*
Sådan denna kommer att lyda, då den är af R.
St. antagen, sådan måste den åtminstone i dess hufvudsakligaste delar komma att för framtiden gälla.
Man bör och får ej hysa den förmodan, ali vid den nästkommande riksdagen hela vår nyss antagna lagstiftning skall kunna omgöras.
Att svårigheterna vid lagens antagande skulle kunna mycket undanrödja;, genom beskaffenheten af de K. proposrr, som härom varda framställda, bestrider jag visserligen icke; men då jag likväl ingalunda kan förmoda, att R.
St. skola i deras helhet och oförändrade antaga dessa K. propo?:r, de må omfatta hela balkar eller endast stycken deraf, och då således R.
St. måste, för alt komma till något slutligt resultat vid lagpröfningen, uppgöra och lill K.