Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del skulle jag önska, att, med de modifikationer, som möjligen kunna åvägabringas, Riddarhuset skall kunna blifva egare af denna fond.
Om den förvaltas ett större antal år, utan att sälta
Direklm i tillfälle att kunna utdela något af dess inkomster, så är det gifvet, att, när en gång den tiden inträffar, så många fördelar för R. o. Ad:ns då lefvande medlemmar skola upsla, att det icke vore skäl 22 Den 1 September. att lemna ett sådant till sina följder välgörande anbud obegagnadt.
Jag har begärt ordet endast med ani. af Gr.
Sparres och Hr Printzenskölds sista yttranden om de mo* difikationer, som de önskade skulle åvägabringas.
Jag får uplysa, att efter 4 V2 proc., utan afdrag af förvaltningskostnader, åtgå 157 år för att kapitalet skall hafva vuxit till 100 millioner.
Jag fortfar att yrka bifall till Bet;ink:t.
Jag kan icke neka, att det icke förekommer mig mindre välbetänkt att tvärt afslå detta tillbud.
Det är visserligen problematiskt, om några modifikationer, på sätt Gr.
Mörner upgifvit, skola kunna af donator medgifvas.
Men hvarför icke försöka?
I alla fall, då kapitalet skulle få utlånas mot högsta lagliga ränta, och donator för sin del förbehållit sig endast 5 proc. årlig lifstidsränta, föreställer jag mig, att det kunde blifva en ganska god inkomst för
Riddarhuset att få upbära den erbjudna förvaltningskostnaden, och den stora summan i perspektiv är väl icke att alldeles förkasta.
Om Ridd.
Utsk:t skulle utvälja en eller några af sina ledamöter ätt samråda med testator, så kunde man möjligen af honom vinna åtskilliga modifikationer i de föreslagna vilkoren.
Jag hade också önskat, att Betänlct varit affatladt i en annan ton; ty äfven om man nekar att emottaga erbjudna penningar, bör man väl icke förarga sig öfver tillbudet och yttra sig ogrannlaga mot den, som gjort detsamma.
På alla dessa skäl önskar jag, att Ridd.Utsk:t måtte anmodas att antingen gemensamt, eller också helst genom en eller några få af sina ledamöter, sätta sig i förbindelse med donator, för att erfara om ban ej skulle vilja medgifva åtskilliga ändringar i sina vilkor, så att dessa derigenom blifva antagligare, än de nu framlagda.
Sedan Öfverläggningen förklarats fulländad, samt H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till och dels återremiss af ifrågav:de Utlåt.,-framställde H.
Exc. propos. på bifall till detsamma och, då svaren utföllo med starka ja blandade med nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Gr, Mörner hegärde votering.
Uplästes och godkändes följande voter.-propos.: »Den som bifaller Ridd.Utsk:ts Utlåt.
N:o 15, i ani. af Hr Roos’ af Hjelmsäter, Axel, Mern. rör:de en tillämnad donationsfond, att ställas under Ridd.Direkt:ns förvaltning, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, varder nämnde Utlåt, till Utsk:t återremitterad!.»
Den X September. 23
Vid voteringens slut bade rösterna utfallit sålunda:
Föredrogs ett från Vällofl. BorgareSt:t ankommet prot.utdrag N;o 417, med inbjudning till MedStånden att förena sig uti BorgareSt:ts för dess del fattade beslut, att RiksStm skulle sammanträda till gemensam öfverläggning i ani. af Sammansatta Stats- och BankoUtsk:ts Utlåt.
N:o 24, ang. K. M:ts Nåd.
Skrifvelse med förslag till förändrad organisation af Hypotbeks-inrättningarne i riket; och blef denna inbjudning, uppå framställd propos., af R. o. Ad. antagen.
Som jag, i ans:de till vigtiga em betsgöromål, kommer att afresa från hufvudstaderi, anhåller jag att få afsäga mig förtroendet att vara ledamot i Ekon.Utsk:t, i förstärkta Konstit.Utsk:t och i förstärkta StatsUtsk:t; men utbedjer mig derjemte att varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen, för den händelse jag skulle till riksdagen återvända.
Sedan R. o. Ad., uppå gjord propos., till denna anhållan lemnat bifall, anmodades Ståndets Hrr Elektorer att vid deras nästa sammanträde utse en Ledamot i Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:t efter Hr Nordenfelt.
Efter förmälan, att voter.-propos:r för förstärkt LagUtsktt numera blifvit af tre Riksstånd godkände, hemställde H. Exc., att val af ledamöter i nämnde Utskrt finge förrättas nästa Lördag d. 8 d:s; och sedan R. o. Ad. härtill samtyckt, föreslog H. Exc., att, utom det I Grundlagen föreskrifna antal af 26 ledamöter, sex suppleanter skulle vid samma tillfälle utses, så att hvarje vallista komme att innehålla namn å 32 personer; hvilket jemväl bifölls.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifva, att soto det ej numera återstode något mål att af R. o.
Ad. i dagens Ple*- num behandlas, det till e. m. utfärdade anslag komma att nedtagas; åtskiljdes Ståndet kl. omkr. 2 e. m.
Den'5 September f< m.
Onsdagen den 5 September 1860.
Justerades 6 prot.-utdrag för d. 1 d:s samt pleni-protok:t för d. 23 sistl.
Anmäldes och bordlädes nedannämnde frän Utsk:n inkomne Betänkin och L7tlåt:n, nemi. frän Sammans.
Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t: N:o 25, i ani. af väckta motioner om statsanslag för anläggning af åtskilliga telegrafi in ier inom riket; N:o 26, i ani. af väckt motion om åtskilliga åtgärder för utsträckande af postföringen och telegraferingen å Gottland; N:o 27, i ani. af väckt motion om befrielse för Svenska ångfartyg, som, enligt på förhand uprättade reseturer, göra reguliera resor, från skyldigheten att taga lots; N:o 28, i ani. af väckt motion dels om nedsättande af fyroch båkafgifter jemte lotspenningar, dels om lotsarnes aflönande af statsmedel; Sammans.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.Usk:t: N:o 28, i ani. af återremiss af Otsk:ts Betänk.
N:o 2, rör:de väckta förslag, att den Heliga Nattvarden må kunna omedelbart efter skriftermålet före den allmänna Gudstjensten utdelas; N:o 29, i ani. af återremiss utaf tJtsk:ts Betänk.
N:o 3, rörrde väckt förslag om fördelning på vissa år af de kostnader i och för allmänna byggnader, som från boställen utgå; N:o 30, i ani. af väckt motion derom, att, när för brott sakfälld person under en tid af tio år efter det brottet blifvit be gånget, ådagalagt ett oförvitligt upförande, något omnämnande af den utaf honom begångna förbrytelse icke må i hans frejdebetyg vidare ega rum; N:o 31, i ani. af väckt motion om utfärdande af ny lag rör:de flottnings- och flodrensningsväsendet i riket.
Föredrogs StatsUtsk:ts d. 25 och 28 sistl.
Augusti på bordet lagde Utlåt.
N:o 160, i ani. af gjorda framställningar ang. statsanslag, låneundorstöd eller räntegaranti för föreslagna jernvägsanläggningar, äfvensom i ani. af väckt fråga om inlösen för Den 5 September f. m. 25 statens räkning af den aktiebolaget för jernväg mellan Köping och Hult tillhörande jernbana frän Örebro till Arboga. H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, förmälte, att det nu föredragna Utlåtit vore upstäldt uti fyra afdelningar eller punkter; att den första af dem omfattade elfva särskilda, under litt.
a—1 uptagne förslag om statsbidrag till jernvägsanläggningar, hvilka samteliga förslag Utsk:t uti ett å sid. 17 (örekommande yttrande afstyrkt; samt att de tre återstående punkterna omhandlade jernvägsföretag, hvilka Utsk:t deremot ansett böra utaf staten understödjas; och finge H.
Exc. nu hemställa, att Utlåtit måtte punktvis företagas till afgörande, med iakttagande deraf, att sedan Utskits ofvanomförmäldte gemensamma yttrande under Usta punkten blifvit upläst, hvart och ett af de sålunda afstyrkta förslagen anmältes såsom föremål för särskild pröfning och beslut.
Efter det upläsning af Utsk:ts uti lista punkten afgifna yttrande sedermera egt rum, tillkännagaf H. Exc., att från Högvörd.
PresteStit ankommit ett prot.-utdrag N:o 414 för d. 31 sisth månad, innefattande nämnde RiksStånds beslut röride det nu förevide Utlåtit samt en inbjudning till MedStånden att samma beslut biträda, hvilket prot.-utdrag nu torde inför R. o. Ad. föredragas.
Det anmäldta prot.-utdraget uplästes, hvarefter H.
Exc. föredrog Mom. litt.
A. af lista punkten, ang. en föreslagen jernvägsanläggning från Stockholm till Upsala.
Uppå begäran af Gr.
Taube, Henning Adolf, uplästes D:r Schrams emot Utskits Utlåt, afgifne reservation, hvarefter yttrade sig Gr. Taube; R. 0. Ad. torde finna, att skilnaden emellan Prosten Schrams reservation och Högvörd.
PresteStits inbjudning består egentligen deri, att då Prosten Schram tillstyrkt att R.
Stir måtte till utgide från Riksgäldskontoret, i egenskap af lån, anvisa en summa, motsvarande 2/3 af den beräknade anläggningskostnaden, 5,500,000 rdr, under förutsättning att detta belopp kan genom Riksgäldskontoret uplånas inom landet mot fonderade obligationer å Svenskt mynt till ett pris, som ej öfverstiger kostnaden för det under innevide år utom riket uptagna lån till fortsättning af statens jernvägsbyggnader; PresteStit deremot beslutat, att desse obligationer, för den händelse att de icke kunna af Riksgäldskontoret försäljas, borde utlemnas till bolaget för att af detasmma försäljas.
Anledmn till denna skiljaktighet föreställer jag mig vara den, att man ansåg att Riksgäldskontoret skulle hafva svårare att afyttra desse obligationer än bolaget, som med obligationer skulle kunna betala en mängd leveranser, expropriationer m. m., hvarförutan det är gifvet, att bolagsmännen, sorn äro in - 26 Den 5 September f, tn. tresserade för obligationernes snara försäljande, kunna mera be* Aila sig derom, såsom deraf hafvande ett specielt intresse.
Vi hafva dessutom förut vid flere tillfällen sett, hurusom, då Rilrsg.-kontoret försökt sälja obligationer, detta icke krönts med samma framgång som då andra företagit samma o eration.
Sedan jag nu redogjort för skilnaden mellan Prosten Scbrams reservation och den för R. o. Ad. uplästa inbjudningen af PresteSt:t, torde jag få öfvergå till Utskds nu föredragna Betänk.
Utsk:t säger: »Då emellertid en i detta afs:de af Utsk:t anställd be räkning visat, att statsverkets behållningar och påräkneliga inkomster under sagde tid medtagas för bestridande af utgifter, som antingen af R.
St:r pröfvats eller torde komma att anses oundgängligen och företrädesvis för statens behof påkallade, och att således af tillgänglige medel icke kan anvisas någon af de anslags- eller lånesummor, som för ofvan omförmälde ändamål blifvit begärdo, samt det icke torde finnas rådligt, att, under sådana förhållanden, staten ikläder sig den ansvarighet för räntegodtgörelse, och dermed förenadt äfventyr af blifvande utbetalningar, som för några af de föreslagna jernvägsföretagen blifvit ifrågasatt, eller lämpligt och välbetänkt att, för medels anskaffande till nya jernvägsanläggningar, någon mera betydande uplåning af staten verkställes eller understödjes, har Utsk:t, utan att ingå i särskild pröfning af den större eller mindre vigt och betydelse de ifrågav:de jernvägsbyggnadsföretagen i förhållande till hvarandra inbördes kunna anses ega, eller af de omständigheter, som möjligen, utom saknaden af erforderliga tillgångar, kunna i afs:de å ett eller annat af dessa företag utgöra hinder för statsunderstöds meddelande, funnit sig böra tillstyrka R.
St:r, etc. etc.»
Till detta beslut kom Utsk:t under f. m:ns plenum, såsom reservationen antyder.
Dock finner man att på e. m. funnos medel till understöd för Boråsbanan.
På f, m. ansåg sig Dtsk:t icke kunna ingå i pröfning af de särskilda motionerna i förev:de ämne, men på e. m. funnos icke allenast medel, utan man ingick äfven i pröfning af lämpligheten af Boråsbanan.
Jag kan icke undgå att finna detta i hög grad besynnerligt.
Utsk:t hade på e. m. icke allenast medel till Boråsbanan, utan äfven till de i Norrland föreslagne; men för understöd till en bana, hvaraf Stockholm skulle hafva nytta, fanns ingen enda möjlig utväg.
Jag säger detta ingalunda derföre, att jag missunnar Boråsbanan det understöd, hvaraf densamma kan komma i åtnjutande; tvertom, jag vill gerna understödja denna bana.
Men jag hade önskat att Utslct icke så hastigt affärdat frågan om en bana, som vore af så väsendtlig vigt, icke allenast för hufvudstaden, utan äfven för hela den norr om Stockholm belägna delen af Sverige.
Hvad sjelfva hufvudsaken angår, är den redan så utagerad både i skrift .och tal, att jag icke vill trötta R. o. Ad. med alt uprepa fördelarna af denna bana.
Jag tror att de ligga i öppen dager för hvar och en, som vill opartiskt betrakta saken, och inskränker jag mig derföre att anhålla det R. o. Ad. måtte afslå Utskds förslag i denna punkt och antaga PresteStds inbjudning. beli Ä September f. m. 2 T Hr Åkerman, Fredrik:
Jag vill icke ingå i någon un dersökning, huruvida anläggandet af den bana, hvarom nu är fiåga, skulle tillfredsställa alla de förhoppningar, som man gjort sig derom.
Det är naturligt att sedan staten börjat understödja jernvägsanläggningar och, för att kunna göra det, skuldsatt sig ganska betydligt, hvar och en provins, som ej redan fått del af dessa understöd, nu vill gerna förskaffa sig ett sådant; och hvad särskildt denna bana angår, måste jag erkänna att dess anspråk äio företrädesvis ganska stora; först derigenom, att banan skulle utgå från hufvudstaden i en rigtning och till en del af landet, som varit temligen åsidosatt.
Den har äfven enligt min öfvertygelse det företrädet, att den sannolikt skulle komma att bättre än flere andra banor godtgöra driftkostnaden och underhåll.
Men oaktadt dessa förhållanden måste jag för min del tillstyrka bifall till Utsk:ts förslag.
Detta afslag grundar sig hufvudsakligen på det föreslagna sättet för medlens anskaffande och tillhandahållande.
Den siste värde talaren har tillstyrkt, att understöd skulle beviljas denna bana på samma vilkor som Boråsbanan.
Dessa vilkor äro att Riksgäldskontoret skulle uplåna penningar inom landet, ehuru icke till högre pris, än det som är betingadt för det utländska lånet.
Jag har vid flere tillfällen, då det varit fråga om inhemsk uplåning, sökt ådagalägga, att under närv:de förhållanden och med iakttagande af de vilkor, som framställts i förening med den inhemska uplåningen, man icke kan åstadkomma någon sådan.
Jag har visserligen icke sett kontraktet på det sista jernvägslånet, men jag tror att räntan understiger 5 proc.
Man skulle således för att anskaffa dessa medel göra en uplåning mot obligationer, oupsägbara på innehafvarens sida, till ett belopp af ungefär 6,000,000 rdr, naturligtvis deri inberäknadt andra banor såsom Boråsbanan och flere dylika.
Men tror man då verkligen, att man skall kunna anskaffa denna summa mot 4 V2 proc. inom landet, då man ej kan placera inteckningar till G proc.?
Jag är öfvertygad derom att, med allt erkännande af det nyttiga och önskvärda i ett inhemskt fondsystem, man aldrig kommer derhän, förrän man hunnit lära sig att betrakta dessa obligationer såsom en handelsvara, på hvilken man spekulerar.
Jag förmodar att StatsUtskit trott sig bereda en fägnad åt dem, som önskat medel till Boråsbanan, genom att föreslå anskaffandet af desamma genom obligationers utgifvande af Riksgäldskontoret; men när räntan efter ett år skall betalas, huru vill man då ställa till?
Ty några inkomster kunna väl icke påräknas under den tid arbetet fortgår.
Antager man nu, att det skulle lyckas Riksgäldskontoret att på sina obligationer erhålla ett eller annat tusental riksdaler, huru skall Riksgäldskontoret gå till väga?
Bör det öfverlemna denna obetydliga summa till bolaget?
Man säger för detta fall, att får man icke den erforderliga penningesumman, blir intet arbete af; men man synes förgäta, att man dermed skämmer landets kredit.
Ofverlemnar man åter åt fullmäktige i Riksgäldskontoret att uplåna penningarne, då en god och gynnsam tid inträffar, kan uplåningen möjligen lyckas.
Om man 28 Den 5 September f. m. deremot misslyckas att få penningar inom landet, förstör man ju sin kredit: och hvilken effekt detta har på utländningen, blir ej svårt att inse.
Jag anser derföre försöket så vådligt, att jag ernar afstyrka icke blott denna bana, utan äfven de öfriga i detta Betänk, föreslagna vägsträckningarne.
PaesteSt:ts i inbjudningen framställda förslag innefattar enligt mitt förmenande det minst lyckliga beslutet, särdeles hvad angår den punkten att obligationerna kunna öfverlemnas till bolaget sjelft.
Jag har också särdeles mycket undrat, hvad bolaget skulle göra med dessa obligationer, men har nu af den siste värde talaren blifvit uplvst, att man föreställer sig det bolaget dermed skulle kunna betala expropriationer, leveranser o. s. v. Detta tror jag dock icke låter sig göra, utan förbi ifver i viss mån en illusion.
Detta skulle dessutom medföra så stora olägenheter, att jag icke vet, hvart det skulle taga vägen.
Föreställom oss att bolaget på sin sida har allt i ordning för att börja arbetet; Riksgäldskontoret annonserar att det lånar upp penningar; det lyckas efter några månader få ihop 1 å 200,000 rdr.
Bolaget, som är färdigt att börja arbetet, kommer och vill hafva penningar.
Det får då de penningar, som finnas, samt dessutom en massa papper, utgörande dessa obligationer.
Har bolaget då gjort kostnader af egna mede], är det tvunget att så godt sig göra låter realisera dessa obligationer; ja I kanske att sälja dem till underpris.
Hvad liqvideringen med obligationer angår, så är det väl möjligt, att jordegare skulle vilja gå in derpå, men troligen icke leverantörer, såvida de icke få särdeles rundligt betaldt för sina varor.
Det är visserligen sannt, att andra verk, såsom Jernkontoret, hafva kunnat placera obligationer, men man bör då ihågkomma att dessa stodo till en hör* jan till 6 proc., samt voro upsägbara på innehafvarens sida, hvilket deremot icke är fallet med desse, som Riksgäldskontoretskulie gifva ut.
På dessa skäl anhåller jag att R. o. Ad. måtte noga betänka sig, innan det fattar något beslut.
Det är nemi. helt naturligt, att begäret och ifvern att erhålla en jernväg hos en mängd ledamöter, som tillhöra dessa provinser, skall vara stort, men jag bor dem noga öfverväga de uttalade betänkligheterna, alldenstund man, äfven med bifall till PresteSt:ts inbjudning, ej kan komma många steg närmare utförandet af jernvägen, men deremot åstadkommer ett svårt hugg på vår väl behöfliga statskredit.
Sedan den siste värde talaren betraktat frågan ur rent financiel synpunkt och tydligen ådagalagt att ett bifall till PresteSt:ts förslag skulle för krediten vara särdeles olycksbringande, är det måhända alldeles öfverflödigt att jag upträder.
Jag har dock, såsom ledamot af StatsUtsk:t, ansett mig skyldig att yttra några ord för bifall till Utsk:ts framställning.
Anspråken på en jemvägsförbindelse mellan hufvudstaden och de norra orterna hafva blifvit af R.
St:r vid föreg:de riksdag erkände, och det är äfven af högsta vigt ur industriel synpunkt att få en débouchée för de norra orterna.
Men på samma gång Den 5 September f. m, 29 man måste erkänna, att intresset för Stockholms förbindande med de norra orterna måste vara lifligt och att man upbjuder allt för att kunna få en jernväg norr ut, måste man dock betänka att ett så litet land som Sverige, med få egentliga resurser, ej bör bygga jernvägar öfver en viss gräns, under en viss tidsperiod.
Det är nemi. med Sverige såsom med en fattig man, hvilken vill företaga ett större odlingsarbete.
Han kan icke på en gång verkställa allt, han måste gå långsammare till väga och så småningom upodla sin jord, StatsUtsk:t har uti ett föreg:de Betänk, visat, huru det rätteligen förhåller sig med jernvägarnes finanser, och vi se deraf att jernvägsbudgeton upgår till 3 å 4 millioner om året.
I följd deraf kan staten icke gå för hastigt tillväga, utan att alla inkomstkällor gå förlorade.
Dessa hafva nu vid denna riksdag blifvit genom bevillningen begränsade, och då kan man väl icke fordra att staten skall uptaga större lån till några flere jernvägsföretag.
Man har derföre inskränkt sig till att begära att staten endast skall upträda såsom medlare, genom att gifva ett lån, på hvilket staten skulle förlora ganska litet.
Utsk:t har likväl icke kunnat gå längre än det gjort, och bland de föreslagna banorna är endast en, som verkligen kan inverka på statens finanser och det är Boråsbanan.
Denna bana skulle nemi., ifall Utskits förslag blir antaget, för statsverket medföra en utgift af 10,000 rdr om året, men om jag också icke, lika med motionären, kan upskatta den vinst, som denna bana tillskyndar stambanan, till 400,000 rdr, tror jag dock att densamma kommer att flerdubbelt återgälda denna utgift af 15 å 16.000 rdr.
Den skulle således komma att medföra vinst för stambanan, och är således, enl. min mening, den enda bana, som förtjenar att f. n, tagas i betraktande.
En annan orsak, hvarföre den ifrågav:de
Upsalabanan ej nu bör anläggas, är den att frågan ännu icke befinner sig i det skick, att man med säkerhet kan afgöra hvilkendera rigtningen som är lämpligast.
För denna frågas afgörande fordras ett noga uprättadt kostnadsförslag och sannolikhetsberäkning öfver trafiken m. m., hvarjemte bör tagas i betraktande den ena eller andra rigtningens företräde ur industriel och politisk synpunkt.
Ett sådant förslag borde först föreläggas R.
St:r, innan saken bestämdt afgöres.
Komiténs beräkningar hafva äfven icke varit föremål för Regeringens skärskådande granskning, och Regeringen har icke heller för R.
St:r framlagt någon Propos. i detta ämne.
De båda ifrågavido banorna, öster och vester om Sigtuna-fjärden, borde jemföras med hvarandra, derefter borde afgöras, om bolaget kunde utföra arbetena, och i sista rummet, om staten borde upträda såsom hjelpare.
Huru det står till med finanserna, derom har jag ansett mig skyldig att vid behandlingen af on af hufvudtitlarne underrätta R. o. Ad., och, efter utgången af gårdagens voterir i först.
StatsUtskit, hafva icke några förbättringar i detta hänside kunnat uptäckas, åtminstone ej af någon betydenhet, hvarjemte 9:de hufvudtiteln kommer att medföra större utgifter än som f. n. äro beräknade; och då bristen ej blir fylld genom den skilnad, som upstår genom nedsättningarne i det förstia Utskit, befinner man 30 Den 5 September f. m. sig i samma finansiela ställning, sorn då den förslagsvis uprättade beräkningen togs i betraktande.
Man är således au bout des ressources, och derföre bör nu icke komma ifråga att bevilja några medel.
Man har vidare fästat sig vid, att då Utslct på f. m. icke kunde bevilja några penningar, det likväl på e. m. hade tillgångar att bevilja understöd åt Boråsbanan.
Det förefaller mig likväl något orättvist, att man beskyller StatsUtsk:t att vara ledt af partiska sympatbier för den ena eller andra jernvägen.
StatsUtsk:t har ansett att Boråsbanan borde understödjas derföre att statens egen bana skulle vinna derpå.
Hvad sjelfva uplåningen inom landet för Boråsbanan vidkommer, så tror jag att man icke bör derom hysa sådane betänkligheter som Hr Akerman här i dag antydt
Det bör väl nemi. icke vara omöjligt att erhålla penningar till 4 3/4 proc., i synnerhet då man endast vill uplåna en mindre summa.
Och då det onekligen är särdeles fördelaktigt för staten att erhålla den trafik, som en sådan bibana förskaffar, har Ulsk:t ansett att man i detta bäns:de icke borde rygga tillbaka för de finansiela betänkligheterna.
Vidare anhåller jag, lika med Hr Åkerman, att få fästa R. o. Ad:ns upmärksamhet på den våda, PresteSt:ts förslag skulle i tillämpningen medföra för landets kredit.
Genom att antaga PresteSt;ts beslut att öfverlemna obligationerna åt respektive bolaget sjelft, för att af det försäljas, skulle följden blifva att bolaget upbjöde all sin förmåga att få dem sålde, och då penningeslällningen inom Sverige f. n. icke är så gynnsam, kan försäljningen icke ske utan förlust, bestående i rabatt på obligationerna.
Man skulle derigenom äfven motverka inrättandet af en hypotheksbank i riket och möjligen åstadkomma ett nytt skuldsättnirigssystem, hvilket endast kan rättfärdigas af en förtviflad politisk ställning.
Vore det åter fråga om att landets existens på ett eller annat sätt hotades, skulle jag icke sätta mig emot PresteSt.-ts förslag, men att för industriela ändamål förstöra grunden för all industri: en väl ordnad kredit, dertill kan jag ingalunda lemna min röst.
På de skäl, jag nu anfört, och då Utsk:t ansett att R.
St:r borde vänta till en kommande riksdag med Upsalabanan, på det att frågan om sträckningen deraf må kunna blifva utredd, får jag anhålla om bifall till Utsk:ts förslag i denna punkt.
Hr Akerman tillstyrkte så till vida denna hana, att han förklarade det han ansåg att densamma företrädesvis framför de andra banorna borde understödjas.
Hvad sjelfva låne»operationen angår, väntade jag mig ej annat än att den värde talaren icke skulle anse lämpligt att uptaga lånet inom landet, då man känner hans smak för utländsk skuldsättning.