Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Underrättad derom, att de öfriga Stånden godkänt förslaget, skall jag icke uppehålla med yrkande om förändring deri; men jag får förklara, att jag icke i Utsk. till slut öfvervar ärendets behandling, utan sedan discussionen syntes mig syfta till bifall af R. o. Ad:s anmärkn:r, bortgick jag.
Men derefter fick saken en annan vändning och blef försatt i det sämre skick, hvari den nu befinnes.
Jag hade önskat, att den af R. o. Ad. godkända redactionen blifvit af Utsk. följd, och likasom Hr Cederschjöld hade jag nu åtskilliga anmärkn:r att göra emot uppställningen af förslaget; men då det är antaget af tre Stånd, samt den gamla redactionen är så felaktig, att ändring deri är nödvändig, vill jag nu icke vidare yrka någon åtgärd. 19 H. 29 aa6 Den iG Februari f. m. R. o. Ad. biföll det af Constit.Utsk. framställda jemnkn:sförslag och godkände voter:spropos:n.
Till pröfning företogs Constit.Utsk:s d. i dennes på bordet lagda memor.
N:o 78, ang:de 3 Stånds återremisser på memor.
N:o 68 med ändringsförslag vid 72 § Reg.F., jemte ett tillägg i 75 § Riksd.Ordn. R. o. Ad. beslöt, att detta mål skulle punktvis föredragas.
Voter:spropos:na litt.
A och B godkändes.
C. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.:
Jag hemställer, om icke Ståndet skulle finna för godt att nedlägga sin anmärka, mot orden: och inga andra.
Jag anser nemi. vådligt för Banken, att andra än dess sedlar kunna gälla i Kronans uppbörd.
Jag begär altså propos. till antagande af Utsk:s inbjudn.
Inbjudningen till R. o. Ad. att nedlägga sin i denna del gjorda anmärkn. antogs och voter:spropos:n godkändes.
Inbjudningarna antogos af R. o. Ad. och voter:spropos:na godkändes.
F godkändes.
Hr Crusenstolpes, Magn.
Jac., d. 9 dennes på bordet lagda motion, innehållande förslag, att garantien för det ifrågasatta lånet till förmån för hypotheksföreningar endast måtte blifva bindande för vissa af RiksSt:ns ledamöter.
Landtm, yttrade, att, då R. o. Ad:s beslut i anledn. af StatsUtsk:s utlåt.
N:o 4°5 innehåller, att den garanti, som fullmägtige i Riksg.cont. äga att gifva för fullgöraudet af skuldförbindelser, som utgifvas af hypotheksföreningar, hvilka äro organiserade enligt stadgade hufvudgrunder, skall lemnäs i R.
St:s namn och å deras vägnar, och detta beslut skulle upprifvas, i fall R.
St. bifölle Hr Crusenstolpes motion, att garantien endast måtte anses bindande i afseende på de ledamöter af RiksStm, hvilka bifallit låneförslaget, frivilligt till en sådan borgensförbindelses ingående samtycka, eller sig densamma underkasta, hvaremot alla öfriga Svenska medborgare skulle från all ansvarighet i nämnde hänseende uttryckligen företagas, H.
Ex. ansåg sig af 58 och 75 §§ Riksd.Ordn. förhindrad att framställa propos. till remiss å Hr Crusenstolpes ifrågavar. motion, samt hemställde, om R. o. Ad. instämde i denna åsigt.
Den i G Februari f. 111’.
Ånyo föredrogs Lag- och Oecon.Utskms d. 2 dennes e. rn. på bordel lagda betänk.
N:o 47 i anledn. af väckta motioner om ändring i eller förklaring öfver 26 cap. 2 § Byggn.bm.
Jag är benägen att bifalla Utsk:s förslag, men hemställer, om icke, vid remissen till Exped.- Utsk. för uppsättande af skrifvelsen, uppmärksamhet må fästas på ett språk- eller tryckfel, sorn förekommer löjligt.
Det står nemi. i förslaget: "till kyrkoherdes reparation och underhållningsskyldighet."
Här fattas tydligen ett s, som måste tillsättas, om mening skall vinnas.
Jag hemställer till Hr Gr. o. Landtm., om icke rättelse härutinnan kan ske utan återremiss. Då II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det han icke ansåg någon ändring i Utsk:s framställning utan återremiss kunna ske, blef betänk.
N:o 47 af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs ånyo Exped.Utsk:s d. 2 dennes på bordet lagda memor.
N:o 20, med öfverlemnande af förslag till underd. skrifvelse, ang:de sportlernas upphörande inom K. M:s Cancelli och desammas utgående i stället såsom charta sigillata.
Sedan förslaget till den underd. skrifvelsen blifvit uppläst, bifölls memor. och godkändes skrifvelsen.
Till pröfning företogs Constit.Utsk:s d. 9 dennes på bordet lagda memor.
N:o 83 till R. o. Ad. samt BorgareSt., i anledn. af deras återremisser på memor.
Jag anhåller att få veta, huru Borgax-eSt. afgjort denna fråga.
Derom har någon underrättelse ännu icke ankommit.
Då får jag anhålla om propos. å det förslag till voter:spropos, som innefattas uti min reser vation.
Jag hemställer till min aktningsvärde granne, om det är lämpligt att fatta ett sådant beslut, som det han påyrkat.
Jag lemnar till hvar och en att bedöma, om det länder Ståndet till heder att uti det ena ärendet besluta på annat sätt än uti det andra, då det är fråga om samma princip.
Jag kan för min del icke finna någon inconsequens deri, att R. o. Ad., i öfverensstämmelse med dess ogillande af Utsk:s vägran att göra afseende å gjorda anmärknlr, väljer sådana utvägar, att anmärkntna i aila fall blifva behörigen considererade.
Iir Hjärne:
Jag har den åsigt om Ståndets förra be-* slut, att det blott innefattade afslag å Utsk:s förslag till voter:spropos. , på det frågan skulle kunna sammanföras tillen enda tanka; och detta var, efter min åsigt, förhastadt, då saken fordrade votering i förstärkt Utsk,, hvilket nu ej kan ske.
I motsats med Hr Ccderschjölds reservation yrkar jag bifall till memor.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om Jt. o. Ad. behagade bifalla Constit.Utsk:s memor.
JNlo 83.
Jag hemställer, om det är möjligt att godkänna detta memor., då Ståndet nyss ogillat ett annat af fullkomligt enahanda beskaffenhet?
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han icke ansåg sig kunna vägra anställandet af votering i denna fråga, sedan den blifvit begärd.
Boye understundom trott sig verka på personer derigenom, att han enskildt vändt sig till dem, vågar jag hemställa till honom, om väl någon större inconsequens kan tänkas, än att gilla det förevar, memor., då alla andra af samma slag blifvit ogillade.
Jag frågar, om han icke vill göra oss den tjensten att afstå från sin begäran om votering.
Äfven jag är skyldig respectera consequensen, men n.b. consequensen hos mig sjelf.
Jag har sökt bibehålla Utsk. vid dess magt, och då jag icke kan vinna utan votering, måste jag försöka den.
Jag ser icke, hvartill hvarken bifall eller afslag å detta memor. tjenar.
Jag tror, att det saklöst kan läggas till handbna, då ingen princip derigenom såras.
Jag skall begifva mig dertill att för min del medgifva ,uemor:s läggande till handbna.
Det är icke att undra öfver, att Ståndet med så liten uppmärksamhet följer denna fråga, emedan man kan hinna att deraf vara uttröttad; men den är af stor vigt, ty det gäller, huruvida ett Utsk:s förslag kan hvila, oaktadt det blifvit af något Stånd afslaget.
Lägges memor. till handbna, så kommer berörde händelse att inträffa.
Jag kan altså icke frångå, antingen att min reservation må antagas, eller ock memor. ogillas.
Jag anhåller, att memor.
's läggande till handbna må utgöra contrapropos:n. Pen 16 Februari f. ra. aag
Jag anhåller, att memorls ogillande må utgöra ja-propos:n.
Upplästes till justering och godkändes följande vo terisproposin:
Den, sorn ogillar Cousiit.Utskis mernor.
N:o 83, voterar p; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer nämnde mernor, N:o 83 alt läggas till handlina.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer; Ja — j6.
Nej — i i. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. ^ till 3 e. ni.
In fidem prolocolli F. O. Silfverstolpe•
Måndagen den 16 Februari 1835.
Justerades 7 pvot.utdr. för denna dag f. m.
Hr Stråle, Nils 'Willi., hade inlemnat ett så lydande anförande:
I afseende på Riksg.contis ställning synes det förhållande allt mera utveckla sig, att Cont. för betäckande af dess förfallande skulder icke bar annan utväg, än att upptaga nya lån för att betala de äldre.
Föga utsigt torde vara, att någon afbetalning å skulden kan till något betydligare belopp verkställas, utan torde man kunna anse densamrnas åsom en stående skuld.
Men har man stående skuld, bör man äfven söka att få stående lån, emedan omsättningarna äro förenade med bekymmer och omsorger, ofta med förluster.
Ett försök synes således böra göras att få upptaga lån emot obligationer, hvaruti Riksg.cont. förbehåller sig 6 månaders uppsägningstid, men icke medgifver obligationsinnehafvaren någon uppsägnirigsrätt, På sådant vilkor lärer dock svårligen något lån nu kunna fås, så framt icke Riksg.- cont. erbjuder 6 proc:s ränta.
Dertill torde åter många vara hugade att erbjuda penningar.
Att först göra försök med att erbjuda 5 proc. och, i fall detta misslyckas, 6 proc. synes mindre klokt, emedan crediten derigenom lider.
Örn a3» Den 16 Februari c. m. deremot tilloppet af långifvare å 6 proc. blifver ganska stort, eller obligationerna säljas med uppgäld, då är det ganska lätt för Riksg.cont. att upptaga nya lån å 5^ eller 5 proc. och dermed betala de äldre, hvilket sker utan capitalförlust för Riksg.cont., som utan något afdrag å capitalet detsamma uppburit.
Med ett ord, räntan bör sänkas, icke höjas, och den ränteförlust, som under tiden kan hafva skett, kan icke jemnföras emot fördelen att hafva öppnat utvägen till inrikes stående lån, i den stund fäderneslandets bestånd kan fordra att deraf sig begagna.
Vilja vi trygga Sveriges sjelfständighet i framtiden, så måste vi vara betänkta på utvägar dertill.
Det är af sådana anledningar jag vågar föreslå: att fullmägtige i Riksg.cont. må autoriseras att, jemte det fullmägtige tillkännagifva sig vilja emottaga penningar emot 5 proc. emot obligationer, ställda på viss betalningstid, fullmägtige jemväl erbjuda långifvaren 6 proc:s ränta å obligationer, ställda att betalas sex månader efter af Riksg.cont. verkställd uppsägning.
Att fullmägtige erhålla nödiga föreskrifter att emottaga lån till lägre ränta och dermed betala de emot högre ränta upptagna, då sådant låter sig verkställa, torde falla af sig sjelf.
Detta mitt anförande torde få remitteras till StatsUtsk., der ärendet nu lärer vara under handläggning.
Uppå begäran af Hrr Stuart, Carl Gust., och Oxehufvud, Göran Adolph, blef Constit Utsk:s d. 9 dennes på bordet lagda memor.
N:o 84, med förslag till ändring och omflyttning af 2 mom. 56 § Reg.F. samt jemnkning i dess 81 § äfvensom i 29 § Riksd.Ordn., ånyo lagdt på bordet.
Vid förnyad föredragning af Constit.Utskts d. 9 dennes' på bordet lagda memor.
N:o 85 med förslag till ändring och tillägg i 75 § Reg.F., och då ingen anmärkning dervid gjordes, fann R. o. Ad. det böra hvila till nästa riksdag.
Frih, af Nordin, Carl Joln:
Sedan numera 3:ne
Stånd beslutat, att ett lån till förmån för hypotheksföreningar, skall upptagas på de grunder, som af R. o.
Ad. förut varit fastställda, får jag hos Hr Gr. o- Landtm, hemställa, om icke Hr Gr. o.
Landtm, ej skulle finna lämpligt att till R. o. Ad, framställa, huruvida R, o. Ad. ej ville uppdraga StatsUtsk. att skyndsamligen inkomma med förslag till de hufvudgrunder, hvarpå de hypotheksföreningar skola vara fotade, som af detta lån vilja blifva delaktiga.
Likaledes har R. o. Ad. jemte 2:ne andra Stånd beslutat, att en förbindelse af hypotheksföreningarna skall utgif - Den iG Februari e. m. a31 vas till Riksg.cont., deruti delägarne en för alla och alla för en ikläda sig ansvarighet för den förlust, sorn Riksg.cont. genom dess garanti för lånet kan tillskyndas.
Jag hemställer äfven, att R. o. Ad. måtte uppdraga StatsUtsk. alt inkomma med förslag till denna förbindelses ordalydelse.
R.emitterades till StatsUtskottet.
Frih. af Nordin uppläste derefter följande:
Erfarenheten vitsordar, att upptagandet af lån å smärre summor möter flera svårigheter, än då en större summa sökes, äfvensom det är troligt, att, om lån af flera hypotheksinrättningar samtidigt sökas, sådant skall menligt inverka på lånevilkoren; och föreslår jag i anledn. häraf:
Co att såsom vilkor för delaktighet af Riksg.cont:s garanti måtte stadgas, att de hypotheksinrättningar, som önska att deraf komma i åtnjutande, skola gemensamt vidtaga nödiga åtgärder för lånets upptagande och att i sådant afseende det skall åligga hvarje sådan hypotheksinrättn. att utse en full— mägtig, som å hypotheksinrättnls vägnar äger att nämnda åtgärder vidtaga samt rättighet att om lånevilkoren å hypotheksinrättningens vägnar afsluta; 2:0 att sådan hypotheksinrättn. åligger att, genast efter förrättadt val, hos K. M. anmäla, hvilken person till fullmägtig blifvit utsedd, samt 3:o att R.
St. i sammanhang härmed i und. hos K. M. begära, att, då ett lämpligt antal hypotheksinrättn:r blifvit på stadgade grunder upprättadt och med behörigen af K.
M. gillade reglementen försedt, K.
M. måtte täckas låta sammankalla de här ofvannämnde fullmägtige, och att, sedan K. M. i nåder utsett en ordförande bland desamma, dessa fullmägtige gemensamt äga att om lånets anskaffning och afslutande draga försorg; hvarefter, och sedan med långifvaren om lånet är afslutadt, det gjorda contractet bör till Riksg.cont:s fullmägtiges kännedom öfverlemnas för erhållande af den garanti, som R.
St. beslutat skall å detta lån meddelas.
Remitterades äfven till StatsUtsk.
Ånyo föredrogos och biföllos StatsUtsk:s d. 9 dennes på bordet lagda utlåtm:
N:o 406. öfver anmärknir vid betänk. N:o 355 i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de medel för undsättningar i svårare missväxtår; N:o 407- öfver anmärknir vid betähk.
Nio 388 i anledn. såväl af K.
St., rÖride en uti staden Wenersborg inträffad eldsvåda, som K. M. sedermera till R.
St. aflåtna nåd. propos., angide låneanslag till återuppbyggande af nämnde stad; N:o 4°8- i anledn. af fullmägtigés i Riksg.cont. skrifvel - aä'2 Den 16 Februari e. m. se, nied hemställan om disposition såväl af Lappmarksecclesiastikfondens tili bemälde contor levererade capitaltillgångar, som af 3:ne andra cassors intecknade fordringar.
BancoUtskls d. g dennes på bordet lagda memor.
N:o gi med förslag lill åtskilliga förändringar i 4- art. 5 afd. af i83o års bancoreglemente.
Hr af Ek en st arn, Isr.:
Midt på 4;de sidan af förevar, memor., och i fortsatt följd, förekomma åtskilliga väsendtliga bestämmelser, som icke blifvit upplasta, troligen af den anledn , att resultaterna äro med den vidlyftiga motiveringen så sammauväfda i den formella uppställningen , att de tillstyrkanden, som Utsk. i anledn. deraf föreslår, sammanfalla helt obemärkt med motiverna, då man i memor., pä vanligt sätt, endast söker resultaterna att här framställa.
Emedlertid, då endast lönebeloppen nu här blifvit till granskning upplästa, vill jag först yttra mig öfver dem:
Dessa lönebelopp, och i allmänhet lönejemnkningen inom Bancodisconten, lärer väl ytterst bero på de reorganisationer, hvilka till en del redan äro gjorda, till en del återstå inom verket.
Dessa uppgöras och verkställas af Bancofullmägtige eller directionen.
Jag anser derföre högst nödigt och yrkar, att Utsk. måtte i detta afseende åtminstone infordra Bancofullmägtiges utlåtande; Utsk. må derefter fästa vid deras ingående upplysningar det afseende, Utsk. för godt linner.
I sammanhang med löneregleringen förekommer förslaget att fråntaga disconternas kamererare deras hittills ostridigt begagnade rätt att göra sig lagligen tillgodo det enskilda förtroende, som de i penningeväg kunna äga hos allmänheten.
En sådan orättvisa hafva Bancofullmägtige afstyrkt på grund af omöjligheten att controllera efterlefnaden of ett sådant stadgande.
Detta oaktadt har nu ett sådant förnärmande af discontkamererarens rätt vunnit luralitetens bifall inom Utsk.
Man har sökt att godtgöra det orimliga i förslaget genom att tillägga kamereraren, i utbyte mot hans enskilda commissionsrätt, ett arfvode af 5oo r:dr b:co.
Möjligen kunna hans trägna göromål i aila fall påkalla en sådan lönejemnkning; men att i det föreslagna afseendet gifva honom 5oo r:dr årligen, hvaraf linn kan för sig bespara 4°°» och med återstående 100 alldeles opåtaldt hålla sig en särskild namntecknare för de enskilda commissionerna, det anser jag vara att göra det orimliga ännu orimligare, genom att ändamålslöst bortkasta Bankens medel.
Detta qvacksalveri ådagalägger emedlertid vederbörande förslagsgifvares erkännande af kamererarens medborgerliga rätt i detta afseende, hvilken dock, efter min tanka, icke bör kunna honom fråntagas, utan att han densamma förverkat genom olagligt handlingssätt, och lika litet kunna utbytas emot annan förmån, utan hans eget medgif van - Den iG Februari e. m.
Vande, såvida han tjensten emottagit med oafkortad frihet härutinnan.
Orsaken, hvarföre endast dessa tjenstemän (kamererarne) skulle i förevar, fall beröfvas deras förtroende hos allmänheten är svårt att inse för den oinvigde, enär ganska lätt kan deduceras, huru de andra tjenstemännert inom verket kunna lika beqvämt öfva de fruktade missbruken och dervid vara svårare controllerude.
Ett annat stadgande, som jag saknar bland de reglementariska förslagen , men sorn jag anser vara af icke ringa vigt, är, huru hädanefter förhållas bör med anmaningsbrefvens utfärdande.
Efter Bancodiscontens nya organisation finnes numera, på anvisade ställen å sjelfva änmälningssedlarna, såväl lånesökandens som löftesmännens pecuniära ställning, både till Bancodisconten och lånecontoren i landsorterna.
Man har vidtagit denna method för att från handlingarna göra oskiljaktiga de controiler i samma afseende, hvilka, förut på särskilda lappar befintliga, icke ägde den åsyftade säkerheten.
Dessa anmälningssedlär och annotationer, utgörande angelägna verifiCationer för kaméreraren, skola nu honom frånryckas, för att af det juridiska ombudet begagnas vid anmaningsbrefvens utfärdande och derefter honom återlemnas, möjligen under tiden mindre väl Vårdade af den skrifvare, sorn dem vanligen emottager, handterar och återställer.
Jag säger med afsigt mindre väl vårdade, emedan, utom den möjliga mer eller mindre vansklighet, som dessa kamererarens grannlaga verificationer kunna vara underkastade vid intermediära behandlingar för utmaningsbrefvens utfärdande, kunna dessutom dessa annotationers innehåll under tiden obehörigen meddelas åt personer, emot hvilkas kunskapande kamererarens tysthetsed annars utgör ett oöfverstigligt och i organisationen påräknadt hinder.
På dessa skäl borde väl hädanefter, sedan den nämnda nya ordningen vidtagit, anmaningsbrefven utfärdas af kamereraren, men icke af det juridiska ombudet.
En consequens påkallas också härutinnan vid jemnförelse af Bancodisconten med Lånebanken.
Vid detta sednare verk utfärdas anmaningsbrefven genom kamererarens försorg, oaktadt dessa bref ej uppsättas förr, än sedan de ifrågavar. medlen äro till betalning förfallna och sjelfva documenternä då, utan egentlig olägenhet, kunde till det juridiska ombudet öfverlemnas.
Deremot förfares i alla delar tvärtom vid Bancodisconten.
I detta afseende får jag jemväl yrka, att Bancofullmägtiges yttrande infordras, på det ärendets sammanhang med den vid disconten gjorda Organisation mätte blifva tillgängligt.
Till fullföljd af hvad jag sålunda har haft äran framställa, anhåller jag vördsamt om återremiss af det under öfj verläggning varande mentor, 19 II.
3ct 234 Den 16 Februari e. in. Hr af Billbergh, Joli.
Lika med den siste värde talaren har jag funnit det vara mindre väl betänkt af Utsk. att vilja förbjuda kamererarne i discontverken att hafva enskilda commissionär, Jag är likväl icke så alldeles ense med mig sjelf, örn icke någon anleda, för ett sådant förbud förefinnes i afseende på discontcontoren i Götheborg och Malmö på grund deraf, att penningarna icke uppbäras af någon bank, utan omedelbart af låntagarne; men hvad jag positivt tror och erkänner ar, att här i Stockholm det icke allenast är orättvist, utan äfven obehöflig t och icke ledande till någon controll: orättvist derföre, att närvar, kamereraren i bancodisconten emottagit tjensten med beräkning af densamma åtföljande fördelar, och något ändamål icke kan vinnas genom att fråntaga honom den ifråga var. rättigheten; obehöfligt derföre, att, ehvad han eller någon annan är commissionär, penningarna skola insättas i Banken vid hvarje afbetalning, innan någon omsättning kan äga rnm, då det således är discontdirectionen likgiltigt hvem som presenterar insättningsattesten.
Är fråga om att bevara enskildas säkerhet, så har erfarenheten visat, att denna tjenst vanligtvis blifvit anförtrodd ät en sådan pålitlig person, att den enskilde varit mera belåten med att äga honom än någon annan till commissionär, hvartill ytterligare kommer, hvad Hr af Ekenstam redan anmärkt, att örn man vill stifta en sådan orättvis och obehöflig lag som den ifrågavar., densamma eluderas blött derigenom, att kamereraren i och för commissionerna antager en annan person, som företräder honom mot tillgodonjutande af någon del af de 500 r:dr, som skulle tilläggas kamereraren i ersättning för rättigheten att hafva commissioner, hvilka penningar sålunda kunna anses bortkastade, enär det ändamål, man dermed åsyftat, helt och hållet förfelats.
Jag förenar mig i anhållan om återremiss och förmodar, att
Utsk. på dessa anmärkn:r behagade göra det afseende, att vi få emottaga andra tillstyrkanden i dessa delar.
Jag får börja med att vördsamt tillkännagifva, det BancoUtsk. fattat det anmärkta beslutet, innan jag kallades att vara ledamot af nämnde Utsk., samt att jag följaktligen icke deltagit i detta beslut.
Min mening är således icke att bestrida den återremiss, sorn af 3.‘ne ledamöter blifvit begärd, utan blott att upplysa otn några af de, i min tanke, icke ogiltiga skäl, som lära föranledt Utsk. till det klandrade beslutet.
Bland dessa var troligen det hufvudsakligaste att förekomma dvlika förluster både för discontverket och för en mängd enskilda personer, som blifvit förorsakade genom det tillfälle, f. d. kamereraren vid Malmö lånecontor, Lindstedt, såsom commissionär för dervar. låntagare, ägt att dölja sitt bedrägliga förhållande.
Härtill kom förmodligen äfven, att man ansåg, Den 16 Februari c. ui. 235 det samma person, som emottager lånehandlingarna och föredrager dem inför directionen, samt har i sina händer, vid länecontoren nästan alla de inflytande medlen, och här i Stockholm alla öfverräntor, icke borde dessutom äga till sin disposition enskilda medel och lånehaudlingar, och icke heller vara fullkomligt ojäfvig att tillika uppträda såsom lantagarnes enskilda commissionär.
Erfarenheten torde också kanhända icke förneka, det ju icke dessa skill äro af vigt, synnerligast som det icke har varit och sannolikt icke heller blifver omöjligt för vederbörande kamererare att på det sältet omvexla de till demingifna lånedocumenter, att sådana lånehandlingar, hvilkas inlemnare och emottagare lian på en gång är, blifva först på föredragningslistan uppförda; i följd hvaraf således de derå sökta lån möjligen kunna komma att utgå flera veckor före andra lån, ehuruväl documenterna för dessa sednare förut blifvit till discontverket inlemnade.'
Af hvad jag nu haft äran anföra, torde H. It. o. Ad. benäget finna, att BancoUtskls pluralitet icke helt och hållet saknat skäl för sin gjorda framställning.
Dock som, på sätt Ilr af Ekenstam redan upplyst, närvar, kamererare!! vid disconlverket här i Stockholm erhållit sin tjenst ulan något sådant villkor, som Utsk. för denne tjensteman nu föreslagit, och då han under sin tjenstetid, mig veterligen, icke gifvit anleda. till elen ifrågavar. restrictionen i de med tjensten hitintills förenade förmåner, har jag ingenting emot, att Utsk. frångår sitt förslag i denna del.
Men hvad länecontoren åter beträffar, anser jag det vara nödvändigt, att dervar. kamererare för framtiden betagas rättigheten att sysselsätta sig med enskildas lånecommissioner och i stället erhålla den löneförhöjning, som Utsk. för dem.tillstyrkt.
Jag får derföre, i öfverensstämmelse med hvad jag nu yttrat, föreslå, att det måtte öfverlemnas åt discöntdirectrn i Stockholm att, derest directm vid något tillfälle skulle finna någon olägenhet för allmänheten eller någon risk för discontverket vara förenad dermed, att kamereraren äfven hädanefter befattar sig med enskildas discontcommissioner, skilja honom från rättigheten dertill samt i stället tilldela honom någon lämplig löneförhöjning.