Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror likväl det vöre nödigt att höra, huru i dylika fall förut varit practiseradt, och det år derlöre jag önskar, att Irågan måtte remitteras till Riddarhusutskott et.
Uti förevarande fråga torde mig tillåtas anföra en händelse vid Riksdagen i Norrköping, till anledning liknande denna, men till behandling och afgörande annorlunda ån nu yrkas.
Den I Februarii, , 227 Jag hade på Riddarhuset intagit säte såsom Fullrnägtig för Åttan Pauli u*i RiJdareCIassen, och var vald till Ledamot uti OeconomieUtskottet, då någon tid derefter en Ådeman af nämnde familj anlände, och enligt då gällande författningar deplacerade mig, sem uti samma dass åter intog såte för Ätten Eketrå, och anmälte förhållandet inför Ridderskap*)1 och Adeln till afgörande, om jag kunde bibehåll Ledamotskapet i Utskottet, utan föregånget nytt val.
Flere af Ståndet ansågo då nytt val umbärligt och öfverflödigt, hvaribland Classens Electorer, hvilka alla förklarade, att jag ägde deras fortfarande förtroende att i Utskottet qvarblifva; men efter en nog långvarig öfverläggning beslöt
Rid* derskapet och Adeln, att nytt val borde ske, efter hvars verkställande jag åter tillträcde min plats i Utskottet.
Då nu gällande Riddarhusordning uH 2& §. bestämdt innehåller:
Varder Elector till Ut skotts Ledamot vald, upphöre han att vara Elector; och Herr Grefve von Scb werin genom skedt val till Utskotts Ledamot således verkligen upphört att vara Elector. anser jag nytt val böra föregå å Grefve von Schwerin* återtrådande till Electorskapet.
Flere uti Utskotten varande ledigheter påkalla detta val snart, och jag önskar således, att Herr Grefve von Schwerin ville från frågans bordläggning och remiss till RiddarhusUtskottet afstå.
228 Den i Februarii% Grefve von Sehwerin'.
Kanske torde jag hår kunna erhålla upplysning, huru förr tillgått då någon Binkman blifvit Elector och derefter Utskotts Ledamot; huruvida han bibehållits såsom Binkman, eller om nytt val efter honom förråttats; deraf kunde man erhålla ledning till denna frågas afgörande.
I anledning af Herr Grefven von Schwerine begäran får jag äran upplysa, att vid förledne Riksdag blef Hans Excellence Herr Grefve von Essen först vald till Bänkman, derefter till Elector, och sedan till ledamot uti ConstitutionsUtskottet.
Ehuru RiddarhusOrdningen då, likasom nu, tillät UtskottsLedamot att tillika vara Bänkman, ansåg man likväl, att som Hans Excellence hade varit Elector och hans Bänkmans - befattning derigenom upphört, borde ock nytt val till Bänkman efter honom anställas. Grefve von Schwerin:
Efter den upplysning RiddarhusSecreteraren nu lemnat, afstår jag från att yrka frågans liggande på bordet och dess remitterande till RiddarhusUtskottet.
I anledning häraf anmodade Herr Grefven och Landt Marskalken Herrar Bänkmän, att i morgon sammanträda till utseende af fjorton Electorer i de till UtskottsLedamöter invalde ofvanbemälte Electorers ställe.
Sedan Edsformulairet för BancoUtskottets Ledamöter blifvit uppläst, samt alla BancoUt - Den l Februarii. skottets Herrar Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, uppå anmodan af Herr Grejven och LandtMarskalken innom skranket inträdt, aliade Herr Grefven och LandtMarskalken jemte Utskottets bemälte Ledamöter den föreskrifne
Eden, hvilken dem af RiddarhusSecreteraren förestafvades.
Upplästes ett från RiddarhusUtskottct inkommit så lydande; Hörsamaste Memorial!
Genom ProtocollsUtdrag af förledne gårdag, har Hogloflige Ridderskapet, och Adeln behagat inhämta RiddarhusUtskottets Utlåtande öfver den af Öfversten Herr Grefve Axel Lagerbjelke såsom Ordförande i Riksens Höglolliga Ständers Bevillningsutskott, hos Ridderskapet och Adeln gjorde anhållan, att SecretaUtskottsSalen här å Riddarhuset, kunde till Sessions- och ArbetsRum för nämnde Utskott under påstående Riksdag upplåtas.
Och får RiddarhusUtskottet i anledning häraf, yördsamt anmäla, att
Utskottet för sin del icke linner något hinder för bifall af berörde anhållan, hälst Ridderskapet och Adeln endast vid de tillfällen kan komma i behof af nämnde runi då Herrar Bänkman skola sammanträda, hvilket likväl sällan inträffar och i hvilken händelse, Bevillningsutskottet säkerligen så lämpar sina Sessioner, att någon olägenhet för Herrar Bänkman genom ifrågavarande upplåtande ? icke är 2 j® Den 1 Fcbrttarii, att befara, samt omförmälte rum alltid tillförene varit af något Riksens Ständers Utskott till Sessionsrum begagnadt.
Stockholm den 5o Ja— O J nuarii i8u5.
C. G, Sten s.' N. Snoilsky.
Herr von Hartmansdorff, August, anförde skrifteligen; (Se Bilagan N:o 2.) Lades på Bardet.
Olis t-'<c - Dan 5 Februarii, Måndagen den 3 Febraarii.
Anmältes och emottogs Hans Excellence, HofCanzleren Herr Grefve af fletterstedt, hvilken å Kongl. Maj:ts
Höga vägnar aflemnade Dess Nådiga skrifvelse till Riksens Ständer af den i dennes med underrättelse, att utväxlingen af Ratificationerne å det emellan Hans Kongl» Höghet KronPrinsen och Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Josephina af Leuchtenberg afslutade giftermålscontract blifvit verkställd i Munchen den 18 sistlidne Januarii.
Herr Grefven och Landt Marskalken anmodade Hans Excellence Herr HofCanzleren att till Kongl. Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad, och vid samma tillfälle tolka Ridderskapets och Adelns glädje och underdåniga tacksamhet för den skrifvelse Ridderskapet och Adeln nu fått från Kongl. Maj:t emottaga.
Sedan Hans Excellence Herr HofCanzleren blifvit på vanligt vis utbeledsagad, yttrade sig Grefve De la Gardiey Jacob' Öfvertygad, att hvarje tidning sorn skänker glädje åt Konungen, lugn åt Fosterlandet och trygghet åt kommande slägten, måste för Ridderskapet *3* Den 3 Februarii. och Adeln vara angenäm, är jag försäkrad, att den underrättelse, Kongl.
Majit no behagat meddela oss om utväxlingen af ratifieationerne å Hans Kongl Höghet KronPrinsens förmälning med Prinsessan Josephina at Leuchtenberg, lif. ligt kännes och lifligt fägnar hvarje Svensk Riddersman.
Det är af denna anledning jag nu vågar föreslå underdåniga Lyckönskningsadresser till Hans Majit Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen; och torde, i händelse detta mitt förslag af Ridderskapet och Adeln bifalles, en Deputation genast få afgå till de öfrige Respective MedStånden, för att lemna elern del af Ridderskapets och Adelns beslut och inbjuda dem att deruti instämma; äfvensom ExpeditionsUtskottet lärer böra anmodas att uppsätta de ifrågavarande Adresserne, hvilka sedan, af Stånden godkände, borde genom en stor Deputation under Herr Greh ens och LandtMarskalkens anförande i underdånighet öfverlemnas till Hans Majit Konungen och Hans Kongl. Höghet Kronprinsen.
Härå utbeder jag mig Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition.
Många yrkade på proposition, I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla att underdånige tyckönskningsadresser finge, på sätt Grefve De la Gardie föreslagit, genom en stor Deputation till HansMajd.
Konungen och Hans Kongl Höghet KronPrinsen i underdånighet aflemnas; äfvensom att de öfrige RiksStåncJen måtte genom en
Deputation Dea 5 Februarii.
. rfrr 203 inbjudas att uti detta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena, samt Expeditions
Utskottet anmodas att uppsätta de underdånige lyckönskningsadresserne.
Utdrag af Protocollet hållet hos Högloll.
Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 3 Februarii 1825. S. D. Sedan Kongl. Majit, genom denna dag ankommen skrifvelse behagat meddela Rikssens Ständer den högst fägraesamma underrättelse, att GiftermålsContractet rörande Hans Kongl. Höghet
Kronprinsens förmälning med Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Josephina af Leurinenberg är vordet ratificeradt, beslöt Ridderskapet och Adeln uppå derom väckt motion att genom en stor Deputation för Hans Majit, Konungen och Hans Kongl. Höghet
KronPrinsen i underdånighet nedlägga Ståndets underdåniga lyckönskningar öfver denna för Riket glädjefulla händelse; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden skulle inbjudas att sig med Ridskapet och Adeln förena; äfvensom Expeditions.
Utskottet borde anmodas att uppsätta den underdåniga Lyckönskningsadresse, hvilken vid detta tillfälle borde, till Flans Majit Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen framföras.
Den 5 Februarii.
Herr Grefven oeh Landt .Marskalken anmodade Grefve De la Gardie, Jacob-, att anföra Ridderskapets och Adelns Deputation , som borde till de öfrige RiksStånden framföra Ridderskapets och Adelns ofvanberörde Beslut.
Öppnades Herrar Bänkniäns Lista till Val af fjorton Electorer, efter N.o 8 A. Grefve Lewen, Fullmägtig Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus io5. af Ugglas, Gustaf. 6g.
Friherre Uggla, Fullmägtig Herr ' Heijkenskjöld , Ludvig Detlof. 5l3. von Platen, Fullm.
Fri; herre Rålamb, Claes. 37.
Herr Stråle af Ölenaholm} Nils JUilhelm. 7g2.
Lagerhjelm, Pehr. 862.
Gyllenkrok, Göran. 1109.
Cederschjöld, Pehr Gustaf. i5g4. — von Heijne, Georg. 1606.
— Törneblad, Carl Petter. 1870.
Herr von Rappolt, Fullmägtig Her* Uggla, Göran Gustaf. 2i5as af Uhr, Carl David, Den 5 Februarii. 23^ och befinmos följande Herrar hafva till Electo» rer blifvit utsedde; N;o 84.
Grefve Lowén, Fullmägtig Grefve von Schwerin, Fredric Bogista us 110.
Friherre Taube. Carl Wilhelm. t l5o. __ von Otter, Casten Fre-' dric f 220. __ Palmstjerna, Carl Otto. 558.
_ Tersmeden, Fullm.
H:r ters meden, Pehr Reinhold.
Kj 67.
Herr Geethe, Adolph. 475.
Coijet, Carl Fredric. 814. __ Gyllenhaal, Lars Herman, 1889. A.
Herr Vult von Steijern, Hinric Sebastian. 114g. «^.
Hjarne, Carl Jacob. 151 g^ — von Döbeln, Johun Wilhelm, 1662. __ Nordenfelt, Olof. 1979.
Bral el, Gustaf Auton, 2.2.76. Berzelius, Jacob, Å Herr Grefven och Landt Marskalken anmodade Herrar Electorer, att innan nästa Ple» num utse en Ledamot i BancoUtskottet efter N;o 84.
Grefve Löwen, Fullmägtig Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus, En Ledamot i Lagutskottet, efter N:o 814, Herr Gyllenhaal^ Lars Hermanj 236
Den 5 Februarii, En Ledamot i Allmänna Besvärs- och EkonomieUtskottet, efter N;o 522.
Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric, samt Trenne Ledamöter i RiddarhusUtskottet, efter N:o 8i.
Grefve Barck, Fullmägtig Grefve Lewenhaupt, Claes. i36.
Friherre Cronstedt, Carl Fredric, och 2170.
Herr Lidströmer, Fredric August, Börjades Justering a£ PleniProtocollet, för den 27 sistlidne Januarii.
Justeringen afbröts derigenom, att Grefve De lu Gardie, Jacob, afgick med Ridderskapets och Adelns ofvannämnde Deputation till de öfrige RiksStånden.
Justeringen fortsattes, men afbröts å nyo i fyra åtskilliga omgångar, dels genom Deputationers ankomst från PrästeStåndet, under an. förande af Biskopen öfver Lunds Stift, Commendeuren af Kongl. Nordstjerneorden Herr Doctor Wilhelm Faxe; från BondeStåndet under anförande af RiksdagsFullmägtigen från Jönköpings Län Anders Sandsten, samt från BorgareStåndet, under anförande af Rådmannen i Stockholm, Riddaren af Konung Carl XIll.s Orden Lars Den 5 Februarii. 237 Johan Lundgren, hvilka Deputationer medförde Underrättelse, att de öfrige RiksStanden, i afseende å underdåniga Lyckönskningsadresser till Hans Majit Konungen och Hans Kongl, Höghet KronPrinsen, fattat enahanda beslutsom Ridderskapet och Adeln, och dels genom Grefve De la Gardies, Jacob återkomst med Ridderskapets och Adelns Deputation från de öfrige RiksStånden.
Fortsattes justeringen af PleniProtocolIet för den 27 sistlidne Januarii intill slut.
Det hade visserligen icke varit min afsigt, att vid justeringen af det Protocoll, deruti ventilationen om den af mig väckta motion, rörande publicitet vid våra öfverläggningar förekommer, borttaga en dyrbar tid, som af Ridderskapet och Adeln bättre kunde användas, men det ökade intresse och den större vigt än jag ens kunde tänka, som vid nämnde fråga blifvit fästade, samt de öfver densamma delade och tydeligen uttryckte opinioner och framför allt, beskaffenheten och vidlyftigheten af de olikartade anmärkningar, som dervid sig framställt, göra det till min ovilkorliga pligt, att något närmare utveckla de motiver, som ligga till grund för mitt i ämnet gjorda förslag.
Innan jag emedlertid företager uppläsningen af det anförande, hvaruti dessa motiver innehållas, utbeder jag mig först Ridderskapets och Adelns tillgift för de stunder, som mitt yttrande kommer att borttaga, äfvensom jag anhåller att ser.
Den 3 Februarii, skilt för Grefve Löwenhjelm få förklara den upprigtiga erkänsla, jag hyser för det uttryck af aldrig betvihad vänskap emot mig, hvarmed han den 27 Januarii började sina anmärkningar emot min motion.
Härefter anförde Friherre Åkerhjelm skriftligen:
Det har smärtat mig, att höra den sista värde talaren yttra den mening, att mitt anförande i ämnet satt honom i behof, att förklara sina motiver och sina afsigter.
Jag trodde mig likväl icke hafva framställt någon anledning deråt, Och jag följer lika min känsla, som 'min öfvertygelse, då jag förklarar, att jag alldrig hyst något misstroende till den värde Ledamotens hvarken motiver eller atsigter.
Jag torde också få göra inig sjelf den rättvisa, att för skiljaktighet i meningar, öfvergår jag icke till personliga missnöjen, I stället för att besvara den förebråelse, sorn den värda Ledamoten, synes hafva gjort mig, för mitt skrifsätt, vill jag blott till hans eget eftersinnande öfverlemna, om vi icke göra bäst uti, att låta både skrifsättet, och saken angöras, af det upplysta Stand, inför hvilket vi talat.
Det katt visserligen ej vara Friherre Åkerhjelms mening.
Den 3 Februarii, att under närvarande stadium af motionen, väcka en ny fråga, som skulle leda till en ny, vidlyftig disrussion.
Friherren har, efter min tanka, egentligen endast velat närmare utveckla och redogöra för grunderne till sitt förslag, som utgör ett ämne för så lifligt interesse, både inom och utom detta Hus.
Friherren har utgått från det påstående, att jag med flere andra Ledamöter skulle i våra anmärkningar vid nanina de förslag, hafva kastat så mörka färgor på den tafla.
Friherren framställt, att densamma derigenom blifvit betydligen vanställd.
Det är onekligen sannt, att hvar och en som talar emot idéer, som gillas och hyllas af tidsandan, skall anses hafva orätt, beskyllas för obscurantisrn och aristocratisk ensidighet.
Jag vet det; men jag tror dock att hvarje rättskaffens Medborgare bör och måste underkasta sig andras omdöme, om ock eget samvete skulle jäfva det.
Så är det med mig och så är det med Friherre Åkerhjelm.
Jag har aldrig velat kasta någon mörk skugga på publicitetsfrågan.
Min afsigt likasom min skyldighet liar blott varit att varna för de missbruk, sorn möjligen med publiciteten skulle åtfölja.
Det är lagstiftarens pligt, att se hvarje nytt lagförslag ifrån alla dess sidor icke låta förleda sig af den skönaste, under glömska af de följder, som i framtiden kunde genom förslagets förhastade antagande uppstå. dra tider äro visserligen lugna, men hvarest är väl garantien alt ej andra mindre lyckliga kunna uppkomma?
— För öfrigt har jag alltid er - Den 3 Februarii. kant sjelfva principenf förmåner, men vid idof nit igen hafva betänkligheter visat sig och det är på dem, jag velat fästa Ridderskapets och Adeins uppmärksamhet.
Jag har aldrig yrkat ett afslag å motionen; jag har endast sökt ådagalägga, huru nödvändigt det vöre, att vid behandlingen af denna fråga, gå varsamt och med eftersinnande tillväga.
Friherre Åkerhjelm har förklarat, att efter hans öfvertygelse, någon vada af elen projecte— rade publiciteten destomindre vore att befara, som Ridderskapets och Adelns Ledamöter sjelfve skulle komma att utdela Inträdes-billeterne för åhörarne vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar.
Derom har jag i mitt åberopade anförande aldrig yttrat mig, ty jag anser detta vara en särskild detaillefråga, som tillhörer RiddarhusUtskottet att bedöma; men jag kan dock ej underlåta, att anmärka, det jag i sanning ej rätt vet, huru man skall kunna förlika den föreslagne publiciteten, hvartill man hämtat exemplet ifrån England och Frankrike, med den ifrågavarande billetutdelningen, som i sistnämnde länder alldeles icke äger rum.
Efter min tanka, är ej den publicitet fullkomlig, till hvars begagnande man måste vara med inträdesbillet försedd.
I öfrigt får jag blott tillägga, att mitt ändamål nu varit endast att försvara mig för den förebråelsen, att jag någonsin skulle misskänt det goda i Friherre Åker hjelms - Den 5 Februarii, hjelms förslag — ännu mindre de vackra af* sigfer, som dertill föranledt; och torde jag då frågan i ett annat skick framdeles åter förekommer. få tillfälle att vidare framställa mina tankar derom.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus > Jag har hört talas om publicitetens natur i England och om den stränga domsråttignet, som.
Brittiska Underhuset får utöfva mot dem, sorn missbruka det tillträde som beviljas dem att höra och anteckna öfverlåggningarne.
Jag anhåller att få upplysa om verkliga förhållandet, och det skulle glädja mig om jag derigenom kunde bidraga till en gynsarnmare stämning för publiciteten hos oss.
I England år både det tillträde;, sorn lern* ras åhörarrie till Underhusets debatter och deras införande i Tidningarne helt och hållet inconstitutioneJt.
Så det ena som det andra år uttryckligen genom ännu kraftågande reglementen förbjudit.
Af aktning för Nationens bildning, för den nyttas skull, sorn derigenom blifvit beredd och beredes, loss man som otn reglementet icke fanns, Men så snart en enda Ledamot reclamerar reglementets efterlefnad, så åter vaknar det till kraft, och Gallerierne måste tömmas.
År i65o under Cromvells tid etadgadea; att ingen sorn icke hörde till Underhusets med* Ridd. ®. Ad.
Prat, I.
B» 16.
Den 5 Februarii. lemmar skulle få inträde i Sessionssalen under varande öfverläggningar; likaledes blef det Underhusets medlemmar samt alla andra, hvilka tillfälligtvis erhållit kunskap om öfverlåggningarne, förbjudit att, utan Underhusets speciella tillstånd, åt Allmänheten meddela deras innehåll.
Dessa lagar stodo i så stark opposition mot Nationens känsla och fordran, att den förra, ifrån i65o till 1719 måst 7 gånger förnyas, Den sednare förnyades för sista gången år 1738.
Äldre år ej publiciteten i England.
Det var först då Valpoles Ministére började lida till slut, och sedan genom Putnams och Villiam Pitt den äldres bemödanden oppositionen började antaga en öppen caracter, sorn Nationen börj de att allmänt deltaga i Statsangelägenheterna, Genom denna förändring i folkslynnet har både Ministére och Opposition i England fått en ädlare caracter.
Den som af Historien sett hvil - ka grymheter, hvilka lågheter begingos i England under Hindric Vils, Hindric Vilks, Marias och Cromvells tid; och vet huru det nu förhåller sig inom sjelfva England, finner ofelbart, att folkets allmännare deltagande i Statens angelägenheter, och den aktning som hög och låg yttrar för denna deras deltagande känsla, i »tor mån dertill bidragit.
Jag skulle lyckönska mitt Fädernesland 0m den föreslagna publiciteten hår bltfve med-^ gifven.
Den 3 Februarii, Grefve Cronhjelm, Polycarpus:
Sedan riu äå vål Friherre Åker hjelms primitiva Memorial, Som de yttranden för och motj hvilka derpå Följt, redan blifvit till behörigt Utskott remitterade, anhåller jag endast, att få uppehålla mig vid ett ställe uti Herr Friherrens i dag upplåsta anförande.
Herr Friherren söker nemligen deruti insimulera ett ogillande mot de Ledamöter, hvilka dels bittida uppträda såsom talarej dels ej låra sig vål höra, innan de börja tala. t sednare delen af detta yttrande instäms iner jag fullkomligt med Herr Friherren; mén den första delen tror jag förtjena en något närmare granskning.
Grundlagarne ogilla icke, att Hagon hår yttrar sig, som blifvit till såte och itåmroa berättigad, och Grundlagarne stå,således i Opposition mot det af Herr Friherre Åkerhjelm yttrade ogillande.
För min del förmår jag icke uppfatta grånäorne för utsträckandet af ett sådant moraliskt ogillande, om det skulle vinna burskap, och jag tror, att det skulle lägga starkare band på offentligheten af yttrande rätt, ån dem man hår hörts befara, då frågart varit om offentlighet i rätt att höra.
Då åtskilliga förklaringar Öfver de yttranden, sorn föreföllO under discussionerna rörande offentlighet vid Ridderskopets och Adelns öfverlåggningar, nu kommit i fråga; utbeder jsg mig att äfven få göra ett sådant tillägg.
Herr Friherre Cederström gjorde då eri anmärkning, söm jag ej vål hörde, och som jag trodde angick sjelfva saken.
Sedermera och genom Pro - Den 5 Februarii, tocolls-justeringen bar jag inhämtat anmärkningens rätta innehåll och förnummit, att den blott rörde formen för remitterandet af Friherre Åkerhjelms motion.
I afseende derå kan jag ej annat ån instämma med Friherre Cederström, och tror mig böra fullständigare än hittills yttra min mening derom, * Riddai husUtskottet bör ej kunna befatta sig med något annat ån sättet för Allmänhetens inlåtande på Riddarhusets Läktare, om Ridderskapets och Adeln bifaller det hufvudsakliga af motionen, och med sättet att anmoda allmänheten afträda, når Ståndet det åstundar.
Frågan om ordningshållande bland den inlåtne AUmånhtten, och om hennes förmående att afträda når Ståndet det fordrar, hörer deremot till verkställande inagten.
Tillämpningen på en stojande och motsträfvig åhörare af Lagarne om Riksförräderi, syres vara obillig: Om Ridderskapet och Adeln förbehåller sig billeternas utdelning och följaktligen kan sjelf bestämma sitt auditorium, och i alla fall synes mig ett blott Police-reglemente af ÖfverStåthållaren vara tillräckligt för detta tillfälle, såsom för kröningar och hvarjehanda högtidligheter eller folksamlingar.
Till ett sådant påbud behöfves ej de öfrige Ståndens sammanstämmande beslut, eller de former, sorn för Str&fflagarnes eller Grundlagarnes förändring erfordras.
När Allmänheten år inlåten, och förhåller sig stilla, bör Ridderskapet och Adeln icke kunna förmena någon deribland, att anteckna Den 5 Februarii.
345 livad han hör och ser, emedan ingen i alla fall kan hindras att minnas det, och att genom tal eller tryck berätta det för andra.
Dermed bör ej heller Ridderskapet och Adeln befatta sig, emedan en särskildt väktare finnes öfver tryckfrihetens begagnande, och emedan Stånderne dessutom hafva en egen Ombudsman, som bör och kan tillse, att TryckfrihetsLagen i anseende till deni iakttages, i händelse Regeringens Ombud i sådant afseende ej skulle iakttaga sin Embetspligt.
Nekar Regeringen sitt biträde till ordnings hållande bland den Allmänhet, som skulle inlåtas, så år det detsamma som en vägrad sanction till hela saken; och Ridderskapet och Adeln måste dermed låta sig nöja, intill dess Regeringen får en annan mening om ämnet, eller båttre tanka om Ridderskapet* och Adelns afsigter, liksom Regeringen måste tills vidare låta sig nöja, om Ständerne af missförstånd eller misstroende icke bifalla något förslag, sorn hon anser rigtigt och gagneligt.
Ingendera af de bägge contrahenterne bör kunna genomdrifva något utan den andras samtycke; emedan jemvigten dem emellan eljest ginge förlorad.^ Herr Grefven och Landt Härsk alben till— kännagaf att Plenum komme klockan 5 i eftermiddag att fortsättas.
Justerades Pleni-Protocollet för den 29 gistlidue Januarii förmiddagen. s46 Den 5 Februarii.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus^ apförde $knfteligen:
(Se Bilagan N;o a.) Undertecknad Riddarhus Secreterare:
Ehuru alldeles oberedd att nu yttra mig, och, lii! en jcke obetydlig del, förvånad öfver den af Herr Grefve von Schwerin nyss gjorda anmärkning, emot den ordställning, sorn i Protocollet för den 25 sistljdne Januarii blifvit nyttjad i afseende på bordläggningen af frågan om den underdåniga tacksägelse-adressen, utbeder ja g mig dock yördsamt Ridderskapets och Adelns tillstånd att få afgifva några upplysningar, hvilka torde sprida ett högst nödigt ljus öfver ifrågavarande anmärkning.
Den ådle Grefven bär erinrat, att uttrycket; det Grefve von Schwerin hegärde frqgan på, bordet, vöre mindre riktigt, och att i stället endast bardt nytfjas den vanliga termen: begärdes pä bordet, hålst äfven en annan Ledamot skall jemte Herr Grefven begärt adressens bordläggning.
1 anledning häraf får jag åran upplysa, att så vidt jag vid tillfället kunnat fatta och förmärka, icke någon mera ån Herr Grefve von Schwerin yttrade den omnämnde begäran, I öfrigt torde dej tillåtas mig anmärka den skillnad, sorn mellan de tre termerna: lader på bordet, begärdes på bordet, och begärdes på bordet oj den eller den Ledamoten, åger rum.