Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Af reservationerne synes, som om man varit på afdelningen ense om att antaga det af Konungen gillade betänk, obetingad!, och likaså Konungens yttrande om komiterades sakkunskap, och sättet på hvilket det i Utsk:s plenum blifvit genomdrifven är väl icke för oss oinvigde kändt, men då så många klander förefinnas i de aldra enklaste frågor, kan man lätteligen misstänka, att afsigten varit att inleda R.
St. till beslut, hvars 48 Den 1 Augusti. följder och det missnöje, som måste uppkomma, hvälfva skulden på H. M. Konungen personligen, som i förväg gillat komiterades förslager, utan att deröfver hafva hört rikets collegier.
Ve den dag då Sveriges R.
St. så kunna afsigtligt handla.
Rätt är att uppbörden lämpeligen bör fördelas under uppbördsåret, icke kalenderåret, på flera terminer, men icke dem komiterade och Utsk. föreslagit, hvilket tillstyrkande bör ogillas.
För den ordinarie räntan bör den fördelas efter de årstider de olika produkterne af de skattskyldiga upphämtas eller inberga».
De blifva då flera än 2.
Ja möjligen 12 eller månatliga, men då låter ej den löjligheten tänka sig, att till 2ne persedlar nedsätta all ränta.
Spannmål kan med lätthet till j'2:del månadtligen levereras från October lill och med Mars, om kammar-colhi förslag till markegångssättningen godkändes, så att denna tillbakaflyttades till första dagarne i October, men icke kunde hemmansinnehafvarne då afsäga sig rättigheten att leverera spannmålen in natura.
Fisk, hö, ägg och skogsprodukter m. fl., vinter-, vår-och sommartiden; men en sådan förändring borde alltid vara frivillig, så att den som ville afbörda sin skatt å afradsdagen, d. 25 Februari, borde ock dertill vara berättigad, det blir eljest våld.
Några eftergifter af kronans ordinarie inkomster kommer då ej i frågan.
Utsk:s tillstyrkande N:o 56, rörande uppbörd s-böter för uraktlåten betalning vid första uppbär ds stämman
Bör ogillas, då hemmansinnehafvare icke lagligen kunna tvingas, att betala sina räntor före afradsdagen och statsinkomsterne rätteligen icke behöfves i kassa förr än den sista April hvarje år.
Örn uppbörds-författningarne strängt handhafvas, så att fogde inom 8 dagar efter hvarje uppbördsmöte levererat den erhållna uppbörden och häradsskrifvaren redan dagen efter mötet insänder förteckning öfver fogdens uppbörd samt K:s bef:de då han af dessa förteckningar erfar, att rest inom något fögderi uppkommit utöfver 500 r:dr, genast pålyser restransakning, så är intet tvifvel, att uppbörden går in och pantningsåtgärder sällsynt inträffa.
Hvad Utsk. härom föreslagit är vida mindre ändamålsenligt.
Utsk:s tillstyrkande N:o 57.
Hvad Utsk. här föreslagit såsom ett tillstyrkande af komiterades förslag, ntmärker på ett så eget sått komiterades karakter, att det tarfvar en kort analys.
Uppbäfvandet af efterlysning för personer som häfta för obetalta kronoutskylder, skulle, om det blefve af Ständerna bifallet, vara ett bland de säkraste medel till demoralisation.
Ingen påföljd skulle drabba dem, som undanhölle sig från sina medborgerliga skyldigheters uppfyllande, icke ens skammen att derföre blifva känd.
Dessutom är ett vidsträckt fält öppnadt för vederbör-. de kronobetjening, att under hand skaffa sig rätt på personer, som sig undanhållit, eller endast från orten afrest, uttaga deras krono - Den 1 Augusti. 49 kronoutskylder jemte böter, och opåtalt behålla medlen i sina fickor.
Det bör i sanning förundra, att Utsk. så obelingadt tillstyrkt en sådan åtgärd.
Utsk:s tillstyrkande N:o 58.
Efter ölsk:s föreg:de tillstyrkande kan det icke förundra, att Utsk. här, med de modifikationer, som härflutit från de i komiterades förslag, i några få fall afvikande från Utsk:s tillstyrkanden, tillstyrkt alt kronoräkenskaperne i likhet med öfriga allmänna redogörelser samt riks-hufvudboken måtte uppgöras och afslutas för kalender-år.
Förbiseendet af att uppföra räkenskaper efter kalender-år, då uppbörds-året börjar först fyra månader sednare, innefattar ingenting annat, än att afsigtligt för R.
St. och deras revisorer göra omöjligt alt med någon säkerhet granska statsmedlens disposition.
Om deremot alla stats-räkenskaper upprättades för uppbörds-året, skulle ett motsatt förhållande inträffa; aldrig medel, tillhörande olika är, sammanblandas och alltså Statens drätsel blifva så enkel och lättfattlig, alt den kunde den 15 i hvarje månad till den sista dagen af föregtde månad vara för rikets alla inkomster och utgifter afslutad; dervid likväl nu som i Carl XI:s tid, sedan slottsbyggnaden var fulländad och han sjelf uppbränt samtliga räkenskaperne deröfver jemte verificalionerne, anbefallde dåvar:de räknekammaren genom kammar-coll., alt någon riks-bok numera i Sverige icke finge afslutas, utan kassa-inventarier den Usta och halfmånads-förslager öfver inkomst och utgift, den 15:de i hvarje månad skulle lill honom insändas såsom tillförene.
Samma formulär till riks-hufvudbok, som nu är gällande, var det i Carl XI:s tid under slottsbyggnaden.
Skälet bör vara påtagligt när man erfarit, att Carl XI uppbrände räkenskaperne lill slottsbyggnaden jemte verificalionerne.
Deremot när riks-lnifvudbok-slutet upphör så böra hufvudböcker hos andra förvaltande verk jemväl upphöra, men alla försländigas å en Söndag att afgifva månatliga inventerings-instrumenter öfver kassabehållning, den Usta, och öfver halfmånads förslag den 15:de; öfver inkomster och utgifter i Stats-kont., dit alle sådane inventerings-instrumenter och balfmånads-förslag insändas, uppgöras då månadtligen balance-extracter och insändas af Statskont. till Konungens Finance-exped., den Usta i hvarje månad; sammandrag öfver föreg:de månads kassa-inventarier, och den 15:de öfver halfmånads-förslaget, dervid statsreglerings-tabellen gifver vid handen, i hvilka kassor finnas medel öfver behofvet och hvilka böra insändas, eller brist för bestridande af löpande utgifter, lill hvilka alltså nödiga medel öfversändas.
Att Stats-deparlementen i Konungens StatsRåd jemväl bör åläggas att till Stats-kont. aflemna sådana kassainventerings och halfmånadsförslag.
Stats-exped. för Finance-ärender blefve härigenom i tillfälle, att månadtligen aflemna på Konungens bord tabell öfver samhällets drätsel, mänadtligen afslutad, hvarigenom
Han, Konungen, der bristande tillsyn öfver inkomsternes bestridande, eller oriktiga afföringar i räkenskaperne egt rum, kan förordna om nödig rättelse.
St. och deras revisorer 8 H. 4 50 Den 1 Augusti. komma derigenom på några dagar i tillfälle, alt med den fullständigaste noggrannhet pröfva så väl inkomst-titlarne som ock jemföra de afförda utgifterna med R.
St:s stater, samt K. bref. Vilja R.
St. än vidare bibehålla den oreda i redogörelsen, som rikets hufvudbok medför, deraf icke ens sjelfva boksluts-kammereraren kan, utan anlitande af Stats-kont:s memorial-böcker, reda förhållandet med utgifterna under de särskildta t i liarne, sä synes man om icke för annat, så för skam skull, icke böra tala om förenklade räkenskaper och redogörelseformer.
St. verkligen fä förenklade räkenskaper och redogörelseforraer, sä må de med ogillande af hvad som är af Clsk. och komiierade föreslagit, hos K. M. i und. begära: l:o att samtliga stats- äfvensom förvaltande verks räkenskaper hädanefter bör upprättas för uppbörds-året, det är från den l:sta
Maj till den sista April följande år.
2:o att ingen riks-hufvudbok mer behöfver slutas och den vid boksluts-kont. anställda tjenstemanna-personal fördelas till tjenstgöring inom Stats-kont. tills vid afgång successive indragning af personalen kan ega rum.
3:o att samtliga uppbörds- och förvaltnings-myndigheter, sorn handhafva allmänna medel, åläggas att afgifva kassa-inventarium den l:sta och halfmånads-förslag öfver inkomster ooh utgifter den 15:de i hvarje månad.
4:0 att Stats-kont. förständigas att öfver dessa kassa-inventarier och halfmånads-förslag låta upprätta och till K. M:s Financeexped. insända fullständiga sammandrag deröfver jemte anmärkmr i fall inkomster som bordt inflyta, icke blifvit lefvererade eller redoviste, eller om utgifter blifvit afförde på sidan om Staterne utan att genom K. bref blifvit medgifne; och att R.
St:s revisorer äfvensom StatsUtsk. vid riksdagarne tillhandahålla dessa sammandrag. 5:o att sådana kassa-inventarier och halfmånads-förslag jemväl frän departementerne i Konungens statsråd böra till Stats-kont. ingå, och på förenämnde sätt af Stats-kont. kontrolleras.
Utsk:s tillstyrkande N:o 59 på komiterades förslag
N:o 12 om prcescription för skattskyldiges och redogörandes ansvarighet.
Utsk:s tillstyrkande af komitéens förslag är mera ursäktligt än i de flesta föteg:de fall, helst ämnet troligtvis till sina detaljer varit fullkomligt främmande för de flesta om ej alla af Utsk:s Hrr ledamöter.
Väl veta Hrr landslur, att om uppbördsförvaltningarne underlåta, att uti tvistiga debiterings-frågor inom behörig tid anställa reservationskraf, de gjort sig skyldige, alt sjelfve ersätta kronan förlusten, men föga lärer någon bland landshme varit betänkt uppå hvilka rättelser, som voro behöflige, ang:de ordningen och följden af oriktigheter vid debiteringen, hvilka sådana de nu äro, nästan alla leda till utgifter för Staten från 12 till 25 proc. för medel, hvilka hade bort komma i kronans kassa utan ringaste rabatt, men nu uppförde under anmärknings-tilel tillskyndar Kammar-rättens revisorer eller advocat-fiscals-embetet förtjensten af Den 1 Augusti. 51 ifrågavar:de anmänkn:s-proc., hvilka kan drifvas ända derhän genom connivance emellan vederbör:de uppbörds-förvallning i orterne och kammar-rättens revisorer, att felakliga debiteringar med Bit verkställas och anmäi kn:s-proc:n sedan kristeligen delas.
Sådant skulle för alltid förekommas, om följande ordning infördes, nemligen:
Alt landskontoret ålåg anmärkms-skyldigheten för fel vid debiteringen och der anmärknm godkändes, egde alt af uppbördsförvaltningen i böter uppbära den proc., som författningsenligt på förbrytelsen följa hör; alt om landskontoret underlåtit sådan anmärkn., som sedermera af kammar-rättens revisorer verkställdes, uppbörds-förvaltningen vore fri för annat ansvar än del som för bristande reservationskraf efter det anmärknm blifvit gjord kan komma att följa, men landskamereraren pligtig att erlägga de böter, som emot anmärkmsprocm svarade.
Skulle sedermera R.
St:s revisorer eller annan person felaktigheten upptäcka, åligger böternas erläggande revisorerne i kammar-rätten lill belopp af den proc., som tillkommer anmärkaren, och som i hvarje fall måste vara lika, efter beskaffenheten af anmärkm.
Landskamereraren är då från allt ansvar fri och uppbörds-förvaltningen på samma sätt, som lands-kamereraren underlåtit anmärknm.
Grundsatsen mäste vara, att Statsverket skall hafva i inkomst hvad det rätteligen tillkomma skall; alt alltså den eller de, som till försummad betalning varit vållande, främst åligga böta anmärkmsproc.
; att dernäst uppbörds-förvaltningens närmaste kontrollant, landskamereraren, eller den hans tjenst i lands-kont. förestår, och slutligen kammar-rätten.
Detaljerna i detta afsende, fullständigt utvecklade, finnas i förslaget till instruction för landshm och landsstats-tjenstemän.
Jag minnes dem icke nu och tager mig således friheten hänvisa till akten der de finnas.
Utshs tillstyrkande N:o 60.
Utan afseende på bifall till hvad Utsk. i detta betänk, föreslagit och hemställt, följer af sig sjelf, att det åligger R.
St. till K. M. i und. anmäla de beslut R.
St. fattat, men någon anhållan, att K.
M. efter pröfning deraf, täckes i nåder vidtaga sådana för foganden, hvilka af de särskilda framställningarne och förslagen påkallas, lära icke komma i fråga, ty utaf ordalydelsen uti R.
St:s beslut kunna de icke till Konungen upplåta någon lagstiftan de rätt.
Efter uppläsningen häraf tilläde Frih.
Jag anhåller slutligen att få fästa uppmärksamheten derpå huru nyttigt det vore om R. o. Ad:s ledamöter ville summariskt gifva sina anmärknm emot betänk, tillkänna, hvarigenom möjlighet beredes att fä ett tillfredsställande svar från Utsk. på ålerremissen.
Uti det skriftliga anförande jag nu haft äran uppläsa förekommer uti några punkter ordet ogilla, i st. f. återremitteras, emedan jag icke vid dess författande visste hvad utgång frå 4* - 52 Den 1 Augusti. »an bär skulle få antingen den skulle återremitteras eller förkastas.
Men sedan Hr Gr. o. Landtm, numera förklarat frågan vara af slatsreglerings-natur och således icke nu kunna förkastas, anhåller jag der uttrycket ”ogilla” förekommer del mätte fä förändras till ”återremittera”.
Hr von Hartmansdorff, som härefter uppropades, förklarade att han velat föreslå Frih.
Cederström att dela sitt nu röride de särskildta punkterne afgifna yttrande, men att det nu vore för sent att derom göra framställning.
Af de punkter uti StatsUtsk:s förevartde utlåt., hvarom R. o.
Ad. icke redan fattat beslut, framställdes, härefter såsom föremål för öfverläggning: 1 -punkten.
Denna punkt lemnades utan anmärkning. 2 punkten.
Sedan härvid endast Utsk:s tillstyrkande blifvit uppläst, yttrade Hr Printzensköld:
Hr Gr. o. Landtm, har icke låtit uppläsa den punkt i betänk, som innefattar förslag huru kronohemmans innehafvarne skola erhålla skatlemannarätt.
Jag har flera anmärkmr att göra emot detta förslag, hvarföre jag vägar vördsamt hemställa, det punktens uppläsning mätte af Hr Gr, o. Landtm, tillåtas.
I anledn. häraf upplästes K.
M:s uti förevande punkt ornförmäldta förslag, hvarefter Hr Pr in tzensköld anförde:
StatsUtsk. har lyckligtvis icke godkänt den frikostighet emot en medborgarklass, på de öfriges bekostnad, som pluialiteten bland komiterade föreslagit.
Utsk. bar i stället tillstyrkt obetingadt bifall till det förslag ang:de skatteköpens verkställande hädanefter, som i K. M:s nåd. propos. finnes upptaget.
Jag har förgäfves i komilerades betänk, eftersökt de grunder hvarpå detta förslag skulle sig stödja.
Dessa gruuder igenfinnas icke heller i den K. propos.
De måste således vara af föredraganden inför Konungen i statsrådet framställda, utan att i del protocoll, som åtföljdt den K. propos-. n hafva blifvit intagne.
Emedlertid tillåter jag mig det förklarande att detta förslag utmärker en så fullkomlig okunnighet hos dess författare om det närvande förhållandet med skatteköp, att det icke annat kan än väcka förundran.
Man uppger i främsta rummet det vara sin afsigt att underlätta möjligheten för vederbör:de att utan omgång få skatteköpa sina hemman.
Men har man väl då gjort sig reda för hvaruti denna omgång skulle beslå, eller om den ens finnas till i verkligheten.
Jag vågar bestämdt påstå motsatsen; Ty någon skattevärdering äger 1111 för tiden aldrig rum, och när en skatteköpsansökning åtföljd af bevis öfver nedsatt köpeskilling inkommer till K. bef:de, samt något klander i anledn. af det kun - Den 1 Augusti. 53 gjorda skatteköpet icke blifvit anmäldt, så insänder R. bef:de genast haudlingarne lill K. kammar-coll., som i händelse sökandens besittningsrätt befinnes lagligen befästad, också genast utfärdar skattebref, hvilket vanligen lill K. bef:de öfversändes för att sökanden emot lösen tillställas; och huruvida delta kan anses innefatta någon omgång som leder till besvär för skatleköps-sökanden, det öfverlemna!' jag ät en hvar att bedöma.
Vidare innehåller förslaget att ”uträkningar öfver beloppet af skatte-köpeskillingen för hvarje serskild åbo försedt kronohemman eller så beskaffad kronolägenhet bör i landskontoren länsvis uppgöras och till kammar-collegii granskning öfverlemnas”, samt att derefter serskild förteckning öfver köpeskillings-beloppet bör för hvarje socken upprättas för alt i sockenkyrkan uppläsas samt der till vidare upplysning och efterrättelse förvaras.
Jag har frågat mig hvad slags gagn som man med dessa åtgärder mä hafva åsyftat, men alla försök till dess utforskande hafva för mig varit fullkomligen fruktlösa.
Skatteköpeskilliugarne erläggas icke efter någon förvandltngsgrund, utan utgå, för rusthåll, med 6 och för vanliga kronohemman med 10 års kronovärderings räntor.
När nu dessa räntor finnas i Jordeboken antecknade för hvarje hemman och lägenhet — när annan uträkning ä köpeskillings-beloppet alltså icke erfordras, än att multiplicera kronovärderingsräntan i ett fall med 6 och i ett annat med 10, när denna multiplikation är blott några ögonblicks verk ä landskontoret vid hvarje tillfälle då anmälan der sker om skatteköp, och när en sådan åtgärd aldrig behöfver förr än dä ifrågakomma; så är ju någon serskild uträkning i förväg å skatleköpsskillingen af ingen nylla hvarken för Staten eller den enskilde, hälst det lätt kan inträffa, att ett hemman varder deladt sedan uträkningen skett, och att, när ffessa delar hvarför sig köpas till skatte, uträkningen således måste omgöras.
Om skatteköpeskillingen är riktigt uträknad eller icke, rörer ej heller någon annan än kronan å ena, och skatteköps sökanden ä andra sidan; församlingarnes rätt är der under icke i ringaste målto, beroende.
Att då öfver köpeskillingaime socknevis upprätta förteckningar, uppläsa dessa i kyrkorna och dem der till efterrättelse förvara är derföre lika öfverflödigt sorn onyttigt; sä alt hela frukten af dessa uträkningar inskränker sig lill det icke obetydliga besvär oell den tidspillan som, de ändå tillräckligt sysselsatte landskontoren mäste i och för deras författande vidkännas.
Hvad angår förslaget derom, att den befattning med skatteköpsärender, som R. kammar-coll. hittills innehaft, skall alldeles upphöra, och att i stället, när någon lill skatteköps erhållande sig anmäler, R. bef:de skall äga alt, efter behörig utredning angsde innehafvarens besittningsrätt och sedan den samma funnits lagligen befästad förordna om lägenhetens omföring från krono lill skatte samt att derom sedan hos R. kammar-coll. göra anmälan, så synes man alls icke hafva besinnat de vådliga följder för andras bättre rätt, som denna förändring kan medföra.
Blir genom en skatteköpsansökning tvist om åborätten framkallad, då är fa-, rån ringa eller ingen, emedan denna tvist först genom laga kraft 54'
Den 1 Augusti. ägande utslag måste vara afgjord innan skatteköpet kan beviljas.
Men icke alltid uppstå dylika tvister, utan att likväl derföre antagas kan, att åborätten lagligen tillhör den som till skatteköps erhållande sig anmäler, såsom då händelsen är, hvarpå jag, un der min tjenstgöringstid i K. kammar-coll., sett mer än ett exempel, att en interirasvis antagen äbo söker skatteköp å ett hemman, hvarå besittningsrätten tillhör hans myndlingar, de der naturligtvis ej kunnat emot ansökningen anmäla någon protest och sin lagliga rätt försvara.
Det är vid dessa och andra dermed likartade fall som faran af förändringen ligger för öppen dager.
Hos kammar-coll. der prov.-kontor finnas, hvilka först skola granska och sig yttra öfver beskaffenheten af skatteköpssökandens åtkomsthandlingar, och der pröfningen af dem sedan verkställes collectift af flera ledamöter, äger den värnlöse ett kraftigt skydd mot hvarje försök till förnärmande af hans rättigheter; och jag har mer än en gång, såsom protocollsförande varit vittne dertill, huruledes skatteköps ansökningar, som i behörig ordning varit kungjorde i orten, utan att någon protest skett emot desamma och som af K. beftde med dess förord varit understödde, hvaraf således med full visshet kan antagas, alt de vunnit bifall hos länsstyrelsen, i händelse den haft pröfningsrätten öfver dem sig anförtrodd, likväl af K. kammar-coll. blifvit afslagne på den grund att sökandens åtkomst till hemmanet icke varit så fullständigt styrkt, att han kunnat anses vara till skatteköp å detsamma lagligen berättigad.
Nu skulle pröfningen af dessa så grannlaga och ofta invecklade ärenden öfverlemnas ensamt ät en embetsmyndighet, hvars chef om än aldrig så upplyst och rättrådig, likväl af mångfaldiga andra vigliga och magtpåliggande värf är förhindrad, att åt nämnde ärenden ägna tillräcklig uppmärksamhet; och denna pröfning skulle således falla i händerne på en enda person, nemi. landskontorets föreståndare.
Hvar har man säkerheten derföre, att denna tjensteman, ibland mängden af sina göromål ens kan åt skatleköpsfrågor ägna den sorgfälliga granskning, som det sker hos ett riks-coll:m?
Hvar säkerheten derföre, alt samma oväld som råder der jemväl af honom iakttages?
Ligger ej tvärtom möjligheten här ganska nära för ett alldeles motsatt förhållande i båda fallen ? och om man sålunda, för att underlätta skatteköparen, gör del på ett sätt, som i högre grad underlättar möjligheten, att med eller utan uppsåt dervid föröfva orättvisa och mannamån, hvarigenom mångfalldiga tvister och klagomål skola framkallas, der de nu aldrig kunna uppstå; har man väl då handlat välbetänkt och med det kloka förutseende, som städse bör utmärka en lagstiftning?
Slutligen har också den förmån blifvit åt skatteköpssökanden föreslagen, att kunna, om han så önskar, på tio är afbörda sig sin köpeskilling, hvilken då skulle med T'w hvarje år debiteras, uppbäras och redovisas i sammanhang med lägenhetens grundskatter.
Men hafva väl vederbönde öfvervägat det äfventyr för Slaten som de framkallat genom bemödandet, att åt den enskilde bereda en gå obetydlig fördel som den, att få anstånd med erläggandet af Den 1 Augusti. 55 en köpeskilling, hvars belopp ar alltför ringa, för att dess inbetalning på en gång, kan försätta skatteköpssökanden i någon slagsförlägenhet; Jag tviflar derpå; ty det skulle dä ej kunnat undfalla uppmärksamheten att en obetald skatte-köpe-skilling har ingen annan egenskap än vanlig skuldfordran, och att
Slaten således för den har ingen förmånsrätt, såvida den icke genast i fastigheten intecknas ali en viss del deraf årligen uppföres på gäldenärens debetsedel i likhet med hans grundskatter, gör ingenting tillsaken, emedan fordringen derigenom ingalunda tillägges grundskatts natur.
En oredig skatteköps-sökande kan alltså, efter det han väl på kredit förvårfvat sig jordäganderätt till hemmanet, med della vidtaga sådana åtgärder, såsom t. ex. dess försäljande eller intecknande till fulla värdet, alt Staten går miste om hela sin skatte-köpeskilling; och i fall han af en eller annan orsak kommer på obestånd, så inträffar samma förhållande för den del af köpeskillingen, som dä ännu hos honom innestår.
Man hade i sanning bordt kunna förvänta, det vederborde bättre än det nu visat sig, skulle hafva i deras förslag till förändringar vårdat icke blott enskildes rätt ulan äfven Statens sannskyldiga bästa.
Att de förslag i detta hänseende, som den nu föredragna punkten innefattar, äro icke blott onödiga och onyttiga utan i flera delar af en högst skadlig beskaffenhet, det tror jag vara genom mina nu framställda anmärkmr ådagaladgt; hvarför jag anser dessa förslag böra förkastas.
Men dä R. o. Ad. redan återremitterat de vigligaste punkterna af detta betänk., tillstyrker jag, det återremiss äfven af denna punkt måtte beviljas, så att SlatsUtsk. må komma i tillfälle alt närmare granska densamma; då jag är öfvertygad att Utsk. skall komma att med mig dela lika åsigter ang:de punktens verkliga halt och beskaffenhet.
Ofverläggningen om förevar:de punkt ansågs härmed vara fulir ändad; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om icke R. o. Ad. i anseende till den redan långt framskridna tiden behagade uppskjuta återstående behandlingen af Stalsötsk:s förevar:de utlåt, till morgondagens plenum, hvilket bifölls.
Då härefter till bordläggning anmäldes Const.Utsk:s mern.
N:o 32, med förslag till voter:s-propos:r, i anledn. af RiksSt:ns olika beslut i afseende å Const.Otskis i mern.
N:o 29 framlagde sammanjemknings-förslag till ändringar och tillägg uti 56 och 81 §§ Reg.Fm m. m. rör:de grundlagsfrågors hehandling, yttrade Gr.
Som det är af vigt att det nu bordlagde mern. snart företages lill afgörande, anhåller jag att det måtte ställas på föredragms-listan, näst efter de betänkm som enl. R. o. Ad:s förut fattade beslut skola främst å densamma uppföras.
Uppå Hr Gr. o. Landtm:si anledn. häraf framställda propos. biföll R. o. Ad. att Const.Utsk:s ifrågavar:de mern. skulle å föredragms-lislan uppföras näst efter StatsUtsk:s utlåt.
N:o 287. 56
Vidare anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskm inkomne mern., ullåtm och betänk., nemi. från Banko-Utskottet:
N:o 94, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 4:de artikeln af nn gällande Banko-reglemente; N:o 95, i anledn. af erhållen äterremiss å betänk.
N:o 78, ang:de befordringsgrunder för Banko-ombuden vid låue-kontoren; Allm.
Besv.- o. E k o n.U t s k o 11 e t: N:o 116, i anledn. af erhållne återremisser utaf betänk.