Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Boyes förslag, anhåller jag, att det måtte behörigen redigeras och till justering uppläsas.
Boyes. föreslagna tillägg upplästes, så lydande: att upplåningen må sträcka sig till omyntadt silfver, men ej får ske i b:cosedlar annorlunda, än för att genom utlåning tili rörelsen återställas. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga detta förslag till tillägg till 3:dje mom.
Ropades nej. H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm, framställde derefter propos. till antagande af 4:de mom.
Cronhjelms förslag, så lydande: att, derest sådant emot förmodan af behof påkallas, minska eller indraga Bankens lånerörelse.
Jag tager mig friheten hemställa, om icke Hr Gr. o. Landtm , sedan y:de punkten nu blifvit afgjord, skulle täckas äfven till afgörande i afton föredraga 8:de och g:de punkterna af Utsk:s betänk., särdeles som ingendera af dem är af beskaffenhet att kunna föranleda till någon längre discussion.
I motsats mot Frih.
Ehrenborgh vågar jag till Hr Gr. o.
Landtm, hemställa att göra propos. om Ståndets åtskiljande.
Sedan vi här hela dagen varit sysselsatta med vigtiga frågors afgörande, förmodar jag, att de flesta af husets medlemmar, lika med mig, nu äro i behof af hvila.
D c 11 a 5 Juli c. ra.
I anledn. af det oväntade förhållande, att det äfven i morgon blifver plena hos de öfriga RiksSt., men icke hos R. o. Ad., hvaraf följden är, att vi måste stadna långt efter de öfriga Stånden vid afgörandet af BancoUtskts nu ifrågavar. betänk., och då jag för min enskilda del är af egna angelägenheter hindrad att under början af nästkommande vecka deltaga i Ståndets öfverläggningar just derföre, att jag väntat plenum i morgon och sålunda ställt mina angelägenheter derefter, ber jag att uti prot. få antecknade dessa omständigheter, som hindra mig att öfvervara fortsättningen af öfverläggningarna rör:de detta betänk., för att det icke må se ut, som jag undandragit mig att vara tillstädes vid dessa vigtiga frågors afgörande.
Jag anhåller att få reservera mig mot R. o. Ad:s beslut, ang:de mitt föreslagna tillägg i y:de punkten; och då jag är i samma belägenhet som Gr.
Horn, att icke kunna bevista Ståndets öfverläggningar i nästa vecka, begär jag att likaledes få detta antecknadt i prot., med förklaring, att jag i allo instämmer uti hvad Gr.
Horn nyss anfört.
Frih Gederström:
Jag anhåller att få till prot. antecknad min reservation mot R. o.
Ad.‘s beslut, rör:de sista mom. af 7-'de punkten.
Jag är öfver.tygad, att då sådana händelser inträffa', sorn skulle göra stadgandet i detta sista mom. behörigt, är det icke Baneofullmägtige, utan R.
St., som gemensamt med Konungen komma att besluta öfver de åtgärder, hvilka böra vidtagas, och jag har derföre varit af den mening, att sisla mom. af y:de punkten borde uteslutas.
I sådant fall hade 8:de punkten af sig sjelf förfallit; men nu instämmer jag med Frih. Ehrenborgh, att propos. till bifall å såväl 8:de som <yde punkten må utan uppskof framställas, ty dessa punkter äro af den beskaffenhet, att de, efter de föregående besluten, icke kunna bestridas.
Hr Lefre'n: Till de ledamöter, som önskat fortsättning af plenum i afton, hemställer jag vördsamt, om de icke derifrån vilja afstå och tillåta, att Ståndet åtskiljes, då så många af husets medlemmar redan aflägsna! sig under den säkra förmodan, att plenum nu skulle slutas.
Det synes ej vara skäl, att så vigtiga frågor som de, hvilka nu äro för handen, upptagas till afgörande sent på aftonen; och då jag tror mig alltid hafva visat samma flit vid öfverläggningarnas bevistande som någon annan, anser jag mig med godt samvete nu kunna af Hr Gr. o. Landtm, begära propos. om Ståndets åtskiljande.
Enligt grundlagen beror det af Hr Gr. o.
Landtm, att fortsätta plenum huru länge Hr Gr. o. Landtm, sjelf behagar; jag anser mig dock. en gång för alla bö - D4n 25 Juli e. m. la böra till prot. förklara, att jag icke finner det hvarken riktigt eller klokt att, då vigtiga frågor förekomma, fortsätta öfverläggningarna för långt in på nätterna.
Då frågan om Statsrådets decharge för någon tid sedan förevar, hade vi en anmärkn:sfråga, som afgjordes först långt in på morgonen, och nu är det vigtigaste ämnet bland alla förhanden.
Min mening har ingalunda varit att hindra Hr Gr. o. Landtm, att afsluta plenum, när Hr Gr. o. Landtm, sjelf behagar det; men då 8:de och g:de punkterna
Uro af den beskaffenhet, att de i ren consequens af föregående besluten måste bifallas, förmodade jag, att föredragningen deraf nu i afton icke skulle medföra någon särdeles tidsutdrägt.
Jag frångår emedlertid gerna min begäran, då R. o. Ad. icke synes böjd att densamma bifalla.
Bland två onda ting söker man välja det minst onda, och då jag är i samma kategori med Gr.
Horn att icke kunna deltaga i fortsättningen af öfverläggningarna om detta betänk , har jag för min del ej varit emot, att de hittills blifvit utdragna in på nätterna, hvilket jag annars erkänner icke vara riktigt.
Nu återstår för mig endast att förklara, att jag af samma anledningar, som Gr.
Horn omnämnt, ser mig hindrad att bevista öfverläggningarna, rör:de det återstående af BancoUtsk:s nu ifrågavar. betänk. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. f till n på aftonen.
Måndagen den 28 Juli 1834- Plenum kl. 9 f. m.
Justerades pleni-prot. f. d. i4 dennes.
Justerades det samma dag af Häradshöfd.
Gunther förda särskilda pleni-prot. samt ett utdr. af nämnde protocoll.
Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. ankomna förslag till R.
St:s und. skrifvelser till K. M-, nemi.: N:o 81. ang:de lysning och vigsel, då frånskilda makar ånyo vilja träda i äktenskap; N:o 82. ang:de rättighet för ägare af skatte-fiälsehemman att lösa frälse-räntan, när densamma utom böl d säljes; io H. 33 a56— Den j8 Juli f. m. N:o 83. anglde prescriptionstid för domfästa fordringar; N:o 84- ang:de ändring i sista mom. 5 § samt i mom. 7 § 17 cap.
Handelsbo; N:o 85. i fråga om, att de lagstadganden, som vid innevar. riksmöte' beslutas, af sådan beskaffenhet, att de tillhöra allmän civil- och criminal-lag, måtte, så vidt ske kan, varda i en enda författning kungjorda; N:o 86. ang:de upphäfvande af skråförfattningarna i murmästare-, timmermans- och byggmästare-handtverken.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Bergenstråle, Claes Gabr., i anseende till enskilda angelägenheter, afsagt sig sin plats i StatsUtsk., och anmodade H. Ex. Hrr Electorer att skyndsamligen ny ledamot efter honom utse.
N:o 16 till svar å de inom samtliga RiksSt. framställda, till Utsk. remitterade anmärkningar vid dess under N:o 6 afgifna betänk.
, med förslag till hufvudgrunder för Bankens rörelse och förvaltning. 8:de punkten: att, af alla de uppgifna utvägarna till den erforderliga proportionens underhållande, lånerörelsens förminskning är den, som i sista rummet bör tillgripas, och det endast, då Bankens säkerhet sådant ovilkorligen fordrar.
Jag har icke varit tillstädes, då beslutet fattades öfver y:de punkten; men jag föreställer mig, att det icke är möjligt att bifalla den, emedan här talas 0111 en proportion, som genom beslutet vid 2:dra punkten är förkastad.
Det var blott härpå, jag ville fästa uppmärksamheten.
Jag skulle föreslå, om icke 8:de punkten kunde antagas med den lilla förändring, att orden: till den erforderliga proportionens underhållande, utbytas mot orden: till metalliska cassans nödvändiga förstärkande.
För min del skulle jag tro, att 8:de punkten gerna kan antagas med uteslutande af mellanm.eningen: till den erforderliga proportionens underhållande, utan det tillägg, som Gr.
Cronhjelm föreslagit, enär slutet af punkten uttrycker, hvad Hr Gr. med tillägget åsyftat; ty Bankens säkerhet måste i detta fall vara synonym med metalliska cassans förstärkande.
Att punkten icke kan afsiås blott derföre, att der står proportion, faller af sig sjelf, såvida man vill bifalla sjelfva saken.
Punkten innehåller hufvudsakligen, att bland utvägarna till cassans bibehålian - Den 08 Juli f. m. de i det skick, R. o. Ad. beslutat, att den skall bibehållas, lånerörelsens minskning eller slutliga indragning må blifva den, som sist af alla användes.
Sålunda måste i stället för ordet: proportion, sättas något, som icke strider emot R. o. Ad:s beslut.
Men att denna utväg skall användas i sista rummet, det måste väl icke förfalla på grund af något förut fattadt beslut, men väl på grund af öfvertygelse och ett i öfverensstämmelse dermed nu fattande beslut.
För min del tillstyrker jag likväl antagande af hvad denna punkt hufvudsakligen innehåller, och anser således äfven, att den bör undergå den nödiga redactionsförätidringen.
Jag instämmer med Hr Lefren, ang:de nödvändigheten af redactionsförändringen; men då punkten börjas med dessa ord: ”att af alla de uppgifna utvägarna, ” anser jag äfven ändamålet med dessa utvägar i denna punkt böra uttryckas, nemi. till betryggande af Bankens säkerhet.
Likväl lemnar jag derhän, om detta bör stå i slutet af punkten, eller utbytas mot mellanmeningen.
Det har visat sig vid alla dessa punkter, att sedan man börjat att gå från systemet i Utsk:s Utlåt., kommer man vid hvarje punkt uti en liten dilemma för att få en ingress.
Det var det jag sökte förekomma genom en allmän ingress; och jag tror, att R. o. Ad. uti ingressen vid y:de punkten uttryckt den mening, att alla dessa åtgärder skulle vidtagas för metalliska cassans förstärkning.
Om då 8:de punkten börjas med: ”att af alla de uppgifna utvägarna, ser jag icke, att det behöfver uttryckas annorlunda, än att af alla de uppgifna utvägarna lånerörelsens förminskning är den, som i sista rummet bör tillgripas, och det endast då Bankens säkerhet det ovilkorligen fordrar.
Jag ser icke behof af att tillägga ett enda ord för att uttrycka, hvad BancoUtsk. menat.
Jag anhåller att få hufvudsakligen instämma med Frih.
Ehrenborgh och underställer R. o. Ad., om icke ordalagen kunde blifva följande: af alla de i föregående punkt omnämnda åtgärder är lånerörelsens förminskning den, som i sista rummet bör tillgripas, och det endast då Bankens säkerhet det ovilkorligen fordrar.
Då jag alltid yrkat, att Bancostyrelsen bör vara oförhindrad att till upprätthållande af Bankens säkerhet vidtaga de åtgärder, som den finner lämpliga, utan afseende på någon bestämd ordning emellan dessa utvägar, kan jag icke heller 1111 finna skäl att bifalla 8:de punkten utan under vilkor, att hufvudgrunderna för Bankens rörelse intill nästa riksdag blifva sådana, som de äro.
Jag hemställer, om icke denna punkts afgörande kunde uppskjutas, intilldess frågan om lånerörelsen förekommer.
Den 38 Juli f. m.
Ehrenborgh förenade sig med Hr Hegardt.
Jag anhåller hos Hr Gr. o. Landtm., att propos. måtte göras på den af Hr v. Hartmansdorff gjorda framställning.
Jag tror, att punkten står på sitt ställe.
Sedan man i föregående punkt antydt alla de åtgärder, som man vill medgifva för att garantera realisationens bestånd, tror jag det vara rätt att stadga, i hvad ordning dessa garantier skola vidtagas.
Frih. Rantzou, Joh. A1 b., förenade sig med Hr Tham. H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga det af Hr v. Hartmansdorff framställda förslag till förändrad redaction af 0:de punkten, så lydande: att af alla de i föregående punkt tillåtna åtgärder är lånerörelsens förminskning den, som i sista rummet bör tillgripas, och det endast då Bankens säkerhet sådant ovilkorligen fordrar.
Bifölls. 9: d e punkten: att bestämmandet af hvilken eller hvilka bland de öfriga för proportionens vidmagthållande tillåtna medlen må för tillfället begagnas, bör vara helt och hållet öfverlemnadt åt Bancostyrelsen, som dervid icke lärer underlåta att afse både Bankens egen fördel och det, som dermed står i nära samband, industriens ostörda förkofran.
Hr Tham:'
Af lika skäl, som ordet: proportion blifvit borttaget uti 8:de punkten, lärer detta ord böra borttagas i denna punkt, hvars stadgande tillräckligen torde kunna uttryckas uti följande redaction: ”att bestämmandet af hvilken eller hvilka bland de öfriga för realisationens vidmagthållande tillåtna medlen må för tillfallet begagnas, bör vara öfverlemnadt åt Bancostyrelsen.”
Den g:de punkten tycker jag behöfva en mera bestämd föreskrift för Bancofullmägtige, än som uttryckes med orden: icke lärer underlåta.
För min del skulle jag tro det snarare böra heta: icke får underlåta.
För min del tror jag, att ordet: lärer, står här bättre än ordet: får, emedan det gifves möjligheter, då Bancofullmägtige icke kunna uppfylla ordet: får, helst man icke kan ålägga sina Fullmägtige, hvad som ligger utom möjlighetens gräns.
För min del måste jag således motsätta mig den föreslagna förändringen, emedan jag méd full consequens hela tiden yrkat, att Bancofullmägtige måtte erhålla den latitud, som erfordras för att vederbörligen kunna fullgöra sina åligganden.
Min mening är visserligen icke att in - Den 28 Juli f. m. 261 skränka den frihet, som
Fullmägtige böra äga i valet emellan de dem lemnade åtgärder till realisationens vidmagthållande; jag fordrar blott, att syftemålen för Bancostyrelsen må blifva bestämdt utstakade.
Men då flera af de föreslagna utvägarna troligen icke låta använda sig, så att det icke lärer vara flera än tvenne att välja emellan, nemi. creditivets anlitande och lånerörelsens förminskning eller indragning, och då man således: med afseende å creditivets ringa belopp, lätteligen skulle behöfva anlita sednare utvägen eller lånerörelsens förminskning, men den ifrågavarande punkten ställer industriens ostörda gång i bredd med Bankens egen säkerhet, såsom dermed ägande nära sammanhang, har jag trott, ait ordet: lärer, rätteligen borde utbytas mot ordet: får, såsom bestämdt uttryckande den mening, att afseende skall fästas lika mycket på det ena som det andra.
Nionde punkten innehåller ingen befallning för Eancofullmägtige, utan blott ett uppdrag åt dem, att vid bestämmandet af de öfriga, med undantag af lånerörelsens förminskning, i y:de punkten uppräknade garantierna det skall få bero af Fullmägtige, hvilken de vilja först begagna.
När de fått detta uppdrag, ser jag icke, att språkbruket tillåter att utbyta ordet: lärer, mot ordet: får.
Jag förnyar derföre min anhållan om Hr Gr. o. Landtm:s propos. till antagande af denna punkt, sådan den i utlåt, förekommer, blott med den ändring, att ordet: proportionens, utbytes mot ordet: realisationens.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till antagande |jaf Utsk:s g:de punkt med den af Hr Tham föreslagna förändring, att nemi. i stället för orden: för proportionens vidmagthållande, borde sättas: för realisationens vidmagthållande.
1 olde punkten: att då metalliska cassan, hvaruti äfven omyntadt silfver och guld får inberäknas, ej öfver stiger af sedelstocken, må denna sistnämnde i intet fall ökas, och att, så snart förhållandet blifvit derunder nedsatt, Bancostyrelsen åligger att vidtaga tjenliga anstalter till återställande af den emelian metalliska cassan och sedelstocken nödiga proportion af 1 till 3.
Hr Lefre'n, Joh. Pehr: R. o. Ad. lärer inse, att io:de punkten har afseende på en af de följande punkterna, rör:de creditrörelse, på grund af en framtida tillgång i silfvercassan, hvarigenom nya sedlars utställande tillfälligtvis skall få äga rum.
Sedan R. o. Ad. beslutat, att proportionen emellan silfvercassan och sedelstocken skall upphöra i fråga om åtgärdernas vidtagande till cassans förstärkande, och i stället bestämt 2 millioner såsom minimum, hvarunder cassan icke får bibehållas, är det nödvändigt, att en proportion 26a D e-n 28 J u li f. ra. emellan cassan och sedelstocken bestämmes såsom norm för cassacreditivs beviljande.
Jag vågar derföre föreslå R. o. Ad., att, i likhet med hvad Preste- och BorgareSt. beslutat, utsätta denna proportion såsom 1 till 5, och hemställer, om icke io:de punkten i öfverensstämmelse härmed kunde erhålla följande redaction: ”att då metalliska cassan, hvaruti äfven omyntadt silfver och guld får i nbe räknas, ej öfver stiger ■§ af sedelstocken, må denna sistnämnde i intet fall ökas.”
Det öfriga af punkten utgår, såsom afseende fondens förstärkning, hvilket naturligtvis icke äger någon gemenskap med denna proportion, helst sedan öfverensstämmelsen emellan denna punkt och 2:dra punkten blifvit rubbad genom beslutet vid sistnämnde punkt.
Jag anhåller vördsamt, att, om prot.utdr. från Preste- och BorgareSt. rör:de de beslut, som dessa Stånd uti förevar, afseende fattat, desamma må blifva upplästa.
Från BorgareSt. har prot - utdr. ännu icke ankommit, emedan detta Stånd ännu icke algjort liela utlåt.
Från de öfriga tvenne Stånden äro prot.- utdr. ankomna af det innehåll, att PresteSt. förändrat io:de punkten sålunda: ”att då metalliska cassan, hvaruti äfven omyntadt silfver och guld får inberäknas, ej öfverstiger § af sedelstocken, den sistnämnda i intet fall må ökas;” samt att BondeSt. antagit följande redaction af denna punkt: ”att då metalliska cassan, hvaruti äfven omyntadt silfver och guld får inberäknas, ej öfverstiger af sedelstocken, denna sistnämnda i intet fall må ökas.”
Huruvida den io:de punkten skall behöfvas eller ej, beror hell och hållet på, huru 1 i:te punkten afgöres.
Jag hemställer derföre, om icke sistnämnde punkt först må till afgörande förekomma; ty om denna punkt blir så redigerad, som jag önskar, nemi. alt den kommer att innehålla det stadgande, att nya sedlar icke få utgifvasutan i vexlingsväg, kommer io:de punkten att förfalla.
Cronhjelm förenade sig med Hr Cederschjöld.
Uti Hr Cederschjölds önskan kan jag icke instämma, emedan jag skulle anse det ganska olyckligt, om Fullmägtige, när tillgång funnes, skulle vara betaget att öka rörelsecapitalet. n:te punkten innehåller ett partielt stadgande, ang:de rörelsecapitalets ökande under första året efter utvexlingens början, och således något annat än io:de punkten; och då jag hoppas, att R. o. Ad. icke skall vilja biträda den mening, att Banken aldrig får komma industrien till hjelp, hoppas jag äfven, att R. o. Ad. icke skall ingå på Hr Cederschjölds förslag.
Jag instämmer så mycket hellre Dun 28 Juli f. ra. 263 uti Ilr Lefre'ns förslag, som det öfverensstämmer med R. o. Ad:s beslut vid 5:te punkten. / Frih.
Ehrenborgh: Då R. o.
Ad., frångående bestämmandet af 'en proportion emellan reella fonden och sedelstocken, antagit en miniinicassa, hvarunder silfverfonden icke får bibehållas, kan jag icke underlåta att tillkännagifva den öfvertygelse, att jag anser all proportion uti förevar, afseende obehörig och oriktig.
Jag anser io:de och urte punkterna helt oell hållet böra utgå och bestämmelserna, rör:de sedelemissionerna, lämpligen kunna uppgöras i sammanhang med stadgandena för lånebankens functioner, emedan det då bäst visar sig, hvad som bör belånas; börande belåningen ske Utan afseende på någon proportion emellan silfvercassan och sedelstocken, men endast med afseende å de panter, sorn Ranken får till sin disposition.
Jag anser det oformligt att limitera Bankens functioner genom bestämmandet af en dylik proportion.
Jag hyser visserligen intet hopp att kunna göra denna mening gällande, emedan det låter inom huset, som om den önskan vore rådande att förqväfva näringarna.
Jag vill blott förklara, att jag reserverar mig i afseende på följderna af ett beslut om en sådan proportion, hvilket beslut jag med min röst icke kan biträda, likasom jag förklarar, att då jag å ena sidan icke skall med min röst biträda sådana sedelemissioner, hvarigenom någon våda för Banken kunde uppstå, jag å andra sidan ej heller vill understödja sådana inskränkningar i afseende på lånerörelsen, hvaraf näringarnas förqväfvande skulle blifva en ovilkorlig följd.
Då R. o. Ad. i 8:de punkten redan beslutat, att lånerörelsens förminskning är den bland utvägarna till metalliska cassans förstärkande, som i sista rummet bör tillgripas, och denna lånerörelsens förminskning naturligtvis innefattas under den inskränkning i rörelsecapitalet, hvarom io:de punkten handlar, hvilken i öfrigt afser proportionen emellan cassan och sedelstocken, hvarom ytterligare uti i i:te punkten finnes bestämdt, tror jag, att dessa trenne punkter gerna kunna föras tillsammans och helt kort uttryckas sålunda: 'att då metalliska cassan icke öfver Stiger det bestämda minimum af 2 millioner r:dr, sedelstocken icke får ökas, såvida icke förökningen motsvarande reel valuta i Banken insättes."
Ett sådant stadgande stod i öfverensstämmelse med hvad vi uti 8:de punkten beslutat; och vi ägde sedermera tillfälle att vid litte punkten bestämma den nödiga proportionen.
Till en del är jag förekommen af Hr Cederschjöld.
Jag tror, att antingen böra ro:de eller n:te punkterna sammanslås, eller ock böra vi först afgöra den inte.
Jag har vid så många tillfällen, synnerligast under dessa dagar, hört, huru man söker bevisa, att näringarna 364 Den aS Juli f. m. böra hjelpas.
Sättet, hvarpå man vill hjelpa dem, finnér jag icke vara det rätta, ty jag tror, att näringarna hjelpa sig sjelfva, sedan vi fått ett stadgadt mynt; åtminstone kan jag icke med min röst biträda ökande af sedelmassan för näringarnas skull, enär jag icke kan föreställa mig, huru dessa sedelemissioner böra utgå annorlunda än i låneväg, och en utsträckning af denna lånerörelse skulle förhindra uppkomsten af privata associationer, såsom privatbanker och hypotheksföreningar, hvilka man redan torde hafva funnit vara af vigt för landet.
Den stora olycka, hvaruti penningeväsendet blifvit bragt och som hållit näringarna och samhällsskicket stationärt i många år, har blifvit föranledd af de olyckliga sedelemissionerna.
Att nu icke fatta beslut, hvarigenom sådant för framtiden kunde förekommas, vore vådligt.
Jag kan således icke lemna min röst till rörelsecapitalets ökning genom sedelemissioner , utan mot insättande i Banken af reel valuta af guld, silfver eller exportabla medel.
Någon annan sedelutsläppning under benämning af creditiv, eller med hvad annat namn som helst, kan jag icke biträda, emedan jag anser det högst vigtigt, att B. o. Ad. vid detta tillfälle och uti denna fråga aktar sig att gifva rum åt sådana misstag, af hvilkas följder vi se nödvändigheten af de realisationsåtgärder hafva uppstått, hvaraf landet så länge varit i behof och hvilka vi nu tyckas vilja vidtaga.
Jag tror således, att man tillräckligen skulle kunna precavera sig mot lånerörelsens skadliga inflytande på penningeväsendet, när vi komma till bestämmandet af lånebankens functioner; men jag tror, att det är vigtigt alt på ett ställe hafva uttalat den opinion, att några sedelemissioner icke böra öga rum annorlunda än mot reel valuta, hvilket jag önskar måtte blifva bestämdt, när vi komma till utte punkten.
Den io:de anser jag antingen öfverflödig eller böra sammanslås med den litte, eller ock, efter Hr Cederschjölds åsigt, böra uppskjutas, till dess den utte är afgjord.
Jag delar fullkomligen den åsigt af ämnet, sorn Hr Lefre'n framställt; deremot hafva visserligen andra ledamöter sökt visa, att ett annat förhållande bör afses.
Ehrenborgh har sagt, att ingen proportion i förevar, afseende borde äga rum på den grund, att man förkastat proportionen emellan reella fonden och sedelstocken, i afseende på den förras förstärkande, och i stället bestämt en viss summa metalliskt mynt, som alltid borde finnas i Bankens hvalf.
Härvid ber jag att få erinra, att då proportionen på ena stället icke är förkastad annorlunda, än att en annan garanti blifvit satt i stället, bör af samma skäl den icke heller här förkastas, utan att något annat sättes i stället.
Hr Frih. har vidare sagt, att han icke vill lemna sin röst till sådana sedelemissioner, som kunna skada Banken.
Jag får härvid påminna, att då vi icke un - Den 28 Juli f. m. 265 under tiden eller ulltid kunna vara här närvar, och lenina våra röster till sådana åtgärders vidtagande, hvarigenom sedelemissioners skadliga inverkan på Banken skulle afböjas, måste vi nu lemna våra röster till sådana beslut, som kunna trygga oss mot alla faror i detta afseende, under Ii. lS:Is frånvaro.
Om således proportionen i förevar, fall borttages. måste en bestämd valuta i summa utsättas, hvaröfver reella cassan måste stå och bibehålla sig, om sedelemissioner skola tillåtas.
Cronhjelm har ganska riktigt hyllat den princip, som Hr Lefre'n framställt, likväl med den icke obetydliga skillnad, att Hr Gr. föreslagit, att, sedan proportionen vore upphunnen eller cassan nedsjunkit till det bestämda minimum, några sedelemissioner icke skulle få ske, med mindre valuta derför i Banken insattes; men bland denna valuta har Hr Gr. äfven nämnt exportabla efifecter, eller sådant, som här i landet produceras.