Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Anmäla sig flere lånesökande, än som penningar finnas, måste reparation ske efter dess egendomsvärde.
Bil, till Ridd. 0. Ad, Pr. 1 Band* 52 Den 26 Februarii, Krono, Krono-Skatte och Frälse-Skatte få låna 2 högst 3 procent på samma grunder.
Af deras production skall för^t räntan till ränletagarne utgå ; de äga ej capitalet i jorden svarande mot denna ränta, och äro således till en del arrendatorer.
Roställesinnehafvare få låna lika med Säteri och Frälseinnehatvare.
Arrendatorer få låna lika med Krono, så framt de erlägga penninge-arrende; betala de åter med effecter, behöfva de inga förlagslån.
Dessa Comittéer skola utfärda vederhäftighetsbetyg, som för säkre låntagare medföra lån utan cautionist; då de älven äga säkerhet i revenuen; och då det nu mera har blifvit förödmjukande att begära en borgen.
Mindre vederhäftige skola anskaffa borgen af sådan beskaffenhet, att vederhäftighetsbetyg för borgesman medför lånerättighet.
Å de låne-reverser Comitéen tecknar vederhäftighetsbetyg, antingen för låntagare eller Cautionist, inlemnade i Banken, äger låntagaren att lyfta större eller mindre summa i hvarje vecka, som afskrifves å reversen med 4 procents ränteafdrag; Lån eller reverser aldrig på mindre summa än 100 R.dr, och alltid jemt 1 ortal.
Dessa lån kunna efter min tanka antingen vara stående intill nästa Riksdag j ty att in - Den J>6 Februarii, 819 betala dem Och åter uttaga dem, medförer endast besvär; eller ställas på samma fot, som med lån i ManufacturDisconten 3 eller utlånas mot 4 procents ränta med *clels inbetalning hvart hallt är; alltid med viss stimma å hvarje lån.
Kommo under tiden jordbiukare på obestånd, skulle det åligga Konungens Befallningshafvande, att genast låta försälja deras gröda, omsådan lanns, eiler också taga qvarstad å det växande årets; dessutom är Outionisten att tillgå.
Detta är blott förslager, hvars antagande eller förkastande, på intet sätt bör hindra att en fond lill jordbruket anslås af nuvarande
Disconter mot 4 procents ränta, fördelt å hvarje Province.
En commisionair borde i Banken finnas, som, utan arfvode vore pligtig lora correspondance, för att spara låntagare 1 procents ränta årligen. 7:0.
Odlings lånefonden, äfvensom hvad årligen inflyter af fastighetslånen, bör få namn af industriefond 3 hvaraf vi torde vara i behof Om näringstvångets fjettrar blifva lossade
Denna fond bör ej allenast utgå till odlings företag, i synnerhet som allmänt klagas olver för mycket spannemål, utan äfven till andra indii* strieusaMöretag; hälst till jordbrukets binäringar.
Genom ett bestämdt anslag af fonden till hvatje Provins, till anläggandet af Fabriker, Sä,var, Qvarnar, Garfveriet, Tegelbruk, Torpanläggningar &c. äfvensom tili nybyggnad af äldre förfallne verk, hvilka af brist på förlagssum - Dea 2 6 Februarii. ma, förblifva i sitt förfallna tillstånd, mot 3 procents ränta på 8 år, 3 år utan afbetalning, sedan 20 procent årligen.
Öfver verkställig-* heten af dessa byggnader och företag, kunna och böra commitéerne hafva noga uppsigt-' och skola sådane företag blifva fullbordade, anser jag det på ett sådant sätt endast möjligt, SpannemåhDirectionen bör efter min tanka upphöra att vara sådan den nu är.
En million Riksdaler kunde användas till uppköp af circa 200,000 tunnor spannemål i goda år, om regeringen anser sig behöfva ett sådant förlag, i de pannemålsrikare provincerne, genom Herrar BancoFullmägtige.
Enskildte säljare kunde vårda denna spanneniål, säkre utan borgen, mindre säkre mot borgen, som Comitéerne skulle bedöma.
Ingen fick lefverera mer än en fjerdedel af ungefära jordens afkastning.
På sådant sätt blifver aldrig spannemSlen för gammal; då säljaren har fri dispositionsrätt dertill, mot förbindelse att hälla henr ne tillhanda af löpande årets skörd; för att transporteras till de provincer, hvarest missväxt om sommaren tydeligt visar sig.
Den kunde äfven till en del tnagazineras i de sädesfattigare provincerne-
I alla fall skulle msgazinerings afskrifningar sparas, som jag tror vardarne väl borde ansvara , då penningarne äro utan ränta; nu deremot får magazineringen ansvara både räntan och afskrift ningsprocenten.
Jag är öfvertygad, att sedan Herrar handlande finna medel att di6contera å sina varor, skall nog blifva speculanter å så väl spannemål som andra varor hvilkas pris, beroende af mer eller mindre god skörd, skola väcka deras uppmärksamhet, hvarigenom ännu mindre brist blifver att befara vid infallande missväxt år.
Odelbart fordras reglementen, som vidlyftigare omfatta alla biomständigheter.
Det är likväl efter min tanka omöjligt för personer boende i hufvudstaden, att bedöma andras vederhäftighet på 60 mils afstånd; då det vederhäftighelsbetyg de anskaffa, ofta lemnäs utan afseende af Herrar BancoFullmägtige.
Fullt vederhäftige personer hafva på sådant sätt blifvit nekade lån, fått sin egendom sköflad, emedan de ej haft den lyckan vara personligen kände af Herrar BaneoFullmägtige", eller derföre att de gått i borgen för en, som ej inom 2 månader kunnat liqvidera.
Genom sådana principer, har måhända ett nyttigt creditsysteme, i stället blifvit ett förkrossanr de medel till flere provincers vantrefnad och obestånd.
Det är en nödvändig förändring, så vida Creditsystemet skall fortsättas, hvars afbry tande ej torde vara t adligt.
De Jordbrukare som nu äga Discontlån, skola efter Riksdagen öfverflytta dem på för - 822 Dm 25 Februarii, lagsfonden äfvensom på de nu föreslagne Di~ sconterne.
Hela Bankens vinst bor efter min tanka användas ‘.ill Bevillningens nedsättande.
Alla penningebehof till byggnader, strömrensningar Scc. böra bestridas genom nya lån, sådane som RiksgäldsContoiret upptog mot 5 procents ränta, eller genom obligationer, sä att endast räntan må drabba oss för det närvarande.
Att alla låntagare i Banken, äfvensom alla låntagare i publika Cassör, ovilkorligt iå bevillningsafdrag å räntan; så att intet namnet fromma stiftelser, må härutinnan verka någon föi ändring.
Om några iooo;de
R:dr mera skulle utelöpa genom Disconterne, tror jag på intet sätt det skadar crediten; ty varumängden bestämmer mycket deras utlåningar.
Erfarenheten tyckes äfven visa, att sedelstockens indragning på näringarnes bekostnad, på intet sätt bidrager till myntförbättring i ty med öfver 4 millioners indragning sedan sista Riksdagen, hat likväl vårt myntvärde försämrats irån 108 skilling till 126; och således sedelmassan till 3J millioner mindre värd, än den var före indragningen.
Mine framställningar innefatta sålunda: 1:0.
Att om myntvärdet skall bestäm^ mas, det då må ske med de tillgångar vi äga Den 2.6 Februarii.
825 i Bankens hvalf, och att aldrig någon skuld, sättning till detta ändamål niå vidtagas. 2'.o. Att Banken upphör med sin Discontrörelse, och i stället inrättas privata Dssconter eiler Banker med creditif på Banken, hvarest capitalisterne må kunna använda sine capitaler. 3:0.
Att jordbruket
Får sig anslaget en fond till förlagslån, visst icke relatift tili öfriga näringar, då skulle fråga vara om 15 millioner, men 4 å 5 millioner, mot lika vilkor, elier 4 procent.
Denna fond anser jag högst angelägen, äfvensom angeläget., att den fördelas å hvarje provins; ty då lagstiftaren säger:
Länet skall betala bevillning efter ett bestämdt capitalvärde; måste den äfven lemna Länet andel af låneanslagen, relatift till samma capitalvärde. 4:0.
Alla de längre från hufvudstaden belägne provinrer, sorn önska välja egne full— mägtige vid frågan om vederhäftighetsbetyg, dertill må äga rättighet, pä det fullt vederhäftige må få lån, utan att behöfva göra kostsamma, resor till hufvudstaden, och utan att betala en procent årligen i provision , utom andra uppoffringar. 5:0.
Att hvad sorn inflyter af fastighetslånen blifver användt till Industrie; ej ensamt till odlingsföretag.
824 Den 2 6 Februarii. 6o
Att det mästa möjliga af Bankens räntor, blifver användt till beviilningens nedsättande, och hvad större arbeten och strömrenstitngar kräfva må genom lån eller obligationer upptagas, så att endast räntan derföre må falla oss tili last, 7:0.
Om kronan anser sig behöfva span»emål, att den då förvaras på sätt jag föreslagit, och skulle sådant ej anses af nöden, må Banken kunna indraga 1 å million, då jordbrukets förlagslond blifver 5 millioner, Sorn jag anser vira det minsta anslaget mot 4 procents ränta.
Och är jag med denna indragning öfvertygad, att näringarne skola finna sig bättre då, än hvad de nu göra.
Synlig intecknad skuld, äfvensom ointeknad, må vid bevillnings erläggande njuta afdrag, och genom correspondence, till iåneverket, eller sedelinnehafvaren, blifva Staten godtgjorde ; då intet capital under namn afl romma stiftelser bör vara befria dt derifrån} ej elitr Banken.
Herr von Becker, Carl Johan: Bland de Statsoeconomiska företag, som skulle hedra vår samtid, och i stort gagna fäderneslandet finnes, må hända, intet mera pakalladt af nödvändigheten och omfattande
Den 26 Februarii, 825 en större mängd enskildtas interessen, än förekommandet af sjön Wenerns flöden och öfverdrifna vattenhöjd.
Denna Sveriges största insjö, hvilken, snart sagdt är att anse sorn ett litet haf, är visserligen genom seglation derå, genom lättandet af den inre comunicationen, ganska nyttig, men när den flödar, utbreder den ock förödelse längs efter sina vidsträckta stränder.
Då den ofta uppstiger till flere alnars lodrätt höjd öfver vanliga vattenytan, då man stundom seglar med fartyg, der man föregående året gick torrskodd, finner man lätt, att en aldeles oberäknelig skada, genom dylika flöden, förorsakas desse tusentals landtman, hvilkas åkrar och ängar gränsa till dess kuster.
Oförtänkt, och som en härjande fiende, öfver* svämmar han deni, fördränker deras skördar rycker arbetsvinsten ur deras händer och hotar sjelfva deras boningar med sina svallande vågor.
Det är en ryslig syn, i hjertat af fruglbärande provincer, att skåda dessa sköflade åkerfält och ängar, dessa kringflutna hemvist, denna förödande syndaflod.
Om det är en gifven sak, att enskildtas interressen äso ingredierande delar i det allmännas, och att Statskroppen lider i hvarje lem, som skadas;, så följer ock deraf, att allmänt väl främjas genom förekommandet af dessa stora enskildta förluster utbredde öfver helis sträckor af laad, och ofta förnyade i o - Den 26 Februarii. bestämda afdelningar stundom år efter år, stundom efter en något längre mellantid.
Förekommandet af detta onda, är alltså ett föremål, väldigt Rikets Ständers uppmärksamhet, och destomer riksgagneligt, som detta tillfälliga vattenflöde, utom den positiva förlusten af fördränkte skördar, leder till en annan negativ, kanske mer betydlig, då den afskräcker fran odling af de oberäkneliga och till ädlare bruk högst tjenliga landsträckor, hvilka flerstädes angränsa sjön, och nu, af fruktan för hans obestämda flöden, måste lemnäs aldeles obegagnade.
Orsakerne till dessa flöden, troligen härflytande från större eller mindre nederbörd, frän de olika.vindar, som bestämma den fallande 6RÖns läge å ena eller andra sidan om Norrska fjällryggen, och från den större eller mindre hast, hvarmed dessa försmälta; dessa orsaker, liggande utom gränsen af ali mensklig inverkan, kunna icke atböjas, men föijderne kunna det Hans Maj-t Konungen, omtänksam och nitfull för landets väl, har genom en vettenskaplig, kunskapsrik man, Herr ÖfverDir ecteuren och Riddaren Hagström nådigst låtit undersöka om och till hvad kostnad för Wenern, genom ökadt aflopp kunde hållas vid en medelmåttig vattenhöjd, samt dess öfverdrifna flöden afledas.
I enskildt väg känner jag det resultatet af undersökningen, att saken är verkställbar, och att man innan kort har att förvänta ett officielt yttrande, och kost - Den g6 Februarii. 827 nadsförslag; men då motionstiden redan nalkas si<t sint, nödgas jag nu på förhand, härmedelst vördsammast föreslå, det Rikets Ständer, efter att genom förenämnde officiella yttrande, hafva inhämtat kännedom om sakens möjlighet och kostnad, täcktes aoslå dertill nödige medel, af den hufvudartikel sorn lemnar bidrag till stiömrensningar och andra till landets upphjelparide nyttiga företag, hvarigenom äfven under denne tidepunct af allmän förlägenhet, något penningar på ett högst sakenligt sätt, skulle spridas i en ort; och bland en folk-class, som är deraf i största behof.
Det vare långt ifrån mig, alt önska detta företag, med andra enskildt» intressens skada, och minst att se det utsträckt så långt, att seglationen skulle deraf lida.
Sjelf fartygs ä ■ gare, skulle jag i sådant fall, arbeta emot min egen fördel.
Dcå det blott är fråga om, att erhålla ett affall, sorn vore verksamt när sjön öfverstiger den bestämda medel-höjden, men ej oftare, lider den seglande på intet sätt, tvärtom tryggar den jemna vattenhöjden hans fart, och han vet då på hvad djup han behöfver befrukta farvattnets klippor.
I öfrigt kunna ju Rikets Höglofl.
Ständer, vid deras anslag fästa det vilkor, att regeringen gerom ytterligare vettenskapliga undersökningar, om så fordras, täcktes låta pröfva de betänkligheter härvid, hvilka i ett eller annat afseende möjligen uppstå, och sedermera besluta efter förefinnande omständigheter, hälst jag ingalun - 828 Den -6
Februarii, da vill gifva väckelse åt ett förhastadt företag; men kunde saken, som jag fullkomligen tror, låta sig göra, utan någons förgång, vore det en härlig och Jjriksgagnelig vinst, att fjettra utsväfningarne af denna sjö, att skänka landtb mannen trygghet för sina 6kördar, och göra odlingsbar en massa af angränsande jord, så stor, att för dess ägande folkslagen, mot hvar-: annan ofta anställt förödande krig.
N:0 7. Herr von Vegesack, Ernst:
Den motion å hvilken jag nu vill söka fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, synes kanske vara af mindre vigt, än den efter min tanka verkeligen är.
Med ganska många skäl torde man billigen kunna föreslå att deposition revisionsskiilingen afskaffas; men för att vara kort vill jag endast anföra några skäl dertill; är det val billigt! och med en naturlig lag öfverensstämmande, att man erlägger eller betalar en viss summa penningar för att få klaga inför Konungen (eller Högsta Domstolen) öfver en kanske ganska ofta orättvis dom: jag säger betalar, emedan med sakens förlust, äfven följer revisionsskillingens, att en förlorande part ytterligare betungas med denna förlust, är efter hvad jag tror högst obilligt; ett ännu kraftigare skäl emot erläggande af revi-.
Den 26 Februarii. 82$ sionsskillingen är i min tanka: atti vissa mål, ingen som äger något mer, eller jemt 500 plå^ tårs inkomst, får till Konungen vädja, utan förut nedsatt revisionsskilling.
Jag hemställer derföre till Ridderskapet och Adeln, om det ej är oerhördt att någon med denna obetydliga inkomst skall risquera nära hälften deraf för att söka ändring uti en kanske mindre betydlig rättegångsfråga.
I alia hänseenden blifver efter min tanke både för den förmögnare och den fattigare, revisionsskillingens erläggande högst orimlig, men i synnerhet för den sistnämnde j och kan jag icke finna någon rigtig grund till, eller nytta af denne deposition; ty såsom surrogat för rättegångskostnaden, är den aldeles icke deponerad, en.
,dan den icke dertill användas, hälst den förlorande partén’, dessutom måste lösa sin don:.
Snarare torde denna deposition iå namn af sportler; jag föreslår derföre dess afskaffande.
N:0 8- Herr von Francken, August:
Det är uppå en för landtmannens ägande rätt vigtig sak, jag anhåller att få fästa Ilögloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet.
Du oaktadt i ett ingånget arrendecontract arrendatorn frivilligt skrifteligen medgifver att han, om eontractet ej uppfylles, kännes skylr 83«
Den 26 Februarii, dig, alt utan laglig åtgärd genast afflytta; nu gällande författningar ändock utstaka, att ej allenast härtill först skall erhållas Konungens Befallningshafvande? utslag, utan ock att arrendatorn dL refter har 30 dagars besvärstid i HofRätten; under hvilken tid, jemte den HofRätten derefter hehöiver till utslagets stadfästads ej sällan händer, att en arrendator, äfven utan agtning för qvarstaden, hinner förskingra håde sine egne lösören och de inventarier han af jöfdägaren emottaga , för att med så mycken mera ledighet, efter HofRättens lernnade stadfästelse för afflytfningen kunna, för att fullkomna jordägarens förlust söka cession; så får jag vördsammast hemställa, om ej den ändring i 9 Cap. x Utfökningsbalken kan blifva fastställd; att dä ofvannämnde vilkor i contract är inryckt och arrendator eller landtbo ej sine åligganden iagttaga, jordägaren måtte berättigas att genast erhålla närmaste
Kronobetjeningsåtgärd till arrendatorns afhysande, hvarefter det sedermera må stå arrendatorn fritt att sin talan emot jordägaren vid laga domstol utföra.
Och om denna min motion ej finnes tjenlig, att åtminstone det Utslag Konungens Befallningshafvande meddelar, måtte hädansfter genast kunna sättas i verkställighet utan afvagtan på Hofrättens stadfästelse i händelse af besvär.
Att detta memorial matte till Lagutskottet blifva remitteradt, är hvad jag siuteligen får vördsammast anhålla.
Den 26 Februarii, 83!
Säkerhet å bibehållandet af sin jords fortfarande värde, äger den stat, som vid dess bortarrenderande har mera afseende på jordens underhållande vid lika bördighet ehuru afkastande en mindre ränta, är den stat som för dittills oerhörd ränta, för en öfverdrifven vinst under de första fem åren, utsätter sig för det lätt inträffande straff att återtaga samma jord utmärglad af den speculant, hvars öfverdrifna anbud förledt klokheten och förblindat förutseendet.
Denna säkerhet äges ej nu mera öfverallt i vårt kära fädernesland: flere misslyckade arrenden som efterlemnat en vanhäfdad jord äro bedröfliga bevis pä behofvet af förändring i grunderne för Kronojords bortarrenderande.
Hittills hafva arrendeafgifterne blifvit allt för högt uppdrifne, emedan vid auetionerne merendelst 6peculanter för att få tak öfver hufvudet, och utan öfvertygelse om säker utkomst, gjordt högsta anbuden i pengar, hvilket anbud måst antagas, då Konungens Befallningshafvande icke ägde att bedomina arrendatorns dugliga egenskaper att sköta jordbruk, enär han ställde borgen för utgörandet af arrendet, de första fem åren.
Redan är den i spannemål stadgade afgiften ganska dryg.
För hvarje geometriskt tun 832 Den 26 Februarii. neland, af hvad jord-art som hälst, skall erläggas en tunna spannmål, ]orden må vara i säde eller i träde; detta vill säga 2 tunnor för året af besådda tunnelandet.
1 Westmanlands bättre art jord, sås merendels på ett geometriskt tunneland ej mera än 24 kappar; sjette kornet deraf gifver 4 tunnor >6 kappar.
Enär deraf drages utsädet _ 24 kapp.
Krono- och Präste-tionde 14 Arrendeafgiften 2 tunn.
Summa 3 tunn.
16 kapp.
Återstå för arrendatorn 1 tunn.
10 kapp* (4 tunn. 16 kapp.) som synes nog ringa för egna behofvet, tjenstefolks afgälder i oell för bostället.
Den ena arrendatorn efter den andra dukar under, och de boitarrenderade lägenheterna hafva allt mer och mer råkat i vanhäfd.
Detta förhållande äger nu rum med 2:ne boställen vid Kongl. Westmanlands Regemente Fullsta i Dalarne och Ustersta i Westmanland.
Innebafvarena af dejsa boställen, Her Capitainen Tuné och Herr Lieutenant von Fieandt tjena nu snart 2 år utan lön och utan hopp om ersättning.
Förändring af reglorne för utarrenderandet synes högst nödvändig.
Följande underställes till ompröfning.
t 1:0 Lägenheten som skall utarrenderas uppmätes af Landtmätare eller jemföres med vidare
Den 26 Februarii, 83 i vidare deröfver författad charta, hvarvid bland öppna odalåkern icke böra räknas upptagor i äng och betesmark, hvilka skedt på dessas be» kostnad* 2:0
Kronofogden biträdd af 2:nei orten eller grannskapet boende landtman, kände för idoghet och grundad kunskap i jordbruket, besigtiga lägenheten och uppskatta dess afkastning, likasom vid så kallade Bancövärderingar.' 3:0 Kungörelse i allmänna tidningarne och inom Länet utgår: att hugade speculanter äga, att, jemte uppgift på den borgen de förmå ställa, göra sina anbud skriftligen, och inom viss utsatt tid, till Konungens befallningshafvande* 4-’0
Med dessa handlingar försedd, afgifVer (till Kongl.
Krigs- och KamttiarCollegierne gemensamt}t då militiaeboställen äro i fråga, till Kongl, KammarCollegium då det angåran^ dra Kr onans lägenheter) Konungens Befallningshafvande sitt betänkande; hvarvid han ej skall vara bunden föreslå den till arrendator, som gjordt högsta anbudet, då detta oftast göres af en i jordbruk oerfaren, utan den anbjudare, som Konungens Befallningshafvande, efter inhämtade underrättelser, kan anse vara den dugligaste och pålitligaste jordbrukaren, likväl med afseende å skälig arrendeafgift. 5:0 Slutliga pröfningen och utfärdandet Bil. till Ridd. e. Ad, Pr 1 Band.
53 834 Den 24 Februarii. af arrendecontract ankommer pä nämnde Kongl. Collegier, hvilka dock böra halva sig töreskrifvit att icke utan de vigugaste anledningar afvika ifrån Konungens befallningshafvandes tiilstykan
På detta sätt utarrenderade, förmodas Kronolägenhäter under arrendetiden blifva tillbörligen häfdade och skötte.
N;o jo.
Friherre Ridderstolpe, Fredria Riksens Håglöf].
Ständer hafva vid t 818 års
Riksdag beslutat att till hämmande af den veneriska smittan, hvarje mantalsskrifven person bör bidraga, medelst erläggande af 3 sk. banco.
Det vore bekymmersamt om det goda ändamålet skulle förfelas igenom stt befaradt upphörande af 3 sk. bidraget.
Hvad Westmanlands
Län angår, vägar jag försäkra, att bidragets fortfarande ej af de skattskyldige bestrides, så framt det tilla tes mina landsmän att sjelfva besluta 0111 användandet af deras villiga sammanskott, och att detsamma förvalta, enligt den instruction, söm Hans Maj:t Konungen den 18/5I7 stadfästat till CurhusDirectionens rättesnöre 3 men med det uttryckliga förbehållet af att för framtiden se Länets Citrhuslnrättning fullkomligen skiljd ifrån Hospitalets.
Denna boskillnad tyckes äfven Kongl. Seraphimer Ordens Gillet önska; hvarföre, då Curhuset Den 26 Fehruarii. 835 och Lazarettet ej äga någre barn tillsammans, man ej bör neka att förkorta dessa mskars 0- enighetstillständ, hviike.t man bordt kunna förutse.
Det är tillbörligt att man måste sjelfäg» hvad man tiil sin fördel vill begagna; men dertill är man ej tvingad i ett land, der det kostar mindre att bygga sig ett hus af timmer ur grannens skog, tillgripen, endast igenom åverkan, än att ärligt köpa timret.
Vi betale till
Staten utskylder såsom utbyte emot garantien å ägande rätten j men när gäckas väl mera oförsynt denna rätt än igenom slappheten af den lag sorn så illa skyddar den del af jordegendomens värde, hvilken b hofver mansåldrar för att återställas.
Tillgripandet af annans säd på den åker som endast behöft ett år till dess alstrande, straffas strängare än nidingsverket af den som förderfvar en park (och hvad han ej samlar nederbryter) hvars skugga planteraren så svåri ligen hinner njuta.
Lägg nu till detta, svårigheten att beva ka skog, denna dyrbara del af den egendom för hvilken man skattar, och jag vågar hop~ 835 Den 26 Febriiärii, pas ett allmänt doltagande i min önskan:
Att skogsåverkan må anses lika med stöld.
Så framt ej denna rättvisa erhållfS, må man fåfängt hoppas på skogshushållning och skogsplantering,si ett land der innebyggarne ej börja med att skydda den skog de af naturen redan äga.
Förvändheten har gått så långt att man hördt sophister påstå, det Sverige mest bör tillskrifva lättheten för skogsförstöring välgerningarne af ett mildradt klimat.
Måtte vi ej i fioancer få samma sätt att uppgöra systéme!
Mälarens erkända sköna stränder, undgå ej den sköfling för hvilken lagarne blunda, och snart skall dess lummiga holmar ej läng. re afgöra dess företräde framför Geneversjön, om ej ett räddande skogsförbud skyndar till skönhetens undsättning.
Jag anhåller att detta mitt betänkande måtte till behörigt Utskott varda remitteradt.
Herr von Hartmansdorff, Anguff.
Då i sista Plenum den 24 dennes, fråga vat om Friherre Palmstjerna^ förslag, att de till lärostaten anslagna inkomster måtte syftesenligare fördelas och användas, för att bättre uppfylla
Den 26 Fciruarii. 837 ändamålet, i afseende på undervisning för allmogens barn; och då Herr Riben i anledning deraf, yrkade alt fresterskapet. för att rigtigt kunna uppfyllasin egenteliga bestämmelse såsom folklärare, borde befrias från en mängd verldslig förrättningar, sorn borttaga tiden och hindra dem från utöfningen af deras rälta yrke, utbad jag mig att till Höglofl Ridderskapet och Adeln få göra framställning om en förbättrad organisation af läro-staten.