Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Således måste af det antal utaf några och 7 0 Officerare, som finnas vid Beväringen, vanligen 2/3:delar permitteras till fasta landet, för att der söka sitt uppehälle, emedan de svaga lönerna äro otillräckliga för deras vi stande på Gottland.
Den del af Corpsen, som qvarstannar, måste derföre öfver höfvan ansträngas, för att upfylla de bortavarandes åligganden.
NationalBeväringen på denna ö är en så vacker in rättning, att jag anser den böra på allt sätt omhuldas, på det att den må kunna upfylla sin bestämmelse; men den kan icke fullkomligt och med kraft göra det med de knappa löner den f. n. eger.
Jag önskar derföre, att motionärens förslag måtte vinna all den framgång, som det förtjenar, och jag rekommenderar det till StatsUtsk:s lifligaste behjertande, samt anhåller, att detta mitt yttrande måtte få åtfölja remissen till Utsk.
Hr Ridderstad, Carl Fredr., upläste en motion af följande innehåll:
Uti H. M. Konungens Propos. om Statsverkets tillstånd och behof förekommer förslag till ökade anslag åt flottans personal.
Om Rikets öfriga Stater påkalla löneförhöjning, gör Flottans det i ännu högre grad.
Lönerna å Flottan bestå af 5 titlar. l:o.
Lön på Stat. 2:o.
Tjenstgöringspenningar. 3:o. Spanmålsersättning. 4:o.
Inqvarteringsmedel; samt 5:o. Arfvoden.
Jjönen på Stat utgår oafkortad, likaledes arfvodena.
Tjenstgöringspenningarne deremot, som utgöras af Vedels förhöjning af lönen, erhållas endast då man är tjenstgörande vid stationerna.
Är Officer permitterad eller semestrerad, förlorar han denna del af sina inkomster, som då fördelas till hälften åt en stipendiikassa för yngre kamraters bildning och till hälften åt dem, som fortfara i stationstjensten.
När likväl en Officer, af brist på kommendering i Statens tjenst, söker permission för att på annat sätt få tillfälle till öfning i yrket och utkomst, synes det vara obilligt att hans lön skall förminskas, desto obilligare, som detta afdrag af lönen företrädesvis drabbar dem, som söka sig plats inom landet, och endast med vissa modificationer tillämpas på dem, som få tjenst i utlandet.
Vederbörande behandla dessutom denna kassa, bildad af Officerarnes egna löneanslag, temligen obesväradt.
Sisth år ingingo Carlskrona stations Underofficerare till K.
M. med en un - Den 29 November f. m. 489 derd. ansökan om löneförhöjning eller gratifikationer, och då andra medel ej funnos att tillgå, använde man medel af denna kassa.
Skäligen abnormt synes det för öfrigt vara, att Marinreg:tets Befäl äfven måste skatta en dryg del af sina löner till omberörde kassa, oaktadt de sjelfva naturligtvis ej kunna hafva några fördelar af den.
Med spanmålsersättningen har meningen ursprungligen varit ett understöd i dyr tid; men detta ändamål har blifvit betydligt reduceradt.
Fordom erhölls i kontanta medel skilnaden i medium emellan de sednast passerade 3:ne årens riksmarkegång och det löpande årets, hvilken skilnad stundom upgick till flera R:dr pr T:a.
Nu deremot är ersättningen fastställd en gång för alla till 1 R:dr pr T:a.
Huru högt priserna stiga, stiger icke Riksdalern, snarare faller den i värde.
Inqvarteringsmedlen, otillräckliga i och för sig sjelfva, äro icke heller bättre ordnade.
Alla ogifta förlora nemi. dessa medel, så snart de äro kommenderade eller permitterade.
Förlorar väl någon af den öfriga Arméens befäl något af deras lön i händelse af kommendering; förlorar man det ens om man för kortare tid permitteras?
Följden för det yngre, ogifta befälet vid flottan blifver emellertid den, att de, i det fall de försett sig med eget amöblemang, antingen fortfarande nödgas hyra rum för detsamma eller också att försälja det med förlust.
Marinregem:tets, äfvensom Civil- och MedicinStaternas löner äro icke bättre ordnade.
Men om det häraf visar sig, att den Svenska Flottans och de med den förenade Corpsers befäl äro i aflöningsväg mera än billigt kringskurne; blifver detta förhållande för dem så mycket mera nedslående, betänker man, att de, i det nu rådande befordringssystemet icke ega någon trygghet för framtiden.
Den Officer, som under en 25 å 30 års tjenstetid ej varit af förman tilltalad för något fel eller någon likgiltighet i tjensten, hvarför extrajudiciel bestraffning naturligtvis bordt följa, borde ovilkorligen hafva rättighet till befordran; i motsatt fall sker mannamån.
Flottan saknar icke exempel härpå.
Men om systemets konseqvenser gå ännu längre, om en så qvalificerad officer ej ens hugnas med sjökommenderingar af sina förmän, hvarom en redbar karakter icke gerna sjelf anhåller, så blifver hans öde ännu hårdare, emedan han nära nog kan anses moraliskt afskedad.
Exempel kunna gifvas äfven härpå.
Det ena med det andra — löneanslaget och befordringssystemet — hafva äfven framkallat inom flottan ett ondt, som är tid att bota; detta onda är lycksökeri å ena sidan, misströstan å den andra.
Men skildringen om flottans inre tillstånd har ännu mörkare sidor.
Då man kan antaga, att en Officer vid sitt inträde i Flottan eger några tillgångar i egna medel, huru är väl förhållandet med UnderOfficerskorpsen ?
UnderOfficersCorpsen utgår från matros- och kanoniercorpserna, således ur en fullkomligt obemedlad ställning.
En matros, utnämnd till Underofficer, fråntages alla ditintills innehafda Kronans kläder, 490 Den 29 Nove.mber f. m. ofta de enda han egt, utan att erhålla någon beklädnadshjelp.
Naken — och det i ordets hela bemärkelse — emottager han sin befordran.
Om hans lön är ej mycket att säga; den är otillräcklig.
Behofvet tvingar honom också att se sig om efter bättre utkomst.
Eger han kärlek för yrket och skicklighet, erhåller han äfven lätt en förmånlig plats vid handelsflottan; men hvaraf följden alltid blifver den, att vårt sjövapen förlorar sitt bästa folk och får behålla det sämsta.
Skeppsgossarne, denna plantskola för matroscorpsen, intagas vid 13 år och utgå vid 18.
Den kasern de bebo i Carlskrona är för liten; den kost de erhålla för klen.
Såsom exempel derpå må nämnas, att de Söndagar, Tisdagar och Torsdagar hafva till middag en half mark färskt kött, en mark potatis och en jumfru korngryn.
I bröd hafva de hvarje dag en mark 10 ~/t lod.
Vigten å köttet beräknas i rå vara, benen iubegripne.
En gammal, högt aktad afliden Amiral yttrade vid ett tillfälle, då matportionerne skulle bestämmas för pojkarne: »När åt ej en pojke lika mycket som en karl?»
Men taflan är ännu icke slut; båtsmanshållet återstår.
Båtsmansbållet är af tvåfaldig natur: -voteringen, eller de kompanier, som tjenstgöra hvart 3:dje år samt äro försedda med torp; indelningen, som tjenstgör 4 månader hvarje år, och hvilka aflönas in natura.
Till denna tjenstgöring tillkommer likväl kommenderingar till sjös, s. k, sommartjenst, äfvensom handräckningar, och hvaraf följer, att båtsmannen nästan kan sägas vara i en ständig tjenst och blott undantagsvis på roten.
Boteringen utgöres af 3 3 51 man, indelad i 22 kompanier.
Indelningen af 2301 man i 9 kompanier.
Kompaniernas storlek är olika, från 61 till 300 man.
Men oaktadt kompaniernas storlek, ega Kompanicheferna inga biträden, hvarken någon Officer eller Underofficer, endast korpraler, som, i brist på korpralskolor, äro ganska klena.
Kompanicheferna skola således ensamme förrätta alla resor inom kompaniet, torpsyner, kyrkparader, sköta hela expeditionen, föra alla rullor o. s. v.
Enär det naturligtvis måste för en enda person blifva omöjligt att med noggrannhet fullgöra allt detta, bör en och hvar lätt inse huru tjensten verkligen skötes.
Enl. K. Förordmn af d. 27 Apr. 1685 egde Kompanicheferna boställen; dessa hafva på sednare tider fråntagits dem, blifvit utarrenderade på 30 år, efter samma grund som för landtarméen, slutligen indragne till Statsverket, då 5:te HufvudTiteln ökades med motsvarande summa och Kompanicheferna erhöllo i ett för allt 200
R:dr b:ko, oberäknadt likväl ett litet reseanslag.
För omkring ett år sedan ingingo en stor del, om ej alla KompaniChefer vid Carlskrona Station, med underd. anhållan om förhöjning å besagde reseanslag:
Befälhafvande Amiralen förordade 5 0 proc:s förhöjning; förvaltningen af Sjöärenderna 33 l/3 proc. och Begeringen beviljade 25 proc.
Men ämnets skuggsida är ännu icke uttömd; den mörkaste återstår.
Det löneanslag, som båtsmannen har af roten, upgår icke till
Den 29 November f. m. 491 högre belopp än — derest han är gift — hustru och barn behöfva, om det ens förslår dertill.
Under en kommendering, beräknad till ett helt år, förtjenar han in följande: K:dr. sk. r:st. 1:0.
En klädning, beräknad till 47: 43. 11. 2.0. 365 dagars aflöning, å 7 sk 53: 18. —- 36 Lisp. bröd . . 29: 29.
— Summa 130: 42. 11.
Må dock ingen tro, att detta är någon behållning.
Af ofvanstående 7 sk. tager Kronan 6 sk. för all kosthåll ning — i godhet verkligen motsvarande summan.
Eör exemplets skull, se här en dags portion:
Frukost: gröt af 3 jumfrur korn gryn, hvartill bestås ett lod smör; middagen 24 lod salt kött, 2 jumfrur ärter; aftonen 1 V2 ^ sm°r e^er i ^ s'^‘ Af de 36 lisp. bröd återstår naturligtvis vid årets slut ej en smula.
Af kläderna — nötta ett helt år — kan gerna icke heller mycket återstå.
Mot denna ersättning tager man hans krafter -i anspråk på följande sätt:
Båtsmannen purras ut kl. 4 om morgnarne, skall kläda sig till kl. V2 5, frukostera till x/4 på 6, hvarefter han marcherar till varfvet, der lian måste arbeta till kl. 4 e. m., då han får återvända till kassern, för att intaga sin middag kl. l/2 5, efter således att hafva kontinuelt arbetat ill timmar.
När han spisar sin middag så förnämt, förstås af sig sjelft att han ej kan hafva stor aptit på aftonen — aftonvarden synes också vara beräknad derpå.
För att göra min skildring fullständig borde jag slutligen låta Högloft. B. o. Ad. få blicka in i båtsmanskasernerna i Karlskrona; men vare det nog sagdt, att det enda, som är snyggt och rent der, är — underbart nog — golfvet — men det är också det enda, som faller främmande besökande i ögonen.
Med anledn. af hvad jag nu haft äran andraga, och med gillande af den K.
Proposm i de fall, som den kan bidraga att afhjelpa de anförda missförhållanderne, tager jag mig friheten föreslå en grundlig revision af Flottans och de till Flottan hörande staters löner samt en derpå grundad behöflig förhöjning, hvarvid jag likväl mindre fäster mig vid de högre graderna, än de lägre, och särdeles vid gemenskapen, hvilkas fördelar och billiga fordringar synas mig hitintills, ej mindre till deras egen än till sjelfva Statens skada, vara förbisedde.
Man har motionerat en förökad materiel vid Flottan.
Jag känner mindre behofvet deraf och kan således ej bedöma det; men hvad jag inser, är att en mindre talrik flotta, bemannad af ett Befäl och en gemenskap, som underhållas så, att de lifvas af intresse för tjensten, är för landet vida nyttigare, än en större flotta, bemannad af ett befäl och en trupp, som ega grundade anledningar till missnöje. 492 Den 29 November f. m.
Jag anhåller vördsamt om remiss af denna motion till vederbörligt Utsk.
Hr Ridderstad, Carl Fredr.:
Det är anledn. till an märkn. emot f. d.
StatsMinistern för Utrikes ärenderna samt den eller de ledamöter af StatsRådet, som under sista åren deltagit i behandlingen af ministeriella ärenden, hvarom remiss begäres till Const.Utsk., inför hvilket anledme upgifvas skola.
Sedan Hr Ridderstad härvid aflemnat ett försegladt konvolut, med adress till R.
St:rs Const.Utsk., förklarade Hr Gr. o. Landtm., att jemlikt 29 §:n Riksd.Ordn. denna anmärkms anledn. komme att remitteras till Const.Utsk. Gr.
Taube, Henning Ed v.: upläste följande motion:
Sedan hos K.
M. underd. framställning blifvit gjord om de olägenheter, som för kronans tjenst upkomma derigenom, att embets- och tjensteman, som blifvit angripen af obotlig sinnessvaghet, lamhet och blindhet och således varit till tjenstgöring oförmögen, icke destomindre under en längre följd af år qvarstått i sin befattning, hvars åligganden under tiden måst af annan tillförordnad person, mot ringa eller ingen aflöning, bestridas, aflat K. M. till R.
St:r, under nasti. Riksdag, Nåd.
Propos., deruti K. M., på anförde skäl, föreslog R.
St:r antagande af ett så lydande stadgande: »Embets- och tjensteman, hvilken, i följd af vansinne, blindhet eller lamhet, under tre på hvarandra följande år, oafbrutet varit urståndsatt att sin tjenst förrätta, utan att anledn. vidare är för handen, att han kan återvinna tjenstbarhet, må, sedan detta förhållande blifvit genom föreg:de ransakning behörigen utredt och styrkt, kunna äfven utan egen ansökning från tjensten afskedas, med vilkor dock: a) att derest han då, enl.
Författmrne, är berättigad till pension från allmänna IndragningsStaten eller allmän pensionsinrättning, sådan pension honom för hans återstående lifstid, genom K. M:s Förordnande, tillägges; b) att, om han icke är sålunda till pension berättigad, eller den honom från allmän pensionsinrättning tillkommande pension är så ringa, att han för egen, eller hustrus eller omyndiga barns försörjning hade behof af ytterligare understöd, ett efter behofvet
Iäm padt årligt bidrag må, å Allm.
Indragn.Staten, honom af K. M. tillerkännas, dock icke, utan R.
St:rs särskilda medgifvande, till högre belopp, än som motsvarar hälften af hans lön, med afräkning likväl af det pensionsbelopp, som från allmän pensionsinrättning kan honom tillfalla; c) att han, för det fall att han möjligen framdeles kan blifva i stånd att i tjenst åter inträda, må, vid dervid skeende ansökning, tillgodonjuta den tur och befordringsrätt, som han före afskedet innehaft, men med skyldighet vid återingående i tjenst, hvarmed Den 29 November f. m. 493 lön åtföljer, att frånträda pension, som honom i följd afl afskedet tillerkänts; Hvad sålunda blifvit stadgadt skall icke ega tillämpning å embets- och tjensteman, hvars lön icke är uptagen å Eikets Stat, eller hvars löneinkomster blott till någon ringa del från samma Stat utgå, såvida ej i sednare fallet den pension, hvartill han är berättigad, kan pröfvas vara för honom tillräcklig; kommande, i afseende på tullverkets personal, att lända till efterrättelse hvad för densamma särskildt är stadgadt.» Detta Nåd.
Förslag blef dock ieke af E.
St:r antaget, bland andre, af de skäl: »att det är ett kändt förhållande att, oaktadt »vissa tjenstemäns ställning uti ekonomiskt hänseende i sednare tider »blifvit, i följd af lönetillökningar, i någon mån förbättrad, likväl »samtidigt dermed antalet förminskats af dem, som söka inträde på »tjenstemannabanan, äfvensom det med någorlunda säkerhet kan an»tagas, att redan nu öfverflöd ej förefinnes på personer, hvilka, eg»nande sig åt Statens tjenst, dervid ådagalägga en mera utmärkt »embetsmannaskicklighet; och befara E.
St:r att sådant skulle i ännu »högre grad blifva förhållandet, derest en tjensteman skulle, utan »något hans eget förhållande, endast i följd af en sjukdom, måhända »ofta föranledd af det större nit han användt på upfyllandet af sina »tjenstepligter och förvärfvandet af en allt större skicklighet derför, »kunna skiljas från innehafvande befattning, utan att vara försäkrad, »att dervid få behålla hela den samma befattning åtföljande lön, och »således, utom den stora olycka, som en svår och obotlig sjukdom i »och för sig sjelf utgör, dertill möjligen blifva jemte de sina utsatt »för verklig brist; hvarigenom äfven det motiv, som förmår fler»talet till inträde i Statens tjenst, eller vissheten om en säker, om »än ofta knapp, bergning skulle uphöra.
Härtill kommer, att de nu »i Statens tjenst varande personer tryggat sig vid K.
Brefvet d. 23 »Sept. 1688, hvilket, ofta åberopadt, tillförsäkrar dem, som troget »tjent., att icke för sjukdom blottställas för att dömas sin lön eller »annan rättighet förlustige», samt att, »enl. E. St:rs tanke, sådana »fall, som i den K.
Propos. omförmälas, icke torde inträffa så ofta, »att något allmänt stadgande derför erfordras; och E.
St:r äro öfver»tygade, att den tjensteman, som ser sig för någon slags sjuklighet »urståndsatt att sin tjenst bestrida, skall finnas beredvillig att sjelf »begära sitt endtledigande, om han eger att sedermera påräkna till»räekligt understöd, äfvensom att, derest E. K.
M. vid sådant till»fälle skulle i Nåder finna skäl, att till E.
St:r göra nådig fram»ställning om sådant understöd, E. St:r icke skola sådant förvägra, »der ömmande omständigheter sig förete.» Ehuru jag, lika med R.
St:r, anser K. M:s ofvanförmälde Förslag icke vara antagligt, i anseende till dess strid emot K. Brefvet d. 23 Sept. 1688, kan jag likväl icke förneka att, enl. mitt förmenande, de uti den Nåd.
Propos. omförmälde missförhållanden tarfva rättelse och äro af allt för stor vigt, att af E.
St:r lemnäs utan vidare upmärksamhet
Det kan omöjligen vara med det allmännas fördel förenligt, att Statens tjenster innehafvas af personer, som oftast lemnäs utan annan lön för sin möda, än en i hvarje 394 Den 29 November f. m. hänseende osäker anvisning på framtiden.
Att de embeten elier tjenster, hvarom i 36 §:n Eeg.F. förmäles, under längre tider förvaltas efter förordnanden, som kunna återkallas med samma lätthet, som de gifvas, synes dessutom illa öfverensstämma med grunden för Eeg.
F;s stadgande i nyssnämnde §.
Otvifvelaktigt måste förr eller sednare beredas någon utväg att entlediga den tjensteman, som genom obotlig sjukdom blifvit urståndsatt att någonsin bestrida sin tjenst, helst jag storligen fruktar, att förhoppningen om den obotligt sjuke tjenstemannens beredvillighet, att sjelf taga afsked, då hvar och en gerna i det allra längsta hoppas förbättring och önskar att, efter återvunnen helsa, återinträda i sin förra verksamhet, samt, dessutom hvad den svagsinte beträffar, icke kan ega rum, skall i de aldra flesta fall befinnas vara falsk.
Efter min tanke kan dock det af K.
M. åsyftade ändamål vinnas äfven under noggrannaste iakttagande af gällande Grundlagars bud, och de vigtiga inkast, som föranledas af det K.
Förslagets bestämmelser om den ersättning, som skulle tillkomma den tjensteman, hvilken, i anseende till sin, genom obotlig vansinnighet, blindhet eller lamhet föranledda oförmåga att sköta sin tjenst, blefve derifrån lagligen entledigad, synes mig böra förfalla, i händelse denne tjensteman tillförsäkrades en mot hans innehafde fulla lön eller andre inkomster svarande ersättning.
I öfverensstämmelse härmed vågar jag föreslå E, St:r att, för deras del, antaga en så lydande lag: »Statens embets- eller tjensteman, hvilken, i följd af »vansinne, blindhet, lamhet eller annan obotlig sjukdom, »under tre på hvarandra följande år oafbrutet varit ur»ståndsatt att sin tjenst förrätta, utan att anledn. vidare »är för handen, att han kan återvinna tjenstbarhet, må, »efter ransakning och dom, kunna från tjensten skiljas, »dock att härvid iakttages: »dels att, derest han då, enl. författmrne, är berätti»gad till pension från Allm.
Indragn.Staten eller allmän »pensionsinrättning, sådan pension honom för hans åter»stående lifstid, genom K. M:s Förordnande, tillägges; »dels att, om han icke är sålunda till pension be»rättigad, eller den honom tillkommande pension icke »motsvarar den lön eller löneinkomster utom Stat, hvar»ifrån han med tjensten blifvit skild, honom må å »Allm.
Indragn.Staten af K.
M. tillerkännas, med af»räkning likväl af det pensionsbelopp, som från allmän »pensionsinrättning kan honom tillfalla, ett belopp, sva»rande mot lönen, samt, om inkomster utom
Stat tjen»sten åtfölja, hvad de i medeltal utgjort enl. sednaste »10 årens bevillningstaxeringar. »dels ock, att han för det fall, att han möjligen fram»deles kan blifva i stånd att i tjenst åter inträda, må, »vid derom skeende ansökning, tillgodonjuta den tur »och befordringsrätt, som han före entledigandet från »tjensten innehade, men med skyldighet vid återgående Den 29 November f. m. 495 »i tjenst, hvarmed lön eller inkomster utom
Stat åtfölja, »att frånträda pension, som honom, i följd af entledi»gandet, tillerkänts.
»Hvad sålunda blifvit stadgadt, skall icke ega till»lämpning i afseende på tullverkets personal, för hvilken »skall lända till efterrättelse hvad för densamma särskildt »är stadgadt.»
Om remiss till StatsUtsk. anhålles ödmjukast.
Sprengtporten, Ja k. Wilh., upläste en motion af följande innehåll: Sedan Akademien för de fria konsterna, i skrifvelse af d. 18 Maj 1853, uppå anförda skäl hos K. M. anhållit om Nåd.
St:r, att ett årligt anslag af 6,000 R:dr tuko måtte varda anvisadt till inköp af utmärkta Svenska konstnärers arbeten, i ändamål, så väl till upställande i de allmänna samlingarne, som till prydnad i kyrkor, stadens samt andra allmänna byggnader och församlingsrum, beviljade väl E.
St:r det begärde anslaget, dock endast till ett belopp af 6,000 It:dr tuko i ett för allt, eller med 2,000 R:dr för hvarje af de år, som den sednaste Statsregleringen omfattar.
Och denna nedsatta summa af 2,000 R:dr tuko har afven i K. M:s Nåd.
Propos. vid innevar:de Riksdag blifvit bibehållen.
Det dubbla ändamålet med akademiens framställning, att pä en gång upmuntra konsten och att åt fäderneslandet bevara de yppersta skapelserna af dess idkares snillen, kan likväl endast ofullständigt upnås genom så otillräckliga medel; och isynnerhet företer sig detta förhållande, då dessa tillgångar skola tagas i anspråk för uprätthållandet inom fäderneslandet af de högre konstgrenarne, hvilka för utförandet fordra djupa studier, mycken skicklighet och erfarenhet, samt, hvad statybildhuggeriet särskildt angår, så stora kostnader, att deras produkter icke, utan förlust för konstnären, kunna till andra än höga pris afyttras.
Af dessa skäl och andra, som igenfinnas i dess underd. skrifvelse till K. M. af d. 8 sisth Juli, har akademien hemställt, att den af akademien för ofvannämnda ändamål begärda summan af 6,000
R:dr b:ko årligen måtte blifva i RiksStaten upförd, och det är denna akademiens begäran jag tillåter mig hos StatsUtsk. förorda.
Jag hemställer likvisst, om denna min motion bifalles, att R.
Stor måtte göra det förbehåll, att, när inköp sker af konstalster, för att dermed pryda kyrkor och andra kommunala byggnader, kommunerna sjelfva må i sin mån vidkännas en lämplig andel i kostnaden vid inköpet, äfvensom de böra tillförbindas att, efter af K. M. i Nåder meddelad föreskrift, gå i författning om en värdig upställning af desamma.
Remitterades till StatsUtsk. 496
Den 29 November f. m. Gr. Adlersparre, Carl Aug., upläste en så lydande motion:
Jag har begärt ordet för att hos R.
St:r vördsamt anhålla om ett årligt understöd af alllmänna medel åt skolan i Christinehamn, och att detta Statsanslag måtte blifva i likhet med det, som skolan i Philipstad åtnjuter.
För att visa rättmätigheten af min begäran, ber jag att i förbigående få framlägga en kort historik öfver den ifrågavar.-de läroinrättningen samt derefter de skäl, som föranledt motionen.
Allt sedan stadens anläggning 1642 fanns här en latinskola med en pedagog.
Redan 1654 anställdes dock en biträdande lärare eller s. k. »hörare».
Skolan var indelad i tvenne klasser, och 1842 beslöts af Hr Biskop Agardh, att dessa klasser borde motsvara de tvenne första klasserna i Carlstads lärdomsskola.
Denna (Christinehamns) läroanstalt upfyllde dock så föga ortens anspråk och behof, att redan 1846, då skolans nuvar:de tjenstemän tillträdde sina befattningar, skolan, med bifall af nämnde Biskop, organiserades efter ny method och indelades i 5 klasser, i st. f. de förutvar:de tvenne, med upgift att sända ynglingar till gymnasium, eller den del af elementarläroverket, som svarar deremot.
Skolan fortfor, oaktadt denna utvidgning, att hafva endast tvenne lärare.
Antalet af lärjungar tillväxte med hvarje termin och deltagandet för skolan så väl inom staden, som hela den kringliggande orten —- så att vid påföljande Riksdag motioner väcktes så väl i BorgareSt. som Preste- och BondeSt:n om skolans uptagande på stat och anställande af flera lärare, hvilket ock hade till följd, att R.
St.-r, så väl vid nyssnämnde Riksdag, som ock, på förnyad motion, vid en efterföljande, anmälde skolan till K. M:s Nåd. åtanka vid en alltjemt under tiden förväntad ny reglering af rikets läroverk.
Christinehamn räknar i närvande stund öfver 2000 innevånare och befinner sig i alltjemt stigande utveckling; är dessutom belägen i en bördig och mycket befolkad nejd, hufvudpunkten för tvenne bergslagers rörelse.
Redau häraf är klart, att lokalen är ganska lämplig för en skola.
Behofvet af en sådan bekräftas ytterligare genom det jemförelsevis betydliga antal lärjungar, som besöka den befintliga, i så hög grad ekonomiskt vanlottade och med blott tvenne lärare försedda Pedagogien.