Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
11 förekommande mening, som började med ordet »Beträffande» och slutade med ordet »behöflig», samt förklara, att detta yttrande icke borde inflyta i den underd. skrifvelse, som R.
Sl:r kunde komma att till K. M. i ämnet aflåta; och skulle, i ani. häraf, Utslcts hemställan samt nyssnämnde del af motiveringen blifva föremål för särskilda propos:r.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utskits hemställan oförändrad, hvartill svarades nej, oell derefter propos. på bifall till samma hemställan, med uteslutande af orden: genom vederbörande, hvilken sednare propos. med ja besvarades; och hemställde Hr Gr. o.
Landtm, slutligen, huruvida R. o. Ad. biföile förr omnämnde yrkande i afseende å motiveringen af Utskits igrågav:de förslag.
Då del skulle kunna hända, att R. o. Adis beslut blefve utan påföljd, derest icke de öfriga Stånden inbjödos att dermed sig förena, så får jag vördsamt föreslå att en sådan inbjudning måtte varda aflåten.
Den 7 Januari. 27
Äfven denna anhållan blef, uppå framställd propos., af R. o. Ad. bifallen.
Föredrogs ånyo Allm.
Besvärs- och Ekon.-Utsk:ls d. 27 sistl.
December och d. 3 dennes bordlagde Betänk.
N:o 22, i ani. af väckt motion (N:o 247) om organiserandet af en representation för häradet.
Frih. af Ugglas, Gustaf:
Då jag ämnar påkalla R. o. Ad:s medverkan för alt vinna en återremiss af nu ifvågavule Betänk., vågar jag anhålla att få framlägga några skäl derför.
Genom K.
Författningen af den 21 Mars 1862 äro såsom kommunal-enheter bestämda socknen och länet.
För dem finnas äfven bestämda föreskrifter, huru de skola gå tillväga i afseende på ordnandet af sina inre angelägenheter.
Men emellan dem står häradet, och äfven detta är en kommunal-enhet, som, efter min öfvertygelse, förtjenar att särdeles mycket tagas i öfvervägande.
Det är derföre, så vidt jag kan förstå, en stor brist att i dessa författningar icke stadgas någon representation för häradet.
Det är bekant att detta eger en hel mängd intressen att bevaka, en hel mängd åtgärder att vidtaga, som kräfva en dylik representation.
Häradet eger åtminstone i många delar Sveriges allmänningar att förvalta, byggnadsskyldighet, skjutsskyldighet m. m.
Jag ber att få anföra ett exempel, lör att för R. o. Ad. göra klart, huru omöjligt det är att med de nuvrde kommunal-lagarne åstadkomma ett beslut för häradet.
Vid t.
ex. en väganläggning eller förbättring af kommunikationerna skola ombud höras för de särskilda socknarna.
Allt går bra, i fall alla ombuden äro eniga; men om ett af dem är af olika tanke, så kunna de öfriga icke göra någonting.
Men, säger man, det blir landstinget, som framdeles får taga dessa frågor i öfvervägande.
Äfven jag, Mina Hrr, hoppas, att landstinget skall i framtiden medföra alla de fördelar, som kunna dermed afses; men min egen erfarenhet åtminstone tillåter mig icke antaga, att för den närmaste framtiden så Ivan blifva händelsen.
Det är nemi. icke troligt att landstingen skola ingå på en sådan beskattning, åtminstone icke på lång tid, och om man då vill att någonting skall inom de mindre kommunerna kunna åstadkommas, så måste man ovilkorligen medgifva häradet att kunna fatta beslut.
Utsk:t har också i sitt Betänk, erkänt, att sådant kunde medföra nytta; men Utsk:t »anser likväl, att innan någon erfarenhet rörande resultaterna af de nyligen tillkomna kommunal-institutionerna erhållits, några vidare åtgärder uti denna gren af lagstiftningen icke böra vidtagas.»
För hvar och en, som har någon erfarenhet af huru det tillgår på landet, tror jag att den erfarenheten redan är ganska bestämdt grundad, att kommunal-representationen för socknen icke kommer att inverka på något större beslut, och att komrnunal-inrättningen för länet kommer att visa ifrån sig de ärenden, som icke hafva allmännare intresse. 28 Den 7 Januari.
Inom den komité, hvilken hade i uppdrag att utarbeta förslag till kommunal-författningarne, fanns äfven en ledamot, som påyrkade en representation för häradet.
Detta blef emellertid icke komiténs beslut, oell jag anser det derföre vara lämpligt, att nu fästa R.
St:rs uppmärksamhet derpå, och det är till följd häraf, som jag anhåller om återremiss af Betaniel.
Såvida man verkligen vill af dessa kommunal-författningar hemta den stora nytta, som äfven jag önskar, måste man väl i möjligaste måtto fullständiga dem.
Jag tror att inom hvarje härad eller hvarje tingslag måste finnas en representation, som bör vara sammansatt af en ledamot från hvarje af de socknar, som tillhöra häradet, och dessa skola ega att besluta öfver alla häradet samfäldt tillhörande åligganden.
Frih..
Rappe, Axel Ludvig:
Hvarje menighet, som har samfäld egendom att förvalta och gemensamma göromål att utföra, bör för sådant ändamål kunna hilda en kommun och hafva gemensam kommunal-författning.
Medgifves delta, så hör häradet framför andra hafva betydenhet för en sådan förvaltning.
Det är, som den siste värde talaren yttrade, för alla väl bekant, att häradet har gemensamma allmänningar, vägar, broar, lärgor, snöplogning och en mängd andra saker, som jag nu icke kan påminna mig, men för hvilka häradet står i ansvar.
Sedan uråldriga lider har oskså häradet haft en kommunal-förvaltning, och äfven från den tid, då provinsen var den kommunala enheten inom det stora samhället, har häradet haft sin särskilda kommunala myndighet.
Detta är så gammalt, att det ännu existerar äfven i andra fall, än hvad Ryggninga-balken ålägger.
Sparbanker och härads-gillen hafva äfven bildats häradsvis, likaså förlikningsdomstolar; med ett ord, det har visat sig att en ledande anda förefinnes inom häradet.
Genom den nya kommunal-lörfattningen är emellertid häradet uteslutet från egen representation.
Den siste värde talaren har redan nämnt, att Utsk:t sjelft erkänt, att det skulle kunna leda till mycken nytta, om en sådan institution verkligen komme tillstånd.
De skäl, Utsk:t anför för afslag, anser jag vara särdeles besynnerliga, då det endast är fråga om att komplettera den kommunal-styrelse, som genom författningen redan är bestämd, och ingalunda att deruti göra någon förändring.
Då Utsk:t är öfvertygadt om nyttan af inrättningen, inser jag icke hvarföre Utsk:t skall afstyrka motionärens förslag.
För landstingen vore det dessutom af stor vigt, att en sådan representation existerade.
Vid val till landstingsman, väljer man endast genom ombud för de olika socknarne, hvilka ombud sammanträda i egenskap af elektorer.
Dessa hafva icke vant sig vid en mera omfattande kommunalförvaltning, utan deras blick är inskränkt inom de trånga gränserna af en socken.
Finnes deremot en häradsrepresentatiön, så har man att fästa sig först och främst vid de personer, som man sett vara skickliga i kommunal-förvaltningen för häradet.
De hafva lärt inse, att hvad som är en fördel för en Den 7 Januari. 29 kommun, äfven kan vara det för en annan.
Jag nämner detta hufvudsakligen derföre, att jag är öfvertygad att inom många län en mängd af allmogen kommer att väljas till landstingsmän.
Dessutom är det af vigt vid de beslut, som landstinget fattar, att de personer, som skola verkställa dessa beslut, kunna kontrolleras, och dertill är ingen tjenligare än en härads-representation.
Att landstinget skall upptaga alla de ärenden, som tillhöra bärandet, är icke gerna tänktbart utan ändring i Bevillningsförordningen och flere författningar.
Skulle man ändock kunna tänka sig, att en sådan ändring verkställes, så blir det nödigt att landstinget icke sammanträder blott en gång, utan oftare, hvilket åter blefve både kortsamt och besvärligt.
Hvar och en länsstyrelse vet, att vid en mängd frågor måste man höra häraderne antingen inför domstol eller inför K. M:s Bef:de.
Dessa ombud äro i allmänhet valde ett för hvarje socken inom häradet.
Om man deremot tillämpade kommunallagarne, så blefve det efter folknummer och således rättvisare, än man nu kan vänta sig, då ombuden endast yttra sig hvart och ett för sin socken, oberoende af de öfrige.
Dessutom känna häradsboerne ofta icke det ämne, som utgör föremål för deras deputerades afgörande, annat än genom den kungörelse, som blifvit dem meddelad.
Vanligen erhålla ombuden en instruktion, efter hvilken de skola besluta, och är frågan om en utgift, så föreskrifver oftast denna instruktion att de skola svara nej.
Då nu dessa ombud infinna sig vid det pålysta sammanträdet, kunna de ofta nog finna den sak, som utgör föremålet för deras hörande, vara både rättvis, nyttig och billig, men de äro bundna af sin instruktion.
Funnes nu en härads-representation, så vore alla dessa ärenden ölverlemnande åt densamma, och då kunde värderika upplysningar för landstingets medlemmar inhemtas af dessa härads-representanter.
Dessa äro för mig de skäl, som föranleda mig att yrka återremiss af Betänk:t, och i likhet med den siste värde talaren anser jag det vara af vigt, att Utslct genomläser den reservation, som af en ledamot i kommunal-komitén är i berörda hänseende afgifven.
Jag skulle anse som en lycka, om en så beskaffad inrättning, som här är i fråga, blefve af R.
St:r godkänd och af K.
M. redan vid denna riksdag gillad.
Hr von Troil, S amuel
Det gör mig ondt, att jag vid detta tillfälle nödgas uppträda i strid med tvenne af mine värde embetsbroder; men då jag för min del anser kommunal-frågans hela framtid bero derpå, att man icke i otid deruti gör några förändringar, så kan jag icke annat än tillstyrka bifall till Utsk:ts Betänk.
Jag erkänner visserligen, att Utsk:t kunnat för sitt beslut i detta fall anföra många och ganska talande skäl förutom dem, som nu blifvit andragna.
Men det är dock, efter mitt förmenande, fullt tillräckligt, då Utsk:t yttrar: »att innan någon erfarenhet rörande resultaterna af de nyligen till - 30 Den 7 Januari. komna kommunal-institutionerna erhållits, några vidare åtgärder uti denna gren af lagstiftningen icke böra vidtagas».
Hvad sjelfva frågan beträffar, ber jag att få tillkännagifva, att densamma inom kommunal-komitén, der jag var ordförande, utgjorde föremål för många och fullständiga undersökningar, och det var blott en af ledamöterna, af oss alla högt värderad för sin stora erfarenhet och skicklighet i kommunala värf, som ansåg att en representation för häradet borde finnas.
Denne ledamot har också i denna punkt reserverat sig emot komiténs utlåt.
Jag vill icke bestrida, att i vissa afseenden det skulle vara nyttigt och beqvämt hafva en härads-representation.
Dock tror jag, att de skäl, sorn här blifvit åberopade derför, alldeles icke påkalla en sådan institution.
Man har talat om väghållning, snöplogning, broslagning m. m. dylikt, samt om allmänningar och deras förvaltning.
Men alla dessa förhållanden äro redan genom lagar och författningar reglerade, och jag tror fördenskull att de ingalunda erfordra någon särskild representation för häradet.
Deremot erkänner jag villigt, i likhet med hvad Frih. af Ugglas yttrat, att om fråga är om anläggande af ny väg, så skulle en härads-representation vara af nytta.
Men kan denna omständighet utgöra skäl att på förhand splittra landstingen.
Jag tror att man knappast skall kunna uppgifva en enda sak, som rörer länet i sin helhet.
För att åstadkomma en god anda inom provinsen, anser jag derföre nödvändigt att landstinget, derest det vid ena tillfället lättar ett beslut, som är gynnande lör en del af länet, vid det andra beslutar något, som är nyttigt för en annan del.
Derigenom kommer man att vinna enhet och icke splittring.
Det är denna enhet, som föresväfvat komitén vid uppgörandet af dess förslag.
Jag vill dessutom påminna Hrr:ne, att man bör söka undvika alla sådana steg, som kunna göra den nya inrättningen impopulär; och det skulle den blifva, om en häradsnämnd komme till stånd, som vore beskattande; ty en nämnd utan beskattningsrätt skall icke kunna något uträtta.
Jag tror, i likhet med komitén, att om man inför alltför många sådana beskattande myndigheter, så skall man genast från första stund göra hela kommunal-institutionen förhatlig, i stället för att göra den älskad och sådan, alt den skall höja vårt land till en hittills okänd storhet och välmåga.
Dessutom kan det väl icke vara skäl att, innan en förfatlning ännu trädt i verkställighet, göra en så stor förändring deruti, som här är i fråga.
I samma mån, Mine Hrr, som kommunal-andan utvecklas, i samma mån skola åsigterna i afseende på förev:de lagstiftning blifva bättre och klarare.
Det är då bättre att vänta med förändringar tili denna tid.
På dessa skäl bifaller jag Utsk:ts Betänk., endast tilläggande, att då det är fråga om upphäfvande af42:dra mom:t, så tror jag att sådant vore nyttigt, och så ansåg också kommunalkomitén.
Men icke desto mindre och då man icke bör tumma på författningen, röstar jag bifall.
Den 7 Januari. 3!
Liljencrants, Gust. Fredr.:
Ehuru jag vid detta tillfälle, likasom alltid, är Ekon.-Utsk:t tacksamt derföre, att det söker afstyrka sådana förslag, som äro onyttiga eller rent af obehöfliga, måste jag dock anse, att Utsk:t haft fullt skäl att här gå tillväga på helt annat sätt, än som skett.
Det är så väl kändt och kunde icke heller för Utsk:ts samtlige ledamöter vara obekant, att det förekommer en mängd frågor på landet, som icke kunna afgöras pä sockenstämman, och att socknarne icke hafva förmåga att fatta ett beslut, som afser någon afgift för kommunen, annat än i vissa fall.
Nq är häradet en enhet, som icke kan såsom sådan upphöra, och för länsstyrelserna t. ex. är det omöjligt att för häradet få något beslut, emedan det icke finnes någon behörig myndighet, som kan fatta ett sådant af bindande beskaffenhet.
Här är, så vidt jag vet, icke fråga om att på något sätt förändra den nya kommunal-författningen om landstingen, utan endast alt komplettera den, och att framkalla en myndighet, om hvars behöflighet jag trott att alla läns-styrelser, likasom alla, hvilka hafva reda på förhållanderna på landsbyrgden, borde vara enige.
Jag har just af författningen om landsting vunnit den öfvertygelse, att en härads-representation är alldeles nödvändig.
Det heter nemi. i 3:dje mom:t af 47:de §:n: »Då fråga om grunden för afgilters uttaxering uppkommer, skall denna fråga först afgöras.
Framställes inom landsting påstående, att företag, hvarom förslag blivit väckt, är af den beskaffenhet, att endast stad eller endast landsbygd af företaget kan hafva hufvudsaklig nytta, och att förthy i förra fallet landsbygden och i det sednare städerna», etc. etc. etc. etc.
— — Här står nu ordet »landsbygd» i motsats till städer.
Med landsbygd kan således icke menas någon större eller mindre del, än länet, d. v. s., är det nu så, måste en följd deraf vara, att landstinget icke är befogadt, likasom jag för min del skulle anse det vara en stor olycka, om så vore förhållandet, att företaga sig att förklara den eller den frågan vara af väsendtlig nytta för det eller det häradet, och på denna grund pålägga detsamma utgifter.
Landstingets befogenhet måtte icke kunna vara någon annan, än att besluta för hela länet.
Skulle deremot landstinget anse sig berättigadt att äfven lätta beslut för häradet, så skulle konseqvenserna af sådana beslut för landet blifva högst vådliga.
Nu händer, att ett härad behöfver upprätta en anstalt af en eller annan beskaffenhet, och att häradet anser den saken vara af sådan vigt, att derföre bör göras en stor uppoffring.
Då finnes ingen möjlighet att derom fatta ett gemensamt beslut, utan det händer, såsom någon gång äfven inom Stockholms län förekommit, att 20 till 30 socknar besluta utgörandet af en för alla såsom vigtig och nödig ansedd utgift, men att deremot 2 eller 3 personer, som af utgiften åtnjuta lika fördelar, förklara, att de ingenting vilja betala.
Och något korrektiv mot en sådan tredska finnes icke.
Vid sådant förhållande kan jag icke finna annat än att en härads - 32 Den 7 Januari. representation skulle vara nyttig.
Jag medgifver alt den siste värde talarens skildring af de olika institutioner, som kunna komma att beskatta den enskilde, icke är förledande; men bär är icke fråga om annat, än att häradet skall sammankomma genom socken-ombud för att öfverenskomma om gemensamma angelägenheter.
Här är således icke fråga orri att göra en ändring eller något som kan skada länsrepresentationen, utan blott att få ett sätt, hvarigenom de kommunens ledamöter, som af tredska motsätta sig pluralitetens beslut, kunna tvingas att icke göra det.
Saken innebär således en förbättring, en utveckling af den nya kommunal-institutionen, utan att på något sätt medföra några vådor.
Jag instämmer således med de Hrr, som yrkat återremiss af Betänk:t.
Hr Wolffelt, Mauritz Constantin:
Den fråga, som nu är under behandling, är af högsta vigt.
På det den kommunala inrättning, som en talare bär i så bjerta färger skildrat, verkligen må kunna blifva af det gagn, som dermed afses, så fordras en sådan härads-representation, som Frih. Cederström föreslagit.
Häradet har vid så många tillfällen behof af att för sig besluta, och så många särskilda frågor, hvilkas besvarande ensamt beror af häradet och hvilka icke kunna af landstingen lösas, likasom desse sednare ej heller hafva '“rätt att deröfver fatta något beslut.
Vid slika frågors afgörande inom häradet kommer, då häradet icke blifvit tillerkändt någon representations-institution analog med socknens eller länets, att förfaras på sätt hittills varit öfligt, och sålunda blott några få personer, ja till och med en enda, kan vara i stånd att tillbakabålia de nyttigaste förslag.
Hr von Troil har sagt, att det blott var en ledamot af kommunal-komitén, som reserverat sig.
Jag tror att hans minne i detta fall svikit honom; ty om jag i kommunal-betänlct ser efter hvad Riksarkivarien Nordström i detta hänseende yttrat, så, jemte det han förklarar att häradet af ålder utgjort en kommun för sig, anser han att det som för detsamma i egenskap af kommun fattas, är en representation.
I likhet med Brukspatron Ekstrand anser jag att äfven denna fråga bort komma till lösning, hvarföre jag med honom instämmer.
Den siste värde talaren har framhållit ett, efter min öfvertygelse, vigtigt skäl, hvarföre det är nödigt att hafva en representation för häradet, nemi. dess inflytande på landstinget, enär man derigenom kan bilda landstingsman.
En talare har sagt att man genom införande af representationer för häradena skulle splittra krafterna.
Jag tror alldeles motsatsen, eller att häradsrepresentationen just skulle sammanknyta krafterna inom länet.
Samma talare har tillika sagt, att det skulle väcka missnöje, om vi nu skulle införa en ny beskattnings-institution.
Det må vara sannt till viss grad; men jag tror, att kommunen - Den 7 Januari. 33 nen hellre skulle låta beskatta sig af en härads-representation, än af en annan, som står utom densamma eller längre derifrån.
En härads-representation, som står häradsboerne närmare, lemnar mera tillfälle att meddela dem skälen för beskattningen, och är bättre i tillfälle att pröfva så väl behofvet af beskattningens ändamål, som förmågan att bära sjelfva skatten.
1)3 en talare fästat sig så mycket vid att man icke bör göra någon ändring i en lag, som ännu icke ens är tillämpad, så tror jag han förbiser livad Gr.
Liljencrants yttrat: att här icke är fråga om någon ändring, utan blott ett tillägg, som afser en förbättring i just den institution, som man anser skall göra samhället så mycket gagn.
Jag instämmer med de talare, som begärt återremiss af Betänk:t.
Jag fruktar, att Frih. af Ugglas i sitt yttrande tilläfventyrs nog mycket fästat sig vid de förhållanden, som hittills egt rum, och att han icke tagit i nödigt betraktande dem, som komma att inträda i och med den nya författningen.
För öfrigt erkänner jag fullkomligt, att den värde talaren, hvars verksamhet omfattar det aktiva elementet af lagskipningen och förvaltningen, då jag i min egenskap af jordbrukare deremot blott kan räkna mig till det passiva, egt ganska giltiga skäl att betrakta denna fråga ur en annan synpunkt än jag, och att Hr Frilen derför hufvudsakligen kunnat fästa sig vid de fördelar i administrativt hänseende, som kunde uppstå, om häradet egde en representation, som man bemyndigade att å dess vägnar afgöra alia förekommande frågor.
Hvad mig angår, ser jag saken något annorlunda, då densamma, efter mitt förmenande, jemväl vidrör den rätts-frågan: om i ett land, hvarest jorden är besvärad med tunga servituter, som likväl äro begränsade af lag, den enskilte skall bibehållas vid rättigheten att med lagen försvara sin rätt inför lagen, eller om han skall tvingas att i frågor, hvilka röra hans eganderätt, och som kunna väckas af mångfaldiga anledningar och från flera olika håll, öfverlemna sin beslutande-rätt ät ett fåtaligt antal deputerade, som med honom kunna hafva alldeles stridiga intressen, och hvilka i följd af sin fåtalighet äro lätt åtkomliga för hvilka intryck som helst?
Enskild rätt bör bevaras; ty detta är samhällets ändamål och pligt.
Att uppoffra densamma vid hvarje tillfälle, då den synes hinderlig för de s. k. förbättringarne, är ett misstag, ty då man på detta sätt tror sig taga ett steg framåt, tager man i sig sjelf två steg tillbaka.
Om frågan i sin upprinnelse förekommit, hade man möjligen kunnat vara betänkt på att i kommunalt hänseende göra häradet till enhet i stället för länet, men jag kan icke instämma deri,- att, i bredd med landstinget, en dylik institution inom den mindre kretsen bör ega samma makt som landstinget inom den större.
Deraf kan icke uppstå annat än kollision, jemte dubbla och ojemna beskattningar. H. II. 3 34 Den 7 Januari.
Det är för öfrigt alldeles onödigt att gifva häradet en sådan rätt, utöfver den representationsrätt, det redan i lag eger.
Ty ingenting hindrar landstingen att gifva sina beslut den form, att de inom ett län kunna verka nyttigt äfven för en mindre afdelning af ett landskap.
På dessa skäl måste jag i hufvudsumman tillstyrka bifall till Betänk:t.
Oaktadt jag i väsendtlig mån är förekommen af föregående talare, anser jag mig dock, såsom ledamot i Ekon.-Utsk:t, böra yttra några ord till försvar för dess Betänk.
Inom Utsk:t har ingen mer än motionären önskat bifall till förslaget.
Utsk:t föreställde sig, att en fråga, som så nyligen varit föremål för R.
St:rs pröfning och vunnit K.
M:s sanktion, icke borde upprifvas, innan den ännu trädt i gällande kraft.
Det är sannt, att Utsk:t icke fullständigt framdragit motiverna för sitt afstyrkande; men Utsk:t ansåg det skäl, som jag nyss åberopade, vara alldeles tillräckligt.
Härads-representationen skulle dessutom, utom de fördelar, tvifvelsutan kunde deraf uppstå, äfven medföra många olägenheter, hvaribland den hufvudsakligaste vore, att den skulle åstadkomma splittring och omvägar.
Hr Wolffelt och Gr.
Liljencrants hafva ansett, att här icke vore fråga om någon förändring i, utan blott ett tillägg till den nya kommunallagen.
Jag hemställer, huruvida en sådan uppfattning af saken kan af Ståndet gillas.
Hvarje tillägg måste naturligtvis vara ett ingrepp i en del al det hela, och då måste det väl innebära en förändring.
Skulle häradet för sin del finna en sak nyttig och nödig, som landstinget icke ville upptaga, så finnes dock den utväg att hvarje socken kan för sig behandla frågan samt uppgöra förslag, under förutsättning att det af öfriga i saken intresserade socknar godkännes, och sedermera göra detta förslag till föremål för beslut på de särskilta socknarnes stämmor.
Jag har den erfarenhet, att det icke alltid är hela häradets intresse, som är i fråga.
Häradets intressen sönderfalla ofta i afseende på särskilta frågor i norra och södra, östra eller vestra delarnes.
Deremot har socknen i de flesta läll samma intressen, och der är det också mycket lättare att åstadkomma ett gemensamt beslut.
Att härads-representationer skola inrättas för att bilda landstingsman, kan jag icke finna vara behöfligt.
Det ringa antal ledamöter, som för landstingen behöfvas, tror jag kan fyllas med de personer, som redan finnas.
Dessutom, om en sådan splittring i landstinget skulle visa sig, som man befarat, men hvartill jag icke ser någon anledning, så kunna ju de ledamöter, som intressera sig för en sak, hvilken icke gått igenom, sedermera på annat sätt befordra dess framgång.
Jag yrkar bifall till Utsk:ts Betänk.
För dem af B. o. Ad:s ledamöter, sorn deltogo i sista riksdagens förhandlingar, torde det vara kändt, att jag var en bland dem, som arbetade för Den 7 * J a n u a r i.
35 den nya kommunallagen.
Jag torde således icke kunna misstänkas att jag vill arbeta för förändringar deruti och kullkasta densamma.