Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men som jag nu erfarit, att de sakkunnige män, hvilka, 1 min tanka, yttrade sig rigtigt, icke haft framgång, Och jag anser det beslut, sorn blifvit fattadt, vara förhastadt* anhåller jag, att deremot få reservera mig, Friherre Adelsvärd, Éric Reinhold-. i)å jag under öfverläggningarne inom Utskotten ej varit lycklig nog att dela pluralitetens tanka* och denna fråga nu genom Bidderskapets och Adelns pluralitet blifvit på lika sätt afgjord, anhåller jag att få reservera mig emöt beslutet, Uppå de af Grefve von Platen så väl anförde skäl.
Herr Dalman, Lars Johan: .lag anhåller,' ätt få anmäla min reservation, i likhet med Gref?
Ve von Platen, Den i 5 Julii f ffi. 787 Grefve Von Schwerin, Fredric Bogislaus .>
Jag bär ingen reservation att anmäla, och ej heller anser jag mig behöfva redovisa, huru jag voterat.
Man torde alltid hafva funnit mig ibland dem, som icke vilja öfverraska, utan lemna tid att moget öfverväga, innan beslut fattas.
Men de reservationer, som jag här hört göras, påkalla mitt yttrande.
Jag hade trott, att man ej bordt hasta med beslutet; men likväl undrar jag icke på, att an. dra ansett det nyttigt och nödvändigt.
Det är i sanning bek/agensvärdt, att man under frenne Riksdagar, som Financerne utgjort hufvud-föremålet för öfverläggningarne, icke kunnat komma till »agot resultat.
Men hvad kan man med billighet vänta utaf Nationens Representanter, då man vet, att bland sjelfva Styrelsens Organer råder en sådan olikhet i åsigter, att någon gemeni samhet i åtgärder icke är att förvänta.
Det får förlåtas den , sorn- emotser ett skeppsbrott, att han ser sig om efter en planka, på hvilken han möjligen skulle kunna bärga sig.
Det må förlåtas en man, som under dessa trenne Riksdagar, utan att veta af något enskilt intresse, deltagit i bemödandet att bringa ordning uti våra financiella förhållanden , om han förklarar den öfvertygelse han äs ger, att de vådor, som förhastade beslut kunna medföra, aldrig kunna vara så hotande, att icke en god vilja förmår afböja dem.
Herr Lefrén, Johan Pehr.- Jag anhåller få till Protocojlet förklara, att jag äger den liflig» T J^88 Dai 15 Julii f. ni, öfvertygelse, att de man, som Konungen begag.-' nar i spetsen för Rikets Finäncer, ej lära underlåta, att utföra de beslut Riksens Ständer fatta med all den kärlek, som vore de med deras egen. mening öfverensstämmande, äfven om de icke skulle instämma med deras åsigter; jag har et absolut behof af att äga denna öfvartygelse — och skulle känna mig olycklig, om jag ägde en annan* Herr von Hohenhausen, Michael:
Det är ej i afsigt att reservera mig, sorn jag begärt ordet, ty jag traktar icke efter att, vid en kommande Riksdag, då resultaten af beslutet blifva synlige , kunna säga, att jag ej uti detsamma deltagit; tvärtom önskar jag, att det måtte lända till nytta, ehuru mörk denna förhoppning synes mig ; men då flere i sista plenum yttrat till mig under voteringen, att en återremiss skulle ofelbart leda till realisation, och att man derföre borde votera Ja, för att undvika den, så tror jag mig nu böra förklara, hvad jag då enskilt sade, att ej ringaste anledning dertill finnes, enär de, som talat för realisationen , ej framställt sipå tankar, såsom ledande till denna ändring uti Utskottens förslag, utan snarare, som deras reservation emot, att denna af dem ansedde enda tjenliga åtgärd icke blifvit föreslagen.
Jag yttrar detta, för att visa det jag ic* ke enskilt säger annat än, hvad jag offenteligen bekäpner.
Jag respecte rar de Nittiofyras mening, och jag kan aldrig draga i tvifvelsmål, att ett beslut, fattadt här, ej afser allmänt bästa; men då min öfvertygelse visar mig detta beslut såsom förnärmande enskild ratt, sam hämmande enskild och allmän kraft till förkof ran, så anser jag mig pligtig att reservera mig deremot Ingen kan lifligare än jag önskä^ att det tagna beslutet matte medföra de mest välgörande frukter för fäderneslandet.
Men i motsatt händel* se, om följderne blifva en förstörd kredit, hopäde exekutiva auktioner, ökade bankrutter, skakadt välstånd, så reserverar jag mig på förhand mot alla hänvisningar på Regeringen, såsom orsak till verkningar, hvilka varit följden af vara egna beslut.
Herr von Hartmansdorff •
Det torde tillåtas mig, att få göra en anmärkning vid hvad Herr Lefren, yttrat om utförande genom Styrelsen af ett beslut, som strider emot dess öfvertygelse.
Jag ian nemligen icke anse annorlunda än såsom otroligt, att den der, efter sitt bästa förstånd, ogillar en sak, skall kunna med nit, eller ens utan vedervilja, densanjuna utföra- Dessutom tror jag den del af vår samhällsförfattning, enligt hvilken Rik? sens Ständer äga, att, utan Regeringens medverkan, bestämma den såkallade finance-regleringen, vara en brist, som kan hafva de vådligaste följder, om, icke Riksens Ständer söka att med Regeringen öfverensstämma uti behandlingen af dessa frågor, på hvilkas afgö^inde ägande - rättens, helgd eller förnärmande, som oftast, beror.
Upplästes och lades på bordet följande från uetlannäninde Utskott inkomne Utlåtanden: 79o TJeft 15 Tulii f m» Frän Stats.
Utskottet; Af den 9 dennes:
N;o 388.
I anledning af Kongl, Majus Nådiga Remiss uppå inkornne underdåniga an* sökningar om Rönförhöjning för Kronofogdame och Harads skrifvarne i Götheborgs och Bo*1 hus Län, N;o 289, I anledning af gjorde anmärkningar Tid Utskottets förut meddeldte Betan’ kande öfver väckt Motion om ökade anslag a Stat för Kongl, Biblioteket, N:o 291- I anledning af vackt Motion om förhöjning af de så kallade Djekne-pen? bingarne, N;oj 399, X anledning af väckt Motion om lön*anslag för Lärare i StatshushållningsVetenskapen, samt de fria Statsförfattningames Kritiska Historia.
Frän Lag' tamt Allmänna- Besvär*- och Oeconomi c- Utskotten5 Af den 2t sistledne Junti; N:o 116.
I anledning af väckt Motion, angående förbud för Öfver- och Under-Befäl vid de Xndeldte Cavallerie-Regementerne, att anskaffa och insätta Rustnings-hä&tar.
J)en 15 Juldi f. ni. • Från Lag-Utskottet.1 Af den 8 dennes : N:o 117- I anledning af atefremlss I Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående yrkad skärpning af hagarne rörande tjenstledighet för Doifiare. N:o 118.
I anledning af gjorde anmärka ningar vid Utskottets förut meddeldte Betan, kande, angående ändring i 30 Gap.
Öfver väckt Motion, angående Jordägares rättighet till Arrendators afhysande, pär ArrendeContract ej uppfylles. fortsattes den förlidne gårdag började pröfning af Stats, och BancorUtskottens den 31 sistledne Junii under N:o 20 afgifue, samt den, 28 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, angående de af en, i Nåder tillförordnad Comitté ytarbetade underdåniga Betärikanden om reglering af Rikets Penninge-verk m. m., tillika med de i öfrigt till Utskottens samfäldta behand* ling remitterade Memorial och yttranden rörande enahanda ämnen; och tillkännagaf Herr (grefven och JjandtMarskalken, att sedan Rid« derskapet och', Adeln i sista Pleno bifallit detta Betänkande med förbehåll, att särskildt a£°.
Ben XS fuKi /• *»•' göra de uti 4:de p.mnot^fi af detsamma föresHg-- ne 2:ne Alterntiv, koiwna berörde Alternativ nu. att till pröfning %ch aSgötande företagasf Dessa tvenne ^lt?rnatiy ybro, af fo}j,ai\- innehåll: första Alternativet.
Andra, Alternativet., 4'0..
Att dä Bfltiken., 4$.
Att, bestämman,-, enligt de föreskrifter, sorn, det af den grund, hvar' särskildt varda meddela- efter Snede-myntet korn de , rån, att- allmän utvex- dess sedlar utvexlas, ma., li/rg af 'Specipmymt kan, till framtiden, Uppskji/f företagas , densamma tasverkställes efter enahanda grund, som för i rine, liing nu anta ge a.
Herr Cederschjöld', Pehr Custaf-- Jag hast fänge tvekat, huruvida jag, som blifvit öfvers röstad i frågan om hufvud - grunden för Fl-, riance'regle^ngen, borde deltaga uti disGussior pen om de nu ifrågavarande alternativen, och, jag bär tvekat, om icke det borde vara öfver* lemnadit åt dem, sorn fattat beslutet om grun?, derne, att äfven uppgöra detaillerne , på det att de ensamme måtte blifva Natiopen ansvarige för följderne ; men vid närmare eftersin-, pande har jag ansett mig så mycket mindre böra underlåta att yttra mig vid detta tillfälle, sorn det är att förmoda, att många af dem, hvilka deltagit uti beslutet i sistledne Plenum * ej komma att bevista nästa Biksdag.
Deh 15 Juli i f. m. 79 3 Jag får således afstyrka första alternativ
Tet såsom obilligt » och såsom tilläfventyrs olfnöjiigt att utföra.
Jag tror det nemligen vara obilligt, att på förhand bestämma det agio, hvarefter en framtida realisation skulle korndia att ske.
Man skulle derigenom lemna den galdskyldige fuil säkerhet att ej Myntet imelfertid kunde förbättras, men alldeles ingen säkerhet åt papitalisten, att Myntet jn icke kunde ytterligare försämras.
Jag anser det obilligt, att gynna den ena parten, och lemna den hopp, att Myntet kan fritt försämras, men ej lemna den andra det allra ringaste hopp om Myntets möjliga förbättring.
Dessutom är det ock en obillighet emot de gäldskyldige, att säga det en realisation i framtiden skall ske efter t. ex, 12 3 sk. cours, när den då möjligen, kan hafva uppstigit till 132, 184 ja 192 sk.
Hvad skulle val då de säga, sorn hade skulder, oph nödgades betala uti ett bättre
Mynt?
Detta är i afseende på billigheten.
Men beslutet kunde äfven blifva omöjligt att verk-, stalla- Man kan Icke tänka sig, att komn mande Biksens Ständer skulle kunna besluta, ett sådant våld, som att företaga en realisation efter betydligt lägre cours än den , sorn då förefunnes.
Orri coursen t. ex. vore 144* sk., vore det högst orättvist, ja, nästan fysisktomöjligt, att verkställa Jen efter 128 sk.
Jag; tror knappt det möjligen kunna vara någons mening, sora med allvar tänker på saken, att ett sådant beslut kan verkställas, eller att någon stadga uli Myntväsendet kan vinnas gej nom sådana blotta ord.
Det är ej nog med 794 Ven 15 Julil /, nu i,värde ty deraf varder ingen stadga i Mynti värdet.
Dertill fordras materiella garantier?
Då således ett af alternativen skall antaga*, tillstyrker jag det andra, Friherre Cederström, Jacob: Om Riksens.
Banks tillstånd hade varit sådant, att en banqueroute varit nödvändig till 120 sk. cours, så hade jag tillstyrkt så val realisation sorn den ifrågavarande bestämningen af reajisations-grunden; men jag anser en banqueroute vara en oärlighet af en bank , då den har fullt att gälda med.
Jag tror det vara af samma beskaffenhet, om man i förväg för fram-, tiden bestämmer realisations-grunden efter banqueroutes-grunder.
Om Riksens Ständer nu bestämma sig för första alternativet , blifver det mera löjligt än verkande till efterföljd ; ty kommande Ständer lära ej vara bundna att följa hvad nu föreskrifves , utan om de finna Bankens ställning förmånligare, lära de ej kunpeka hvar fordringsägare, att utfå hvad lian kan lagligen fordra.
Det andra alternativet är således det enda, sorn, med bibehållande af rättsgrund, kan antagas, Herr Rosenblad, Bernhard:
I det hufvudsakliga förenar jag mig med Herr Cederschjöld i dess mi afgifne Utlåtande.
En Myntbestämning , sorn hvarken i ringaste nion försäkrar innehafvarne af det bestämda Myntet rättighet att derföre ovilkorligen erhålla ens hälften af det bestämda värdet, ej heljer hindra kommande
Ständer att bestämma ett nytt värjie, en sådan Myntbestämning kan jag ej an« Ven 15 Julii /. m, 795 nät än anse såsom icke öfverensstämmande med Ständers värdighet, och endast såsom ett gäckeri af Publica Pides, Herr Stråle, Nils Wilhelm:
Uti det af Ridderskapet och Adeln bifallne Betänkandet innehåller tredje puncten, att ett värde skall fastställas, hvarefter inväxling af silfver emot gedlar får ske, och att detta värde skall af Riksens Ständer bestämmas.
Detta värde är före, slagit till sk. per R:dr, Om nu detta skall antagas, så måste ock ett beslut fattas, hvarigenom Banken icke kan komma att inlösa sine sedlar efter annat vär» de än jag sk«
Om ej en grund bes.ämdes, kunde Banken få använda mera silfver till inlösen af sine sålunda utgångne sedlar, än den för dem emottagit, hvarigenom stora förluster för Banken skulle uppstå, Antager man ater ett lägre belopp än aa8 Sk,, till ex. no sk-, så är det nära detsamma, som man icke hade bestämt något; men det är just kanske det man önskar, för att äga ali talan öppen för framtiden.
Skall man nu bestämma något belopp, såsorn utgörande silfrets värde i Banco-sedlar,' eller tvärtom, får det ej vara mindre än det nu gällande.
Jag medgifver, att det på hvars och ens omdöme beror, hvad föreställning man gör sig om möjligheten att äga el? 79&
Den 15 Jahl /, m. fast mynt-varde, utan att allmän utvaxllog af Speciemynt uti Banken äger rum, Det är en sanning, att ord på papperet verka intetf att garantien bör sökas i sjelfva sakerne; men fö.r min del har jag trott, att ett sådant system lätt kan etableras, hvarigenom under närvarande gynnande förhållanden fördelande af en realisation kunna vinnas, utan. att ojägen het erne deraf äfven ty ras.
Jag har trott, att genom några mindre bed tydliga förändringar uti, den plan Utskotten uppgifvit, Banken kunde uppköpa till och med mera silfver, än Utskotten föreslagit; men om man äfven stannar dervid, gör det på 5 år 750,000 R:d,r Specie och med denna tillökning
Ör Bankens reel a fond, i samma förhållande till sedelstocken, sorn den var år 1805, då väx,, ling skedde ; likväl med den skillnad, att år 1805 kunde Banken icke öka sin Fond med, en enda R:dr, men nu åter kan den efter ytterligare 5 år öka sitt verkliga Capital med enahanda summa.
Den som fäster sig vid ziffran, skall således finna, att Banken är om 5 år i samma skick, som den var 1805; och då kan ingen tvekan, Uppstå, att icke realisationen kan företagas utan Jjågrq farhågor för dess bestånd , så framt vi få. hafva fred, och, ej andra oförutsedda missgynnande omständigheter inträffa.
Jag anser således per rioden för en realisation icke böra vara så aflägsen.
Sedjn har jag troth att derigenom, att JDen i‘5 Jujii /. m. 797 det vöre tillåtit, att bade insätta och uttagå silfver , efter den norm, soni nu bestämdes för Framtida allmän utväxling, skulle en regulation för coursen derigenom uppkomma , och myntvärdet förblifva säkert, oaktadt någon allmän, utväxling icke blef företagen.
Om deremot senare alternativet antoges, så är väl en gräns satt för myntets förbättring, men aldeles ingen
För dess försämring, och detta kan jag ej annat anse för en uppenbar orättvisa.
— Jag tror ej, att de beslut, som fattas, ledi till försämring af myntet, men misstroende skall snart uppkomma, om saken lemnäs åt sitt öde; misstroendet sjelf verkar den myntförsämring, som man tror varit åsyftad.
Följden blifver, att de, som hafva penningar, ej anse sig tryggade för hvad de äga, och indraga stna fordringar, för att begagna något gynnande ögonblick, att på ett eller annat sätt realisera dem.
De skyldige skulle derigenom komma mycket att lida.
Jag till st y riker således att ett beslut matte fattas, hvarigenom så väl de fordrande som de skyldige tryggas;, som ej leder till misstroende, till lagsökningar, utmätnings-auctioner, och deraf följande betryck och elände.
Kanhända skulle någon önska, att en sådan villervalla skulle uppstå, då man kanske tror sig kunna uträtta, hvad ej annars går an.
Men jag tror, att den, som ifrar för det allmänna bästa, icke bör Underlåta, hvad som kan göras, utan söka göra det så, att ej mindre den enås än den andra* 793 Den 15 Julli f. ni. ägande-rätt tryggås* - Jag anhåller således örn pirö* position till bifall å forsta alternativet» Friherre Lagerbjelke, Dustaf:
Jag hade re* dan förlidne gårdag tillfälle att Utveckla taina tankar rörande de ifrågavarande alternativen* Jag yttrade di, att om nödvändigt ett
Val emellan dem båda skulle äga rum, jag för min del ej tvekade, att med min röst falla på det sednare alternativet.
Mitt hufvUdsakliga skäl låg i den af mig befarade mofaliska verkan på opinionen* som af den höga bestämningen kunde sig härle* da, och hvaraf torde följa en med rätt eller orätt förmodad tendens till mynt * försämring.
Hvad nytta är väl i allt fall att vanta af denna tidiga bestämning?
Éedamot har yttrat* att dermed åsyftades en garantie, att silfver-utvexlingj när den en gång kunde företagas, icke skulle komma att till ett högre värde äga rum t men hvaruti består verkligheten af denna garantie?
Det är ej troligt, att någon realisation kart till* vägabringas innan Riksens Ständer å nyo flere gånger sammanträdt.
Riksens Ständer kunna då tillintetgöra, hvad de nu besluta; och verkan af mynt bestämningen blir då ej annan, än blott att i dertsamma redan en liten början till myntförsämring blifvit gjord.
Det synes mig derföre rådligasf, att åt framtiden öfverlemna, att vidtaga framtida åtgärder.
Jag vet ej om jag bedrager mig, men . jag har trott mig ej blött i första, Utan äfven i andra alternativet förmärka en farhåga för blotta möjligheten af myntvärdets förbättring, om än aldrig så naturlig, omärklig och gradvis.
För min del tror jag det vara nyttigast och lämpligast, att Den 15 Julli f. m. 799 icke i detta afseende vidtaga några anstalter hvarken för eller emot olägenheterne af myntvärdets skiftande blifva icke mindre, men orättvisan större om, vid beräkning af de två naturliga möjligheterne den till förbättring och den till försämring, vägen för den ena tillstänges, men för den andra lemnäs öppen.
I det väntnlngs-Och beredelse-tillstånd, som ar en följd af uppskjuten realisation, synes det vara bäst, att helt enkelt lemna Sakerne åt deras haturliga gång; men om motvägande åtgärder anses nödige, då med Opartiskhet vidtaga dem, som kunna tillämpas mot båda ytterligheterne.
För att återkomma till de ifrågavarande alternativen tror jag det således vara rådligast, att åt devid verkStällighets-tidepuncten kommande Ständer med fullt förtroehde öfverlemna, hvad de i allt fäll väl veta att taga, rättigheten att Stadga den realisations, grund, sorn må finnas för tillfället mest verkställbar, samt mest betryggande allmän välfärd och (enskijte inrättningar.
Herr Lefrén, Jöhan Pehr’.
Jag anhåller att få försöka utreda de skäl, som tala för första alternativets antagande*
Under öfverläggningarne förliden gårdag märkte jag, att de Herrar, hvilka talade emot myntbestämning, merendels stannade vid det, efter deras tanka, hufVudsakliga motskälet: att kommande Ständer kunna förändra nuvarande Stan• ders beslut.
Häri tror jag mig finna ett medgifvande af grundsatisens riktighet*
Det åter» 8oo T)en i5 Juli i f. ni. står således blott att öfverväga, om anledniiif gar äro för handen, att kommande Ständer sko* la ändra beslutets Jag medgifver visserligen att ickg någor! mathematisk visshet häruti kan erhållas, mert påstår ock, att en sådan icke heller skäligen kan fordras, utan att man med nard mathemätisk visshet kan antaga som afgjordt, att kom* mande Ständer skola fortgå i ett systeme, soth är fotadt på ändamålsenliga och ärliga grun* der, och hvilka således ej Kunna ändras, utan att ånyo åstadkomma stora och orättvisa skak* ningar i de förhållanden vi nu till äfven}' tyrs stadga.
Vi hafva sedan 1776 haft många Riks* dagar.
Vid nästan alla hafva frågor uppstått * om penningeverkets reglering.
Vi hafva under denna tid Varit narma* te 48 sk. (som utgör vår nuvarande allparipunkt) än vi nu äro, vi hafva varit derifrån mera aflägsnade.
Vid alla tillfällen har den frågan förekommit! skola vi görd en Bankrutt Och sdgd rent ut, att Fariken icke kan fullgöra sina förbindelser?
man har dragit i betänkande att ut‘ tala ordet, ehuru alla insett, att Bankrutter! redan varit i verkligheten gjord.
Vid denna Riksdag synes man vara tern* timligen ense om, att ändra allpari-puncten, (man bör noga akta sig att ej förblanda denna r - I3(n 15 Julii f. rrii na åtgärd med den, som man vanligen kallar Coursbest åmning) i stället att, som ofta skett, genom konstlade och tryckande åtgärder, till-, vägabriuga en sedelförbättring, lika så skadlig,* som den sedel-försämring varit, hvilken man genom lättsinniga åtgärder tillvägabragt.
FinanceCommittéen har utgått från denna grundsatts, då den föreslagit-ilo sk. till ny allpari-punct, och man skiljer sig nu egentligen deri: huruvida Banken skall genast begynna utvexling, dier uppskjuta förmed, tills den huhn i t samla större silfverfond, äfvensom huruvida nya allpari-puncten skall bestämmas till aip eller liS, sk. i stället för 48 si, Som en ny ifllpäri-puncts bestämmande
Sr ett bankrutt-decret, och ett sådant ej kan äga rum, utan att Banken verkeligen är bankrutt, så kan ock för afgjordt tagas (så vida man ej föresatt sig att förneka högsta sannolikhet allt värde som bevis) att kommande Ständer ej skola ändra den nya allpari-purrct, som vid nu skeende myntreglering kan komma att bestämmas, så vida vi för öfrigt nu vidtaga sådana åtgärder, som förekomma anledningarne till en ny bankrutt, det vill säga: om vi genom ärligt inköp af silfver, öka Bankens silfverfond, samt ej medgifva Sedelmassans förökande, utan motsvarande insättning af silfver i Banken.
När kommande Ständer se, att vi gått ifrån det falska systeme för BankoStyrelsen, sorn hittills varit rådande, det nemligen: atf oupphörligen uliana Ridd. och Ad.
VI Band. 51 Den 15 Julii f. ni, lityflliga summor af Bankens vinst, salunda skuld* sätta rikets innevänare, samt binda Bankens tittgångar och derigenom uturståndsiitta den att fullgöra sina egentliga förbindelser, samt vidtagit ett annat, hvars klara syfte är: att conSolidera 'Banken, och genom publiciteten förekomma möjligheten att, som hittills, utöfva Jinancielt taskspes leri; så hemställer jag till hvarje opartisk att afgöra: om man då icke kan och bör anse för en moralisk visshet, att kommande Ständer icke 6kola ändra den allpåri-punct vi öu kun* na bestämma ^
Andra frigart ar: om ett sådant bestäm* Siande vore nyttigt?
Jag kan ej annat finna än att det måtte vara i högsta grad nyttigt, och med allmänt bästa öfverensstämmande, att hvar man vet, hvad han äger, eller är skyldig.
Jag medgifver, att man med en smula större sä-i Jqsrhet skulle veta detta, om utväxlingen genast kunde begynnas, men jag är öfvertygad, att de nämnde åtgärderne, sorn med första alternativets antagande stå i gemenskap, i förening méd Bankens redan decret.erade publicitet, tillräckligen försäkra om ett stadgadt myntvärde hvar och en, som ej föresatt sig att tvifla på ali ting.
Att ett sådant bestämmande är enligt medi rättsgrunden för Creditörers och Debitoreris inbördes förhållanden, tror jag vara klhrt.
Det måtte icke' vara någons mening att, om jag i dag lånar 8 Plåfor i sedlar, jag i morgon sk^U betala dem med 8 Plåtar i Silfver dller Den j5 /.
TtU tvärtom * meti detta kunde blifva följden, om icke något bestämmes.
Mig synes, att det är hög tid att med toten upprycka strids - anlednirtgårne mellan långifvare och låntagare, hvilka nu stå som tvenne fiendtliga magtet mot hvarandra, begärliga att Vinna på hvarandras bekostnad.
Men, säger man, i sakens natur ligger svålåghet, nästan omöjlighet, att gifva en Ilka säkerhet mot penningens fallande, som mot dess Stigande, om växling ej genast får äga turn.
Detta medgifves, men man kan ej med skäl förebrå Utskotten ensidighet.
De hafva ärligt och öppet föreslagit de kraftigaste medel sorn kunna utfinnas för att förekomma så väl Sedelmyntets fallande som stigande.
Deras o» misskänneliga grundsats har varit, att hindra så val Capitalisterhe att blifva plundrade ge* horn en ' fortgående myntförsämring, som de gäldbundna att blifva plundrade genom en fortgående myntförbättring.
Det förra ändamålets vinnande är förknippadt med större svårigheter, men hvar och en lärer medgifva att dertill ej gifves någon annan utväg, än att consolidera Banken, och att Utskotten med Omsorg sökt befordra detta.
Kunde vi nu an* slå Bankens hela vinst till dess consoliderande, så skulle vi för Capitalistérné visserligeri göra mera, men då detta ej låter sig göra, och för hvar man är klart, att nfan, så långt möjligt varit, följt den ärliga grUndsattä för Bankens consoliderande, Söm man antagit öch! ingen anledning är, att man skall fäamdele* 'gol Den 15 Julli /. m. afvika frän densamma, så tror jag, ått man mecS nära mathematisk visshet skall kunna antaga^ att coursen hädanefter ej skulle komma att va* liera mer än 3 å 4 sk., hvilket inträffar äfven i de länder, sorn hafva silfver och guld i omlopp, och hvilket, beror af större eller mindre efterfrågan.