Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
J vele gifva oss hvart tionde pund i gjuteverk och smidt jern och hvad sorn Gud täckes gifva eder af berget, eftersom de vid Kopparberget gore, och sedan vara för allt frie, hvad namn det helst hafva kan, som J härtill utgjort bafve, så går det som oss tyckes rättvisligen till, och den gifve då mer, som mera bruk häfver, och den mindre sorn mindre bruk bäfver, och der J då få något, så få vi med, få J ock litet, så få vi med litet.
I vele fördenskull låta oss eder mening härom med våra utskickade uttryckeligen låta förnimma, och befalle eder Gud samteligen och synnerligen.
Af Orebro den 18 Februari år 1008.
Carolus.”
Ifrån denna skrifvelse började inträda förhållanden af ytterligare contracter, såsom jag nu sedermera kommer alt nämna.
Uti Bergsordn. pag 154 finnes af 1049 den 6 Juli Drottn.
Christinas Ordn., hvarefter bergsmän och andra skola sig regulera.
I 14 § förbehåller sig Kronan en fjerdedel a en tredjedel i hvarje grufva, att bruka eller förpakta; och § 35 pag. 105, att ”alle frälsemän skola vara förpligtade att gifva Kronan af sina bruk tiondejern af den malm, som i Kronans grufvor tages, hvart 10:de skeppund, och af den malm, som tages i deras egne grufvor hvart 30:de skeppund, för hvilket ingen må vara fri; tages malmen utur bägge Kronones och frälsemannnagrufvor och blandas i en masugn och smältning tillhopa, dä gifve de till Kronan hvart 20 skeppund.”
Uti § 30 ålägges sammalunda presterskapet för sina tillverkningar.
1020 d. 31 Dec. upprättades contract emellan Kronan samt Nora och Lindes bergsmän (försök på 3:ne år) om malmtiondens erläggande, med Nora 08 läster Osmunds årligen.
Linde 34 d.o d:o d:o.
Af Bergsordn. pag. 335 synes, alt 1084 stadgades, det liondejernet borde erläggas höst och vår; och af K. br. lill Bergscoll. d. 11 Febr. 1696 (Bergsordn. pag. 489) finner man, att malmtionden nu var förvandlad till tackjern, hvilket synes deraf, att tackjernet ej från hylla fick afföras förr än liondejernet var aflaget.
Blåsningens början och slut skulle i kyrkan kungöras.
Se vidare jcrnbergsordn. 1649 och K. förordn. d. 27 Aug. 1723- 1686 ingick Öster och Wester Bergslagerne contract alt utgöra tiondejern, visst per dygn, med villkor, som ses af förordn. d. 27 Aug. 1723.
I Bergsordn. pag. 008 är infördt under 1721 d. 13 Apr. ett dylikt contract med Nora, Lindes, Grythytte, Philipsstads, 3 II. 31 242 Den 23 October f. m.
Carlsskoga, Leke oell Lerbäcks bergslager med 3:nc fri eller kalldygn, sedan bälgen slappes till gång.
Uppbördslängden för år 1607 innehåller bland annat: Elfvert Halfvardssons räkning för Nedre Bergslagen ni. fl. i Westmanland år 1(507.
Arliga Buntan.
Andre Upbörder.
Håfve Bergsmennerne som bruto uthi Wijka och Jönewijcks ierngrufve ulbgiordt i tijende Jernmalm 142 i Lass.
Dito Bukning för år 1(509.
N:o 5:
Andre Upbörder Tijende Järnedt 1609 rentade efther
Presternes förseglade längdh Tackjern 293 Sk# 9 L#.
Stångjern .... 2 ,, 12 ,, 1608 års räkenskaper finnas icke i Kammarcoll.
Desamma innehålla föreskrifter i detta afseende, men sjelfva rescriplet har, såsom jag nämnde, icke kunnat igenfinnas.
Gustaf Adolphs rescript af d. 31 Dec. 1620 lyder sålunda: ”Wi Gustaf Adolph etc. gore veterligit, att väre undersåtare ifrån Nora och Lindes bergslager hafva genom sina utskickade haft sitt bud hit till oss och underdånligen begärt, att de för tiondejernet, som de härtill hafva utgjort, mätte blifva förskonte, och derföre gifva af hvart bergslag en viss summa, hvilken deras begäran vi nådigst ansett hafva och gunsleligen eflerlåtit, att de årligen en viss summa gifva måge, nemi. af Nora bergsslag sextioåtta läster ossmundsjern och af Lindes bergslag tretiotvä läster, dock skall hvart år för sig göras en ny stadga med dem om samma summa, så att eftersom hvart bergslag årligen blifver förbättrat både med hyllor och hemman, derefter skall och summan på Af Stockholm d. 31 Decembris 1(520.
Gustavus Adolphus.” ”Utdrag af meddeldt utlåtande i fråga om bergsmannaförmånernes upphörande för hemmanen i den s. k.
Bondefjerdi ngen inom Lindes socken och bergslag.
Ehuru högstberörde 1620 års conlract icke utmärker som skulle den öfverenskommelse detsamma omfattar blifva gällande för framtiden, har likväl den bergsmanhemmanen, hytlorne och hamrarne från äldre tider åsatte och dittills i jordeboken uppförde, fastän af ofvan anförd orsak sedan år 1608 ej utgjorde ärliga eller jordeboksränta, blifvit från jordeboken utesluten och berörde hemman deruti upptagne endast till namnet samt de mantal, hvartill samme hemman blifvit ansedde vid en i Januari månad år 1625 hållen ransakning, såsom följd hvaraf någon annan ränta af grundskatlsnatur, efter den tidens åsigt, ej existerade i förevarande (Nora och Lindes) bergslager, eller i räkenskaperne beräk - Den 23 0 c t o ]> e r. 243 nades än den som utgjordes af l:o de s. k.
Kyrkobordsmännen — — 2:o
Ny och stadgelicmman — — — — — — Den förhöjning i stadga eller tiondejernet, som i ofvannämnde coutract för K. M. och Kronan förbehölls och påräknades, synes först hafva erhållits med år i63i, och det af den anledn., att 2:ne Itäkenskrifvare hade blifvit af Riks- och Kammar-råd förordnade, att emot arrendatorerné hafva uppsigt å tiondejernet (såväl jernskalten som Kronans öfriga intrader i de båda bergslagerne hafva varit upplålne på arrende alltifrån år 1620 till och med år i 6(53), varandes berörde tillökning efter är 1631 i räkenskapen uppförd under titel:
Föröfrat tiondejern.
Vidkommande för öfrigt, så väl sistnämnde jern, som det i 1620 års contract bestämde skattejern, 102 läster eller 1224 fat, sä hafva båda slagen varit till och med år 1648 ansedde för och i räkenskapen uppförde och beräknade som ossmundsjern om 20 L$ på fatet eller Skg1, men i 1649 års räkenskap är skattejernet förvandladt till tackjern pä det sätt, att för hvarje fat utförts 1J Skf?; på grund hvaraf för samma skattejern uppkommit, ett belopp af 1530 Skfi tackjern, hvilket, utan föreg:de förvandling, blifvit beräknadt a 26 hit på Skfé, hvaremot ang:de det föröfrade jernet, detsamma upptagits sorn tackjern, och utvisa räkenskapen, att ej mindre det tackjern, som svarar emot förenämnde skattejern, än det s. k. föröfrade jernet, deruti allt sedermera uppfördt under gemensam benämning af behållet eller ordinarie och föröfrat liondetackjern, samt vordet af bergsfogdarne redovisadt till de belopp, hvartill detsamma i förhållande till blåsningen uppgått.
Sedan, på sätt anfördt finnes, ordinarie eller jordeboksräntan å de egenteliga bergsmanshemmanen, under sagde benämning försvunnit; — — — — — — — — — — — så har, under loppet af år 1663, fråga uppstått, om icke de under nyssberörde räntebenämningar: landttogsgärd, brukshjelp och drungelön belöpande persedlar, kunde anslås i tackjern och således bli en ordinarie ränta, för hvilken ränteförvandling den grund skulle följas, alt för hvarje 3 dalers ränta skulle utgöras 1 Skf? tackjern.
Det af hemmanen nu utg:de persedle-tackjern motsvarar alltså endast de 3:ne räntebenämningarne i mantalsräntan; och gamla jordeboksräntan är inbegripen i tionde-tackjernet.”
En uppgift på de belopp i penningar, hvartill jordeboks och hemmantalsräntorne å ett helt hemman (om 8 öresland, der öretalets beräkning finnes), i nedannämnde bergslager samt dertill angränsande orter uppgå, förvandlade efter 1843 års markegångstaxor, torde blifva upplysande, för att jemföra de onera, som åligga bergsmanshemman, med de onera, som åligga hemman i landslagen.
Den 23 0 c t o b e r. ”Uppgift på de belopp i penningar, hvartill jordeboks och hemmantalsräntorne å ett helt hemman (om 8 öresland, fler öretalsberäkning finnes), i nedannämnde
Bergslager samt dertill angränsande orter uppgå, förvandlade efter 1843 års markegängstaxor.
Bergslag.
Skinnskatteberg . . . Norbergs anm.
Alla hemman B:co R:dr dessa båda bergslager äro belagde med ordinarie voterin o* Nora, Lindes med derinom belägne Bondefjerding, Ramshytte samt delar af Grythytte och Nya Kopparbergs . . bergslag 99 99 99 20: 9. 30: 30. 31: 80: 66: 35. 93: 35. 82: 3. 79: 35. 62: — 59: 17. 53: 35. 82: 24. 59: 43. 28: 9. 6. 6.
99 99 19: 20. 10. 19 99 57: 8. — 99 99 6: 5. 10. 99 99 10: 44. 6. 99 99 30: 3. 6. 99 99 3: — -- Lekebergslagen: i Qvistbro Socken Kihls socken Carlskoga bergslag och en del af Grythytte Philipstads, en hytta I följande bergslager äro hemmanen åsatte enahanda jordeboksräutor med dem i landslagen, men njuta lindring i mantalsräntan, nemi.:
Philipstads med .
. r:dr 13: 40.
— Lerbäcks med Dalby hyttelag .... „ 33: 19. 10. Tabergs 13: — — anm.:
Hemmanen i denna äro ordinarie roterade.
Landslag.
Näsgårds fögderi och Grangärde socken Salbergs dito och Möklinta socken . . Kongsörs och Skedvi socknar ....
Fellingsbro härad och socken ....
d:o i Ervalla socken ....
d-.o i Näsby socken.
. . . , Wisnums härad och socken ....
Grums härad och socken Omkostnaden för soldatroteringen 'dr uppskattad per rote: i Dalarne till ......... i Westmanland i Nerike i Wermland
För att visa i hvad proportion den s. k. tackjernstionden hyttorna utgöras, bifogas en i K.
Bergscoll. uppgjord tabell ver tackjernstillverkningen enligt hvilken hyttor och masugnar taxerade för hvarje blåsningsdygn, som följer: 6. 16. 9. G. 2. 5. 11. 8. 11. 11.
7. af öf äro - Den 23 Octo ber f. m. 245 ”Enligt i Kongl.
Bergs-Collegium uppgjord tabell öfver tackjernstillvcrkningen, enligt hvilken hyttor och masugnar äro taxerade för hvarje bläsningsdygn, som följer: Bergs-Fögderi.
Hyttor och Masugnar. hU å 20 pä Skff. 10:deni proc. af tillverknin- gen åren 1S38 — 1842.
Westerbottens lins endast Robertsforss 12 2,81 Uplands och Ros- Rennebol . 13 I lags.
Harnäs 19* > 3,55 de öfrige 12 hvardera 2G ( Gelleborgs och 'Frenne å . 5 W. Norrland. 5 st. ä G I 1 st. å 7 1 1 st. h . 11 ( 1 st. a 17 > 2,17 2 st.
å 19* k 1 st.
å 14* 1 Osterbergslags alla de öfriga ii . • 13 J 2 st. ä 11 i (i Dalarne) 2 st. ä 12 j 1 st. a 15 I 3 st. å 16 [ | 1 st. ä 17 ) 2’85 I L st. ä 18 j i: 1 st. il 14 \ | 2 st. ä 19 i alla de öfriga å . 13 1 1 Westcrbergslags 4 st. a 13 \ (i Dalarne) 3 st. å 14 J 10 st. ii . 15 1 3 st.
å 18 ( 1 st. ä 10 j 2,94 G st. ii 19* 1 1 st. å 20 l 1 st. ä 22 ] alla de öfrige å . . 16 1 Norbergs och 2 st.
a 14 I 1 Skinskattebergs 2 st. a . 15 J 3,54 G st. ii 18 1 st.
a 19* k alla de öfriga å . • IG Nora 1 st. a . 11 j 2 st. a 14 1 1 st.
a 16* l 3,90 4 st. a 17 [ 2 st. å . 16 1 3 st.
a 18* I 246 Den 23 October f. m Lekebergs oell 1 st. ä ..... 9 \ Carlskoga. 1 st.
h 15 J 2 st. a lf> 1 2 st.
a 164 2 st. a 17 } 3,94 2 st. a m 2 st.
a 18 2 st.
a 184 | 1 st. a 19 1 Lerbäcks. 4 st. a 74 J 2 st.
a 124 1 1 st. a . . , . . 4A ) 1,32 1 st. a ii! ( 1 st. å 13 1 Linde och Ram- 3 st. a 13 1 . bergs. 4 st.
a 14 f 1 st.
a 134 f 3,18 1 st. a ..... 174 1 1 st. a 20 Nya Kopparbergs. 1 st. a 124 1 O 1 1 3 st.
a 13] 1 st. a 12 f 1 st. a 14 1 st.
a 14 j. ) 3,76 2 st. a 15 i 3 st. a 10 1 1 st.
a 17 1 1 st.
a 19j 1 5 st. a 18 1 Wermlands och 2 st. a ..... 15 Dals. 1 st. a ..... 13 N.D. fins ej någon 3 st.
å 16 hytta pä Dal. 4 st.
a 16* 1 st. å m 4 st. a 17 > 3,39 4 st. a 17' . 5 st. a 18 4 st.
a 18 >. 3 st. å . . . » . 19 1 st. a 20 Södermanlands. 1 st. a 6 1 2 2 st. st. a å 8 9 f 2,63 1 st.
å 13 1 Östergöthlands.
Borkhults i Skärkindsh:d. 11 1 3,18 Finspongs 13 S Den 23 October f. m. 247 Calmare. 1 st. å 8 i 1 st. å 7 i 1 st. ä 91 1 1 st. å 10 / 3,13 2 st.
å 12 j 2 st. ä ..... 13 1 st.
å 151 I Tabergs bergs- 3 st. å 51 ) fögderi. 2 st. å 7 1 st. å
Vo 3,39 1 7 st. å 10 Kronobergs. 2 st.
å 4 •>'ZÖ ) 2 st. ä 6 / 1 st. å 7 / 3’71 1 st.
å 10 2®o 2 st. a 12 ] Häraf inhemlar R. o. Ad., att på intet ställe skatten nppgår till 4 proc. af den årliga tillverkningen, på somliga ställen något öfver en proc. samt på de fleste ställen till två a tre procent; dä likväl ifrån början denna näring har i allan lid betalt fidi tionde af blåsningen, och det på det sätt, att innan någon bit tackjern fick försäljas, så skalle tionden beräknas och aftagas.
Då R. o. Ad. nu icke lärer vilja bestämdt afslå ifrågavar. betänk.
Litt. C., och StatsUlsk. dessutom, efter tagen kännedom af hvad jag nu uppgifvit och de ytterligare upplysningar, som Utsk. kan finna sig i behof af att ifrån Kammar- och Bergscollegierne infordra, kommer i tillfälle alt närmare utreda frågan, så anhåller jag, att hvad i sjelfva inkomstbetänk.
N:o 8 är anfördt, mätte Lill Utsk. återremitteras.
Jag slutar med detsamma hvarmed jag börjat, att, om man skulle nedsätta tionden för tackjernslillverkningen till hälften, så måste man, så framt icke en bestämd orättvisa emot jordbrukare skall äga rum, ovillkorligen äfven nedsätta spanmålstionden till hälften.
Sådana åtgärder tror jag hvarken äro nyttiga eller ens rättvisa emot dem, som sedermera skola fylla bristen genom allmän bevillning, och det derföre alt dessa afgifter utgöras, såväl af jordbrukaren som af hytteägaren, in natura, der de finna sin fördel deruti, d. v. s. så vida de icke kunna sälja spanmålen till det af dem beräknade pris eller tackjernet till det pris, sorn i den af Kammar- och Bergscollegierne samt Statscont. årligen fastställda taxan finnes bestämdt.
Jag anmälde mig när den sals yrkades, att conjuncturens tryckning ojemförligt mindre drabbade tackjernstillverkningen än produetionen af säd, d. v. s. jordbruket.
Båda lida otvifvelaktig! af nuvar. conjunctur; men imin tanka lider icke tackjernstillverkn. minst.
För alt grunda jemförelsen emellan dessa tryckningar, mine
Hrr, anhåller jag, att Harne måtte erinra sig, att utförseln af spanmål ingalunda är förbjuden; 24S Den 23 Octo ber. f. m. men Hrnne veta sjelfva, huru det står till med utförsel af tackjern.
Till den grad är Vester-Bergslagen i bryderi med sitt tackjern, att tind. ansökningar derifrån ingått till K. M., med anhållan om tillåtelse, att inrätta nya vågar inom provinsen, för alt der kunna deponera tackjern, i hopp om att få det belånadt.
I det und. utlåt., som ifrån mig deröfver blifvit infordradt, bar jag und. tillstyrkt, alt vid Strömsholms våg en sådan deposition af tackjern må kunna få äga rum; men har icke tilltrott mig alt tillstyrka en ny vågs inrättande vid Smedjebacken.
Hrnne se deraf till hvad grad denna rörelse är tryckt.
Det är icke dä alt förmoda att någon hläser mer i dygnet än han eljest skulle göra.
Bergsmansståndet håller redan på i flere år att gå under, och minskas allt mer och mer.
St. göra något för alt låta dem få hemta andan, sä tror jag, att detta är en åtgärd, som är i högsta grad fosterländsk.
Jag föreslår bifall å Utsk:s betänk., i synnerhet, som den lid, under hvilken man föreslagit, att bergsmännen skola lindras, är så ganska kort, särdeles nu, såvida riksdag återkommer hvart tredje år.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum kl. 6 e. m. komme alt fortsättas.
O or Frih.
Åkerhjelm, J o li a n C a r 1:
I motsats emot hvad en värd talare här midt emot nyss har yrkat, ber jag att få anföra följande, såsom mig synes väl grundade skäl för SlatsUtsk:s utlåt.
En värd talare har visserligen anfört en skattehistorik för tackjernstillverkningen, och jag finner den samma vara ganska intressant, men inser likväl icke att derigenom blifvit anförda några verkliga skäl, sorn borde föranleda till ändring uti Utsk:s på goda grunder stödda förslag lill tackjernstiondens nedsättning.
Den värde talaren har anfört, att det skall vara en stor skillnad emellan beskattningen inom bergslag och landslag.
Detta är visserligen också ganska riktigt förhållandet, men jag hemställer, huruvida det icke är Statsekonomiskt klokt och riktigt, att om dessa bergslager äro mindre beskattade än landslagen, och det likväl visar sig, att tackjernstillverkningen der skulle hotas med undergång, om icke Staten beviljade skatte-nedsättning, man bör bevilja en sådan lindring.
Jag anhåller således om bifall lill StatsUtslcs betänk.
Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr: R. o.
Ad. står visserligen hos Frih.
Cederström i förbindelse för de historiska upplysningar han behagat meddela om den ifrågavar. skatten, men jag tager mig friheten fästa uppmärksamheten på, att det hör egentligen icke hit, huru skatten uppkommit.
Frågan är, om det är skäl att för närvar, lindra denna skatt, om de näringsidkare, som skatten träffar, icke äro i den ställning, alt de behöfva en sådan lindring.
Tackjernstillverkningen står för närvar, på den punkt, att ganska många hytteägare icke kunna tillverka ett enda Sk:pd tackjern utan förlust.
Jag vill visserligen hoppas, att denna stora olägenhet är öfvergående, och ur denna synpunkt har äfven Stats Utsk. betraktat denna fråga, enär de tillstyrkt en tämporär nedsättning.
Utsk. har icke tillstyrkt, att skatten skall för all framtid - Den 23 Octobcr f, m. 249 lid förminskas till hälften, utan endast alt, i anseende till denna närings nuvar. förlägenhet, skatten mätte till hälften nedsättas intill nästa riksdag.
Cederström har uppställt en jemförelse emellan jordbruket och tackjernslillverkningen.
Afven jag erkänner, att jordbruksnäringen för det närvar, är tryckt, likasom de flesta andra näringar i värt land, i anseende till åtskilliga missgynnande omständigheter.
Men likväl tror jag icke, att detta är förhållandet med någon näring i så hög grad, som med lackjernslillverkningen.
Jordbrukaren har åtminstone någon vinst af sitt yrke, men så är på många ställen icke händelsen med tackjernstillverkaren.
Hans ställning har ock inom StatsUlsk. blifvit allmänt behjertad, och det finnes icke en enda reservation emot dess tillstyrkande.
Jag hemställer ock, att K. o. Ad. måtte bifalla betänk.
Jag har inom SlalsUtslc. fullkomligen opartiskt kunnat bedömma denna angelägenhet, emedan jag hvarken äger bruk eller hytta; men de skäl, som der blifvit framlagda, hafva tillräckligen på mig inverkat.
Cederström har här meddelat oss en historik om bergsbruket, och tillika förebrått Ulsk., att det icke tagit kännedom af alla dessa handlingar i afseende på skattens uppkomst, Jag får dertill svara, alt Utsk. alldeles icke varit okunnigt om dessa handlingar, och blott den rubriken ordinarie ränta hade varit alldeles tillräcklig för att lemna upplysning om på hvad sått skatten tillkommit.
Något bestämdt anspråk på nedsättning kan också icke göras från tackjernstillverkarnes sida, utan det är blott billighetsgrunder, som här komma i fråga.
Då tackjern icke lämpligen kan exporteras, har Utsk. ansett det vara af behofvet påkalladt att lätta exporten af stångjern, och det kan icke ske på annat sätt, än att jerntillvcrkningen i landet blifver mindre dyr, och dertill skulle det naturligtvis verka om de onera lindras, som nu ligga på tackjernslillverkningen.
En. sådan mängd af skäl hafva dessutom för denna sak af de särskilda motionärerne blifvit anförda, att ingen af Utsk:s ledamöter motsatte sig en sådan lindring, som blott år temporär; hvaremot der funnos många som yrkade, att denna lindring skulle blifva pä längre eller obestämd tid; men detta ansåg Ulsk:s majoritet icke böra äga rum, utan alt delta borde bestämmas efter conjunctursförhållanden.
Jag får med anledn. häraf tillstyrka, att den lindring Utsk. föreslagit måtte af R. o. Ad. blifva bifallen.
Ilär har af en ledamot blifvit yttradt, att det skulle vara nyttigt i slalsekonomiskt hänseende, att lemna en uppmuntran för en kortare tid åt tackjernstillverkningen.
I statsekonomiskt hänseende kan det icke vara af någon nytta alt nedsätta ett skattebidrag, som redan är nedsatt lill det yttersta möjliga.
Hvad som statsekonomen i stället fordrar, är att bereda den vara afsättning, som saknar en sådan.
Om afsättning icke fås till herrar stångjernstillverkare inom landet, så kan den säkerligen fås hos stångjernstillverkare utomlands, Der är vägen för att befordra välstånd och rikedom hos hytteägarne i Sverige, men icke 3 H. 32 250
Den 23 O c lo ber f. m. är det genom en lumpen nedsättning af några skp:d jern, som väl komma att stå i Statens räkenskaper, men för näringen blifva af föga eller intet gagn; då deremot en förändrad reglering i afseende på tulltaxans bestämmelser kan blifva af en helt annan oell mera genomgripande fördel för jernhandtéringen i allmänhet, så väl inom Sverige som inom hvilket annat land som helst.
Hvarföre skall Sverige nu förbjuda tackjernsutförsel, dä man när som helst får införa tackjern i Sverige?
Hvarföre skulle icke lika väl alla andra länder hindra tackjernsulförseln, om detta vore statsekonomiskt rätt?
Det finnes icke någon slags tanka, ulan blott en gammal vana som ligger till grund derföre, alt stångjernsbrukspatronerne skulle hafva uteslutande rättighet att ensamme och lill nedsatt pris få begagna allt tackjern, som inom Sverige tillverkas.
Detta vare nog ronde den statsekonomiska åsigten af ämnet, men den politiska är af en större och vida vigligare natur.
Börjar man med att för det en näring tillfälligtvis råkar i förlägenhet genom minskade pris, uppkomna genom bristande rörelsecapilal för ögoblicket, så slutar man med alt upphäfva allt hvad ordinarie räntor heter, och att ställa Statens inkomster på den precaira punkten af bevillning för hvarje fall, och dä vet man icke rätt väl, huru det kan komma att bära sig med Sveriges styrelse och möj lighelen af Sveriges sjelfbestånd.
Jag begär ålerremiss af betänk.
Ehuruväl taekjernstionden hörer till de ordinarie inkomsterna, kan jag icke anse den vara en grundränta, utan det är en bevillning, lagd på en viss fabrikation.
Delta ådagalägges äfven af de handlingar, sorn Frih.
Cederström här uppläst, och sorn varit ganska upplysande om tackjernstiondens uppkomst.
Den har nemi från början varit en del af den malm, som bröts i grufvorna.
Om icke grufvan bröts, så gais icke eller någon tionde deraf ät Kronan.
Detta ar skillnaden emellan denna ränta och de egentliga grundräntorna, hvilka utgå af ett hemman, antingen på hemmanet sås och skäres eller icke.
Då det sedermera befans omöjligt att controllera huru mycket tackjern, som i hvarje masugn tillverkades, sä undergick denna tionde den förändring, att den utgick för hvarje dygn masugnen eller hyttan var i gång.
Då hyttan icke var i gång, gafs icke eller någon skatt, och således var det en skatt på fabrikationen eller näringen, men icke på egendomen der hyltan stod.
Denna skatt utgjordes af den malm, som hröts ur egna grufvor, med i allmänhet -jfj och icke, såsom Frih.
Cederstöm uppgifvit, med j‘ö.
Denna skatt utgjorde således något öfver 3 proc.
Nu är af de handlingar, som här blifvit upplästa, ådagalagdt, att endel hyttor gifva lill och med närmare 4 proc. af sin tillverkning, andra gifva 2, och de flesta något deröfver.
En lista på dessa förhållanden, sorn Frih.
Cederström här företett, har äfven i SlatsUtsk. varit begagnad under öfver läggningen om delta ämne.
Den minskning i procent, som visar sig sedan skatten blifvit bestämd efter dygn för hvarje hytta, har uppkommit derigenom, att melhoderne för jernets tillverkning på ägarnes bekostnad blifvit förbättrade, och fabrikationen sålunda blifvit drifven till en stor höjd, samt kun - Den 23 Octo ber f. m. 251 nät ske med bättre hushållning än förut.
Detta är en lycklig följd deraf, att skatten blifvit bestämd efter dygn och icke efter tillverkningens belopp.
Emedlertid har, detta oaktadt, kostnaderne för jerntillverkningen icke för närvar, kunnat bringas i öfverensstämmelse med försäljningspriset, utan det är ädagalagdt, ali i allmänhet betäcker icke del försålda tackjernet kostnaden för kol och arbete vid dess tillverkande, ännu mindre de öfriga kostnader, som dervid förefalla.
Under sådana förhållanden har Stats-Utsk. ansett någon nedsättning i afgiften för tillfället böra äga rum, t likhet med hvad R.
St. förut beslutit i afseende på alun-lillverkningen i allmänhet och i afseende på tillverkningen uti Fahlu grufva.
Vid sednaste riksdag skedde också nedsättning i skatterna för jordbruket särskildt, uppgående lill 240,000 ä 250,000 r:dr b:co årligen.
Dä hördes icke någon klagan öfver att skatterna lindrades på något ojemnt sätt.
Jag tror icke eller att någon klagan nu skulle förspörjas, i fall R.
St. biföllo, hvad StatsUtsk. uti ifrågavar. ärende föreslagit.
Cederström i öfrigt anfört i afseende på statsekomiska grundsatser, kan lill en stor del visserligen vara riktigt, men nu är icke fråga om huruvida tackjernsexport bör äga rum eller ej, utan huruvida lackjernslillverkning bör mera eller mindre beskattas, under det att tackjernsexport icke får äga rum till något sä stort belopp, att det i ringaste män kan inverka förmånligt [iå tackjernspriset.
På dessa skäl tillstyrker jag bifall å Ulsk:s förslag, hvilket icke afser det förhållande, att tackjernsexport kan blifva medgifven, utan blott det närvar, förhållandet.