Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt Fullm:ges förslag skulle, såsom jag nyss nämnde, den, som betalade lån i Haudels-Diskonten, eller gjort insättningar på kreditiv, kunna anväoda kassa-attester, gå med dem 3 tr. upp i Diskonten och utan penningeräkning få sin förskrifning tillbaka.
Vill någon, sorn erhållit lån i Diskonten, insätta medlen pä annan räkning, så föranlåtes han, enl.
Hlsk:s förslag, först räkna penningarne vid deras mottagande af Diskont-kassören, sedan gå med dem 1 tr. ned till Exped.- kassören, der de skola ånyo räknas, innan kassa-attest erhåltes för deras insättning i deposilions-afdelnm, samt slutligen afbida depositions-attestens undfående.
Då, enl. Fullm.-ges förslag, Direktm skall sammanträda 3 gånger i veckan och penningar kunna erhållas samma dag som länet beviljas, skulle derigenom enahanda lättnad, sorn Utsk. velat förskaffa, beredas allmänheten, utan att trängsel upkomme.
Enär lånen i Handels-Diskonten äro större och färre, samt allmänna Diskontens eller de s. k. omsätlniugs-lånen äro smärre och flere, skulle Diskont-kassören icke hastigt blifva färdig.
Flere personer skulle derigenom komma att samlas, samt få vänta på hvarandra.
Då Diskontens rum redan nu äro för små, samt intet väntningsrum såsom i Depositions-afdelnm finnes alt tillgå, så mäste trängsel upstå.
En hvar, sorn dä icke hade nog styrka att armboga sig fram, finge vänta längre eller blottställas för stölder.
Då intet uprop skedde, skulle naturligtvis äfven misstag om insättaren kunna begås.
Dessa olägenheter kunde förekommas, om man antoge Fullm.-s förslag, enl. hvilket omsätlningslånen skulle behandlas hädanefter såsom hittills.
Sådant skulle ock kunna utan skada för allmänheten verkställas; ty dessa mindre Diskont-län utlagas vanligen icke af låntagarne sjelfva, utan till J kanske T\ af kommissionärer, hvilka expediera penningar och handlingar med posten och således icke hafva så brådtom.
Jag anhåller följaktligen alt R. o. Ad. ville afslå hvad
När man skall genomföra en reform, utgör första vilkoret, för att den skall upfylla hvad som egentligen dermed åsyftas, att man utgår från de för handen varande förhållanderna, noga undersöker dem till deras följder, hvarigenom man erhåller en fullkomlig sakkännedom, hvarpå man må grunda sitt beslut.
Jag anser mig likväl böra betvifla att inom Högloft.
, vid upgörandet af detta förslag, den sakkännedom funnits, som varit af behofvet påkallad.
På sätt den siste värde talaren före 7* 100 Den 28 Oktober e. m. mig anmärkt, skall, ifall förslaget antages, det icke dröja många veckor förr än allmänheten skall få erfara, att ifrågavande reform, långt ifrån att upfylla hvad man önskat, skall för de trafikerande medföra de största olägeDheter.
Jag vill anföra blott elt enda bevis på sanningen häraf.
Enl. nu gällande ordning eger den, som vill lill inbetalning i Diskont verket använda en af ett penningeverk utfärdad assignation, rättighet och skyldighet att gå 2 tr. upp i Banko-huset till der placerade depositions-afdeln.
Han inlemnar der assignationen emot det att han erhåller en attest för den gjorda depositionen och, enl. nu beslutad arbetsordning, kommer den trafikerande genast eller så fort ske kan att erhålla attest, till följe hvaraf han endast behöfver vänta så läng tid, som b v hofs för vederbörande tjensteman till attestens utskrifvande.
Med denna attest går han en tr. upp lill Banko-diskonten och afiemnar der till vederbörande tjensteman attesten jemte åtföljande dokument.
Således har han, för affärens upgörande, vandrat endast en gång upföre dessa trappor, hvilka tillsammans, om jag icke misstager mig alltför mycket, innehålla 83 trappsteg, oberäknadt afsatserna och de långa gångame.
Utsk:s förslag skulleden trafikerande icke ega rättighet alt för Diskontverkets räkning insätta assignalioner, utan han skulle följaktligen försl gå 2 tr. upp till depositions-afdeln.-n, för alt derstädes fä en kassa-invisning, med hvilken han åter skall begifva sig 2 tr. ner uti Expeditions-kassorna för att emot invisningen erhålla penningar.
Med dessa skulle han begifva sig 3 tr. upp lill Banko-diskonl-verkets lokal och der aflemna penningarne till kassören.
För alt med assignation kunna verkställa en Diskontinbetalning, måste man således vandra 2:ne gånger 2 trappor och sedan 3 trappor upp eller omkring 180 trappsteg, hvaremot man nu, för samma affärs utförande, endast behöfver vandra 80 trappsteg.
Månne ändamålet kan vara att förorsaka den, sorn möjligen är fallen för lungsot, att genom vandring i dessa trappor ådraga sig en dylik åkomma, ty erfarenheten har verkligen bekräftat, ali den, som eger ett svagt bröst, har svårt att vandra höjder upföre och således äfven att gå i trappor?
Ensamt denna omständighet, Mine Hrr! vittmar om olämplighelen af Utskis förslag, men det är äfven många andra, som tala emot detsamma.
Jag skall endast påpeka några af dem.
BankoUtsk. har i sitt Betänk, rörtde sjelfva Bankoverkets organisation och den del deraf, som rörer kassa-lokalerna, tillkännagifvit, huruledes i dessa kassor insättningarne för Diskontverket icke äro så betydliga, att de kassa-attester, som för Banko-diskonten utfärdas, utgöra halfva beloppet af dem, som vanligen utfärdas.
Efter nuvande ordning har jag den stora fördelen, att, när jag inkommer i kassa-lokalen, der f. n. finnas 4 kassor, hvilka dock skola förän- ' dras till 3, vända mig lill der stationerade kassörer.
Om jag nu antager att 9 personer pä en gång infinna sig uti kassa-lokalen, har hvar och en kassör endast 3 personer att expediera, lill följe hvaraf det också går mycket fortare, än om det, såsom Utsk. föreslagit, blifver blott en Diskont-kassör, som skall expediera dem.
Således innefattar förslaget en skada för allmänheten men icke någon beqvämlighet.
Utsk:s förslag, inbetalning skall ske på det Den 28 Oktober e. m. 101 sätt, alt kassören skulle nied ordet bet., således en abreviation af ordet befaldt, intyga att den trafikerande fullgjort sina inbetalningar, skall Kamereraren vara tvungen att anse en signatur lika kraftig, som när den trafikerande kominer med sin banko-attest.
Efter hvad erfarenheten också visar, torde, när tillfälle till dylika brottsliga tillgöranden sig yppa, förfalskningar icke uteblifva, och dét således ganska lätt kunna bända alt många dokumenter insmygas med en falsk anteckning och signatur, till den grad väl eflerrapad, att
DiskontKamereraren skall kunna begå ett misstag och emottaga- tilt omsättning ett dokument, för hvilket icke inbetalning blifvit gjord.
Månne Bankens rätt och säkerhet äro genom ett dylikt förfarande betryggade?
Kan man väl vid något tillfälle, med hopp om trygghetens bibehållande, införa en lill den grad osäker, för att icke säga lumpen, kontroll, som en så beskaffad signatur och ett dylikt bevis skulle medföra?
Hittills bar en sådan åtgärd icke blifvit vidtagen i allmänna kronoupbördeu, dervid största hastighet måste iakttagas, samt 100-tals menniskor vänta på qvitlenser.
Dertill förekommer vidare all denne kassör skulle 1 :o) (alika mycket göromål sorn 2:ne kassörer nu ega, om man nemi. antager, alt hälften af de attester, sorn dagligen expedieras i kassorne, utgå för Banko-diskontens räkning, 2:o) vara pligtig att expediera alla expeditioner å kassa-krediliverna, hvilket nu ombestyres af serskilda personer, och 3:o) fä på sig öfverflyttade en mängd göromål, sorn Diskont-Kamereraren nu åligger.
Han skall således uti sin personlighet innesluta hvad som flere personer hafva sig anförtrödt och hvarmed de hvarje förmiddag äro fullt ut sysselsatte.
Huru kan man tänka sig möjligheten af en dylik tjensts inrättande, så vida icke den största osäkerhet skall upstå både för Banken och trafikerande, samt bedrägerier komma att höra lill ordningen för dagen.
Det kan icke vara Ulsk:s mening att sådana följder skola upkomma, men otvifvelaktigt skola de icke länge låta vänta på sig.
På grund af hvad jag nu anfört, samt Hr von Hartmansdorff i öfrigt andragit, hvaruti jag till alla delar instämmer, får jag vördsamt yrka afslag å BankoUlsk:s Betänk.
I likhet roed de 2:ne sista talarne till styrker äfven jag afslag å Utsk:s framställning om en serskild
Diskont-kassörs anställande, samt anhåller, att del förslag, som BankoDiskont-Direktm, understödd af Banko-Fullm:ge, föreslagit, måtte blifva anlaget.
Jag tager mig friheten upläsa den af Hr Bogeman i Utsk. afgifna reservation, uti hvilken jag till all delar instämmer.
Den har följande lydelse: ”Utsk. har nemi. föreslagit, att alla liqvider med Diskontverket, hvilka nu verkställas genom insättning i kassa- och depositions-afdelnme, skola kontant aflemnas till en serskild för detta ändamål föreslagen ny tjensteman eller s. k.
Diskontkassör.
Den hufvudsakligaste fördel, som härmed åsyftas, skulle beslå uti beredandet af lättnad för allmänheten uti dess transaktioner med Diskonten.
För min del anser jag denna fördel icke allenast för ganska oviss, utan lill och med helt och hållet förfelad.
Der - 102 Den 28 Oktober e. m. emot förefaller det mig som denna fördel säkrare skulle vinnas, om det stadgades, alt alla liqvider med Banko-diskonten skulle verkställas på enahanda sätt, som med inbetalningar på kassa-kreditiven redan förfaves, nemi. att inbetalningarne verkställas i kassa- afdelnm, hvars bevis eller attest deröfver, nied förbigående af depositions-afdelning handläggning, direkte afiemnas i Banko-diskonten.
Genom ett sådant förfarande skulle allmänheten blifva, med bibehållande af nödiga kontroller, beredd enahanda, om icke större, lättnad än som kan vinnas genom Utskis förslag.
Den mångfaldiga art af göromål, som skulle komma att åligga den nya Diskont-kassören, gör det för honom omöjligt att kunna betjena allmänheten med den skyndsamhet, som den har skäl alt påräkna; ty lätteligen kan man föreställa sig, alt 20 h 30 personer på en gång samlas omkring denna nya tjensteman, med anhållan dels om hvarjehanda uplysningar i afseende på omsättningar, vexlar och kreditiv, dels om liqvids förrättande, hvarvid större och mindre penningevexlingar kunna ifrågakomma, och dels om qvittensers erhållande, med mycket mera dylikt, och det skall då icke kunna hetviflas, all icke allt detta skall medföra längre tidsutdrägt än de 5 minuter, sorn i allmänhet erfordras för erhållandet af eli bevis öfver i kassa-afdelnm gjord inbetalning.
Då jag således icke kan finna, alt det åsyftade ändamålet med Utsk:s förslag, en större lättnad för allmänheten, vinnes, kan jag ingalunda med min röst bidraga till borttagandet af de väl genomförda kontroller, som nu ega rum.
Förvånande skulle del ock i sanning förefalla, om Banko-diskonten blefve den enda publika kassan i Slockholm, som icke begagnade sig af den vackra och säkra kontrollinrättning, som finnes alt tillgå under dess eget tak.
Ingen enda af hufvudstadens hundradetals allmänna kassor försummar, mig veterligen, alt begagna sig af den säkerhet, som är beredd genom tillåtelsen att få tiqviderna verkställda genom Bapkens försorg.
I allmänhet äro ock de allmänna kassornes Kamererare och Kassörer lill och med förbjudna alt emottaga kontanta penningar; men dock föreslås nu, att en ny tjenst skall inrättas, hvarmed en dylik kontant upbörd är förenad, och del inom sjelfva Bankens murar, der den lättast kan undvikas.
Diskont-kassören skall äfven verkställa alla Diskontens utbetalningar.
Vådan af alt förena upbörd och utbetalningar i samma persons hand, har erfarenheten tillräckligen ådagalagt och torde derföre ett sådant förhållande endast behöfva alt omnämnas, för att olämplighetcn deraf skall falla hvar och en i ögonen.
Likaledes är det påtagligt, alt borttagandet af nu befintliga kontroller skall menligt inverka på Diskoutens räkenskaper i allmänhet och förorsaka en osäkerhet i verkets penniuge-förhållanden, som under nuvar:de omständigheter icke kan ifrågakomma.
Slutligen anser jag de göromål, som, enl.
Utsk:s förslag, komma ali åligga Kassören, vara af så vidt omfattande beskaffenhet, att de svårligen kunna af en person förrättas.
Följden häraf — nya tjensters inrättande, med åtföljande nya löneanslag — är ej svår att förutse.
Nästkommande R.
St:rs skola säkerligen komma i er - Den 28 Oktober e. m. 103 faienhet deraf, derest Utsk:s förslag nu lyckas vinna gehör hos de närvartde.”
Med åberopande af denna reservation anhåller jag, såsom jag i början af mitt yttrande nämnde, att R. o. Ad. måtte afstå Utsk-.s hemställan i denna punkt.
Landtm, först hemställde om R. o. Ad. bifölle förevande punkt, ropades Nej, jemte ett eller annat Ja; hvarefter densamma af R. o. Ad. afslogs.
S:lc punkten.
Då det i allmänna lagen är uttryckli gen förbjudet att någon får vara domare i egen sak eller delaktig i ärenden, uti hvilkas afgörande man är hindrad genom jäf, synes det visserligen, pä det hela laget, vara öfverflödigt att bibehålla ifrågavartde morn., men då den i mom:tet omnämde åtgärden möjligen skulle kunna anses vara af den beskaffenhet, att man icke ville hänföra den under den casus, hvarom allmänna lagen talar, utan möjligen ville begagna sin rätt, att i Direktm deltaga, då lånefrågor angå vare sig en sjelf eller någon annan, med hvilken man står i sådana förhållanden, att man borde vara jäfvig, synes det mig icke vara ulan gagn, om stadgandet i Banko-Regldet qvarstår.
Jag förmodar att fordna lagstiftare infört detsamma derföre, att de hafva ansett det nyttigt, och då erfarenheten ådagalagt, alt mom:tet ioke innefattar något skadligt, ulan tvertom vid ett eller annat tillfälle kan vara af nylla att åberopa, tror jag det vore lämpligare, om momilet finge qvarstå.
Till följe häraf, hemställer jag vördsamt, om R. o. Ad. icke skulle vilja afstå det af Utsk. framställda tillstyrkande, samt bibehålla det nu gällande stadgandet.
Det morn., sorn Utsk. föreslagit att borttagas, är, enl. min tanke, så lill vida skadligt, som detsamma icke är fullständigt.
Mom:tet innehåller: ”Så väl ordinarie, som vikarierande ledamot af Direktm, vare ock förbjudet alt deltaga i öfverläggning vid tillfälle, då lån omsättes, för hvilket han, såsom gäldenär eller löftesman, iklädt sig betalnings-förbindelse.”
Lika litet, som förut, lärer han väl hädanefter få öfvervara sådana frågor, då det angår personer, till hvilka han står i närmare släglförhållanden, såsom bror, svåger o. s. v., men då stadgandet icke uptager detta sednare fall, kan det blifva tveksamt huruvida i sådan händelse en Diskont-Direktör skall få deltaga i öfverläggningarne; hvaremot om man, såsom Utsk. föreslagit, tager bort mom:let, det faller af sig sjelfl, att en ledamot i Direktm icke får deltaga uti beslutet.
Då jag således icke kan finna annat, än att Utsk. haft skäl att borttaga ifrågavar:de onödiga, samt dessutom ofullständiga stadgande, anhåller jag vördsamt om bifall till Utsk:s hemställan.
Lager bjelke och tror det vara bäst att, på sätt Utsk. föreslagit, taga bort stadgandet. r!04 Den 28 Oktober e. m.
Propos. lill bifall å förevar:de punkt biet härefter framställd ocb besvarad med starka Ja, jemte åtskilliga Nej; hvarpå Hr Gr. o.
C:te punkten.
J ag anser icke att detta förslag bör vinna R. o. Ad:s bifall, 1 :o emedan förslaget är grundadt på den förutsättning, att en Diskont-kassör skall för Banko-diskonten tillsättas, och 2:o emedan Utsk. säger att föreskrifterna lämpligast kunna införas uti tjenstgöringsordningen.
Jag raedgifver visserligen att de der kunna finna en tjenlig plats, men jag hemställer dock vördsamt om det icke bar gagn med sig att uti sjelfva Banko-Reghtet införa åtminstone de delar af de reglementariska föreskrifterna, som kunna leda de trafikerande till uplysning och rättelse vid insättningar eller inbetalningar i Banko-diskonten.
Då dessa föreskrifter enl. min tanka äro af beskaffenhet, alt de böra lända de trafikerande till någon uplysning, synes det mig också vara ganska lämpligt, att genom trycket låta dem komma till allmänhetens kännedom.
Jag uprepar bär hvad jag förra gången rör:de sista punkten hade äran säga, att jag anser det vara icke utan orsak som föregide BankoUlsk. tillstyrkt, alt föreskrifterne skola i Reghtet inflyta; och som icke något talande skäl för ett motsatt förhållande hädanefter bar blifvit anfördt, hemställer jag vördsamt, om icke R. o. Ad. skulle finna lämpligt besluta att, med afslag å Ulslcs hemställan, de ifrägavande föreskrifterna böra uti Reghtet qvarstå.
Det ifrägavande, ttti Utsk:s förslag omförmälda mom. lyder sä: ”Alla inbetalningar lill Banko-diskontverket, med undantag af öfverräntorna, äfvensom de af verket skeende utbetalningar bura verkställas genom insättning och ulassignering pä vederbörliga räkningar i depositions-afdelmn.”
Detta stadgande vill
Hr Printzensköld skall införas i Banko-Reghtet, och Hr Printzensköld har icke ens förutsatt, alt det på något sätt hör förändras.
Jag får likväl fästa den värde talarens upmärksamhet deruppå, all, i händelse detta stadgande bibehålies, får han, om lån sökes i diskonten, aldrig kontanta penningar, emedan del heter: ”de af verket skeende utbetalningar böra verkställas genom insättning och utassignering på vederbörliga räkningar i depositions-afdelmn.”
Hr Printzensköld erhöll således, i st. f. kontanta. penningar, en assignation på depositions-afdelmn.
Hr Printzensköld skulle således erhålla det af allmänheten. så mycket öfverklagade besväret att för vexeln skaffa sig kontanta penningar.
Det är just detta som Utsk. velat förekomma och som Fulltmge äfven afsett.
Då i alla fall, äfven denna omständighet oberäknad, detta stadgande icke är för allmänheten behöflig!, samt mycket väl kan i tjenstgörings-ordningen införas, får jag vördsamt tillstyrka bifall lill Utsk:s förslag.
Då jag log mig friheten alt ' föreslå bibehållandet af ifrågavaride stadgande i Banko-Reghtet, väntade jag mig icke att blifva af Gr.
Gyldenstolpe besvarad med den skärpa, som nu skett.
Om jag tilläfventyrs misstagit mig, hade väl Gr:n Den 28 Oktober e. m. 105 kunnat i andra och vänligare ordalag rättat mig, än som nu skett.
I öfrigt får jag förklara, att hvad de tratikerandes rätt att erhålla penningar beträffar, kan, äfven med bibehållande i Reglitet af dessa sladgauden, sådant låta sig verkställa, ty det slår icke att del är de trafikerande, som skola erhålla assignationer, utan det omnämnes huru liqviderna med Banko-diskont-verket skola försiggå, och Gr:n lärer väl icke kunna förneka alt dessa liqvider ovilkorligen komma att ske på det sätt, som här finnes föreskrifvet.
Föreskrifterna äro således riktiga, de må nu slå uti Banko-Reglitet eller tjenstgöringsordningen.
Mig synes att föreskriften huru öfverräntorne skola inbetalas, rörer de trafikerande, och hvarom man, ifall stadgandet införes uti tjenslgörings-ordningen, icke erhåller någon underrättelse, med mindre än att man går upp i Diskonten och sig derom underrättar.
Hvad de öfriga föreskrifterna angår, medgifver jag gerna alt de trafikerande derom icke behöfva taga kännedom, men då föreskrifternas qvarstående icke kan medföra någon skada, utan tverlom i någon mån vara gagneligi, förblifver jag vid min anhållan, att Ulsk:s förslag mätte afsläs.
De härefter försl till bifall och sedermera till afslag å denna punkt framställde proposme besvarades med blandade Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o.
Landtm, förnyade den lill bifall framställda propos:n, samt, sedan svaren dervid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga
Nej, förklarade att han nu funnit
Ja hafva öfverröstat Nej. 7:de punkten.
Denna punkt befanns, i följd af R. o. Ad:s i afseende på 2:dra punkten fattade beslut, hafva förfallit. 8:de till och med 15:de punkterne.
Biföllos. 16:de punkten.
Efter upläsning af lista och 2:dra momitet af Utskis i denna punkt afgifna förslag, anmälde sig och yttrade Gr.
Med anledn. af R. o. Adis på f. m. fattade beslut, lärer icke den lGide punktens första och andra mom. kunna antagas, och jag får derföre hemställa om icke Hr Gr. o.
Landtm, skulle vilja tillåta att dessa mom. finge hvart för sig föredragas.
Uppå härefter framställd propos., fann R. o. Ad., att, till följd af dess angide Diskont-Direktms sammansättning redan fattade beslut, de ifrågavande lista och 2:dra momme hade förfallit.
Sedan härefter 3:dje momitet blifvit upläst, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att, i afseende på detta morn., icke något beslut blifvit förut fatladt, men att detsamma torde böra återremitteras lill Utsk. för alt redaktionen må såttas i öfverensstämmelse med R. o. Adis på f. m. angide Diskont-Direktms sammansättning fattade beslut. 106 Den 28 Oktober e. m.
Lagerbjelke: Sedan R. o. Ad. under förmiddagens plenum beslutat att bibehålla Diskont-Direktm lill sin sammansättning oförändrad, hemställer jag om icke det är lämpligast att äfven bibehålla förevar:de stadgande sådant det hittills varit upställdt.
Gyldenstolpe: F. n. §r Banko-Diskonlverkets organi sation sådan, alt der är en Fullm. af hvarje Stånd, 2:ne Kommis' sarier, Bankens Advokat-Fiskal och en annan person, Banko-Sekreteraren eller någon inom Kamrerare-graden.
Dessa fyra tjenstemän inom Banken, Kommissarierne och de tvenne andra, kunna när som helst af Bankens Fullm:ge ombytas.
Hvad beträffar ledamöterne af Fullmige, så är stadgadt alt nytt val af Fullra:ge skall anställas vid hvarje års slut, då en af dem omväljes, och detta bar egt rum under den tid då Biksdagarne återkommo hvart femte år.
Nu deremot, då Riksdagarne inträffa hvart 3:dje år, och då således Fullm:ge sjelfve redan kunna ombytas efter 3:ne års förlopp, så tyckes det alt man väl icke bör eller kan låta en Fullm. sitta qvar 4 år i Diskont-Direkt:n.
Det synes mig således att man här möjligen skulle kunna vidtaga det stadgande, som af Utsk. är föreslaget, så att dessa Fullm:ge kunde årligen ombytas, allt eftersom
Fnllm:ge anse det vara för verket och det allmänna gagneligt.
Det är visserligen beslutadt i förmiddagens plenum all det skall vara en ledamot af hvarje
Stånd i Direktm, men att samma ledamot skall sitta der under hela den tid, han är Fullm., och aldrig ombytas, har icke någonsin blifvit stadgadt, utan jag anser det stadgande, som Utsk. föreslagit, kunna bifallas.
Det beslut, R. o. Ad. på f. m. fattade, innehöll, ali den Direktion, som det tillkommer att behandla alla Banko-Diskontverket tillhörande ärender, skall bestå af 8 ledamöter, nemi. 4 Fullm:ge, en af hvart RiksStånd, valde på sätt och i den ordning 80:de §:n l:sta mom:tet af Banko-Reghtet bestämmer.
Således är frågan i denna del redan afgjord.
Det står nemi. i berörde morn.: ”Af de Fullm:ge, hvilka äro ledamöter uti BankoDiskont-Direktm, utgår en vid hvart års slut i stadgad ordning.
Det lediga rummet tillsättes af Ful lunge genom omröstning per capita, och kan den afgångne dervid ånyo inväljas.”
Således skall nytt val ske vid hvarje års slut och kan dervid samma person bibehållas.
Hvad de öfrige 4 ledamöterne i Direktm angår, så innehöll förmiddagens beslut att de skola utgöras af 2 Banko-kommissarier samt 2, af Fullm:ge inom eller utom Bankoverket och dess Öfverstyrelse, för hvarje år, utsedde, personer.
Men jag tror för min del att R. o. Ad. borde vidtaga den åtgärd, Hr Landtm, har föreslagit, nemi. att återförvisa denna punkt till Utsk., för att upställas i öfverensstämmelse med de beslut, Ståndet i saken fattat.
Då kan ordalydelsen blifva riktig; hvaremot det torde lyckas mindre väl, alt här upgöra henne.
Sedan härefter Gr. Lagerbjelke och Gr.
Gyldenstolpe afslått från sina yrkanden, samt den först lill bifall å delta mom. fram - Dun 28 Oktober e. m. 107 stälda proposm blifvit besvarad med Nej, beslöt R. o. Ad. att till Utsk. återremittera ifrågavar:de mora., på det redaktionen mätte sällas i öfverensstämmelse med R. o. Ad:s. förut, i afseende på de 2 föreg:de momme fattade beslut.
Dä sedermera 4:de mom:tet förekom, fann R. o. Ad., uppå derom af Hr Gr. o.
Landtm, framställd propos., att detsamma, till följd af R. o. Adis ang:de Diskont-Direktins sammansättning fattade beslut, hade förfallit.
Vidare förekom och bifölls 5:le momitet.
Beträffande sedermera det derefter förekommande 6:te mom:tet, yttrade sig Hr Gr. o. Landtm., att, i anledn. af del beslut R. o. Ad. fattat att afslå Utsk:s förslag om anställande af en serskild kassör vid'Banko-diskontverket, detta mom. icke torde kunna bifallas i dess nuvande form, ulan syntes, derest icke annan anmärkn. cferemot förekomme, böra ändras till följande lydelse: ”Ombudsmännen och Kamererare!! vid verket skola för den upbörd, som kan blifva dem anförtrodd, ställa af Direkt.n godkänd borgen eller annan säkerhet, Ombudsmännen hvar för sig till belopp af 5,000 R:dr b:ko, samt Kamereraren till belopp af 4,000 R:dr nämnde mynt”; hvarvid Gr.