Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror icke, att man kan kalla den för slaf, som har 2 dagars tjenstgöring i veckan, eller kanske 3, om han derjemte sköter Kanslisttjensten.
Då han härför åtnjuter 1200 R:dr B:ko årligen, är han lika aflönad med en Kompanichef inom Arméen-.
Hvad har denne
Notarie att göra jemförelsevis med sina vederlikar i Kronans verk, t. ex. en Notarie i KammarKolhm, eller en ProtoNotarie i KarninarR:n?
Huru mycket mera äro icke desse sysselsatte mot Notarien hos BankoFu|lm:ge?
St. på detta sätt vilja hålla öfverflödige och väl aflönle tjenstemän i Banken: så böra de med motsvarande förmåner jemväl ihågkomma Kronans verk, ty dessa hafva lika anspråk på öfverflödige och väl aflönade tjenstemän.
Att extra- ordinarier icke komma att fattas i Banken, bevisas bäst deraf, att när det tillåtes mottaga ansökningar om inträde i Banken, komma lill Fullm:ge icke mindre än 50 eller 60 sådana på en gång.
Jag vet icke för närvar:de, huru många extra- ordinarier finnas i Banken, men förmodar, att de utgöra 80 eller deromkring.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, och Hr Gr. o. Landm. framställt huru som Gr.
Gyldenstolpe och Hr Printzensköld yrkat bifall till förevar:de punkt, men deremot Hr von Hartmansdorff föreslagit, att personalen vid-BankoFullm:ges expedition må ugöras af BankoSekreteraren och en Notarie, som tillika bestrider Kanslistbefattning, blef propos. till bifall å Utsk:s tillstyrkande först framstäld och besvarad med blandade
Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade antaga det af Hr von Hartmansdorff i afseende på denna punkt afgifna förslag, samt, efter denna propos:s besvarande med starka Ja, jemte åtskilliga
Nej, förklarade sig anse att Ja härvid varit öfvervägande.
5:o fjtsk:s yttrande, pag. 22, ang:de tjenslegraden för Notarien i Fullm:ges expedition; 6:o Utsk:s tillstyrkan de, pag. 22, i fråga om inskränkning i antalet af de af delningar, sorn besörja den deparlementalaförvaltningen; och hot Utsk:s hemställan, pag. 23, ang:de i: st a §:n i Instruktionen f ör UnderStyrelsen.
Biföllos. 8:o Ulsk:s tillstyrkande, pag. 23 och 24, ang:de 2, 3 och 4 §§:na i sistnämnde Instruktion.
Jag tror, att redaktionen af 4:de §:n bör rättas.
Denna § börjar sålunda: ”Är Chef icke inom verket tillstädes eller af laga jäf hindrad” etc.
Enl. min infattning innebära dessa ord, att han icke är af laga jäf hindrad.
Redaktionen bör väl vara sådan: ”Är Chef icke inom verket tillstädes eller är han af laga jäf hindrd” etc.
Meningen måtte väl vara den, och då bör ordställningen blifva sådan, på det att §:n må uttrycka hvad Utsk. åsyftar.
Den 14 Oktober e. m. 251 Gr.
Visserligen hade §:n kunnat upställas så sora Hr Printzensköld yrkat, men enl. min åsigt kan ingen misstaga sig om meningen, och jag anhåller derföre om bifall till §:n.
Jag kan icke medgifva, att meningen är rätt ut tryckt, sådan §:n nu är upslälld; ty ordet icke hänför sig icke allenast dertill, alt chef icke är tillstädes, utan äfven dertill, att han är af laga jäf hindrad.
Mig är det likgiltigt, hvilken ordställning man begagnar, endast §:n uttrycker hvad man menar, men, sådan den blifvit af Utsk. föreslagen, är den bestämdt origtig, och jag förmodar, att Gr.
Gyldenstolpe delar min åsigt, alt, såvidt möjligt är, man bör begagna ett klart och redigt språk.
Jag anhåller följaktligen om bifall lill min framställning.
Uppå härefter framstäld propos., bifölls först Ulsk:s i afseende på 2:dra och 3:dje §§:ne afgifna, utan anmärkning lemnade förslag, och då sedermera Hr Gr. o. Landtm., efter framställning att Hr Printzensköld uti den föreslagna 4:de §:n yrkat den förändring, all å första raden efter ordet ”eller” tillädes orden ”är han”, hemstälde ora R. o. Ad. utan förändring bifölle den föreslagna 4:de §:n, ropades Ja och Nej; hvarefter propos. lill bifall ä denna §, med den af Hr Printzensköld föreslagna förändring, framstäldes, samt Hr Gr. o.
Landtm., sedan svaren härvid utfallit med starka
Ja, jemte några Nej, förklarade att han funnit
Ja öfvervägande. 9:o Utsk:s tillstyrkande, pag. 25’, ang:de § S; 10:o Utsk:s tillstyrkande, pag. 23, 26 och 27, ang:de §§ 6 till och med 12; ll:o Utsk:s yttrande, pag. 27, ang:de § 13 i samma Instruktion; samt 12m Utsk:s tillstyrkande, pag. 29, i fråga om personalen vid Under Styrelsens expedition.
Biföllos. 13:o Utsk:s tillstyrkande, pag. 32, att uti Instruktionen för Kassa-afdelningen föreskrift må införas derom, att vexlingskassörerne skola till upräkning emottaga penningeremisser, som ingå från Riksgälds-Rontoret, Ränterier eller andra, samt att sådane remisser, efter verhstäld upräkning, utbytas emot större sedlar, på grund af hvilka Expeditions-kassören meddelar kassa-attest.
Jag befarar, att denna föreskrift icke är lämplig.
Vexlings-Kassörerne äro i allmänhet mycket uptagne.
Om de skola betjena allmänheten och derjemte åläggas att mottaga och upräkna sådana remisser, som komma från landsorterna: så fruktar jag, att allmänheten blir uppehållen.
Skall ett sådant stadgande, som det ifrågavar:de, inlagas: så bör det åtminstone heta, att åt Vexlings-Kassörerne icke lemnäs sådana updrag vid andra tillfällen, än då de äro ledige, om jag sä må uttrycka mig, från vexling med allmänheten, hvilket 252 Den 14 Oktober e. m. sällan inträffar.
Det är redan svårt för Vexlings-Kassörerne att medhinna vexling med allmänheten, när personer komma med hvad, som i Banken kallas luntor, eller bundtar, af gamla sedlar, som skola upräknas, och i stället för hvilka man begär nya sedlar eller större valörer.
Således tror jag, att Utsk. sträckt sin omsorg för vida, eller så långt, alt det är på bekostnad af den allmänhet, som behöfver vexla i dessa kassor.
Deras utrymme är så inskränkt, att om något uppehåll inträffar, blir trängseln sådan, att somliga måste stanna i förstugan.
Dylika händelser kunna svårligen undvikas, om Vexlings-Kassörerne åläggas att mottaga • remisser från landsorterna; ty det är klart, att när dylika bundtar skola upräknas, Kassören icke kan ögonblickligen betjena den allmänhet, som vill vexla.
Jag anser detta förslag vara olämpligt, och anhåller om dess förkastande.
Jag instämmer så mycket heldre i siste talarens yttrande, som min egen erfarenhet öfverlygat mig, att, närhelst man inkommer i vexlingskassorna, folk derstädes altid finnes, hvilket ådagalägger omöjligheten för Vexlings-Kassörerne att kunna befatta sig med något annat än allmänbetens betjenande med vexel, hvilket efter ifrågastälda förslaget svårligen låter sig göra, och tvifvelsutan dröjer det icke länge, innan stor klagan öfver anordningen kommer att förspörjas.
Som denna punkt sammanhänger med det förslag, som i fråga om kassa- och deposilions-afdelningarnas sammanförande blifvit af R. o. Ad. förkastadt, har jag intet emot att äfven denna punkt afslås.
Efter först till bifall å Utsk:s förevande tillstyrkande frarnstäld, med Nej besvarad propos., blef detsamma af R. o. Ad. afslaget. 14:o Vtsk:s tillstyrkande, pag. 32 och å början af pag. 33, i fråga om personalen i kassa-afdelningen.
Det är svårt för mig att ihågkomma allt hvad Fullnnge hafva föreslagit, enär Utsk. icke har vid hvarje punkt derom erinrat.
Hvad man här ser, är, att Utsk. föreslagit 5 Kassörer i det hela.
När nu medgifvetär, att Vexlings-Kassörerne skola vara 3: sä återstå icke mera än 2 Expeditions-Kassörer.
Det är, af redan anförda skäl, alldeles för litet, hvadan Fullm:ge föreslagit 3 Expeditions-Kassörer.
När R. o. Ad. vid den 2:dra hufvudsakliga punkten beslutat, ”att det af Fullnuge framställda förslag till förändrade tjenstgöringsordningar för kassa- och deposilions-afdelningarna, samt revisions- och ekonomi-afdelningen, i dess samband med de förra, må tills vidare tjena till efterrättelse”: så anser jag Ståndet hafva på sitt sätt redan ogillat hvad Utsk. här föreslagit.
Jag yrkar alltså, alt Kassörernes antal må blifva 6.
Landtm, fästade upmärksamheten derpå, att längre fram å pag.
33 förekom ett särskildt förslag, deri Utsk., för Den 14 Oktober e. m. 253 den händelse att särskild Kassör icke varder för Banko-diskontverket anstäld, hemstält att Kassörernes antal, såsom Hr von Hartmansdorff föreslagit, må bestämmas till 6.
Jag begärde ordet för att lemna den uplysning, Hr Gr. o.
Landtm, nu meddelat.
Ulsk. bar framställt alternativa förslag, hvilka båda kunna af R. o. Ad. antagas, nemi. det ena att gälla, i händelse en serskild Kassör för Diskonten antages, och det andra för det fall, att en sådan Kassör icke blir antagen.
I öfrigt är Utsk:s förslag fullkomligt öfverensstämmande med Fullm:ges i det andra alternativet, och i det andra är em Kassör mindre, derföre att Utsk. föreslagit en serskild Kassör för Diskontverkel.
Tersmeden yrkade för en stund sedan, alt man icke skulle sysselsätta sig med DiskontKassören.
Nu vill han likväl, att denne skall tagas i beräkning.
Endast, för den händelse, att en sådan tjensteman icke kommer att finnas, skall Banken hafva 6 Kassörer.
Fullm:ge hafva alldeles icke ifrågasatt någon Diskont-Kassör.
Det är en öfverraskning, jag * säger del, för Fullnnge och jag tror äfven för Diskontens Styrelse, att en sådan tjensteman blifvit föreslagen.
Utsk. har hittills, dä fråga varit om dylika förändringar, vanligen hört Diskont-Direktionen och Fulim:ge, men nu har Utsk. ansett sådant öfverflödigt, och derföre kunnat lättare misstaga sig, enär det icke haft ledning af vederbörandes uplysningar.
Såsom Fullm. skulle jag icke hafva tillstyrkt en DiskontKassörs tillsättande, och kommer icke heller alt göra det, med mindre afgifna uplysningar från Diskontens Styrelse visa behofvet deraf.
Då Fullmiges förslag icke afser en dylik befattnings inrättande, tror jag det böra antagas, så att utom 3 VexlingsKassörer skola 3 Expeditions-Kassörer finnas.
Med ett mindre antal anser jag
Bankens rörelse icke kunna vederbörligen skötas.
Att BankoUtsk. skulle utsättas för skarpa anmärkn:r, då det vågat frångå Fullm:ges förslag, det var i sanning icke oväntadt, men att det skulle gå ända derhän, att Hr von Hartmansdorff vill, att, innan frågan om tillsättande af serskild Kassör för Banko-Diskonten blifvit afgjord, man på förhand skall bestämma tillsättande af 6 Kassörer, äfven om BankoDiskonten icke erhåller någon serskild Kassör, synes väl icke lämpligt.
Fullm:ge hafva tillstyrkt 6 Kassörer, hvilket Hr von Hartmansdorff yrkat mätte blifva R.
St:s beslut, utan afseende på om Diskonten erhåller serskild Kassör.
Jag hemställer, om det icke snarare är en öfverraskning, att fatta ett beslut, hvarigenom man binder liänderne på sig i fråga om Diskont-Kassören.
Hvaremot, om R. o. Ad. antager de båda alternaliverne, det ena att gälla, i händelse Diskont-Kassör kommer att tillsättas, och det andra, om sådant icke sker, R. o. Ad. är oförhindrad att framdeles pröfva frågan.
Jag torde icke behöfva dmnämna, hu - 254 Den 14 Oktober e. m ruvida en diskont-kassör är behöflig eller icke, men anser mig kunna pröfva Utsk:s förslag och bifalla båda alternaliverna, hvaraf naturligtvis tillämpning icke kommer alt ega rum, förr än det blir bestämdt, huruvida en serskild diskont-kassör kommer att finnas eller icke.
I förra fallet lärer väl ett sådant antagande icke komma alt ega rum med mindre, än att man anser Bankens kassarörelse kunna bestridas med de af Utsk. föreslagna 5 kassörerne.
Anser man åter, att Bankens kassarörelse icke kan dermed bestridas, så antager man icke någon serskild diskontkassör, ulan man bibehåller de 6 kassörer, som för den händelsen åro af Utsk. föreslagne.
Jag anhåller således om bifall till den nu föredragna punkten, likasom till det sednare alternativet.
Om, såsom det synes, denna punkt eger så nära samband med ett annat af Utsk. afgifvet förslag, hvilket ännu icke blifvit för R. o. Ad. framlagdt, så visar detta en ofullständighet i sakens behandling, hvilken, enl. min åsigt, bör föranleda dertill, alt denna del af Betänk, upskjutes, intilldess frågan om diskont-kassören förekommer.
Ad. då finna, att en dylik tjensteman bör tillsättas, och att man följaktligen kan minska antalet af expeditions-kassörerne, så är saken riktig.
Men så länge behofvet icke är fullständigare utredt, mäste jag bestrida en diskont-kassörs tillvaro, och, när jag det gör, följaktligen yrka, att 3 expeditionskassörer måtte antagas.
Huru okärt det må vara för Frih.
Tersmeden eller hvem som helst, måste jag redan nu tala om diskont-kassören.
Om man föreställer sig, att en sådan tjensteman skall finnas: så blir det, efter sakkunnige personers utsago, nemi. tjenstemännens i Banko-diskonten, hvilka jag rådfrågat i närvaro af Riksdagsmän från flera Stånd, vissa dagar omöjligt för honom att fullgöra sina skyldigheter, nemi. att både mottaga alla insättningar för diskontens räkning och ombesörja utbetalningen af beviljade lån.
Få sakerna deremot gå sin vanliga gång med 3 expeditions-kassörer, så kunna alla omsättningar besörjas hädanefter såsom hittills.
Andra dagar återigen blir diskont-kassören ledig.
Då tjenar det till intet, att lian i diskonten sitter med armarne i kors; hvaremot det vore ganska nyttigt, om honom kunde anvisas, att biträda de 2:ne expeditions-kassörerne, hvilka, under vanliga förhållanden, visserligen icke komma att förslå, ulan ganska väl behöfva hans hjelp.
Redan nu nödgas de ofta anlita den 4:des biträde.
Hvarföre skall man då icke begagna diskont-kassören, när han är ledig?
Sitter han 3 trappor upp, så kan han icke efterskickas, äfven derföre, att, enl. organisationen, "är diskonten från det öfriga Bankoverket afsöndrad.
Jag anhåller således, att R. o. Ad. ville antaga 6 kassörer, eller upskjuta frågan lills förslaget om diskontkassören företages.
Jag kan icke göra mig klart, hvartill upskof skall tjena.
Om R. o. Ad. bifaller dessa båda alternativer att gälla i de båda olika fallen, har ju R. o.
Ad. icke bun - Den 14 Oktober e. m. 255 dit händerna på sig i fråga om beslut, rör:de diskont-kassören, om hvilken här varit så mycket ordadt.
Bifaller R. o. Ad. det ena alternativet, så blir det 6, men om det andra bifalles, bladet endast 5 kassörer.
Det lärer svårligen kunna bestridas, att ju icke frågan om en serskild diskont-kassörs tillsättande har oskiljaktigt sammanhang med Bankoverkets organisation.
Således upprepar jag den anmärkn., jag i början af denna diskussion framställt, nemi. att BankoUlsk. ingalunda på ett fullständigt sätt behandlat frågan, enär det afskiljt denna del af ärendet från den organisations-fråga, hvaröfver Utsk. afgifvit yttrande.
Dessutom måste jag emot det formella af behandlingen utaf frågan om diskont-kassörens tillsättande eller icke i öfrigt anmärka, att Utsk., såsom f. n. en slags öfverrayndighet öfver både Fnllm:ge och Under-Styrelsen, icke aktat nödigt, att, innan Utsk. afgifvit sitt organisationsförslag, i ämnet höra Bankens Ofver-Styrelse för erhållande af nödige uplysningar.
Med all aktning för Utsk:s samtlige ledamöter, och allt det förtroende jag emot dem gerna hyser, tror jag likväl, att sakkännedom icke saknas hos Bankens Ofver-Styrelse, och att denna sakkännedom kunnat komma Utsk. ganska väl till pass vid framställandet af ifrågavande förslag.
Då K. M. vill omorganisera Sina Embetsverk, har K. M., mig veterligen, ännu icke underlåtit att i ämnet höra vederbönde, af skäl, att dessa vederbönde kunna meddela Regeringen erforderliga uplysningar och försätta henne i tillfälle att med kännedom om alla detaljer i saken besluta.
Det hade blifvit förhållandet med Utsk., om det inhemtat Fullm:ges utlåt, i fråga om tillsättandet af en serskild diskont-kassör och de regleringar, som i sammanhang dermed böra ega rum.
Hvad nu angår antalet af expeditions-kassörerne, så finnas redan 4 sådane.
Det kan visserligen vara möjligt, att någon af dem kan vara öfverflödig, men besynnerligt nog är det, att man må komma i Banken under hvilken dag på året sorn helst, så befmnes ingen af dessa kassörer sitta med armarne i kors, utan personer finnas framför hvarje kassörs disk, hvilka vänta på sina expeditioner.
Nu hafva Fullm:ge föreslagit indragning af en utaf dessa 4 kassörer, och skulle en af dessa förflyttas till Banko-diskonten, blir det följaktligen endast 2 expeditions-kassörer, hvilka på nedra botten skola expediera alla in- och utbetalningar för deposilions-afdeln:ns räkning.
Det är visserligen sagdt, att diskont-affärerne äro till den grad vidlyftige, att, om de öfverflyttas till en serskild kassör, de öfrige kassörerne komma att åtnjuta stor lindring i deras göromål, så att antalet af dessa kassörer kan inskränkas till 2:ne.
Jag betviflar likväl förhållandet härutinnan, ty om än Utsk. räknat summorna, som utgå från Banko-diskonten, och en jemförelse mellan dessa summor och dem, som från landsorten och lmfvudstaden insättas för depositions-afdelnms räkning, visat, att Banko-diskontens summor äro större, följer likväl icke deraf, att 256 Den 14 Oktober e. m. befrielsen för expeditions-kassörerne från mottagandet af dessa summor7 medför så stor lindring i göromålen, att dessa kassörers antal kan inskränkas derhän Ulsk. föreslagit, emedan det är lika mycket besvär alt mottaga och expediera en assignation på 10 R:dr som en på 10,000 R:dr.
Således, om Fullm:ge ansett 3 expeditions-kassörer vara tillräcklige för göromålens gång, och dervid beräknat äfven dem, hvilka dessa kassörer i och för Banko-diskontens in- och utbetalningar måste vidkännas, tror jag, att antalet är i möjligaste måtto förminskadt; men skall det åter inskränkas till 2:ne, derigenom att en af dem skall förflyttas lill diskonten, belviflar jag, att allmänheten blir Utsk. skyldig synnerlig erkänsla för dess bemödande att vilja tjena henne medelst en hastigare expedition.
Pä grund af alla dessa skäl anser jag, att Utsk:s ifrågavande förslag hör hvila och Banko-Fullm:ges definitivt antagas.
För att kunna yttra mig i denna fråga, anhåller jag, alt det alternativ, Utsk. föreslagit pag. 32, måtte gemensamt med den nu föredragne punkten framställas till R. o. Ad:s behandling, och att jag derefter måtte återfå ordet.
I anledn. häraf hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. bifölle Gr.
Gyldenstolpes förslag, att det sednare alternativet af Utsk:s, i afseende på kassa-afdeln:ns personal, afgifna förslag måtte i sammanhang med nu förevande punkt företagas till pröfning.
Gyldenstolpe: Om Hr Printzensköld gjort sig mödan att genomläsa Ulsk:s yttrande i första raden pag. 32, skulle han hafva funnit, alt, enl. hvad utredas kunnat, åtminstone halfva antalet af de kassa-attester, som nu årligen af Bankens kassor utfärdas, hafva lill föremål insättning för diskonlverkets räkuing, och största delen af infriade assignationer härleda sig från Bankodiskonten samt derunder lydande Handels- och Närings-diskont.
Fullnuges förslag, det erfordras 3 expeditionskassörer, men, i händelse en serskild kassör antages för Bankodiskonten, de göromål, som röra diskonten, icke komma att bestridas af expeditions-kassörerne, hvilka göromål utgöra halfva antalet af de i allmänhet förefallande, så synes deraf att 1| eller 2 kassörer äro tillräckliga för de återstående göromålen, som inom Banken förekomma.
Således måtte det väl icke vara någon omöjlighet att, derest en kassör för Banko-diskonten antages, de öfrige kassörerne kunna sköta de öfrige göromålen.
Hvad åter angår Hr Printzenskölds anmärkn., att Utsk. icke hört Fullm:ge i fråga om tillsättandet af en kassör för Banko-diskonten, så får jag förklara, att, ehuru äfven jag kan vara nogräknad att få yttra mig i frågor, som röra Banken, jag anser Utsk. hafva sträckt sin grannlagenhet väl långt, om det frågat Fullm:ge, huruvida en sådan kassör borde tillsättas eller Den 14 Oktober e. m. 257 eller icke.
Fullmtge hafva afgifvit förslag till organisation af Banko-diskontverket.
Detta förslag innehåller visserligen icke, att Banko-diskonten skall hafva en serskild kassör, men Fullmtge hafva emellertid varit i tillfälle att yttra sig öfver den frågan.
Om än BankoUtsk., hvad man icke alltid kan begära, icke följt Follmtges förslag helt* och hållet, utan hittat på något annat, som är bättre, må väl Utsk. vara berättigadt, att underställa det B.
St:rs pröfning, utan att Fullmtge skola deröfver först höras.
Hr Printzensköld synes mig således hafva saknat skäl för sin anmärkn.
Dessutom kommer denna fråga till afgörande, då diskont-kassörens tillsättande blir föremål för Ståndets pröfning; men äfven om denne kassör icke anlages, ser jag intet hinder för afgörandet af organisationen utaf kassa-afdelntne.
Skulle likväl detta tagas i sammanhang med tillsättandet af diskont-kassören, så kan fråga upsla, hvilket först skall afgöras.
Jag fortfar således i min anhållan om bifall till de håda alternati verna.
Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm., till följe af det nyss fattade beslutet om föredragningssältef, framställt, att den puukt', hvari Utsk. hemställt att kassörernes antal må blifva 6, och som jemte den redan uplästa borde afgöras, var så lydande: ”Skulle serskild kassör icke varda vid Banko-diskontverket anställd, så lärer personalen för kassa-afdeln:n höra, i enlighet med Komiterades förslag, bestämmas sålunda: Chef 1. Kamererare ].
Kassörer 0.
Bokhållare 1.
Kontorsskrifvare 1.
Kassaskrifvare 8, i hvilket fall dock suppleant-kassör och kassaskrifvare icke torde behöfvas;” yttrade Hr von Hartmansdorff:
Hr Gr. o. Landtm, har, såsom jag tror, förbigått en punkt å sidan 33, så lydande: ”ifrågavande insättningar få, derest sådant erfordras, efter den bestämda expeditionstidens utgång, men sednast kl. före 3 e. m., aflemnas”.
Enl. min åsigt hörer denna punkt äfven hit.
Landtm, förklarade, att han med afsigt förbigått den af Hr von Hartmansdorff nu omförmälda framställningen, emedan fråga nu egentligen endast vore om personalen i kassaafdelmn, och den i sammanhang dermed af Utsk. gjorda framställning om insältningarne kunde serskildt behandlas.
Jag skall först yttra mig om diskont-kamereraren och sedan om de öfrige.
Man har sagt, att hälften af göromålen i expeditions-kassorna rörer diskonten.
Om så är, måste 1 diskont-kamererare blifva otillräcklig, och då är förslaget så mycket origtigare.
Det har 13 H. ‘ 17 258 Den 14 Oktober e. m. äfven blifvit sagdt, att Fullmtge icke behöfde höras.
Jag kan ingalunda finna, burn raan med skäl kunnat förbigå deras utlät., då frågan angick organisationen af Bankens kassa-afdeln:r.
Att det emellertid skett, det hafva vi förnummit.
Det är visserligen en sanning, att diskonten är afsöndrad från Banken och står under serskild Styrelse.
Men om denna afdelnings organisation inverkar på Bankens i det liela: så hade Utsk. bordt inhemta Fnllmrges yttrande.
Gyldenstolpe säger, att Fullm:ge blifvit hörde.
Ja, men det var öfver helt audra frågor och alldeles icke om en diskont-kassörs tillsättning.
Dessutom får jag fästa upmärksamheleu derpå, alt å sidan 32 i Betänk, uptagas 5 kassörer; men å sidan 33 föreslås 6 för den händelse, att någon diskont-kassör icke komme att tillsättas, hvarförutan å sidan 32 föreslås 2:ne bokhållare.
Allt detta måtte väl visa sammanhanget mellan dessa båda frågor, och att de på en gång böra pröfvas.
Kassaskrifvarnes antal är först på sidan 33 föreslaget till 6, men Utsk. har sedermera förökat dem till 8, i händelse ingen serskild kassör blefve vid Banko-diskonten anställd.
Det är således nödigt, att frågan om honom, samtidigt med de förras tillsättning, företages.
Att 2 kassaskrifvare skola linnas i hvarje vexlingskassa, anser jag öfverflödigt och oriktigt.
Deras göromål bestå egentligen i inkomna sedlars sorterande, på det kassörerne må lemnäs obehindrade i vexlingen.
Om 2 kassaskrifvare anställas i hvardera vexlings-kassan, och någon brist upstär eller något misstag i räkningen inträffar, till hvilkendera skall kassören hålla sig, om ingendera vet, hvilka bundtar han räknat?
Dessa befattningar äro af den beskaffenhet, att de icke kunna bestridas af flere än en, och redan nu begagnas icke mera än en kassaskrifvare i hvarje kassa, vid andra tillfällen, än då någon expeditions kassör insjuknat och hans kassa tillstänges, hvarigenom de öfriges göromål blifva öfverhopande.
Jag måste således'bestrida tillsättningen af mera än en kassaskrifvare i hvarje kassa.
I händelse kassörernes antal blir allt för inskränkt, mäste insättningsliden utsträckas, på det att bristen å dem må kunna ersättas genom en längre arbetstid.
Men jag har förut sökt visa olämpligheten att, enl.
Utsk:s förslag, förlänga arbetstiden.
Följden af hans utsträckning till klockan 3, varder, att, sedan alla insättningar blifvit gjorda och behållningarne upräknade, komma tjenstemännen icke från Banken förr än klockan 4.