Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En ytterligare följd af eli sådant uppköpande af obligationer vore, att det möjligen kunde blifva 380 Den 12 April e. m. svårt att sedermera realisera dem, när medlen skulle till Riksg.- cont. öfverlemnas, isynnerhet som vi af Ordföranden i detta verks siyrelse hafva hört, att man der icke har mycket begär till dylika papper.
Vi hafva sett huru det gått med Skånska hypoteksföreningen» obligationer.
Dessa blefvo uppsagde, men de kunde icke ånyo placeras någorstädes inom Riket, hvarföre hypoteksföreningen blef nödsakad att upplaga ett utländskt lån, för alt kiruna honorera sina förbindelser.
Det är icke sagdt, att utländska lån alltid finnas att tillgå i behofvels stund.
Jag afstyrker bifall lill Frih. Raabs förslag.
Jag har i dag på förmiddagen yttrat, att det är en brist att i vårt land icke finnas några goda räntebärande papper.
Jag medgifver att denna brist icke är så lätt ali afhjelpa, men ett bland villkoren för deras införande vore, att de komme att gä i handeln.
Ett bland de medel, som skulle befrämja deras allmännare begagnande, vore äfven, att Banken uppköpte sådane, då det kunde ske, utan att rubba de förbindelser.
Banken har att upprätthålla realisationen.
På dessa skäl, äfvensom på de af föreg:de talare omnämnde, såsom att Banken derigenom klefve i tillfälle att samla en tillökad årlig vinst och att hålla en större sedelstock ute i rörelsen, kommer jag att rösta till bifall för Frih. Raabs förslag.
Då jag finner, alt flere af Ståndets ledamöter, lika med mig, icke fullkomligen erinra sig Frih.
Raabs förslag, anhåller jag alt det måtte blifva uppläst.
Sedan denna uppläsning försiggått, yttrade sig Frih.
Under förutsättning, att hvarje förslag, som här väckes, kan blifva bifallet, får jag till Frih.
Raab hemställa, huruvida det icke skulle vara skäl att genom någon modification söka borttaga de olägenheter, som det i förslaget förekommande ordet må understundom skulle medföra, om Bancofullm. så bestämdt som här är föreslaget, hlefve ålagde att anskaffa räntebärande obligationer för den bancovinst, som qvartaliter ingår från lånecontoren och från lånefonderne lill Bankens disposition.
Om mesuren i öfrigt är riktig, torde det vara nödvändigt att uppställa ordalagen så, att det komme att, i vidsträcktare män, än förslaget tyckes innehålla, bero på Fullmäktige att bestämma huruvida dessa medel kunna elier böra användas liR uppköp af obligationer uti större eller mindre män.
Då nu öfverläggningen förklarades vara slutad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla Frih.
Raabs ifrågavar. förslag till särskild g.
Ex. Hr Gr. o. Landtm., med förklarande, att han ej kunnat uppfatta, huruvida ja eller nej varit starkare, förnyat denna propos. och densamma dervid åter blifvit med blandade ja och nej besvarad, anmälde och yttrade sig Den 12 April e. m. 381 Fril).
Jag bade visserligen troll, att den modification, Frih. Palmstjerna åsyftar, redan ligger i ordet må, men i händelse Frih:n skulle kunna vinnas för förslaget derigenom att det bette, ”kan” eller ”äge rättighet”, så hemställer jag till honom örn han skulle vilja hafva en sådan modification, eller att han, i annat fall, ville uppgifva hurudan han önskar att redactionen skulle blifva.
Ofverläggningen har en gång blifvit förklarad vara slutad.
Om vi nu skulle få att pröfva andra förslag, än det som redan varit öfverläggningens föremål; så fruktar jag att vi icke skulle komma härifrån förr än på Söndags morgon.
Propos. till afslag å Frih.
Raabs ifrågavarande förslag blef härefter framställd och besvarad med starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, det han trott sig linna, att ja varit det öfvervägande svaret å denna propos.
Landtm, gjord hemställan beslöts, att ofverläggningen om BancoUtsk:s utlåt.
N:o 44 skulle uppskjutas lill nästa plenum.
Lades på bordet följande från StatsUtsk. inkomne mern. och utlåt.:
N:o 268, i anledn. af erhållen ålerremiss å Utsk:s mern.
N:o 108; N:o 269, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, ang:de voterings anställande uti förstärkt StatsUtsk., ronde de i utlåt.
N:o 113 och mern.
N:o 20S omförmälde frågor; N:o 270, i anledn. af RiksSt-.ns skiljaktiga beslut, ang:de omröstnings anställande uti förstärkt StatsUtsk , i frågan om samtlige bevillningsmedlens inlevererande till Riksg.cont.; N:o 271, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, i afseende på dels K.
M:s nåd. propos., angule bestämmande af vissa villkor för vinnande af dispositions- och jordäganderätt till de s. k. kyrkohemmanen i Halland, dels särskilde i delta ämne inom RiksStm väckte motioner; N:o 272, i anledn. af väckt motion om låneunderstöd till staden Sölvitsborg för befordrande af den redan påbörjade quaibyggnaden derstädes, samt upprensning af stadens hamn; samt N:o 273, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt.
N:o 220. H. R. o. Ad. åtskildes kl. 11 om aftonen.
In fidem protocolli, silbert Munck. 382 Dea 15 April.
Tisdagen den 15 April 1845.
Plenum kl. 6 e. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, att han i fråga om liden för riksdagens afslutande frän Hr Just.Statsministern erhållit en sä lydande skrifvelse:
Uppå min underdåniga anmälan om det yttrande, som, efter föregången öfverläggning i Talmansconferencen, Eders Excellence d. 5 dennes till mig afgifvit, ang:de tiden för riksdagens afslutande, har H. M. Konungen, d. 10 dennes, täckts i nåder förklara: ”att då, enligt hvad derigenom inhemtats, riksdagen icke kan, såsom förut varit afsedl, upplösas den 21 i denna månad, med mindre än att behandlingen af ännu oafgjorda Bevillnings-, Bankoch Stalsreglerings-ärenden varder afbruten, frågan om bemyndigande för den tillförordnade K.
Regeringen att sistnämnde dag afsluta riksdagen må anses förfallen, men alt K. M. ville hemförlofva R.
St. å den dag uti instundande
Maj månad, som H. M. Konungen, efter Sin återkomst till Slockholm, kan finna för godt att pä grund af inhemtade ytterligare upplysningar bestämma”.
Om delta H. M. Konungens nåd. förklarande har jag härmedelst skolat underrätta Hr Gr. o. Landtm, i ändamål att detsamma måtte på lämpligt sätt komma till RiksSlms kunskap och i sådant hänseende varda äfven Talmännen meddeladt vid näst inträffande Talmansconference eller dessförinnan, om Eders Excellence så tjeuligt finner.
Anmäldes lill bordläggning Bevil!n.Utsk:s mern.
N:o 35, i anledn. af ålskillige uppskjutne och oafgjorde frågor, ang:de tullbevillniugen.
I anseende till angelägenheten af att detta betänk, snart till Ulsk. återkommer, för möjligheten att derpå grunda beräkningen af Rikets ordin, och extra ordinarie inkomster, anhåller jag, att detsamma måtte sättas främst på listan för morgondagens plenum och komma alt föredragas före fortsättningen af financebelänk., i händelse förstnämnde betänk, icke skulle af någon ledamot å nyo begäras hvilande på bordet.
Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. biföll R. o. Ad., att Bevil)n.Utsk:s mern.
N:o 35 finge uppföras främst på föredragningslistan för morgondagens plenum.
N:o 44, öfver de inom RiksSt:n gjorde anmärkmr vid betänk.
N:o 29, med förslag till en i vissa delar förändrad reglering af Bankens lånerörelse m. m. § 28.
Den 15 April. 383 Hr Lagerhjelm, Pehr:
Jag anhåller att BorgareSt:s beslut i denna punkt måtte uppläsas och jag derefter erhålla ordet.
Landtm, tillkännagaf, att något prot.utdr. i ämnet ännu icke frän Vällofl.
BorgareSt. erhållits, men att nämnde Stånd, enligt i dess Cancelli meddelad upplysning, i fråga om förevarande 28 §, beslutat att antaga mom. litt. a) med följande lydelse: ”att ifrån och med år 1846 inrikes vexlar och accepterade invisningar, betalbara i den stad, der disconteringen sker och ställda på högst 6 månader, disconteras emot 4 proc. ränta, företrädesvis för andra papper, hvilka hädanefter, såsom hitintills, belånas emot 5 proc.”; men att mom. litt. b) skulle utgå.
I anseende dertill alt man icke kan med säkerhet påräkna, alt inrikes vexlar äro i gång vid den lid IJtsk. föreslagit, hemställer jag, att R. o. Ad. måtte instämma med BorgareSt.
Jag tager mig friheten fråga, huruvida prot.utdr. eller något meddelande kommit ifrån de öfrige Stånden och huru de beslutat i denna sak.
I anledn. häraf tillkännagaf H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att Hederv. BondeSt., enligt ankommet prot.utdr., hade ogillat Ulsk:s förslag samt antagit följande redactiou af 28 §: ”Nu gällande villkor för utlåningen genom Handels- och Näringsdisconten varda i så måtto förändrade: alt från och med år 1846 inrikes vexlar och accepterade invisningar, betalbara i den stad, der disconteringen sker, böra, företrädesvis framför andra papper disconteras emot 4 proc. ränleafdrag om de äro inom 3 månader förfallne, men emot 5 proc. om de äro å längre förfallotid, hvilken dock aldrig må öfverskrida 6 månader”; samt alt hos Högv. PresteSt., hvarifrån ännu icke prot.utdr. ankommit, men enskildt underrättelse erhållits, 28 § blifvit förändrad till följande lydelse: ”Att från och med år 1846, inrikes vexlar och accepterade invisningar, betalbara i den stad, der disconteringen sker, och ställde pä 3 månader, disconteras emot 4 proc., men deremot till 5 proc. dä de äro ställde pä längre tid än 3 månader, till högst 6 månader”, hvarjemte PresteSt. ansett, att i anledn. af delta beslut mom. b) af 28 § kunde förfalla.
När BancoUtsk., på grund af de anmärkmr, som gjordes vid dess förra betänk.
N:o 29 i denna punkt, antog det förslag, som först af Hr Skogman uppgafs, skedde det synnerligen med afseende derpå alt bringa ordning och noggranhet i affärer, hvilket man hoppades vinna medelst af LagUtsk. föreslagna stränga föreskrifter, till följd hvaraf äter mera försigtighet skulle i handelsrörelsen iakttagas och de trafikerande kunna beräkna när de skulle få sina fordringar godtgjorde.
Nu fela de ofta i fullgörande af sina förbindelser, derföre att de ej kunna påräkna någon punktualitet hos sina gäldenärer, eller ock nödgas de, för bibehållande af sin credit, hålla vida större cassör än som eljest behöfdes, eller anlita Disconten.
Då nu LagU(sk:s åtgärd i 3S4 Den 15 April. detta afseende visserligen är ett litet steg framåt, men så litet att derigenom icke vexlar kunna framtvingas såsom ett nödvändigt behof, sä lärer det bli nödigt för BancoUtsk. alt göra någon eftergift i denna del, emedan ensamt genom tillfället att få läna, kan icke en så stor och välgörande åtgärd framkallas.
Jag tror således för min del, alt det strängare stadgandet, det i Handelsdisconten endast skulle få belånas vexlar och invisningar, bör utgå, hvaremot det lämpligaste torde vara att instämma i det beslut, som blifvit af BorgareSt. fattadt och nyss uppläst, hvarföre jag instämmer med Hr Lagerhjelm i antagande af den redaction, som nyssnämnde Stånd uppgjort.
Palmstjerna, Carl Otto: Att BancoUtsk. vill gifva företrädesrätt åt inrikes vexlar och invisningar till lån i llandelsoch Näringsdisconten, dervid har jag ingenting att erinra; men att genom den föreslagna åtgärden tro sig kunna framtvinga bruket af inrikes vexlar, det anser jag vara ett misstag, och instämmer således, med Hr von Hohenhausen deruti, alt BorgareStis beslut mätte antagas; dock med någon förändring i redactionen deraf, hvilken jag icke anser vara tillfredsställande, enär der står, att ifrån och med år 1840 inrikes vexlar och accepterade invisningar skola disconteras emot 4 proc. företrädesvis för andra papper, hvilka hädanefter såsom hittills belånas emot 5 proc.
Jag anser nemi., att inrikes vexlar äfven böra vara accepterade samt endosserade pä det sätt, att den som endosserat, iklädl sig ansvarigheten för valutan.
Dessutom anser jag, att reverser till ordres, som äro endosserade, böra äga samma verkan och rätt att kunna belånas, som invisningar i Haudelsdisconten.
Endosserade invisningar innebära detsamma som vexlar, och endosserade reverser till ordres äro äfven af beskaffenhet som de förra då de lagsökas.
I fråga ora lagsökning gå båda slagen lika fort, då aucloriteter finnas på stället.
Dessutom förekommer en, visserligen obetydlig anmärkning, att ordet ”årlig” saknas framför ordet ”ränta”.
Det metias naturligtvis årlig ränta, men det står endast ”emot 5 proc. ränta”.
I öfrigt vidblifver jag min anmärkn. i afseende på belånbara pappers beskaffenhet, och vågar i öfverensstämmelse med denna min mening föreslå, att § måtte erhålla följande lydelse: ”att ifrån och med 1840, accepterade och endosserade inrikes vexlar och invisningar, samt reverser till ordres, betalbara i den stad, der disconteringen sker och ställda på högst 0 månader, disconteras emot 4 proc. ärlig ränta företrädesvis för andra papper, hvilka såsom hittills belånas emot 5 proc.; börande dock reverser till ordres, för att tillgodonjuta detta företräde, vara försedde med minst tvenne, hvar och en full ansvarighet innehållande endossementer”.
Jag anhåller att Hr Gr. o. Landtm, ville inhemta R. o. Ad:s tanka i afseende på detta milt förslag.
Jag gillar visserligen den lankan, och har äfven sjelf förgäfves vid föregående riksdagar motionerat den Den 15 April. 385 den, att vexlar borde disconteras och icke belånas i Ständernes discontverk; men jag kan icke dela den (ankan, alt blott i formen af vexlar ligger en säkerhet, som gör alt man åt den ensamt och uteslutande bör rikta landets lånerörelse.
Jag tror det vore så mycket betänkligare, aldrahelst i den utvidgning, som här blifvit föreslagen, som den skulle ovillkorligen kasta hela landets lånerörelse hufvudsakligen i händerne på köpmännen i Stockholm, Götheborg och Malmö; och dä det icke är de största handelshusen, som sysselsätta sig med dessa affärer, eller göra sig till commissionärer, vare sig för andre köpmän, eller landtmän, eller bruksägare, som behöfva göra sina hypotheker realisabla, utan 2:dra, 3:dje eller 4:de rangens handelshus, och vi känna de svårigheter, som äro förknippade med bedömmandet af den verkliga soliditeten i detta fall, då, säger jag, är det betänkligt att ensamt åt det hållet kasta 3| millioner r-.dr.
Jag bekänner, det jag ogillar räntans nedsättning till 4 proc., utan afseende på disconlens förhållande i öfrigt, om det är stor efterfrågan af penningar eller icke; ty det har den olägenheten, att i den aldrafarligasle riktning locka till missbruk af skuldsättning.
Man har beskyllt mig att gynna skuldsältningssystemet.
Det är en alldeles oriktig beskyllning; tvertom, jag har sökt afböja all skuldsättning, som är förenad med våda.
Jag anser nemi. det vara farligt att för handelns vidt omfattande speculationer, i något ögonblick, som är fördelaktigt för någon viss varu-artikel, underlätta tillgången lill nya medel, för att kasta sig in i vidlyftiga företag, som framkalla kriser, hvaraf sjelfva det rika England ofta fått känna följderna.
Jag kan således icke annat än ogilla äfven denna uppmuntran, och den dåliga skuldsättning, eller rättare den sämsta af all sådan, hvilken ligger i Utsk:s betänk.; men då min röst i det fallet är förgäfves, äfven i det hänseendet sedan 3 Ständ derom fattat beslut, om än 2:neaf dem med olika redaction derutinnan, så har jag endast velat hafva min tanka bevarad i prot.
Men då man för den åsigt man hyser, måste göra hvad man kan, förenar jag mig med Frih.
Palmstjerna, anseende del af honom framställda redactionsförslaget vara bäst.
Jag ber likväl att få fästa uppmärksamheten derå, att det ej är nog alt lemna åt Bancostyrelsen att fastställa de reglementariska föreskrifter, som blifva en följd af disconteringen af vexlar, hvilka förut varit belånade, eller som förut icke varit betraktade annorlunda än som vanliga reverser.
Det blir en helt annan omgång ; här måste föras ett ombudsmannaskap, det fordras en mängd af iakttagelser, hvartill nya tjenstemän behöfvas, och i det hänseendet må ej BancoUtsk. strandsätta discontdirectionerne så, att de icke skola kunna fullgöra Ständernes beslut, utan bereda desse directioner tillräcklige medel till bestridande af de kostnader, som i och för åtgärden blifva oundgänglige.
Det är egentligen i anledn. af Frih. Palmstjeruas yttrande, som jag begärt ordet, då jag tror, att, i afseende på den begärda endosseringen och accepteringen af vex 9 H. 49 386
Jar, icke några föreskrifter erfordras; ty de äro redan lemnade i lagen för inrikes vexlar.
Dermed skall nemi. så förfaras, att de skola genast uppvisas lill accept och endosseras af dem, som lemnar sådane ifrån sig.
Banken kan således, så vidt jag förslår, icke emottaga någon vexel, som ej är endosserad på Banken.
Hvad angår räntan och att ordet årlig borde utsättas, så har meningen hos de Stånd, som redan fattat beslut, ovedersägligen varit, att den skulle räknas för år, emedan man sannolikt ej kan föreställa sig att på ett län för 3:ne månader, någon skulle vilja betala eller Banken taga 12 proc., eller på 6 månader 8 proc. och något missförstånd härom lärer ej kunna komma i fråga.
Det torde icke vara uttryckt i betänk., huruvida den, som lånar i Banken, skall gifva särskild förbindelse, om vexeln skall vara som hypothek, och om innehafvaren skall sjelf på förfallodagen infinna sig med vexeln för betalning.
I det fallet vore likväl icke bestyret så stort för Banken, om dess ombudsman på förfallodagen uppsade vexeln till betalning, och någon vidare omgång för indrifningen kan jag icke finna, än som skulle äga rum, i fall en eller annan låntagare pä förfallodagen brister i betalning och lagsökes.
Här går lagsökningen litet fortare och omsorgen blir alltid densamma.
Mig förefaller, som föreskriften om inrikes vexlar skulle ganska litet komma att begagnas, emedan förhållandet är så, att svårigheter uppstå för verkställigheten.
Den, som lill en handlande i Stockholm t. ex. säljer varor på credit, kan lätt få accept, men en endossent fås troligen icke utan någon liten provision för det äfventyr denne löper att kunna blifva lagsökt, i fall acceptanten icke betalar.
Följaktligen tror jag, att man undviker ett sådant äfventyr och lättare får en accepterad invisning, som kan belånas i Banken, än man erhåller en endosserad vexel.
Jag tror, att föreskriften är af en ganska liten betydenhet i sjelfva verket; men i alla fall, när det är visst att en vexel, på hvilken skall finnas 3:ne namn, sålunda är säkrare än en invisning, på hvilken endast 2:ne namn finnas, hade man gerna kunnat göra någon afkortning på räntan, med afseende derpå att sådant kunde frambringa inrikes vexlar.
Likväl tror jag för närvarande möter stora svårigheter att få dem i gång; dertill fordras att i sjelfva landet crediten blir återställd, så att de, som der utborga varor på tid, kunna påräkna betalning på dagen.
Få desse vänta flere månader på betalning, så kunna de icke ställa sina utbetalningar på viss dag, och således måste man genom stränga executionslagar småningom söka återbringa det i ordning, som under flere år varit i oordning, och först sedan något hvar är mera accurat, är det möjligt att inrikes vexlar bli mera gångbara, då nemi. personer kunna våga att acceptera en vexel med säkerhet att sjelf få in penningar på dagen.
Jag tror för min del, alt BorgareStis beslut allt för gerna kan bifallas.
Vill man tillägga ordet årlig, så är det allt som beliöfves.
Hr Rosenblad har ogillat, att 4 proc. blifvit bestämda för vexlar till uppmuntran för deras införande.
Jag har svårt att fatta den tankeledning, som han följt i Den 15 April.
3S7 detta hänseende, helst han sjelf tillförene velat gynna deras införande.
Icke uppmuntrar man dertill genom införande i creditlagarne af ett oöfvervinuerligt tvång för desammas begagnande, helst svårigheter derföre nog ändå finnas.
Hr Kosenblads farhåga för öfverdrift i detta fall förekommer mig högst besynnerlig; att stora kriser skulle kunna vållas, då summan är limiterad, inom hvilken directionen får utlåna, och när det Ihy förutan densamma åligger att bifalla eller afslä, allt efter som det befinnes med Bankens fördel mest förenligt, det kan jag ej förstå.
Direclionerne såväl för allmänna Låne- som Handels- och Nä ringsd iscon ten hafva aldrig förut blindt bifallit, utan pröfvat omständigheterna, ulan alt i öfrigt hafva behöft gifva något skäl för sitt handlingssätt.
Nu är också det stadgandet uttryckligen infördt i reglementet, och således ankommer det pä directionen att sköta verket som sig bör, och man liar i allmänhet det uttrycket om en god domare, att han gör mera än sjelfva lagen.
Gällde frågan en privatbank, sä vore det gifvet, att det egna intresset visade, huru man i det här fallet skulle bele sig, och en direetion af embetsman, flere äro det åtminstone, bör väl också kunna handla och sköta affärerna så lill Bankens som det allmännas båtnad.
Hvad kostnaderne beträffar, sä har man ingalunda förbisett dem; men när Ständerne uppdraga åt Bancofullm. att göra en sak, har man ej funnit dem hysa någon farhåga att använda de medel, som fordras för verkställande af uppdraget, och jag ser således icke deruti något hinder att utsträcka belåningen, på sätt Frih.
Palmstjerna föreslagit, och gynna den äfven med nedsättning af räntan.
Men att utsträcka den äfven lill accepterade reverser och invisningar, dertill tror jag ej vara skäl för handen, utan man bör gå försigtigt till väga; ty det är en ny erfarenhet man skall inhemta.
Hr Rosenblads farhåga påminner mig om, att Gr. Schwerin beklagade sig öfver, att vid realisationens införande en del embetsman i Banken grnfvade sig för införandet af ett verkligt mynt i st. f. papper; på samma sätt synes nu llr Bosenblad frukta en för Banken ändamålsenlig rörelse.
Jag tror, att man ej behöfver frukta att vexlar skola begagnas till något öfverflöd, ty de stränga creditlagarne skola hålla tillbaka ali öfverdrift; man skall använda dem endast i nödfall.
Jag tillstyrker R. o. Ad. att antaga den 28 §, med den förändring i redactionen deraf, som BorgareSt. beslutat.
Ingen kan högre än jag önska, det stadga och ordning måtte tillvägabringas i våra creditförhållanden, och det sker otvifvelaktig! derigenom, att de i andra tänder med fördel begagnade inrikes vexlar äfven hos oss komma i bruk.
I hopp att detta skulle ernås, biträdde jag äfven inom Utsk. denna punkt; men har likväl sedan kommit att ytterligare betänka denna fråga, och dervid trott mig finna, att stadgandet sannolikt skulle göra något till för ändamålets vinnande; men att om ej andra medel äfven dertill användas, så skall det icke på långt när kunna uppnås.
Då skall följden blifva, att, om efter 1846 års slut inrikes vexlar icke kommit till stånd, Handels- och Näringsdiscont - 388 Den 15 April. fonden kommer att ligga i Banken obegagnad.
Jag tror verkligen, att för beredande af inrikes vexlar skulle man göra långt mer, om raan, på sätt jag föreslog i ett föregående plenum, då fråga var om den bevisning, som borde tillerkännas en handlandes bok, eller rättare sagdt, huruvida en sådan bok skall medföra någon laglig bevisningsrätt, fastställde, att lagen icke skulle tillägga någon särskild bevisningsrätt ät en handlandes bok, emedan man derigenom skulle komma mycket närmare målet än på hvilken annan väg som helst.
Skulle de som taga och de som lemna varor på credit finna, att deras böcker ingenting bevisade, så skulle otvifvelaktig! köpare och säljare, lill bekräftande af sina aftal, nödvändigt utfärda vexlar eller reverser till bevis på den dem emellan slutna affären.
Man har föreslagit, att efter 1S47 års slut skulle, utom vexlar och accepterade invisningar, äfven reverser, försedde med minst 2:ne endossemeuter, tilläggas företrädesrätt till belåning, framför andra disconlabla papper.
Jag måste bekänna min oförmåga att kunna fatta hvad som menas med reverser, försedde med endossemenls, åtminstone känner vår lag ingenting sådant, och det vore ensamt tillräckligt för att icke vid en creditlagstiftning begagna uttryck, hvarom lagen intet vet.
Vexeln endosseras, del vill säga, att en påskrift göres, hvarigenom man iklädes betalningsskyldighet.
En enkel påskrift af en revers, på ryggen, betyder vanligen icke annat än transport, men ej betalningsskyldighet; innefattar påskriften åter betalningsansvar, då kallas den borgen.
Man bör således utsätta borgen, som för egen skuld, om ovillkorlig betalningsskyldighet afses, men ej ordet endossement, såsom främmande och icke af lagen godkändt.
På de skäl jag anfört, och då efter min tanka Handels- och Näringsdiscontens fonder efter 1846 till största delen skulle blifva obegagnade, utan alt medföra den af mången påräknade följden, eller att ovillkorligen sätta inrikes vexlar i gång, i fall mom. litt. b) bifölles, tillstyrker jag uteslutande af berörde mom. på sätt BorgareSt. beslutat.
Hr Lagerhjelm: Emot Frih.