Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hoppas dermed kunna fortfara under hela Riksdagen, hvilket < äfven skulle bidraga till protocolls-tryckningens påskyndande.
Hr Gr. och Landtm, hemställde, om R. o. Ad., i enlighet med Gr.
Cronhjelms framställning och med anledning af de upplysningar, Ridd.-Secret. nu afgifvit, tillät, att, vid innevarande Riksdag, med justeringen af pleniprotocollen finge förhållas på samma sätt som vid föregående Riksdagar, eller att talarnes muntliga yttranden icke uppläsas oftare, än då talarne det begära.
Jag är långt ifrån att vilja göra anmärkning vid en proposition, framställd af Hr Gr. och Landtm, samt med ja besvarad af H. R. o. Ad.; men det är icke heller såsom anmärkning jag hemställer den tanke, om ej efter orden: ”af talarne” bör tilläggas: eller någon annan.
Det skulle ju kunna hända, att någon utlåtit sig om en annans yttrande eller inblandat något, som rörer sjelfva personen; och då må det väl vara denne tillåtet att höra uppläsas, hvad som blifvit sagdt.
Uppå derom af H. Ex. Hr Gr. o. Land tm. framställd proposition biföll R. o. Ad. det tillägg i det nyss fattade beslutet, att muntliga yttranden böra vid protocollsjusteringen uppläsas, äfven om sådant af någon annan Ledamot, än talaren sjelf, begäres.
Fortsattes till slut justeringen af pleni-protocollet för den 4 dennes.
Då protocollet första gången justerades, tillkännagaf Ridd.-Secret., att in pleno skulle för hvarje gång tillsägas, när hvar och en talare kunde få genomse sina muntligen afgifna yttranden.
Sedan har likväl denna underrättelse meddelats endast genom anslag, hvaraf liändt, att jag ej kommit att förut granska mina yttranden i fråga om den af Bögv.
Preste-St. föreslagna besparing i Riksdagskostnaderna.
Jag har nu vid uppläsandet funnit, att i protocollet blifvit upptaget, som Den ia Februarii f. m. hade jag begärt Landtmls-soupeernas indragning endast alja pléni-aftnar.
Det skulle häraf kunna hända, att StatsXJtsk. ej yttrar sig vidare, än härom.
Min mening var dock vidsträcktare, och jag får derföre väcka följande nya motion: Gr. Cronhjelm uppläste derefter följande:
Då H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att Frih.
Boyes anförande om ändringar med Landtmts-soireerna samt flera i anledning deraf gjorda yttranden borde såsom en allmän fråga till StatsUtsk. remitteras, ansåg jag mig icke böra bestrida denna Hr Gr. och Landtnäs opinion, helst jag i mitt då gjorda yttrande trodde mig hafva begärt Land tinis-soupeernas upphörande.
Jag linner nu af justeringen, , att så ej varit, och då i samma plenum, utan remiss till Utskott, kunde deiinitivt afgöras, att Ii. o. Ad. afsade sig all representation genom middagsmåltider hos dess Landtm, innevar.
Riksdag j får jag nu äran väcka en motion, som på samma skäl icke erfordrar remiss till Utskott, den nemi., att R. o. Ad. för sm del af säger sig all representation genom aftonmåltider å Landtm:sklubben innevarande Riksdag.
Upplysningsvis får jag äran nämna, att kostnaden för Landtnäs- och Ad:s-klubben sista Riksdag ujipgiek till nära 38,ooo R:dr.
Cronhjelm tilläde muntligen:
Jag får härå begära samma proposition, som den Hr Gr. o. Landtm, i ett föregående plenum framställt, blott med den skillnad, att, i stället för representations-middagar, här må inflyta ordet: aftonmåltider.
Då den ena propositionen kunnat göras utan remiss, förmodar jag, att den andra äfven kan genast framställas.
Den sisla värde talaren har gifvit namn af motion åt blott en förnyad framställning af ett ämne, som redan blifvit remitteradt.
Skillnaden i sjelfva ämnet är ingen, den ligger endast uti den nu gjorda, mera vidsträckta framställningen.
Jag bestrider, att detta må anses såsom ny motion och yrkar, att det blott får åtfölja remissen till StatsUtskottet.
I protocollet var ej upptaget, att jag begärt, det soupéerna skulle upphöra.
Jag trodde likväl, att jag fällt detta yttrande; det var åtminstone min afsigt.
Detta är också anledningen, hvarföre jag väckt den nu framställda motionen, som ensamt innefattar, att R. o. Ad. för sin del måtte afsäga sig de ifrågakomna soupe'erna; och då Hr Gr. och Landtm, redan förut ansett sig utan remiss kunna framställa samma proposition i afseende på middagsmåltider, kan jag ej inse något hinder för den proposition, jag begärt.
Det är dessutom min rättighet att framställa motionen, och jag kan icke af Hr Gr. och Landtm, vänta en förklaring, att proposition skulle 120 Den 12 Februarii f. m. vägras, då den nu begärda ordagrannt är densamma, som Hr Gr. och Landtm, förut framställt, med blott den förändring, som jag redan omnämnt.
Häraf hindras ej heller den beslutade remissen till StatsUtsk., och förutsattes icke, att Landtm:s-soupeerna skola upphöra, 'innan Utsk. deröfver utlåtit sig såsom öfver en allmän fråga, hvilken, efter Ji. och Ad:s förut yttrade åsigt, innefattar ett gemensamt ämne för alla RiksSt:s öfverläggningar.
Jag begär blott, att R. o. Ad:s tanke måtte inhemtas, huruvida Ståndet för sin del vill afsäga sig dessa soupeer.
För att på en gång gifva stöd åt mitt förra yttrande och visa olämpligheten af att behandla den siste värde talarens framställning såsom en ny motion , går jag att erinra om den möjliga påföljden deraf.
Låtom oss förutsätta, att Hr Gr och Landtm, hänfördes att göra den proposition, som talaren nu begärt, samt att R. o. Ad. biföll den.
Hvaröfver skulle väl StatsUtsk. då kunna yttra sig, och hvartill skulle väl sedermera Utsk:s svar på remissen tjena, sedan vi nu hade afgjort frågan?
Sjelfva ämnet ligger i den remitterade motionen.
Den utsträckning, som man nu vill ge deråt, må jemväl i’emitteras till samilia Utsk.; och sedan det afgifvit utlåtande, vill jag visst icke bestrida, att den nu begärde propositionen må göras.
Jag vill blott visa skillnaden emellan Frih.
Boyes och min motion.
Friherren föreslog, att Landtm:s-klubben skall vara stängd alla pleni-aftnar; jag deremot, att R. o. Ad. skall afsäga sig soupeerna på Klubben alla aftnar.
Om detta sednare nu bifalles, är likväl StatsUtsk. oförhindradt att yttra sig öfver Frih. Boyes motion, att Klubben må vissa aftnar tillstängas.
Det är påkostande att behöfva reda de enklaste begreppen oell påminna om, hvarifrån man utgick.
Båda motionerna gjordes i sammanhang med PresteSt:s Prot.-Utdr.
Jag begär få fästa uppmärksamheten derpå, att primitiva ämnet var just detta Prot.-Utdr., och att det är samma Prot.-Utdr., som blifvit remitteradt till StatsUtsk.
, jemte samma anmärkning, om också mindre utvecklad, än den nu blifvit; och formen fordrar ju då, att vi först invänta Utsk:s betänkande, innan vi ingå i pröfning af något, som tillhör samma ämne.
Jag torde böra upplysa, att frågan, som nu är under StatsUtsk:s behandling, blifvit från PresteSt. remitterad så vidsträckt som möjligt och handlar om inskränkning i möjligaste måtto af alla klubbkostnader, således örn soupe'er, eldning, eclairering, m. m. på alla klubbar.
Cronhjelm nu väckta fråga är sålunda äfven remitterad, och har redan till någon del af Utsk. blifva handlagd.
Det kan väl vara möjligt, att Pré*- stcSt. remitterat frågan så vidsträckt, och att StatsUtsk., i följd deraf, trott sig böra lika vidsträckt upptaga den; dock har hvarje Stånd för sig redan beslutat afsäga sig representationsmåltider, och jag kan derföre ej afstå från min begäran, att K., o. Ad. nu för sin del må afsäga sig soupeerna på Landtm.-klubben. II.
Ex. Hr Gr. och Landtm, yttrade, att då PrestcSt:s Prot.-Utdr., rörande åtskilliga åtgärder till förminskande af Riksdagskostnaderna, till afgörande föredrogs, delades frågan i tvenne delar, den ena angående Landtmrs representationskostnad för middagar, den andra angående Landtmrs-klubben.
Hvad middagsmåltiderna angick, fann 1\. o. Ad., att denna fråga, såsom Ståndet enskildt tillhörig, äfven kunde af Ståndet ensamt afgöras, och beslöt att afsäga sig desamma; men det andra målet, såsom hörande lill klubbkostnaderna i allmänhet, remitterades till StalsUtsk.
Sedan remiss öfver den allmänna frågan således blifvit af R. o.
Ad. besluten, ansåg II.
Ex. för sin del, att den af Gr.
Cronhjelm nu väckta motion icke nu kunde till afgörande upptagas, men fann deremot intet hinder möta, att ju Gr.
Cronhjelms yttrande kunde åtfölja den redan beslutade remissen.
Att jag nödgas reservera mig mot denna förklaring, följer af mina föregående yttranden.
Jag anser olämpligt remittera till Utsk. en motion, alt R. o. Ad. för sin del må afsäga sig deltagandet i Landtm:ssoupéerna, emedan den icke är af allmän beskaffenhet; ty om frågan skulle gå till Utsk., och dess betänkande deröfver infordras, skulle naturligtvis svaret blifva, att Utsk. icke kunde taga befattning med en fråga, som endast angår, huruvida R. o. Ad. för enskild del ville afsäga sig soupeer eller icke.
Måhända Gr.
Cronhjelm kunnat vinna sitt ändamål utan att väcka ny motion; meri då lian med den rätt, Grundlagarna gifva, väckt den, tror jag det ej vara förenligt med samma lagar att vägra proposition derpå, såvida den ej är stridande mot dem.
Som ämnet, så vidt jag fattat det, är helt och hållet enskildt, emedan det utgör blott en förfrågan, om R. o. Ad. för sin del afsäger sig Landtmts-so.npeerna, så finner jag ej lämpligt, att den remitteras till något Utskott.
Jag utbeder mig för några ögonblick få fästa R:s o. Ad:s uppmärksamhet på följande, för att urskilja frågan.
Annat är frågan om sjelfva saken, i hvilken R,. o. Ad. redan förklarat sig icke vilja besluta, förrän StatsUtskls utlåtande inkommit; annat åter är den långt i H. >6
Den ia Februarii f. m. vigtigare, rörande formen.
Går det an att upprifva ett beslut och motsäga sig sjelf, derigenom att man den ena dagen remitterar ett ämne till Utskott, och en annan, utan alt invänta betänkandet deröfver, afgör ämnet?
Går det an, att nu så öfverila lt. o. Ad.?
Går detta annu, så kan det ock låta sig göra en annan gång.
Ämnet, som nu blifvit å nyo framstäldt, är redan remitteradt i den mening, att, först sedan nödiga upplysningar inkommit, II. o. Ad. för sin del må kunna afgöra det.
Att genom öfverraskning afrycka Ståndet det begärda beslutet vore väl ett lappri nu, emedan sjelfva ämnet är ett lappri; men såsom prejudicat, för en annan gång, vore det likväl ganska farligt.
Jag kan ej finna denna form grundlagsenlig; men, enligt min tanka, må Ilr Gr. o, Landtm, göra den proposition, att hvad Gr.
Cronhjelm föreslagit må, såsom hans yttrande, blifva, tillika med hvad för öfrigt i ämnet förekommit, till StatsUtsk. remitteradt.— Jag tror mig slutligen böra upprepa, att jag anser sjelfva hufvudsaken, hvarom nu är fråga, vara af så ringa vigt, att, sedan den från Utsk. återkommit, skall jag gerna gifva min röst åt hvilkendera sidan, som behagas.
Jag bör först från mig aflägsna misstankan att vilja öfverila B., o. Ad.
Jag tror, att R. o. Ad. icke låter öfverila sig, om också en eller annan Ledamot af Ståndet, såsom det någongång handt, dertill skulle kunna förledas.
— Jag bestrider dernäst remissen till StatsUtsk. på det skäl, jag förut anfört, att nemligen frågan alldeles icke är af allmän beskaffenhet.
Men slutligen får jag förklara, att äfven jag anser hela frågan vara af så ringa vigt, att jag ej för densamma vill sätta Hr Gr. o. Landtm, i den obehagliga ställning, som alltid är förenad med vägran af proposition; och jag vill derföre, men endast af detta skäl, gerna låta motionen förfalla.
Jag uppträder egentligen för att befria R. o.
Ad. från klandret om begånget misstag vid den redan verkställda remissen.
Man har nemligen anmärkt, att frågan endast skulle angå R. o. Ad.
Jag trodde likväl från början frågan vara af den beskaffenhet, att den borde till Utskott remitteras, och Ståndet har äfven beslutat en sådan åtgärd på den grund, att det är Staten, som betalar kostnaderna.
Och, för att nu hålla oss vid formen, hemställer jag, huruvida, under sådant förhållande, den proposition, som Motionären begärt, är grundlagsenlig.
Betraktas frågan såsom ny motion, måtte den väl höra bordläggas, vill jag tro.
De soupeer, som nu så länge blifvit fortsatta, fruktar jag kunna slutligen åstadkomma indigestion; jag önskar derföre, att förevaran - Den 12 Februarii f. m. *25 de discussion kunde slutas så snart sorn möjligt.
Jag vill af sådan anledning endast fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på hvad jag förut erinrat, nemligen att R. o. Ad. väl kunde afsäga sig representations-måltider, men icke besluta, att de ville hafva dem.
Jag föreslog också, såsom det i min tanka mest grannlaga sätt för målets behandling, alt, vid den då redan begärda votering, Ja-propositionen skulle blifva afsägelse från aftonmåltider, och Nej-propositionen remiss till Utskott.
Då R. o. Ad. slutligen biföll remissen, ansåg jag det såsom bevis, att R. o. Ad. ville öfverlemna frågans afgörande till de öfriga Stånden.
När nu detta ärende redan kommit under behandling i Utskottet, anser jag oformligt att afbryta den genom ett nytt beslut.
Det längsta, hvartill man, efter min tanka, kunde gå, med bibehållande af conseqvens, vore, att R. o. Ad. afsade sig soupeerna, intilldess frågan hinner blifva afgjord.
Då två Talare uppträdt mot den mening, jag yttrat, att frågan ej är af allmän beskaffenhet, anser jag mig ytterligare böra redovisa för min åsigt. R. o. Ad. kan nemligen, enligt den, väl besluta, att Ståndet för sin del icke viii hafva några måltider, men ej, att Ståndet får hafva dem.
Den sednare frågan är visserligen af allmän beskaffenhet; men öfver frågan, huruvida R. o. Ad. vill soupera, synes mig påtagligen tillhöra R. o. Ad. ensamt alt besluta.
Landtm, yttrade, att då II. Ex., såsom redan vore nämndt, funne det ifrågavarande ämnet vara innefattadt uti den, i anledning af PresteSt:s Prot.- Utdr., till StatsUtsk. remitterade frågan om Klubbkostnaderna i allmänhet, och Frih.
Palmstjerna derjemte upplyst, att den vore inbegripen i de motioner, hvilka till StatsUtskls handläggning blifvit öfverlenmade, samt
Motionären dessutom yttrat sig ej yrka någon vidare åtgärd, trodde H. Ex. sig böra hemställa, om icke R. o. Ad. ansåg frågan för det närvarande böra förfalla.
Jag vill blott hafva anmärkt, att jag endast på den grund tillåtit, det frågan må förfalla, att Hr Gr. o. Landtm, i afseende på den begärda propositionen afgifvit en mot min öfvertygelse stridande förklaring, och att jag icke vill mer eller mindre blottställa Hr Gr. o. Landtm, genom att yrka en proposition, som icke j min tanka bör kunna af Talman lagligen förvägras.
M:s den 10 dennes på bordet lagda Nåd.
Skrifvelse, angående Bankens öppnande till utvexling af silfver, blef samma Skrifvelse till Banco.
Utsk. remitterad. / »2| Den 12 Februarii f. m.
M:s den io dennes på bordet lagda Nåd.
Skrifvelse, angående grunderna för brännvinsbränningen, med hänsigt att förekomma brännvinets omåttliga bruk.
Det tillkommer oss att erkänna K. M:s Nådiga omsorg för sitt Folks väl, hvilken uttalar sig i hvarje mening af den nu föredragna Skrifvelsen , och att hembära vår gärd af tacksamhet derför; men oss tillkommer äfven att betrakta frågan på alla sidor, pröfva skälen, fritt och öppet yttra vår öfvertygelse.
Jag får då förklara, att min föga öfygrensslämnier med åsigterna i den K.
Skrifvelsen; jag utgår från helt andra synpunkter.
Jag tror, att vår lagstiftning om brännvinsbränningen rört sig inom den trånga kretsen af conventionella utstakningar, som stödja sig hvarken på sakens natur, eller på samhällets fordringar; den hvilar på en godtycklighet, som förlamar näringskraften och föder lagbrott.
Jag finner icke, att K.
M:s nu öfverlemnade Nådiga Skrifvelse innebär något frö till öfvergång till mera riktiga grundsatser, och derföre begagnar jag tillfället att utsäga den mening, jag hyser om grunderna för en ändamålsenlig lagstiftning i afseende på brännvinsbränningen i allmänhet och dess beskattning.
Brännvinsbränningen idkas på tvenne från hvarandra helt ålskiljda sätt, nemi. till husbehof och såsom fabriks!' ö reis e.
Husbehofsbränningen sker egentligast för att till njutbar eller säljbar vara förvandla så beskaffade jordens produeter, som äro mindre afytterliga eller gagneliga under den form, de i sitt råa tillstånd äga, samt för att erhålla drank åt kreaturen.
Denna del af brännvinshandteringen bedrifves vanligen med små pannor och enkel redskap samt med sådan arbetskraft, som större delen af året är använd vid jordbruket.
Producten är oftast mindre, än den af råämnena kunde blifva, men produetionskostnaden är äfvenväl ganska ringa, emedan deruti ingår mycket, som i annat fall gåfve ännu ringare produet.
Fabriks-brännvinsbränningen deremot sker, såsom all fabriksrörelse, för att fruktbargöra ett capital af penningar och näringsskieklighet, derigenom att råämnet på det med tidens upplysning mest öfverensstämmande sätt förvandlas till sin form, så att det för köpare blir mera begärligt.
Fabriksbränningen söker derföre att med minsta möjliga förlagskostnad åstadkomma största möjliga production, och att för detta ändamål begagna ali den konstfärdighet, som stigande chemiska och meehaniska insigter kunna meddela.
Mindre ändamålsenlig construction af redskapen, mindre ändamålsenligt sätt för fabricationen äro Den 12 Februari i f. m.
125 derföre förluster för det allmänna; tv derigenom förbrukas mera af våra capitaler och vår förmåga, än som kunde erfordras, och detta öfverskott af krafter åstadkommer ingen produetion.
Emellan husbehofs- och fabriks-brännvinsbränningen är samma skillnad som emellan husfliten och fabriksvafnaden.
Den sednare tager uti anspråk alla konstens hjelpmedel, men den förra inskränker sig till de enklaste.
Följderna af husbehofsbränningen äro likväl långt skiljda från dem utaf husfliten; hvarföre ock den sednare uti intet land är beskattad, då den förra uti de flesta ar förbjuden.
Ett förbud alt begagna sin egen arbetsförmåga och sin egen jords afkastning efter godtfinnande är likväl hvarken öfverensstämmande med de naturliga begreppen 0111 rätt och rättigheter, eller med våra constitutionella Statsförhållanden.
Det bör således ej ifrågakomma annorlunda, än såsom en af utomordentliga händelser påkallad temporär åtgärd.
Beskattning bör deremot äga rum, så mycket hellre som beskattningen fördyrar varan och således faller på dess förbrukare, hvarigenom förbrukningen minskas och lasten samt sjelfsvåldet bidraga till att bära de bördor, som i öfrigt mest falla på idogheten och arbetsamheten.
Närvarande beskattning af den egentliga hus T l r l - O O behofsbiänmngen är sä ringa, att den närmar sig till ingen, och derjemte så beskaffad, att den föder lagbrott.
Jag anser den uppfylla intet förnuftigt ändamål.
Närvarande beskattning af den större brännerirörelsen är äfvenledes så beskaffad, att den ger väckelse åt egennyttans begär att kringgå lagbuden, samt ger näring och uppmuntran åt de bemödanden, sorn syfta härtill.
Jag anser den vara i hög grad bristfällig.
Så hafva ock lagsliftarne vid hvarje Riksdag funnit den, och brännvinets häfder öfverflöda af författningar, hvilka varit ämnade alt närma sig det aldrig upphunna målet af ett system, men oftast ledt på irrvägar.
Det enda, hvaruti dessa författningar conseqvent följt hvarandra, är den omständighet, att de föranledt kostnader för den enskilde, som varit förlorade för det allmänna.
Det torde nu vara tid att frångå de konstlade systemerne med deras restrictioner, hvaraf ingen har båtnad, meri många hafva olägenheter.
Jag begagnar derföre tillfället att underställa Bevilln.- Utsk:s upplysta pröfning ett förslag, som utgår från enklare grundsatser, och jag föreslår: i:o
Att husbehofsbränningen må få utöfvas af hvar och cn jordägare, som sig dertill behörigen anmäler, med pannor under 3o kannors rymd och af den enklaste construetion.
Skatten blir i R:dr B:co för hvarje kannas pannerymd.
Nödiga föreskrifter bestämmas: i afseende på anmälan att begagna husbebofsbränmngs-rutlighcteu; 126 Den ia Fcbruarii f. m. i afseende på redskapens enkla beskaffenhet; i afseende på redskapens försegling, då den ej begagnas, ni. m. 2:0
Att fabriks-brännvinsbränningen må få utöfvas af hvar och en, som sig dertill behörigen anmäler och för skatten ställer vederhäftig borgen, med pannor af hvad constniction och hvad rymd som helst.
Skatten blir 8 sk.
B:co per kanna tillverkadt brännvin, och minst 5oo R.:dr B:co, eller motsvarande en tillverkning af 3ooo kannor.
Nödiga föreskrifter bestämmas: i afseende på anmälan att begagna fabriksbrännings-rättigheten och borgens afgifvande dervid; i afseende på beräkningen af tillverkningens myckenhet, uppmätning och kröning af tillmäsknings-kärlen m. m.; i afseende på tillsynen under tillverkningstiden, m. m.
Då inom Bevil In.-Utsk. finnas långt mera insigter uti detta ämne, än jag äger, vågar jag icke afgifva något förslag öfver dessa angelägna detaillers närmare beskaffenhet och sättet för deras tillvägabringade verkställighet.
Men för att ådagalägga frågans vigt, får jag tillägga en beräkning, som närmare utvisar det resultat, hvilket kan vinnas genom en ändamålsenlig brännvinsbeskattning.
Brännvinstillverkningens hela belopp är af förra Riksdagens Bevilln.-Utsk. beräknadt alt årligen utgöra vid pass 22 millioner kannor.
Hälften af detta qvantum kan antagas såsom tillverkadt med pannor under 3o kannor, hvaraf i Riket finnas omkring 14.0,000 med en pannerymd af 2-J mill. kannor.
Skulle nu mitt förslag godkännas, lärer antalet af dessa pannor inskränkas betydligt, så att återstoden kanhända blefve endast en tredjedel eller 800,000 kannors pannerymd, som inbragte i skatt 800,000 R:dr.
Den andra hälften af brännvinsqvantiteten antager jag såsom tillverkad i fabriksbrännerier, hvilkas production ej lärer betydligen förminskas, med nyss gjorda förutsättning, att husbehofspannornas antal inskränkes.
Men antagom, att en fjerdedel af fabrikstillverkningen kan undgå controll, så återstår dock en tillverkning af 8 millioner kannor, som, med 8 sk:s skatt per kanna, ger en Statsinkomst af 1millioner R:dr.
Sammanlagdt skulle således skatten blifva 2-jSj millioner R:dr.
För närvarande är den beräknad att utgå med 545,000 R:dr.
Säkert skulle en ökad kostnad i afseende på controllen af författningens efterlefnad blifya nödig; men, om äfven denna kostnad uppginge till 5o ä 60,000 R:dr, skulle den af brännvinsskattens tillökning på nu föreslagna sätt uppkommande nya Statsinkomst blifva 1^ millioner R:dr, hvarmed grundskatterne skulle kunna minskas, hvilket vore af inycken vigt och på detta sätt enklast kunde tillvägabringas.
Mina åsigter i detta afseende får jag tillfälle att utveckla i den motion, som jag framdeles derom ämnar göra.
Den 12 Februarii f. m. 127 Jag begär, att dessa mina framställningar må få åtfölja den Nådiga SkrifVelsen vid dess remitterande till behörigt Utskott.
Redan innan den K.
Skrif velsen ankom, gjorde jag en motion, i hvilken jag sökt träffa samma ändamål som den: att till sedernas bevarande nödvändigt fordras brännvinsbränningens inskränkning; men i hopp, att det ej må anses förnärmande mot K. M:s Skrifvelse, åt hvilken jag egnar all undersåtlig vördnad, får jag hemställa, om ej det åsyftade ändamålet snarare vunnes med endast fyra månaders brännings tid, som jag tror vore till jordbrukarens egen fördel, emedan en större tillverkning, som naturligtvis åstadkommes under en längre tid, skulle minska priset, och just den ringare tillverkningen verkar den fördel, att varan blir bättre betald.
Emot den siste Talarens yttrande torde det tillåtas mig göra några erinringar.
Jag lemnar full aktning åt andras öfvertygelse, om än den är stridande mot min; men jag hoppas, att man äfven gör afseende på denna, då den stödes på skäl.
Jag vill ej ingå i undersökning om fabriksbränningens fördel framför husbehofsbränningen i oeconomiskt afseende, ej heller i anseende till den orimligt höga beskattningen.
(Jag menar härmed endast, att den är orimligt hög i förhållande till mitt begrepp om saken, ej till de grunder, Talaren antagit).
Jag vill blott nämna, att jag hindras instämma i hans åsigter af den sanning, som jag tror bevittnas af alla från landsorterna här närvarande, att nemligen en sak kan hållas för rätt i oeconomiskt afseende och vara orätt i politiskt.
Jag tror det vara en politisk förvillelse, om man förbjuder brännvinsbränningen eller belägger den med så höga skatter, att den snart förbjuder sig sjelf.
Jag tror detta vara vådligt, emedan allmänheten ej skulle dröja att finna det vara endast ett förbud, men hvartill man ej kommit directe, utan genom omväg; och harmen deröfver skulle säkert öka lidandet.
Det är ej mitt handlingssätt att genom omvägar, utan öppet, söka målet.