Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Landtmannen i anseende til underliggandes skyldighet at leda matten ifrän sig, skulle wisterligen hafwa de mest wälgörande följder, och den stora del jord i Riket bestäende af sidländ mark, kärr och mostar, som' ännu ligger antingen r et alldelrs ofruktbärande eller ätmindstone mindre bördigt tilständ i brist af watten-afiedningar, stulle derigenom snart blifwa odlade och fruktbärande.
Allmänna Lagen stadgar wäl, at underboende äro styldige at dika ifrän sig, men sällan lärer det inträffa at denna skyldighet godwilligt fullgöres.
Den som wil odla dylik mark, lärer ofta blifwa nödgad at börja med stämning til Tinget, hwarefter gemenligen följer
Syn och en Procest med all ben tidsutdrägt och kostnader, hwartil Rättegängs-Ordningen lemnar tillfälle.
Fruktan här- » före tilbakahäller wisterligen mänga frän desta för - 80 Den 8 Juli?. fördelaktiga och menstligheten gagnande företag.
En författning, som medgaf rättigheten at företaga dikning, der den försummades, och pä dens kostnad som bewisiigen tilsagd, inom wist tid icke wärdade stg om et sä wigtigt änende, wore derföre at önsta, i likhet med stängsel-förordningen, som redan til efterlefnad blifwit gällande.
Eken, detta för Rikets behof sä angelägna träd, har tilwunnit sig Regeringens upmärksamhet, och enligt sednaste stogsförordmng bör Iägeri-Betjeningen tilhallas at utan förebärande af nägon ursäkt werkställa de dem älagde planteringar.
De genom deras ätgärd inrättade planteringshagar stola da bereda Riket säker tilgäng pä detta dyrbara träd.
Likwist stulle ändamälet säkrast winnås, om uti wista dertil lämpeliga orter nägre hemman kunde utses och anfläs, hwilkas flesta ägor stulle dertil anwändas.
Detta träds planta och första wäpt fordrar en noga tilspn.
För närvarande har detta träd genom det förswar det uti stogsförordningen erhällit, utan afseende pä duglighet, blifwit et werkligt ondt för Landtman; mycken jord kan ej odlas som sig bör; uti beteshagar, der de äro uti myckenhet, qwäfwer det sent ruttnande löfwet, det inkommande gräset.
At kunna fä undanrödja de oduglige, fordrar en läng omwäg.
De som i allmänhet fällas.
Den 8 Julik. 81 fällas, äfwen för Kronans räkning, lemna efter sig stubbar som behöfwa mansäldrar at ruttna, och om en sadan stubbe af en odlare skulle borttagas, kostar detta arbete mycket, och ersätter ganska sent af den production detta jordstycke lemnar, de flesta fa säledeS stä qwar, och manga sädane intaga snart tunneland.
Den stubbe-lön, som Författningen af den 27 Januarii l8o? utsätter, synes ej eller wara nog upmuntrande at gifwa intreste för Ekars fredande och wärdande.
Det tyckes derföre wara nödigt at en författning om detta träd skulle widtagas, hwilken borde i min tanka innehalla: 1:0
At alle Jordbrukare äga at med första erhälla en ny besigtning pä alla ä deras mark wäxande Ekar, häldst af nägon närboen. de Ämbetsman, som kostade Kronan mindst eller intet, och kunde efter instruction lika wäl förrättas; dä de för Kronans behof duglige af mindst 9 tums diameter borde märkas; at stämpla dem som nu stedt, gifwer rota och torde
Lkt myckenheten af oduglige. s-.o At
Landtmannen ägde rätt at utan widare omwäg fä borttaga de oduglige, med wilkor at det skedde genom rothuggning, sä at ingen stubbe, under hwad förewändning som häldst, sick stä gwar. 3:o At dä för Kronans räkning ekar fäldes, det äfwenledes skulle ste genom rotbuggning; skillnaden uti denna Kronans kostnad Ändra Band. 11. hleft 82 Den 8 Iuttk. blefwe obetydelig, dä den förmän beräknas at stammen sedan helt nära roten genom lagning kunde afffiljas, och dymedelst mindst en aln mera erhälles af hwart träd; hwilket jag af erfarenheten inhämtat, sedan jag för Kongl.
KrigsCollegium bestridt en dylik commitzion af ekars fällning. 4:o At jordinnehafwaren ägde, at som sin ägendom anse och disponera alla under s tums diameter wäpande ekar, och alla som hädanefter planteras.
Igenom denna ägande rätt, som gaf interesie, ffulle detta träd bäde finnas vch med större sorgfällighet wärdas, än nu ffer, dä jordbrukaren nödgas inrymma ät benna främmande ägendom en plats, den han i fin odlings speculation, eller för annat behof har smärt at umbära.
Härigenom och enär Krono-planteringarne kunna komma uti gäng, kan med wisihet antagas, at Riket säkrast uti framtiden stall hafwa sit behof fyldt.
Om Flyttningstiden för Tjenstefolk ä landet hafwa meningarne warit olika, för hwilken orsak förmodeligen den förr manliga blifwit bibehållen uti den utfärdade Legostadgan.
Den är af en stor inflytelse för Landtbruket.
I min tanka är den förmånligaste fiyttningstiden säkrast funnen dä den frägsn beswaras: hwilken tid af äret en Landtman möjeligen kunde utan stor förlust umbära til och med allt stt tjenstefolk? förmodeligen mätte det wara den, dä åkerbruket och de fleste göromäl, som om Den 8 Juiri. 8Z wären erfordras blifwit siutade; dä jorden merendels, utom kärr och mosiar, är för härd til nägot nptt arbete, hwilket säledes dels mäste, i anseende til brukets beskaffenhet, dels kan, ertan särdeles olägenhet täla upskof; dä all producerande jord är uti sit flor och alla märter uti bästa wäxt; dä kreaturen äro ute eller kunna släppas wall.
Denna enda tid af äret inträffar nära midsommar lika uti hela Riket.
Landtbrukets wigtigaste göromäl widtaga strax derefter, och fortfara sedan beständigt hwarje dag; hwarje ärstid sedan är för den idoge Landtmannen af mycket warde.
Wid flyttningstidens utsättande, synes ej allenast de jordbrukare böra komma i fräga, som wid denna näring lägga egen hand, utan ock dcn betydande del, som mäste öfwerlemna sit jordbruk til tjenstefolk.
Wid sädd och skörd skulle detwälhafwa den bästa inflytelse, at den eller de, sorn derwid nyttjades skulle ock derföre answara och redowisa; en wärdslösket i handteringcn, felaktiga upgifter och deraf följande missräkningar, skulle härigenom förekommas, och alla anledningar til undskyllan wara betagne.
Denna ärstid är ock för en Landtbo beqwämligast at hämta sit folk, hwars lynne, palitelighet, drift och öfriga större eller mindre duglighet man ock nu hunne tilräckeligen at känna, innan den tid kom, dä man aldeles berodde af dem.
De betänkligheter som upstätt emot denna flyttningstid äro i synnerhet at aflönlngstiden skulle inträffa en tid, enär Landtmannen har 84 Den 8 Julik. bär mindsta tilgäng.
Haruppä lärer kunna swa, ras, at för alla kushätlare i allmänhet är det cn förmän at hafwa sina utgifter fördeiade, och at sedan marknaderne äro bewisiade och Westgötharne slutat sin wandring efter förra manligheten lärer foga af länen inncstä.
Allmogen och andre hemmansagare, som utom försäljning af sin production icke hafwa annan Lilgäng til sina mänga utgifters brsiridande, torde i stället komma at winna derigenom, at de ej wörö ytterligare twingade i otid föra stna waror
Lil torgs för at äfwen bestrida sit tjenstefolks aflöning.
Den andra betänkligheten är fruktan för utflyttningar.
Men sä länge Swerige idkar sjöfart, wänne det finnes nägon tid, som hindrar dem?
den som har lust til utflyttning kan alltid fä tillfälle at pä et eller annat sätt försörja sig nägra mänader, til desi han beqvämligen winner sit upsät.
Jag tror mig säledes kunna pastä, at det wore en stor wälgerning för alla Landtmän, at flytt-mn. gstiden ä landet blefwe utsatt til omkring den Lo Junti, och önffligt, at Riket singe denna författning snart.
Deremot och dä jordbruket saknar tilräckeligt arbetare, torde en stor orsak bertil wara, at ärligen gä derifrän tusentals, som söka en beqväm och mera lysande lefnad, och som sedan de öfwergifwit det mödosamma Landtbruket, sällan eller aldrig äterkomma det duglige.
Det synes derföre för jordbruket kunna blifwa nyttigt, om Städerne och äfwen Ständspersoners sä kallade Betjenter finge en afskild flyttningstid.
De4 Den 8 Julli. 85 Det lärer wara fa, som icke fatt widkännas felaktigheten af Len nu warande stadgan, at alla sorter Spannemäl stola beräknas uti matt.
Räntegifwure äro i synnerhet de, som derigenom göra ej obetydande förluster, dä med säkerhet torde kunna antagas, at ä hwarje tunna lärer fä räknas mindst twä kappars inmätning.
Bade säljare och köpare äro dermed ock illa belåtne, ty endera förlorar alltid.
Denna stora olägenhet är oskiljaktig fran mätningen, emedan en Lunna säd, om än aldrig sä rättwist efter mätareordningen i mätt, stall wid ommätningen finnas olika.
Utom det at säledes spannemäls-beräkningen uti mätt medför högsta osäkerhet för alla; sä är det ostridigt, at en tunna säd af alla sorter, har et lika warde efter dest godhet; at det säledcs icke är Landtmannens werkeliga interesse, at genom omtanka och noggranhet winna wigtig säd, dä för närwarande allmänna frägan endast är om tunne-mätt; om nu en del Landtmän derä stafwa winst, stafwa en stor del, jämte alla köpare, oftast förlust.
Mig synes säledes, at uti flere afseende» wore nyttigt, om i stället för nu warande författning, som "stadgar mätning af alla sorter spannemäl, bet förordnades en beräkning uti wigt.
Dermed blefwe alla belätne, emedan krönte wigter ivid alla tilfällen, skulle hafwa et lika förhällande.
Härtil fordras ej eller i afseende til Kronans inkomst och Utgift af spannemäl, eller räntegifwarcs och tagares nu warande beräkning uti tunnor nä - Dcn 8 Juiri. gon annan förändring än mattens reducerande til wigt, efter den beräkning, som Kronan nu lärer hafwa, nemligen för en tunna Räg izt M, en tunna Korn ir; M och en tunna Hafra 9 6U.
Som räntcgifware äro berättigade at ej gifwa annan säd, än hos dem wäxer, sä skulle det synas, at ban någon gang, genom en ogin wäderleks inflytelse kunnat förlora genom wägning men utom det, at det billige» kunde förekommas, sä tror jag, at wid en noga beräkning, räntegifwarc ffulle i alla afseende» wara roal belätne.
Kronans kostnad om nägra wägar och wigter ffulle ytterlin gare erfordras, kunde ej blifwa betydande, och troligt ffulle uti de orter, der räntorne ej lefwereras direete uti magazinerna, räntcgifware blifwa willige och mycket belätne at samfält anffaffa sig dem.
Pyndare sä inrättade at til och med större partier kunde pä en gäng afwagas, kunde i allmänhet blifwa begwäma at wid alla tilfällen nyttjas.
Desse mine anföranden lärer Herr Grefwe» och Landtmarffalken samt det Högloft, Ridderffapet och Adeln pröfwa böra remitteras til Riksens Högloft.
Ständers Z?eswärs- och Economie-Utffott.
Stockholm den zo Junji 1809.
I^illsocrona.
Fullmägtig Larl Lustsk lleutersksölä.
Re» Den 8 Julli. 87 Remitterades til Allmänna Beswärs- och Oeeonomie-Utskottet.
Föredrogs följande af Herr von 8troi^rcIi, Henning ^.äolxti, inlemnade Memorial: Erfarenheten har wisat, at med all den möda, som blifwit anwänd för at göra Lagen fullkomlig, enär jag med Lag förskär alla the enffilte stadgander och förklaringar, som utkommit, har likwäl understundom pppats brister i afseende pä the olika förhällander, hwilka göra lika mäl olika i sina följder.
Genom then rättigheten Konungen alltid ägt at göra näd, at dispensera Lagen, enär frägan icke rört tredje mans rätt, dä omständigheterna sädant kraft, har Lagstiftaren lemnat en fyllnad, som pä annat sätt, efter min tanka, ej stär at winnås.
Sä wida nu then antagna Regeringsformen skulle sä förstäs, at
Konungens näd ej fär wara werksam i andra än brottmäl, synes följande angelägna och mängenö wälfärd rörande ärender afstadna. 1:0
För en mansperson har Lagstiftaren utsatt 21 är, dä han säsom myndig fullkomligen räder öfwer sin ägendom, utan at behöf, wa wisa sin skicklighet thertil; men qwinnan theremot är af Lagen alldeles betagen thenna för - Den 8 Juiri. förmän och rättighet, ehuru öfwerlägset hennes förständ kan wara wid jämnforelsen ured. en del af them, hwilka af lagens föreskrift blifwit gynnade; Konungens rättighet at förklara
Mö för myndig har mildrat lagens stadgande,, hwilket i allmänhet bör gälla; men skal nu theana utwäg stängas?
Är thet ost Lagstiftare wärdigt, eller kan thet förenas med ärkänstans fordringar, at sä förfördela et kön, som warit wär barndoms wärdnad, ungdoms glädje, mandoms lottning och ålderdomens stöd. 2:0
Dä själens förmögenheter icke inom lika tideräkning utweckla sig hos alla, händer at en yngling före 21 är äger fullkomlig stadga och skicklighet, at kunna sjelf bewaka sine angelägenheter, hwilka understundom til hans stada pä en kortare tid mäste lemnäs under andras wärdnad.
Konungens rättighet at göra näd i thetta fallet är således en wälgerning. z:o Giftermäl emellan Ständspersoner (ty allmogen har redan fält härtiltilständ) hwilka icke hunnit til the är Lagen bestämmer, synes icke heller böra lemnäs utan afseende. 4w Lagen utsätter för
Enka et är, innan hon får träda i annat gifte; therina tid synes hufwudsakeligen antagen i afseende pä en möjlighet, at Qwinnan kunde af förra Mannen wara rädd, och således ej bör framföda fostret i annat gifte:
Arfs utredningar hafwa ock härmed en oskiljaktig gemenskap; men nägot öfwer - Den 8 Iulii.
SS wcr tre mänader kan afprutas, och hwarföre just stall laga ständötiden följas för Enkan, enär omständigheterna, hermes egen förman, hushällningens bestridande och särdeles et angeläget gärdsbruk sä kräfwa afkortning?
Konungens rättighet at göra näd och dispensera Lagen är säledes äfwen i thetia fall ej utan goda följder. 5:o
The sä kallade Fideicommist-^gendomar eller rattare, fastän det läter litet mindre, sadan ägendom, hwilken efter then aflidnes eller instiftarens wilja bör bibehällas inom hans arfwingar eller styldemän, är ej sällan donerad med Ihet wilkor, at disponenten bör betala en wist stadgad lösningssumma: thet will säga, at ägendomen är belastad med mer och mindre stuld.
Til afbördandet fordras län: lil länet säkerhet, och then winnes ej utan ge. nom inteckning: och härtil har ifrän urminnes tider Konungen ägt magt at lemna nådigt tilsiänd enär omständigheterne sadant fordrat.
6:0 Eldswädor och andre olyckshändelser ä förberörde ägendomar medföra ock behofwet af förstotter, hwilka öfwerstiga disponentens förmäga at af egne tilgängar bestrida; antingen stall nu ägendomen samt therä gjorde inrättningar förfalla, eller stall län tagas, och thermed stall en hjelpsam langifware bedragas, om
Disponenten under sitt lifstid ej hinner reda sig: inteckningen förekommer således bads Löntagarens och Längifwarens förluster.
Andra Band. 12. 7:0 M - 90 Den 8 Julik. 7:0
Utbyte af donerad ägendom medförer ej sällan en betydlig förmän, dä Disponenten kan winna sit omräde samladt, men utan Konungens rättighet at sacant i näcer bifalla, mäste thetia sä nyttiga ändamäl för alltid uteblifwa. 8:0 Uti flere Testamentariska stiftningar .finnas wilkor för Disponenten införde, hwilka dels med tiden blifwtt tryckande at upfylla, dels wä! kunnat funnits goda enär tbe bestämdes, men igenom en mera uplyst hushällning helt och hällit stridande emot et mera lönande jordbruk och näringars förändrade och förbättrade drift:
Konungens rättighet at häfwa sädana föreskrifter är förenad med allmän och enskild bätnad.
Flere sadane mäl kunna förekomma hwaruti Lagstiftaren ej lemnat nägra inskränkningar uti sina allmänna föreskrifter hwilka alla böra följas enär frägan rörer tredje eller flere mäns rätt, och thet utan all annan tydning, än Lagens bokstafweliga mening, men dä ämnet angar en person eller emellan fullmyndige stutne afhandlingar, sä är
Dispensationen ofta sä nödig som sjelfwa Lagen.
Sä wida thetze nödige ärender förtjena afseende, bör, efter min tanka i § uti xxxi Cap. Rättegängsbalken sä rättas:
Ej hafwe nägon wäld, utan allenast Konnngen at bryta
Dom äter, som wunnit Laga kraft.
Den 8 Julik. kraft, eller äterställa laga tid, som försutten är och äger Konungen allenast at göra nåd i alla saker hwilka icke röra annars eller tredje mans rätt.
Thetta Memorial lärer Rikets Högloft.
Riddcrffap och Adel behaga til Lag-Utftottet förwisa.
Stockholm den 28 Junii 1809. II. v, Ltrokirck.
Remitterades til Lagutskottet.
Friherre /lclelsvärcl, illric (lörLN, anhöll, at som Ridderskapet och Adeln l sista Plenum beslutat i dag företaga och afgöra den af honom dä gjorda motion, densamma nu mätte komma under öfwerläggning.
Herr Grefwen och Landtmarfkalken lofwade at snart företaga densamma.
Upbröts listan öfwer walet til Electorer i Tredje Clatzen efter Herr NeciersyernL, carl, och befanns i hans ställe wara wald: Nw 1Z06 Herr Löäerbjelm, Larl 6u8tak, 0».
xitLins.
Widare vpnades Herrar Electorernes af För. ZL Den 8 IuM.
Första Classen lista öfwer wal till Ledamötsr ilti Lag-Utskottet efter Grefwe 8x>a.rre, Lrle, saint Friherrarne UkrencronL, Larl och 6npenLtzeinL, Larl, i hwilkas ställen hade blifwit utsedde : Rw Z Friherre Lilienstjerna, ^xel Uric, Landshöfding, Lommenclenr af WasaOräen.
LZO Friherre ULrneK.cnv, Fullm.
Friherre Wrangel, 6-rrl H.äam, Häradshöfding. 246 Friherre ^lanclerström, Lric Uuävig, Kammarherre.
Sluteligen äfwen Tredje Classens Electorers lista til wal af'Ledamot i Baneo-Utffottet efter
Herr von »allsten, LenZt, och befanns dertill wald: Nw 1438 Herr Uosenborg, -^nclers Ursäric.
Brukspatron.
Derefter anmälte Herr Grefwe» och Landtmarflalken följande afsägelser: nyssbemäldte Herr Friherre OMenstjeinLs, ifrän att wara Ledamot i Lag-Utskottet; Grefwe laube's, Lustaf, Herr 8^alZencreut8's, ^rvlä solran, ifrän allmänna Beswärs . och Oecynomie-Utffottet, Herr von 8trok.ircks, »enning r^clol^lr, ifrän Banco-Utffottet, Herr 8oops, Lustaf, ifrän dess innehafde rum bland Electorerna i andra Classen; - Den 8 ^julii.
ZZ sen; i anledning af hwilka afsägelser behörige wal efter bemälte Herrar anställas skulle
Derjämte tilkännagaf Herr Grefwen och Landtmarffalken, at Herr Loop aflemnat en afffrift af et utaf honom til Hans Kongl.
Maj:t i underdänighet ingifwit Memorial, hwilket han önffat matte hos Ridderskapet och Adeln äfwen föredragas; tilläggandes likwäl Herr Landtmarffalken fin förmodan at en til Kongl. Majit ingifwen skrift borde, enligt en rigtig sakernas ordning, icke tillika kunna af Ridderskapet och Adeln uptagas.
Detta Herr Landtmarskalkens yttrande blef af Ridderskapet och Adeln gilladt, och Herr Looxs Memorial sälunda oupläst.
Föredrogs Ofwerstens i Armeen, Chefens för Cajana Bataillon och Riddarens af Kongl. Swards-Orden Herr 6ukjtak Läel8tLms (^->.1,1^»- cler) diplom ä erhällen Adelig wärdighet, hwilket af Riddarehus-Utskottet blifwit inlemnadt jämte intygande, at han fullgjort alla för introductionen nödige prestanda; r anledning hwaraf, uppä gjord proposition, Adeliga ätten L(lei8tLm bewiljades introduction pä Riddarehuset under N:o 2195, hwaröfwer introducrions-lista af Herr Grefwen och Landtmarssalken underssrefö.
Up - 94 Den 8 Julik.
Uptogs til siuteligt afgörande Friherre ^clelsvLrgs, Lric 6örLN, i sista Plenum gjorda motion sä lydande:
"Dä RidLerskapet och "Adeln af stera dest agtningswärda Ledamöter blifwit wäckt, huruwida Säterier pä et eller annat sätt äfwen wille ingä uti nägon upoffring, sär jag för min del och til undwikande af dylika ofwerläggningsämnen, som wid detta Riksmöte uptaga Ridderstapets och Adelns tid i nyttigare och nödwändigare ämnen, förklara, at sä länge en allmän refning och ffattlägning ä all jord och öfwer hela Riket icke förutgätt och blifwit werkstäld', kan och bör icke Ridderflapet och Adeln ingä uti nägon widare uppoffring af hwad namn eller beskaffenhet den wara mä« Friherre Nilver^Mä om Friherre ^ä?l8värä8 motion nu stall uptagas til afgörande, anhäller jag, at de memorialer i lika ämnen, som hittils legat pä bordet mätte först företagas och afgöras.
Nej, Herr Dsr8meäen, fredric, hade inlemnat et anförande til Protocollet sä lydande:
Dä uti det sista Plenum wäcktes den nu under ventilation komne sak begärde jag tillika med flere, at densamma skulle läggas pä bordet, och det förnämligast i afseende uppä at uti en wigtig fräga icke skulle tagas et förhastad t beslut.
Den 8 85 flut.
Jag inser nogsamt, at den wärda Ledamoten, som föreslagit, det Ridderffapet och Adeln icke hädanefter ffulle uptaga nägra frågor, som rörde concesiioner af deras rättigheter och privilegier, innan en allmän refning och skattläggning gätt för sig, haft för afseende, at med et tagit beslut/ förekomma alla de obilliga pretentioner och försök hwilka sa wäl nu, som framdeles kunna göras emot Riddcrffapets och Adelns fa äterstaende och igenom Förfäders förtjensier förwärfwade privilegier; men mine Herrar, dä den af Riksens Ständer antagne och beswurne Regeringsform uti dest 8r Z. tpdeligen befkrifwer möjligheten och sättet, huru ändringar kunna ske uti Grundlagen, sä kan ju en Ledamot i hwad Stand som häldst, genom anmälan hos Constitutions-Utskottet wäcka fräga om Ridderffapets och Adelns privilegier, hwilket Utskott dä derom lemnar sit betänkande till Riksens Ständers Plena: Ja Konungen sjelf kan ju enligt förenämde §. göra proposition till Riksens Ständer om förändring i Grundlagen, och säledes äfwen om 114 §.
Det wore dä efter min tanka r bada händelserna olämpeligt, at dä de andra Ständen öfwer saken delibererade, Ridderffapet och Adeln ffulle swara, det de redan för flere är sedan tagit det beslut, .at icke uptaga sädane frägor innan en allmän refning och skattläggning blifwit werkstäld.
Jag hpser den tanka om Espriten af Regerings-Formen, at öfwer alla propositioner, S°L ss Den 8 Iu!Lk. som pä et lagligt sätt äro framstälde , matt icke kan betaga sig rättigheten at deliberera, men dä de anses obilliga, är det ju Ridderffapets och Adelns obestridliga rättighet at dem afflä.
Det är pä desia grunder jag wägar afstyrka Ridderffapkt och Adelns at lemna sit bifall till den wäckte motion.
Stockholm den 8 Iulii i8os. kr.
Icrsmeäeu.
Friherre 8tfsrnsteät, Larl Lusmk, hade inlemnat följande: Ödmjukt Memorial!
Den erindran, som uti sista Plcno hos Ridderffapet och Adeln af cn wärd Ledamot blifwit gjord, at widare fräga om cftergifwande af Ädeliga privilegierna icke mä upstä, sä länge ny refning pä den skattskyldiga jorden i Swerige icke för sig gatt, innebär efter min tanka et sä beffaffadt wilker, at om också en flik refning befans skälig deraf icke följer, at ändring i lagligen förwärfwade rättigheter kan eller bör äga ruin.
Med känslan af min ringa förmäga at utreda och bedöma de wigtiga frägor, som pä detta rum förekomma, får jag äberopa mig denna min ofullkomlighet såsom en orsak hwarföre jag wägade hos Högwälb.
Herr Grefwe» och Landtmarffalken samt Högloft.
Ridderffapet - Den 8 Julik. 97 pet och Adeln begära pä bordet förenämnde af Herr Öfversten Baron ^äelsvrckä yttrade tanka.
Erfarenheten intygar ocksä, at wid hwarje nytt föremäl af öfverläggning, med ärendernas säkra gang bast finnas öfwerensstämmande, at med befluten snarare innehälles än pästyndas, uti bwilket afseende en stadgad ordning samt nödige föreskrifter torde behöfwas.
Jag har hyst och hyser ännu den öfvertygelse, at rubbning etter förminskning af adeliga privilegier egenteligen stulle tilkomma Högsta Magten, h varmed jag förskär Konung och Ständer samfält, samt at i wisst hänseende flika förändringar icke mindre stada Ständer än hela Staten; en öfvertygelse alldeles icke fästad wid egennytta etter fåfänga; ty med sädane afsigter wunne mina tänkesätt lika sä litet styrka, som jag skulle wäga at för Eder, Mine Herrar, yppa dem.
Men sä wida en wiss Ständet tildelad förmögenhet i jord utgör dess wäsondteliga styrka och oberoende, såsom Lagstiftare, dä ära och anseende, grundade i uplysning samt ädla och gagnande wärf, jämte mod och ständaktighet i alla tider utmärkt detta Ständ, och dä bibehättande af inbördes rättigheter, af förtroende, kärlek och endrägtighet knyter samfundsbandct emellan alla Classer af Medborgare, förmodar jag, at Lagstiftaren icke förfelat flt ändamäl, at Samhällets kraf blifwit upfyldt, samt at det säledes utgör Statens egna interesse at bibehälla Ridderstapet och Adelns fri - och rättigheter i den helgd, som med dess egna och allmänna wälfärAndra Band.
Niro i?
. ren 98 Den 8 Iulin den finnes öfwerensstämmande.
Historien bestyrker refia grundsatser, och Swerige bar til en icke omärklig del pä dem byggt och befastat fin sjelfständighet.
Äfwen stola Handlingarne wid detta Riksmöte ädagalägga huru förekommande beredwilligt Riddcrstapet och Adeln warit at tilbjuda samt öfwerläta ät Samhället prerogativer och rättigheter dem tilhört.