Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ifrågavar. punkt är visserligen i öfrigt icke af någon särdeles vigt, men i afseende på syftningen af frågan förenar jag mig med den sista värde talaren och anhåller om återremiss, på det att Utsk. måtte komma i tillfälle att taga saken i närmare öfvervägande och se den ifrån den synpunkt, jag tagit mig friheten här framställa.
Hr von Troil, Sani.
Till de många vigtiga skäl, de båda föreg:de lalarne framlagt för återremiss af StatsUtsk:s förevar, betänk., anhåller jag att få lägga ännu ett, nemi. att inom StatsUtsk. ännu är oafgjord en af K.
M. afgifven propos. om afskrifning af ett lån utaf 48,000 r:dr, hvilka af saltpeter fondens medel blifvit lernnade till Serafimer-lazarettet, och hvilken, om den bifalles, än ytterligare kommer att förminska fondens tillgångar.
De yttranden, hvilka såväl krigsministern, som de öfrige talarne afgifvit, bevisa, huru välbetänkt man handlat, då 300,000 r:dr kunnat tillgripas utaf saltpeler-fondens reserverade kassa.
Palmstjerna har erinrat oss de sednaste händelserna, och jag vill äfven göra en erinran härom, men tror, att dessa händelser snarare skola verka till vår fördel, än att de blifva en orsak till ökade anslag för saltpeterfonden och våra krigs-anstalter.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. ansåge de emot den förevar.
24:de punkten gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss, ropades starka ja, blandade med nej; hvarefter Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att ja öfverröstat nej.
Jag anhåller att få förena mig'uti den åsigt, Frih.
Peyron yttrat.
25:te punkten, ang:de förhöjning af anslaget till ved och ljus för fästnings- och garnisons-orter: 26:te punkten, ang:de dispositionen af reservationerne ii anslaget till durchmarchkostnader och 27:de punkten, ang:de det med 6000 r:dr till ackords förskotter och ersättningar anvisade belopps upptagande under benämning af reservalions-anslag. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter tillstyrkt, hemställt och föreslagit.
28:de punkten, ang:de användandet af de löne- och inqvarterings anslag för arméen, hvilka vid, verkställighet af de utaf K.
M. gillade förslagen till ordnande af försvarsverket lill lands och sjös kunna blifva disponible.
Denna punkt ansågs icke för närvar, erfordra någon åtgärd.
Den 11 Mars e. m. 185 29:de punkten, ang:de de till 4:de hufvudtiteln hörande ständiga anslag, hvari någon förändring ej blifvit ifrägasalt. R. o. Ad. biföll hvad Ulsk. i denna punkt yttrat. 30:de punkten, ang:de de af K.
M. äskade lill ständiga behof icke hänförliga anslag, att utgå under 3 ur med ^ om äret, nemi.: a) till anskaffning af redskaps-, rid-, anspanns- och stallpersedlar för det 6-pundiga fältbatteri, som ännu saknar dylika persedlar, 20,000 r:dr; b) till kompletterande af besty eklången u Waxholms fästning 24,850 r:dr och c) till kompletterande af Carlstens fästnings bestyckning 49,680 r:dr. Hvad Utsk. i fräga om dessa under Litt. a, b och c upptagne anslag hemstält och tillstyrkt, blef af R. o. Ad. bifallet. d) till anskaffning af nya gevär 100,000 r:dr. Utsk:s härom afgifna yttrande, ansågs icke erfordra någon åtgärd. e) till anskaffande af reserv-fänghålstappar samt rengörings- och söndertagnings-verhtyg för till slagkruts antändning förändrade gevär 10,000 r:dr■ f) till slagkruls-hufvars tillverkning 10,000 r:dr; g) till fortsättning af Carlsborgs fästnings byggnad 90,000 r:dr; och h) till fortsättning af fästningsbyggnaderne vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona 315,000 r:dr, att af K.
M. efter omständiglieterne fördelas. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i afseende på dessa under Litt:s e, f, g och h, upptagne anslag hemställt och tillstyrkt.
Jag beder Ståndet benäget ursägta, att jag tager mig friheten yttra mig i ett ämne, som, i visst fall, tyckes röra mig enskildt; men som dock, i främsta rummet, rörer det allmänna, hvarföre jag på förhand får den äran fästa uppmärksamheten derå, att icke de enskilda utan endast det allmännas fördelar härvid ifrågakomma.
I egenskap af styckebruksägare, fastades min uppmärksamhet, redan är 1837 under en utländsk resa, å den vigt, som vore att fästa vid omständigheten att kunna tillvägabringa kammarladdningsinrältning å groft artilleri, för begagnandet å fästningar.
Lifligt uppfattande denna åsigt, och återkommen till hemmet, beflitade jag mig derföre om utförandet af en sådan idé, och blef jäg, efter flere misslyckade försök, omsider i tillfälle kunna erbjuda K.
Regeringen en sådan piece till försök, hvilket und. förslag tillvann sig Konungens nåd. bifall, efter föredragning i konseljen.
Till detta försök requirerades en kanon af den svåraste kaliber som här i riket begagnas, nemi. en 72-ff:dig bombkanon med 7 decimal-tums kul-lopp, och denna piece presterades färdig till hösten 1841.
— Någon försöks-skjutning dermed företogs dock icke förrän på våren och sommaren år 1843, nemi. först mot skottvall, sedan å kanonslup och sist å Waxholms fästning.
Comiterades utlåt, blef i allmänhet förmånligt med undantag af 180 Den 11 Mars e. m. några mindre anmärkmr; men en stark kritik mötte sedan systemet, särdeles af en vedersakare med det oblida yttrandet: ”att systemets antagande vore att anse som en riksolycka”.
De gjorda anmärkmne vederlädes dock hufvudsakligen redan vid påföljande försök med samma kanon år 1844 i Carlskrona å linieskepp; och vederbör, der på stället, hvaribland nuvar. öfverste Ehrenstam, lade den vigt vid saken, alt desse
Hrr föreslogo det piecen borde sprängas, till utrönande af dess effektiva styrka.
I och för detta ändamål anskaffades också projektiler; men saken förföll förmodligen till glömska, då ingen vidare order utfärdades för sprärigningsskjutningen eller fortsatta försök.
Inseende, i allt fall, att systemet icke skulle hafva en fullt öfverraskande framgång, utan såvida tjenlig lavettage af ny beskaffenhet äfven samtidigt kunde tillvägabringas, beflitade jag mig nu om åstadkommandet af en sådan, och biet' i tillfälle att i Januari månad år 1845 till K. M., vår nuvarande Konung, personligen und:st anmäla , att jag ägde att kunna förevisa en 24-S’:dig kanon med ny lavett, helt och hållet af jern, företeende hittills okända fördelar för fästnings-försvaret.
K. M. täcktes genast lemna sin nåd. uppmärksamhet åt ämnet, och förordnande en comité af 3:ne officerare, nemi.
Hr kaptenen vid K.
M:s flotta (nu öfversten) Ehrenstam, Hr öfverste-löjtnant
Ståhl vid ingeniör-corpsen, tillika lärare vid K. krigs-akademien, och Hr löjtnant Nykander vid K. artilleriet, tillika artilleristabs-officer och nu lärare vid teknologiska institutet i Stockholm, således samtlige män af tillförlitligaste vitsord, att redan påföljande Februari månad utföra nya försök med denna piece och lavett vid Akers styckebruk.
Comiterades berättelse innefattas hufvudsakligen i efterföljande yttranden, hvilka jag ordagrannt får äran citera, nemi: ”Lavetten medgifver all möjlig beqvämlighet vid kanonens viskande, laddande och affyrande, i anseende dertill, att kanonens medellinie blott ligger omkring 4 fot öfver kassemattgolfvet.
Kanonen rekylerar och går af sig sjelf till valls med utomordentlig jemn het och maklighet, så att t. o. m. vredet hann uppskrufvas och sparren utdragas under kanonens rörelse framåt; merendels stannade kanonen i sitt ursprungliga läge, alltid utan stöt, och utan att förorsaka den ringaste märkbara dallring å lavetten.
Att dessa om ständigheter i hög grad mäste befordra hastig skjutning, samt i delta afseende gifva eu bestämd öfvervigt åt kammarladdnings-kanonen, jemförelsevis med den vanliga kanonen, är tydligt, hvarjemte, såsom ganska väsendtligt, må anmärkas, att sidoriktningen och elevationen förblifva oförändrade, hvarhelst kanonen vid framfarten stannar, i anseende till lavettens stadighet samt ylet förhållande alt tapparne och kammarstödet röra sig på jemnlöpande banor”.
”För att bedöma såväl kanonens sorn lavettens förhållande vid hastig skjutning, företogs sådan med 60 skott i en omgång, med 0“elevation, 8 'if, laddning, en kula samt utan riktning.
Härtill åtgick en tid af 21 minuter 7 sekunder, eller vid pass 21 sekunder för hvarje skott”. l>en 11 Mars e. m. 187 ”Skjutningen skedde under ganska ofördelaktiga förhällanden, enär temperaturen var — 15°.
Servisen, sorn utgjordes af styckebrukets arbetare, hvilka under flere timmars lid stålt ute i kölden, var genomfrusen och valhändt, samt dertill olämpligt klädd, i skinnpelsar, förskinn och träskor”. ”Vid, efter slutad skjutning, anställd besigtning har icke den ringaste bristfällighet å lavetten kunnat förmärkas”. ”Utan rengöring af kanonen skötos 90 skott, (en dag,) hvaraf 00 under hastig skjutning.
Kammarens öppnande och slutande gick vid det sista skottet lika ledigt som vid det första.
Under hela försöksskjutuingen förekom icke det ringaste skäl till anmärkn. enrot kammarladdnings-inrätlningen”.
”Vid kanonens betjenande begagnades blott 4 man”.
Betraktas nu systemet i sin helhet, d. v. s. kammarladdningskanonen jemte den derföre konstruerade lavetten, så synas fördelarne deraf, för bruket i kassematter, i jemförelse med det vanliga, vara: 1.
Att behofvet af utrymme blir betydligt mindre. 2.
Att sköldmurarne kunna göras starkare. 3.
Att stor besparing uti servis uppkommer. 4.
Alt eldhastigheten blir större. 5.
Att serveringen blir högst beqväm och föga tröttsam. 6.
Att lavetten är af vida enklare konstruktion samt af ojem förligt större varaktighet”.
”Med afseende å kostnaden, utfaller denna ungefärligen lika för nya och gamla systemet.
Dock bär kostnaden icke betraktas ensamt med hänseende till artilleri-materielen, utan mäste dennas inflytande pä kaserna tt-konstruktionerne äfven af ses, i hvilket fall det nya systemet äger ett afgjordt företräde och mäste leda till ansenliga besparingar, oberäknadt andra vigtiga fördelar''''.
Comiterade tillstyrka till sist: ”De hittills anställda försöken med kammarladdnings-systemet, hafva ådagalagt hvilka vigliga fördelar genom detsamma sannolikt kunna ernås.
Men de hafva blifvit utförde i alltför liten skala, för att derpå grunda ett afgörande yttrande öfver systemets antaglighet.
Jf denna anleda., och dä det för pägäende fästningsbyggnader och fästningsbestyckningars anskaffande torde vara af högsta vigt, att frågan snart af göres, väga vi i und. föreslå, att ytterligare och vidsträcktare försök måtte blifva i nåder anbefalde, till utrönande af: ”Kammarladdnings-inrältningens uthållighet och förhållande under en längre fortsatt skjutning; ”Den nya lavett-konstruktionens tillämplighet för vallgångs- och bombkanons-lavetter, samt ”Kammarladdnings-kanonens hållfasthet vid sprängskjutning.
”Vi våga i und. framställa såsom nödigt att dessa försök verkställas såväl med en 24- eller 30-pundig kanon, som ock med en 7 tunis bombkanon, hvilka 2:ne kanoner således borde anskaffas”.
Detta utlåt, är undertecknadt d. 28 Februari 1845.
Ett vackrare resultat bar väl sällan eller aldrig vunnits vid för - 18S Den 11 Mars e. m. sök med ett artilleri-system, sä olikt allt tillförene begagnadt, och hastighets-skjutningen, utsträckt med 24-Sudige kanonen ända till 60 skott, verkställde pä 21 minuter, saknar, otvifvelaktig!, i hela den kända verlden någonting dermed jemförligt.
Men ändock rönte försöket alls ingen påföljd, oaktadt den af comiterade päpekade vigten af ämnet under pågående fästningsbyggnader.
Några nya piecer anskaffades ej, och saken tycktes äter vara fallen i fullkomlig glömska, intilldess Hr general von Arbin öfvertag general-fålttygmästarebefattningen och hade hunnit göra sig närmare bekant med det ifrågavar. ämnet.
H. M. K:s personliga uppmärksamhet fastades då und:st åter, genom Hr general-fält-tygmästaren, härpå, och H. M. beviljade att nya försök företogs med den i Carlskrona en längre tid åsidolagde bombkanonen med dertill hörande lavett, lämpad till sådane piecer, äfven enligt mitt nyare förslag, och uteslutande af jern.
Dessa försök afsägo egentligen lavetten, hvarvid en mindre förändring nu är, lill nya försöks anställande, anordnad af Hr general-fälttygmästaren.
Vid afgifvandet af artilleristabs-officeren
Hr artilleri-kaptenen von Normanns betänkande öfver förenämnde försök vid Akers styckebruk i December månad 1847, anföres med afseende ä sjelfva kanonen: ”Slutligen torde böra nämnas, ehuru icke direkte hörande lill ändamålet med den anställda försöks-skjutningen, att icke någon den ringaste anledn. förekommit till anmärkn. mot den till kanonen hörande kammarladdnings-inrättning.
Efter afskjutandet af de 154 skarpa skott, som prot:n upptaga, befunnos kammarladdningsdelarne i samma skick, som före skjutningens början”.
Under tiden har ock ingått underrättelser från Bei lin af efterföljande innehåll, hvilka här anföras genom nedanstående:
Utdrag af ”Artilleri-comitéens berättelse öfver de resultat, som vunnits genom de i Berlin, åren 1843 och 1845, anställde skjutförsök med kammarladdnings-kanoner af Wahrendorffska konstruktionen, ” nemi: I.
I allmänhet.
”Till försöken begagnades 3:ne stycken vid Akers styckebruk gjutna fästningskanoner af jern”.
”Försöken utsträcktes: ”Med 6-pundingen till 580 kulskott och 20 karteschskott.
”Med 12-pundingen till 600 kulskott och 40 karteschskott.
”Med 24-pundingen till 600 kulskott och 40 karteschskott.” IV.
Slutanmärkning : l:o De försökte kammarladdnings-kanonerne af Wahrendorffska konstruktionen hafva motsvarat alla fordringar af uthållighet, säkerhet och verkan för användandet vid försvarsverk. 2:o
Deras servering är lättare och säkrare än för de hittills använde kanoner, och deras eld hastigare.
Den II Mars c, m. 189 3:o
Desse kanoner egna sig isynnerhet till begagnande i kassematter, alldenstund, inom fästningar, deras lösa beståndsdelar icke föranleda till någon väsendtlig olägenhet; men väl deras säkerhet, lätthet och beqvämlighet under serveringen erbjuda vigtiga fördelar” (”erhebliche vortheile”).
Det är att bemärka, att under dessa försök, begagnade man sig ännu af vanliga lavetter, hvarigenom systemets fördelar endast till hälften ernås.
Skulle II. R. o. Ad. behaga fästa något afseende å de fakta i sak, som här ofvan äro uppgifne, samt nitälska för möjliga resultatet, att vid de Svenska fästningarne, nn under byggnad, kunna tillgodogöra sig fördelarne af förminskade och starkare murverk, täckta batteriers förökande utan betydliga kostnader, hvilken sednare omständighet fått ökad vigt genom nya och förbättrade vapen för anfall, så torde jag få hoppas begifvande till min vördsamma propos., att med beslutet om bifall till anslagen för nya fästqingsbyggnader, enligt Utsk:s tillstyrkan, den und. önskan måtte till K.
M. framställas och åtfölja, att K.
M. täcktes låta försöken med kammarladdningskanoner och nya lavetter bedrifvas med den skyndsamhet och i den utsträckning, att en säker kännedom beträffande systemet måtte vinnas, innan vidare arbeten företagas å nya fästningsbyggnaderne å de punkter, der sådan bestyckning med fördel och minskad kostnad möjligen kan blifva använd.
Gyldenstolpe, Ant. G a b r.:
Hr von Wahrendorffs framställning som en ny motion, hvilken icke har något sammanhang med 4:de hufvudtiteln, så anhåller jag, att denna framställning måtte få hvila på bordet.
Det ämne, Hr von Wahrendorff framställt, är af största interesse.
Jag har omfattat detsamma med all den uppmärksamhet min pligt fordrar, men jag tror att det icke hör till förevar. fråga, och att det är en ny motion, som icke kan föranleda lill remiss.
Landtm, förklarade, att Hr von Wahrendorffs andragande, jemlikt den derom af flere ledamöter gjorda begäran, komme alt hvila på bordet. i) till Topografiska corpsens arbeten 36,000 r:dr. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i afseende å detta anslag hemstält. k) till bestridande af kostnaden för uppsättningen af den nya sappör-truppen.
Om R. o. Ad. återremitterar sjelfva frågan om anslaget, så hemställer jag, om icke äfven denna punkt bör återremitteras.
Jag anhåller alt få förena mig med Hr Lefrén i dess sednaste yttrande. 190 Den 11 Mars e. m.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot förevar, mom.
Litt k. gjorde anmärkmr föranleda till återremiss, ropades starka ja, blandade med nej, hvarefter Hr Landtm, förklarade det han funnit ja hafva öfverröstat nej. 1) Jemte begäran om R.
St:s bifall till uttagande utur det för krigsbehof bildade reservförråd för beväringsmanskapet ej mindre af nödiga reqvisila till första uppsättningen af det till vapenöfning päräknade manskaps beklädnad, än ock af remtyg, utredning och tältlags-tross-effekter för detsamma, äskade, anslag till arbetslöner för munderingarnas förfärdigande samt anskaffning af hufvudbonader och tält ät nämnde manskap, samt för förstärkning af berörde reserv-förrud.
Detta mora. ansågs icke nu erfordra någon åtgärd. 31:sta punkten, angide upphörande af nu gällande föreskrift om redovisning i särskilda hufvudböcker af ordinarie och extra stats-anslagen för fästnings-byggnader. R. o. Ad. biföll hvad
Utsk. i denna punkt tillstyrkt.
Frånvar. då 22:dra punkten i Utskrs betänk., rör:de anslaget till krigs-collegii utrednings-depart.
, föredrogs i sammanhang med den 12:te, ang:de nedsättning i samma anslag, i anledn. af regleringen utaf lifgardets till häst behofver, får jag härvid anmäla min reservation emot den af Ståndet beslutade äterremiss af dessa båda punkter icke derföre, att jag icke tror och är öfvertygad derom, alt anslaget behöfves för ulrednings-deparfct; men som den K. propos:n icke gifver anledn. till något ökadt anslag för detta behof, utan tvertom gifver tillkänna, att, genom den med lifgardet till häst vidtagne förändring, en besparing uppkommit, hvilken vida öfverstiger, hvad StatsUtsk. här föreslagit i nedsättning uti anslaget för krigs-collegii utrednings-depart., anser jag
Ståndet hafva saknat anledn., att yrka någon tillökning uti anslaget.
Min öfvertygelse är, att, om något behof af ökadt anslag förefunnits, propos. härom bordt af K. M. till R.
St. framställas, hvilken sedermera blifvit föremål för R.
St:s behandling.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 4 och 8 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 74, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens 5:te hufvudtitel.
Detta utlåt, företogs punktvis till afgörande, hvarvid först förekom Utsk:s hemställan, ang:de den för R.
St. framställda plan för sjöförsvaret.
Gyllengrana t, Carl Äng. Burch.:
Redan vid början af detta riksmöte gjordes den anmärkn., att kostnadsförslag saknades till den upprättade och af K.
M. gillade sjö-försvarsplanen.
Orsaken, hvarföre icke sådana kostnadsförslag åtföljde K. M:s propos. om Statsverkets tillstånd och behof, igenfinnes i prot. öfver sjöärendena för d. 9 Nov. sisth år, hvarest står ”Departds-chefen anmäl - l)en 11 Mars m. 191 te och föredrog i irad.: l:o
Ett af depart:ts-chefen på K.
M:s nåd. befallning uppgjordt, enligt prot. för d. 18 sistl.
Maj, hos K.
M- ' irad. anmält, samt vid detta prot. bilagdt förslag till fullkomligare ordnande af försvarsverket lill sjös, i sammanhang hvarmed och sedan K. M. i nåder behagat förklara
Sig vilja, jemte pröfningen af detta förslag, laga i nåd. öfvervägande, huru oell på hvad sätt verkställighet må deråt beredas, depart:s-chefen, af sådan anledn. nu i und. anförde, att den nybyggnad och förändring, som i händelse af nåd. bifall lill förevar, förslag ifrågakommer, endast successivt kunde sättas i verket, dels emedan alla de erforderliga arbetena icke kunna medhinnas annorlunda än genom fördelning på en längre tidsföljd, dels derföre, att det icke vore troligt, att rikets tillgångar skulle medgifva anslående pä en gång af de för dessa arbeten erforderliga betydliga summor.” ”Utgående från denna synpunkt, ansåg departis-chefen nybyggnad af ångskepp och ångfregatter till en början ej böra ifrågakomma, helst systemet för ångans användande såsom auxiliärkraft ännu icke vore genom erfarenhet tillräckligt pröfvad, samt kostnaden för nämnde slags fartyg för närvar, svårligen med någon säkerhet kunde beräknas, då de fleste nu befintlige linieskepp genom förändring torde kunna användas för utförande af förslaget i förevar, afseende.
Likaledes ansåg departts-chefen, att med nybyggnad af de felande 2:ne seglande fregatterne kunde t. v. anstå, emedan, då flottan redan äger 6 sådane, det vore af mera vigt, att flottan i forsta rummet försågs med de af behofvet sä högt påkallade ång-korvetterne och ängbogseringsfartygen och borde således desse sistnämnde slags fartyg först anskaffas”.
”Aproximativt kostnadsförslag är likväl till men det oaktadt har Utsk. uti den föreslagna und. skrifvelsen fästat sig vid de för utförandet af sjöförsvars-planen erforderliga kostnaderne.
Detta är det enda, hvaruti Utsk. skiljt sig från det anförande till prot. inför K. M., jag nyligen uppläst.
Det bar emellertid aldrig blifvit ifrågasatt, att begära anslag till nybyggande af större ångskepp eller fregatter.
K. M. har begärt anslag endast till nybyggnad af ångbogseringsfartyg, och hurudan Svenska flottan än må komma att se ut i framtiden, blifva dessa alltid lika nödvändiga icke allenast för flottan, utan äfven för arméens transporterande.
Emellertid, då den föresagna und. skrifvelsen, ehuru hvarken nyttig eller nödvändig, likväl är oskadlig, vill jag för min del icke begära afslag, utan anhåller endast, att detta mitt yttrande måtte i prot. intagas.
Det är naturligt att StatsUtsk., som har att pröfva föreslagna utgifter och beräkna statens tillgångar, som kunna förefinnas för bestridande af dessa utgifter, icke bordt ingå i bedömande af den utaf K. M. för R.
St. framlagda plan för sjöförsvaret.
Som vi nogsamt känna, upptager denna plan en större mängd fartyg, för hvilkas anskaffande erfordras ganska betydliga omkostnader; men, som sagdt är, Utsk. har, uti bedömande af försvarsplanen, icke ansett sig böra ingå, utan Utsk. har endast pröfvat de äskade anslagen.
Deremot har Utsk. ansett R.
St. 192 Den 11 Mars e. m. böra reservera sig emot ett på förhand lemnadt godkännande af alla de utgifter, sorn möjligen kunna blifva en följd utaf utförandet af nämnde försvarsplan och Utsk. har derföre tillstyrkt ”att R.
St., utan att ingå på frågan om statsmedels användande till ångskepp eller ångfregatter, velat inskränka sig till beviljande af de oundgängligaste anslag för sådana utgifter till sjöförsvaret, hvilka äro af skiljaktiga meningar rör:de sjelfva försvarsplanen mindre beroende”.
Det var således en nödvändig försigtighet af StatsUtsk., att tillstyrka R.
St. att afgifva en så beskaffad skrifvelse, på det att man, genom beviljande af de begärda anslagen, icke godkände försvarsplanen, och att man, genom försvarsplanens godkännande, icke hade tagit på hand, att bevilja hvad som framdeles kunde komma i fråga.
Detta är anledningen till den föreslagna und. skrifvelsen, hvilken, om Hrr:ne behaga fästa uppmärksamhet derpå, är ganska försigtigt affattad.
En mycket skarpare skrifvelse har inom Utsk. varit påyrkad, hvilket synes af en vid betänk, fogad reservation.
Jag skulle derföre tro, att det vore bäst att R. o. Ad. bifaller Utsk:s förslag.
Ur Coijet, Carl Fredr., anförde skriftligen:
I följd af den alltmera stadgade öfvertygelse, hvartill äfven jag, genom en långvarig bekantskap med frågan om rikets sjöförsvar kommit, är det en inre känsla som ovillkorligen uppmanar mig, att, så godt som min ringa förmåga kan medgifva, vid detta tillfälle försöka att meddela några upplysningar, så mycket mera som, då ämnet för de fleste ledamöterne af detta H.
Stånd är temligen främmande, genom sakens behandlande från olika sidor och den meningskonflikt, hvilken derigenom uppstår, II. R. o. Ad. måtte komma i tillfälle att, så mycket säkrare, fatta ett fördomsfritt och till fäderneslandets sanna båtnad bidragande beslut.
Sedan jag förutskickat denna förklaring, anhåller jag derföre vördsamt om Ståndets benägna uppmärksamhet på hvad jag går att anföra.
Den skiljaktighet i åsigter om beståndsdelarne af Sveriges sjöförsvar, som i en längre följd af år pågått och som ännu icke upphört, har icke föranledt någon rubbning uti detsammas beskaffenhet, utan har detta fortfarande grundat sig på ett fåtaligt antal linieskepp jemte några fregatter, såsom hufvudvapen, och ett äfvenledes inskränkt antal skärgårdsfartyg såsom bivapen, de sednare likväl utan tillhörande befäl, då det ansetts att linieskcpps-officern, just i följd af denna sin egenskap, äfven vore passande till befäl å skärgårdsfartygen.