Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hwarefter ?rop-nst'ic>nsii förblef sadan, som Herr Grefwe» och randr-Marstalken densamma sednast hade uplast.
Ridderstapet och Udeln stillde sig derpå i sina särstillda samlings, rum och förrättade Valeringan, esker hwars flut Clasierua atersamlades och rösterna räknades, enligt hwilken beräkning vvrsrin§en besannö hafwa urfallit pä följande sätt: Ja — 46.
Nej — z8.
I enlighet med denna rösträkning tilkännagaf Hans IkxLeNeues Herr Grefweu och La ^Marstal, ken RidderffaveiS och Adelns består wara, ac bifalla Hemliga Uistorters Betänkande i hela desi widd, rutil desi Ksugl. Masir och Riksens Stander annor!unda öswerenskomma.
Tredje Ela sien , - sO. - 63.
Andra Classen 57. 40» Första Ålassen Hans Hans Txeellsnce Herr Grefivrn och Landt Marskalken förmälke dek Hans Kongl. Maft lolwat nästkommande Söndag emottaga Riksens Srandcrs stora vepurstion , i anledning hwaraf Hans Lxcellenes nu lät upläsa den projckkrrsäs
Tacksägelse^äreslen sa lydande: Stormägtigste Allernadigste Konung!
För andra gängen under detta Riksmöte fä Riksens Ständer i bag den Raden upwakta Eders Kongl. Majtt, och samma känslor, hwaraf de wid början af detta Riksmöte wvro uplifwade, öro af» rvon de, hwilka de i dag åstunda fä frambära inför Eders Kongl.
Majtts Thron.
Om det ör sällsynt, at i häsderna finna et Riksmöte, som pä lika billiga anledningar, bade wid dest början och dest flut, warit lika angenämt svstelsatt med et och samma göromäl, det, at framföra erkänslans och tacksamhetens uttryck; ar Let i synnerhet Eders Majtts wisa ledning af ärenderna, de författningar Eders Majtt widtagit, och de upoffringare Eders Kongl. Majtt gjort, som Riksens
Ständer hafva at tacka för denna sakernas sä lyckeliga utgång.
DL Eders Kongl. Maitt til RcksfknldenS afbetalning behagat öfverlemna de tolf tunnor Guld af Bewillningen, hwilka förut tilhört S^akswerket, har Eders Kongl. Majtt pä et utmärkt sätt ada-, galaggt det sä hedrande, men under tiden sä sällsynta upsät, at fördraga afven de mest betydande inskränkningar, för at lätta bördan för sit folk, och denna upoffring, hwilken skulle warit tilräckelig at förewiga andra Regenters minne, har Eders Kongl. Majtt annu täckts beledsaga med twaims andra, icke mindre hugnande, men kanfte för framtiden annu wigtigars fördelar, Len, nämligen, at 117 HV »»K-Mq-rm-an-vi» W»I» Eders Kongl. Majtt täckts tillåta, at Rasens Stans der genom sina Fullmagtiga fä taga kundstao om Stats - Werlets lilstänb, och at Evers Kongl. Majtt, för sig och sina Efterträdare, förbundit sig at icke belasta Staten med nägon ny gäld utan r högsta nödfall, dä sadana omständigheter inträffa, hwilka det ligger utom granfen af mensklig förmäga at förutse eller förekomma.
Intagne af den listigaste erkänsla för dega nya bewis af Eders Kongl. Majus wisa omwärdnad, rörde af det förtroende och den ömhet, med hwilken Eders Kongl. Majtt täckts gä Riksens Ständers önskan til mötes , an c älla Riksens Stander at derföre för Eders Kongl. Majtt fa nedlägga offret af sin underdäniga tacksamhet.
De anhälla i underdånighet, at Evers Kongl. Majtt med nädigt wälbehag täckeS det anse, och de wöga försäkra, at de oastäteligt stola erinra sig Len grundsattfen, at Eders Kongl. Majtts och Fäderneslandets wäl äro ostilljaktigt förenade.
Eniga uti sina tänkesätt för de lagar, som utgöra deras sällhet, stola de icke förgäta ak det är at Eders Majtts hägn, som wärdén ar öfwerlemnad af vesta helgade förbindelser; och försäkrade, at Eders Kongl. Majtts uplysta och waksamma rättwisa lofwar dem den största säkerhet, stola de i denna sällsynta förening af wittja och förmäga, se en den säkraste borgen för framtidens lycksalighet.
Mätte Eders Kongl. Majtt tackas emottaga deras önskningar, .at en sä lycklig stallning alltid ma fortfara, och de tvaga försäkra, ak deras bemödande at samfalldt bertil bidraga stall bl siw a lika beständigt som upciktigk.
Riksens Stander framhärda m. m Gillades. ----- YZI Hans ^xeellence Herr Grefwen och Landt Marskalken erinrade wid detta tilsälle. at Borgare-Srä »det och sedermera de kwänne andra Stan. den, b»flutit, at de i5 tunnor Guld Utrikes gäld, hmarmed Statswnket warit behäscadt, matte til betalning pä Riksgälds Werkek krgnspr.riocss, och proponersHöglost.
Ridderskapet och Adeln, al likaledes der* uti inga.
Beswarades med Ja. Fihrerre I'/)!! hemställde om icke detta af Riksens Ständer fattade beslut äfwsn kunde i Tacksägelse-sälellen omnämnas.
Herr Grefwen och Landt-Marskalken trode det icke laka sia gära, sedan Se andra Standen redan undsatt hmar sit Exeniplar af eääröllsa och sör-- modcligen den samma gillat.
Friherre Oa 6eer,6sr l. Sedan denna skuld of r6 tunnor Guld blifwjt pä Riksgälds-Wecker rrsnsporrsrgä, mäste wäl medel uptankas til dest be, talande.
Bewillnings-Uiskottet har nyligen fran Hemliga Utskottet erhållit upgist af den summa, som erfordras i Bewillning samt til ^cmmorrislLmsmr konZsns utgörande.
Nu cilkomma desta 16 tunnor guld, hmars betalande alia tre de andra Ständen samryckt, utan at någon bertil af dem är upgisiven.
Ac wara betänkt pä medel bertil tror jag wara ganska angeläget, sä wäl i anseende ti!
InrLrerlens erläggande^ som smorksrsnäs af Osxirslerns. ZZL Uplästes följande:
Utdrag af krotocollet, hållet inför Rongl.
Maj ts och Riksens Ständers hemliga Utskott wid Riksdagen i Norrköping Len 4.
Iunii 1800.
Under öfwerwögande af hwad sam hörer lil werkställigheten af Lroäit-Eedlarnas roLlikeranäe i fö-je af Riksens Ständers derom widtagna och Hemliga
U söottet til besörjande meddelta beflnt, Har det icke kunnat undfalla Hemliga Utskottets npmärksamhet, huru som den, til roalisirtionsfonck L silfwer, bewiljade afgiften pä förmögenhet, i be-tydeligaste mätto kommer at öka behof och eslerftägan af Lxecie - myntet, samt, dä detta mynt nu mer än förr sakna- och blifwit osynligt i rörelsen , skulle försätta alla, som häfta för 8pecie:- myntS skulder, i yttersta förlägenhet och lidande, deräst besia flulder, innan realisationen hunnit »verkställas, skulle utkräfwas och genom LxtecutionL.
Äväng kunna indrifwaS.
I betraktande deraf, och da Riksens Ständer nu atagit sig en dryg allmän upoffring, för at genom LreäiL - Sedlama- skyndsamma realisation göra et flut pä de tryckande olägenheter, hwarmi Rikets Permingewäsende, medelst särftrllda olycksHändelser och tiden- närwarande belägenhet, blifwit försatt , anser Hemliga Utskottet denna dyrbara anstallt förlora alltför mycket af desi stora och walgörarll»e ändamäl, om enstillda Medborgares wäkfärd, ej mindre än allmänna Inrättningars bsMnd, emedlertid, och just i sjelfwa botemedlens tillämpning, skulle fattas i mada och äfwemyr.
Hemliga Wstottet ar derföre af den tankan, at afla som äga Specie-mynts fordringar, undantagande Landen, och de med Specie-Mynt äisconteranäe pudlicjue Werken, Lommerce - Lolls^ium samt Lenera!-Discont-och Jern - Lontoiret^ pä twänne ar maga ätnöjas med blotta räntans ätujutande i Lanco-8pecie; men om de inom förenämnda tid wittja äterbekomma sjelfwa (lapitalerna» at de dä mäga wara pliguge, at ätnö-a sig med betalning i Lreäit-Sedlar jämte det för realisationen fastställda L^io af 2o procent; hwaremot dea Debitor, som sjelf will betala sin 8pecie-mynts stuld, mäste göra det med Lanco-8xecie.
Och borde pä lika sätt förhällaS med alla före den 76.
Mart» 1792 gjorda och obetalta privata Specie-mynts län, samt den dä utfärdade Kongl, författningen, at flika län i wiHa fall fingo gäldas med blott 6 xroOents ao,io, sZfom nu mera vlämpelig, ttt all widare kraft och werkan uphöra.
Hwilket allt, med Kongl. Majrts
Nädiga tilsiänd, skulle hemställas Riksens Ständers närmara pröfning, och genom Utdrag af krotocollet expeärerar.
In lläem krotocolli L. L. Da^erbeirn.
Begärdes pä bordel; äftvensom följande af Hrns Lxcellence
Friherre ^liljencrants inlemnade
DiÄrmen til krotocollet:
Jag för härmedelst för Högloflige Ridderstam pel och Adeln förklara, at jag mgcn del äger ut?
Hemliga Utstottets hemställande, at fordnngsägars of Lanco -eller Specie-mynt mä, intil dest realisa.- tion af Riksgälds Lreä^t-SMar för sig gatt, förklaras ffyldios at i betalning för deras Zpeois. mynrs fordringar, änstönt de wörö tilkomna sedan 4792 ars Förordning, ätnöja sig med Rir<gilosSedlar lil fayant warde, som för realisationen ar faust..lok, Jag har, fä widt i min förmåga stätt, sökt afböja denna motion, fäfom stridande mot allmän ych enskilld säkerhet, hwilken i sielfwa Regering sfynnen är hwarje Swensk undersäte förwarad, förstörande af allmänna crecliten och det inbördes förtroende Medborgare emedan, som i alla walbestallda Riksfamhällen anses för rvadeligL at rubba, emedan de band, som förena Medborgare bäde sig emellan och med deras rättigheters förfwar, derigenom i markelig mon lastas, förolämpande af äganderätten, försivagande af kärleken til Fäderneslandet , och angripande af Riks sam hållets grundwalar.
Den brist pä kanco-och 8xsci6-mynk, som nu ftrspörje-S i allmänna rörelsen, i jamnförelse emöt stel^sjorda eller ttvungna behof deraf, förtjenar wisserligen allt afseende.
Men den bäde kan och bör pä annat sätt afhjelpas, an med et botemedel, fom är mida wärre än sielfwa sjukdomen, emedan det gör et rngrep uti enffillda personers lagliga afhandlingar.
Med hwad rättwisa kan en fordringsägare af et Lapiml i Speoio - mynt, emot sin willja och ttvärt emot Sweriges Lag, twingaS ak för sin fordran emottaga betalning i annat mynt än pä god tro slutet och öfrverenskommet är.
En sadan fordringsägare kan ju sjelf wara skyldig karwo-eller Lpecw-mynt til sadana xriviloxisraäe Werk, som ------ ifrån den nu föreslagna
Lag aro frikanda.
Det skulle således igenom en sadan
Lag öfwergä en sa dan fordringsägare et uppenbart mäld.
Det är besynnerligt, at en tanka af dennä art kunnat upstiga i et Rike, som nyligen desin tit at med stora upoffringar återställa ordning och stadga i myntwärdet medelst realisation as Ricsg. ilds - SedlaEna, hwärtil Hemliga Ustkottets nu gjorda motion more en wacker förberedelse.
Man föregifwer, at en fordringsägare i Specie-mynt, som med twängsmedcl eller magtspräk blcfwe förbunden at för sin fordran taga emot Riksgälds Lrcclit-Sedlar til det Ivid realisation faststalldta wärde, singe inorn 2 är, dä realisationen stall föd sig gä, dem utbyta emot Specie eller LancOmyNt, men detta föregifwande är oriktigt; ty blott Lhelar af desin Lreclit-Sedlar blifwa med Speciemynt realiteracle, och för den återstående ^:del sär fordringsägaren en ny Lresiit-sedel under ek annat namn, utan ränta, och som efter 15 ars förlopp betalas. Häraf skulle följa, at enstiilda Medborgares, och deribland Enkors, faderlösa barns, Hospitalers, Barnhusens, och flera aä pios nius gjorda Inrättningars fordringar, emot L -g, rattwisa och billighet, utan ägarnes bifall sörwaudlas för ^del til ofruktbart
Lapital i hela iF ars tid.
En motion af denna beskaffenhet hade icke bort kunna wänkaS i et uplyst tidehwarf, och det är Högloflige Ridderstapets och Adelns aktning för Lag och allmän rattwisa wärdigt at dem assia.
Norrköping den Z, Juni! igoö. s. HilliencrantL KZS 'L. "
Föredrogs följande af H^rr LLZcrbjelmz
I'edr, ingifna trleiuorial.
Ödmjukt QLsmorisI! öswertyzad, at Högloflige Ridderstapet och Adeln »md nöje fäster fin upmärksamhet pä förtjenster emot Konung och Fädernesland, anser jag för en glad pligt, at i Ridderstapets och AdelnL nunne äterföra bern, för hwilka wi hafwe at tacka Hrns Kongl. Höghet Hertig Laun af Söderman» land.
Wi wete gemensamt, at det är denne Prins, som äterstaffat Swensta flaggan sin fordna ära, upoffrat sin halsa, och blottställt sit lif för Rikets försvar, och som i Len högst bekymmersamma belägenhet, dä Riket förlorade en stor och alstad Konung , war sjelf den förste at skingra och förekomma hotande faror, och at gifwa efterdöme af undersäteligt nit och trohet för deli efterlemnade Son och Tronföljare, war Aflernädigfte Konung.
Wi hafwe'under Hans Kongl. Höghets förmynderstap blifwit bibehällns rvid fredslugnet och smakat desi frukter, och tvär glädje har fullkomnats, dä wi öfwerlefwat den dag Hans Kongl. Majtt Sjelf emottag styrelsen af Sit ärfda Rike.
Desi» kända sanningar tarswa icke at af mig widare ut»vecklas.
Historien tilhör det at tolka dem för efterwerlden; men dä det silgger i naturen at erkänna stora och lvsande gcrningar, och wt erfarit, at Hrns Kongs. Höghet, utan at ihogkomma egna wilkor, hwilka genom tidernas stiften och den högt upstigna dyrheten märkeligen lidit, haft allt ospardt för det allmänna bästa; sä aga Rikets nu församlade Ständer talande anledningar, at derföre wisa deras 93? deras underdåniga wördnad och tacksamhet: och hemställer jag således til Högloflige Ridderskapets och Adelns godtfinnande, at bertil utse et sätt, som jämte det öfweriygar Haus Kongl. Höqhet om wäe uvviktiga erkänsia, tillika bereder Hans Kongl. Höghet den tilsrcdsställelse, at utan förlägenhet kunna bestrida
Dest nu indragna Hofhållning.
Anhalstr ödmjukast at med detta Memorial äfwen sa wända mig til de ösriga KelpLökivn Med» Ständen.
Mast igoo. k.
I^agerlrjelm.
Herr 2ibsr, d! ki rillapsts r 8c,pstslLU8, anhöll at i anledning af detta lvlomorial fä gör» et andragande, som dermed äger gemenskap, och jämte detsamma kunde blifws hwilande pä bordet, hwarester han fortfor:
Ingen kan mera lifligt an jag känna de flerfaldiga anspråk, som Hrns Kongl. Höghet Hwti» gen af Södermanland har uppå Nästenens, och söljakteligen uppä Riksens Ständers erkänsla.
Ds aro i min tanka för stora och lysande at böra, eller ätmindstone at behöfwa äberopass dä fräga blott är om en gälds betalande, four derigenom lilkommit, ' at den för H.ms Kongl.
Höghet uti godt mynt anslagna och efter dest höga börd och wärdighet lämpade Stasssumma, igenom et försämradt myntwärds och upstegrade warupris, icke annat kunnat ätt blifwa otrlräckelig.
Det wore icke rättwist, icke vist ligt, at denna tärande skuld ^värdeligen betungadö och med det samma mindstade Hans Kongl. Hög» 11L 9ZZ KetS tilgängar.
Men, Höglollige Ridderffap oH Adel, detta stal är äfwen högst talande för Rikets andra Arf-Furste.
Samma orsaker halma uti hans huShällning bort göra samma werkan.
Långt ifrärr at frilkta Högloft.
Ridderskapets och Aoelus ruisthag, hoppas jsg hafwa gistat deras böjelse och önskan, dä jag til lika hågkomst i ödmjukhet anmäler Len Hans Kongl. Höghets Hertigens af Östergöthland Hofhållning asamkade gäld; hwilket jag sä mycket tryggare wagar göra, som återställandet as Hans Kongl. Höghets, til allman oro, sä mycket sörswagade hälsa torde göra en kostsam utrikes resa nödwändig, och dcstutom detta »vedermäle blef»ve det första af denna art, som Hans Kongl. Höghet finge af Riksens Ständers kärlek och til-- gifwenhet emottaga.
UplästeS I. §. af Oeconomi^ - Utskottets Betänkande af den 22.
Mast, angående en förbättrad Författning as Stängselstyldtgheten; hwilket, jamts Le derwid fogade särskillda yttranden blifwit den 3.
Janii laggdt pä bordet.
UplästeS följande kixtraÄa krotocolli frast!
Bonde-och Prest.-Slandet.
Utdrag af kromcollsr, hållet hos det Hederwstrda Bonde-Standet wid Riksdagen i Morrkopmg den az.
S. D. Föredrogs Oeconomi?-Utskottets Betänkande , angående en förbättrad Författning om Stangfelffyldighctrn; och ansäg Bonoe-Ständet fös dest del bäst, at dermed mä förblifwa wid hwatz M sllrnänna Lagen och de i sednare arén utkomna särflillda Författningar i detta ämne stadga; hwarom Le öfriga UelpoÄiva Gränden skulle genom
Utdrag af keotocollst wördfamk och wänligen underrättas.
LK' knarra.
Llx krorocollc» lES LoZersttOM.
Utdrag af krOtocoNet, hstllet i det ^ogwordiga Preste-Standets klsno wid Riksdagen i tTlorcköping den 26.
Maji iZoo. S. D. Uplastcs Riksens Ständers Oeconorais-Utstötts Betänkande, i anledning af Sängselstyldigheien, tillika med de derwid fogade särfkillda utlätanden utaf nägra Uistottets Ledamöter.
Efter behörigt öfwerVägande häraf, och dä förberörde Handlingar, enligt Ståndets tanka, v förewarande fräga gifwa nöjaktigt ljus, pröfwads Ständet stäligt, för sin del wälbemälta Utstötts Betänkande bifalla; dock med tillaggd önstan, ak jämväl de sarstillda anmärkningarna mätte Riksens Ständers underdäniga utlätande bifogas, dä Kongl. Maj:t, som i dejsa, ämnen endast östat Riksens Ständers underdäniga tsnkar och trogna räd, lärer täckas dera göra det nådiga afseende, som med hwarje undersätes lagliga ratt och bästa förenligt 6r.
Af hwilket Ständets beslut de öfriga Kiva Gränden wördsamt och wänligen skulle lemnäs del genom Utdrag af detta Lrotoooll.
Lx kroroeallo k. Ilsrne!!. 940 --?>>, Herr von LnAeftl-om, hostan, yttrade sig, efter upläöningen af Beranka-^det famt BöndeStänders LxtrgLfum prorocvlli, hafwa funnit anied»>iug til en betänklighet, ben han krabbe fig bära an, föra.
Han hade sörmärkt frågor wara rut Becän, kandet wäckta, fom skulle leda til förändring i Allmänna Lagens stadgande i förewarande ämne.
Han för sin del förklarade, det han icke trodde sig rilstän, digt at deruti inga, och förbehöll, at fädanc matte för hans räkning i krokocollsc antecknas.
Herr b.e^nnstoIos, ^onns 8amusI, Ut, bad sig fa fästa Häglofl.
Rldoerstapers och ?ldelns upmarksamhec wid twenne omständigheter. 1:0
At enligt bagens 4.
Byggninga.
Balken ager den wittSyrd, fom stänga will, N2. om k het utan annans förfång siks kan; men denna mening och ordet förfång har OeconomiaIllskottet funnit böra utrsiutaS, pa det icke någon stia deraf taga sig anledning at hindra hägnads uprättande.
Sadana hinder och förfång i anseende ril boiäppning, fädrift och matten - stigäng, med mera, kunna likwäl någon gang inträffa, fom medföra ben ena Byens oun-wikl'ga undergång, om stängsel skall ffe, utan laga undersökning, hmilken i synnerhet är ak högsta »ödwändighet, da sraga upstac om stängning a urmark, som pä wista ställen och orter omäjeligen läter sig »verkställa.
Sadant har ock U-ffot-et funnit, och gjort undantag, da Rågången ar öfwer en half mil lang.
— Lagen bör skydda alla, men om stängsel owillkorligen päbjudeS, bekageö den lidande Parten at wisa sina skäl.
En god Lag kan mistbrukas; men bör derföre icke helt och haller aWffas, Y4l Jag Kwerlemnar således lil Högloft.
Ridderstapets och AdelnS ompröfwande al Lagens ord: om khet lila» annans försäng ste ka» maga bibehällaS, ehwad in - eiler utägor stola stangas.
2lo At förekomma otydligheten i Lagens ord:
Gärde then Bl) för mer, som för mera ligger, och then mindre, som för mindre ligger, har U stortet ansell, at »agon krxorsä grund utsattes för deltagandet uti stängsel, da By mörer By j aker 06, äng, och i detta afseende föreslagit oförmedlade H mmanraler; men dek är allmänt kändt, at förmedlade
Hemman icke pogssäera sa mycken mark i aker och äng, som swarar emot deras förra ränca och mantal.
Dylika Hemman maga således icke stänga för den ford, som icke finnes; hwadan hcmställes, om icke förmedlade
Hemmantalet ma blifwa rätta grunden för deltagandet, hwarigenom den By af 5 Hemman, som blifwit förmedlad frän io, undftipper at hägna dubbelt emot en lika stor By af ; Hemman, hwilken ingen förmedling undergalt.
Herr klnestcolä , Orl IHaäric.
Som Kongl, Majus Nådiga kropoluicm pafyftat Släng, selstylvtghetens utstakande pä sadant sätt, som närmast stöde at förenäs med Landers upodling, och de förut stadgade Författningar nödwändigt til en del borde häfwaS och för öfrigt förbättras, har Uistottet nödgats träda Lagens granö sä nara, ci! minnande af samma ändamål, at de Lagfens rum, som legat i wägen, blifwit underkastade de förändringar, som nu trckas som Lagfrägor warit mindre tilständiga för Ulstottet at förändra; mc» som Kongl. Majus MerNädigsia hänwlöninZ ril Riksens Ständer i och med 942 detsamma lsmngt äfwen den rättighet, at undanrödja de Lagfens rum, sam legat i wägen, har Utskottet warit bsfogadt at äfwen lcmnr den, som stänga will, bindcriös af de, som til odling wore mindre angelägne för at undanflippa stängftlbeswärct, som, i annar fa!!, ägt laglig rättighet hindra odlingen för den som dertil önskat öpet kilfälle, och dymedelst lagga hinder k wägen för dek af Kongl. Maut Allernädigfl xasyftade ändamål.
För öfrigt be hinder, som har upgifwitS för wallgäng och wattukilgang, äro ds alltid förut genom Landtmätare och öswerenskommelser för. ut undanröjda.
Jag wägar således ödmjukeligen lilstyrka Ukffottets Betänkande.
Hans Lxcollencs Herr Grefwe» och Landt.
Marsk a lk en proponerLäs bifall lil första Z. as Betänkandet.
Ätskillige swarade härtil
Ja; men Friherre va Oscr, (larl, yttrade sig frukta, at det blefwe swart at fatta saken i sit sammanhang, Utan at hela Betänkandet uplästes.
Da flere häruti instämde blef Betänkandet helt och hållet uplast.
Herr ve^onlkolpe anhöll-at de as honom gjorda anmärkningar mätte blifwa iakttagna.
Vs 6esr ansag detta af Oscanamis-Uiskottet upgifna ?rojeL!: wara pä sa goda grunder byggdt, at han wagade förestå bifall til det samma, och tog sig derjämte friheten proponera, at de derwid fogade särskillda yttranden, sa wäl som de af Herr ve^onstolps gjorda anmärkningar, mätte til 94S Hans Maj:ts Nädiga ompröfninq k underdånighet öjwerlemnas tillika med Betänkandet.
Herr Greswen och Landt.Marffalken gjorde häruppå ^roxoliliem^ hwilken med Ja befwaravcs.
Uplästss Riddarhus-Utskottets Betänkande öfwer Riddarhus-Arenderna, jamte er krttrocoIlL-Uldraq innehållande cwänne Ledamöters Herrar Lääsrdjelms sch l^erlaervvooäs särfkillda yttranden.
Lakes pä Bordet.
RiddarhuS-UiskottstS Betänkande öfwer förwaltNlngen af Slifts-Ärenderna upläsies och LadeS pä Bardet.
Widare upläsies följande Riddarhiis-UtskottetS Betäickande rörande tilläggningar i Riddarhus-Ordningen:
Hörfammasie ^Ismorial!
Til följe af Högloflige Riddcrskapcts och Adelns Remiss tik Utfkottet, ak inkomma med krch ki kil förökande af den är 1626 af Konung ^ooi-ru den II. och Store utfärdade R ddarhus-Ordning, och de af Konung lis. ar 1778 stadfastade Tillägtzningar, får Ulfkottet den acail anföra följande: 9^4 I Höglostige Ridderskaprts och Adelns klena den 28 November 1778, gaf dä wsrande Landt» Marskalken tilkanoa; ^at ä>sk,l!iqc Stadgar saknades, soni bidraga ti! ordning inom Riddarhuset, men leke kunnat intagas i den lag och Riddarhusordning, som Ridherskaper och Adeln beleswat och erkänt wid denna Riksdag.
Han hemställde derföre, om icke Nidde-Eapek och Adeln skulle wilsta updraga Riddar, hus-bi-skottet, at en sadan ordning inom Ridderskapet och Adeln jirnHQsrs och ti! widare pröfning hos Ridderffaver 061 Adeln ingifwa, och sidan deruppå söka Kongl. Mapis Nådiga fustsiallelse.^
Denna Landt-MarskalkenS hemställan bAf af Riddeigkapec och Adeln bifallen.
Sedan, den blifwit hanwist lil Riddarhus U.skotar, anmodade Utskottet en af sina Ledamöter at författa et sädonr ?rofeA» Men denne Ledamot war tvid Riksdagens stut, inemot 2:ne mannder derefter, ännu icke färdig med det arbete han sig atagit; fåken mäste således til en annan Riksdag uosklntas.
As 1786 ars RiksdagsHandlingar finnkS blott, at en Ledamot i Riddarhus» Ustkotlec wäckt denna sräga, men i anseende til den korrca ttd detta Riksmöte warade, kom harwid icke ac läggaS någon hand.
Det war först wid Riksdagen 1789, som Utskottet ti! slutelig! afgörande företog sig Ridde, skapetS och Adelns rsmits as är 1778; och finnes wid UtskoctetS kAvrocoller för samma Riksdag vilagadt et UrofeÄ, sörfattadt af en Utskottets Ledan,or, Herr Lagman lsiallronltscik:
En man, h vilken, sä wä! l anseende tu dest hos Ridderskapet och .Adeln, innehafda Ackczls-Ämbete, som grundeliga tamieooin af ärenderna, dertil ägde W ostridig skick» iighet, 945 lighet, hwarom ock desi arbete är et talande bewisAngelägnare göromål uptogo sä Ridderskapets och Adelns lid, ar krofeL^st icke kom at öjwerlemnas kil deras uplysta bepröfmande.
Det af Herr k^Iksnflsch författade krojeLk har tjenar lil grund för der Uistottet »u har den äran at öfwerlemna. krnjsLksc stödjer sig förnäm!!» gast pä den praxis, som blifwik föl>d allk ifrån 1778 ärö Riksdag, de» första efter Regementsförändringen är 1772.
Om någon ting bliswit rillaggdt, är det endast sadanr som erfarenheten befunnit icke allenast nyttigt, utan ock i wista fall nödlvandigt.
Utskottet har, sä wid denna, som ivid be fyra sidstförflutna Riksdagar, funnit Åtskilliga betänkligheter och hinder möta, bade wid ameckningar och wid ordningen i allmänhet inom Riddarhuset.
Flera frågor hafwa up. stacr, pä hwilka Utskottet saknar tydlig
Lag til rättesnöre wid asdömandet.