Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr f. d. kammar-presidenten, huruledes ifrägavar:de hemman år 1756 icke kommo att ordinarie roteras, emedan amiralitets-coll:m bättre behöfde de kontanta bidragen, inskrifningspenningar, än båtsmän.
Hr f. d. presidenten är således okunnig om att det var amiralitets-colhm sjelfl, som nämnde år för andra gången hemställde att till förstärkning af båtsmans-hållet belägga utsockne frälset i Halland med ord. rotering; men alt K.
M. deruppå förklarade, såsom jag i milt föreg:de yttrande uppgifvit, att K.
M. icke härtill kunde lemna bifall, utan pröfvade skäligt att utsockne-frälset skulle efter förra vanligheten vid utskrifningspenningars utgörande, i st. f. rotering för dä och framtiden bibehållas.
Samme värde talare har mycket uppehållit sig dervid, att jag ansett frågan om extra roteringen icke tillhöra Ekon.Utsk., och svarar, att det är ämnets beskaffenhet och icke Utsk:s namn som bestämmer behandlingen.
Frilun beklagar, i anledn. häraf, min okunnighet om grundlagen, emedan dä R.
St. hänvist frågan till Ekon.Utsk., så borde den ock af samma Utsk. handläggas.
Jag får åter i min tur beklaga Frih.
Cederströms okunnighet i grundlagarna, ty för Frilun, såsom en veteran i konsten alt tolka dessa, borde det icke vara obekant, att frågan om ny och tillökad rotering angår en statsverkets inkomst, ett ämne som ovilkorligen enl. 30 § Riksd.Ordn. tillhörer StatsUtsk., möjligen gemensamt med Ekon.Utsk., hvilket sednare dock icke lagligen kan ensamt behandla en sådan fråga.
Också handlade icke remissen, då den skedde från Stånden, om någon ordinarie rotering, utan endast om grunderna för jemkning i den extra roteringen, pä sätt jag omständligt i min recit af ärendet ådagalagt.
Ytterligare har den värda ledamoten begärt att ur min enskilda författningssamling erhålla upplysning om det privilegium, sorn konstituerade Halländska ulsockne-hemmanen att vara af annan natur än vanligt frälse och således frän rotering befriade.
Jag svarar härtill l:o att utsockne-frälset, så väl i Halland sorn i Skåne, enl. fredsfördrag och handfästningar äro att hänföra till den privilegierade jorden och 2:o att jag icke heller anser det vanliga frälset på grund af författningarna skyldigt till ordinarie rotering, med mindre Konung och Ständer sammanstämmande enl. 73 och 80 §§:ne Reg.F:n derom beslutar.
Hr Frilun jäfvar min åsigt, att den omständigheten, det de Halländska utsocknehemmanen i 200 år vaiit fria från rotering skulle verka lill fortfarande befrielse.
Utan tvifvel hade Frilun rätt om någon skyldighet alt utgöra rotering någonsin blifvit dem i laga ordning ålagd och de sedan undandragit sig dess fullgörande, men sådant är icke förhållandet, utan blefve den rotering som nu ålades en helt och hållet ny grundskatt för everldelig lid, som betydligt nedsatte kapital-värdet ä hemmanen och följaktligen vore ett intrång i de nuvarule innehafvarnes äganderätt.
200 Den 12 Augusti f. m.
Frih:ns resonnement derom att här vore frågan ora ett nytt privilegium för Halland är mera enfaldigt än att det förtjenar besvaras.
Jag skulle ej hafva ånyo besvärat det H.
Ståndet med någon framställning i detta ämne, om icke Hr Dalman, som vanligtvis ej plägar försvara R. o. Ad:s privilegier, ulan snarare göra tverlom, nu hade visat sig så särdeles noggrann om deras iakttagande och åberopande.
Sådant kunde möjligen föranleda R. o. Ad. att tro författningarne vara i delta hänseende så klara, att Hr Dalman ej kunnat underlåta deras åberopande.
Jag vill derföre söka visa, att han har lika orätt dä han nu åberopar R. o. Ad:s privilegier, som han har, då han understundom söker att antasta dem.
Hufvudskälet för Hr Dalmans påstående är, attingen ny rotering kan någon åläggas utan Konungens och R.
St:s sammanstämmande beslut; och deruti har han ganska rätt.
Men dertill kommer ett annat hans påstående, nemi. att beslut ej sedan 1809 är faltadt ang:de de Halländska utsockne frälsehemmanen, hvadan de som före 1809 endast utgjorde inskrifningspenningar, ej heller kunde åläggas den utskyld, som godtyckligt blifvit bestämd i Utskms nuvartde betänk.
— Hvad som tilldragit sig före 1809, har R. o. Ad. hört tlere gånger och nu sednast af Hr Dalman ur en synpunkt, och af Frih. Cederström ur en motsatt.
Jag vill derföre endast hålla mig vid hvad som tilldragit sig efter 1809.
Antingen landskapen före 1809 tillhörde det gamla Sverige eller hörde till de eröfrade, så blefvo de samt och synnerligen inbegripna under ett af Konung och R.
St. gemensamt fattadt beslut, hvilket innehöll att ali oroterad jord skulle roteras.
Frän denna allmänna föreskrift voro utsockne frälsehemmanen i Halland icke undantagne.
De mäste följaktligen lika med andra innefattas derunder.
Då återstår frågan: skola dessa hemman roteras extra, eller skola de roteras ordinarie?
Man började med att rotera dem extra, men detta förklarades origtigt.
Man afstod alltså derifrån.
Hvarföre skulle de dä ordinarie roteras?
Hr Dalman påstår, att något R.
St:s beslut i den vägen icke finnes, och han har sagt, att hvad som derom yttrades 1823 blott innefattades i en mellanmening.
Jag skall här för R. o. Ad. uppläsa 1823 års keslut, hvaraf torde finnas, huruvida det är obestämdt eller ej. R.
Sus skrifvelse i ämnet är af d. 17 December 1823, och der säges: ”Vidare och i betraktande deraf, att, efter hvad, genom R.
St:s år 1810 fattade beslut varit äsyftadt, extra rotering endast borde träffa s. k. privilegierad jord, samt alt derifrån således äfven böra skiljas alla hemman och lägenheter af kronoskatte och frälse natur, hvilka enl. författningarne äro underkastade ständig rotering; anse R.
St. att, vid de blifvande jemknings-förrättningarne. böra etc.”
Jag kan följaktligen icke inse annat, än att hemman som ej är undantaget från ständig rotering, utan densamma underkastadt, Den 12 Augusti f. m. 201 det mäste derunder innefattas.
Således måste utsockne-frälsehemmanen i Halland innefattas under samma åliggande, som alla andra frälsehemman.
Hr Dalman har åberopat R.
St:s und. skrifvelse, deruti de förbehöllo sig, att de roterings-verk, som blifvit uppgjorde, ej måtte fastställas förr än Ständerne fått tillfälle alt dem närmare granska, samt att hvad dittills blifvit i den vägen tillgjordt måtte anses såsom blot t förberedande åtgärder.
St:s begäran angår nalurligtvis och tydligt tillämpningen, men den rubbar pä intet vis sjelfva grunden.
Det är ju klart att, dä eli roteringsverk efter en viss grund uppgöres för ett helt landskap, så måste man för hvarje rote tillse att allas rätt är vederbörligen iakttagen, och denna skyldighet, att granska, tillhör i första rummet kronans embetsverk, samt i högsta instance R.
Denna gransknings-rätt är det naturligtvis, som de äfven i detta landskap sig förbehållit.
Deraf hafva de ej kunnat taga sig anledn. eller befogenhet att å ena sidan rubba den med Konungen öfverenskomoa grunden: att all annan jord, än det s. k. ypperliga frälset, d. v. s. säteri-, rå- och rörs- samt insocknehemman, skall vara ordinarie rotering underkastad.
— Hr Dalman har sagt, att i Carl XI:s tid uppgjordes roteringen icke annorlunda än efter frivilliga kontrakt mellan jordägarne och kronan.
Det förhåller sig med den saken så, som med den hvarom jag sist talat.
Den allmänna grunden för roteringen uppgjordes af Konung och R.
St. gemensamt, men tillämpningen för hvarje särskildt landskap gjordes genom öfverenskommelser mellan kronan och folket i orterna.
Den ene rotehållaren fick sig ålagdt att skaffa torpet åt soldaten eller båtsmannen, den andre och tredje att utgöra något annat, o. s. v. Alltsammans var endast tillämpning af de redan förut stadgade grunderna.
Dalman hade yttrat det vara en styrelsens skyldighet, och en billighetsfordran att bevilja eftergift åt Halländningarne, likasom man gjort åt Skåningarne.
Jemförelsen är haltande först och främst derföre, att det i Skåne var fråga om det s. k. ypperliga frälset, och i Halland är fråga om allmänna frälset.
Dertill kommer ytterligare, då man ser pä verkställigheten, att eftergiften i Skäne ej varit så stor, sora Frih.
Cederström af misstag nämnt, ulan den utgjorde endast 's. Förhållandet var nemi. alt, efter roteringsverket, de rotar, sorn borde roteras, utgjorde tillsammans 2,572, men man ålnöjde sig med 2,000 och afprutade de 572.
Det var således icke en utan närmare jl, följaktligen mindre än hvad som ät Halländningarne är föreslaget.
Jag tillstår att jag blifvit tveksam, huruvida jag skall vidhålla den tanke jag förut yttrat, nemi. att bifalla Hr von Troils reservation, eller antaga hvad Frih.
Cederström fåreslagit.
Det sednare är så riktigt, alt det är svårt att gå derifrån.
Det är alltid bäst, att för egen del göra rätt och låta andra dagtinga med rättvisan så godt de kunna, samt låta saken gå lill det slut, hon kan.
Jag tror mig derföre böra, utan afseende pä utgången 202 Den 12 Augusti f. m. hålla mig till Frih. Cederströms förslag; emedan jag anser det vara rättvist.
Jag ber om ursäkt, att jag ytterligare upptager H.
Ståndets lid, men Hr von Hartmansdorff har begått så väsendtliga misstag i sin framställning, att jag ser mig nödsakad derå fästa uppmärksamheten.
Den välde talaren har nemi. sagt, alt Konung och Ständer genom ett efter 1809 gemensamt fattat beslut stadgat, att all oroterad jord skulle ruteras; och att fråga sedermera uppstått, huruvida denna rotering borde blifva extra eller ordinarie.
Detta är en fullkomligt faktisk oriktighet; det åsyftade beslutet af Konung och Ständer vid 1810 års riksdag, hvilket destomindre bordt undfalla den värde talaren, som jag fölen half timma sedan uppläste detsamma, innefattar nemi. ordagrannt: att all muni rikets gränsor varande oroterad jord af hvad namn och beskaffenhet den vara månde (med undantag endast af mililie-boställen) skulle extra roteras.
Om något annat än sättet för verkställigheten af och grunderna för en slik extra rotering var ej heller fråga hvarken vid 1812 eller 1815 årens riksdagar ej heller uti krigs- och kammar-collegiernes, genom K. M:s nåd. skrifvelse till 1823 års Ständer, öfverlemnade betänk.
Det var Ekon.Utsk. vid sistnämnde riksdag, som, utom derom väckt motion sjelf väckte frågan och gjorde hemställan om den extra roteringens förvandling till ordinarie, så vidt den rörde den dittills oroterade frälse- och kronoskatte-jorden, men detta Ekon.- Utsk:s i betänk.
N:o 136 framställda förslag blef, med ogillande, af trenne Stånd ålerremilleradt, hvarefter Utsk. också frångick detsamma i sitt förnyade betänk.
N:o 188, på sätt jag äfven förut visat.
Jag förmodar att, vid sådant förhållande, deri af Hr von Hartmansdorff citerade mellanmeningen i R.
Sl:s skrifvelse d. 17 Dec. 1823, destomindre kan anses innefatta ett beslut, hvarigenom R.
St. för sin del förklarat all kronoskatte och frälsejord underkastad ständig rotering, som R.
St., uti skrifvelse den 28 Okt. 1829, i und. anhöllo, alt den tillökning i ord. knektehållet, som af roterings-commissionerna blifvit föreslagen för en del kronoskatte och frälsehemman, hvilka från detta besvär dittills varit befriade, endast måtte anses innefatta en förberedande åtgärd, med R.
St. enl.
73 och 80 §§:ne Reg.F. derom förbehållen beslutanderätt.
Ett sådant beslut är likväl, hvad de Halländska frälsehemmanen beträffar, ännu icke fattadt.
Tvertom hafva R.
St. vid 1840 års riksdag förklarat nämnde hemman icke vara skyldigt till ständigt knektehåll, och K.
M. har likaledes i sin nåd. propos. till rikets nu församlade
Ständer ansett denna fråga fullkomligt öppen å R.
Sits sida, hvilken den ej kunnat vara, så vida beslutet om sjelfva roteringsskyldigheten redan 1823 blifvit fattadt och, på sätt Hr von Hartmansdorff förmenat, fråga nu endast vore om tillämpningen.
I afseende på den värde talarens anmärkn., alt den i Skåne beviljade eftergiften i roteringen gällde endast det ypperliga frälset och icke det allmänna, åberopar jag den oemotsagda uppgiften, att äfven del allmänna Den 12 Augusti f. m. 203 frälset i Skåne ansågs och anses berälligadt alt fortfarande utgöra extra rotering, då innehafvarne deraf icke velat ingå uppå att utbyta den emot en nedsatt ordinarie.
Såsom ledamot af de sammansatta Utsk:n, som handlagt delta mål, ber jag att få yttra några ord.
Jag skall yttra mig helt kort, enär ämnet redan synes vara uttömt och R. o. Ad. blott skulle tröttas af allt vidare upprepande utaf hvad som blifvit anfört.
Här har blifvit taladt om R.
St:s rätt att besluta öfver tillkomsten af ny rotering.
Det har aldrig blifvit satt i fråga, att icke så är; ulan Regeringen förklarade genast efter 1828 års riksdag att det blott varit förberedande åtgärder den vidtagit och icke något bringande i verkställighet af ny rotering; men från dessa förberedande åtgärder har det öfverallt i riket galt i verkställighet genom R.
St:s beslut, hvilket innefattade, icke någon uppsättning af nytt manskap, utan beslut om erläggande af vakance-afgift.
Det är veterligl att inom alla provinser i l iket funnos en mängd hemman, hvilka voro underkastade ordinarie rotering, men icke hade sådan undergått, afflerehanda skäl.
St. fattade beslut, att all jord i riket skulle undergå rotering, så stod deruti icke extra rotering.
Nu har här likväl blifvit framstäldt, huruvida sådan jord, som genom sin natur var underkastad ordinarie rotering, skulle undergå den extra eller ej.
Den har blifvit skiljd från dem, och roteringsverken, af K.
M. fastställde, hafva af R.
Halland återstår nu ensamt och måste oaktadt allt krångel underkasta sig.
Här säges visst, att under frihetstiden, då så mycket våld föröfvades, ålades ej desse Halländske hemman ordinarie rotering, emedan det skulle varit så orättvist ; men man bör ihågkomma, att under den tiden det vanligen alltid lyckades dem, som hade förmågan, att svänga sig undan.
Det lyckades likväl ej fullkomligt för desse Halländningar, utan de blefvo ålagde att utgöra inskrifningspenningar.
Nu är det likväl allt skäl, att rättvisan kommer i gång, och då detta sker med sådan skonsamhet som i K. proposm är föreslaget — med )s nedsättning — så synes mig att Halländningarne borde med tacksamhet sådant emottaga.
Hvad sist beträffar Frih.
Cederströms och Hr von Hartmansdorffs mening: att roteringen borde i sin fulla stränghet utgå, anser jag det dock mindre lämpligt, icke för att det ej är rättvist, utan derföre att man bör hafva undseende med en och annan enfaldig, som möjligen kunnat hoppas att undslippa densamma; ehuruväl jag medgifver att, i anseende till de ständiga klagomålen och processerna etc. det ej gerna kan vara någon som är okunnig om att stark fråga är om, att jorden skall ordinarie roteras.
Det tyckes mig derföre, ali skonsamhet härvid är lämplig, och jag tillstyrker derföre bifall lill K.
M:s framställda propos.
Jag anhåller endast att mot Hr von Hohenhausen få göra samma aumärkn., som mot Hr von Hartmansdorff eller alt uti det af R.
St. är 1810 fattade beslut alt all roterad 204 Den 12 Augusti f. m. jord i riket skulle undergå rotering, uttryckligen stod extra rotering, oell att något allmänt beslut, alt denna för vissa från rotering dittills befriade hemman skulle förvandlas till ständig rotering, icke blifvit af R.
Det var just denna obestämdhet eller denna oriktighet i det första beslutet (af 1810), hvilken föranledde att extra rotering kom att påföras så väl ifrågavar:de hemman, som åtskilliga andra, hvilka borde ordinarie roteras; det var — säger jag — detta felaktiga uttryck, som föranledde R.
St. att sedermera vid 1823 års riksdag förklara, det alla de hemman, hvilka enl. sin natur borde ordinarie roteras, skulle från extra rotering skiljas.
Det står i beslutet, sora jag uppläst, ”hvilka enl. författningarne äro underkastade ständig rotering,” och der står ej, som Hr Dalman önskat att det skulle stå: såvida de enl. författningarne äro underkastade etc.
Det hjelper icke att nu för ett visst ändamål förklara för obestämdt, hvad som är så oförtydbart uttryckt som 1810 års beslut om all oroterad jords extra rotering.
I öfrigt får jag anmärka att 1823 års, af den siste värde talaren sä strängt åberopade und. skrifvelse, icke vid jemförelse af de Utsk:s-betänk:n, som grundlägga densamma, kan anses innehålla någon annan mening — och derom, icke om ordalydelsen har jag här yttrat mig — än den att viss jord, som kunde anses enl. författningarne skyldig till ständig rotering, t. ex. nybyggen eller kronojord, skulle uteslutas från extra roleringen.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, alt i afseende på förevar:de utlåt, blifvit yrkadt, dels af Hr Dalman bifall derå, dels af Frih. Cederström, med hvilken Hr von Hartmansdorff förenat sig, att R. o. Ad. med afslag å så väl K.
M:s i ämnet afgifna nåd. propos. som Ulskms utlåt., måtte gilla det af K. M. för Halland faststäl da roteringsverk, och dels af Hr von Hohenhausen bifall till K. M:s nåd. propos., i öfverensstämmelse med Hr von Troils vid Utskms utlåt, fogade reservation.
Propos. till bifall å Utskms förevar:de utlåt, blef härefter framställd, men besvarad med starka nej blandade med åtskil liga ja.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde vidare om R. o. Ad., på sätt Frih.
Cederström föreslagit, behagade, med afslag å K.
M:s i ämnet afgifna nåd. propos. samt Utskms utlåt, deröfver, gilla det af K. M. för Halland fastställda roteringsverk.
Då sedermera Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad., på sätt Hr von Hohenhausen föreslagit, behagade bifalla K.
M:s i ämnet afgifna propos. i öfverensstämmelse med Hr von Troils reservation, ropades starka ja blandade med många nej; hvarpå Hr Den 12 Augusti f. m.
205 Landtm, förklarade det lian trott sig finna att härvid ja varit öfvervägande.
Jag anhåller om votering så att Utsk:s betänk, må blifva ja-proposition.
Jag nödgas då anhålla, att vi först må få afgöra hvad som skall blifva konlra-propos.
Upplästes till justering samt godkändes följande förslag till voter:s-pros.:
Den som vill att, vid votering om bifall till hvad Hr von Troil i sin vid Stats- samt Allm. Besv.- o.
N:o 63, fogade reservation föreslagit, kontra-proposm må innehålla bifall till berörde utlåt., voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, kommer kontra-proposm att innefatta, att R. o. Ad., med afslag å K.
M:s i ämnet afgifna nåd. propos. och Ulsk:ns deröfver afgifna utlåt., gillar det af K. M. för Halland fastställda roteringsverk.
Vid voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 9.
Till justering upplästes nu följande förslag till voter:s-propos. i hufvudsaken:
Den som, i fråga om Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utskms utlåt.
N:o 63, anser sig böra, med bifall lill K.
M:s i ämnet afgifna nåd. propos. antaga det förslag, som innefattas i Hr von Troils vid samma utlåt, fogade reservation, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, beslutar R. o. Ad. att, med afslag å K.
M:s förenämnde nåd. propos. samt Ulskms deröfver afgifna utlåt., gilla det af K. M. för Halland fastställda roteringsverk.
Jag anhåller att få anmäla min reservation emot uppställningen af de voter:s-propos:r, som här varit i fråga.
Det är visserligen mitt fel att icke hafva i tid gjort anmärkn. mot den första voter:s-propos:n ; men då jag begärde votering på bifall till Utskrns betänk., kunde jag icke föreställa mig annat än att denna propos. ovilkorligen skulle blifva /»-propos., och voteringen om kontra-proposm endast vända sig mellan de amendemenler, som blifvit framställda.
För min del finner jag åtminstone den nu begagnade melhoden högst förvillande.
I anledn. häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm., att det, under hela riksdagens lopp, vid de voteringar, som hos R. o. Ad. förefallit, varit iakttaget, att, då endast ett emot Utskms betänk. 206
Den 12 Augusti f. m. stridande förslag ifrågakomrait, bifall till Utsk:ns betänk, intagits i ja-propos:n, och det motsatta förslaget i nej-prepos:n; men att deremot, då flere förslag ifrågakomrait, alltid det förslag, som af Landtm, ansetts besväradt med öfvervägande ja, blifvit upptaget uti ja-propos:n vid voteringen om hufvudsaken; hvilket förfaringssätt syntes vara desto naturligare, som den eller de ledamöter som begärde votering endast kunde tillkomma att uppgifva kontra-propos:n; men deremot ja-propos:n vid voteringen i hufvudsaken borde innehålla det beslut, hvars upphäfvande genom voteringen vore åsyftadt.
Jag skulle tro att då en propos. en gång är begärd, så bör man också få den framställd.
Här är af Hr
Dalman begärdt propos. på bifall till Utskrns betänk., och då måste den väl äfven framställas; ty eljest vore de, som ön skade bifall, derifrån alldeles förhindrade.
Det är i afseende på Frih.
Alströmers yttrande, jag begärt ordet.
Hr Gr. o. Landtm, har tydligen framställt förhållandet hafva varit: att Hr Gr. o.
Landtm, först framställde propos. på bifall till (Jtskms betänk., hvilken besvarades med blandade ja och nej.
Derpå gjordes propos. på bifall till det af mig framställda och af Hr von Hartmansdorff understödda för slaget, hvilken äfven besvarades med: ja och nej.
Derefter skedde propos. på bifall till Hr von Hohenhausens yrkande, som besvarades med öfvervägande ja.
Således är ju naturligt, att ge nom voteringen om kontra-propos. mot den sista propos:n, som var med öfvervägande ja besvarad, skulle afgöras antingen Hr
Dalmans förslag eller mitt, skulle blifva kontra-propos.
Dervid utföllo rösterna med öfvervägande nej, hvarigenom Hr Dalmans förslag är förfallet.
Sedan härefter ifrågavar:de förslag till voler:s-propos. blifvit ånyo uppläst och godkändt, företogs voteringen, och vid dess slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer:
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf alt anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. O e. m.
Ekon.Utskrns d. 9 och 10 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 35, i anledn. af väckte frågor om upphäfvande af eller ändringar och tillägg uti de ang:de fattigvården i riket gällande bestämmelser.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge det vid förevar:de betänk, fogade förslag till ändringar af åtskilliga §§:r och mom. uti K. förordningen om fattigvården i riket d. 27
Maj 1847, böra punktvis företagas till pröfning, och sedermera den i sjelfva betänk, förekommande hemställan, som endast afså - Den 12 Augusti f. m. 207 ge det fall, att berörde förslag åtminstone till någon del blefve bifallet, finge blifva underställd R. o. Ad:s beslut.
Ropades ja; hvarefter föredrogs: 3 § 2 morn.
Andra mom. af doktor Annerstedts, Utskms betänk, bifogade reservation blef härvid uppläst, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., som derefter yttrade:
Instämmande i doktor Annerstedts yttrande, hemställer jag vördsammast, att R. o. Ad. måtte, i öfverensstämmelse dermed, besluta en förändring af § 3, mom. 2, att det komme att lyda på följande sätt: ”Inom hvarje fattigvårdssamhälle skall finnas en fattigvårdsstyrelse.
A landet utgöres denna styrelse af sockne-nämnden, uti hvilken kyrkoherden å embetets vägnar är ordförande, då fattigvårds-ärenden der förekomma.
För stad utses sådan styrelse i den ordning, hvarom antingen redan kan vara bestämdt, eller kan öfverenskommas, eller framdeles kan blifva föreskrifvet.
” Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge, att 2 moni. af 3 §, i öfverensstämmelse med Hr von Hartmansdorffs förslag, borde erhålla följande lydelse: ”Inom hvarje fattigvårdssamhälle skall finnas en fattigvårds-styrelse.
A landet utgöres denna styrelse af socknenämnden, uti hvilken kyrkoherden, å embetets vägnar är ordhde, då fatligvårds-ärende der förekommer.
För stad utses sådan styrelse i den ordning, hvarom antingen redan kan vara bestämdt, eller kan öfverenskommas, eller framdeles kan blifva föreski ifvet.” Ropades ja.
Vid 5 § hafva anmärkmr äfven blifvit gjorda, ehuru Hiskin ej på dem gjort afseende.
Jag anhåller likväl alt, med anledn. deraf, fä upplåsa Hr von Hohenhausens reservation i ämnet.
Der säges (sid. 21): ”Hr von Hohenhausen ansåg, dels att ett stadgande om skyldighet för anhörige i rätt upp- och nedstigande led, att, i mån af behof, å ena, och förmåga, å andra sidan, bidraga till hvarandras försörjning lill det belopp och efter de grunder, som uti samhällets fattigvårds-reglemente i allmänhet äro bestämda, hafva bordt i §:n 1 inlagas; dels ock etc. — —”
I afseende härå hafva Utsk:n sagt sid. 4: ”Uti 1 §:n af omförmälda K. förordn. har ett tillägg blifvit föreslaget, af innehåll, att föräldrar och barn samt syskon må tillförbindas alt, i mån af behof, å ena, samt förmåga, å andra sidan, bidraga till hvarandras underhåll.