Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den siste talaren har fullkomligt rätt deri att det är Ständernas, genom grundlagen faststälda rättighet, att öka bevillningen för att få budgeten att gå tillsammans.
Men då jag en gång framlade en tablå öfver Statens inkomster och utgifter, så var det naturligtvis under förutsättning, att den af K. M:t för Ständerna framlagda utgiftssumman skulle iakttagas vid beräkningen.
Man kan gerna anslå så stora summor som helst, om man ouphörligen får höja allmänna bevillningen, men det lärer väl ej vara hvarken Gr.
Taubes eller det Höglofl.
Ståndets mening, att, så gå till väga.
Rör min del kan jag icke finna det vara rätt att söka åstadkomma en förhöjning i allmänna bevillningen nu, då landet verkligen befinner sig i en betryckt penningeställning, hvilken vi skola hoppas snart skall förändras, men som dock för närvide är för handen.
Hvad sjelfva frågan beträffar, är jag fortfarande af samma tanke som förut, att Örnsköldsvik bort ega företräde framför
Skenninge vid anslags beviljande för undervisningens befrämjande.
Men sedan man nu beviljat en anslagssumma åt Skenninge, så har man redan ökat Statens utgifter med 6000 rdr under tre år, nemi.
2000 rdr årligen; och under sådana förhållanden anser jag man ännu mycket mindre borde bevilja anslag till Örnsköldsvik, hvarigenom Statskassan ytterligare skulle tagas i anspråk.
Så obehagligt det än är, måste jag ständigt, min pligt likmätigt, återkomma till det, så godt sorn enda motiv, hvarföre jag röstat afslag å de flesta i i fråga vide syftning väckte motioner, att nemi. man måste tillse att utgifter och inkomster något så när gå tillsammans och ej blott oafbrutet -bevilja det ena anslaget efter det andra.
Jag röstar bifall ä Utskits herastiillan.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt II. £xc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till Utskits hemställan och dels att R. o. Ad., med afslag derå, måtte bevilja ett anslag af i,000 rdr årligen för inrättande i köpingen Örn - Den 21 Juli e. m. 255 sköldsvik af en offentlig läroanstalt med två lärare, under vilkor att köpingen till ha ndahöl le läroanstalten erforderligt husrum; framstäldes propos. å bifall till Utsbts hemställan och besvarades med ja.
53:dje punkten.
Den post, hvarom här är fråga, är visserligen ganska obetydlig, men principen synes mig så mycket vigtigare, och det är, med afs:de på den, sora jag tagit mig friheten begära ordet, för att fästa det Höglofl.
Ståndets upmärksamhet på en oegentlighet, hvartill Utsk:t i detta förslag, enligt mitt förmenande, gjort sig skyldigt.
Lärarnes vid Elementarläroverken löner bestämdes vid sist!, riksdag efter visst kontant belopp för hvarje läroverk och dervid beräknades äfven dess tillgångar i kronotionde till en viss summa.
Nu är frågan huruvida, då ett läroverk genom i behörig ordning tillkommet beslut förklaras förlustigt en eller annan tunna af den detsamma anslagna kronotionde, Staten skall ej allenast tillhandahålla läroverket det belopp, som erfordras för att lönerne må kunna enligt stat utgå i kontant, utan äfven betala lärarne det öfverskott, som derutöfver kan upstå, i händelse markegångspriset skulle utfalla högre, än det pris, hvartill spanmålen blifvit i RiksStaten upskattad.
Det är grundsatsen om en sådan ersättningsskyldighet, som jag anser vara mindre riktig.
Det är eu möjlighet att de lärare, som finnas för nämde, kunna hafva något rättsanspråk uppå att under sin lifstid få tillgodonjuta den vinst, som tilläfventyrs kan upstå genom pris-skillnad å den ifrågav:de '/»tunnan kronotionde, men lika gifvet torde det vara, att deras efterträdare ej kunna hafva någon sådan rättighet.
Då jag således ej kan inse skälen, hvarför man skulle bevilja ett anslag, hvari genom det ena läroverket gynnades mera än det andra, och i strid emot den grundsats, som legat till grund för organisationen, ojemnhet i aflöningsvilkor skulle införas, får jag anhålla att R. o. Ad. måtte afslå Utsk:ts i denna punkt gjorda framställning.
Det är möjligt, att jag ej fattat den siste talarens mening, men det förefaller mig sorn denna fråga är af en ganska enkel natur.
Den ifrågav:de V2tunnan kronotionde, sorn genom K. M:ts o. Rikets KammarCollegii utslag af den 28 Sept. 1854 blifvit Wexiö läroverk afhänd, har alltid varit inberäknad i nämnde läroverks lönetillgångar.
Läroverket har således genom nämnde utslag gått i mistning af en summa, som blifvit detsamma på stat beviljad.
Nu är här icke fråga om något annat, än att Rikets Ständer måtte bevilja en ersättning för ifrågav:de mistade kronotionde, och i denna hemställan finner jag för min del ingenting obilligt, hvarför jag yrkar bifall å Utsk:ts framställning.
I den för Wexiö läroverk faststälda stat är spanmålen beräknad efter ett bestämdt pris af 2 rdr för kubikfoten.
Efter någon annan grund anser jag icke läroverket kunna Den 21 Juli e. m. ega rättighet att fordra ersättning för den bortmistade span målen.
Nu har det begärt ersättning efter medelmarkegflngspris och vill räkna sig till godo de, efter en sådan upskattningsgrund under en lång följd af år upkommande öfverskott.
Det är detta anspråk som jag ej finner välgrundadt, hvarför jag fortfarande yrkar afslag å Utsk:ts hemställan.
M:ts förslag, hvartill Utsk:t tillstyrkt bifall, skulle den halfva tunnan spaumål, reducerad till kubikfot eller 3 kub. fot och 1,5 kanna, ersättas läroverket efter samma grund, som Gr.
Mörner anfört, eller efter .2 rdr kub. fot, hvilket gör 7 rdr rmt.
Om uträkningen är gjord efter den nu af Gr Hamilton anförda grunden, har jag ieke något att emot förslaget erinra, utan frånträder mitt förra yrkande.
Uppå härefter framstäld propos. blef Utsk:ts hemställan bifallen.
54:de och 55:te punkterna.
Utsk:ts hemställanden biföllos. 56:te punkten.
I afseende å denna punkt ber jag att få upläsa Hr Björks reservation: «Den väsendtliga förbättring, som sisth riksdag tillvägabragtes i deras ställning, hvilka egna sig åt lärarekallet vid statens iöroverk, har, i stället att vinna erkännande, framkallat anspråk, som man hittills icke i något annat likartadt fall ansett sig tillständigt att framställa.
Det har nemi. blifvit yrkadt, att de extra lärare, som icke haft anställning i statens tjenst, utan endast efter förordnande tjenstgjort, skola åtnjuta fördelen att beräkna någon del af sin tjenstgöringstid såsom grund för upflyttning i högre löneklass.
Och ehuru Utsk:t anfört, såsom det vill synas, tillräckligt skäl för tillbakavisandet af detta obefogade anspråk, har dock Utsk:t stannat i beslut att tillstyrka bifall till detsamma.
Emot denna Utskits åtgärd anmäles reservation; dervid särskildt afs:de fästes på den utsigt till befordran och aflöning, som förefanns, då de ifrågav:de lärarne vunno anställning såsom extra lärare, och på de förmåner, som redan blifvit dem beredda; vid hvilken jemförelse det skall visa sig att någon anledning till klagan å deras sida icke förefinnes.
Eramför allt torde dock upmärksamheten böra rigtas på vådan deraf, att staten vid förbättringar i äldre institutioner erkänner, det anspråk förefinnes på ersättning för de umbäranden ellef försakelser, som förbättringarne afsett att afhjelpa.
I sådant fall skall hvarje förbättring medföra för staten så obegränsade upoffringar, att äfven det mest trängande behof af reform måste lemnäs oupfyldt, Den 21 Juli e. m. 2*7 oupfyldt, till följd af statens oförmåga att bära följderna deraf; hvilka det jemväl skall blifva omöjligt att på förhand inse och beräkna.
Genom bifall till förslaget skall man framkalla motstånd mot hvarje förbättring, och endast de, som af grundsats sträfva mot reformer, kunna med verklig tillfredsställelse se framgången af ett dylikt förslag.»
Åberopande dessa, enligt min upfattning fullt giltiga skäl, har jag ingenting vidare att tillägga, än att, i likhet med reservanten, yrka aflag å Utsk:ts i denna puukt gjorda hemställan.
Propos. på bifall till Utsk:ts hemställan blef först framstäld samt besvarad med flere nej och ett eller annat ja; hvarefter propos. på afslag å samma hemställan gjordes, på svaren utfölio med flere ja samt några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
57:de—59:de punkterna.
Utsk:ts hemställanden biföllos. 60:de punkten.
Mom. litt. a. Gr.
I afs:de på den nu föredragna punkten, skulle jag högeligen önska, att någon af Utsk:ts ledamöter ville uplysa, huru det kan blifva verkställbart att göra den utredning, som här är i fråga.
Det är nemi. alldeles otänkbart att uppnå det åsyftade ändamålet, alldenstund K.
M:ts å Hufvudtiteln gjorda
Nåd. anordningar ej innehålla huruvida besparingen, å hvilken utgiften blifvit anvisad, upstått på det ena eller andra af Hufvndtitelns anslag.
Det blir således omöjligt att med säkerhet veta, huru den å besparingarne befintliga behållning skall fördelas med hänseende till de särskilda å 8:de Hufvudtiteln förekommande utgiftsrubriker.
Som jag icke inser att förslaget skall kunna verkställas, får jag anhålla om detsamma» förkastande.
I afs:de å sista delen af den föredrag ne punkten, är jag af samma tanke sorn Gr.
Mörner, eller att det i densamma framstälda förslaget aldrig kan sättas i verkställighet.
Man kan nemi. aldrig få veta, huruvida besparingarne upstått af elementarläroverkens, eller andra inrättningar meddelade anslag.
Hvad åter beträffar första punkten, anser jag det icke kan möta några svårigheter att för framtiden få elementarläroverkens anslag uptörda såsom reservationsanslag.
Men svårare blir att säga, hvartill det skulle tjena.
Som vi nogsamt veta, är skilnaden mellan ett vanligt anslag och ett reservationsanslag den, att de besparingar, som kunna upkomma på vanliga anslag, gå in i de allmänna besparingarne, således till titeln, hvaremot besparingarne af ett reservationsanslag aldrig få användas till annat ändamål än det hvartill H.
Vllf. »7 258 Den 21 Jnli e. m. anslaget är gifvet.
Skilnaden är således den, att besparingarne af vanliga anslag kunna af K.
M:t fritt disponeras inom titeln, hvaremot besparingar
A reservationsanslagen endast för det ändamål, hvartill de äro gifna.
Hvarföre man nu ej skulle ega det förtroende för K. M:t, att han skulle få använda besparingarne äfven inom titeln, utan, i motsats till hvad förut egt rum, inskränka K.
M:ts dispositionsrätt öfver ifrågav:de anslag, kan jag ej förstå.
Som jag för min del ingalunda inser behöfligheten eller nyttan af en sådan föreskrifts stadgande, som i denna punkt finnes antydt, anhåller jag att E. o. Ad. måtte afslå Utsk:ts i förev:de punkt gjorda framställning.
För min del har jag ej funnit något olämpligt i att biträda Utsk:ts förslag i denna punkt och det på grund af det skälet, att K.
M:t vid sista riksdagen sjelf föreslog, att anslagen till elementar läroverken borde blifva reservations-anslag.
Då frågan inom Utsk:t väcktes, att nemi. dessa anslag skulle blifva reservationsanslag, ansåg Utsk:t, med afstde fästadt derå, att besparingarne å anslagen till elementarläroverken skulle blifva ganska betydliga, samt att anspråken pä nya anslag alltjemt skulle tillväxa, att, för undvikande att ständigt behöfva anvisa nya anslag, det klokaste skulle vara, att anvisa dispositionsrätt öfver de besparade summor, som af de till detta ändamål anvisade medel uppkomma.
Det är således icke af misstroende, att de under 8:de hufvudtiteln upkorana besparingar ieke skulle blifva använda till önskvärda och nyttiga ändamål, som den ifrflgav:de åtgärden blifvit föreslagen, det är endast för att i någon man betrygga statskassan för de i framtiden säkerligen tidt och ofta ifrågakommande anspråken på anslags beviljande till det alltjemt växande antalet af elementarläroverken.
Hvad beträffar de fortgående värde talarnes anmärkning om svårigheten att uträkna beloppet af de besparingar, som å dessa anslag förefinnas, så medger jag, att det kan vara ganska svårt att verkställa denna uträkning så noga som på riksdalern, men, då enligt de uppgifter, som blifvit Utsk:t lemnade, dessa summor upgå till ganska betydliga belopp, så skulle jag tro, att'det åtminstone icke möter några svårigheter att approximativt bestämma dessa summor.
På grund af dessa skäl, har jag med min röst inom Utsk:t bifallit ifrågav:de förslag, och får jag äfven nu anhålla om propos. på bifall å detsamma.
Då jag förra gången hade ordet, åsyftade min då framställda anmärkning endast sednare delen af det nu föredragna mom:t, nemi. den del, som afsåg, att de besparingar, som vid slutet af innev:de statsregleringsperiod kunna förefinnas å anslagen till elementarläroverken, skulle afskiljas från 8:de hufvudtitelns allmänna besparingar.
Det var nemi. denna uträkning, som jag trodde skulle blifva förenad med alltför stora svårigheter.
Denna åtgärd skulle dessutom åsyfta, att E.
St:r skulle försöka
Den 21 Juli e. m. 259 att inskränka K.
M:ts dispositionsrätt öfver medel, som Ständerna redan till hans förfogande öfverlemnat.
Det var derföre min mening, att den sednare delen af framställningen borde afslås.
Hvad den förra angår, har jag för min del ej funnit något hinder att densamma bifalla, så mycket mindre, som det deri innefattade förslag står i fullkomlig öfverensstämmelse med K.
M:ts vid förra riksdagen till Ständerna afgifna Nåd.
Min anhållan inskränker sig således derhän, att endast sednare delen af mom:t måtte afslås, men den förra deremot bifallas.
Man har för bifall till första delen af det under öfverläggning varande mom:t, anfört det skälet, att K.
M :t vid förra riksdagen föreslog, att anslagen till elementarläroverken skulle blifva reservationsanslag.
Det eger sin fulla rigtighet att K.
M:t vid förra riksdagen gjorde detta förslag och att Ständerna deremot beslöto att anslagen skulle blifva vanliga anslag.
Vid denna riksdag fann K.
M:t åter, att Ständerna i deras vid förra riksdagen fattade beslut hade fullkomligt rätt, hvarföre K.
M:t äfven vid denna riksdag icke återkommit med något förslag i samma syftning.
Nu, då K.
M:t ej föreslagit, att det skulle blifva reservationsanslag, utan sjelf funnit att Ständerna haft rätt, som ej bifallit K.
M:ts vid förra riksdagen gjorda förslag, vill man slå om och säga att anslagen böra blifva reservationsanslag.
Jag frågar om det finnes någon konseqvens i ett dylikt förfaringssätt?
— Hvad beträffar det andra skälet, att det vore nyttigt att hafva dem till reservationsanslag, derföre, att man kunde använda besparingarne, i stället för att bevilja nya anslag, så frågar jag om ej penningarne i alla fall alltid blifva förvarade till disposition inom titeln.
De kunna ju i alla fall användas till elementarläroverken, fastän K.
M:t eger rättighet att äfven använda dem till andra behof, dock alltid inom hufvudtiteln.
Den loreslagne förändringen har, enl. mitt förmenande, ej något annat syftemål, än att inskränka K.
M:ts dispositionsrätt öfver ifrågav:de medel, och som jag ingalunda kan inse lämpligheten af en sådan åtgärd, får jag för min del tillstyrka att R. o. Ad. ville afslå Utsk:ts i denna punkt gjorda hemställan.
Hvad den första delen af nu föredragne mom. beträffar, så kunde K.
M:t visserligen anses haft skäl, att vid förra riksdagen begära, att ifrågav:de anslag skulle uppföras såsom reservationsanslag, men, som mycket sedan den tiden blifvit gjordt i alseende på undervisningsväsendets ordnande, har K.
M:t under närv:de förhållanden ansett, att de bevekande omständigheter, som vid förra riksdagen föranledde en sådan begäran, nu ej mera förefinnas.
Det torde äfven vid närmare påseende vara förknippadt med olägenheter att göra anslagen till reservationsanslag, dels, på sätt Gr.
Lagerbjelke antydt, derföre, att det inskränker K.
M:ts dispositionsrätt öfver dessa besparingar till visst ändamål, dels derföre, att anspråken hos elementarläroverken att erhålla anslag skulle genom ett sådant åtgörande alltjemt stegras, och äfven göra sig gällande der de all - 260 Den 21 Jn li e. m. deles ej voro behöfliga.
Jag önskar naturligtvis att skolväsendet i vårt land måtte få en utveckling, sorn i någon mån motsvarar den, som gör sig gällande i andra civiliserade länder, men att vidtaga åtgärder, som icke skulle kafva någon annan följd, än att framkalla anspråk, der de ej voro grundade, anser jag ej vore med en klok lagstifning öfverensstämmande.
Hvad åter angår andra delen af mom:t, så tror jag, i likhet med åtskilliga af de föregide talarne, att det klefve ganska svårt att vid Arets slut bestämma beloppet, till hvilket besparingarne just på anslagen till elementarläroverken uppgått.
Etil. mitt förmenande vore en sådan uträkning under nuv:de förhållanden nästan omöjlig, då det mycket väl kan hända, att K.
M:t användt besparingarne i allmänhet till åtskilliga andra behof.
För min del kan jag ingalunda finna lämpligheten af den af Utsk:t i denna punkt föreslagna åtgärd, hvarföre jag ej kan annat än förena mig med dem, som anhållit att ifrågav:de punkt måtte afslås.
Sedan öfveriäggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exe. Hr Gr. o. Landtm., att Utsb:t uti förev:de mom. föreslagit, dels att elementarläroverkens anslag hädanefter skulle uppföras såsom reservationsanslag, och dels att R.
St:r skulle hos K. M:t anhålla, det K.
M:t täcktes medgifva och förordna, att de besparingar, som vid slutet af innev:de statsregleringsperiod å anslaget förefinnas, må afskiljas från Åttonde Hufvudtitelns allmänna besparingar och vid afslutandet af innevide års räkenskaper utbalanseras såsom en för elementarläroverkens behof reserverad behållning till år 1861 och påföljande år; och hade under öfveriäggningen derom yrkats, dels bifall till förslaget i dess helhet, dels bifall till den förra delen, men afslag å den sednare, samt dels afslag å förslagets båda delar; till följd af hvilka yrkanden delning af proposm komme att ega rum.
Härefter framställdes först propos. å bifall till Utsk:ts hemställan om ifrågavide anslags uppförande såsom reservationsanslag, dervid svarades flere nej och några ja, samt sedermera propos. på afslag å samma hemställan, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Vidare framställdes propos. å bifall till hvad IJtsk:t i sednare delen af mom;t föreslagit och besvarades med flere nej och ett eller annat ja; hvarefter propos. på afslag å samma förslag gjordes, och då svaren dervid utlöllo med flere ja och några nej, förklarades ja nu haft öfvervigten.
Mom. litt. b. Sedan H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, fästat uppmärksamheten å några i detta mom. förekommande tryckfel, som i ett sednare häfte funnos rättade, anmälte sig och yttrade Gr.
Som åtskilliga tryckfel bland sifferuppgif terna insmugit sig i förevarande punkt, anhåller jag, för verk - Den 21 Jnli e. m.
261 ställande af rättelse i detta hänseende, att densamma måtte åtefremitteras.
Mom. litt. c. Bifölls. (i I :sta oell 62:dra punkterna.
Utsk:ts hemställanden biföllos. 03:de punkten.
Mom. litt. a—g.
Mom. litt. h. Gr.
Den summa, som hittills varit afsedd till un derstöd för pensionsanstalter i och för folkskole-lärares pensionering, utgjorde från början 80,000 rdr bko.
Vid fördelningen af dessa medel har hittills följts den grundsatsen, att de äskade bidragen bestämts efter det förhållande, hvaruti antalet af folkskolelärare, för hvilka delaktighet i pensionsanstalt blifvit begärd, stått till antalet af i hela riket befintliga sådane lärare.
I följd häraf har otillräckligheten af de tillskott, som af statsmedel kunnat ifrågavarande pensionsanstalter meddelas, blifvit serdeles i ögonen fallande och i väsendtlig mån bidragit att afskräcka från dylika anstalters bildande.
Denna angelägenhet är dock af ganska stor vigt, och är det ej omöjligt att församlingarne inom riket framdeles till och med kunna råka i ganska stor förlägenhet för skolornes behöriga uppehållande och framgång, om ej utväg finnes för lärarnes pensionerande.
Lärarne föråldras och blifva otjenlige att sköta sina kall, men hvad vill man göra af dem?
Man kan ej billigtvis lemna dem utan understöd på deras ålderdom, och mången församling torde redan vara af sin fattigvård så betungad, att den kunde vara hugad att snarare låta en oduglig skollärare qvarstå vid sin befattning, än besluta sig för att af egna medel pensionera honom.
Jag skulle tro, att det är ganska vigtigt för landet, att frågan om folkskole-lärarnes pensionering i tid tages i allvarligt behjertande.
Af Betänk:t ser jag, att Professor Carlsson gjort framställning derom, att 100,000 rdr af de nu befintliga besparingar å medlen till folkskoleväsendets förbättrande, måtte få användas till ifrågav:de ändamål; det vill synas mig att en sådan eller ännu större summa, härtill använd, kunde medföra ganska stor nytta, och skulle jag således anhålla, att denna punkt måtte för åstadkommande af närmare utredning blifva till Utsk:t återremitterad.
Det ligger otvifvelaktig! mycken sanning i den 2fi2 I) en 21 Jnl i e. ni. siste värde talarens yttrande om nödvändigheten af en åtgärds vidtagande för folkskolelärames pensionering.
Det sätt, på hvilket man hittills gått tillväga för åstadkommandet af dylika pensionsanstalter, har ej ledt till åsyftadt ändamål.
Hvad som i detta afseende vore lämpligast att företaga har jag ej ännu tillfyllest kunnat för mig utreda.
Hvad Professor Carlssons förslag beträffar, utreder detsamma ej heller frågan i sin helhet.
Hvad som enligt mitt förmenande i detta ögonblick kunde göras, vore att aflåta en underdånig skrifvelse till K. M:t med anhållan, det täcktes K.
M:t att till nästkommande riksdag afgifva en Nådig Propos. om lämpligaste sättet för ifrågavide åtgärds vidtagande.
För min del förenar jag mig således med Gr.
Mörner i den anhållan, att mom:t måtte återremitteras.
När denna fråga var före inom Utsk:t, så var det så många olika meningar om sättet för ifrågavide åtgärds verkställande, att jag tror att nästan hvar och oen, som var närvarande, var af olika tankar i detta hänseende.
Åtskilliga önskade, att pensions-anstalter skulle inrättas stiftvis; andra, att det skulle vara en enda pensionsinrättning för hela riket o. s. v. Om frågan skulle blifva återremitterad, fruktar jag för samma utgång, emedan intet fullständigt förslag är uppgjordt.
Under sådane förhållanden och då pensionsväsendets ordnande är under behandling af eti komité, anser jag det bästa vore att vänta tills något förslag i ämnet hunne från densamma inkomma.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder icke afgifvits något annat bestämdt yrkande än om återremiss af Utskits hemställan, framställde H. Exc. propos. å bifall till samma hemställan, dervid svarades flere ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Mom. litt. i.
Utsk:ts hemställan bifölls. 64:de punkten.
I en Betänk:t vidfogad reservation, har jag uttalat den åsigteti, att det vore lämpligt att öka antalet af provincialläkare från 20 til! 24, emedan behofvet af detta ökade an tal af nya läkareplatser utan tvifvel är fullständigt utrönt och allmänt erkändt.
Men då jag ej vågar framkomma med propos. å detta mitt förslag, så kommgr det sig deraf, att jag anser statsverkets tillgångar redan hafva blifvit så mycket i anspråk tagna, att alla möjliga besparingar äro af högsta behof påkallade.
Orsaken hvarföre K. M:t i så väsendtlig mån afvikit från K.
Sundhetskollegii i detta ämne afgifna förslag, har hufvudsakligen varit derföre att K.
M:t ansett det vara nöd - Den 21 J111 i e. in. 2B3 vändigt att i någon mån begränsa de anslag, som borde begäras i denna hufvudtitel, och hvad särskildt beträffar denna fråga, så mycket mer derföre, att man ej var fullt förvissad om, att kommunerna ville uppfylla de förbindelser, som skulle åligga dem för erhållande af denna förmån.
Alldenstund K.
M:t funnit tillsättandet af förste provincial-läkare stå framför behofvet att utsträcka antalet af nya provincial-läkare, har K.
M:t inskränkt sin anhållan i afseende å antalet af de sednare till endast 12.
Men som det blir svårt att motsätta sig det yrkande, Utsk:t föreslagit, och som äfven blifvit af en värd Utskottsledamot förordadt, så vill jag ingalunda motsätta mig det ifrågavarande förslaget, dock med den uttryckliga förutsättning, att jag vid en kommande punkt får medhåll'af den värde Utsk:sledamoten i afs:det å mitt förordande af K.
M:ts förslag att arfvoden åt 24 förste provincial-läkare måtte beviljas.
För min del har jag ej något att invända mot en förbindelse i den syftning Gr.
Hamilton antydt, eller att i en kommande punkt understödja K.
M:ts förslag i afs:de på arfvoden åt förste provincialläkare.