Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 24 Februarii 18z5. S, D. Beslöt Högloflige Ridderskapet och rAdeln, det skulle Expeditions-Utskottet underrättas derom, att till Ledamöter af Ridderskapet och Adeln uti det af Kongl. Majit i Nåder äskade Hemliga Utskott, blifvit utsedde: N:o 118 Grefve von Essen,' Hans Henric^ En af Rikets Herrar, N:o 2o5, Friherre Åkerhjelm af Margretuland, Gustaf Fredric, Öfverste, och N:o 254 Friherre Lagerbjelke, Guataf, £ d. StatsRåd.
Hvarjemte ExpeditionsUtskottet skulle anino das att uppsätta en underdånig skrifvelse till 672 Dm 24 FebrUarii.
Majit, som bord® innehålla namnen på samtelige Riks-Ståndens Ledamöter uti Hemliga Utskottet.
Höglofl, Ridderskapet och Adeln åtskilldes kl. tre qvart till 5 eftermiddagen.
In fjdem ProtocollI 0. /.
Lagerheim, Måndagen den 24 Februarii, Plenum kl, 5 eftermiddagen, Herr Tolly Florusx anförde skriftligen, V (Se Bilagen N:o i).
Lades på bordet#
Herr Mont pommer iet Gujlafy upplåste föl, jande:
Den 24 Februarii• €73 Herr Montgommerie anhöll, att dess anförande måtte till vederbörligt Utskott remitteras.
Föredrogs å nyo ExpeditionsUtskottets den l4 dennes afgifne, samt den 17 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande öfver Ridderskapets och Adelns återremiss af Utskottets förslag, till underdåniga LyckönskningsAdresser i anledning af Hans Kongl. Höghet Kronprinsens förestående förmälning med Hen.» nes Kongl. Höghet Prinsessan Josephina af Leuchtenberg och Eichstedt; och fann Ridderskapet och Adeln, att ExpeditionsUtskottets be. rörde Utlåtande endast borde låggas till handlingarne.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den i5 dennes afgifne, samt den 17 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af KongL Maj:ts Nådiga proposition till Riksens Ständer, om fortfarande äf den utaf Kongl. Maj:t inrättade Provisoriska LåneStyrelsen på Öland; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att; uppå derom af Herr Grefven och Landt-Marskalken gjord proposition, samma Utlåtande gilla. 664 Den 2 i Fehr tiar ii» Företogs till pröfning
StatsUtskottets den l5 dennes meddeldte och den 17 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga remiss uppå de fleste LandtKammererares underdåniga ansökning om tillökning i expencer och skrifvare-lön.
Jag värderar så högt sorn någon den granlagenhet och sparsamhet, hvarmed StatsUtskottet tillstyrker nya eller förhöjda utgifter.
Jag anser den lika behöflig som berömlig; och jag finner lika med StatsUtskottet det vara betänkligt, att partielt bifalla nya löne-förhöjningar, innan man kan utröna hvilka Tjenstemän ära deraf mäst i behof och hvilka tillgångar, genom motsvarande besparing gar dertill kunna utfinnas.
Men min Embets,- hefattning inom Skaraborgs
Län har likväl satt mig i för nära relation med LandsKammererar., nes, att jag ej skulle anse mig skyldig intyga, hvad StatsContoiret äfven lärer kunna vitsorda, att LandsKammererarnes indeldta löner* sorn i samma mån spannmålsvärdet fallit, blifvit nedsatta, nu mera icke stå i riktigt förhållande till dessa Embetsmåns trägna och ansvariga göromål.
Jag vågar väl icke tillstyrka bifall å dea af dem framställda ansökningen om löntillökning i hela dess vidd; men jag tror mig med skäl kunna hemställa, att en sådan löne—tillökning må berörde Tjenstemän tillgodokomma PS det sätt, att de finge åtnjuta någon lämplig procent, t. ex. två pec-mille af ali den uppbörd hvarföre sådan provision icke redan är stadgad^
Den 24 Februarii, 665 hvilken procent likväl ej borde få tillgodonjutas för andra uppbördsår än de, då uppbörden utan rest af proprie-bal anré ingår till StatsVerket, och hvarigenom LandsKammererame äfven skulle blifva uppmuntrade, att vaka deröfver, att denna uppbörd i rättan tid StatsVerket tillhand ahölles.
För öfrigt, och då StatsUtskottet rättvisligen tillstyrkt att ett forderligt qvantum ved må Énslås för LandsContoirens behof, vill jag blott anmärka, att billigheten synes fordra, det ett dylikt anslag äfven komme Lands-Canzlierne tillgodo.
Friherre Lovenskjåid, Salomon:
Jag får vördsamt hemställa, om ej frågan rörande Lands - Kammererarnes lönevilkor kunde få hvila intill dess förslaget om en förbättrad organisation af Rikets Styrelseverk i allmänhet förekommer till pröfning, i sammanhang hvarmed äfven lönregleringen torde böra komma i öfvervägande.
Jag tror att man såmedelst skulle undgå alt binda hånderne på sig.
Friherre Boije, Ludvig', Jag ville härvid göra tvenne anmärkningar.
Den ena, att jag väl icke känner huru långt förändringsbegåret kan gå hos den Comilté, sorn har att föreslå en ny organisering af Embetsverken; men jag skulle dock tro, att LandsKammereraretjensterne ändå bibibehållas, emedan jag icke inser möjligheten att dem umbära.
Den andra, att om då Comittéens förslag skall af Ständerna pröfvas, det skulle visa sig, att Svenska Folket .dock ännu har någon kärlek qvar för sina gam - 676 Den 24 Februarii, !a former; och alla de förändringar alltså icke skulle bifallas, hvarmed allt skall omstöpas; så skulle den hvila, som Herr Friherre Lövenskjöld föreslår åt nu förevarande motion, dels förefalla öfverflödig, dels kunna blifva ganska långvarig: och jag begär alltså återremiss, Friherre Hjerta, Fredric:
Hår åro frenne anmärkningar i anledning af Betänkandet gjorde: af Herr Ehrenborg, Friherre Lövenskjöld samt Friherre Boije, och jag förenar mig med den sistnämnde.
Hvad StatsUtskottet i berörde Betänkande yttrat, år endast grundadt på samtlige LandsKammererarnes underdåniga ansökning om löntillökning i allmänhet, utan afseende på de skål, som kunde enskilt till förmon för en eller flere af dem vara talande.
Jag vet att det år ganska stor skiljaktighet emellan dessa Tjenstemåns lönevilkor.
De uti Stockholms och Linköpings
Lån hafva kanhända dubbelt så mycket som i flere andra Lån.
Nu år frågan om löneförbättringen generel, och det är derföre StatsUtskottet afstyrkt den; men jag ser ingalunda något hinder, att framdeles väcka en särskild motion om lönetillökniog för de LandsKammererare, som deraf kunna vara i behof.
I hufvudsafcen instämmer jag med Herr Ehrenborg; men i afseende på StatsUtskottets Betänkande, ber jag att få göra några anmärkningar.
Att LandsKammererarnes lönevilkor åro ganska olika, lärer nogsamt vara bekant, Lönetillökning är Den 24 Fehruarii, 677 således nödvändig för en del, men öfverflödig för andra; och skall någon reglering härutinnan äga rum, år det gifvet, att dervid hör noga afses befattningens trägenhet och förhållandet emellan göromålens mångd, Man har tillstyrkt för LandsContoiren anslag af ved från Kronans parker.
I anledning häraf bör jag ej lemna obemåldt, att det finnas
Lån, der icke några gådane parker existera.
Det år derföre nödvändigt att nämnde anslag anvisas å Kronans rånteved, ty annars blir bifallet dertill en död bokstaf.
I öfrigt instämmer jag med Hr Ehrenborg i framställningen, att så vål LandsContoiren som Canzlierne och LandtRånterierne måtte af Staten förses med ved, men sorn denne fråga egentligen ej hörer till det förevarande, så lärer den ej nu kunna upptagas, Grefve De la Gardie, Jaeob:
Då flera anmärkningar blifvit emot Stats-Utskottets Betänkande framställde, så öfverlemnar jag till Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln om Betänkandet kan utan återremiss genast bifallas och anhåller således att proposition om återremiss må göras.
Friherre Hjerta 1
Om pluraliteten skulle anse återremiss af Betänkandet böra äga rum, har jag visserligen ej något att deremot invända; men det tyckes mig dock som detsamma, i dess närvarande skick, kunde bifallas.
Friherre Anckarsvärd, Carl Hindric; Af alla de anmärkningar, som emot Betänkandet 66$
Den 34 Februari^ blifvit gjorde, har jag ej funnit någon af dea beskaffenhet att den synes mig påkalla en omarbetning af målet
I öfrigt förenar jag mig med Friherre LÖvenskjÖld i den begäran, att frågan må hvila intill dess den kan, i ett sammanhang med förslaget till den nya organisationen af Styrelse-Verken i allmänhet, förekomma.
Cederström i Otvifvelagtigt tillhörer det Högloflige Ridderskapet och Adeln, att bedöma om de nu gjorde anmärkningarna påkalla återremiss af Retänkandet, Sådant är fullkomligt öfverensstämmande med formen.
Mea hvad beträffar den sist talande värde Ledamotens yttrande, att målet ej fordrar någon omarbetning, vill jag endast anmärka, att om som jag tagit mig friheten föreslå, fråga blifver att för Lands-Contoirens vedbehof anvisa Kronan# råntevedy i stället för Kronoparker, som orden x Betänkandet nu lyda, sådant nödvändigt måste föranleda lill ett annat utlåtande från Utskottet och ett föiändradt förordnande af Riksens Ständer.
Såsom jag fattat de vid Stats-Utskottets förevarande betänkande gjorda anmärkningar, innehålla de förslag, till några, ehuru obetydliga ändringar i betänkandet; och jag hade trott detsamma ej kunna med dessa ändringar antagas, förrän efter föregången återremiss.
En sådan är åtminstone, enligt min tanka, enligast med formen.
Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, Den 24 Februarii, 66^ * \ att då Friherrarne Löfenskjöld och Anckarsvärd hegart att med pröfningen ef förevarande ämne måtte anstå intill dess frågan om en förbättrad organisation af Bikets Styrelse-Verk i allmänhet förekomme, Stats-Utskottets Betänkande kunde tills vidare få hvila på bordet.
Föredrogs å nyo Stats-Utskottets den i3 dennes meddeldte och den 17 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning ai Kongl» Maj:ts Nådiga Proposition angående inrättande af ett nytt Fögderi i Wermlands Län.
Herr af Wingård} Johan: anförde skriftligen : (Se Bilagan N:o 5).
Grefve von Rosen, Axel'.
Då jag under loppet af 3;ne år haft den lyckan, att dels såsom tillförordnad dels i egenskap af ordinarie Landshöfding förestå Lans-Styrelsen i Wermland, så anser jag det vara min pligt, att i allo conformera mig med Herr af Wingård i frågan om behöfligheten af det nya Fögderiet inom detta Län.
Min öfvertygelse var enahanda, då jag förvaltade det Embete, Herr af Wingård nu innehar, och jag är förvissad, att dea äskade förändringen af Länets indelning är Den 24 Februarii. destöffiera af behofvet påkallad nu, sedan folk* mängden inom detsamma så betydligen ökats* Herr Grefven och Landt Marskalken frå^ gade om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Stats-Utskottets betänkande gjorde anmärkning gar hindra detsammas antagande samt på sådan grund behagade betänkandet, jemte an* märkningarne till Utskottet återförvisa.
Ropades Jal Föredrogs å nyo och gillades Stats-Utskottets den i5 dennes afgifne samt den 17 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde utlåtande angående trycknings-kostnadén för Ridderskapets och Adelns samt Preste-Ståndets Protocoll vid innevarande äfvensom utdelning af sistw nämnde Stånds Protocoll vid sistlörflutnö
Riksdag* Föredrogs å nyo Friherre Palmstjernas 4 Carl Otto, den 17 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial om ett förbättradt Skoleväsende i Laiids-Församlingarne till barns fullständiga och tidiga undervisande uti läsa j skrift va och räkna.
Herr Riben, Carl ilhelm, uppläste föl jande; - (Se Bilagan N;o 4).
Den 24 Februarii, Herr Tham, Wolrath':
Lika med Herr* Riben tror jag att Presterskapet, genom det myckna deltagande dem i sednare tider blifvit ålagdt i Civila Embetsmanna-gÖromål, äro ofta hindrade från utöfvandet af deras egenteliga Presterliga kall, serdeles hvad barna-undervisningen angår, hvaruti Presterne också nu för tiden på många ställen föga nog deltaga, om husförhören afräknas, förrän ungdomen nått de år då den skall begå den Heliga Nattvarden.
Förut sker barns undervisande mångenstädes endast af mer Och mindre kunniga föräldrar och understundom af kringvandrande barnalärare; den undervisning som uti de fordna landtskolorna blifvit Ungdomen meddelad, har ofta börjat vid den ålder deras arbets-år inträffar och deras arbetsskicklighet skall utvecklas samt har genom methodens långsamhet hindrat dem uppöfva sina arbetskrafter, och i de fall, då skrifva och rakna kommit i fråga, ofta gjordt dem främmande för deras egenteliga yrke, utan att bibringa dem kunskaper som i annan väg kunnat göra dem till gagneliga medborgare.
De Bell- och Lancasterska Skolorna, hvaraf redan några genom privatas frikostighet blifvit införda i Skaraborgs
Län, lofva genom deras förträffeliga inrättning att det goda ändamålet skall kunna vinnas, nemligen att bibringa allmogens barn en sann upplysning, utan att borttaga tiden för eller afvänja dem från deras egenteliga yrke; barnen kunna i dessa skolor tidigt emottagas, skrifva och räkna samt inoch utan-läsning medhinnas innan de år inträfj fa, då de böra alfvarsamt inöfyas till arbete,'* 672 Den 24 Febr uar it > och genom denna förberedelse Preslernas möda mycket underlättas, vid den undervisning som åligger dem, att ungdomen meddela; hvarje vän af en med arbetsflit förenlig upplysning, bör derföre önska, att Riksens Ständer må utfinna medel, till sådana Skolors allmänna införande.
Herr Hammarsköld, Lorenzo; Jag har begärt ordet, endast för att få förena mig till alla delar uti hvad Herr Riben öfver Uppfostran och undervisning yttrat* Hans reflexioner Öfver detta ämne äro lika sanna som djuptänkta.
Hvar och en som följt undervisningens historia skall säkerligen medgifva, att ifrån den stund man ville göra undervisningen till uppfo* strän, daterar sig hela Skoleväsendets förfall.
Såsom Herr Riben anser äfven jag, att undervisaren blott bör gifva den blifvande man3 nen medel att bereda sin egen uppfostran; men uppfostra bör han sig sjelf i conflict med verlden.
Uppfostran bör vara grundad på ett religieust sinne, på en patriotisk sinnesstämning på kännedomen om Fäderneslandets bruk och egenheter.
Så länge Nationen vill bestå med egen inviduell caracter, så måste den allt mer och mer utveckla sin egen nationalitet, så är det hufvudsakligen nödigt, att den bör följa ett densamma eget undervisningssätt; och jag anser derföre betänkligt, att, utan mogen pröfning, derutinnan söka tillvägabringa några för; ändringar efter utifrån lånade methode.
Herr; Den 24 Februarii, Herr Riben:
Jag instämmer med Herr Thara i den öfvertygelse, att den upplysning Sora bibringas Allmogens barn, bör vara af egenskap att icke afvänja dem från dess egentelige yrke.
Jag vördar och värderar den ädla frikostighet som på vissa orter lättat införande af de Bell- och Lancasterska Skolorna.
Jag tror att dessa Skolors inflytande på den allmänna bildningen är oberäkneligt; men jaglemnar derhän , om de med fördel kunna antagas Öfver allt; helst som sådant utan betydliga Statsbidrag förmo deligen icke blifver möjligt.
Jag föreställer mig att folk-undervisningens tillstånd kan vara mycket olika i ett så vidsträckt land sorn Sverige.
Jag skulle tro att detta tillstånd i allmänhet vore sämre inom tätt bebodda landskaper; bättre der folket bor mindra tätt tillsammans; att det i allmänhet vore sämre i stora Städer och bättre i de mindre städer; innan Bell-Lancasterska undervisnings-methoden yar uppfunnen, fanns det kanske ingen ort i Europa der folk-undervisningens tillstånd var så beklagansvärdt som i det folkrika London.
Jag har i några och trettio år lefvat på landet och bland folket; jag är Prest och jag har funnit tillfredsställelse i utöfningen af mitt kall.
Jag känner förhållandet icke blott inom den trakt der jag bor, utan inom hela Länet; jag har för 2:ne år sedan genomrest Rikets Norra Ridd. o. Ad. Prat, I. B. 43.
M Den 2| Februnrii, Provinser och mest vistats bland allmogen.
Jag har öfverallt funnit förhållanden, som intyga en hög grad af verkelig bildning och inom den Provins som jag bebor har jag sett huru den utvecklat sig.
När jag var ung, såg ock jag brister öfverallt, och trodde mig veta medlen till deras afhjelpande.
Jag fann snart mitt misstag.
Förgäfves väntar man hjelp af konstiga anstalter , eller att fremmande personer skola kunna fylla bristen, om så olyckeligt vöre att modern upphört att vara moder, och fadern ej mera vill vara fader.
Det är ej genom den directa undervisningen sorn Presten uträttar mäst till barnens bildning; det sker derigenom att han leder mödrarne att täfla med hvarandra och dertill eger han medlet i sin hand genom ett klokt begagnande af husförhörs-inrättningen.
Jag tror ej att någon Styrelsens åtgärd behöfs för att bibehålla de lägre folkklasserna på den punkt af bildning, som de redan uppnått.
Jag känner de idéer sorn ligga till grund för Bell- och Lancasterska undervisnings-methoderne.
Jag hoppas att de skola blifva i hög grad välgörande för menniskoslägtet.
Men jag tror att man ej bor öfverila sig med methodens införande.
Den förutsätter lärare som blott uppfattat idéen och läroböcker författade i enlighet dermed.
Jag skulle tro, att den ännu blott bör inom större kretsar begagnas och att genom dess införande i allt för små kretsar, om ej dess större varsamhet iagttages.
Tkn 24 F elmar ii.
Sjelfva idéen lätt skulle kunna discrediteras.
Ån en gång måste jag nämna, att jag i de Norra provincerna fann bland allmogen en utmärkt bildning!, änskönt att landet ar glest bebodt och att
Presterskapet omöjligen kan hinna öfverallt sträcka sin omsorg.
I en Constitutionel stat kan all förädling tryggt öfverlemnas åt den enskilta välviljan.
Den ena bildar den andra.
Ådagalägga de högre Classerna de känslor som lifva dem, så behöfs inom en hel provins icke mera än 2 till 3 possessionaten exempel, för att verka ett allmänt antagande af hvad som är allmänt nyttigt.
Jag har hort någon farhåga yttras för en alltför stor bildning hos allmogen.
Jag bekänner att jag finner denna farhåga stå i strid med den frihet som man yrkar för näringarne och för handel; bör ej folket lika fritt få tillgodonjuta rättigheten att utveckla sina förstånds^ anlag och förkofra sig i insigt?
Hvad den erfarenhet beträffar, som man tror sig äga att bonden nästan sent förvärfvar bildning med sitt kall och blir sämre arbetare, så inträffar den inre industrien, — han har nog det som vänjjer honom till arbete.
Jag har hört klagas deröfver att PresterSne i senare tider blifvit för mycket indragne i verldsliga befattningar, hvarigenom de hindras ifrån att vårda folkets religieusa bildning.
Min tanka är att befattningarnas samvetsgranna utförande icke beror af deras större eller mindre antal.
Det beror af den inviduella förmå - 676 Den 24 Fehnar ii. gan oell framför allt af viljan.
Men när det är Presten tillåtit att anse sig såsom en medlem af Samhället, när han får vara medborgare och till och med i egenskap af Riksdagsman får yttra sig öfver Statens angelägenheter; så må det också vara honom tillåtit att sträfva derhän, att han, så i dfet ena som i det andra må föregå dem med efterdöme* hvilkas själavård är honom anförtrodd» Herr von Hartmansdorff, Augusti
Om jag ej misstager mig äro här tvenne frågor sammanblandade.
Den första är den af Friherre Palmstjerna väckta motionen * att de, på ett eller annat sätt för Ecclesiasticjue-Verket i allmänhet anslagne medel måtte, till vinnande af ett förbättradt Skole-väsende, varda syftesenligare och jemnare fördeldte, än de nu äro.
Detta synes vara lika rigtigt till sin grundsatts, sorn förenligt med Läro-Statens privilegier.
Den andra frågan j som Herr Riben framställt, innefattar förslag att Presterne må befrias från dé verldsliga eller police-befattningar, sorn dem nu i Församlingarne åligga.
Denna sednare fråga är till beskaffenheten skiljd från den föregående; och erkännande rigtigheten af båda, anser jag dem böra i behandlingen åtskiljas.
Vi veta, att Kongl.
Maj:t låtit uppgöra förslag till en ny organisation af den civila Styrelsen i allmänhet, och vi hafva i dag hört åtskilligt talas rörande en förbättrad sammansättning af Militaire-Staten.
Den enda gren af Statsförvaltningen, som ej i detta hänseende vunnit lika uppmärksamhet är Ecclesiastique-Verket.
Då Den 24 Februarii, jilia öfrige förvaltningsdelar varit eller åro i fråga ntt till deras sammansättning granskas och ordnas , så tror jag att det icke heller vore utur vägen att tillse huru organisationen afEcclesiastique-Verket, är beskaffad; samt om ieke de!, sorn ej egentligen hörer dit, må kunna derifrån afskiljas.
Betydliga medel, måhända jemförelsevis större än i något annat land, åro i Sverige anslagne till Lårostaten; och de skulle visserligen vara tillräckliga om Pråsterne hugo pdeladt egna sin tid åt sitt egentliga kall.
Men utvecklingen af denna fråga skulle leda mig från målet för denna öfverläggning, och jag utbeder mig derföre, på det jag icke nu må uppehålla Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, att framdeles få väcka motion om vidtagandet af åtgärder, ländande till en förbättrad organisation af lårostaten.
Herr Ehrenborg, Casper-.
Med flere vårda talare, sorn redan yttrat sig, instämmer jag fullkomligen deruti, att det slags uppfostran sorn åsyftar sedligheten, bör utgå från religiösa åsigter, grundläggas af föräldrars omvårdnad och efterdöme, och under Prästerskapets nitiska led - ning och handläggning fullföljas.
Men det år ej egentligen om den moraliska bildningen som Friherre Palmstjerna yttrat sig, utan fast mera om sådana kunskaper, som ingen bör sakna, nemligen konsten att skrifva ock råkna m. m. och detta tror jag ingalunda, såsom Herr Hammarskjöld sagt, kunna låras uti conflict ined verlden, utan practisk undervisning.
Frågan blifver då, om ock, huru denna undervisning 67* Den 24 Februarii, bör och kan tillvågabringas.
Jag säger om den bör, ty jag vet, att mången anser nyttigast att menige mans intellectuella bildning icke må för mycket befordras; men för min del anser jag det ej likgiltigt, om Alitnogen i detta fall blir qvarstående på den nu varande punkten af en half, eller blott vissa af dess medlemmar bibragt upplysning, hvilken väl för närvarande torde vara skadlig, såsom all slags halfhet och alla slags monopolier åro det, men från hvilken återgången till den patriarchaliska enfalden, om den och i öfrigt passade för nuvarande tiders utvecklade förhållanden och samhällsskick, icke låter sig göra, och emot hvilken således ej finnes annan bot, ån att befordra dess framskridande till fullständighet, nemligen i vissa, för menigheten behöfliga, allmänna medborgerliga kunskaper.
Det vore väl ock i högsta måtto illiberalt, att. i ett land, der det fordras, att vissa alhandlingar skola skriftligen upprättas, för att vara giltige, icke skulle af Staten vidtagas åtgärder, hvarigenom kunskapen att skrifva och läsa skrifvet, kunde det uppväxande slågtet meddelas.
Med Herr Riben kan jag ej heller dela den tanken, att uppfyllandet af denna skyldighet skulle fordra så stora omkostnaden Örn Kongl. Maj.-t i Nåder täcktes anmana vederbörande Consistorier, att tillse, att å de ställen. der något anslag för läroverk eller annan tillgång funnes, vexelundervisning, efter BellLancasterska inethoden blefve införd, skulle densamma väsendtligen befrämjas, och jag vågar dervid föreslå om icke, såsom nu uti Skaraborgs
Lån, der denna undervisningsmethod
Den 24 Febrtinriii flerestädes blifvit antagen, det sätt kunde, hvad vidsträcktare Socknar beträffar, vara mäst användbart, att nemligen läraren den ena hälften af året vistades på det ställe, der han är stationerad, samt vid undervisningen för de elever som hade tillfälle der uppehålla eller infinna sig, tillämpade denna undervisningsmethod i hela sin vidd, men den öfriga delen af året vore ambulatorisk, inom de afiågsnare delarne af Socknen och derunder nyttjade så inycket af den BellLancasterska methoden som localomståndigheterne och Elevernes antal medgåfve.
I öfrigt år jag förvissad, att om Rikets Ständer täcktes antaga hvad jag i afseende på den så kallade treskillingsafgiften tagit mig friheten föreslå, och om denna afgift hädanefter såsom hittills kommer att disponeras ensamt för det Län der den utgår, öfverskotten å denna afgift småningom skola bilda en fond, som, i förening med de redan tillgänglige anslag och deribland flere patriotiska måns bidrag skall blifva tillräcklig, att beticka kostnaderne för befordrandet af ifrågavarande vigtiga ändamål.
Grefve De la Gardie, Jacob: Då Herr Ehrenborg genom sitt yttrande hufvudsakligen förekommit mig, anhåller jag endast få tillägga, det jag helt och hållet instämmer med den värde talaren, som nyss yrkade på nödvändigheten; att tidigare, In som nu är vanligt, dana barnen till låsning.
Deremot är jag af alldeles stridig tanka med Herr Riben, i frågan om att så betydliga anslag skulle för Vexef-under visningens