Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För att ytterligare karakterisera, hvad den förre talaren anfört, vill jag blott tillägga, att man kan vara mycket skicklig att utarbeta ettämne oell göra en ordför. i ett Utskott ganska mycket gagn, utan att derföre äga den förmåga att redigt upptaga olika opinioner och klart framställa dem lill andras bepröfvande.
Således kan det finnas personer, som väl äga skicklighet att sitta i Utsk., men likväl ej såsom ordför.
Ett annat inkast mot motionen har blifvit gjordt, bestående deruti, att sedan man infört val i Ridd.Grdn., har man gatt ifrån den conseqventa principen, och att följden skulle blifva, att valen utsträcktes äfven till de andra Stånden.
Jag vill ej gå in på den saken, och skulle vara af samma tanka som den värde talaren, om jag ansåge det vara en följd; men jag fruktar ej detta.
Karakteren af vår representation är ej, att den utöfvas genom val.
Hvarföre skall man ej kunna föreställa sig, att samma karakter, som bestämmer naturen af Svenska statsförfattningen, äfven finnes i Utskm?
Ehuru val i Ridd.Ordn, bestämmer, hvilken som skall vara ordför., kommer derföre ej Utskrns sammansättning att bero på annat än samma princip, nemi. födseln eller andra omständigheter, som bestämma naturen af vår representation, båda karaktererna finnas i dea sammangjutna; hvarföre skulle det Deit 7 Juli f. m. »65 då vara farligt att låta det blifva så, äfven i Utsk.'n?
Ehuru jag hyser samma öfvertygelse, att det ej vore val, om man finge se denna princip utsträckt, är jag ej af hans tanka, att det blifver en följd af motionens antagande.
En naturligare följd är, att man kommer att stadna vid det steg, som nu blifvit taget.
Jag anhåller att få hålla mig endast till det historiska af ämnet.
Det har val ej under den form, det nu blifvit framstäldt, förut varit föremål för öfverläggning, men väl under andra.
Vid 1809 års riksdag väcktes redan fråga om sättet, huru ordförande!' i Utskott skulle väljas.
Man ansåg då lämpligast att välja ordför. inom Utsk:n.
Detta mötte dock en stor svårighet derföre, att B., o. Ad. hade qvar rättigheten till dubbelt antal ledamöter, och valen kunde sålunda ej verkställas per capita, utan skulle ske Ståndsvis, Detta hindrade likväl ej, att frågan gick så långt, att två Stånd stadnade emot två.
Två önskade nemi., att ordför. skulle väljas inom Utskrn och två antogo det nu i Ridd.-Ordn. bestämda sättet.
Frågan gick till JemnkningsUtsk,, som antog det sätt, som nu gäller.
Sedan har frågan ej varit väckt, förrän vid denna riksdag, då Hr Hjerta i Constit.-Utsk. vackt den, Utsk, har noga öfvervägt detta ärende och undersökt förhållandet före 1809.
Man har deraf funnit, att 1720 års Reg.-, form hade enahanda stadgande i afseende på ordförandeskap i Utskott, som nuvar. Ridd.-Ordn., fastän den medgaf Utskrn att, om de hellre ville, välja sina ordförande!' inom R. o. Adrs ledamöter.
Efter hvad man erfarit, skedde detta likväl aldrig.
Anledningen dertill var sannolikt, att man i början af en riksdag, då man ännu så litet kände hvarandra och än mindre kunde bestämdt veta, hvilken som ägde de erforderliga egenskaperna att vara ordförande, så latt kunde misstaga sig i valet.
Nekas kan det ej, att principen af val är den rationelt riktigaste, och att den äfven i andra representationer är begagnad ; men committe'er uti andra riksförsamlingar hafva en helt annan karakter än våra stående Utskott.
Sådana finnas icke i någon annan grundlag i verlden än i den Svenska.
Deremot hafva de andra, det gemensamt, att committe'erna uppgöras för hvarje särskildt fall, bestå af ett mindre antal personer och endast äro tillsätta för den korta tid, under hvilken det mål behandlas, hvilket de skola utreda.
Så tillgår det i England, Frankrike, Norrige och, som jag tror, nästan uti alla representativa statsförfattningar.
Här åter tillsätter man vid början af riksdagen Utskott för hela riksdagstiden.
Att första dagen välja en ordför. inom Utskott har man befarat måhända ofta slå lika osäkert ut, som nu börden bestämmer det.
Deremot har man trott, att om det öfverlemnades åt electorer att bestämma valet, skulle de jure ingenting annat inträda, *66 Den 5 Juli f. m. än hvad som redan sker de facto, eller nemi., att electorerna, innan de välja, bestämma hvilken är så qvalificerad, att lian kan vara ordför.
Detta är hvad jag trott mig böra anföra för att göra R. o.
Ad. redo för ämnet.
Ehuru jag ej gerna ingår i att yttra mig om hvad inom Gonstit.-Utsk. passerat, anser jag mig likväl böra nämna, att från de ofrälse
Ståndens sida den största opposition mot förslaget ägt rum.
Ingen enda har ansett ett allmänt val böra äga rum.
Deremot har en ledamot varit af den mening, att det borde återgå till hvad sorn var tillåtet före 1772, att nemi. hela Utsk. skulle få välja ordför. inom R. o. Ad:s ledamöter.
Ingen enda har önskat allmänt val, och skälet dertill har varit den erfarenhet, man ägt, att valen af secreterare och cancelliet- inom Utsktn ej alltid lyckats så väl.
Vid ett sådant förhållande, och då det torde vara svårt alt etablera en ordning, som vore kanske den rationellaste, att nemi. alla fyra Ståndens electorer sammanträdde för att välja ordförande, bekänner jag, att för mig intet bättre återstår, än det motionären föreslagit och Ridd.-Utsk. tillstyrkt, nemL att electorerna skola utse ordför-.
Jag tror ej heller, att det finues något sårande häruti för den högre Adeln, då den medgifvit classificationens borttagande och derigenom också godkänt, att ingen annan distinction finnes emellan Ståndets ledamöter, än den en längre erfarenhet och vana vid affärer kunnat gifva en eller annan ledamot.
Jag anhåller på dessa grunder att få förena mig i tillstyrkan lill bifall åt Utskts förslag.
Efter att hafva hört hvad Hr Cederschjöld och Frih. Ehrenborgh anfört, är jag glad, att jag haft den försigtigheten i mitt yttrande, att jag ej. kan sägas hafva erhållit någon direct dementi.
Jag vill då medgifva, att förhållandet varit sådant, som dessa Hrr framställa det; men detta verkar ej mycket på min öfvertygelse.
Hr Cederschjöld har gjort en erinran, vid hvilken jag tror, att han begått ett misstag.
Han har sagt, att en grefve någon gåug blir utesluten derföre, att en af yngre ätt måste blifva ordför., och att man då ej ägde någon utväg att göra honom till utsk:sledamot.
En hufvudman behöfver ej mer än att vara frånvar.
, till dessatt någon anmält sig för hans ätt, så kan han sedan sitta för fullmagt, och jag skulle kunna anföra flera exempel på ett sådant förhållande.
Hr Lagerhjelm har talat förträffligt och öfvertygande samt med så mycken rättvisa, att han bragt mig till mitt sista skäl.
I parenthes får jag förklara, alt jag ej dräger i betänk., när fråga blir att försvara mitt fädernesland i större frågor än denna och mitt Stånds rättighet i denna, alt kläda hvilka skott som helst; det egentliga skälet är då samma skäl, sam jag finner, att Hr Lagerhjelm gillar, nemi, att jag förutser, huru detta blir ett förberedande steg till det beslut, som snart skall Den 7 Juli f. ra. 1G7 inträffa, att Ståndet förlorar äfven denna rättighet.
Ehrenborgh har upplyst mig derom, att det varit de ofrälse ledamöterna, som främst yrkat på R. o. Ad:s rätt.
Jag hör det med tacksamhet för dessa ledamöter, men det försäkrar mig ej, att alltid så skall ske.
Vi äro i ett fram- eller til 1— bakagående, hurti man vill anse det, på den s. k. liberali— tetens bana.
Ingen här vet, när den slutar; men det vet jag, att Hr Lagerhjelm och jag, om vi nu medgifva det framställda förslaget, skola vid en kommande riksdag få svårt att hindra ett allmänt val inom Utsk:n.
Om jag kunde antaga, att de öfriga Stånden skulle gå så varsamt tillväga framdeles, som de gjort vid denna riksdag, skulle jag gerna antaga förslaget; men jag har följt tiderna för mycket och sett, att i alla länder, der den s. k. liberalismen börjar blifva rådande, hvilken i sig sjelf icke annat är än republicanism, raan ej vet, hvar man slutar, när man gifvit sig in på dess bana.
Jag yrkar afslag på motionen, men skall visserligen icke bringa saken till votering.
Ehrenborgh har ganska riktigt uppgifvit de anledningar, hvarföre ej redan vid 1809 års riksdag
Utskm tillerkändes rättigheten att utse sina ordförande!', nemi. att R. o. Ad. ägde emot de andra Stånden dubbelt antal ledamöter inom Utskm, och att Utskm voterade Ståndsvis.
Då ändring häri icke då vanns, blef det en följd, att rättigheten för Utskm att välja ordförander ej heller kunde vinnas, i hvilken likväl en stor del af R. o. Ad. ville ingå, väl vetande, att R. o. Ad. hvarken såg elementer till aristocrati eller democrati med Utskms organisation böra befrämjas, utan endast committe'er bildas för utredning och uppfattning af R.
St. tillhörande ärender.
Afseende borde altså icke mera hafvas på det ena Ståndet framför de andra, utan helt enkelt på en ändamålsenlig organisation för målens beredande, och således föll det sig klart, att om Utskm lingö bland sig välja ordförande!-, skulle de ock finna sig böra för honom hafva det förtroende, att han fick välja secreterare, oell denne sitt cancelli.
Deremot, som det nu tillgår, då R, o. Ad:s främsta ledamot är ordför., händer det ofta, att hail icke får tillsätta secreterare, utan att både denne, cancellister och t. o. m. vaktmastare genom Votering utses.
Man allägsnar sig mycket från ämnet, om man tror, att inom organisationen af en arbetande committé', som endast har alt utreda mål, man vill inpassa theorierna för det hela.
Jag tror, att hvarken delta leder dertill (som en talare förut yttrat), att liberalismen skall få fritt spel, eller att man ej vet, hvar man stadnar.
Jag tror ej på spöken på ljusa dag n, ej en gång i mörkret; jag är öfvertygad, att Utskm ej kunna väl organiseras, utan att välja sina ordförander.
Mot Utsk:s betänk, har jag, sedan Gonstit.- Utsk. afslagit frågan om förändring i grundlagen, ej annat i68 Den 7 Juli. f. m. att anmärka, såsom varande en öfvergångsanstalt, än att det ej är conseqvent uppfattadt.
Om R. o. Ad. vill, lika med motionären, göra detta steg framåt, skall jag gerna understödja det; men då begär jag, att electorerna ej skola stadna vid första valet; de måste bestämma hvilka ledamöter, hvar i sin ordning, skola intaga ordförandens plats, om han är frånvarande.
Om R. o. Ad., med anledning af anmärkningarna, vill återremittera betänk, eller directe afgöra det nied denna förändring, har jag intet emot att tillstyrka bifall till denna nya föreskrift; men detta yrkar jag som ett bestämdt vilkor, ty annars skall det förefalla hvar och en förunderligt, att Ståndet kunnat så inconseqvent förfara, att de välja en ordförande, men i dennes frånvaro följa matrikeln.
Det är denua contradiction i detaillerna, som gör, att jag ej kan lemna förslaget oförändradt min röst.
Om jag kunde fästa någon egentlig vigt vid våra Utsk:s sammansättning, sådana de nu äro, ville jag tillstyrka alla möjliga modificationer; men då jag förmodar, att dessa Utsk., i den formation de nu hafva, ej länge kunna äga bestånd, anser jag frågan af mindre vigt.
Det har ganska riktigt af Frih.
Ehrenborgh blifvit yttradt, att våra Utsk., såsom stående institutioner, på intet vis synas ämnade att utreda målen.
Man inväljes i dem. utan afseende på de ärender, man kommer att handlägga.
Det är nära nog en slump, huru målen behandlas.
Jag skulle i alla fall, lika med motionären, finna det gagneligt, att electorerna kunde välja de mest passande ordförander i alla dessa formella Utsk., utan att fästa afseende på matrikeln; inen utom det correctiv mot considerationerna vid valen, som Frih.
Roye uppgifvit, och hvarigenom olägenheterna af ordföi-andeplatsernas bestämmande efter nummer skulle minskas, har jag ett annat skäl att anföra emot förslaget.
Jag tror nemi., att Ståndets karakter, sådan den är att önska under närvar, förhållande, skulle försvinna, om man inför någon annan aaciennitetsberäkning, än den nuvar.
Genom den slumpen att hafva en hög nummer försvinner hela beräkningen af en högre värdighet.
Jag tror, att detta har det inllytande, att mati käti ganska väl Välja en skicklig subaltern till ordförande , utan att det har något stötande med sig, hvilket det i annat fall skulle hafva; ty jag fruktar, att om man öfvergår till den sanna principen att välja den skickligaste, skall man ändå blifva tvungen att hålla sig vid rangordningen, i följd af den anda, som synes göra sig gällande inom hela Samhället.
Jag tror, att det vöre godt att ännu behålla detta element oförryckt, som ännu ger någon anstrykning af oberoende åt vår sammansättning.
På denna grund kan jag ej tillstyrka motionen; hvaremot jag skulle vara helt och hållet för den ide'en, att Utsk:n sjelfva valde.
Den 7 Juli f. m.
Hr Tham, Wollrath: Frih.
Ehrenborgh hav i sin framställning åberopat R.
St:s tankar och delade beslut vid 1809 års riksdag.
Jag anhåller dervid få påminna om den händelse, att då vid riksdagens början en stark opinion yttrade sig om förändring i representation och föranledde till det första betänk., sorn Utsk. afgaf, tycktes denna opinion inom It. o. Ad. hafva saktat sig innan årets slut.
Deruppå ser man ett stort bevis i det slutliga betänk., som Utsk. afgaf om representationen, som innehåller en mängd åsigter, men intet egentligt förslag.
Slutet på 1810 års riksdag tycktes bevisa, att alla Stånd funno förslaget så starkt ingripande i sådana förändringar, om hvilkas nödvändighet
Nationen ännu ej var öfvertygad, ehuru mycket enskilda talade derför.
Efter det beslut, hvaruti Constit.- Utsk. stadnat, rörtde Hr Hjertås motion, har jag intet att tillägga till hvad Frih.
Boye och Hr.
Lagerhjelm anfört.
Jag hade beslridt Hr Hjertås motion, om den blifvit bifallen af Utsk., just derföre, att det ej blifvit det tjenligaste medlet att få ordför., och jag tror ej, att Utsk:n derföre skulle afstå från sin rättighet alt välja secreterare; jag tror tvärtom, att Utsk:n skulle äfven välja vaktmästare.
Hvad detta betänk, angår, erkänner jag, att de skäl, Hr Lagerhjelm anfört, öfvertygat mig.
Jag skulle tveka att antaga förslaget, om jag ej funne fritt för electorerna att välja ordföranden bland de högre ätterna, om personerna äro så qvalificerade, att de dertill kunna väljas.
Jag skulle således ej i det valet finna något förnärmande.
Personer, som förr deltagit i öfverläggningarna skola då, som jag hoppas, ej så ofta, som nu, undandraga sig att bevista riksdagarna, eller öfverlemna dem åt nya män, som ej äga tillfälle att dermed göra sig rätt bekanta.
Horns förutsättning, att ej våra Utsk. och vår Representation kunna äga bestånd , gillar jag ej.
Jag är öfvertygad, att man arbetar på dess förändrande; men jag hoppas, att det ej skall lyckas, då jag deremot hoppas och önskar, att alla förbättringar, som äro skäliga, skola kunna antagas, utan att rifva upp grundvalen, hvarpå den Svenska Representationen — efter min öfvertygelse den bästa, som finnes — nu hvilar.
Jag skulle ej vilja lemna rättighet till val af ordförander inom Utskm, förrän de passioner lagt sig, som nu vilja göra sig gällande.
På denna grund tillstyrker jag bifall till betänk.
De förändringar, som Frih.
Cederström föreslagit, ehuru vackra i theorien, skola svårligen låta verkställa sig.
Jag fruktar, att det skulle inkasta electorerna i stora svårigheter, då de vid hvarje val skulle bestämma ordningen inom Utsk:s ledamöter, och deras kall skulle sannerligen blifva ganska mödosamt.
Boye har emot migarfmärkt, att en hufvudman för greflig att kan underlåta uti anmäla 9 II. 5.2 D t n 7 Juli f. ra. sig vid första anteckningen och låta ättemän intaga ättens säte, samt sedan sjelf sitta såsom fullmägtig för lägre nummer.
Men först och främst kan hufvudman icke erhålla pollet såsom fullmägtig för annan ätt, förrän Ridd.-Utsk. är formeradt, och kan följaktligen icke komma i fråga vid Utsktns första tillsättning.
Dernäst är det, om han är ensam af sin ätt, t. ex. hörande till de nya ätterna, för honom omöjligt alt få sitta för fullmagt.
I öfrigt är det förslag, som är under pröfning, af den beskaffenhet, att det ej gör nagon stor ändring i förfarandet; ty electorerna måste äfven nu utse ordförande.
Hela skillnaden är blott den, att de finge ett större antal att välja ibland, till besättande af de öfriga platserna.
Jag begär blott att få göra några erinrinringar vid yttranden, som jag här hört.
Horn delar jag den lijertliga önskan, att vi snart måtte komma till den tid, då våra stående Utsk. måtte försvinna.
Jag önskar hjertligen, att Riksd.-Ordn., som af okunniga personer blifvit förblandad med representationssättet, måtte undergå förändring, och att vi måtte slippa våra Utsk. samt vid hvarje vigtigt fall få utse en committé', som bereder hvarje ämne; allt delta i förening med rättighet att, så till sägande, kasta under bordet sådant, som ej förtjenar någon åtgärd.
Jag önskar detta högeligen; men intilldess detta skett, måste man förblifva vid det gamla.
Nio tiondedelar af dem, som ropa på representationsförändring, göra det derföre, alt våra former icke medgifva en skyndsam behandling af målen; men intilldess en förändring deruti sker, måste vi bibehålla våra Utsk., sådana de äro.
Ehuru jag af Hr Cederschjöld fått den upplysning, att, under vissa förhållanden, hufvudman ej får sitta för fullmagt, qvarstår jag likväl vid min mening.
En annan ledamot har sagt, att den elementernas fördelning, som (innes i våra Stånd, måste försvinna i Utsk:n.
Jag tror icke heller på spöken, livarken på ljusa dagen eller i mörkret, derföre, att jag ej tror mig stå i mörkret, och jag tror, att samma elementer, som finnas i de afgörande Stånden, måste finnas i de beredande Utsktn.
Den siste talaren har i afseende på de svårigheter, hvilka nu blifvit antydda såsom skäl för motionen, förmenat, att de kunde undvikas genom vissa åtgärder, att t. ex. uppskjuta uttagandet af pollet till inträde å Riddarhuset.
Hr Cederschjöld har likväl visat, att efter våra lagar hinder häremot finnas, och erfarenheten talar bestämdt under denna riksdag emot hans åsigt.
Åtskilliga personer hafva, i anseende till deras höga nummer ej kunnat komma in i Utsk.
Samma talare har anmärkt, att om man medgaf ett steg, vore roan säker?
alt det andra följde, och har ansett detta vara farligt under nuvar. tendens till libe - D c u 7 Juli f. m. ralitet.
Jag svarar, litt det beror af R. o. Ad., om en förändring stall ske, då fråga är om grundlag eller Ridd.- Ordn.
Vore en utvidgad rättighet felaktig, lärer ej R. o.
Ad. dertill lemna sitt bifall, eller Konungen meddela sin sanction derå.
En annan ledamot bar önskat, atl motionen skulle utsträckas derhän, att valet skulle ske inom bela Utsk.
Denna fråga har jag redan förut upptagit och besvarat.
En annan ledamot bar ansett, att, för conseqvensens skull, electorerna borde bestämma i hvilken ordning hvar och en ledamot skulle vara i tur till ordförandeskapet.
Detta skulle vara ganska kinkigt att bestämma och inleda eleetorerna i besynnerliga förhållanden, då val skedde efter afgångna ledamöter, och isynnerhet då fråga vore om sammanträden af 2tne eller flera Utsk.
Slutligen har äfven en annan ledamot för sin del hyst det skälet mot motionen, att Utskrn ej skola länge äga bestånd.
Detta är ett inkast, som jag ej kan besvara; det beror på hvar och ens opinion.
Jag tror det vara bäst, att göra hvar och en form så god, den kan blifva, och afvakta tiden för dess förändring.
Skall en förändring göras, bör den vara god; jag önskar, att förändringen måtte uteblifva intill den tid, då man kan förutse hvad följderna blifva och man kan skrifva en ny författning.
Hr von Troil, Emil: Jag anhåller om ursägt, att jag vågar deltaga i en discussion, vid hvars början jag ej var närvarande.
Jag skulle ej hafva underlåtit att förr infinna mig, om jag kunnat föreställa mig, alt förslaget skulle möta något motstånd.
Jag har hört Frih.
Boye upprepa den gamla visan om liberalism &c. Reformernas vänner äro af 2 slag: de ena sätta sig emot alla partiella förbättringar, på det att det gamla helt och hållet matte ramla och något bättre uppstå ur dess grus; de andra vilja efter hand införa en bättre ordning.
Jag hörer till den sednare classen, som önskar antagandet af hvarje nyttig reform, hvilken ej är förenad med våda.
Jag bellö!ver då ej säga, huru jag röstar i denna sak.
Frih. har ansett, att delta stadgande vore stridande emot Ståndets prerogativer; jag är af en motsatt mening.
Om Ståndet skall kunna bibehålla rättigheten att lemna ordförande!- inom Utsk:n, måste det se till, att det kan lemna skickliga personer.
Jag vill ej ingå i något bedömande af nuvar. ordföranden; jag vill tro, att de äro skickliga, ty jag tior det alltid, då jag ej känner motsatsen; men det måtte vara lättare att få skickliga personer dertill, då man ej är bunden af nummerordningen.
Man har sagt, att detta vore första steget på en ny bana; att det vore en inconseqvens i förhållande till Standels öfriga sammansättning och att Utsk:s förslag innehölle flera inconseqvenser; men likväl är förhållandet sådant, att den person, som i följd af sin befattning har första rummet på Riddarhuset, jag menar Landtm., ganska ofta icke har den Don 7 Juli f. m. högsta nummern, men att, då han är hindrad att vara närvarande, ordförandeskapet tillhör den till nummern äldsta ledamoten.
Det är nu ej fråga om annat, än att införa samma princip inom Utsk:n, nemi. att den stående ordför. blir den, som vederbörande dertill anse mest passande.
Det är af detta skäl, jag bestrider Frih.
Cederström, att det ligger någon inconseqvens deruti, att i Utsk:n, vid ordförts frånvaro, den äldste ledamoten skall företräda hans ställe.
Detta är blott att bringa saken till full öfverensstämmelse med R. o. Ad:s egen organisation.
Horn har bestridt förslaget derföre, att eleetorerna nu kunna sätta en skicklig subaltern till ordför. framför en högre embetsman.
Jag vet ej, att man gjort detta hittills och att någon subaltern blifvit använd till ordför.; men väl vet jag, att vid denna riksdags början tvenne personer hade till den grad stora talenter, att man velat använda dem, men att, då de hade höga numror inom huset och ansågos alltför unga att utses till ständiga ordförande!-, det blef omöjligt att använda den ena i det Utsk., der lian varit mest passande och att man måste lemna den andra alldeles oanvänd.
Det nu framställda förslaget skulle leda derhän, att sådana personer, hvilka äga de höga numrorna, alltid kunde användas till ledamöter.
Af alla dessa skäl tillstyrker jag bifall till förslaget.
Gr. Strömfelt, Hans Fredr.:
Det skäl, som föranJedt mig att bifalla Hr Lagerhjelms motion, var, att electorerna, hvilka i alla fall välja ordförande!-, nu skulle äga tillfälle, att till ledamöter i Utskrn utse personer, hvilka äga högre numror än de, som till ordförander kunna vara mest passande.
Eleetorerna äro oförhindrade alt i alla fall till ordför., om de så finna tjenligt, utse ledamöter af de högre slagterna.
Hvad angår ineonseqvensen deraf, att väl utse Särskild ordför., men att i hans frånvaro den äldste ledamoten på Riddarhuset skulle leda öfverläggningarna inom Utskrn, var visserligen inom Ridd,-Utsk. fråga derom, att electorerna skulle bestämma en viss ordning de öfriga ledamöterna emellan; men man fann detta medföra så många svårigheter, att plurajiteten stadnade vid det af Utsk. framställda förslag.
Jag uppträder ännu en gång för att upptaga till besvarande några yttranden i anleda, af hvad jag förra gången anförde.
Boye har sagt, att man sammanblandar vår grundlag med R.iksd,-Ordn,, hvilken han ej anser för annat, än som en ordningsstadga.
Den värde ledamoten har glömt, att i afseende på Utsk:s antal och namn förordnar Reger:sformen, Hvad Riksd.-Ordn. derom innehåller, är ej annat än en följd af hvad Reg:sformen stadgar.
Samme ledamot har trott, att lika elementer böra finnas i de beredande fördelningarna, som hos de beslutande Stånden, Dessa elementer finnas jemväl; ty Utsk:n äro samman - Den j Juli f. ra. 173 salta af alla fyra Stånden till lika antal, och innehålla således samma elementer.
Rättigheten att välja ordför. inom Stånden har icke tillfallit Stånden hvart för sig efter nuvar. grundlag, och anledningen dertill torde för dem, som bevistat 1809 års riksdag, ej vara okänd.
Man var nemi. då öfvertygad, att af sådana val ett partisinne alltid genast vid riksdagens början skulle uppkomma, och ansåg det vara bättre att uppoffra sannolikheten att få den skickligaste till ordför., för att undvika splittring.