Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det sednare är konstateradt, har Hr Printzensköld icke någon rätt att utbekomma aklorals-proc. af medlen.
Sådan år åtminstone min oförgripliga mening.
Man har sagt, alt K.
M:s beslut icke skulle uttrycka en sådan mening, utan endast utmärka, det K. M. ansåg
Sig förhindrad att bifalla Hr Printzenskölds ansökning, derföre att han till sitt förfogande icke hade några medel, hvarifrån ersätlnings-beloppet kunde utgå.
Men jag frågar den talare, som gifvit K.
M:s beslut en sådan tydning, hvarifrån han hemtat anledn. dertill?
Så vidt jag minnes den Kongl. Resolutionens ordalydelse, så finnes deri ingenting, som kan gifva anledn. till en sådan tolkning.
Utslaget innehåller endast, det K.
M. icke funnit skäl att Advokat-Fiskal Printzenskölds ansökning i Nåder bifalla.
Hade meningen varit sådan, som den värde talaren antydt, så hade, på sätt en annan talare ganska riktigt anmärkt, K.
M. utan tvifvel anmält saken hos R.
St. för att af dem erhålla tillgång till de medel, som icke funnos till K, M:s disposition.
Dessutom finnas verkligen, åtminstone enl. min åsigt, sådana medel till K. M:s disposition, ifall K.
M. godkänt rättsanspråket.
För min enskilda del får jag förklara, att jag, långt ifrån alt missunna Hr Printzensköld den fördel, han genom anspråkets godkännande vunne, tvertom skulle glädja mig deråt; men jag får icke sträcka min enskilda välvilja för Hr Printzensköld så långt, att jag, såsom representant, eller såsom Konungens Rådgifvare, behandlar frågan på sätt en talare uttryckt sig, endast som gentleman.
Det är, enl. mill omdöme, min ovilkorliga skyldighet alt behandla frågan såsom en domare, och alldeles icke såsom en enskild man, den der efter egel godtfinnande kan förfara så liberalt han behagar, och del är på grund af denna min åsigt, som jag för min det tillstyrker R. o. Ad. att bifalla StalsUtsk:s hemställan.
Jag gör detta så mycket heldre, som jag hyser mycken betänklighet emot den grundsats, hvilken nu är på väg att insmyga sig, nemi. att R.
St. kunna konstituera sig såsom ett slags Ofver-domslol, der klagomål öfver Regeringens beslut kunna anföras.
Det tillkommer icke den ena statsmakten alt sälta sig till doms öfver den andras beslut.
Sådant tillkommer endast domare-makten och då StatsUtsk. hänvisat Hr Printzensköld att anlita denna makt, såvida han fortfarande anser sitt anspråk befogad!, har Utsk., enl. min åsigt, rätteligen förfarit, och derföre lemnar jag äfven Ulsk:s hemställan mitt odelade bifall.
Jag har med ledsnad erfarit den siste värde talarens åsigt i afseende å Hr Printzenskölds ifrågavartde rätts-anspråk, enär 134 Den 26 Augusti. denna åsigt utau tvifvel kommer att utöfva inflytande på de beslut, som i dylika frågor af Regeringen fattas; men hvad den värde talaren, till stöd för denna åsigt, anfört, har ingalunda kunnat rubba min öfvertygelse i saken och jag förklarar fortfarande, det jag icke förstår, huru K. M. och R.
St. kunna bortskänka medel, sä vida de ej i Kronans kassor influtit, eller, med andra ord, äro Kronan tillhöriga, ehuru ännu icke i reda penningar förvandlade och i kassakistan uedlagde.
Mig förefaller det något besynnerligt, att man säger, det R.
St., genom bifall lill motionen, skulle gå till doms öfver ett af Regeringen fattat beslut och sålunda, pä sätt Gr.
Gyldenstolpe förmenat, träda 90 §:n Reg.F:n för nära.
Hade denna § under öfverläggningen • blifvit förnärmad, så hade utan tvifvel Hr Gr. o. Landtm, medelst klubbslag afbrutit diskussionen.
Detta har icke skett och med rälta, ty här är icke fråga om alt pröfva och upbäfva ett Regerings-beslut.
I hvarje fråga, som rörer Statens inkomster, finnas 2:ne principaler, K. M. o. R.
Vid sådant förhållande förefaller det mig besynnerligt, att man vill förvägra
Hr Printzensköld att låta saken pröfvas af den principalen, som tillsläpper penningarne, eller R.
St., derföre att den andra principalen, eller K. M., pröfva! och underkändt hans anspråk.
St. icke skulle hafva rättighet all bevilja Hr Printzensköld det ersättningsbelopp, hvilket K. M. icke ansett
Sig kunna honom tillerkänna, så skulle ju R.
St. icke helier hafva rätt att bevilja ett statsanslag ät en enskild person för något arbetes utförande, derföre att K.
M. förut vägrat att förelaget med statsmedel understödja eller icke aktat nödigt att saken hos R.
St. anmäla.
Detta har likväl flera gånger skett, ulan att R.
St. derföre fått upbära förebråelsen att sälla sig till doms öfver K.
M:s regeringsåtgärder.
Att denna fråga icke får betraktas på samma sätt som en enskild man betraktar en rättsfråga, den satsen måste jag för min del hell och hållet bestrida.
Jag tror att det icke finnes mera än en hederns rätt, gällande för så väl det allmänna som den enskilde, och då R.
St. i della fall äro det allmännas målsmän, böra de upföra sig lika gentlemannalikl som den enskilde, hvilken icke anser det vara med hederns fordringar öfverensstämmande ali vägra fullgörandet af en förbindelse, till dess han genom laga dom dertill tvingas.
Med den siste värde talaren in stämmer jag till alla delar deruti, ali frågan är ganska enkel, pä sätt han i sitt första anförande yttrade.
Förhållandet är helt enkelt det, att Hr Printzensköld ingått till K.
M. med en underd. anhållan att utfå ersättning för det aklorats-arfvode, hvaraf han, lill följd af K. M:s och R.
Sl:s eftergift af Kronans fordran hos Presidenten af Billberghs sterbhus, gått i mistning.
Ofver denna ansökning hördes KammarR-.n och StatsKont., af hvilka det förra Embetsverket tillstyrkte, men det andra afstyrkte ersättningens beviljande, hvarefter K. M. afslog ansökningen.
Då Hr Printzensköld icke fick rätt hos K. M., väckte han, såsom ledamot af della Stånd, motion i saken, för att få tält hos R.
St-, och det är denna fråga vi nu hafva att afgöra.
Den 26 Augusti. 135
För min del erkänner jag villigt Hr Prinlzenskölds mindre vanliga embetsmanna-duglighet och det skulle myckel glädja mig, om jag kunde bidraga lill att förskaffa honom en upmunlran för den trägna och obehagliga tjenst, hvilken han med så stort nit förvaltar.
Men här gäller det en slör, konstitutionell grundsats, neuri, att K. M. i alla administrativa ärenden utgör den högsta myndigheten, så att R.
St. icke numera, såsom under Frihetstiden, kunna företaga sig alt uphäfva ett af Konungen i ett sådant ärende fattadt beslut.
Man säger visserligen, att under nämnde tidrymd det s. k.
Hemliga Utsk. ordentligen salt till doms öfver af Regeringen fattade beslut, samt att förhållandet i denna fråga är helt annorlunda.
Men jag frågar Eder, Mine Hrr, hvaruti denna skillnad egentligen skulle beslå?
Om en person ingår lill K.
M. med en begäran att utfå hvad han anser sig rätteligen tillkomma och, sedan K.
M. svarat nej, denne person vänder sig till R. St., hvilka deremot säga ja; då frågar jag, om icke i delta R.
St:s förfarande ligger ett formligt uphäfvande af ett utaf den högsta administrativa myndigheten fattadt beslut.
Jag kan således icke annat än finna, att en vigtig konstitutionell grundsats här står på spel och derföre får jag för min del vördsamt tillstyrka R. o. Ad. att bifalla Utlåt.
Om man vill gå till grunden med denna fråga, så bör man efterse, hvem som eger Kronans medel i Sverige.
Detta mäste R.
St. göra, ty ingen annan kan för deras egare anses.
Konungen ■ och hans Rådgifvare äro endast medlens förvaltare i högsta instans, på samma sätt som R.
Sl:s Fullmäktige i Banken och Riksg:sKont. äro det i andra afseenden.
Det måste då vara tillätet lör fordringshafvare ali vända sig till dem som ega medlen, och sådant har äfven, så vidt jag vet, förhållandet i ali lid, utom under enväldet, varit.
Derföre att R.
St. betraktas såsom egare af Statens medel, hafva vi Stats-Revisorer öfver deras användande o. s. v. När så är förhållandet, må man ej förtänka den, som anser sig hafva en fordran, om han vänder sig till den, hvilken betalningsskyldigheten åligger.
Hr von Troil har sagt, att oflaberörde stadgandes andemening vore till llr Prinlzenskölds förmån.
Om hon är sådan, hvarföre följer man ej då den gamla domare-regeln, sora säger, att man skall ”agta på hans upsät, som lagen gjorde, annars varder hon missbrukad och vändes till ett annat sinne.”
Ar det R.
St. värdigt att på annat sätt tillvägagå?
Då jag förut visat dem hafva deltagit i de åtgärder, som hindrat medlens indrifning, så skulle det illa anstå Svenska Representationen att åberopa den omtvistade ordalydelsen för att undandraga sig sin betalningsskyldighet.
Den bevisning, hvarpå beslutet skulle stödja sig, torde svårligen kunna bedömas annorlunda än såsom eli ovärdigt sakdrifveri.
Såsom ett bevis deruppå, att medlen verkligen influtit, har en talare åberopat det förhållande, att de blifvit bortskänkta, hvaraf det skulle vara en naturlig följd, alt man också 136 Den 26 Augusti. egde medlen eller att de hade intlutit.
Detta är en tolkning, som icke innebär något annat än en spetsfundighet, och om den värde talaren vill hafva reda uppå, huruvida medlen influtit eller icke, torde genaste vägen vara att förfråga sig hos Slats-Kont., då han skall få ett bestämdt besked på origtigheten af sitt antagande.
Samma talare säger, att del är genom hr Printzenskölds tillgörande, som Slaten blifvit egare af dessa medel.
Jag deremot skulle tro, att Staten ägt rätt till dessa medel på grund af lag och författning, men icke på grund af hr Printzenskölds upträdande.
På hans åtgärd berodde, huruvida Staten skulle komma att få tillgodonjuta sin lätt, men delta har icke inträffat, till följd af mellanträdande omständigheter.
Om dessa omständigheter utgöra billighetsskäl för godkännande af hr Printzenskölds anspråk, är något, som nu icke hörer hit, då motionären afsagt sig rättigheten att få frågan på grund af billighetsskäl pröfvad.
Flade hans begäran varit sådan, dä hade R.
St. varit i sin fulla rätt att både i formenlig! hänseende pröfva frågan och äfven i sakenligt hänseende afgöra densamma.
För att förminska vigten af min anmärkning, att det icke är formenligt, att R.
St. konstituera sig såsom domare öfver Regeringens beslut, har man sökt att sammanblanda denna fråga med andra ansökningsfrägor, der enskildta personer begära understöd af Statsmedel för industriella företag ra. m. d., och raan har sagt, att då sådana ansökningar, ehuru de blifvit af Regeringen afslagna, likväl kunna fullföljas hos R.
St. och af dem beviljas, så kan samma förfarande i nn förekomne fall opåtaldt få ega ruin.
Det har förundrat mig alt hr Bildt velat begagna sig af ett sådant argument.
Skillnaden emellan att rätt och slätt afslå eller bifalla en ansökan, samt ätt, vid pröfvandet af ett framställdt anspråk, tillämpa ett lagstadgande, år nemi. så uppenbar, och jag känner alltför väl klarheten af närande talares omdöme, för alt ett ögonblick betvifla, att han icke sjelf inser rätta halten af delta skäl, hvars tillkomst derföre torde få tiltskrifvas eli förhastande.
Hr von Hartmansdorff har sagt, att jag i milt första anförande yttrat, att hr Printzensköld, enligt den ofia åberopade §:s andemening, vore berättigad till det ifrågakomne aktoratsarfvodel; men den värde ledamoten har förbisett, att jag dervid fästade det vilkor, att hufvudfrågan, eller sjelfva eftergiften af betalningsskyldigheten i eil balansmål, ännu skulle vara oafgjord.
Jag förklarade derjemte, ali §:n tolkades olika af olika personer inom representationen och äfven inom Statsölsk., hvilket, då hr Printzensköld endast åberopade sin lagliga rätt och denna rätt berodde af §:s tolkning, ansåg sig rättast förfara genom sakens öfverlemnande till den makt i samhället, som eger alt tolka och tillämpa lagar.
Vill man sluta sig till hvad Regeringen i denna sak tänker, så måste man erinra sig, att den ofta berörde Instruktionen är utfärdad af K. M. och då K.
Hr Printzenskölds på denna Instruktion stödda anspråk, kan man deraf otvunget draga den slutsats, att K.
M. icke ansett hr Printzensköld enligt Instruktionen be - Den 26 Augusti. 137 rältigad att utbekomma det begärda aktoratsarfvodet.
Vid sådant förhållande har jag funnit det vara olämpligt, att R.
St. godkänna lagligheten af ett anspråk, som den högsta administrativa myndigheten funnit obefogadt.
Jag har trott, att den lagliga rätten borde af laga domstol pröfvas, och ogillas rättsanspråket af domaremakten, återstår för hr Printzensköld alltid utvägen att ånyo vända sig lill R.
St. och, på grund af billighetsskäl, begära den ersättning, som ej kunnat lagligen honom tilldömas.
.lag anhåller att få fästa upmärksamheten derå, att StatsUtsk. i det omtvistade Utlåt, ingalunda bestridt Hr Printzenskölds rätt att utfå det aktoratsarfvode, hvaruppå han gör anspråk, utan endast afslyrkt R.
St. att ingå i elen tolkning af 23 § i KammarRifis Instruktion, som för pröfvandet af anspråkets befogenhet är nödvändig, enär en sådan tolkning icke tillkommer R.
St., utan domaremakten.
En värd talare har yttrat, alt Stats-Kont., som afstyrkt K.
Mits bifall till hr Printzenskölds ansökning om aktorals-arfvodets utbekommande, skulle kunna anses vara i frågan jäfvigt.
Jag skulle tro, att samma anmärkn. med lika mycket skäl skulle kunna göras i afseende å KammatRins president, som här så ifrigt förfäktar en inom delta embetsverk anställd tjenstemans sak.
Jag förnyar min anhållan om bifall lill Utlåt.
Med anledn. af den siste värde talarens yttrande, alt presidenten i KammarRin skulle kunna anses jäfvig alt uttala sitt omdöme i denna fråga, får jag härtill genmäla, att, om man utgår från ett sådant antagande, torde man äfven få anse den värde talarens försvar för Utskis förfarande likaledes jäfvigt, såsom endast ex nollili officio frarckalladt.
Del måste emedlertid likväl vara fullkomligt i sin ordning, så väl alt presidenten i KammarRin vidhåller detta embelsverks åsigter, som att Utskils Ordf. försvarar Utskis åtgärder; det ena är visserligen fullt lika befogadt, som det andra.
Med den bestämda öfverlygelsen om rälta tolkningen af oftaberörde §, jag en gång fattat och fortfarande vidhåller, med den förhoppning jag hyser, att R. o. Ad. icke skall tillåta, att man borladvocerar en tjenstemans rättighet att utfå hvad honom i Instruktionen för hans tjenstebefattning lofvadt blifvit, då han gjordt allt hvad på honom ankommit för att sälla Slaten i besittning af de eljest förlorade medel, hvaraf en viss andel till vedergällning för hans möda skulle honom tillkomma, ehuru Statens målsmän, K. M. och R.
St., sedermera af välvilja för de betalningsskyldige ej velat för sin del utkräfva hvad Staten tillkomme af dessa medel; afvaktar jag med tillförsigt, att R. o. Ad. skall fatta det med Ståndets värdighet, dess följdriktighet i handlingssätt, dess ordhållighet mot Statens tjenstemän, dess rätts- och billighets-kånsla, dess noggrannhet i antagna principers tillämpning på förevarande fall, mest öfverensstämmande beslut. 138 Den 26 Augusti.
Hvad min jäfvighet beträffar, får jag förklara att, med den kännedom af ifrågavar:de advokat-fiskalsernbeles vigt, hvilken min egenskap af KammarRms president medförer, jag ansett det vara min pligt, icke blott att söka förhindra orättvisas begående mot tjenstens n. v. innehafvare, utan äfven förekomma Kronans skada för framtiden genom förringelse af de löneförmåner, som sysslan åtföljer.
Jag beklagar, att andra embetsman icke bysa samma tänkesätt, ty samhället torde få umgälla del.
Af hr von Troils yttrande kan jag icke draga annan slutsats, än att den värde ledamoten anser hr Printzensköld böra med en bot af 4,900 R:dr bestraffas för det han dristat sig åberopa en rättighet, hvilken flere med honom finna vara fullt lagenlig.
Kan R. o. Ad. godkänna ett dylikt förfarande?
Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarpå Hr Gr. o.
Landtm., efter först till bifall och sedermera lill återremiss af Utsk:s förevar:de Utlåt, framställda propos:r, hvilka proposu- besvarades med blandade Ja och Nej, framställde propos. till bifall derå, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka
Ja jemte mänga Nej, förklarade del han ansåg
Efter härvid af Hr von Hartmansdorff och Frih.
Cederström begärd votering, upläsles till justering och godkändes följande voter:s-propos.
Den som bifaller StatsUtsk:s Utlåt.
JVs 242, röstar Ja; . den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. de emot närande Utlåt, gjorde anmärka:!' föranleda till delsammas återremitterande.
Vid voteringens slut befttnnos rösterne hafva utfallit som följer:
För att yttra mig i det mål, som närmast följer, behöfver jag några siffer-upgifter, hvilka jag för tillfället saknar.
Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. matte tillåta, alt målets föredragning finge anslå lill nästa plenum. R. o. Ad. biföll, uppå Hr Gr. o. Landtnäs i anledn. häraf framställda propos., att med pröfningen af StalsUtskis Utlåt.
JVå 243 finge anstå till nästa plenum.
Föredrogos och biföllos Stats- samt Allm.
Ekon.Utsktns nedannämnde d. 23 dennes på bordet lagda Utlåt:n:
Den 26 Augusti. 139 JVS 6, i anlcdn. af väckte frågor, att
Staten matte öfvertaga postskjuts-besväret, och ali tegan för samma skjuts måtte ökas; JVs 7, i anledn. af väckt fråga att båtsrnans-roteringen måtte öfverlagas af Staten och båtsmans-styrkan nedsättas lill hälften ; och JVs 8, i anledn. af väckte frågor alt Kronan måtte helt och hållet öfvertaga båtsraans-beklädnaden m. m.
Föredrogs Stats- samt Allm.
Ekon.Utsk:ns d. 23 dennes bordlagda Utlåt. JVS 9, i anledn. af väckt fråga, att i Kikets Norra Län måtte anställas nödig jägeri-betjening.
Hr von Kor ring, Erik Oscar:
Jag upträder icke för alt klandra det resultat, hvartill Utsk:n kommit, utan endast ”för att yttra min tillfredsställelse deröfver, att frågan, af vederbönde embetsverk behörigen utredd, endast afvaktar K. M:s Nåd. pröfning; hvarjemte jag tillåter mig att uttala den önskan, alt den föreslagna jägeri-betjeningen icke malte blifva allt för knappt aflönad, så allden ej i allo kan upfylla sin bestämmelse.
Utan att yttra mig om den önskan, Hr von Knorring uttalat, anhåller jag endast om bifall till Betänk.
Utsk:ns förevar:de Utlåt, blef uppå härefter framställd propos. af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs och bifölls Stats- samt Allm.
Ekon.Utsk:ns d. 23 dennes på bordet lagda Utlåt.
JVs 10, i anledn. af väckt fråga, att den från Serafimer-Ordens-Gillet årligen lill hvarje län i riket utgående upfostringshjelp för fattiga barn mätte, forså vidt densamma utgöres af Statsmedel, disponeras lill Serafimer-OrdensGillets andra behof.
Föredrogos och biföllos BankoUtsk:s nedannämnde d. 23 dennes pä bordet lagde Ullåtm: JVS 50, i anledn. af utaf förre Handlanden N. P. Maurin gjordt ackords-anbud; JVS 51, i anledn. af förre Grossh. J. A. Julius’s ansökning om eftergift af öfverränta å 2:ne Handels-diskont-lån; och JVS 52, i anledn. af väckt fråga om utsträckning af den årliga Banko-diskonl-revisionen till R.
St:rs Bank i dess helhet.
Vid föredragning af BankoUlsk:s under JVs 53 afgifna Berättelse, ang:de förrättad revision af Banko-diskont-verkels räkenskaper och förvaltning för år 1853, biföll R. o. Ad. de af Ulsk. tillstyrkta afskrifningar och lades förevar:de Berättelse i öfrigt lill handlingarne. 140 Den 26 Augusti.
Föredrogs och bifölls BankoUtsk:s d. 23 dennes på bordet lagda Mera.
JU 54, med hemställan om en gratifikation till Vaklmästarne vid Banko-diskont-verket.
Föredrogs och bifölls Lag- sanit Allm.
Besv. o. EkomUtskrns d. 23 dennes på bordet lagde Belänk. JU 21, i anledn. af väckt motion örn ändring och tillägg i K. Stadgan, angrde Folk-nndervisningen i Riket, d. 18 Juni 1842.
Föredrogs och lades till handlingarne Lag- samt Allra.
Besv. o. Ekon.Ulskms d. 23 dennes på bordet lagda Mern.
JU 22, i anledn. af éterremiss al Utskrns Betänk. JU 18, öfver väckt motion om förnyelse af stadgandet i 52:dra §rn af K.
Resolutrn på Allmogens besvär d. 29 Joni 1752, angrde rättighet för Allmogen att till Rikets städer få lill försäljning afföra den afvel och de varor, dess hemman af sig kasta.
Anmäldes och lades på bordet nedannämde från Ulskrn inkomne Mern., Ullåtrn och Betänkrn, nemi. från Constitutions-Utskoltet:
JYs 38, med förslag lill ändring af ll:te och 14:de §§:na RiksdrsOrdn.
, angrde städernes representalions-rätt; JYs 40, med förslag till ändringar i 56:te och Sirsta §§:na Reg.-Form., samt 29rde §:n Riksd.-Ordn., rörrde behandling af frågor om ändring i grundlagarne; JYs 41, med förslag till voterrs-proposrr i atrledn. af RiksSlrns olika beslut, rörrde de uti Memrn Nrris 11 och 31 afgifna förslag till ändring af åtskilliga stadganden i grundlagarne, i afseende på behandlingen af en del regerings-ärenden; S tats-Utskottetr JU 246, med förslag lill voterrs-proposrr, i anledn. af RiksSlrns skiljaktiga beslut i fråga om beräkningen af Stats-verkets in komster; JYs 247, i anledn. af K.
Mrs Nåd.
Propos. om jordafsöndring fran Eskilstuna Kungsladugård lill utvidgande af Eskilstuna, Klo sters och Fors’s församlingars begrafningsplats; JYs 248, i anledn. af K.
Propos., angrde jord-afsöndring från Carlbergs kungsgård lill utvidgande af Stockholms stads nya kyrkogård, samt plats för ett dödgräfvare-boställe derstädes; JU 249, om beviljande af en gratifikation åt Ofver-Koramissarien N. A. Fredin, för af honom upgjordt förslag till formulär för Rikshufvudbok; Den 26 A ugusti. 141 Stats- och Bevillnings-Utskotten; JM 11, i anledn. af väckte motioner ora den personliga skyddsafgiftens användande för kommunala behof; JM 12, i anledn. af väckt fråga om krono-brefbäringens bekostande af postmedlen; JM 13, i anledn. af väckt fråga om nedsättning i afgiften till Handels- och Sjöfarts-fonden, samt indragning af Konvoj-Komissariatet och öfverflyliande af dess göromål på Kommers-Kolhm; Bevillnings-Utskoltet: JM 25, i anledn. af Vällofl.
BorgareSlts ålerremiss af 29:de och 32:dra §§:na uti det vid Belänk.
JM 4 fogade förslag till Bevilln:s-Stadga; Lag- samt Allra.
Besvärs och Ek on.-U tsk ot t e n : JM 20, i anledn. af väckte frågor om ändring i de ang:de fattigvården i Riket gällande föreskrifter; Allm.
Besvärs och Ek on.
- Utskot tet: JM 117, i anledn. af väckte motioner om inrättande af ett Ecclesiaslik-Kolbm; JM 118, i fråga om anläggande af Telegraf-linier till alla vigtigare handelsorter i Riket; JM 119, i anledn. af väckte motioner om föreskrifters meddelande till inskränkning i rättigheten för gesäller och andra arbetssökande personer att vandra omkring i landet; samt JM 120, i anledn. af väckt motion om uphäfvande af nu gällande Jernvräkeri-Förordn. d. 17 Maj 1814, i alla de delar, som röra den egentliga jernvräkningen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. m.
In fidem protocolli, Albert Munck, 142 Den 28 Augusti, Måndagen den 28 Augnst! 1854.
Justerades 6 prol.-utdr. för d. 26 dennes, sami pleni-prot. för d. 31 Maj e. m.
Med lillkännagifvande att Hr Liljehöök, Carl Berthild, såsom ledamot af SlalsUtsk. hegart och erhållit 3:ne veckors ledighet ifrån d. 1 nästk.
Sept., anmodade Hr Gr. o.
Hrr Elektorer att utse en ledamot, att under ledighets-tiden inträda i nämnde Disk., och tillika välja en Suppleant i ConshsUlsk. för den tid Hr Bildt, Knut, blifvit utsedd alt derstädes iuträda i st. f. permitterad ledamot.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 22 och 23 dennes på hordet lagda Utlät.
JYs 243, i anledu. af erhållen återremiss å Betänk.
JM 26, ang:de K. M:s Nåd.
Propos. om frami, förre Depart:ts-Chefen i K. General-Tullstyrelsen, Kansli-Rådet J. D. Valet ii enkas och barns befriande frän bemälde Kansli-Råd ädömdt ersällnings-ansvar i målet, rör:de den efter afl.
Tullförvaltaren M. F.
Enl. hvad jag tillkännagifvit i sista plenum, då en annan fråga, röride arfvode åt Hr Printzensköld förevar, anser jag denna fråga vara af annan beskaffenhet än den förra.
Här komma nemi.
R. St., att vid denna Riksdag afgöra hufvudfrågan.
Jag tror att i sammanhang med hufvudfrågans afgörande hör man äfven tillse, huruvida icke billighetsskäl tala för tilldömmande åt Hr Adv.-Fiskalen Printzensköld af delta aklorats-arfvode lill del belopp, hvilket, i händelse eftergift icke medgåfves, skulle Hr Printzensköld tillkomma.
Detta belopp tror jag kunna uplagas till 12 proc. af hvad summa inventarii i bonpleckningsinslrumeulet efter afl.
Deparlits-Chefen Valerii bo är upförd tili.
Denna summa gick till 1,773 R:dr 8 sk. och arfvodet hotele således utgå med 212 R:dr 37 sk. 5 rst.