Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag trodde åtminstone, att 0111 jag skall, om jag är tvungen alt antaga ett tvåkammar-systeme, hvilket jag numera är, — bevare mig Gud att neka att ställa mig till efterrättelse det beslut, man bär tagit, men jag är derföre icke förbunden att antaga såsom tvåkammar-systeme hvad man behagar så kalla. — jag trodde, säger jag, mig val varn berättigad att se efter, huruvida det förslag, man gör ni ig, svarar emot det politiska begrepp om I vå k anim ar-sy steine, som jag, som liela verlden hittills liar känt.
Jag åberopar aGo Den aj Octo ber e. m. aktningsfullt den talare, sorn i Lördags här yttrade sig och förklarade hvad med l våkammar-systémet förstås, och sorn tydligen erinrade eder, mine herrar! att i de båda hamrarne måste linnas olika karakterer, olika elementer, att der mäste linnas en garanti för att kamrarnes olika bestämmelser uppfyllas.
Öfre kammarens bestämmelse är att hafva en återhållande kraft emot nedre kammarens passioner.
Jag frågar: finnes något spår dertill i den kammare, som här är föreslagen?
Hr von Hartmansdorffs förslag, till hvilket vi ännu icke kommit, ur mångfalldigt sämre ändå, oell jag skall, när vi komma till detsamma, icke underlåta att gifva Hr von Hartmansdorlf de erinringar, jag anser rättmätiga.
Jag fortfar nu att begära alslag, och vi lära få votera derom.
Jag tappar alla voteringar, men jag torde vinna inför efterverlden, oell det är allt hvad jag begär.
Så nära grafven, sorn jag star, kan man icke tänka sig något annat motiv, än det af innerlig välvilja för mitt fädernesland.
Visserligen är det ett duglingande med den revolutionära tendensen, som går igenom vår tid , då R. o. Ad. anser sig föranlåtet alt afsäga sig sin sjeifskrifnu representationsrätt.
Jag har här förut tagit mig friheten nämna, att jag anser det såsom en stor uppoffring , icke endast och allenast för R. o. Ad, enskildt såsom Stånd, utan verkligen äfven för Svenska monarkien i sin helhet sedd.
Men jag har tillika sagt, alt jag icke inser någon möjlighet att bibehålla denna princip, sorn jag skulle velat bevara med det nuvar.
Riddarhuset, och att vi således måste öfvergå från densamma lill ett hell annat systeme.
Det är på grund deraf, som jag äfven nu får förklara, att jag villigt förenar mig i Frih.
Hamiltons åsigt, men jag har derjemte yttrat, alt jag gör det, såvida jag öfvertygas om att den skall vinna de öfriga Ståndens samtycke och bifall.
Jag tviflar högligen derpå, ty jag tror icke att man ännu är nöjd med den marsch, sorn Frih.
Hamilton tagit till norm för sitt förslag.
Man vill gå vida längre, och jag förmodar således, att om R. o. Ad. nu äfven går så långt, sorn Frih.
Hamilton det yrkat, och de öfriga Stånden , hvart och ett på sitt ruin , ännu ytterligare utsträcka sina pretentioner till det systeme och den riktning, som vi hört i sednare lider så mycket förespeglas, så är det möjligt, att Const.Utsk. anser sig föranlåtet, på den grund det redan framställt, att återkomma till RiksStm med ett förslag, som blir oanlagligt, både vid denna och följande riksdag.
Jag är således rädd för att vi här skola gå längre, än vi med fullkomligt allvar böra betänka oss alt kunna med fast löt qvarstå vid, då det är möjligt, att R. o. Ad. med den concession, 0111 jag så må kalla det, som Ståndet redan medgilvit, har hommit i den lyckliga position utt måhända blifva en regulator för de öfriga Ståndens reformförslag.
Således anser jag verkligen för en våda, Den 25 Octo ber e. ra. alt numera fördjupa sig i detaljförslag på en reform väg. dag skulle önska, ntt (jonst.Utsk., med den riktning, sorn det från fi. o. Ad. nu fått, oell sorn jag förmodar att Utsk. afven från de öfriga Stånden skall få, måtte på egen hand kunna välbetänkt utarbeta det förslag, som kan blifva hvilande till nästa riksdag.
Jag får således numera, sedan Frih.
Sprengtporten förslag blifvit antaget, afstyrka alla efterföljande, som kunna komma att framställas.
En värd talare bar, med långt mera smickrande yttraude ronde det anförande jag i Lördags hade äran afgifva, än jag anser det förtjena, uppmanat mig att ytterligare anföra något ang;de begreppet af ett tvåkammar-systéme.
Jag bar icke den förmätenbeten alt, i afseende på denna fråga, tro mig kunna säga något, som är nytt för R. o. Ad.
Jag anser frågan vara i det närmaste uttömd, sedan den så ofta, allt sedan Lockes och Monlescjuieux’s tider blifvit afhandlad.
Jag yttrade i Lördags och upprepar nu, att jag icke finner fordringarna af ett tvåkammar-systcme vara i sjelfva verket fullt uppfyllda, hvarken genom Frih.
Hamiltons eller Hr von Hartmansdorff* förslag, emedan i det förra den öfre kammarens ledamöter skulle väljas af nedre kammarens ledamöter, hvaraf mig tyckes blifva en följd, alt, om partianda kommer att blifva rådande i nedre kammaren, den också kommer att blifva rådande i den öfre, och att den blefve blott ett aftryck, en ny upplaga, för att så säga, af den nedre kammaren; äfvensom jag fruktar, att Hr von Hartmansdorffs förslag till en öfre kammare bar det felet, att den öfre kammaren vaI — jes af samma valmän, som den nedre kammaren, och således efter samma åsigter.
Jag tror icke, att den skulle få den conservativa och modererande anda, som den bör hafva, och den sjelfständighet, den aktning oell det oberoende, som erfordras.
Men jag erkände också uppriktigt vid samma tillfälle, att jag sjelf icke under närvar, förhållanden tror mig i stånd att uppgifva ett bättre förslag till att bilda en öfre kammare, och jag nämnde just derföre, att jag var i högsta grad tveksam huru det borde ske.
Jag tror mig, som sagdt är, vid detta tillfälle icke kunna säga något egentligen nytt i denna fråga, något som R. o. Ad. icke förut hört; men efter jag fått ordet, så begagnar jag mig af detta tillfälle för alt vördsamt underställa R. o. Ad., om icke, för den ytterligare behandlingen af den vigtiga frågan, det vore nödigt att man ginge på det sätt tillväga, alt man, sedan Frih.
Sprengtportens förslag blifvit bifallet, numera sönderdelade det i sina hufvudpunkter, och vid hvarje hufvudpunkt uttalade de ytterligare bestämmelser, som R. o. Ad. kan finna tjenligt att antaga såsom dess gemensamma tankar.
Jag fruktar, att om man skulle gå tillväga på det sätt, att man först antingen antoge eller förkastade ett förslag i sin helhet, Frih.
Hamiltons t. ex., och derefter anio - Den 27 October c. m. ge eller förkastade Hr von Hartmansdorffs, så kunde följden blifva, att man egentligen ej linge något resultat, eller att ninn ej blefve nöjd med någotdera af dessa förslag.
De innehålla hvartdera 12 å i3 punkter, Hvar och en, som linner sig missnöjd med någondera af dessa punkter, mäste votera nej, och då förfaller det hela.
Jag skulle tro, att det vore lämpligare, såvida icke den ordning, som R. o. Ad, redan för sig utstakat, lagger hinder i vägen, hvilket jag dock icke tror, jag skulle anse, säger jag, att det vore riktigare, att man toge ut de särskilda hulvudpunkter, sorn nu äro antagna, genom godkännande af Frih.
Sprengtportens förslag, att man granskade livar och en af dessa hijfvudpunkter, för att då se till hvilka nämnare bestämmelser man, med ledning, vare sig af Frih. Hamiltons eller Hr, von Hartmansdorff* förslag, ville antaga, Genom frih.
Sprengtportens förslag äro dessa hufvudpunkter afgjorda; först och främst att representationens fördelning på 4 rltm skall kom* ina att upphöra.
1 denna fråga är således intet vidare alt säga.
Sedan är också afgjordt, att all egentlig sjelfskrifven representationsrätt skall upphöra.
Vidare är afgjordt, att alla Svenska folkets representanter skola bestämmas genom val och genom val ståndsvis.
Men deri vore det ytterligare bestämmande nödvändigt, huruvida det skall ske, såsom Frih.
Hamilton eller såsom Hr von Hartmansdorff föreslagit.
Detta blefve således en hufvudpunkt, hvarvid en närmare bestämmelse skulle ske.
Sedan är det vidare beslutadt, medelst Frih, Sprengtportens förslag, att man på något vis skall i representationen intaga representanter äfven af de hittills orepresenterade dussenia af medborgare.
Härvid hade man åter att ytterligare öfverlägga, huruvida viet skal! ske antingen enligt Hr von HartmansdorlFs eller Frih. Hamiltons förslag, eller möjligen på ännu något annat sätt.
Detta blefve således äfven särskild föredragningspunkt.
Vidare är förklarad!, att ett tvåkammar-systcme skall äga rum, eller att representanlerne skola fördelas i Ivanne kamrar, men huru det skall ske, ar jcke närmare bestämdt, och då kumle det blifva ett ytterligare föredragningsämne på hvad sätt eller efter hvilka reglor och principer denna fördelning i 1 kamrar skall försiggå. l3å detta sätt tycker jag, att man ration nellare skulle komma till ett resultat, lättare åtminstone än på det sätt, alt man på en gång granskar hvarje förslag i sin Itel het, ty då fruktar jag man ej blefve fullt nöjd med någotdera af förslagen.
Hr von Troil, Emil; Visserligen begärde jag ordet, för att vttra något i anleda, af Frih. lfoyes sednasle anfö-t rande’, men sedan dess har den varde ledamot, som sist ytt-r rut sig, ånyo framkastat frågan om föredragningssättet.
Jag vill derföre, till dess den saken blir ytterligare afgjord, in skränka mig lill att i allo lorena mig i livad Hr Grubbe derom framställt, och jag tror, att det blir svart att komma
De» aj 0 c t o b e r e. in - till ett redigt och sammanhängande resultat på annat sätt, än att man tager ett af förslagen och genomgår det punktvis samt afviiger dess särskilda delar emot alternutivernn i de andra förslagen.
Jag vågar tro* all icke något hinder för att på detta sätt lillvägagå kan ligga i det förklarande, som Hr Frih. o.
Landtm, afgaf i förra plenum; Redan då yttrades en dylik önskan af några ledamöter af detta Hus.
Sedan nu äfven deruti instämt en representant af den andra statsmakten, så vågar jag hoppas, atl Hr Landtull också för sin del ej längre skall finna sig obenägen att deruti ingå.
Jag anhåller att Hr Landtm, måtte behaga härom framställa sin åsigt, samt derefter meddela Ståndet proposi på att vi må så lillvägagå, som Hr Grubbe föreslagit.
Hamilton, Hugot Sedan Hr Statsrådet Grubbe yttrat sig och dervid föreslagit ett sådant sätt för Irågans behandling, som jag önskat från första början vidtaget, alt hemb få denna vigtiga fråga behandlad, icke efter personers individuella tankar, utan efter frågans hufvtiddetaljer
Och principerna derför, och alt blott, sedan den eller den hufvudpunkten blifvit fiamställd och beslut derom blifvit fattadt, man skulle öfvergå till de detaljer, sorn röra denna punkt, så får jag endast mig deri förena.
Jag troi-, att bedömmähdet af den ena eller andra satsens företräde kan ganska latt gå för
Sig, när man får ställa dem bredvid hvarandra, men att deremot, ifall förslagen 1 deras helhet skola bedöminäs, det blir snart sagdt omöjligt att antaga något af förslagen, emedan nästan älla i någon del torde ogilla hvart och ett af de gjorda förslagen.
Jag förenar lillg i deras anhållan, som begärt att Hr Landtm, måtte medgifva ett sådant uppå hufvudpunkternes afskiljande grundndt föredragningssätt.
O111 det är med formerna förenligt, skall jag dermed vara högligen belåten.
Hvad de anmärkntr beträffar, som äine värde ledamöter framställt emot det förslag, som bär mitt namn, så innehöll den första af Gr.
Horn, att man ej borde gå längre än Frih.
Sprengtportens förslag, som på förmiddagen biet' antaget, eller att mati ej borde ingå i någon ytterligare detalj; Deruti hyser jag verkligen samida tanke, sorn Gr. Horn.
Jag tror, att sedan de allmänna satserne äro uttalade, så är detta effectivt allt hvad såsom en gemensam tanke borde öfverlemnas till Coust.Utsk., hvilket sedan finge utarbeta förslaget efter afvägning
Och pröfning af detaljfrågorna.
Det är icke omöjligt för Const.Utsk., att genom infordrande af discussionsprolocollerna, så väl i detta Stånd, som i de öfriga, taga full kännedom af de ehskildta förslagen samt deraf välja hvad Utsk. kan finna riktigt Och ändamålsenligt.
Jag vill äfven göra den värde Grefven uppmärksam derpå, att mitt förslag ingalunda är afsedt att stå i strid med den åäigtenj ty mitt förslag ingafs till Const.Utsk. i Mars månad 1(34 Den aj 0 et ober e. m. della Sr, da jag omöjligen kunde hafva kunskap derom, all ett de allmänna principerna så omfattande förslag, sorn det Frih.
Sprengtporten framställt, skulle blifva bragt å bane, [Ivad särskildt angår de vackra framställningar, som Frih, Boye gjort emot mitt förslag, så torde det vara tid alt besvara dero, sedan förslaget punktvis kommit till föredragning.
Med full tillförsigt till det aktningsvärda sätt att föra ordet ibland oss, som llr Frih. o. Landtm, ända hittills ådagalagt, förvissar jag mig om, att det beslut, sorn är taget, och som Hr Landtm, förut 2:ne gånger, dels i förra plenum och dels i det nuvar. på förmiddagen, har sanctionerat, icke nu får upprifvas.
Vi hafva nu före det project, som Frih.
Vi hafva det nu före och vi mätte väl få göra det ifrån oss, Till den aktningsvärde ledamot, som här för andra gången gifvit eder, mine herrar! en erinran om hvad man hitintills förstått med tvåkammar-systemet, till denne varde ledamot ber jag att få ställa en erinran.
Jag lemnar derhän den förskräckliga fara det vore, 0111 också både Frih. Hamiltons och Hr von Ilartmansdorffs förslag föllo.
Jag ber att få erinra den värde ledamoten, alt här är ett tredje förslag gjordt, och jag bekänner, alt jag erfor en viss oro, när jag i förmiddags icke hörde det upptagas bland dero, sorn skulle blifva föremål för öfverläggningen, nemi.
Amiral Nordenskölds förslag, lii' Nordenskölds för slag att formera andra kammaren är åtminstone mera öfverenstämrnande roed vanliga begreppet om tvåkammar-syslemet.
Han har erinrat sig, att Sverige af en besynnerlig slump ännu är monarki, att det varit det i nå' gi a tusen år, och att måhända folket — skrikarne i Stockholm undantagne, åja! — men folket icke ännu är beredt att förvandla det till republik.
Hr Nordensköld har erinrat sig, att vi ännu hafva en Konung.
Han har föreslagit oss en öfre kammare, deri jag åtminstone ser någon skymt till återhållande kraft.
I de 2tne andra förslagen finnes icke någon sådan.
Der är representationssättet handlöst öfverlemnadt åt passionetnes välde, till en påföljd, som icke är svår att förutse.
Vi hafva ännu ett Sverige, mine herrar! men vi skulle erhålla ett Portugal, ett Spanien, ett Polen.
Jag anhåller, att vi få votera om Frih, Hamiltons förslag, och afven att vi må få votera om Hr von Hartmansdortfs förslag.
Men hos Hr Landtm, anhåller jag vördnadsfullt, att Amiral Nordenskölds förslag icke må alldeles läggas ad acta.
Han har troligen afgifvit det, i hopp att det skall komma under öfverläggning.
Det är väl ingenting billigare än att R. o. Ad. åtminstone må få höra det, och för min del anhåller jag ödmjukast derom.
Men innan jag nedstiger, utber jag mig att få göra en ytterligare erinran emot det för - Den 27 Octo ber e. ra. 265 förslag, som nu är föremål för öfver läggningen.
Der råder en besynnerlig benägenhet all förgäta stfindsegenskapen.
Der är tillåtet att gifva fullmakt åt andra, än dem, sorn äro adelsinän.
Jag frågar: om nu T^:delar af de rum, som voro distinerade åt adelsmän, uppfyllas af personer, som icke äro adelsmän, — huru ärligt är ståndsprincipen då bevarad?
Jag ber att ännu en gång få nämna ordet ärligt, ulan att jag derföre menar, att icke Baron Hamilton är ärlig.
Han är en bland de hederligaste karlar jag någonsin känt.
Han har min fullkomligaste högaktning, men jag måtte väl få tala om hans förslag, som i min tanke icke blir hvad han sjelf åsyftar.
Jag är öfvertygad, att han vill sitt fädernesland så väl som jag; men jag tror, att han far vilse, och då är det naturligt, att jag vill upplysa honom härom.
Jag ber herrarne att få erinra, att först och främst skulle det femte
Ståndet hafva 5o representanter, och sedan skulle det hafva 10 ofrälse ibland oss.
Det är liberalt, alldeles ofantligt!
Då de väljande skola hafva rätt att välja utom deras Stånd, huru lätt vore det icke att af hela första Ståndet ingen enda blefve qvar!
Jag kan hafva orätt uti att ännu vilja vara adelsman.
Jag kan hafva orätt uti att vilja behålla den rätt, som mina förfäder för mera än 800 år sedan förvärfvat sig.
Måhända kan jag hafva orätt deri, att jag ej är färdig att kasta bort denna rätt, när skrikarne på galan så vilja hafva det.
Men jag handlar efter min bästa öfvertygelse om min pligt, icke ensamt till mitt Stånd, utan hufvudsakligast till Svenska folkets framtid, som är i båga.
Jag anhåller vördnadsfullt, att Amiral Nordenskölds project måtte uppläsas.
Det är åtminstone sådant, att jag deri kan finna spår till en återhållande kraft.
Här finnes icke något' sådant, och jag ber herrarne påminna sig en sak.
I Frankrike nämner Konungen hela Pärskammaren.
Finnes icke frihet i Frankrike?
Jag tror det, åtminstone tro
Fransmännen sjelfve att de äro frie och anse deras tvåkammar-systeme vara riktigt.
Hvarföre kan icke här öfverlemnas åt Konungen att utse öfre kammaren, åtminstone till någon del?
Då vore åtminstone något vunnet, men folkgunsten! folkgunsten!
Jag önskar herrarne folkgunsten.
Jag rivaliserar icke om den; men jag tror icke, att ett sysleme bör byggas på folkgunsten, eller på abstractionens förespeglingar.
Då jag yrkade på afslag å alla de förslag, som hädanefter kunde komma att göras, sedan Frih.
Sprengtportens förslag vunnit bifall, anade jag icke att fråga skulle kunna uppstå örn förändring af del föredragningssätt, som Hr Landtm, föreslagit och R. o. Ad. beslutat.
Det var på grund deraf, som jag trodde det blifva omöjligt för R. o. Ad. att här i massa ingå i pröfning af sådana specialiteter, 15 H. 34 Den 27 October e. m. som de särskildta förslagen omfatta.
Men såvida det kan Jäla sig göra, såsom Hr Grubbe föreslagit, att hvart och ett moment för sig tages i öfvervägande samt discuteras och afgöres, så inser jag visserligen en möjlighet, ehuru aflägsen, att kunna komma lill något resultat.
Jag tviflar likväl, att vi dervid kunna lyckas, utan tror alt vi svårligen, ehuru länge vi må discutera, komma lill något annat eller åtminstone något bättre, än hvad som redan är beslutadt.
Jag har visserligen förklarat att jag skall förena mig med Frih.
Hamilton och äfven med Hr von Hartmansdorff, men af samma skäl, som en värd talare här för några dagar sedan yttrade, alt han nemi. gjorde det, såsom han i en liknelse framställde, likasom en båt i en strid fors , der man ser brådjupet för sig, fäster sig vid den första strand, som kan ernås.
På denna grund skall jag fästa mig vid hvilketdera af dessa förslag som helst, men icke af något annat skäl.
Efter det förklarande, som Hr Frih. o. Landtm, i förra plenum gifvit i afseende på föredragningssättet, så tillstår jag, att jag för min del skulle finna någon svårighet för Hr Landtm, att villfara den propos.
, som Hr Grubbe här har framställt, för den händelse att den ledamot, hvars förslag vore framstäldt till R. o. Ad:s öfverläggning, sjelf skulle yrka att få detsamma pröfvadt i sin helhet; roen då hufvudändamålet här ej kan vara annat, än ali R. o. Ad. skall komma till någon gemensam tanke öfver de särskilda punkterna, och den ledamot, hvars förslag nu är å bane, sjelf yrkar och anhåller alt få detsamma söndeideladt och punktvis pröfvadt; så ser jag icke att något hinder kan läggas emot en sådan begäran.
Det är derföre, som jag vågar förena mig nied några föregående talare och anhålla att Hr Landtm, täcktes tillkännagifva sin tanke, huruvida icke Ståndet må få börja att öfverlägga om den puukt af Frih.
Hamiltons förslag, som handlar om sjelfva valsättet.
Det blir då dervid, likasom vid de öfriga punkterna, tillfälle för Frih.
Roye och andra ledamöter, som frukta vådor af detta förslag, all framställa såsom amendementer de modificationer, hvilka finnas i de andra förslagen.
Blir Frih.
Hamiltons förslag afslaget, så komma dessa andra förslag i alla fall, hvart och ett i sin tur, under omröstning.
Jag hade icke tänkt alt alldeles handlöst lemna mitt förslag å sido, ty då Hr von Harlmansdorffs skall föredragas, bade jag ämnat föreslå, om icke R. o. Ad. ville ingå på den idee, alt Konungen skall kunna tillsätta någon del, t. ex. hälften, eller, efter villkorliga lagbestämmelser, liela den öfre kammaren; men jag hade för afsigt att dröja dermed till dess.
Likväl skulle jag nu, sedan Frill.
Sprengtporten förslag är bifallet, 0111 icke en sådan bestämmelse antages, snarare vilja gå in på den idee, att de godkända grunderna allena, med afslag
Den ay Octo ber c. m. å de öfriga förslagen, öfverlemnas till Const.Utsk., hvarefter R. o. Ad. hade sig öppet lemnadt, att ined full öfvertygelse, att fäderneslandets val är iakttaget, antaga det förslag, sora uppgöres, eller afslå detsamma, hvilket sednare jag högligen skulle recoramendei a, ifall jag säg att
Konungen ej finge någon rättighet vid bestämmandet af den öfre kammaren.
Jag har hört sägas, att Fransyska Pälskammaren icke fullkomligt motsvarar sin bestämmelse, emedan den icke inom Frankrike åtnjuter den aktning, som den Loide hafva, i följd af det sätt hvarpå den bildas.
Jag tror, att det är ett annat fel, som är orsaken dertill, och det är det stora felet att Pärskammare!! skall vara en domstol och nästan ii månader om året dömma om flera mer eller mindre vigtiga saker.
Detta sätter ned Pärskammaren, och vore den icke en domstol, skulle den efter min öfvertygelse bättre bibehålla landels aktning.
För min del kan jag icke neka, att alla med ren fosterlandskänsla böra afslå hvarje förslag, som icke lemnar Konungen någon rättighet att tillsätta åtminstone någon del af första kammaren, och derföre skulle jag, när Hr von HartmansdorlFs förslag om bildande af öfre kammaren förekommer, vilja hemställa, att någon rättighet måtte tillerkännas
Konungen i detta afseende.
Sedan Hr Frill. o. Landtm, ännu icke gifvit tillkänna, huruvida Hr Landtm, anser sig föranlåten att göra någon förändring i föl edragningssältet, bör jag 1111 söka besvara de blandade complimenter och attacker, som en värd talare behagat rikta åt mig....
Hamilton och ytt rade, att ifall Frih.
Hamilton ämnade ingå i hufvudfrågan endast derföre att Hr Landtm, icke förklarat sig; så finge Ur Landtm, tillkännagifva, att han icke trott sig kunna göra det, derföre att så många talare anmält sig, och Hr Landtm, trott det hafva varit deras afsigt att yttra sig om formfrågan.
Hr Landtm, hade trott, att, sedan alla yttrat sig, lian borde säga sin mening om föredragningssiittet, hvarföre Hr Landtm, trodde att med sjelfva ingåendet i pröfning af ämnet lämpligen borde anstå tills frågan om före dragningssättet vore definitivt afgjord.
Hamilton anhöll då att få uppskjuta med afgifvandet af sitt yttrande, tills den frågan vore afgjord.
Det är nu tredje eller fjerde gången, som R. o. Ad.
, under öfverläggningen om detta ämne, återkommer till tvisterna om formen.
Om vi fått gå lill sjelfva frågans behandling, så hade vi troligen snarare kommit till slut, än nu, då vi så länge öfverlag! 0111 sättet, att vi förlorat både tiden och måhända något af saken för formens skull.
Om 11. o. Ad. skulle finna för godt antaga del förslag lill föredragning, som Hr Grubbe uppgifvit samt ulskillige talare understöd!, så är följden den, alt vi finge aG8 Dell 27 Octo Ler e. in. 4 eller 5 förslag alt på en gång öfverväga.
Så har, t. ex. i fråga om kamrarnes bildning, Frih.
Hamilton uppgifvit eli, jag ett annat, Hr von Troil ett tredje, Gr.
Frölich ett fjerde, Hr Nordensköld ett femte o. s. v. Det kunde då hända, att vi linge 4 eller 5 voteringar öfver hvarje punkt.
Hela veckor torde då behöfvas för att afgöra saken.
Om deremot R. o. Ad. skulle tillåta, alt målet finge fortfarande behandlas såsom det börjats, nemi. så alt hvarje förslag i sin helhet förekomme; så vore intet hinder för någon medlem af detta Hus, att, i det ögonblick Frih.
Hamiltons förslag föredroges, framställa något annat, som han ansåge för bättre.
Derigenom blefve alla efter hand pröfvade, och man komrne slutligen alt afgöra huruvida Frih.
Hamiltons förslag verkligen vore så godt, att det företrädesvis borde antagas.
Med ett annat föredragningssätt torde man endast komma lill det mål, som åtskillige talare åsyftat, att nemi. icke få något förslag, utom de allmänna grunder, Frih.
Sprengtporten uppgifvit, och hvilka jag för min del anser alltför vidsträckta.
Hade jag trott att man på eftermiddagen skulle bestrida allt ingående i detaljerna, så skulle jag visserligen icke hafva på förmiddagen förordat antagandet af Frih.
Sprengtportens allmänna grunder.
Erfarenheten skall göra mig försigtigare i framtiden.