Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I förra fallet har motionairen haft orätt, emedan han bordt vända sig till ConstilutionsUtskottet, för att i laglig väg få Grundlagen ändrad, innan en sådan framställning kunnat göras, och i senare fallet har motionairen likaledes förfarit alldeles olagligt, emedan Ridderskapet och Adeln icke ensamt kan besluta öfver åtgärder af sina Revisorer, vidtagne gemensamt med de andra Ståndens.
Ty om vi besluta ett godkännande af våra Revisorers åtgärder enskildt, kunna de öfriga Stånden med samma skäl besluta ett ogillande deraf, och tvister sålunda Stånden emellan föranledas, hvilka af ingen böra beredas.
Herr Hjertås påstående, att sakens införande för framtiden skulle vara nyttigt, tror jag mig 58 H. 6 8a Den 22 Januari i f. m. redan i det föregående hafva besvarat, och får blott tillägga, att om man åsyftar bildandet af factioner, synes medlet icke vara illa valdt; ty genom ett orättvist klander eller beröm skulle man lätt kunna bringa saken derhän, att inga andra åtogo sig Revisors-befattningen, än de, som icke förtjenade att dertill utses.
Det enda lagliga sätt för Rikets Ständer att uttrycka något omdöme om Revisorernes åtgärder är det, som redan ägt rum; ty sedan StatsUtskottet pröfvat, och Rikets Ständer nu mera tagit sitt beslut om, de af Revisorerne framställde anmärkningar, är det en naturlig följd, att häri ligger det enda ogillande eller godkännande af Revisorernes åtgärder, som kan komma i fråga.
Skulle deremot bända, att Rikets Ständers Revisorer någonsin så kunde förgå sig, alt någon annan åtgärd erfordrades, måste 110 §:n RegeringsFormen tillämpas; ty Revisorerne äro ställde under samma skydd som Riksdags»jpän.
Jag vrkär derföre att motionen må förfalla; men, 0111 saken icke kan afgöras utan votering, tillstyrker jag att Contrapropositionen må innefatta ett ogillande af motionen, hvilket ingalunda innebär ett ogillande af Revisorernes åtgärder, utan endast ett ogillande af motionairens handling, såsom lagstrid ig.
Jag anhåller blott att få rätta ett misstag, som varit gemensamt
Den 22 Januarii f. m. 83 hos Grefve af Wetterstedt och Friherre Cederström, då desse Herrar trott, att mitt förslag åsyftade ett godkännande af Ridderskapets och Adelns Revisorers åtgärder enskildt.
Jag har från början till slut endast åsyftat, att Riddel skåpet och Adeln, för dess del, och oberoende af de öfrige Stånden, ville uttrycka ett erkännande af i8a5 och 1827 årens samtlige Revisorers verksamma bemödande att uppfylla sitt kall.
Här kan således icke vara fråga om att bilda factioner och tvister Stånden emellan, såsom Friherre Cederström påstått.
Jag inskränker mig föröfrigt dertill, att blott åberopa hvad jag förut anfört, och öfverlemnar till Herr Grefven och LandtMarskalken att afgöra, om framställningen är af den beskaffenhet, att proposition derå kan göras, i hvilket fall jag fortfar att yrka densamma.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å Grefve Horns ifrågavarande hemställan.
Hvarefter Hans Excellence frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg berörde hemställan böra förfalla.
I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att som, efter hvad Hans Ex58 11. g* 84 Deri 22 Januarii f. m. cellence tyckt sig finna, Ja öfverröstat
Nej, den sist framställde propositionen således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frarastäldc följande Voterings-proposition:
Den, som instämmer i Grefve Horns hemställan, att Ridderskapet och Adeln måtte förklara sin tillfredsställelse öfver de af Rikets Ständers Revisorer åren i8a5 och 1827 ådagalagde verksamma bemödanden, att i uppfyllandet af deras vigtiga kall hafva motsvarat Rikets Ständers dem visade förtroende, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Grefve Horns berörde hemställan böra förfalla.
Voteringen börjades klockan tre qvart till 12 f. m., och befunnos vid voteringens slut klockan tre qvart till 1 e. m., sedan en Voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, röstcrne hafva utfallit, som följer:
Ja — /f5.
Nej — 158- Den 22 Januari i f. in 85 I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt fördeProlocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således ansett Grefve Horns ofvanberorde hemställan böra förfalla.
Herr Rosengvist bade inlemnat följande, som upplästes:
Då Högloflige Ridderskapets och Adelns pluralitet beslutat, att Grefve Horns hemställan skall förfalla, anhåller jag att i Protocollet få förvarad min reservation mot ett beslut, som jag finner innebära ett missbilligande af Rikets Ständers senast församlade Revisorers granskningsåtgärder.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken tillkännagaf, att Plenum bomme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Å nyo föredrogs BorgareStåndets den j8 dennes f. m. på bordet lagde
ProtocollsUtdrag af samma dag angående förnyadt förslag till Tullafgifter å de varuarti k tar, hvarå Bevil IningsUtskottet tillstyrkt Tolags upphörande.
Herr Tham, Wollrath; Jag anhåller, i anledning af BorgareStåndets nu föredragne ProtocollsUtdrag, att få i korrthet framställa förhållandet med frågan om Tolagen. 86 Deu 22 Januarii f. m.
BevillningsUtskottel har i sitt Betänkande N:o 54. elter upptagande af RiksStåndens beslut, rörande Tolagens borttagande från de 6 artiklar, hvarå Utskottet sådant tillstyrkt, sagt: vid sådant förhållande tror också Utskottet , att denna fråga, såsom icke af Bevillningsnatur, kan, genom 3 Stånds sammanstämmande beslut, af göras, samt att, enär dessa Stånd, på ofvannämnde sätt, stadgat, att åtskillige varuartiklar skola från Tolag fritagas, Rikets Högloflige Ständers beslut i sjelfva Principfrågan i öfverensstämmelse härmed är fattadt.
I sjelfva voterings-propositionerne, rörande tullen på de 6 artiklarne, finnes emedlertid ej ett ord om Tolagen infördt, och det är blott till upplysning för RiksStånden, som Utskottet i praemisserna inryckt, att Ståndens beslut är fattadt, under förutsättning af artiklarnes fritagande från Tolag.
Till ytterligare bevis härå anhåller jag, att exempelvis få uppläsa voterings-propositionen, rörande färgträd:
Höglojlige Ridderskapet och Adeln, Ilögvördige Preste Ståndet samt Hedervärda BondeStåndet hafva bifallit Utskottets förslag, att, under förutsättning af dess fritagande frän Tolag, Tullen å denna vara skulle bestämmas till 3 R:dr å 100 Rulrs värde; men då deremot Hällöf - lige BorgareStåndet nedsatt Tullen härå till 1 R:dr å samma värde, så föreslår Utskottet, för den händelse att jemkning i detta beslut icke inträffar, eu så lydande; Den 22 Januarii f. m. 37 Prop. 1 ä.
Den, som bifaller
B ev illnin gsUt skottets förslag, att för införandet af alla slags oraspadt färgträd skall bestämmas en Tull af 3 R:dr å 100 R.drs 'värde, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nei, kommer
Införseltullen för alla slags oraspadt färgträd att utsättas till 1 R:dr af 100 R.drs värde.
Jag medgifver visserligen, att den i premisserna här intagne meningen om Tolagen varit öfverflödig och kan utgå; men då elen innefattar endast en oskyldig gärd åt den upplysning om förhållandet, sorn Utskottet ansett sig pligtigt att meddela RiksStånden, och då intet ord härom finnes i de till förstärkta StatsUtskottet aflemnade voterings-propositioner, bekänner jag, att jag icke förstår, huru BorgareStåndet häraf kunnat taga sig anledning att vägra omröstning öfver dessa voteringspropositioner, eller begära af Utskottet nytt förslag till Tulltaxa för de ifrågavarande artiklarne.
Jag hemställer emedlertid, huruvida Ridderskapet och Adeln antingen skulle behaga remittera BorgareStåndels ProtocollsUtdrag till BevillningsUtskottet helt enkelt, eller ock med följande beslut: ”Att ehuru ”Ridderskapet och Adeln ansett frågan om 88 Den 11 Januarii f. m. ”Tolagens upphörande å vissa Importartiklar ”vara alden beskaffenhet, att3:ne RiksStånds ”beslut utgöra Rikets Ständers, fann Rid”derskapet och Adeln för godt att, med bibehållande af de redan godkände Voterings”propositionerne, angående Boksvärta, Färgarud, Hudar och Skinn, Silke, Socker och "Ull, anmoda BevillningsUtskottet att, så”som öfverflödigt, utur premisserna till sam”ma propositioner, utesluta orden: under ”förutsättande af fritagande från Tolag"
Ty alt ändra sitt beslut i sjelfva saken, förmodar jag, att Ridderskapet och Adeln icke lärer gå in på.
Som vinnandet af enhet i frågans behandling torde fordra, att BorgareStåndets
ProtocollsUtdrag remitteras till BevillningsUtskottet: tillstyrker jag denna åtgärd.
Eljest, om Ridderskapet och Adeln behandlade frågan på ett sätt, och de öfriga Stånden, på hvar sitt, skulle det förvålla svårighet att sammanjemka meningarne, eller åtminstone ett jemkningsbetänkande.
Bättre synes mig derföre vara, att låta ProtocollsUtdraget genast i vanlig ordning afgå till BevillningsUtskottet, utan att något beslut af Ståndet på förhand fattas.
Hvad sjelfva saken beträffar, har jag icke fått någon anledning att ändra min förut yttrade öfvertygelse, att BevillningsUtskottet icke kunnat, med iakttagande af gällande Författningar, uu - Den 22 Januarii f. ro.
S9 derställa Städernes Tolag omröstning i förstärkt Statsutskott; utan bade Utskottet bordt föreslå alternativ
Tull på de ifrågavarande artiklarne, då Tulltaxan passat, antingen Tolagen blifvit Uibehållen eller borttagen, och måhända varder Utskottet slutligen nödsakadi att vidtaga denna utväg.
Emedlertid tillstyrker jag, i alla fall, att ProtocollsUtdraget remitteras till BevillaingsUtskottet.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven ochLandtMarskalken framstäld proposition, beslöt Ridderskapet och Adeln öfverlemna ifrågavarande ProtocollsUtdrag till BevillningsUtskollet, som borde med Utlåtande deröfver tili RiksStånden inkomma.
Företogs rill pröfning
Bevillnings- Lagsamt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 22 sistlidne
December under N:o 3o afgifne, och deri r3 derpåföljde Januarii e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o r8 förut meddeldte Betänkande, angående väckte motioner, i afseende på Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning emot oloflig införsel eller utförsel af varor, af den 23 Junii 1825.
Uppå derom gjord hemställan, föreslog Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken, att detta Utlåtande måtte punktvis till pröfning och afgörande företagas.
D° Den 22 Januari i f. ni.
Grefve von Fersen _, Hans:
Sedan delta ämne nu blifvit underkastadt discussion, får jag vördsamt hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle behaga inskränka sig derhän, att, i likhet med hvadVälloflige BorgareStåndet beslutat, genom en underdånig skrifvelse, hos Kongl. Maj:t anhålla: ”det Kongl, Maj:t måtte besluta, och ”låta vidtaga, de förändringar i nu gällan”lande Förordningen af den 23 Junii 1825, ”hvilka af behofvet finnas påkallade till Nä”ringarnes skydd, samt betryggande af den ”Staten rättmätigt tillkommande Tullintra”den, utan att den laglydige medborgarens ”rättsenliga anspråk på hus- och hemfri”dens helgd må äfventyras.” Skulle detta förslag bifallas, tror jag att en stor del af den tid besparas, som annars åtgår till discussion i detta ämne.
Jag anhåller således, att denna fråga måtte preliminariter afgöras.
I liufvudsaken instämmer jag med Grefve von Fersen och tror, att om vi skrida till granskning af författningens redaction, leder detta oss in uti irrgångar, utur hvilka vi sannolikt ej skola reda oss. Såsom önskningsmål har Kongl. Förordningen den 23 Junii i8a5 tillkommit, föredragen af StatsSecreteraren för Handels- och FinanceÄrenderna.
Frågan tillhör således helt och hållit den ekonomiska lagstiftningen, och jag Den 22 Ja nu ar i i f. m. 91 tror icke, alt någonting lägger hinder i vägen för Grefve Fersens hemställan; men då Utskotten nu föreslagit författningar, åsyftande en jemvigt emellan strängare och mildare föreskrifter, och opinionen synes luta åt den vågskål, som minskar undersökningsmannens rätt att visitera, tror jag att, om Ridderskapet och Adelil gillar Grefve Fersens förslag, detsamma borde motiveras.
I anledning häraf ber jag få visa, hvaruti de egentligen svaga ställena uti ifrågavarande författning bestå.
Dessa utgöra: 1:0
Den inskränkta undersöknings-rätten, som lägger för litet band på lurendrägare^ och för mycket på undersökningsmannen; 2:0
En obillig ansvarighet för den senare när han misslyckas i undersökningen, d. v. s. när han ej träffar olofligt infördt gods, eller träffar sådant af detta slag, som ej uppgår lill ett bestämdt värde; 3:o Godtyckliga värderingsbestämmelser å förbrutet gods; och 4:o
Vilkoret att sådant gods, när det är af det till införsel förbjudna slaget, icke får försäljas i landet till fri disposition, ulan måste exporteras.
Beträffande den första af nämnde oriktigheter, så medför densamma verklig skada.
Jag känner händelser, der undersökningsmannen icke vågat förrätta undersökning å lurendrejadt och tullförsnilladt gods, som han haft i sin åsyn, derföre, att hans vätt dertill dels varit tvetydig, dels sak - 9a Den 12 Januarii f. m. näts, men ansvaret, om han misslyckats, deremot varit klart och bestämdt.
Skyldigheten att medhafva vittnen, för alt under forsling anhålla confiscabelt gods, paralyserar ej sällan hela beslags-åtgärden.
Skyldigheten för undersökningsmaunen, icke allenast att hvarje gång han försöker göra beslag, träffa olofligen införd t gods, utan äfven, att detsamma skall uppgå till ett visst, ej obetydligt minimi-värde, och om han häruti felar, att för dessa förfelade gissningar erlägga böter, är åtminstone icke uppmuntrande för dem, som beifrar lagförbrytelser.
. Rättigheten för vederbörande, att sätta nästan hvad värde som helst på förbrut11 a varor, hänför med få undantag, till de orimligaste och skadligaste resultat.
Jag känner tillfällen, då fina kläden blifvit, vid slike fall, åsatte ända ner till 32 sk.
B:cos värde och någongång derunder.
Huru mycket detta gynnar den lagbrytande varuägaren, lärer hvar och en kunna inse, som vet, att de böters belopp han skall erlägga, grunda sig på varuvärdets.
Samma skadliga verkan medför det stadgandet, att eonfisceradt förbudet gods endast får försäljas till export.
Följden af denna tvångsförsäljning är få concurrenter vid försa ljni ngs L il 1 fälle t, lågt pris på varan, förlust derigenom för Staten och Beslagaren och den omständigheten, att den lagbi ylande varuägaren kan, genom sådan Den 21 Januari i f. m. 93 arrangement, se sin förlust minskad om ej ersalt, då han inropar varan, förer ut henne, och, sedan han densamma i utländsk hamn behörigen lossat, å nyo försöker, och stundom lyckas, att insmugla henne i Sverige, hvarest han slutligen försäljer henne till ett för säljaren vida förmånligarepris.
Genom beslags-rapporter har jag erfarit, huruledes samma lörbudna vara flere gångor varit tagen i beslag.
Detta stadgande utgör således en skadlig anomalie i TullLagstiftningen, och ökar, i förening med de förutnämnde bristerne, anledningarna till Tullförfaltningarnes eluderande, samt demoraliserar ytterligare begreppen om den helgd Författningar böra äga uti ett lagbundet Samhälle.
Biträdande således Grefve von Fersen? åsigt, hemställer jag att, såsom tillägg dertill, adressen till Kongl. Majit i detta ämne måtte behörigen motiveras, på det
Regeringen må erhålla fullständig upplysning om de delar i Tullförfattningarna, hvaruti Rikets Ständer önska ändring och rättelse.
Med anledning häraf, får jag härmed uti följande momenter vördsamt framställa till benägen pröfning de grunder, som innefatta de angelägnaste förändringar uti ifrågavarande författning. 1:0
Ätt behörig under sokn ingsman, hvarmed förstus de uti 3y §.
Förordnin - Den 11 Januari i f. in. gen emot oloflig införsel eller utförsel af varor, uppnämnde personer, må, vid visitationer under bar himmel, äga rätt att varor anhålla, utan att vara åtföljd af vittnen, men icke att varor undersöka, utan i vittnens närvaro, så framt anhållningen ej sker vid tullplats.
Denna grund är föranledd af de många förfelade undersökningar, sora uppstått derigenom att vittnen saknats.
Då Tullbetjeningen visst icke alltid på förhand kari äga kännedom om en oloflig varuinförsel, utan mången gång, utan att veta deraf, stöter på sådane, är det omöjligt att vid dessa tillfällen medföra vittnen.
Föröfrigt föreslås här allenast, att varor skola få anhållas under bar himmel, då vittnen icke äro närvarande, men icke undersökas, utan i vittnens närvaro, och jag tror, att antagandet af denna grund, icke bör möta någon svårighet. 2:0
Att dess, d.v. s. behörig Undersökningsmans, visitations-rättighet, bör sträckas , utom tullplats, till: aj) Gator och Torg i Städerne samt allestädes å Landet under bar himmel.
Utskottet har föreslagit, att dylika undersökningar skola få ske på vägar å Landet och gator i Städerna.
Städerna äga likväl torg, och landet andra öppna platser än vägar.
Jag har genom milt förslag ve - Den 22 Jan nar ii f. m. 95 lat undanrödja alla de advocatoriska tydningar i afseende på stället, sorn nu i beslagsmål förekomma och stundom göra beslaget om intet. b~) Sahi- och Upplagsbodar, Magazin och Uthus. c) Rum, der 'varor uppläggas eller till salu hällas. d) Hus och Boningsrum i Skärgård, och pä Hviloställen , der varutransporter befinnas eller varor uppläggas.
Med komma (,)efter ordet skärgård, blir distinctionen riktig och meningen klar, så att visitation i boningsrum endast kommer att tillåtas i skärgård, d. v. s. der varan blifvit aflastad, samt på hviloställen.
Vidare ej) Boningsrum hos den, som förut blifvit straffad för lurendrägeri eller tullförsnillning. 3:o
Att undersökning efter olof igen infördt gods i annan enskild persons boningsrum , hus eller gärd än de förenämnde, ej vare tillåten, så framt Undersökningsmannen icke gitter bevisa, att sådant gods der inkommit, inom de beslagsförrättningen näst föregående 48 timmar.
Delta är för närvarande stadgadt i afseende på öppna salubodar och magazin.
Jagbar icke velat föreslå ett fullkomligt undantag af enskildte personers boningsrum5 men Den 12 Januari i f. m. deremot trott mig born fästa det vilkor dervid, att de förbudna varorne inom 48 timmar förut skolat vara dit inkomna, för att kunna i beslag tagas.
Du, med detta vilkor, slik visitation sällan eller aldrig kan Åstadkommas, synes det ömtåliga afseende, husfriden påkallar, vara iakttagit. 4:o Att, utan afseende pä en varas högre eller lägre värde, lion må vara beslag af behörig
Undersökningsman underliastad och såsom förbruten ansesj då hon är olof igen i Landet införd eller derifrån olof igen utföres.
Detta är en ny föreskrift, som hvarken finnes i Författningar eller i Utskottets förslag.
Detta stadgande är emedlertid högst nödigt, emedan det ligger lika stor moralisk förbrytelse i att undanstjäla Staten tullafgiften, antingen varan är af högre eller mindre värde.
Dessutom försätter delta stadgande
Tjenslemannens skyldighet i ett bestämdt och klart förhållande, då han endast har att tillse, om förbrytelse emot författningarne är begången, utan att, som nu, tillika behöfva gissa till, huru mycket varan kati vara värd. 5:o
Att intet ansvar bör träffa behörig
Under sökningsman , om han, vid efterspaning af olo/ligen införde varor, ej träffar beslag underkastadt gods, eller om det - Den 11 Januarii f. m. 97 detsamma är af ringare wirde, enär hail vid förrättningen sig lagligen förhållit. 6:0 Att Resande, som endast föra egne hläder och persedlar', ej äro visitation underkastade , Utom vid tullplats.
Delta är en liberalitet, som icke synes vara af någon våda för författuingarnes efterlefnad, och hvilken jag derföre skulle tro böra bifallas. 7:0
Att, om obehörig person gör undersökning efter olofligen inför dt gods, och anträffar sådant, detsamma må vara förbrutet, sä vidt dess egenskap af förbuden eller t lill för snillad vara kan bevisas, och dess värde uppgår till minst 100 R:dr B:co, men utan vidare påföljd för innehafvare!!
; samt att, om intetdera af dessa förhållanden inträffar, Undersökaren bör plikta för olaglig visitation.
Med detta ansvar afses, att förekomma husliga fiscaliska forskningar, ledande till fridsförstörande förhållanden emellan husbönder och tjenstefolk. 8:0
Att i beslag taget gods skall vid Domstolen värderas efter det pris, som å varan i Talita jean är utsatt; och att om varans värde der ej finnes bestämdt, tillkallade behörige Värderingsmän då må den värdera, efter allmänt gångbart pris. 58 H. 7 93 Den 11 Januarii f. m. g:o Att alla i beslag tagna och förbrutna dömde varor, af utländsk eller inhemsk tillverkning, genom offentligt utrop må till den mestbjudandes fria disposition försäljas; och att deremot, å Kronans behållning af försäljningssumman för gods, som är till införsel förbjudet eller vid införseln med Skyddstull belagdt, FabriksFattigCassan må äga att åtnjuta 10 proc.
Genom detta stadgande följer visserligen, att varor, som till skydd för inhemske näringarne äro till införsel förbudne, utspridas i landet.
Men först och främst kommer detta icke att verka på Fabrikernes financiella tillstånd, emedan de njuta derföre den föreslagne ersättningen; och för det andra, kunna sådana varor, som vid utländska Fabriker äro med skicklighet tillverkade, när de till en ringa del spridas i landet, tjena såsom modeller för våra tillverkare.
För öfrigt, och hvad som mest talar för införande af detta stadgande, är det af en fortfarande erfarenhet styrkte, af mig här förutnämnde, förhållandet, att de fleste, på export-auctionen försålde, varor återkomma till landet genom förnyade insmuglings-försök, som beklagligtvis stundom lyckas, och utgöra den enda utvägen för den lagbrytande varuägaren, att i någon mån ersätta de genom beslaget honom träffade förluster.
Dessa äro de hufvudsakliga rättelser i Den 22 Januarii f. m. 99 författningen mot oloflig varuin- och utförsel, hvilka jag tror vara nödige, och dä jag nu vördsamt underställer dem Ridderskapets och Adelns upplysta pröfning, får jag, för den händelse alt de gillas, äfven äran föreslå följande underdåniga skrifvelse i ämnet: ”Då Förordningen den a3 Junii iSaö ”mot oloflig in- och utförsel af varor icke ”lemnar de för tillseendet af dess noggran”na iakttagande förordnade Tjenstemän nö"dig frihet att förekomma och beifra dess ”öfverlrädande, få Rikets Ständer till Eders ”Kongl.
Maj:t framställa deri underdåniga ”önskan, det Eders Kongl.
Maj:t måtte be”sluta och låta vidtaga de förändringar i ”denna förordning, hvilka af behofvet fm”nas påkallade, för Näringarnas skydd samt ”betryggande emot
Tullförsnillning af den ”Slaten tillkommande tull-intraden, utan att ”den laglydige medborgarens rättmätiga anspråk på hus och hemfridens helgd må ”äfventyras; i anledning hvaraf Rikets Stän”der äfven i underdånighet få framlägga ”deras åsigter öfver de hufvudsakligaste de”larne af berörde stadgande, i afseende på ”undersökning efter olofligen infördt gods, ”till det Nådiga afseende, Eders Kongl.
Majit ”kan för Riket nyttigt finna, uti följande ”punkter; &c.” Skulle åter Ridderskapet oc\i Adeln an 58 H. 7* IOO Den 22 Ja nu ar i i f. m. se lämpligt att företaga ämnets granskning, medelst jemförelse af Utskottens båda Utlåtanden, och de åtskilliga förändringar, som deruti innefattas, för att deraf göra ett helt, sammanhängande och ändamålsenligt, så fruktar jag, att stora svårigheter dervid skola uppkomma, som borttaga tiden, utan att leda till målet.
Jag anhåller att med några ord få redovisa för marchen af frågan i de sammansatta Utskotten.
Den var redan på förhand till hälften beredd genom Friherre Åkerhjelms medgifvande lill Utskotten, att till ledning få se det förslag, som GeneralTullStyrelsen i ämnet uppsatt.
Detta förslag var af ungefär samma innehåll, som det Friherren nu framställt, och fästade så mycket Beredningens uppmärksamhet, alt den skulle önskat blott få åberopa det.
Ledamöterna ansågo likväl detta icke formenligt, hvarföre man måste ingå i detaljerna.
I Utskotten blef striden mera varm; men de fleste Ledamöterne voro af Beredningens åsigt.
När frågan sedermera återremitterades, kommo dels enskilda intressen, dels ock theorier så i strid med hvarannan, att genom olika voteringar det senare Utlåtandet blef sönderryckt af försöken å ena sidan, att så mycket sorn möjligt lossa alla band, och å den andra sidan åter att skärpa författningarne, till och med utöfver hvad som kunde verkställas.