Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det ligger vis* 13 Den 2 September f. in. serligen j sakens natur, att när en skuld är betald, så måste den afskrifvas, och hvad Ulsk. föreslagit i afseende på bankens fordran bos Riksg.cont , innefattar icke en sadan afskrifning, som sker ulan betalning; ty Ulskts förslag innebär, att sedan, i öfverensstämmelse med hvad vid sista riksdag beslutades, del blifvit afgjordt, att bankens salderade vinst intill denna riksdag skulle alsättas till Staten, det vill på detta stalie säga detsamma som till Riksg.cont., så skulle nied denna penningesumma, sorn icke mera är bankens, utan tillhör Riksg.cont., detta verk betala en del af sin skuld till banken och sålunda infria ett visst belopp af sina obligationer.
Ständerne må besluta denna åtgärd eller icke; jag vill icke vid detta tillfälle ingå i undersökning om den större eller mindre lämpligheten deraf, men hvar och en måtte finna, att sådant icke utgör en afskrifning af bankens fordran, utan blott en afbetalning.
Den värde ledamoten, som sålunda visat sig så mån om att trygga banken för en fara som icke finnes, har deremot varit mindre laggrann att rubba en annan af de föreskrifter, som vid sista riksdag lemnades för att ställa banken på en säker fot, nemi. att hon icke skulle afstå någon annan vinst, än den som vore bokförd.
Den regel är urgammal, att det endast är bankens salderade vinst som till Staten skall afsätlas, och genom våldförandet af denna regel ar det som banken kommit på obestånd.
Ehvad R. o. Ad. må besluta i afseende å första punkten, så nedlägger jag min allvarliga reservation deremot, att Ständerne skulle göra dispositioner af någon annan bankens vinst, än den sorn genom afslutadt bokslut är salderad.
Hr Lefre'n, J o b. Pehr:
Jag börjar med hvad den siste talaren slutade, och protesterar på det högsta emot att Ständerne skola tillåta sig att, tvei lemot bankens gällande institutioner, vid någon riksdag och således icke heller vid denna, använda för statsverkets behof någon annan del af hankens vinstmedel än den, som efter upprättadt bokslut utgör bankens salderade vinst för en förfluten tid.
Med mycket besvär hafva vi kommit att yrka helgden af den grundsats, på hvilken bankens credit skall hvila, och en rubbning deraf skulle återföra oss i den labyrint, hvarutur vi 18 34- Jyckligen utträdde.
Jag är ibland dem, som yrka anslags bifallande.
Jag yrkar högre anslag för försvarsverket, emedan jag tror att försvarsverket det fordrar, för alt fäderneslandet måtte vara i säkerhet, men en annan säkerhet ligger också i stabiliteten af Rikets myntväsende och bankens förhållande till det allmänna.
Jag tior icke att del tillhört BancoUtsk. att gifva förslag huru bancovinsten, ölverh-mnad till statsverket, borde användas, utan att dess skyldighet i della fall hade varit, att, sedan Utsk. inom sig afgjoi t hvilken del af bancovinslen, dell salderade nemi., för upprätthållandet af bankens credit vore behöflig) säga till Ständerna alt resten tillstyrkes, Den 2 September f. m. »3 och malte tili statsverkets disposition öfverlcmnas, för att användas på sätt det Utsk., som med statsverkets tillgångar har att skaffa, nemi. StatsUtsk., kan finna lämpligast.
Deremot har BancoUtsk. nu ingått i frågan om användandet af dessa statsmedel; de blifva nemi. statsmedel fran den stund .BancoUtsk. förklarar sig icke behöfva denna vinst och Ständerne denna förklaring bifalla.
Jag tillstyrker återremiss och motsätter mig att någon beräkning som statsinkomst göres af en bancovinst, sorn icke, till följe af uppgjord t bokslut, är synlig.
Vi hafva icke något bokslut för banken uppgjordt för detta år, och vi skulle inkomma på en falsk bana, om vi ej stannade vid hvad som är afsluladt.
Jag beklagar att discussionen tagit en vändning, sorn, i händelse betänk, återremitteras, blir föga upplysande för BancoUtsk.
Den förste talaren har framställt i allmänhet en önskan, att BancoUtsk. skulle i calcul upptagit den för detta Ar blifvande bancovinsten; jag har icke deraf kunnat draga den slutföljd, alt han vill hafva en viss summa anvisad på bancovinsten, ulan att han föreställt sig att bancovinsten kunde utgå sedan den genom bokslut blifvit bestämd.
Dervid hafva 2:ne ledamöter fästat sig pä ett sätt, som om fråga vore om intet mindre än att calculera på viss bestämd summa bancovinsten att uttagas innan den blifvit genom bokslut gifven.
Jag kan icke fatta alt någon attack på bankens fundamental-grundsats är af Ilr von Hartmansdorff gjord, och ännu mindre kan jag fatta, att det beslut, hvaruti Utsk:s majoritet stannat, föran] ed t till anfallet, eller ens hvarifrån denna diseussion foranledt sig, ty den är icke riktad emot Ulsk:s förslag.
Ilr von Troil liar yttrat, att han icke vill ingå i diseussion om lämpligheten af att låta Riksg.conlls skuld till banken absolut blifva qvittad och afskrifven: jag tillstår att delta förundrar mig, då denna är en så väsendtlig fråga, att det verkligen vore interessant få höra denne högvise ledamots yttrande i det fallet.
För min del får jag säga, att jag anser det icke lämpligt att minska den fond af obligationer, som finnes af Itiksg.cont. utfärdad till banken, emedan jag anser rättaste sältet att verkliggöra garantien, hvaruti Ständerne stå för banken, att låta deponera obligationer.
Detta är en fråga, som icke bör förbises, utan hvarom man tvertom bör yttra sig.
Så länge discussionen går på detta sätt och icke går vidare, så förklarar jag ännu en gång att BancoUtsk. lärer få svårt att fatta hvad detta Stånd egentligen finnér rätt eller icke; ty hvad angår den nu uppkastade frågan om detta års bancovinst, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att det är mycket möjligt all taga i anspråk vinsten, sådan den bl ifver bokförd alt derefter utgå till vissa lörutsedda ändamål, utan alt derföre lasdera den af Hrr von Troil och >4 Den i Scptcmbc r f. m.
Lefren så mycket beprisade grundsatsen, hvilken jag icke vill förnärma.
Alt den deremot icke vidrörer den vigliga delen af Utskts tillstyrkande, som innefattar en liten slrvpning af 960,000 r;dr, då nemi. utbetalningen af denna summa endast skulle göras genom återställande af gamla obligationer, torde en livar finna vara något besynnerligt.
Det är klart, att jag, som framlagt mina tankar så fullständigt reservationsvis, icke bör besvära herrarne med alt böra en närmare utveckling af mina ideer.
Godkännas de icke, så låter jag dem falla; men jag vill blott antyda derpå, att detina discussion hittills egentligen icke är örn Utskts betänk., utan måste syfta åt något helt annat; livad det månde vara. kan jag icke säga.
Jag syftar icke åt annat än hvad jag talar om, men jag medgifver att jag i värman för principen glömde att tillägga hvad som är en gifven följd af mitt yrkande, nemi. att BancoUtsk. skall helt enkelt säga hvad del kan vara utaf med, men icke lala ett ord om hvartill medlen skola användas; ty StatsUtsk. tillhör det alt till Ständerna, inkomma med förslag huru dessa medel skola begagnas.
Jag tror liden vara inne att motsätta mig all indragning af statsverkets lill banken utfärdade obligationer, emedan jag tror att banken bör behålla sin fordran i obligationer, ehuru dessa obligationer icke borde vara så stora utan förminskas lill sin numerär, hvarigenom de blefvo mera användbara för att trygga bankens credit.
Sålunda tror jag mig hafva besvarat den sista talaren.
Det kommer sig deraf, att denna fråga ligger icke mera inom BnncoUtskts gebit utan inom StatsUtskts att derom inkomma med förslag, emedan det är Statens skuld, som skall liqvideras af banken, och hvartill StatsUtsk. skall uppgöra project, och när detta inkommit, blir det tillfälle för Ständerna att motsätta sig ett liqvidationssätt som detta, hvilket jag anser vara oriktigt; ty banken måste hafva sådana papper i sin vård, som, kunna realiseras eller pantsättas, ifall banken skulle behöfva lån.
Sådan var den grundsats, som vid realisationen följdes, och vid den vill jag qvarblifva, emedan jag ej vill gifva skäl eller auledn. till den tro, att bankens credit är på väg alt äfventyras.
Man liar sagt att bankens vinst lör sista; året kunde begagnas: jag är så sträng i mina åsigter, att jag påstår, att som bankens slutliga vinst icke blir känd, förrän efter detta års slut då riksdagen kanske också är slut; så anser jag alla beslut derom vid denna riksdag sorn en anticipation på en blifvande vinst och således sorn en återgång till det gamla falska systemet att anticipera på baucovinsten.
Börjar man bara att anticipera litet, så är man inne på banan.
Jag bryr mig ej 0111, vare sig att summan är stor eller liten; nog af, principen är bruten.
Det är principens upprätthållande, som medför credit, och den - Den a September f. m. na princip får ej brytas, vöre det än blott en enda tolfskilling i fråga.
Discussionen omfattar alne frågor: den ena öppnad af Hr von Hartmansdorff, den andra af Hr Lefrdn.
Jag kan icke förstå Hr von HarlmansdorfFs framställning annorlunda, än att lian anmärkt att detta årets vinst icke blifvit upptagen i calculen och i sammanhang dermed begärt, att den måtte kunna användas af Ständerna; lian har dock icke begärt att delta användande skulle vidtaga förr, än vinsten blifvit salderad.
Principens villkor äro ju då uppfyllda, och jag kan icke begripa huru nine aktningsvärde ledamöter, Hrr Lefren oell von Troil, kunnat säga, alt någon princip blifvit bruten.
Jag ber att få erinra derom, alt om man antager att ingen disposition af den framdeles salderade bancovinsten för delta år tillhör detta riksmöte; hvad blir väl följden?
Jo, att som man väl såsom otvifvelaktigt kan antaga, att denna riksdag slutas förr, än bankens bokslut för iBjo hinner upprättas, så kommer bancovinsten för samma år att ligga acctimulerad i banken, och statsverket beröfvas den fördel deraf, som skulle beredas, om Sländerne beslutade att dispositionen vidtoge, sedan salderingen vore gjord.
Hvad angår den andra frågan, som här blifvit inblandad, nemi. huruvida BancoUtsk. är behörigt att yttra sig nng:de användandet, så instämmer jag i det fallet med Hr Lefren och tror att gränsen för BancoUlskrs 1111 a t. vore att helt simpelt säga hvad banken, med afseende på dess bestånd, kan Umbära, samt att det icke angår BancoUtsk. utan StatsUtsk, att utlåta sig om medlens användande.
Jag skulle dock tro, att det användande, BancoUtsk. föreslår, skulle leda till betänkliga följder.
Alt säga sig inbetala summan, men förbehålla sig att fä obligationerna betalda, är detsamma som alt begära att få behålla penningarna.
Jag skulle tro det vara bättre att banken behöll obligationerna, och att Sländerne beslutade huru bancovinsten skulle användas, för alt åt rörelsen ålergifvas; tv annars befarar jag verkligen en strypning.
O111 privatbanker icke funnits, hvar hade allmänna rörelsen slått med 7 millioner r:dr bancosediar, accumulerade dels i banken, dels i Bäksg contoret ?
Men böra vi fortgå på samma sätt?
Tvänne värde ledamöter hafva lill rak nät BancoUtsk. som ett fel, att vid detta betänk:s afgifvandc hafva bifogat en tanke om statsverkets skuld till banken, anseende att denna fråga uteslutande borde tillhöra StatsUtsk.
I anledn. deraf får jag i lt. o.
Ad:s minne återföra, att en af dessa ledamöter sjelf från detta Stånd till BancoUtsk. aflåtit en motion, innehållande, att BancoUtsk. directe till Ständerna borde inkomma med yttrande, burti mycket af bancovinsten torde böra a flå t as till statsverket.
Händelsen fogade alt innan denna motion ankom till Banco - Den 2 September f. m. TJtsk., hade samma Utsk. gemensamt med StatsUtsk. detta ämne till handläggning.
Dä de sammansatta Utsktn för denna fråga nöd vändigt barde gemensam t råda och afgöra, Banco Utsk., huruvida banken å sin sida ansåg sig behöfva någon del af bancovinsten, och StatsUtsk. å sin sida, huru bancovinsteu borde användas; hade det oek varit naturligt, att BancoUtsk. på samma gång, samfäldt med StatsUtsk,, pröfvat och ofgjort inom sig, huruvida statsverket borde återbetala til! banken någon del af sin skuld, eller med andra ord, huruvida en större eller mindre del af bankens fordringar bos Riksg.cont. skulle afskrifvas.
StatsUtsk. har — jag bör öppet säga det — lunge väntat på, att, i följd af ett inom de sammansatta Utsktn falladt beslut, erhålla communication från BancoUtsk., om dess mening rörrde bancovinsten, hvarigenom StatsUtsk. blef i tillfälle att behandla denna fråga i hvad på StatsUtsk. ankomme; men BancoUtsk. har, emot sitt, med StatsUtsk. gemensamt fattade, beslut, enskildt behandlat densamma och således galt den motionärens önskningar till mötes, som strängast klandrat BancoUtskts tillgörande alt, under förbigående af StatsUtsk., enskildt hafva communicernt sig med Ständerna.
Jag vill af' detta förfarande icke draga den slutsats, att BancoUtsk. obehörigt ingått i pröfningen af den båga, som strängt blifvit klandrad, nemi. huruvida banken kunde vara i behof af samma reservfond, som innehålles i Riksg.conCs skuld till banken.
Jag tror att BancoUtsk. är behörigt att i första rummet derom yttra sig, samt instämmer i den åsigt, att rätta tiden nu vore inne för att ingå i denna pröfning, hvarigenom StatsUtsk., efter delfåendet af besluten, kunde få en ledning för sina tillgöi •anden i saken.
Det är på denna grund jag lifligen skulle önska, att R. o. Ad. inginge i en allvarlig pröfning af hela ilen fråga, som BancoUtsk. framställt; fästande jag ett hufvudsak ligt afseende på de reservationer, som finnas betänk, bifogade, synnerligen på Gr.
Fröliehs, som innehåller grundsatser och planer, som efter min öfvertygelse förtjena allvarligt begrundande.
Emot de värda talare, som hafva yttrat att BancoUtsk. icke må tillerkännas rättighet och skyldighet att yttra sig i afseende på användandet af bancovinsten, utan att endast tillkännagifva huru stor summan är, som kan användas, måste jag anföra, att då bankens ställning kan mycket bero af det olika användandet af bancovinsten, så måtte det också vara BancoUtskts pligt att, i betraktande häraf, yttra sig i ämnet.
Då man erkänt att BancoUtsk. först skulle handlägga denna fråga ensamt, tyckes det också vara en gifven följd, att Utsk. måste yttra sig i detta ämne.
Man tyckes vara alltför ömtålig och nogräknad med Utsk:n i allmänhet, om de skulle aldrig så litet öfverskrida en strängt utstakad gräns för sina yttranden.
Jag tror icke detta vara rätt.
Jag tror det vara bättre, om de lDen*i September f. m, *7 de yttra sig något för mycket än något för litet.
Jag anser BancoUtsk. icke hafva här öfverskrida den stränga gränsen, utan önskar, i händelse af återremiss, att BancoUtsk. icke matte underlåta alt då ånyo yttra sig i afseende på hancovinslens användande.
Mr Stuart, Carl Gust.:
Man har skarpt klandrat BancoUtsk., under påstående att Disk. öfverskrida gebitet för dess verksamhet och ingått i pröfning huru den samlade bancovinsten skulle användas.
Jag kan icka medgifva befogenheten af detta klander; och jag anhåller att, till besvarande af den härom framställda anmärkn., få hänvisa till samtliga Ståndens BancoUtsk. meddelade remisser å alla de förslag, som vid denna riksdag blifvit väckta om bancovinstens användande.
Utsk. bar således just i dessa från Riks— St:n erhållna remisser och förslag haft en grundlagsenlig anledning, att, vida längre än hvad Utsk. nu gjort, sträcka sitt yttrande angående dispositionen af den behållna bancovinsten.
Utsk. har likväl icke velat ingå i något utlåt, härom.
Utsk. har endast uppgifvit beloppet af den summa, som enligt Utskts åsigt kan från banken aflemnas och användas lill allmänna behof; men Utsk. har likväl icke trott sig kunna underlåta att fästa uppmärksamheten på en motsedd möjlighet af tillökning i bankens nuvar. lånerörelse, helst flera omständigheter synas dertill föranleda.
De talare, som här klandrat den försigtighet, som BancoUtsk. ådagalagt vid framställningen om afbetalning åStatens skuld till banken och samma afbetalnings användande; desse talare, säger jag, borde hafva varit närvar, vid BancoUtsk:s sammanträden och hört de mångfalldiga anspråk, som der framställts om utvidgning af bankens lånerörelse, och om bankens skyldighet alt genom låne-understöd lätta och befrämja alla möjliga grenar af inhemska industrien.
Jag tror att desse herrar då skolat finna en nöjaktig förklaringsgrund till förslaget, att en viss disponibel summa måtte finnas att tillgå för de äskade lånebiträdena.
I annat fall torde, under nuvar. förhållanden, anledn icke saknas till farhåga för rubbning af de vid realisationens beslutande faststallda grundsatser i afseende på bankens sedelntgifning; ty jag betviflar högeligen, att dessa mångfalldiga låne-anspTåk kunna särdeles hos de öfriga Stånden helt och hållet undertryckas.
Man har sagt, att BancoUtskts förslag skulle medföra en strypning; detta kan jag likväl ej medgifva.
Räntevinsten ligger nu till största delen använd i Handels- och Närings-disconten, samt är på detta sätt i låneväg utgången i allmänna rörelsen.
Om nu hela denna räntevinst kommer att utbetalas från banken, i den mån ny räntevinst för berörde lånerörelses underhållande inflyter, finnes följaktligen icke någon tillgång uti den blifvande bancovinsten för att >3 H. 3 18 Den a September f. m fylla tle nu ifrågasatta nya eller ökade lånebehofven.
För öfrigt och i den händelse att Ständerne besluta, att den afbetalning, hvarom BancoUtsk. nu väckt fråga, skall verkställas; så måste det blifva BancoUlskrs skyldighet att tillse, att dessa medel icke blifva ofruktbara, utan att de, på ett för både banken och det allmänna fördelaktigt sätt, varda använda.
Ett ytterligare skäl för denna afbetalning kar BancoUtsk. trott sig finna deruti, att dymedelst kommo statsverkets obligationer till banken att minskas till ett återstående capitalbelopp af jemn t 3 millioner r:dr.
Härigenom skulle åter, efter all sannolikhet, det blifva kättare att vinna R.
St:s bifall till en omskrifning af dessa obligationer, hvilken omskrifning är oundvikligen påkallad, såvida dessa obligationer skola vara af någon egentlig nytta för bancoverket.
Om StatsUtsk. skulle finna, att Statens tillgångar, under tiden intill nästa riksdag, icke medgifva den i obligationerna föreskrifna årliga afbetalning af i proc. utaf de ras primitiva capital-belopp eller 4-)400>000 r;dr, så är sådant i sanning för banken af vida mindre vigt, än den omständigheten att kunna fi obligationerna omskrifna på ett sätt, ali de i behofvets stund kunna för underhållandet af bankens förnämsta functioner begagnas.
Den grundsats, att en bank alllid bör äga ett förråd af allmänna eller statspapper, för alt vid beli af användas, erkänner jag visserligen, och det är just för att bereda tillämpning åt denna grundsats, som jig väckt och skall, så vidt jag förmår, söka understödja frågan om en förändrad form af berörde i sitt nuvar. skick alldeles olämpliga statsobligationer.
Horn instämmer jag deruti, att då BancoUtsk. ensamt ingått till Ständerna med yttrande i detta ämne, har Utsk. i sjelfva verket afvikit från det beslut, som Stats- och BancoUtskm vid gemensamt sammanträde fattat; men att domina af den discussion jag nu bott, finner jag att BancoUtsk. deruti handlat, om ock inconseqvent, dock icke oklokt.
Hr von Hartmansdorff har väckt fråga derom, att äfven innevar. års bancovinst borde tagas i beräkning såsom tillgång för nu förestående statsutgifter; men lika med Hr Lefre'n, anser jag ett sådant praejudicat vara högst vådligt, ty äfven om man skulle inskränka dispositionen så, att den icke finge gå i verkställighet förrän det verkliga beloppet af denna vinst vore i räkenskapen salderadt, så vore dock den en gång etablerade principen för bankens rättighet att emellan riksdagarna disponera ifrågavar. vinstmedel rubbad, emedan med lika mycket skäl som man vid denna riksdag skulle föreskrifva att i84o års räntevinst får användas, ehuru dess belopp ännu icke är kändt, eller till banken ingått, med samma skäl kunde man förordna att räntevinsten för i84i, l84a, i843 o. s. v. skulle få begagnas till allmänna utgifter, så snart den vore i räkenskaperna till beloppet bestämd.
Såsom ytterligare skäl till Utsk:s förslag i afseende å ifra - Dtn 2 September f. m. *9 finvar. afbetalning, får jag slutligen nämna, att Riksg.cont. för närvar, äger på sin räkning i banken innestående en contant behållning af mer än 3 millioner r:dr, och ulf, derest dessa medel icke i första rummet varda använda till bestridande al Statens utbetalningar, utan skola fortfarande innestå odisponerade, under det att den utlånade bancovinsten indrages oell härtill begagnas, just den befarade s k. sedelstrypningen måste ovillkorligen inträffa.
Någon anmärkn. har för öfrigt ej här blifvit gjord, som icke redan hos Utsk. varit under öfvervägande, och jag kan således t j annat än yrka propos. på bifall till Utskts utlåtande.
Den siste talaren bar anfört tvänne hufvudsakljga skäl för antagandet af Utskts betänkande.
Jag hörer till reservanterna och har stannat i minoriteten i Utskottet.
Den värde talaren har förfäktat Utsk:s beslut, — vi äro således af olika tankar.
De tvänne argument han anfört, vill jag efter förmåga söka vederlägga; jag är öfvertygad om, att de sakna grund.
Det första består deruti, att en afskrifning af 960,000 r:dr af Riksg.- cont:s obligationer vore nyttig derföre, att dessa 960,000 r:dr då skulle få användas i bankens lånerörelse, der brist nu finnes.
Jag får med anledn. deraf upplysa, att för några dagar sedan utgjorde Handels- och Närings-discontens behållning i cassan något öfver ^ million, som ligger der ofruktbar, förutan möjligtvis en million, som samma discont kunde draga till sig från bankens general-cassor i händelse af behof.
I banken ligga således rätt betydliga capitaler ofruktbara, icke blott, som talaren nämnde, Riksg.cont:s depositionsskuld, utan bankens egna medel ligga till betydliga belopp i dess hvalf ofruktbara.
På åtskilliga titlar äro låne-creditiver, t ex. för allm. disconten och för fastighetslån, men isynnerhet för den förstnämnda, åtgångna, så alt lånesökande få i allm. disconten vänta flera veckor på utbekommande af de lån de fått sig beviljade.
Detta bevisar, att de 8 millioner, som äro anslagna till allm. disconten, äro i rörelsen utelöpande, och att denna fond behöfver förstärkning, hvarom äfven inom BancoUtsk. fråga flera gånger förekommit, — men huruledes denna förstärkning skulle åstadkommas, är icke afgjordt, och derom har fråga icke varit.
Att förstärka den med medel från Riksg.cont., som sjelft har medel liggande i banken ofruktbara, synes föga ändamålsenligt.
Långt bättre linner jag det då varn, att banken upplånade medel emot 2 ä 3 proc. från vissa verk, t. ex. från Riksg.cont. och inslack deni i sin lånerörelse, hvarigenom banken skulle vinna 2 å I proc.
Det andra skälet, som anfördes, var, att Riksgcont:s obligationer skulle blifva lättare att omskrifva till mera tjenliga belopp och derigenom blifva mera användbara: jag hem" 30 Den 2 September f. m. »taller dervid, om det är lättare att omskrifva obligationer, derföre att summan minskas med 960,000 r:dr.
Visserligen blir blanquelternes antal mindre, och ett mindre antal namnteckningar kommer i fråga; men någon annan lättnad ser jag icke af denna åtgärd; och kan man skrifva obligationer på 3 millioner, så karr mart äfven sk l ifva dem på 3.960.000 r:dr.
Om, som den värde talaren sjelf erinrat, dessa obligationer verkligen äro nödvändiga och användbara statspapper, så är det andamålslöst att minska dem emot mindre bancosedlar, hvarigenom de blefvo mindi e användbara på utländsk botten i behofvels stund, såsom vid ett inträffande krig eiler missvext.
För min enskilda del är jag öfvertygad, att denna minskning gått och går för långt med de 2 proc. afbetalning, hvarigenom obligationerna äro förminskade från 4.400.000 till 3.g6o,ooo r:dr sedan sista riksdag.
Jag skulle önska, ätt de förblefvo vid sitt primitiva belopp, emedan jag anser dessa obligationer, såvida de lyda på tjenliga summor, vara mera användbara för banken på utrikes ort, än bankens egna sedlar.
För öfrigt har jag inom Utsk. tillhört minoriteten äfven i fråga deiom, att BancoUtsk. borrie genom prot.utdr. underrätta StatslJtsk. om detta sitt beslut.
Jag begärde votering derom i Utsk., men blef ofverl östad; jag förenar mig med dem, som begärt återremiss, på den grund att BancoUtsk. gjort orätt, då det föreslår Ständerna att utvidga Riksg.contts obligationer och i stället behålla dem i sin rörelse.
Frih. Cederström, Jacob: Jag kan icke, lika med föreg :de talare, klandra BancoUtsk. derföre, att Utsk. yttrar sig öfver användandet af bancovinsten.