Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. hafva bort begära utlåt, öfver sitt förslag af BorgareSt.; hvilket altså är ett ytterligare skäl till återremiss.
Anmärkn. har af en ledamot blifvit gjord i anledn. af min begäran om upplysning i en omständighet, hvilken jag trodde ledamöter af Constit.Utsk. vara bäst i tillfälle att utreda.
Utsk:s ordförande har icke heller lemnat denna upplysning, och man har behagat kalla min begäran för ett nytt sätt och ansett mig vara skyldig att sjelf taga reda på förhållandet.
Jag känner visserligen jnin rättighet att begära frågan ytterligare hvilande, eller att från prot. äska den upplysning jag önskade; men för tidsbesparing har jag vidtagit ingendera af dessa, öfvertygad sorn jag var, att Utskts ledamöter skulle vara nog loyala att gå min begäran till mötes.
För min del åtminstone har jag aldrig, såsom utsktsledamot, undanhållit de upplysningar, jag trott mig kunna meddela.
Då emedlertid de af Utsk:s ledamöter, som yttrat sig i frågan, icke behagat lemna de ifrågaställda upplysningarna, tager jag mig deraf anledn. förmoda, att de framställda anmärkningarna varit vidlyftigare, än desamma finnas af Utsk. upptagna, särdeles då jag läser den framställning af Utsk., att ”hvarje återrerniss på ett af Utsk, framlagdt grundlagsändrings-förslag rnåste föranledas af aqmärkn. emot något inom förslagets område befintligt stadgande.-’
Då vi alfså icke ens fått en fullständig recit om hvad i anmärkntsväg iqom hvarje
Stånd förekommit och erhållit egenskapen af Ståndets gemensamma tanka, huru är det väl dä möjligt att känna, i hvad mån Utsk. fullgjort sin pligt?
Och ehvad preponderance flonstit.Utsk. än må tillägga sig, lärer det väl åtminstone icke kunna bestrida, att det är pligtigt upplysa, hvad hos hvardera af dem j målet förekommit.
Jag tror derföre med Gr.
Horn, att återremiss är nödvändig.
Tillfälle ö; å för Utsk, att upplysa, hvarföre del underlåtit att ! n i! t a - — digt upplaga RiksSit;ns anmärkn;r Formfrågan, angtde förståndet af 56 och 81 ., bär åter blifvit bragt å bane; och jag får d.i älvin ed äfventyr af tjllvitp|sen att jcke vilja eller kunna begripa grundlagarna, framställa Ulin åsigt i saken.
Det gifna är, att UJtsk. inkommit med ptt betänk., angrde National-repreSentation, samt att detta blifvit återremitteradt med an}*}ärkn:r från alla RiksSt:n.
Uti 56 § står: ”Göras åter i JUksSttns plena emot fJtsk:s yttrande anmärkn:r, blifye de?
Den i December. hvilka hvarje RiksSt. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Constit.Utsk. hänvisade.”
Detta har inträffat; och då det är tydligen tillåtet i grundlagen, måsle det väl icke hafva varit lagstridigt.
Hvad säger nu lagen vidare i afseende å Utsk:s åliggande i anledn. af de dit remitterade anmärkningarna?
Jo! ”Utsk. åligge då att samtliga RiksSCns tankar till ett helt utlåt, i möjligaste måtto sammanjemnka.
” ]Vu frågar jag: har Utsk. gjort detta?
Första vilkoret för att härpå lemna svar måste vara att erhålla kännedom om de anmärkn:r, hvilka från Stånden blifvit till Utsk. hänvisade; ty eljest måste det vara omöjligt att pröfva, huruvida sammanjemnkningen är riktig eller icke. Wu har Utsk. t. ö. m. underlåtit att lemna upplysning om alla de dit remitterade anmärkntna; och är det väl då möjligt att bestrida, det Utsk:s betänk, är ofullständigt och således bör återremitteras för att vinna tillbörligt skick.
Hvarken 81 eller, 84 § förringar denna argumentation, ty 56 § afhandlar just det stadium af frågan, hvari den befinner sig, sedan älefremiss deruti till Constit.Utsk. ägt rum, då deremot de båda andra §§ omtala frågan uti andra förhållanden; och man har t. o. m. från motsidan påmint oss* att det är efter ordalydelsen, som grundlagarna i hvarje .särskildt fall skola tolkas.
Jag vidblifver således min öfvertygelse örn 56 §:s obestridliga tillämplighet för detta fall, och altså om det obestridliga uti, att viii eii sådan tillämpning de resultater måste uppkomma, hvilka jag och åtskilliga med mig påyrkat, och till åstadkommande hvaraf jag förnyar min anhållan om återremiss, på det Utsk. må försättas i ytterligare föranledande att fullständigt, till möjligaste sammanjemnkning, upptaga samtliga RiksSt:ns alla, såsom gemensamma tankar antagna, anmärknrr.
Om det verkligen varit Utsk:s mening att begränsa RiksSl:ns yttrande-rätt i afseende på den i betänk.
Wto 35 deras pröfning underställda fråga, hade Utsk. bort annorlunda rubricera sitt förslag, ocb, med upptagande deri endast af vissa §§, sålunda hänvisa dertill, att det endast vore dessa, som kunde blifva föremål för öfverläggning.
Men så var icke betänk, uppstäldt.
Utsk. angaf och framkastade under discussion: frågan om National-representation.
RiksSltns yttrande- och anmärkningsrätt var således obegränsad inom hela detta ämne; och Talmännen kunde icke vägra propos. till antagande såsom gemensam tanka af hvilken anmärkn. som helst inom berörde område.
En ledamot har uti en sådan behandlingsform funhit våda och uppmanat till ett närmare studerande af hvad grundlagarna i denna del stadga och åsyfta, Och han har synts mig vilja hafva förutsatt, som skulle Constit.Utsk, vara begåfvadt med högre visdom och förstånd, än som kunde vara att påräkna hos hela den öfriga delen af Representationen.
Synnerligast har denne ledamot fruktat, att förhastanden skulle komma att äga rum, i fall man tillerkände R.
St. rättighet att äga någon vidare afgöranderätt i afseende å grundlagsfrågor, än den af afslag eller bifall, vid frågans förevar, under riksdagen.
Jag hemställer, om denna farhåga har någon tänkbar grund af befogenhet.
Då för det första icke någon anmärkn. är tillagd rättighet att komma under TJtskrs pröfning, såvida Ståndet icke antager den för dess gemensamma tanka, hvilken stor controll ligger icke redan häruti emot vådan af öfverraskning!
Och dessutom, antaget, att alla fyra Stånden skulle låta öfverraska sig att för gemensam tanka förklara, hvad de vid närmare besinning kunde komma att ångra, så återstår ju likväl frågans hufvudsakliga afgörande; och mellanliden intill en kommande riksdag måste väl vara nog för att grundligt öfverväga, hvad man beslutat, och rätta sig, i fall man finner, att förhastande ägt rum.
Ytterligare återstår nu i sista rummet Konungens veto.
Kunna väl större controller begäras?
Men, det må med dessa förhålla sig huru som helst, någon domsrätt öfver R.
St. har grundlagen icke någorstädes tillerkänt deras Constit.Utsk.
Det kan icke framstå såsom annat än högst en compromiss emellan ett Stånd och dess Talman, då dessas tankar äro skiljaktiga; men då de äro Öfverensstämmande, må Constit.Utsk. icke föreställa sig, att det deröfver äger något att döma.
Utan den ringaste rättighet således att bedöma, om de äro grundlagsvidriga eller icke, är det Constit.Utskts grundlagsenliga skyldighet att till sammanjemnkning upptaga de tankar, hvilka, af Talmannen föredragna under propos. och af Ståndet såsom gemensamma antagna, blifva till Utsk. remitterade.
Skulle genom en oviktig uppställning i expeditionen eller dess utskrifning felaktigheter uppkomma, kan sådant naturligtvis anmälas till rättelse; men derutöfver äger Constit.Utsk. icke det ringaste att vidare skaffa med RiksStms beslut, än att ställa sig dem till efterrättelse.
Utsk. måste således till sammanjemnkning upptaga BorgareStts gemensamma tanka; och det är vid Utskrs uraktlåtenhet i detta afseende, som jag fäster mig.
Det är icke fråga om, huruvida resultatet i sjelfva saken då blir bättre; men det är mot det yttrande afUtsk., att det icke kan upptaga BorgareStts tanka, som jag protesterar.
Det är mot detta försök att hålla R.
St. i ett slags omyndighetstillstånd under Constit.Utsk., sorn jag önskar, att R. o. Ad. må tillkännagifva sin tanka; och det skulle förvåna mig, huru Utsk. kunnat komma till en så beskaffad usurpation utöfver gränsorna af den magt, lagen tillägger detsamma, om jag icke visste, att den person inkommit och blifvit ordförande i Utsk., hvilken här offentligen protesterat emot de åtgärder, Ståndet enligt propos.T af dess Landtm, vidtagit.
Jag ser nu följderna af delta val; och de - Den i December. deras egenskap af sådana blir sä mycket tydligare, då man påminner sig^ att vi nyligen afgjort ett betänk., uti hvilka helt andra grundsatser visa sig.
Uti betänk. N:o 48, sorn handlar om Hofcancellers-embetets borttagande, linnas nemi.
Ståndens gemensamma tankar samtnanjemnkade till ett sådant, oaktadt det icke varit af Utsk. föreslaget.
Detta är eh uppenbar ineonsecpiens i Utskrs handlingssätt.
Jag fortfar att yrka återremiss.
Hr Hegardt, Christ.
Bernh.:
Jag begärde ordet för att förklara, det jag, såsom ledamot i Constit.TJtsk., delat de åsigler, hvilka nu blifvit af Frih.
Cederström och Hr Lagerhjelm framställda och, sorn mig synes, grundligen utvecklade och försvarade samt utaf Frih.
Boye och Hr Cederschjöld med flera skäl understödda.
Till hvad af dessa talare anförts har jag föga att tillägga, Man har beklagat, att sådana åsigter gjort sig gällande i Utsk.
Jag för min del skulle beklaga, om man funne ett Conslil.Utsk. nog medgörligt och svagt alt låta förständiga sig, huru det skulle tänka om grundlagarnas rätta förstånd och tillämpning i hvarje förekommande fall.
Utsk. eftertraktar ingen annan magt, än den grundlagen lagt i dess hand, och vill icke tillvälla sig någon annan rättighet, än den ostridigaste af alla rättigheter, den nemi. att uppfylla sin pligt; att framför allt vaka öfver grundlagens helgd; att icke medgifva eu sådan tolkning deraf, som kunde blifva vådlig för statsförfattningens och samhällsordningens bestånd; och detta kunde hända, om det skulle medgifvas att i form af anmärkn:r fa till Utsk., med skyldighet för detta alt derpå göra afseende, aflåta fullkomligt nya förslag, hvilka aldrig af Utsk. varit pröfvade och behandlade.
Sådant är förhållandet med BorgareStls s. k. anmärkt).; och det har då varit Utsk:s skyldighet att icke upptaga densamma.
Jag hvser ali tillbörlig aktning för andras på deras begrepp
Och öfvertygelse grundade mening, särdeles för den, som af ett 3EtiksSt. förklaras för dess gemensamma tanka; men jag tror, att Constit.Utskts ledamöter äga anspråk på samma aktning för deras åsigter och tänkesätt och deras rätt att frimodigt yttra och framställa dem, äfven om de, hvilket jag visserligen beklagar, någon gång icke skulle öfverensstämma med dem, som i RiksStms plena gjort sig gällande.
En ledamot, HrDalman, har, till stöd folden mening, Gr.
Horn framställt, uppgifvit ett nytt skäl, som torde förtjena något eftersinnande.
Han har nemi, sagt, att sedan talman låtit en fråga Lomma under propos. j äger Constit.Utsk. icke magt att pröfva, huruvida frågan lagligen kunnat i Ståndet uppi-gas.
Jag hemställer, om icke Hr
Dalman såmedelst vändt upp och ned på det behandlingssätt, grundlagen bestämmer; ty dennaf långt ifrån att stal 17 II.
De ii i December. la talmannen högst, har tvärtom ställt dessa under Conslit.- Utsk.
Delta torde vara nog att betaga det nya skälet ali kraft.
Äger Constit.Utsk. den magt att ålägga talman att framställa propos., så måste det ock äga den återhållande magten att pröfva, huruvida en meddelad propos. varit laglig eller ej.
En ledamot har velat hemta stöd för sitt påstående, att någon våda af förhastande icke kan genom det ifrågaställa behandlingssättet uppkomma från det förhållande, att anmärkningarna skola utgöra Ståndens enhälliga tanka.
Sådant inträffar likväl ganska sällan; ty jag kan åtminstone icke kalla det för enhälligt, som tillkommer genom majoriteten i en votering, och det saknar ingalunda exempel, att voteringar kunna leda till olagliga resultater.
Slutligen har jag en skuld att afbörda hos Hr Hjärne.
Han har uti mitt handlingssätt velat finna en inconsequens.
Det är hans rätt att på hvarjehanda vägar krångla sig till att finna hos mig inconsequenser, äfven då jag iakttager den mest stränga consequens.
Jag har ingenting emot detta hans bemödande, mea jag ber honom blott att hålla litet närmare vidräkning med sitt minne, på det häri icke i sina uppgifter må komma alltför mycket i strid med verkliga förhållandet.
Uti ifrågavar. fall har han råkat säga någonting, jag vill icke kalla det osanning, ty det skulle måhända vara mindre höfligt; men han har sagt någonting alldeles stridande emot hvad prot. i det uppgifna hänseendet föranleder.
Verkliga förhållandet var nemi., alt först sedan jag förgäfves protesterat emot behandlingssättet, så, och för att icke undertrycka min åsigt i sjelfva saken, framställde jag i ett efterföljande plenum mitt förslag.
Hvad först angår Gr. v. Fersens itererade begäran om upplysning, huruvida Utsk. riktigt refererat prot.utdrtn i ämnet från Stånden, har jag trott, att det af betänk, kan finnas, att sådant skett; och jag vet då icke, hvad det är, som Gr. v. Fersen af mig vill veta.
Beträffande vidare Hr Hjärnes påstående, att enär BorgareSt. icke yttrat sig öfver Ulsk:s betänk., borde Constit.Utsk. hafva infordrat ett sådant, får jag endast hänvisa till 56 $ Reg.F., hvarest står: ”Göras i R.
St:s plena icke några anmärkn:r emot Constit.Utsk:s yttrande, hvile detsamma såsom ett R.
St:s utlåt. &c.” BorgareSt. hehöfver således icke yttra sig öfver Utsk:s förslag, utan det hviiar ändock.
Beträffande ytterligare Gr.
Horns anmärkn., att behandlingssättet i fråga om Hofcancellers-embetets borttagande icke varit sådant, som det Constit.Utsk. i förevar, fråga iakttagit, så är denna anmärkning riktig.
Pluraliteten i Utsk. fann nemi., att då departementerna blifvit förändrade, var det indifferent, om namned ock förändrades.
Jag var likväl af annan tanka, fastän jag icke ansåg lämpligt att låta mia reservation medfölja tili Stånden.
Utsk. har likväl i den sa-* Den i December. 27
Ken det för sig, att det endast var fråga om en namnförändring.
Men äfven om det kan anses, att Ulsk. i berörde hänseende förfarit olagligt såmedelst, att det upptagit i Stånden väckta nya förslag, hindrar likväl icke detta, att ju TJtsk. nu handlat rätt och tillbörligt; ty om grundlagarna aldrig så många gånger öfverskridas, står dock Jagen qvar, och för hvarje tillfälle, dådess efterföljd påyrkas, måste den förbisedda lagens kraft åter inträda.
Vidare har man yttrat, att talmännens uraktlåtna vägranden af propostr utgör den magt, som bestämmer Constit.Utsk:s verkningskrets. öm man föreställer sig, alt en ledamot directe i sitt Stånds plenum väcker förslag till grundlagsförändring; att talmannen, af förbiseende eller af eftergift för hvad Ståndet kan synas önska, å förslaget meddelar propos. till remiss; att Constit.- Utsk. sålunda får emottaga ett nytt grundlagsförslag, så måste det väl vara Constit.Utsk. förbehållet att, derest det icke för sin del gillar och sålunda såsom sitt eget förslag vill upplaga och till
Stånden aflåta detsamma, att då aldrig svara på remissen, ulan endast besvara förfrågningar efter förslaget med hänvisning till Utskts prof, hvilka icke få dragas inför Stånden, men väl utbekommas till tryckning.
På Conslit.Utskts vilja beror det, om grundlagsändringsförslag någonsin skola inkomma till RiksStrn; och om hvar och en representant gjorde ett förslag och alla Iliks— Stin deråt önskade framgång, berodde det dock på pluraliteten inom Constit.Utsk., huruvida förslagen komme att hvila eller förfalla.
Denna myndighet har lagstiftaren nedlagt hos Constit.Utsk. derföre, att lian icke ansett det nyttigt att vidtaga hastiga förändringar i grundlagarna.
Jag medger, att detta Utskrs förfarande, att föreslå en massa af grundlagsförändringar, icke står tillsammans roed min öfvertygelse om den grannlagenhet, hvarpå man äger anspråk hos en så beskaffad delegation af Representationen; men att gå än längre och låta Stånden directe framställa hvilka förslag som helst, vore ännu vida vådligare, och jag tror, att man, med iakttagande af lugn i öfverjäggningen, ofelbart skall komma att inse, att Constit.Utsk. icke lagligen kunnat handla annorlunda, än det gjort, Hr Lagerhjelm:
Förekommen af flera talare, vill jag endast lemna ett svar i anleda, af den anmärkta ofullständigheten i Utskrs betänk.
Mig veterligen har icke Utsk. förbigått handläggningen af någon punkt
Utaf de gemensamma anmärkningarna; men alt betänk, i alla fall blifvit kolt, fastän öfverläggningarna i Stånden varit långa, derom vill jag icke ingå i förklaring.
Det hör också icke hit.
Frågan är blott, huruvida Utsk. yttrat sig öfver de delar, deri Ståndens meningar varit skiljaktiga.
Detta visar sig säkrast genom jernnförelse emellan det förra betänk., de dithörande yrot.utdrtn med Ståndens anmärkn:r och det nu förevar, memor.
Ikl* Dpn x December, Gr.
Frölich, Da v.:
Jag anhåller få säga några ord för ätt, om möjligt, söka rubba den fixa ide, som synes vilja ytterligare rotfästa sig i Constit.Utsk. i fråga om tolk-» liing af grundlagen, sedan detta Utsk. ombytt personal och isynnerhet ordförande.
Jag faster mig nu likväl egentligen vid Hr Lagerhjelms argumentation, sorn klarast ådagalägger, huru man raisqqnerar i Utsk, för att komma till ett sådant slut.
Hr Lagerhjelm har sagt, att motivet hos lagstiftaren, då lian i 8r § Reg.F. bjuder:
Ej må frågor derom (nemi, grundlagsändringar) uti Ståndens plena väckas, utan an m ales &c., varit att förekomma, det ett alltför hastigt beslut, under möjlig öfverraskning, skulle kunna fattas.
Grundlagen har på annat sätt, dels genom tyngden i allmänhet af det macbineri, hvarmed grundlagsändringar kunna tillvägabringas, då alla fyra Stånden samt Konungen derom böra vara ense, dels synnerligast genom det o vi 1 korliga stadgandet, att intet för-? slag derom får anses såsom beslut och trädande i verkställighet förrän å nästa riksdag, om det då godkännes, tillräckligen sörjt för omöjligheten af en sådan öfverraskning, Motivet till olvannämnde stadgande anser jag deremot vara att förekomma, det i stället för de riksdagsärender, hvar-, med representanterna egentligen borde sysselsätta sig under efterlefnad af gällande grundlagar, man under discussioner-?
nu beständigt skulle kunna ifrågasätta, huru lagen borde vara, snarare än huru den var, samt liden till den grad upptagas med förslag till ändringar i samma grundlagar, i den man dessa förmer generade än den ena och den andra, att man aldrig kom till sakens afgörande.
Derföre var di t nödigt föreskrifva en omväg, utan hvilken man icke kunde inleda öfverläggning derom, nemi. genom Constit.Utsk,, sorn tillika fick pröfningsrätt, huruvida grundlagsändringar vore högst nödiga, nyttiga och möjliga, Detta Utskls enda prerogativ eller förmynderskap för R, St., ruride grundlagarnas ändring, består i denna pröfningsrätt, hvilka frågor de till discussion i Ståndens plena vilja framsläppa.
Uppfattar man sålunda motivet till förenämnde stad-, gande, behöfver man sedan blott hålla sig till orden.
Med frågor, som kunna väckas i Constit.Utsk., är icke före-, sk rifve t, att fullständiga förslag, dervid ingen anmärkn. är behöflig utom i afseende på redactionen, alltid kunna väntas hvarken från motionärer eller Utsk.
Det är nog, att arn-, net för grundlagsändring blifvit af Constit.Utsk. ifråga-, satt.
Sedan detta skett, och man sålunda har att taga för afgjordt, att de tre vilkoren af nödigt, nyttigt och möjligt, i Utskrs tanka, äro gifna, finnes icke mer något hvarken naturligt eller af grundlag föreskrifvet hinder för Ständer-» na att i sina plena discutera ämnet i bela dess vidd och alt sträcka sin anmärknisrätt, i form af gemensam tanka, såväl Den l
December. a9 mot uppställningen och elen behöriga omfattningen afUtsk;s förslug, soni erooL de föreslagna nya grunderna, — blott det iakllages, att icke anmärkningarna sträckas vidare, än sorn, enligt sakens natur, kan och bör fattas under den väckta frågan.
Då nu t, ex. Gonstit.Utsk. inkommit roed förslag, som J)är titel af förändring i representation för Svenska folket, och It. o. Ad. torde få anses utgöra en del deraf, måste det anses vara en uraktlåtenhet af Utsk. att icke hafva omfattat 12 § Iteg.F., och det mätte derföre hafva varit Borga reSt:s rätt att derom göra anmärkn., utan att denna kan .afvisas såsom en ny motion.
På samma grund blir det XJtsk;s skyldighet att upptaga denna anmärkn. och att samroanjemnka den med de öfriga Ståndens, roed ett ord, lika tued annat Utsk. gå till väga för att bereda ett med majoritetens tankar instämmande resultat, dertill Gonstit.Utsk. dock naturligtvis vore oförhindradt att bidraga med sin egen tanka, derest den kan göras gällande.
Jag kan sålunda icke instämma i deras mening, som anse det lämpligt förständiga Utsk., att de skola hysa den eller den åsigten om en anmärknrs tillbörlighet.
Så länge fråga är om sammanjemnkning af stridiga meningar, måste Constit.Utsk. hafva rätt att följa siri öfvertygelse om det lämpligaste, Äro åter bestämda opinioner och bestämda majoriteter gifna inom det fält, sona blifvit af Gonstit.Utsk. öppnadt, äger detta Utsk. ingen myndighet öfver Ständerna att för dem dictera, hvad som för hviiande grundlagsförslag skall anses; ty beslutande-rätten är alltid R.
St:s. Utsk, måste då, om det icke sjelf vill bryta mot de grundlagar, det är uppsatt att vårda och förbättra, stalla sig ti(l efterrättelse, hvad 56 § 2 morn.
Reg.F, föreskri fver.
Hr Dalman: Frih.
Cederström har så ofta åberopat 83 § Reg.F., hvilken stadgar, att grundlagarna skola efter deras ordalydelse för hvarje särskildt fal! tillämpas.
Jag anhåller således, att Frih.
Cederström täcktes anvisa mig något enda ord i grundlagen, som berättigar Constit.Utsk. att förklara ett RiksStts beslut eller ett RiksStrs gemensamma tanke för olagliga; ty 55 § Riksd.Ordn. afser endast rättigheten att afgöra emellan RiksStm och deras talmän, huruvida en fråga får väckas eller framställas, eller beslut deruti fattas, roen ingalunda någon cassationsrätt af sådana framställningar eller beslut, derom talman och Stånden varit ense.
Förrän Frih.
Cederström eller Frih.
Boye visar roig ett sådant stadgande, medgifver jag ej heller, att Constit.
Utsk. äger den magt, som det vill inkräkta.
Det är visserligen sannt, att man kunde erhålla ett Constit.Utsk,, helst roed Frih.
Cederström i spetsen, som vöre till den grad Rårdnaekadt, att det icke besvarade någon enda remiss från ^Stånden, utan lade alla Ståndens remisser under bprdet, På 3o Den i December. detta sätt lunde jemväl alla de andra Utsl:n förfara, oell någon utväg af böter eller fängelse, för att tvinga Utsktn att fullgöra sina pligter, är visserligen icke i grundlagen stadgad; men i ett sådant högst oförmodadt fall förmodar jag, att
RiksSttn begagnade sin magt att anmoda sina electorer att omvälja Utskm, och mig skulle det icke förundra, om en sådan fråga väcktes i afseende på ett Utsi., hvars majoritet, såsom Constil.Utskts, öppet trottsar RiksStm.
Emedlertid har Constit.Utsk. nu lemnat ett svar, och det är vid innehållet af detta, som anmärkntr blifvit gjorda; och jag vill ej annat förmoda, än att, om R. o. Ad. anser desamma föranleda till återremiss, Constit.Utsk. finner sig pligtigt att inkomma med ett svar derå.
Måhända vidblifva- då Utsk, den tanka, det nu yttrat; men jag frågar: är det då ej Ständernas rätt ■,— och om talmän äro med dem ense, huru skola de kunna hindras från utöfvande af denna rätt —att uppgöra andra voter:spropos:r till förstärkt Utsk., än dem Constit.Utsk. behagat framlägga?
Hvartill tjenar då Ulsk:s förmenta magt?
Eller visar icke detta absurditeten af Frih, Cederströms grundsats?
Hvad dermed vinnes är således endast tidsutdrägt och spridande af förvillade begrepp om grundlagen, de enda resultat, jag förnummit af Constit.Utskts verksamhet, sedan Frill.
Cederström blef dess ordförande.
Med Gr, Frölich instämmer jag ang:de motiverna för 81 § Reg.F.; men i sednare delen af Hr Gr:s anförande kan jag icke förena mig.
Jag anser nemligen alldeles gifvet, att BorgareSt;s anmärkn, icke ägde sammanhang med de af Utsk. framställda grundlagsändringsförslag, hvilka icke åsyftade någon förändring hvarken i R. o. Ad:s eller de öfriga Ståndens representationsrätt.
JVlen lika gifvet anser jag det •vara, att då Utsk. till RiksStm inkommit med ett betänk, om Nationalrepresentationen, samt deruti yttrat sig om alla de mer eller mindre genomgripande förslag, som i delta ämne blifvit inom Utsk. väckta, och detta betänk, i sin helhet varit föremål för R, St:s öfverläggning, talmännen rätteligen förfarit, då de icke vägrat propos, å de roed detta ämne sammanhang ägande framställningar, oansedt dessa icke ägde någon oskiljaktig gemenskap med Ulsk:s förslag.
På detta skäl, och då jag icke kan gå in deruppå, att Constit.