Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Visserligen hafva vi sett, att sedan sista riksdag, utan att Ständerna derom blifvit hörda, en organisation inom tullverket blifvit vidtagen, hvartill medel tagits af tullverkets inkomster; men jag tror, att man just hindrar Begeringen ifrån att vidtaga sådana åtgärder genom att bestämma en J7 H. a9 aiG Den »5 December e. m. viss summa, hvaröfver Regeringen icke får sträcka sig, och jng kan således icke finna mig föranlåten att frångå det förslag, på hvars antagande jag yrkat.
Jag vill icke bestrida, att det visserligen vid första påseendet kan synas, som om mera säkerhet vore vunnen genom Hr Dalmans förslog att bestämma en viss summa, hvaröfver Regeringen icke får sträcka sig, än genom en allmännare anhållan till K. M. i anseende till bevakningen; men jag hemställer till R. o. Ad., med den erfarenhet man har, om icke, i händelse en summa af 5o,ooo r:dr utsattes, R. o. Ad. anser sannolikt, att, om sjöstaten en gång fått inträde i tullverket, den aldrig någonsin skall gå derifrån, eller om icke, ehvad bevakningen kunde anses mer eller mindre'nyttig, denna summa af 5o,ooo r:dr alltid skulle komma att vidhäfta tullverket.
Jag tror, att man kommit in i dessa svårigheter just genom den omständighet, att Styrelsen en gång kommit att organisera tullverkets stat och utgifter, utan att
Ständerna derom blifvit rådfrågade och utan att bestämda statsutgifter dertill blifvit anvisade, i hvilket afseende utan tvifvel Ständernas rättighet blifvit förbisedd; men jag tror det vara mera vådligt att under sken af anslag kasta sig in på en annan bana, och anser derföre, i fall något skall göras, att den anhållan bör uttryckas, det K.
M. med de möjligen minsta utgifter mätte söka tillvägabringa den mesta controll.
Äfven jag bjuder till, så vidt jag förmår, alt, om det är möjligt, minska utgifterna för det folk, bland hvars representanter jag är; men jag kan för min del‘icke draga så långväga slutsatser som den siste värde talaren.
Jag tror icke, att man kan uppfatta det beslut, som jag från början önskade, såsom afseende statens skuldsättning i någon del.
Mi n mening var ingen annan, än alt utgifterna icke för flottans öfning, utan för tullbevakningen skulle utgå af tullinkomsterna.
Får tullverket ingen behållning, så blifver bevakningen icke ökad och någon skuldsättning komtner således icke i fråga; och jag har trott, att i det tillägg, som blifvit begärdt, skulle finnas en ökad garanti mot tullmedlens obegränsade användande för flottans öfning, hvarför jag äfven trott, att de ledamöter, som från början önskat bifall till Utsk:s förslag, uti tillägget skulle finna ett ökadt skäl derför.
Det lärer vara alldeles afgjordt, att om jag öfverlemnar åt en person att använda medel, huru han behagar, för det eller det ändamålet, ulan att bestämma den maximi-summa, han icke får öfverskrida, och han icke förstår att hushålla, han med denna oinskränkta fullmagt kan använda mycket mer, än som behöfdes.
Om man åter bestämmer en viss summa, som erfarenheten visat vara unge - Den i5 December e. m. färligen tillräcklig, tvingas förvaltaren att hushålla inom densamma.
Nu är det Regeringens fördel att erhålla så höga tullinkomster sorn möjligt; således är det äfven Regeringens interesse att organisera controllen så allvarligt som möjligt, för att erhålla den möjligen högsta inkomsten.
Men om jag bestämmer utgifterna till en viss summa, tvingas tulladministrationen deraf jemväl att organisera controllen så sparsamt som möjligt, för att få den så fullkomlig som möjligt.
Det är således utom allt tvifvel, att den propos.
, som Hr Hjerta understödde, nemi.
Utskrs tillstyrkande i förra betänk., innefattar en större latitud för misshushållning, än den jag begärt.
Då jag utgår från samma synpunkt som Hr Hjerta, nemi. att en armerad kustbevakning innefattar en controll, och då kostnaden derför ersätter sig sjelf genom den ökade inkomsten, samt derigenom äfven vinnes en nyttig öfning för flottan, så är det verkligen för mig obegripligt, huru man kan motsätta sig mitt förslag, som, då det på ena sidan afser nyssnämnde ändamål, nemi. tullverkets förökade inkomster i förening med flottans öfning, å andra sidan har för afsigt att förekomma, att icke Regeringen skall kunna begagna sig af Ständernas anhållan i detta afseende, för att på tullverkets bekostnad exercera bela flottan.
Om TJtskts första tillstyrkande antages, är det otvifvelaktig!, att Regeringen, under förebärande alt de vore af vigt och nytta, kunde för ökade controller använda ända till 100,000 r:dr årligen, ehuru dessa controller ändamålsenligen kunnat organiseras för hälften af denna summa.
Jag måtte icke hafva den lyckan att kunna göra mig rätt förstådd.
Min mening var, att Ständerna icke borde gifva någon slags särskild autorisation till någon sådan åtgärd, som sattes i sammanhang med en särskild tillåtelse till medels användande.
Men då Hr Dalman inskränkt sin motion, på sätt han sist framställde sitt förslag, skall jag gerna, blott under reservation af min åsigt om den farhåga jag yttrat, afstå från min begäran om en särskild proposm.
Jag anhåller att ur prot. erhålla upplysning, huruvida Hr Hjerta yrkat propos. på ett annat förslag än det, som Utsk. uti betänk.
Jag har icke yrkat någon särskild propos. i hufvudsaken; men den propos., hvarifrån jag afstod, afsåg bordläggning af Hr Dalmans såsom contrapropos. väckta nya motion.
Jag har begärt ordet blott för att tillkännagifva, att om ja-propos:n blir sådan, som den nu blifvit mig förevisad, afstår jag från min anhållan om votering. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad.
Den is December e. m. behagade bifalla, att R.
St. i und. mätte anhälla, att befäl oell manskap af K. M:s Flotta hädanefter, å de tider af året, då sådant kan låta sig gora, i mån af behof och tillgångar måtte användas till seglande kustbevakning, å för ändamålet lämpliga, snällseglande fartyg; dock att kostnaden ej öfverstiger 4°>000 ä 5o,ooo r:dr b:co årligen.
När man beviljar ett anslag, är det väl rättare att bestämma en viss summa, än alternativt så och så mycket.
Jag skulle derföre önska, att R. o. Ad. ville utsätta 5o,ooo r:dr i stället för 4° ® 5o,ooo r:dr.
Uppå derefter förnyad framställning förenade sig R. o. Ad. om det beslut, som den sist afgifna proposm innehåller, blott med den förändring, Hr Hjärne yrkat, att nemi. summan 4°,ooo skulle utgå.
3:dje afdelningen litt.
A och B.
Utsk:s yttranden biföllos. 4.‘de afdelningen.
För min del skulle jag tro, att 4:de punkten, innehållande stadgande i afseende på spannmålstullen, afhandlar ett så vigtigt ämne, att Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad. bifalla, det denna punkt må få uppskjutas, tilldess vi kommit till lil.
S i tulltaxan, och att vi dervid äfven finge taga i betraktande, hvad Utsk. i betänk.
N:o 39 tillstyrkt, emedan Utsk. icke frångått detta tillstyrkande.
Skälet för min anhållan är, att jag anser ämnet vara för vigtigt för att afgöras af en så ringa personal, sorn nu är tillstädes.
Uppå derom framställd propos. biföll R. o. Ad., hvad Gr. v. Fersen nu föreslagit.
Fortsättningen af detta måls pröfning uppskjöts till nästa plenum.
Upplästes och lades på bordet nedannämnda inkomna handlingar från Allra.
N:o i3g. i anledn, af väckt motion i fråga om de till K.
M. vid sista riksdagen framställda önskningsmål; N:o i4o. i anledn. af väckt motion om åtskilliga förändringar i Armeens organisation och Rikets försvarsverk. H. R. 0. Ad. åtskiljdes kl. £ till 10 på aftonen.
In fidem protocolli, F, O. Silfverstolpe.
,T> Den »6 December f. m.
Tisdagen den 16
December 1834* Plenum II. io f. m.
Fortsattes pröfningen af Bevilln.Utsk:s utlåt.
N:o 45 i anledn. af gjorda anmärkntr vid betänk.
W:o 29, ang:de stora sjötullsbeviliriingen. 5: te afdelningen.
Ambra, apotheksvaror, arsenik.
Utskts yttranden biföllos.
Aska.
Frih. Rantzou, Joli. Al b.:
För rå aska bar jag i min reservation ansett utförseltullen böra nedsättas lill 3 sk. pr Låf, såsom tillräckligt skydd för glasbruken, helst vi hafva outtömliga tillgångar af råämnen för tillverkningen af aska.
Jag anhåller således om Hr Gr. o. Landlmrs propos. på denna af mig föreslagna utförseltull. B., o. Ad. bestämde utförseltullen för aska, rå, af träd eller andra vegetabilier, till 3 sk:r och biföll i öfrigt Utsk:s yttrande, rörrde denna punkt.
Band, bark, beck.
Utsk:s yttranden biföllos.
Rantzou:
Utförseltullen å ben anser jag böra nedsättas till 2 sk. för de fattigas skull, som i bensamling fått en förtjenst, sedan denna artikel börjat blifva en exportvara.
Utförseltullen å ben, alla andra slag, oarbetade, bestämdes till 3 sk:r.
B1 o d i g 1 a r.
Den anmärkn., Hr Cederschjöld, då frågan förra gången förevar, gjorde emot den af Utsk. föreslagna fria utförseln af blodiglar, stödjer sig på 8:de punkten af Utsk:s antagna hufvudgrunder, som lyder sålunda:
Att inhemska råämnen eller naturalster, på hvilka öfverskott utöfver landets behof äga rum, beläggas med så låg tull, att deraf ej blifver hinder mot öfver skottets förmånliga användande genom export, om och när sådant kan ske.
Då likväl
Utsk. vidblifvit sitt förslag, synes Utsk. här hafva tillämpat g:de hufvudgrunden, som är af följande innehåll: att all product af inhemsk konstflit må kunna utföras antingen tullfritt eller mot den lägsta möjliga afgiften.
Men som blodiglar icke lära kunna anses såsom product af inhemsk konstflit, utan nio a3o Den 16
December f. m. ett råämne eller en naturproduct, tyckes mig, att denna artikel för consecjuensens skull åtminstone bör hafva någon utförsel t ti II, helst det skäl äfven tillkommer, att brist i inhemska beliofvet möjligen kan uppstå.
Jag hemställer således, om icke R. o. Ad. skulle finna för godt att bestämma någon lämplig utförseltull å blodigiar.
Utskts yttrande bifölls. BroderduL Bifölls. . \
Brännvin.
Då Utsk. ansett säkert, att ingen önskar lätta importen af brännvin och spri t, har Utsk. icke misstagit sig om min åsigt i ämnet.
Men jag önskar likväl icke, att, genom alltför hög tull och deraf föranledd retelse till tullförsnillning, staten skall gå i mistning af de inkomster, hvilka annars kunna påräknas af sådana slags spirituosa, som icke tillverkas inom landet och hvilka vanan gjort till behof.
Sådana äro Holländsk genievre, Fransk cognac, rum och arrac, för hvilka införseltullen 1111 är 3?. sk. pr k:na till 12 graders styrka och en r:dr pr k:na, då styrkan öfverstiger detta gradtal.
Erfarenheten har visat, att denna tull redan är så hög, att de flesta smuglingsförsök ske med dessa varor; och dä härtill jemväl kommer lättheten att instnugla dem genom kärlens nedsänkning i sjön, tilldess lägligt tillfälle yppar sig att införa deni, tror jag försigtigheten fordra, ali man i afseende på dessa slag af spirituosa vidblifver i83o års tulltaxa.
Men hvad alla andra slag af brännvin beträffar, hvilka hittills varit till införsel förbjudna, anser jag, att, under närvar, förhållanden, derå bör åsättas så hög tull, att den motsvarar förbud.
Jag föreslår altså, att införseltullen å Holländsk genievre, Fransk cognac, rum och arrac må blifva densamma som i i83o års taxa finnes bestämd, men att för de öfriga slagen af spirituosa, som i samma taxa äro förbjudna, tullen må bestämmas till det belopp, som Utsk. nu föreslagit.
På sätt min reservation utvisar, har jag icke delat Utsk:s åsigt i afseende på uppjagandet af tullen å spirituosa.
Posse trott, att sådant skulle föranleda en alltför stark retelse till tullförsnillning, och jag har derföre ansett tullbestämmelsen i i83o års taxa vara i allo den mest lämpliga.
Då likväl Gr.
Posse, som i kraft af sitt embete bör äga den mesta kännedomen i ämnet, tillstyrkt en högre lull för de slag, sorn i i83o års taxa äro förbjudna, vill jag ej lägga mig deremot.
Jag skulle dock tro, att man kunde välja en lämplig medelväg, om man i afseende på dessa slag autoge Utsk:s första betänk.
N:o 29, hvilket, om jäg ej minnes orätt, idet D cn 16 December f. m. a3i närmaste öfverensstämmer med Tullcommitteens förslag.
Jag hemställer således, att R. o. Ad. må bibehålla den införseltull, som i83o års taxa bestämmer för de slag,af spirituosa, hvilka i sarrima taxa äro till införsel tillåtna, men för de förbjudna slagen åter antaga Bevilln.Utskts betänk.
N;o ag.
BeviIln.Uisk:s uti betänk.
N:o 29 afgifna yttrande, rör:de tullen å brännvin, upplästes. H. Ex. H r Gr. o.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s yttrande i betänk.
Wto 29, rörtde tullen å brännvin.
Jag får förnya min begäran om den propos., att tullen å de slag af brännvin, som finnas i 183o års taxa upptagna, må bibehållas vid det belopp, samma taxa bestämmer, och att tullen å de nu förbjudna slagen blir i likhet med hvad Utsk. i betänk.
Wto 29 föreslagit.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla, alt de sorter brännvin, hvilka redan äro till införsel tillåtna, måtte förblifva vid den i i83o års taxa föreskrifna införseltull.
Bifölls. H. Ex. hemställde vidare, om R. o. Ad. behagade besluta, att de sorter brännvin, hvilka förut varit till införsel förbjudna, men nu blifvit tillåtna, mätte beläggas med den införseltull, som i betänk.
Wto 2g föreslås. Ropades ja.
Utsk:s i utlåt.
Wto 45 afgifna yttranden, rör:de reda c tio nen af första rubriken under artikeln brännvin samt rörtde rättande af uraktlåtenheten att utsätta t u11 v ä r d e för brännvin och sprit af ris, eller arrac.
Ehuru jag visserligen fäster mindre vigt vid den nu föredragna punkten, som endast angar redactionen, kan jag likväl ej underlåta att förklara, att då Utsk. så vida godkänt mitt förslag, att första rubriken under artikeln brännvin blifvit antagen att heta: af säd och potatoes eller andra jordfrukter, hade Utsk. äfven bort antaga den andra rubriken att heta: af trädfrukter; ty invändningen, att äfven buskfrukter finnas, af hvilka brännvin skulle kunna tillverkas, lärer befinnas mindre giltig, enär med trädfrukter i allmänhet förstås alla, som växa ofvan jord.
Men i allt fall hade, med antagande af Utsk:s förslag, det riktigaste varit, att andra rubriken fått sådan lydelse: af träd- eller buskfrukter.
Jag anhåller således om propos. antingen på denna eller den af mig förut föreslagna redaction.
Utsk:s yttranden Liföilos. Dea iC December f. m.
Cacao.
Utskrs yttrande bifölls.
Caffe'.
Jag anser 6 skir införseltull på ett U caffe' vara alltför hög.
Det ar nära 100 proc. af varans värde på produetionsorten.
Man besinne, huru frestande detta Liefve för tullförsnillaren, då denna vara är mera lätt än andra att insrnugla i små båtar, och man derjemte tager i betraktande de stora upplag af caffe, som finnas på de stora handelsplatserna, hvilka gränsa så nära till Skånska kusten.
— Man besinne äfven, att sedan calfe' är olofligen inpractiseradt, kan det svårligen åtkommas till conliscation. 4 sk:r pr
U är redan högt och utgör troligen iner än tull— försnilln:spretnierna på Danska öarna.
Staten skulle således ofelbart förlora i tullinkomster, om tullen höjdes ända till 6 sk:r, och en stor del af norra Sverige troligen nödgas hemta sina förråd från det södra och vestra, enär det föga torde löna mödan att directe förtulla något här.
I öfrigt kan man ju snart anse caffe' såsom ett slags nödvändighetsvara.
Det är en nyttig och oskyldig förfriskning, hvars njutande jag ej anser oss böra för strängt fördyra för det fattigare folket.
Jag instämmer till alla delar med Frih.
Kantzou och får blott upplysningsvis tillägga, att tullen å caffe' en gång tillförne varit förhöjd till 5 sk. pr U och att erfarenheten visat, att inkomsten då var mindre, än närtullen sedermera nedsattes till 3 sk.
Jemte förklarande, det jag instämmer med de tvenne sista talarne i yrkandet af 4 sk:s tull å ett K caffe', får jag såsom ytterligare skäl för min åsigt härutinnan anföra, att jag anser alla brådstörtade förändringar uti financiella lagstiftningen skadliga; och såsom en sådan mäste jag betrakta en så betydlig förhöjning i tullafgifterna, som nu i afseende på en af vära vigtigaste importartiklar blifvit föreslagen.
Äfven jag tillstyrker, att tullen å cafFe' må bestämmas till 4 och får till hvad redan blifvit anfördt såsom ytterligare skäl tillägga, att, efter hvad jag har mig bekant, ett Stånd, nemi. PresteSt., redan antagit denna lullbestämmelse, och att BorgareSt., såsom jag hoppas, troligen kommer att göra detsamma.
För min del ser jag intet hinder för bifall till Utsk:s sednare betänk, i denna del.
Att beskattningen lägges på varor, som förnämligast förbrukas af de högre samhällsclasserna, är i sin ordning, och till dessa varor måste caffe' räknas.
Man invänder väl, att retelsen till lu - Sen 16 December f. ra. a3J
Iurendrejeri siall ökas; men detta är ett så ofta åberopadt skäl, då man vill hafva låg tull, att jag anser intet afseende derå böra fästas.
Om 4 sk. vore att anse såsom låg tull å caffe', skulle jag instämma med Hr Lefren; men den är tvärtom redan hög i förhållande lill varans pris.
Jag har dock egentligen begärt ordet endast för att upplysa, att PresteSt., såvida man får tro tidningarna, bestämt tullen till 3 sk. eller i likhet med hvad den nu är.
För min del instämmer jag dock med dem, som yrkat, att den må bestämmas till 4 sk. Gr. von Fersen:
I anledn. af den siste talarens yttrande får jag upplysa, alt jag är nog lycklig att här äga till hands prot.utdr., rör:de PresleSt:s beslut i denna fråga, och att der står, att PresteSt. bestämt tullen å caffe' i enlighet med hvad Utsk. föreslagit i betänk.
N:o 29, d. v. s. till 4 sk.
Deremot vet jag ganska väl, att BondeSt. bifallit Utsk:s sednare utlåt, i denna del; men jag har också icke omnämnt detta Stånd.
Hvad åter Hr Lefre'ns yttrande angår, skulle jag, om varan endast kunde betraktas som en consumtionsartikel för de högre classerna i samhället, icke bestrida hans sats.
Jag tror likväl, att den måste räknas såsom föremål äfven för de lägre classernas consumtion, och detta t. o. m. i större grad än för de högre classerna.
Men äfven denna omständighet skulle, jag bekänner det, icke hindra mig att antaga den högre tullen, emedan utgiften drabbar i så små portioner.
Deremot finnes en annan omständighet, som bestämmer min öfvertygelse, och det ar farhågan för lurendrejeri.
Erfarenheten har visat, att då tullafgifterna voro högre, förtullades vida mindre, och att då nedsättning sedermera skedde, ingick på loflig väg så mycket större quantitet af varan; och det är detta ändamål som bör sökas, helst consumtionen i begge fallen med säkerhet kan antagas förblifva på samma punkt.
Jag åberopar i detta afseende de sifferförhållanden, som blifvit ådagalagda antingen i Hr Wijks reservation eller i Tullcommitte'ens förslag, jag minnes ej säkert hvilketdera.
Jag har begärt ordet i anledn. af Hr Lefre'ns yttrande.
Det synes, som han vill betrakta caffe' som öfverflödsvara.
Jag skulle deremot önska, att man ej på sådant sätt ville anse caffe' eller the', för att dymedelst i någon mån hejda consumtionen af brännvin, på samma sätt som man i England uppmuntrat the'consumtionen.
Men i sådant fall bör varan icke fördyras; och jag anser äfven i annat afseende vådligt att höja tullen så mycket, att man framkallar lurendrejeriet.
Det är mig angenämt att af Gr. v. 17 H. 3o 234 Den 16 December f. m.
Fersen hafva blifvit öfvertygad om mitt misstag i afseende på PrestcSt:s beslut.
Jag reserverade mig dock från början, hvad tillförlitligheten af min uppgift vidkom, då jag förklarade, att den var hemtad från tidningarna, och det skall vara mig kiirt, om samma förhållande befinnes äga rum i afseende på artikeln socker; ty äfven i den delen hafva tidningarna omtalat, att PresteSt. beslutat en nedsättning till likhet med hvad sorn nu är stadgadt.
Hr Lefre'n: Gr.
Horn har ansett angeläget att här öka consumtionen af caffe' och the'likasom i England; men först när vi få colonier, likasom England, lära vi få samma interesse att uppmuntra förbrukningen af dessa varor, och att tro, det bruket af brännvin skall minskas, i samma mån consumtionen af caffe' ökas, lärer vara förgäfves, enär erfarenheten vkat, att bruket af begge gått hand i hand med hvarandra, så att.en uppmuntran till calfe'drickning äfven blir en uppmuntran till förtärande af brännvin i sådana drycker, som fått namn af uddevalla och dylikt.
Beträffande åter Gr. v. Fersens invändning, förundrar det mig, att han hemtar sina premisser från blotta gissningar; ty huru vet den värde ledamoten, att consumtionen med höga tull— afgifter skall blifva lika stor?
Jag vill just afvänja folket från dessa öfverflödsartiklar och anser bättre, att det äter bröd och sofvelvaror, än kittlar strupen med retande drycker.
Hvad farhågan för tullförsnillning angår, är det gifvet, att nuvar. bättre bevakningsanstalter måste åstadkomma bättre controller än förr; och häri tror jag, att man bör söka medlet till ökade inkomster för staten, icke uti en ökad consumtion.
Fortgår Tullstyrelsen i bevakningsanstalternas fullkomnande, på samma sätt som hittills skett, skall man snart komma derhän att utestänga alla betydligare smuglingar.
Jag vidblifver i följd häraf min tillstyrkan till bifall å Utsk:s sednare betänk., och får på förhand förklara, att jag ej kan släppa denna fråga utan votering.
Jag instämmer desto hellre i Gr.
Horns åsigt, som jag dr öfvertygad, att om man höjer tullen till den grad, som Utsk. föreslagit, skola vi på oloflig väg fä varan tullfritt införd från Danmark och jVorrige.
Det förundrar mig att höra, huru man kan vilja genom höga tullafgifter söka nedsätta consumtionen af utländska varuartiklar.
Om sådant lyckades, vore ju en gifven följd, att man tvingade utländska raagter att göra detsamma, och man försvårade således afsätlningen af sina egna produeter.
Jag tillstyrker, att tullen å caffe' må bestämmas till 4 sk* Gr. von Platen, Baltzar Julius Ernst:
Då jag förenar mig med dem, som yrkat nedsättning i tullen å caffe'
Den 16 December f. m. a35 emot hvad Utsk. i sitt sednare betänk. föreslagit, anser jag mig höra förklara, att jag kommit dertill genom öfvertygelsen, att roan aldrig kan hindra tullförsnillning, sä länge lagarna äro af den beskaffenhet, att de så godt som uppmana dertill.
Sådan ar erfarenheten i alla länder, och t. o. m. i England, der bevakningsanslallerna äro så högt uppdrifna, ske ändock smuglingar i följd af alltför höga tull— afgifter.
Mig synes således bättre, att man nöjer sig med en lägre inkomst, hellre än att få varan alldeles tullfritt införd i oloflig väg.
För öfrigt önskade jag, då man sagt, att
England skall hafva uppmuntrat the'consumtionen för befordrandet af sina egna coloniers interesse, att få veta, i hvilka af Englands colonier the'el växer.
Jag skulle vilja förena mig med Hr Lefrén, om man kunde påräkna, att den förhöjda afgiften verkligen ingick; men jag befarar, att den kommer att finnas ensamt på papperet, ty tullförsnillning af caffe är ej lätt att hindra, då varan ej är stämpelbar, och således på Svensk botten aldrig beslag underkastad.
Att det icke heller är en falsk slutsats, då man trott, att den tillförne till 5 sk. höjda tullen å caffe' då verkade till mindre förtullning å varan, visar den omständigheten, att om man enligt tabellerna jemnför hvad på den tiden införtullades i Skåne och derifrån transporterades till öfriga delar af Riket, blir resultatet, att i hela Skåne ej consumerades något caffe'.
Jag erkänner visserligen, att bevakningsanstalterna numera äro bättre; men då erfarenheten redan gifvit ett så beskaffad! resultat som det nyssnämnda, tror jag det vara ganska oklokt att nu gå för långt i ifrandet för ökade inkomster, och kan för min del ej finna annat, än att 4 sk. tull är den lämpligaste att för närvar, bestämma.
Ilr
Sedan så mycket redan blifvit ordadt i ämnet, har jag väl ingenting nytt att tillägga; jag anhåller dock att till prot. få yttra den öfvertygelsen, alt jag anser måttliga tullafgifter vara bästa sättet både alt bereda ökade inkomster åt staten och att gifva inhemska näringarna skydd.
Hvad caffe' särskildt angår, skulle jag hellre se, att tullen derå bestämdes till 3 än till 6 sk.
Jag tror emedlertid, att man lämpligen kan stadna vid 4 sk-, och gillar i öfrigt Gr.
Horns åsigt, att man, långt ifrån att minska, snarare bör söka att öka consumtionen af denna dryck, så framt man med allvar vill göra något för brännvinssupandets förminskning; ty man måste gifva folket något surrogat för brännvinet, och det vore då önskligt, om smaken folie på något icke helsoförstörande, såsom caffe' eller the'.
Hr Lefrén: