Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är mycket troligt, att Kongl. Maj:t i sådant fall funnit nödvändigt, att minska och nedsätta arbetsplanen, och, om sådant blifvit iagttagit hade man först haft full anledning att såga, det man i framtiden ämnade förfara på samma säth Emedlertid visar
Directionens förhållande nödvändigheten af starkare ansvar för öfverträdelse af de föreskrifter Riksens Ständer hädanefter om Götha Canal kunna utfärda.
Har Directionen sammankallat Bolaget, och underställt detsamma, att antingen öka inbetalningar" ne, eller till Kongl. Majjts
Nådiga pröfning öfverlemna, att i arbetsplanen göra den förändring, som omständigheterne påkallat?
Ide många tryckta och mundtliga yttranden i detta ämne, som jag läst och afhört, saknar jag båda dessa Den 2 Junit, 20 åtgärder, och att de blifvit uteglömde, om de verkligen ägt rum, vågar jag betvifla.
Men i sammanhang härmed begagnar jag tillfället att förklara, att då jag med Grefve von Platen delar glädjen, att som fri Svensk blott af Lagen kunna dömas, år det just derföre som jag ined Grefve von Platen instämmer i den önskan, att en Laglig undersökning må afgöra, om CanalDirectionen ägt sådana skål till de gjorde afvikelserne, som kunna dem rättfärdiga.
Jag ifrar för denna undersökning; just emedan den frihet, som tillhör oss såsom Svenske Medborgare, förutsätter Lagens lika tillämpning för alla , emedan denna Lag icke endast afser mindre betydliga summor, emedan denna Lag ej befriar, för det afvikelserna skett i stor scala.
Jag tror att erfarenheten visat, huru nödvändigt det är, att förebygga alla godtyckliga tilltag , och för detta ändamål yrkar jag ån en gång den begärda undersökningen.
Och på det icke något hinder må för densamma läggas, måste, i min tanka, BancoUtskottets yttrande gillas.
Jag slutar således med anhållan om bifall af Utskottets Betänkande i hela dess vidd.
Ehuru jag visserligen icke rätt gärna ville erkänna, det jag icke kunde låsa eller förstå Svenska språket, linner jag mig likväl så tillsägandes satt i denna Cathegorie, enligt den siste Talarens yttrande, emedan jag är af olika tanka med honom, och icke så läst och icke så förstått 26 Den 2 Junii. det ifrågavarande ämnet, sorn Iian det nu framstålt, hvilket ännu ytterligare af min särskilda mening i BancoUtskottet kan inhämtas.
Jag åberop sr den helt och hållet, för att ej borttaga tiden med upprepande af hvad jag der anfört, och hvilket i min öfvertygelse varit grundadt.
Jag vördar hvar och ens opinion för sig, men på min värkar ej annat ån öfvertygande skål.
Hår år nu fråga om de r, 100,000 R.d Banco Utskottets pluralité har ogillat, att de till Canalarbetet blifvit använde.
Jag har för min del beklagat, att Författningarne voro så otydliga, att olika tolkning kunnat åga rum; och att en sådan disposition utan tydlig föreskrift blifvit gjord; hvilket allt af mitt anförande i Utskottet står att inhämta; men annat år detta, annat att ålägga ansvar såsom för verkligt fel.
Jag vet ej, huru man kunnat nöja sig å någondera sidan med så ofullständiga och hvarandra motsägande föreskrifter; men jag föreställer mig, att det gått så till, att man trott sig kunna hjelpa sig fram i verkställigheten, och på den räkningen gifvit efter i föreskriftens tydlighet.
Ej heller vill jag utlåta mig, om icke jag, i fall jag i frågan haft en röst, tagit ett annat beslut, ån
Directionen; men jag får ej låta min öfvertygelse, om hvad jag tilläfventyrs hade gjort, ensamt tala, vid frågan om det, som i stället skett, saknat all grund eller ej, utan måste ställa mig i det förhållande, att jag afvåger skålen för och emot: att jag ser om misstaget verkligen var ett Lagbrott eller ej.
Jag år hår Domare öfver en redan Den 2 Junii. tagen åtgärd, som oväntade händelser utvecklat helt annorlunda än som kunde förmodas, då den ägde rum; jag får ej bedöma den efter utgången, utan efter syltet och anledningarne, då den skedde.
Det är sant, att de 3oo,ooo R:dr, som Directionen ägde taga till Byggnaden, voro ett förskott, som, på sått Herr Påhlman anmärkt, borde återbetalas; men i Kongl. Maj;ts Nådiga Skrifvelse derom står ju tydligen, att det först inom i3 år borde återgäldas.
Men jag återgår till frågan och den är —* endast en opinionsfråga om råtta förståndet af Författningarne, Låt nu vara, att man ej derom kommer öfverens, att den tanka vinner, som ogillar åtgärden; må man äfven i det fallet tillse, hvarthän man vidare kommer.
Hvar sak af denna art måste hafva en påföljd, då den ogillas: huru blir i det afseendet förhållandet med denna?
De 1,100,000 R:dr, som blifvit anticipationsvis använde till Canalens byggande, åro ej bortkastade, utan hafva bidragit till ernående af samma ändamål, som de nu sedermera beviljade 300,000 R;dr årligen.
Om ogillandet vinner laga påföljd, synes det kunna ifrågakomma i frenne fall, nemligen: det första at förekomma för framtiden dylike anticipationer; men detta behöfs ej, sedan Directionen upphört; och Riksens Ständer åro nu för öfrigt i båsta tillfälle att gifva så tydliga föreskrifter för Götha CanalDirection, och göra så stränga ansvarighetsvilkor för deras öfvertrådande, som möjligt vara kan och nödigt pröfvas.
I den delen alltså erfordras ej någon medverkan af detta särskilta mål.
Det andra vore, Den 2 Junii, att vinna ersittning får de redan använde mech len, trien hvaraf skulle den tagas? af Canalen* effecter?
af dess öfriga tillhörigheter?
Detta vore ju att rifva ned med den ena och bygga upp med den andra handen: att taga af Staten^ för att gifva åt Staten.
Det tredje vore ett personligt ansvar för öfverträdelse af Författningarne
Men de personer, som åro i fråga, åro ju icke i denna del Statens Embetsmin, och kunna ej bindas till det ansvar, att mista tjensten.
Min tanka i detta ämne har alltid varit, att ett ogillande nödvändigt måste stå i sammanhang med begreppet om en påföljd.
Men någon sådan kan hår icke äga rum
Jug har dessutom en moralisk åsigt af ämnet, den nemligen att, örn misstag ock hade förelupit, mäste man tillse, om icke
Directionen i välmening begått dem, och om icke den handlat nitiskt efter båsta förstånd.
Jag har hört Herr Påhlman påstå, att Directionen bordt sammankalla Bolaget, och hemställa frågan till Kongl. Majtts pröfning; detta år hans tanka, och kan hafva sina goda skål; men icke bör det vara straffvärdt, att hafva haft en annan, enär denna åtgärd ingenstädes fanns föreskrifven.
Bolag get hade ju dessutom kunnat anse det vara rått, som man nu klandrat, och hvad hade då dermed varit vunnit ?
Men då tvenne olika opinioner i detta ämne kämpa med hvarandra, då säger jag: tillse, huru penningarne blifvit an* vände; lås Directören af Uhrs berättelse, huru förhållandet varit emellan anslag och anvån-' dande.
Han har undersökt det efter Banco' Utskottets särskilta förordnande, och resulta.
Den 2 Junit", tet har blifvit att, jemföre man Götha Canalarbete med hvilket annat företag som hålst af dylikt slag, skall det stå framom alla i full.* komlighet, i execution, likasom det i compa^ rativ kostnad behåller förtjensten af god hushållning
Når således de ofta omtalte medlen blifvit vål använde: når anmärkningen rörer en talangfull af Fäderneslandet väl förtjent och högaktningsvärd
Man, som ännu ingen dristat göra någon tillvitelse om oordentlighet eller bristande nit, men som åt ett allmänt
Verk egnat nattvak och tacklösa mödor, med uppoffring af lugn, familleförhållanden och enskilt förmögenhet; då hemställer jag till detta aktningsvärda Stånd, om någon annan åtgärd må härvid kunna äga rum, ån att BancoUtskottets
Utlåtande i denna del låggesad acta, och ali påföljd af saken förfaller.
Den värde talaren som sist yttrade sig, har med så mycken både kännedom och skicklighet förekommit mig uti allt hvad angår användande* af de 1,100,000
R:dr, och derjemte lämnat mig så många smickrande vitsord, att jag i denna del endast får tillägga, det jag villigt lämnar denna punkt till Ridderskapet och Adeln* upplysta afgörande; och afvaktar med mycket lugn äfven klander, enär anmärkningarna leda sitt ursprung derifrån, att man gjort fort, hvad som borde göras.
Värre hade varit, om man funnit arbetet hafva gått för långsamt. lo Den 2 Junii.
En värd Ledamot har sagt, att man liand» lat utan aktning för Konungs och Ständers Be. slut.
Jag hoppas vara så känd af denna aktningsvärda Samling, att jag med mycket lugn kan afhöra denna ogrundade beskyllning, oell vågar åberopa till vittnesbörd min 59 åriga tjenstetid , sådan, att fråga ej hos mig kan uppstå om respecterande af Konungs och Stånders Beslut, der det varit bestämdt uttryckt; men väl har jag yttrat, att, om samma föreskrifter, som de närvarande, bestå, så, med den ovishet deraf måste uppstå vid samma förhållanden, skulle och mitt handlingssätt blifva detsamma, som nu, och detta bekänner jag vara enligt mina grundsattsen Deremot åkallar jag hela Svenska Allmänheten, om någonsin jag brutit mot bestående Lagar, Jag ställer hår min Embetsmannabana 1 jemförelse med den värde
Talarens!
Man har sagt, att arbetsplanen vore den, som årligen af Konungen stadfästes; detta år sant och enligt föreskrift; men på ett annat ställe år äfven föreskrifvit, att den stora Arbetsplan af 18 15 , hvarpå alia beräkningar åro grundade, som i Banken förseglad förvaras, bör oryggligen efterlefvas såsom allmän grund.
De till Konungen årligen i underdånighet föreslagne Arbetsplaner hafva varit i enstämmighet härmed, och åtföljde af sårskilte Beråttel* ser öfver det förrättade Arbetet, i följd hvaraf Konungen gjort de ändringar Honom godt synts, och dessa har Directionen sökt att på det no. gaste följa; att någon liten afvikelse kunnat äga Den 2 Junii. rum, i stöd af oförutsedde händelser, Iean ej bestridas och ej undvikas.
Men jag, för min del, kan ej finna att, som Undersåte, hvarken skyldighet eller rättighet tillhör mig, att vidare upplysa min Konung, ån att, som bestämdt och föreskrifvit år, framlägga ordentligt och redigt alla förhållanden.
Huru detta skett, må handlingarne visa.
Konungen har föröfrigt sina rådj gifvare omkring sig.
Alla former äro iakttagne; därvid bör man, efter min tanke, låta bero.
En annan sak hade varit, om Konungen befallt
Directionen yttra sig; då detta stundom händt, tror Directionen sig ej hafva underlåtit lyda vördnadens och sanningens bud.
Den värde Ledamoten har tält om Svenska språkets rätta förstånd.
Jag vet ganska väl hvad han dermed menar, men som flere torde finnas bär, hvilka ej inse detta lika väl, så får jag inför denna upplysta Samling förklara, att jag ej är född Svenik, men född Svensk Undersåte, och att det rum, hvarpå jag har den äran här stå, är förvärfvadt och goldit med eget, anhörigas och förfäders blod i trepne leder; och att alltså jag tror mig hafva någon rätt till det tålamod Högloflige Ridderkapet och Adeln behagar visa mig.
Jag har emedlertid aldrig döljt denna omständighet, ej en gång då fråga var, att intaga ett rum vid min Konungs sida vid dess Rådsbord.
Och jag vädjar till denna upplysta Samling, om jag ej sökt uppfylla mitt kall efter förmåga; sökt deltaga i öf« verlåggningar och göromål somrört Sveriges ö, 32 Den 2 Junii, den, sökt förstå språket och de Svenska Ordningar, lifligen deltagit i Svenska folkets väl och ve!
Herr Fahlman; Det är säkerligen öfver?
flödigt för en så upplyst man, som Friherre Wirsén, att jag har äran ^förklara, att ehuru min öfvertygelse i denna fråga år siridande mot hvad han yttrat, jag likväl för honom hyser samma aktningsfulla tänkesätt, som jag af många 6kål haft anledning att stadga.
Man kan se saker olika, man kan draga olika slutsatser af gifna föreskrifter, oell detta sednare bevises bäst, då af Ständernas Beslut att Canalens skuld till
Disconten skulle småningom minskas, man vill hämta styrka för sitt påstående, att det vöre en ytterligare medgifven rättighet, att skuldsätta Canalen.
Hvad som blifvit yttradt om det så kallade förskottets återbetalande inom iö år, hörer icke till förevarande fråga, och rättfärdigar på intet sått de gjorda afvikelserna från Reglementet, om ock föreskriften, huru de år 1810 förskottsvis lyftade 5oo,ooo R:d, böra Banken godtgöras, vore sådan jag nu hört framställas.
Man har vidare sagt, att ingen påföljd vore ef ett ogillande att förvänta, men det år visserligen påföljd nog, om det kan leda till mera varsamhet och noggrannare förvaltning i framtiden.
Dessutom och ehuru jag icke mycket vill ingå i Domarens befattning, tror jag mig dock icke fela i mitt omdöme, om jag påstår, att det Den 2 Junit. 33 det är ganska möjligt, att CanalDirectionen lag» ligen förbindes till ersättning.
Ridderskapet och Adeln har nyligen med 8 rösters pluralité afgjort, att DiscontOotroyens förlust skall Artieågarne framdeles ersättas.
Frågan t hvilken skall göra det?
är väl ännti icke afgjord, men mig synes ganska naturligt, att den som vållat förlusten, skall ersätta den.
Om det ej kan bestridas, att författningarnes efterlefnad varit villkoret för DiscontRåttens bibehållande, och om det år lika påtagligt, att
Direetionen öfverskridit dessa Författningar, och således beredt
Disconträttens förlust, så lärer d^n slutföljd vara ganska gifven, att det år bemålte
Direction, sorn bör samma förlust ersätta.
Jag erkänner gärna mina inskränkta begrepp om Lagen , och tuor mig ej kunna jemföra min kännedom af Svenska Språket med flere andras, men mig synes den slutföljd jag framstålt vara så enkel och naturlig, att hvarken någon djuparp juridisk eller språkkunskap dertill år nödvändig.
Såsom skål mot min yttrade tanka, att Götha CanalDirection kunnat vidtaga den utväg, att, om cotlision mellan föreskrifterna yppats, Underställa Kongl. Majit förhållandet, har man anfört att sådant vöre Öfverflödigt, då Kongl. Majit har ett StatsRåd, Jag känner ock, att ett StatsRåd finnes, men det har vål icke hindrat Götha CantdDirection att hos Kongl. Maj:t göra underdånig förfrågan, huru den sig borde förhålla, om den fann Riksens Ständers föreskrift tvetydig elles Ridd. o. Ad.
Afd. h Den 2 Junii, ovårkstållbar.
Ingen kan ränta, alt då Kongl. ÄIaj:ts dyrbara tid år upptagen af så mångå olikartade Regeringsårender , hvilka i StatsRådet undergå dess nådiga pröfning, det vore Kongl. Maj;t möjligt, att sjelf upptäcka, att en sådan brist i författningarna existerade, som nu påstås; helst de Directioner, som borde samma författningar efterlefva och verkställa, icke på en sådan omständighet fästat Kongl Maj.ts Nådiga uppmärksamhet.
I sjelfva »aken, och om genom ogillandet ej annan påföljd uppstår ån den, att Riksens Ständer visa, att de beslut de fattat skola efterlefvas, så vågar jag tro det vara vigtigt nog, om äfven ansvar deraf ej skulle föranledas.
Jag kan ej förena med råits-begreppet, att man skall blindt bifalla allt hvad som begåres, utan att man skall äga försäkra sig om, huru gällande Fö( fattningar efterföljas, och att man slutligen blott skall bevilja oupphörliga bidrag.
Nu yrkar CanalDirectionens Chef åter ersätt., ning till Actieågarne, och denna ersättning, som skulle utgå af Banken och således voro det samjj ma som en ny Bevillning, blef, i min tanka, den svåraste af all beskattning laggd, på hela Svenska Allmänheten; men utan att någon rättsgrund iakttages för utgörandet eller fördelningen deraf.
Hvarje ågare af en Svensk BancoSedeJ skulle ju på sådant sått komma att ersätta Götha CanalBolag, för det dess Direction ej frågat efter stadgade föreskrifter, och detta skulle ske på en tid, då högste Styresmannen för CanalVerket säger sig ämna jämväl framdeles förfara på samma »ätt, som det man nu öfver* Den 2 Junit, 55 klagat.
Sådant ger mig anledning att tro, det Iian anser sig vara öfver Lagen, och icke behöfver densamma efterlefva.
Men då jag en*e dast aflagt Tro- och HuldhetsEd åt mitt Konun-: gaHus, Rån jag icke eller erkänna någon individa berättigad, att efter godty eko hushålla med Allmänna Medel, och får alltså förnya min anhållan om ogillande af Directionens förfarande.
Om det ej annorlunda kan ske, så må genom votering utrönas, huruvida de fleste bland Högloflige Ridderskapet och Adeln anse Götha Canal Direction vara öfver Lagen eller icke.
Mången yttrade härtill deras bifall.
Friherre Wirsén har så fullständigt besvarat frågan , att jag icke tror den mera äga qvar någon ting tvetydigt.
Om CanalDirectionen felat deri, att den låtit arbetet fortgå, utöfver sjelfva penningetiilgångarne; om den felat deri, att den nu begagnat samma utväg till Credit, som lfiiå års Ständer sågo då redan vara begagnad, utan att Stånderne då anmärkte något fel derigenom vara begångit; så lärer väl annat namn deråt ej kunna gifvas, ån att det, på sin högd, varit en öfverdrift i nit.
Oklanderligt blir det alltid, att ej hafva läst Svenska på samma sätt sora Herr Påhlman.
Må han låsa huru han behagar; men må han sjelf eftersinna beskaffenheten af de tillmålen han i dag gjort Grefve Platen.
Under fullkomlig opartiskhet tror jag ej att man kan tillägga Grefve Platen, såsom Chef för CanalVerket, mera ån ett enda felj och det begick 36 Den 2 Junii. han år 1809, då lian vid företagets plananlåggning tillåt sig att döma till Nationens krafter efter vidden af sin egen själsstyrka, sitt egit snille.
Detta fel år blott ovanlige~Mån9 fel; och med trygghet kan också Grefve Platen emotse efterverldens dom, då passionen hinner falla, och patriotismen i uppsåtet får bedömas, utan att sammanblandas med beräkningar på nyttan, hvilka, i förtid gjorda, alltid måste vara underkastade ovissheten.
Herr Mannerstarri, Joham Ridderskapetå Och Adelns tålamod har sällan blifvit pröfvadt så ofta som i det ämne, hvilket nu hår år under öfverläggning, och jag har således för min del full anledning att blott åberopa, hvad jag förut derom haft äran yttra.
Då likväl diseUssion åter uppstått, huruvida CanalDirectionen ågt rättighet, att de ifrågavarande 1,100,000 R:d. till Canalarbetet använda, anser jag mig böra nämna, att, vid granskning af* alla denna Dire* ction rörande föreskrifter, jag icke funnit något stadgande, sorn gifver den en sådan rättighet.
Det oaktadt, och om Disconten kunnat uppehål-- las, arbetet oafbrutit fortgå , samt icke någört olägenhet af medlens origtiga användande uppstått, hade man, jag medgifver det, åtminstone kunnat ursågta Directionens förhållande.
Men man kan med så myrket mindre skål, till stöd derföre, citera i8i5 års Stånders underlåtenhet, att göra anmärkning vid CanalDirectionens då kånda åtgärd att, af DiscontCassans tillgångar, använda 800,000 R:d., som Riksens Ständer då meddelade förordnande, att detta belopp Den 2 Junii. 57 skulle lill Disconten återbetalas, innefattar ett ogillande af Directionens förhållande; och då detta var stadgadt, hade en särskild föreskrift icke bordt erfordas derom, att icke samma missbruk ytterligare skulle inträffa.
Detta har lik. vål ty värr skett, och år må hända en af de betydligare anledningarne till den oreda, sorn för närvarande råder i vårt pennningeverk.
Då jag nu hvarken igenfinner, ej eller hört åberopas, någon bestämd föreskrift, som berättigat CanalDirectionen till dess förfarande, hvilket i motsatt fall kunnat med lika rått sträcka sig derhän, att man vid Canalen anvåndt allt hvad private i Disconten insatt, hemställer jag, om sådant bör gillas, och till hvilka följder för framtiden det skulle leda, om dylika missbruk och öfverträdelser af Riksens Ständers beslut blefvo utan al} påföljd, Jag tror att de anmärkningar , som blifvit gjorde mot Betänkandet, snarare sakna grund, ån de, sorn blifvit framställde mot CanalDirectionen, och det år derföre jag för min del tillstyrker bifall till Betänkandet.
Hans Excellence Herr Grefven och EandtMarskalieri gjorde proposition till bifall af BancoUtskottets Betänkande, Ropades Ja och Nej samt voterings Hvarefter Hans Excellence hemställde,' om icke Ridfb rskapet och Adeln behagade ifrågavarande Betänkande gilla, med undantag
Den i Junti* af dfc mot GöthaCanalDisconfDirectlon framställde frenne anmärkningar, hvaröfver Ridderskwpet och Adeln, kunde i sammanhang med den på Stats- och BancoUtskottens handläggning för närvarande beroende fråga*, angående behörig undersökning af DiscontDireetionens förhållande, sig utlåta, Bifölls, Föredrogs å nyo RiddaihusUtskottefs dea 26 sistlidne Maji aflätne, samt den 5o:de i samma månad på bordet lagde, Memorial, innefattande förslag, så väl till ny Instruction för RiddarhusDirectionen med de derunder lydande Embets- och Tjenstemän, som till Reglemente för Läns beviljande af de under RiddarhusDirectionen ställde Fonder, Herr Stråhle, Nils Wilhelm anförde sferifteligen:
Då jag icke ägt tillfälle att se det af Höglofl.
RiddarhusUtskottet uppgjorde Förslag till Instruction för Höglofl.
RiddarhusDirectionen, samt Riddarhusets Embets- och Tjenstemän, förrän samma förslag blifvit till Högloflige Ridderskapets och Adelns pröfning framiåmnadt, nödgas jag begagna den dyrbara rättigheten , att på detta ruin ytira mig, för att framställa åtskilige omständigheter och erindringar, hvilka jag förmodar vid Förslagets uppgörande hafva undfallit Högloflige Utskottets uppmärksamhet, meja som vid en nogare pröfning,.
Deri 2 Junii. torde kunna föranleda till någon förändring deruli.
Uti r §. af RiddarhusDirectionens arbets-; ordning år stadgadt, att en eller två Directeurer skola åtmindstone i eller 2 gånger i verkan jnfinnna sig å Riddarhuset, för att Öppna posterne, samt, bland annat, emottaga och genom Kamererare» låta insätta de medel, som insändas.
Detta stadgande torde böra utvecklas så, att bestämdt kan utrönas, hvilkendera bör vara ansvarig för penningarne, antingen Directeuren eller Kamererare».
Om Directeuren skall emottaga penningarne, kan ju ej Ka1* mereraren vara ansvarig derföre; om Kamereraren skall besörja insättningen, år det svårt för
Directeuren att längre vara ansvarig för dem, Ett således deladt ansvar, och osäkerhet, hvilken detsamma rätteligen tillhörer, torde ej vara ledande till Cassans säkerhet, och för min del tror jag, att det är bäst, att låta en person taga befattning med uppbörden och redovisningen. 2 §, innehåller, att alla mål, som inkom* ina, skola antecknas i ett Diarium och deruti infö. ras, sedan en Directeur låtit påteckna slaten ^ Ankomstdagen samt dess Ordningsnummer•
Uti alla andra verk år det Seereteraren eller Registratorn, som å inkommande Mål anteknar Ankomst- eller Ingifningsdagen, och som i kraft af sin EmbetsEd åger vitsord, att anteckningen år rigtig.
Om en Directeur skall kunna veta, hvilken dag ett mål år inkommet, måste han Den 2 Junii. dagligen vara å Riddarhuset närvarande; och jag fruktar att har9 befattning, rätteligen iagttagen, skulle förvandlas till en slags RegLtratorstjenst.
D t torde deremot, i den händelse, att förhållandet i sjelfva veiket blef sådant, somt hittills, ej v ra rätt, att låta Secreteraren emottaga och för Directeqren uppgifva ingifnirsgsdagen af en skrift, hvarefter
Directeuren skulle vara ansvarig för det praesentatum, somblif*i ver skriften åsatt.
Af stadgandet uti 3 § synes det. såsom RiddarhusContoiret borde upprätta Förteckningar äfven i afseende på de Genealogiska Sanv lingarne, hvilket hittils ej skett, utan torde ensamt tillhöra Cmtzhet.
Om meningen icke är sådan, torde redactionen af $:n något böra lörändras.
Någon uppgift å de medel, sorn uti Copitationsafgiiter under det löpande året böra till Directionen ingå, kan omöjligen af RiddarhiisCoutoiret i början af året afgifva-*.
Contoiret åger derom ingen kånmdom, förr ån Råkenskaperne ifrån Henar L a »dshöfdingar inkommit hvilket åter ej inträffar, förr ån efter den irsta Maji påföljande året, 5 § föreskritver, att alla Qvitteneer å inbetalte penningar skola af 2:ne Ihrerteurer underskrifva»; deremot innehåller 9 § af projectet till LånReglementet, att en Låntagare, då han inbetalar sin ränta, skall erhålla ett af K.amereraren undertecknad!, och med Riddarhusets Sigill försedt, tryckt och riumererädt jQvittencc.
Kadera af dessa föreskrifter måsta Den 2 Junit', 4l jämkas, så att Instructionen och LåneReglermntet komma i öfverensstämmelse med hvarandra, Skillnaden emellan begge dessa före. skrifter, i afseende på Cassans säkerhet, torde vara nästan ingen, men om den uti Instructio» nen intagne skulle blifva gällande, torde det böra observeras, det derigenom säkerligen skall inträffa, att den, sorn till Kamereraren inbetalar penningar, ofta skall få vänta 8 dagar, innan h>m kan erhålla Qvittence.