Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Pg angeläget wara, at undanrödja alla sädane stadgande», hwarigenom Utländningar hindras at til handels idkande besöka Swensta Hamnar.
Riksens Stander framhärda rc. Stor? r;L Den 8 Mars.
Uti Nädig proposiriou af den 21 sists.
December, har Ever Kongl.
Maj:t i näver erbjudit Riksens Stander, at genom en eller twänne Ledamöter af hwarje Riks Stand deltaga un den Revision, som Eder Kongl. Maj:t i Nader arnar förordna öfwer redogörelserne för de medel, som warit til Krigs-behofwen anordnade.
Med underdånig wördnad hafwa Riksens Stander häruti erkant et förnyadt prof af den Nådiga benägenhet, hwarmed Eder Kongl.
Maj:t wiv alla tilfällen i Nader behagat gä deras önskningar lil mötes; och med öfwertygelse, at en kevi8ion» sädan Eder Kongl. Mast i Nader den föreslagit, skall medföra en fullkomlig tilfredsställelse, sa wäl för Allmänheten, som de Embets- och Tjenste-Män, hwilka wid befattningen med Krigsärenderne och deras redogörelse, nitiskt samt redligt upfyllr det dem updragne förtroende, fa Riksens Stander til swar härmed i underdånighet anmäla, at de ansett för ändamäler nödigt, ar til deltagande i denna Revision Utse twanne Ledamöter af hwarje RiksStänd, pa der i händelse den ene af sjukdom eller andre laga förfall blifwer hindrad, den andre af samma Srand dä ma wara at rilga, och således något Ständ icke kunna anse sig blifwa owerksamt ril hinder i ärendernes obehindrade gäng; kommande hwarje Deputera-! at efter förrättningens stur af Riksgalds-Lontoirer8 medel ärnjuta ett Arfwvde i ett för allt af 500 R:d.
Lanco, Hwad för öfrigt angär den fräga, huruwida desse Den 8 Mars. 25; desse Deputerade äfwen maga, jemte dem, som Eder Kongl. Maj:t L nader utnämner, besörja om Krigsskuldens afbördande; anse Riksens
Ständer lievisorernes åtgärd icke böra widtaga förr än alla de lil Krigs-Redogörelsen hörande Räkenskaper arv ordenteligen afsiukade, samt med sine behörige
Vs; riiiLatiouer och (^uittencer försedde.
Stormagtigste Allernadigste Konung?
I anledning af Riksdags-Fullmägtiges för atssillige Bergslager ingifne ^leiuo-ial, angående en yrkad fri och oinskränkt Tackjernshandel innom Riket, hafwa Riksens Ständer granskat de flere Författningar, hwilka angående Tackjerns-handeln, tid efter annan utkommit; och ehuru Kongl.
Förordningen af är 1740, såsom grund för åtskillig?
Bruks rättighet, at köpa Tackjern, aberopat deras krivilegier wid kunöstiouen, hwilka privilegier innehalla tilstand, ar fran wisse Bergslager kunna köpa Tackjern, såsom tilgang för Smidet; likwäl och enär i alla desse privilegier icke nämnes någonuteflutande rättiahet framförandreBruksägare eller något kwang för Bergsmännen, al endast at wisse Bruk fä försälja deras ofta med swarighet och förlust tilwerkade krcxluLk, samt Författningarne härom, hwilka äro
Ourouomiffe och vmbytlige efter tidernas beskaffenhet, sedermera tilkommic, finna Riksens Ständer) at Bruksägare icke hafwa någon wid Brukens anläggning uti krivilegierne Utsatt exklusiv rättighet til KöpeTackjern inom wist Bergslag.
Riksens Stander äro 254 Den 8 Mars. aro deremot vfwertygade at en i detta afseende fri Tackjernshandel stal betydligen landa til Bruksagarnes förman, halst de, i sädantfall, kunna frän hwilken Bergslag, fom halst, samt för det lindrigaste pris uphandla deras behof, uran at beswäras med rättegångar, och plicktfällas för det de inköpt Tackjern frän Bergsmanshyttor innom den ena eller andra Socknens rägäng; men dä likwäl denna frihet icke bör sä midt utsträckas, ar den kommer at förnärma Bergslagshandlandes särstildte rättigheter, dä deras rörelse, för hwilken de til bet Allmänna erlägga Skatt, egentligen bestär uti handel med Tackjern, anst Riksens Ständer ber icke böra betagas ägare af sadane Jernbruk, som äro grundade pä Köpe«Tackjern, at frän hwilken Bergslag eller Ort de tjenligast finna, med deras Tackjernsbehof sig förse och förlag gifwa, samt at ägare af finare Gjuteri-inrättningar icke eller mä förmenas, at Tackjern uti hwilken Bergslag som hälst för egit behof upköpa; men ar för öfrigt, utom de, som emot Spanmäl och andre waror, enligt gällande Författningar, äga at Tackjern sig tilbyta, likwäl man rättighet ålderås göra uplag, eller til annan an den, som til inköp deraf är berättigad, föryttra, inga andre än Bergslagernes privj>eZiei-3cie handlande mä handel med Tackjern drifwa eller förlag utdela; börande, pä det brist ä Tackjern icke mä upkomma, de Werk, som pä egen tilgäng deraf äro funderade icke rillätas, at köpa Tackjern til större belopp, än som fwarar emot den rättighet de lil Köpe-Tackjern agt, utan wara styldige ar Tackjern sjelfwe tilwerka.
Sluteligen hafwa Riksens Ständer ansett der böra Den 8 Mars. 255 böra stadgas, at Tackjern, såsom en för Swerige dyrbar inhemst rudimaterie, icke bör fa til Utrikes ort exporteras, undantagande til Finland, dit det i grund af sista Freds-Trackaten ar tillåtit at föras.
I händelse af Nådigt Bifall til de förändringar, som uri nu gällande Författningar om Tackjernschandeln således blifwit nödige ansedde, anhalla Riksens Ständer i underdånighet, det täcktes Eders Kongl. Maj:t til följe deraf läta Nådig Kungörelse härom utfärdas.
Til Riksens Ständers Stats-Utssott har Eder Kongl. Maj:t i Naver latit öfwerlemna Borgmästaren i Westerås 6. k', sellmans, samt Radmannen derstädes !>. ^vtliöns underdåniga ansökning: at sedan Kongl. Majit, i anledning af deras underdäniga anhållan, om Nådig befrielse ifrån den dem genom Kammar-Rättens Utflag den n November 1801 och 24 Nov. i8oz alagde answarighet för ben i Westerås Stads Upbörd 1799 och föregående arén af Stads-Lasseuren 6o6el! asamkade öalanLs, medelst Utstag den 2 December 1807 af Nåd bewiljat eftergift af den del utaf csn, som til Stads-^ssan bordt ingä, sökanderne afwen af Nåd matte frikäunas fran den pä dem belöpande arsattning, för den del af kalaucen, som består af Riksgälds-Lomoirets Medel.
Dä 256 Den 8 Mars.
Da Handlingarne uplysa, hwad KaiumarRätten äfwen uti deh underdåniga utlätande härvfwer anfört, at ingen medwetenhet af StadsLL88euren Lo6eil8 vredliga förhållande, annu mindre nägon delaktighet deruti kan föras Sökanderne til last, utan ar de af lättrogenhet, samt förlitande pä Loclells bedrägliga upgifter, blifwit förledde; hafwa Riksens Stander i betraktande häraf, och enar sökanderne genom mistningen af deras egendom, samt saknaden af en del dem pa
Lön anstagne inkomster, hwilka ril afbetalningar a öalancen blifwit anwande, redan blifwit författe
Mti en gansta swar och tryckande belägenhet, ansett sig aga full anledning at bifalla, der eftergift och afstrifning äfwen ma bewiljas sökanderne för de pä dem belöpande andelar Uti Lancén af Riksgälds-Lontoiret8 medel, utgörande enligt Handlingarne bilagde Rakningar efter stedde afbetalningar, för Borgmästaren »ellman, jemte uplupen ranta 49Z R:d. 6 H.5 r:st.
Lanco, och för Rådmannen I-an. tbeen, likaledes med ränta Z69 R:d. 18 H. 5 r:st.
Lanes eller tilsammans en Summa af 862 R:d. 24 IQ r:st.
Lanes.
Härom hafwa Riksens Stander, til swar a Eder Kongl. Majus Nådiga Leinin bordt underdånig anmälan göra.
I anledning af ästad förklaring öfwer Lagens rätta förstånd i fraga om efterlefwande Makas Gift Den 8 Mars. 257 Giftorätt uti Jord ä Landet, som under Fastetiden eller före wigseln gemensamt och til lika stor del blifwir inköpt, ehwad det stett inom eller utom den andra makans börd, hafwa Riksens Stander tagit detta amne under öfwerwägande; och da, enligt Lagens stadgande uri 2 §. af ro Cap. Giftermåls-Balken, Man eller Hustru icke äger gift torärr i jord eller hus och wakten-werk a landet, som han eller hon under ägtcnstapet ärft eller förut förwärft; samt Amenstapet enligt 7 Cap. 1 §. samma Balk icke ar fullkomnadt förr an wigsel stelt, da likmätigt i §. i först aberovade Cap. Giftorätten widtager utom i de särstilde fall, hwarwid Domarens förklarande härutinnan medförer enahanda rätt; i följd hwaraf Lagens ord: "färm" sträcker sin betydelse och werkan alc imil den stund agcenstapet, i kraft af Lagens stadgande, anses werkeligen börjadt, hwarförinnan fraga om Giftorätt icke kan upsta; finna Riksens Ständer någon annan mening af Lagen ej kunna dragas, an at den Fastighet, hwilken under Fästningöriden af man och qwinna gemensamt inköpes, bör anses såsom före ägtenstapet förwärfwad, til sa stor del för hwardera, som Köpe-Brefwec utstakar, och i hwilken del, om ej särstildt derom kan öfwerenskommas, någon Giftorätt för andra makan icke äger rum.
Härom hafwa Riksens Stander, til undanrhdjanve af all twetydigher i detta fall, trott sig böra hos Eder Kongl. Maj:t underdånig anmälan göra.
Ständer framhärda rc. Sjette Bandet- N:o 17.
Til 2Z8 Den 8 Mars. Til Riksmarstalkinnan, Riks-Nädinnan Fru Grefwinnan Lilienstjerna, född Friherrinna lkibbing.
Högwälborna Fru Grefwinna, Riks-Marstalkinna och Riks-Rädinna.
Det wärdiga efterdöme af försakelse, som Fru Grefwinnan och Riks-Marstalkinnan behagat gift wa genom afsägelse af dest rättighet til en pä gällande stal hitkils upburen pension af Stats-medlen, har hos Riksens Ständer wäckt den upmerksamhet, som ädla gerningar förtjena.
Ständer erkänna uti detta steg et Utmerkt kacriotjstt ädelmod, och hafwa, med förklarande af detta tankesätt, welat betyga Fru Grefvinnan och Riksmarstalkinnan deras gemensamma aktning för den Medborgeliga känsta, som egnande en person af detz kända egenskaper, mäste hafira warit drif-fjädern til den upoffring, som pä detta sätt blifwit, ril förman för ett betungad!
Stats-Werk erbnden.
Stockholm den Konungen underdanigst.
Af de undersökningar, hwilka säsom en följd af atstillige Ledamöters i hemliga Urstolter wid i8°o ars Riksdag nitista bemödande, blifwit hällne, rörande beskaffenheten af Sala Silfwer-Grufwa, detz drift och privilegier, samt deffes förhällande til en motswarande afkastning för Slaten och det ali.
Den 8 Mars» 259 allmänna, hafwa Riksens Ständer wäl inhämtat, at detta werk icke drifwes uran betydelig förlust för Staten, samt at detz öfwerlemnande til Bergslags-interessenternes ward och 6i8oo5ilion ril följe deraf wore med Kronans fördel öfwerensstammande; men dä Riksens Stander derjemte insett, at et sadant öfwerlemnande skulle medföra stadliga följder i den händelse man annu ej nog fullständigt och säkert undersökt Grufwans werkliga tilstand, och densamma icke bör til fria äis po8ition öfwerlatas, förr än den förmodan man med all anledning hyser om den med dest framtida drift förenade förlust, öfwergätt lil all den witzher, som en pä säkra wetenstapliga Bergsmannaundersökningar grundad öfwerrygelse endast kan medföra; hafwa Riksens Ständer ansett sig böra hos Eder Kongl. Majit i underdånighet anhalla vm
Förordnande af en sadan pa stället skeende wetenffaplig undersökning genom kunnige Bergsmän, hwilka tillika finge sig updraget at höra Bergslagen om,wilkoren sören ny reglering af (^»mrEci: och Grufwe-driften, sa at et aftal matte träffas, hwarigenom llNerex8einerne8 bestånd och Ortens fördel kunde med någon winst för Stats-Werket förenas; och fä Riksens Ständer härwid yrcra den underdäniga önsta», at denna undersökning mätte wara fulländad innan nasta Lagtima Riksdag, sä at et afgörande beslut da matte kunna tagas.
Riksens Ständer framhärda rc. Lon8titutoria! för Icxpc-clitions - Lecretergrsn och <IowmenäLuren Friherre I^bwngrbeim, at wara Riksens Ständers Ombudsman.
Wi efrerstrifne Swea Rikes Ständer, Gref war - 260 Den 8 Mars. ivar, Friherrar, Biffopar, Ridderffap och Adel, Prästerffap, Borgerskap och Menige Allmoge, som härstädes ä Allman Riksdag aro församlade, gore weterligt: ar, sedan til följe af hwad RegeringsFormens 96 och 97 §. §-, samt i öfwerensstämmelse dermed Riksdags-Ordningens 6z tz. stadga, de af OH Ntsedde LIcÄorcr sammanträdt til wäljande af war .su^itis--Ombudsman och dertil i laglig ordning blifwit kallad Förste -Secre terare», Lommencleuren af Kongl. Wasa-Orden med stora Korssel , Friherre I-ar!, August LlannerIieim, wele Wi genom detta Wart öpna L0N8titutorial, hafwa förordnat honom, Friherre l-.
I^LnnelKelin, at wara Riksens Ständers )u8titi!vOmbudsman; hwarwid honom äligger, at ställa sig til efterrättelse
Rikets gällande Grundlagar jemte dem af OH under den sistledne Februarii, särskildt utfärdade instruLkio»; och kommer han at åtnjuta de Lönings-wilkor och öfrige förmoner, som Wi för detta Embete anslagit eller framdeles fastställande warda.
Dl yttermera wcho hafwe Wi detta underffrifwit och med wara Insegels undersättande bekräftar, som skedde i Stockholm den 1 Martil 1812. constitmoi-ial för Lagmannen ?eter8son at, i händelse af Ombudsmannens afgång, honom i Emberet efterträda.
Wi efterffrifne Swea Rikes Ständer, Grefwar, Friberrar, Biffopar, Ridderffap och Adel, Prästerffap, Borgerffap och Menige Allmoge, som härstädes a Allmän Riksdag äro församlade, göre weterligt:
At som, wid der i öfwerensstämmelse Den 8 Mars. 26r med Regerings-Formens 98:de och Riksdags-Ordningens 6z §. genom Ware LlcSoi-er anställde ival, Lagmannen ^ävoLLt-kiscal-m j Kongl.
Lomineice-LolleAium gottan henric ^tersson blifwit i Laglig ordning utsedd, at efterträda War .justmssOmbudsman, i händelse han inom nästkommande Riksdag jkulle med döden afga eller sin befattning nedlägga; Altja wete Wi genom detta Wart öpna Lon8titutoriLl hafwa förordnar honom Lagmannen ss k^. petersson, at i ofwansagde fall,justitiLOmbudsmans-Embetet Utträda; ställandes han emedlertid sig til efterrättelse hwad 25 §. af den för ^ustitiD-Ombudsmannen Utfärdade Instruktion stadgar.
Dl yttermera wissö hafwe Wi detta understrifwit och med Wara Insegels undersatrande bekräftat, som ffedde i Stockholm den i Martti i8ic>.
Herr Grefwen och Landt mar skalken tilkännagaf, at enligt öfwerenskommelse i det, i kraft af 47 tz.
Riksdags-Ordningen, hällne Talemanssammanrräde, komme nu ar til afgörande företagas Bewillnings-Utskottets Betänkande, rörande Allmänna Bewillningens fördelning; hwareft^rupläsningen af detta Betänkande begyntes och någon stund fortfor.
Grefwe Hamilton, ^xel, begärdeat afseende matte göras pa hwad Grefwe (-zttlenbois, j sit cliÄamen rörande wista matt och steg, at widtaga innan Bewillnings-fördelningen afgjordes, anfört.
Grefwe körner, /^Zolxb 6 öran. och Hans 262 Den 8 Mars. Hans Lxcellenee Herr Grefwe kumb, erindrade, ar Grefwe (H-ilenbor^ anförande wore lagdt pa bordet och kunde således ej nu företagas.
Herr Landtmarskalken erindrade, atom Riksdags Ordningen borde efterlefwas, sa singe han a nyo namna, ar Talemännen och de tilkallade Stånds Ledamöterne, efter 47 §. öfwerenskommit, at Bewillnings-fördelningen stulie i dag i alla Fyra Granden företagas, hwilken öfwerenskommelfe, såsom med Grundlagen enlig, Herr Landrmarstalken förmodade böra wara gällande.
Grefwe »amilton beropade sig pa 49 §.
Riksdags-Ordningen, hwaraf han upläste den delen, som innehaller, at et fran Utskott återkommit rnäl kunde annu dä det andra gången företages, pa flere Ledamöters förenade begäran arer hwila Herr Grefwen och Landtmarskalken yttrade sig hoppas, at, sedan detta mål sa lang tid warit hwilande, icke någon af Ridderstapets och Adelns Ledamöter skulle wilja för desi afgörande lägga hinder i wägen.
Grefwe lVlörner, ^klolpb 6öran.
Oag hyser för mycken högaktning för Herr Grefwe O7IlenborZ, för at tro, det dan för sin del wil orsaka något dröjsmäl med afgörande af ect ämne, redan sa länge hwilande, fa länge besinnadt och sa wigtigt i afseende pa Riksdagens förande til er önstadt flut.
— Desiutom hemställer jag ödmjukast ril Högloft.
Ridderstapets och Adelns eftersinnande, hwad utseende i et mål af denna beskaffenhet der Den 8 Mars. r6z det stulle fZ, om, tzA tze andre Niks-Ständen i dag til afgörande företaga detsamma, wi stulle stilja otz ifrån dem och ensamne befluta målets ytterligare hwilande.
Herr Grefwe» och LandtmarskalkenOm anledningen til Herr Grefwe »smillons motion stulle wara någon farhaga för smprste j afseende pä Riksdagens slutande, sa wagar jag försäkra, at en sadan farhaga saknar all anledning och all grund.
Grefwe ^amilton.
Jag tror wiftt at en sadan farhaga nu icke bör aga rum, men förra tiders exempel böra hafwa larl ost, at nu wara mera försigtig?.
Herr Landtmarskalken.
Jagfärdäfräga om Högloft.
Nidderffapet och Adeln icke will i dag företaga ärendet om Bewillningens fördelning?
Gansta manga ropade Jo, Jo.
Grefwe Amilton.
Jo, om Grefwe 6^1- 1enboi-A8 cliÄsmcn först uptages och afgöres.
Hwarföre stola de Herrarne, som nu yrka pä Bewillnings-mälets afgörande icke nägonsin ceöma?
— Sädant är mängwalde: och jag wet ej hwarföre man för det, behöfwer wara eftergifwande.
Grefwe I^öveni^elm, (larl -Vxel, understödde den lankan, at Bewillnings-Utstottels
Betänkande nu borde pä de stal Herr Landtmarstalken upgifwit företagas.
Herr Herr k otdii ed, Lall leuric.
Jag tror at här hwarken kan upsta fraga om enwälde eller mangwalde.
Har ar helt enkelt fraga om Bewillnings Förordningen stall til granskning och afgörande företagas eller ej.
Ehnru jag ej twiflar, at xroM^-t til denna Förordning ar i det stick, at det nu kan företagas, får jag likwal til winnande af närmare uplysning för flere Ledamöter, som torde derom wara okunnige, ödmjukast fraga, om det werkeligen sa förhaller sig?
Da Herr Landtmarstalken och Talemännen i deras Ooncl-rve, til följe af Riksdags-Ordningens förestrift öfwerenskommit, at i fraga warande Förordning stulle i dag til pröfning förekomma, dä Landtmarstalken äger, at företaga de ril Ståndet inkvmne ärender, hade jag förmodat, at icke något undantag stulle äga rum, i afseende pa Bewillnings-fördelningen och aldraminst, at en enskild Ledamots ^lemorial stulle kunna hindra defl afgörande.
Grefwe 6zcklendoi'F, kodan wennin A. Den af Herr Landtmarstalken och Talemännen, enligt en H. af Riksdags-Ordningen, gjorda öfwerenskommelfe, bör wal icke kunna betaga werkan af en annan §. i samma Grundlag.
Om BewillningsFörordningen icke är i det stick, at kunna fluteligen afgöras, blifwer sadant et skäl mer för mitt yrkande.
Herr Grefwen och Landtmar skalken.
Förordningen är witzerligen i det stick, at nu kunna afgöras.
Den har warit til Bewillnings Ut j stöttet Den 8 Mars. 265 skottet aterförwisad, nr återkommen derifrän och har redan länge legat pa bordet.
För öfrigt kunna Grefwe De la 6aräie och Grefwe leiönmr wittna, ac aila Talemannen och alla Standens rilkallade Ledamöter i Talemans Lonclaven i gar aftons wörö fullkomligen enfe, at detta mål skulle i dag i alla fyra Niks-Ständen föredragas.
/ Da Grefwe hamilton och Grefwe 6>/llendorA ytterligare yrkade- malets upffjurande, och Grefwe Dövenl^elm, Grefwe ^ötmer m. fi. begärde dest företagande, upläste Herr Grefwen och Landtmarskalken 48 §.
Riksdagsordningen, som utstakar föredragnings-ämnenas ordning, nemligen: i:o Konungens propositioner, 2:0 Mål LOmmunicera^s frän IUks-Ständen, z:o Ucffottens Betankanden och 4:0 enskilde Ledamöters i plena gjorda motioner; tilläggandes Herr Landtmarskalken:
Nar ordningen pa fadant sätt är utstakad, hemställer jag om det är billigt, at en Ledamots 6iLamen, som i dag ar upläst och lagdt pa bordet, ffulle til företagande ägg företräde framför et Utskotts Betänkande, som redan öfwer twa mannder hwilar.
Herr Lilverstylpe, Lustaf ^gbr alram.
Sä Mycket jag wid uplafningen kunnat fatta, innehåller Grefwe 6^!lenl)0r^8 Memorial, Utom in» wändningar emot Bewillnings-fragans företagande, äfwen flere allmänna frågor, om hwilka Lagen är tydlig, at de skola til Utskotten remitteras, innan Le til afgörande i plena företagas.
Nar detta mäste föregå, lärer det ej wara Herr Grefwens mening, 266 Den 8 Mars. ning, at hela Bewillnings-fragan ffulle upstjutaö til desi Utstomn deröfwer hunnit yttra sig.
Grefwe 6^llsnbor§ upläste 49 §.
Riks^ Dags-Ordningen; yrkandes i anledning deraf, ar förewarande ärende, oaktadt andra gången företager, malte fä hwila pä borver.
Grefwe^lörnsr, Oöran.
Herr Grefwens mening lärer da wara, at det för idag matte hwila, ty i morgon kan det äler uptagas och dä fluteligen afgöras.
Herr 8i! verstolpe, 6v8tLk Det i frägawarande Betänkande blef den 5 Januarii upläst och lagt pä bordet; der har säledeö warit twä mänaders tid, under hwilken de inwandningar, som nu blifwit gjorda kunnat päfinnas och framställas; icke desi mindre, nar det yrkas, arder ä nyo pä bordet stall hwila, kan sädant enligt 49 §.
Riksdags-Ordningen, för i dag icke wägras, men dä inträder afwen Herr Landtmarstalkens ratt, at det samma i morgon äter uptaga, dä det enligt samma §. owilkorligeu mäste afgöras.
Herr kotblieb.
Jag förenar mig med Herr 8i!ver8toix>e, sedan jag deftutom erhällit närmare kännedom af 49 §. Riksdags-Ordningen.
Som kraften af 49 §-6 lydelse angäende bortläggning är yrkad, sä torde kanffe Högloft.
Riddersta- j per och Adeln anse detta mäl för i dag böra hwila, j och Den 8 Mars» S67 och dest pröfning och afgörande icke mera i morgon kunna förwägras.
Grefwe körner, ^äolpli 6öran.
I sädant fall och dä de öfrige Riks-Standen förmodeligen förehafwer detta ärende i den ranka, at detsamma äfwen i dag hos Ridderskapet och Adeln förehafwes, anhäller jag ar de malte genom en
Deputation genast blifwa underrättade, at detsamma härstädes pä naara fa Ledamöters begäran blifwit lil nasta plenum hwilande.
Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde hara proposition, hwilken bifölls; och Grefwe hamilton, Hxel, afgeck efter nägon stund med Deputation, sedan följande ?rotocolls Utdrag blifwit justerat:
Utdrag af?rotocollet, hällit i Högloft. * Ridderffapets och Adelns klenum den 8 Mars 1810.
S. D. Sedan fiere Ledamöter af Högloft.
Nidderjkapet och Adeln yrkat den i Riksdagsordningens 49 §. stadgade rättighet, at pa bordet lägga et mål, som andra gängen hos detz Ständ företages, blef Bewillnings-Utffotters denne dag andra gängen företagne Förslag til Bewiilningens fördelning, för i bag hwilande, för at i nästa plenum til afgörande företagas: hwilker ffulle de öfrige UespeÄive Standen manligen tilkännagifwas.
Före - 268 Den 8 Mars.
300 Den 19 December. emot merbemälte
Plakat i denna del, ser det icke ogärna tillämpadt på dem som finna mer nöje uti att samlas omkring Guds Ord.
Det kan icke vara Hr Tham obekant att äfven inom Högv.
PresteSt. vid flere föreg:de Riksdpgar, hafva många allvarliga röster höjt sig emot detta öchristeliga lagstadgande att förbjuda menniskor att samlas till ”enkannerlig Gudstjenst”.
Att Hr Tham icke känner Conventikel-Plakatets innehåll i sin helhet, visar sig deraf att han säger: ”att detta Plakat (så lyda hans ord) utstakar straff endast för den som intet vill tro och icke gör annat än för verldslig vinst eller fast häldre af egenkärlek, eller för den som under religionens larf döljer egennyttans och verldskärlekens anda”.
Om allt detta finnes icke ett ord i Conventikel-Plakatet.
Kyrkans renlärigaste, oegennyttigaste och samvetsgrannaste bekännare kunna efter detta Plakat dömas till fängelse på vatten och bröd, ja riket förvisas, endast derföre att kända och okända, män och qvinnor tillsammans läst Guds Ord.
Hvad slutligen beträffar min motion om denna och dylika omenskliga lagars uphäfvande och att, genom antagande af Norska Dissenterslagen, bereda en vidsträcktare dock icke obegränsad samvets- och religionsfrihet, nöjer sig Hr
Tham icke med att ensamt emot mig utan emot otaliga, ja tusende sinom tusende göra de mest sårande och ärekränkande tillvitelser.
De som yrka hvad jag i min motion vördsamt föreslaget, indelar Hr Tham i 3:ne partier, de mest afskyvärda som kunna nämnas.
”De första äro kringsmygande Jesuiter, de andra utgöras af Läsare och dessa skildras såsom andeliga högmodiga, hvilka pekande på sig sjelfva säga: ”Jag är Christus”.
Det tredje partiet är det som ingenting tror och ingenting vill tro, och icke tager ett enda steg annat än dit begäret vinkar, som gör sina lustar till lag icke blott för sig sjelf utan äfven för andra”.
Detta kan man kalla att skära alla öfver en kam.
Aro då Engelsmän, Amerikanare, Norrmän och alla andra, lärde och olärde, Prester och Lekmän så afskyvärda och Gudlösa varelser, då låter denna Hr Tharas glödande nitälskan mot dem lätt förklara sig.
För att hålla oss blott till våra närmaste grannar och bröder:
Norrmännen, så måste man medgifva, att om dem som begärt, och den Konung, som tillförsäkrat dem, den begärda samvets- och religionsfriheten, svårligen något, hederskänsla och nationalkänsla mera kränkande kan sägas än hvad Hr Tham yttrat.
Hr Tharas anförda Bibelspråk beder jag att få återgälda med ett annat icke mindre vigtigt och behjertansvärdt: ”allt det J,viljen menniskorne skola göra eder, det görer J ock dem”.