Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Liljencrantz yrkade förändring, samt sedan svaren härvid utlällit med starka Ja, jemte åtskilliga
Slutligen förekom och bifölls Utsk:s förslag till redaktion af §§ 27 och 28, i de delar, hvilka icke förut utgjort föremål för R. o. Ad:s pröfning. 15:de punkten, ang:de § 33.
Jag anser att Usk. haft fullkomligt rätt i sitt sätt att förfara med motionerna om direkt beskattning af kapitalet, ty detta drager nog sin bevillning ändå.
Att kapitalisten i de flesta fall icke gör det, är sannt; men då sådant inträffar, drager han också vida mera, än han egentligen borde, efter den förändring, som R St:r vid förra Riksdagen vidtogo, att nedsätta bevillningen till 2^ proc.
Då blef nemi., det oaktadt, detta s. k. afdrag af 5 proc. å räntan bibehållet för utlånta kapitaler, som draga mera än 5 proc. ränta.
Sådant är orimligt, och ganska lätt kan det bevisas.
Om jag lånar upp hvilken summa som helst, t. ex. 20,000 Rdr, och köper för dem ett hus, och således till långifvaren i ränta betalar 1,200 Rdr, så har jag rätt att på denna sednare summa afdraga 5 proc. deraf, eller 60 lidr, hvilken summa, under namn af bevillnings-afdrag, kommer mig till godo, ehuru han i bevillning eljest ej bordt erlägga mera än 20 Rdr.
Går man på i stort med sådana affärer, så vinner man betydligt genom att låna upp penningar, på dem taga 60 och sjelf betala 20 i bevillning för dem.
Det är en glömska, som skedde förra gången.
Prof. Agardh har i sin reservation också anmärkt detsamma.
Orsaken, hvarföre man icke fästade så mycken vigt vid hans anförande i Utsk., var att kapitalerna numera endast sällan löpa med 6 proc. ränta, utan den största mängden af dem drager 5 proc. och derunder, då följ IV. II. 33 514 T D en 28 Mars e. m. aktligen något afdrag icke ifrågakommer.
För min del skulle jag ansett billigt, med anledning af hvad som står i g 2, oell då §33 säger, »att låutagaren endast förskottsvis erlägger den bevillning, som för utlånta medel belöper», att denne ägde rätt att återtaga denna bevillning af den, som lånat ut kapitalet, han må hafva lånat det mot hvad ränta som helst; men som R. o. Ad. troligen icke bifaller detta, så får jag åtminstone anhålla, att dessa på 3:dje raden i 33 §:s 2 mom. stående ord »5 proc. af räntan» måtte förvandlas till »2| proc. af räntan», emedan låntagaren sjelf icke erlägger mera än denna summa i bevillning.
Om också det förslag, Gr. af Ugglas framställt, kan i theorieu äga sin riktighet, tror jag likväl, att till detsamma bifall icke bör lemnäs, emedan derigenom skulle både för långifvare och låntagare en oro upkomma, hvilket jag icke tror vara ändamålsenligt eller nyttigt.
Det förhållande, som nu äger rum, att nemi. intet afdrag göres på räntan då denna är 5 proc., hvaremot 5 proc:s afdrag på räntan får ske då räntan är efter 6 proc. beräknad, tror jag är lämpligt att bibehålla, så att enhvar, som nu har sina penningar utlånta på dessa vilkor, icke må föranledas till bekymmer och misstankar att han skulle blifva prejad af låntagaren.
Den afgift som utgår af 6-proc:sräntnn, är för öfrigt så obetydlig, att jag icke tror någon derpå fäster afseende, och att låntagaren gerna betalar densamma, åtminstone då penninge-tillgången är god; hvaremot jag icke skulle anse det vara rätt välbetänkt att insätta det stadgande, att ett sådant afdrag må äga rum efter hvad ränta som helst.
Sedan upmärksamheten blifvit derpå fästad, går det väl icke an att antaga detta stadgande oförändradt, d. v. s. att då bevillning blifvit nedsatt till 2 proc., och andra mom. börjar med de orden: »Som likväl långifvaren endast förskottsvis er »lägger den bevillning etc.»; så går det väl icke an att på denna premiss bygga en sådan slutsats som att han skulle äga rätt att taga dubbelt tillbaka af låntagaren.
Jag får derföre vidhålla min förut yttrade åsigt, att bevillnings-afdraget åtminstone bör nedsättas från 5 proc., som det nu utgör, till 2%, eller den bevillning, som verkligen skall utgå.
Det är visserligen sannt, att bevillningen vid föreg:de Riksdag nedsattes för rörelse från -5 proc. till 2-J, och att till följd deraf borde, om man varit konseqvent, äfven bevillnings-afdraget hafva blifvit nedsatt till proc.
Sådant skedde likväl icke af förra Riksdagens BevillmsUtsk.; och man kan då icke anse detta 5 proc:s afdrag annorlunda än som ett nedsättande af den högsta lagliga ränta frän 6 proc. till 5,7 proc. Emellertid, för att undvika de rubbningar i rörelsen, som Hr Printzensköld antydt, tror jag att man bör, tilldess räntan en gång blir fri, bibehålla den som nu är stadgad.
Jag får för min del tillstyrka Utsk:s förslag.
Don 28 Mars e. m. ola Hr von Troil, Emil: Andra mom. i 33:dje §:n i BevillmsFörordmn är det allra besynnerligaste i hela denna så mycket klandrade författnm.
Det kan väl icke kallas annat än en fullkomlig omening då densamma säger, att en låntagare, som, i bevillningen för det lån han uptagit, erlägger 2£ proc., skall såsom ersättning derföre få af långifvaren 5 proc. tillbaka.
Det får väl icke antagas, och kan icke förklaras, att skälet, hvarföre detta stadgande vid förra Riksdagen qvarlemnades oförändradt, var annat än en ren glömska.
Denna sak synes mig så klar, att det blir svårt att vidare motivera densamma.
Jag går emellertid ännu ett steg längre: jag föreslår R. o. Ad. att helt och hållet uphäfva 2:dra mom. i g 33.
Här har varit fråga om räntans frihet.
Derom är nu icke lämpligt tillfälle att yttra sig. men så mycket kan man göra, att man låter räntan fa upgå till det maximum, som den af gammalt haft, nemi. 6 proc.
Det är besynnerligt att, ehuru bestämmandet af denna ränta tillkommer K. M. och R.
St:r gemensamt, såsom stiftare af civila lagen, R.
St:r dock företagit sig att nedsätta den från det i sådan lag stadgade belopp, G proc., till 5,7, då nemi. bevillningsafdraget förorsakar en minskning deri med 0,3 proc.
Jag kan icke annat än finna denna åtgärd grundlagsvidrig, och detta utgör för mig ett ytterligare skäl att yrka afslag på Utsk:s Betänk, i denna punkt.
Skulle dock R. o. Ad. ej vilja härtill lemna bifall, anhåller jag åtminstone att bevillnings-afdraget måtte nedsättas från 5 till proc. - Hr Printzensköld:
Jag har aldrig bestridt de konseqvenser Gr. af Ugglas dragit ur de premisser, hvilka uti ifrågavaride mom. förefinnas för detta stadgande, men det händer understundom, att ett stadgande kan i sig sjelft vara ganska riktigt, ehuru de skäl, som derför äro upgifna, kunna vara oriktiga.
Då brukar man låta stadgandet qvarstå, och sätter andra skäl i stället, eller också blott utesluter man skälen.
Jag anser för öfrigt denna bevillning, som kapitalisten erlägger, eller detta afdrag, det må nu heta bevillning eller hvad som helst, i alla fall vara en så ringa beskattning, att han väl kan tåla vid densamma.
Man skall dessutom komma ihåg, att idkaren af en rörelse har både ansvar och bekymmer, hvaremot kapitalisten, sora drager G proc:s ränta af sina kapitaler, är underkastad hvarken det ena eller det andra.
Då lärer det väl icke kunna anses orättvist, om han för den högsta lagliga ränta får vidkännas till och med dubbel bevillnings-afgift mot den, som pålägges den rörelse-idkande medborgaren.
Jag kan icke heller finna någon giltig anledn. för sjelfva afgiftens afskaffande ligga deruti, att de skäl för dess bibehållande, som qvarstå i BevillmsEörordnm, äro oriktiga.
Jag yrkar att afgiften må bibehållas, men deremot de skäl, som BevillmsStadgan derföre upgifver, måtte ur andra mom:t utgå, helst som de icke behöfvas, enär det är R.
St:rs rättighet att utan några skäl förklara att, när räntan går till 6 proc., så skall låntagaren vara berättigad att på denna ränta åtnjuta ett afdrag, motsvarande 5 proc. af densamma.
Jag anhåller således om bifall 516 D en 28 Mars e. m. till Utsk:s Betänk, i denna punkt, likväl med ogillande af de derför anförda motiver.
För min del tycker jag det vara en afgjord sak, att då bevillning vid förra Riksdagen efter votering i förstärkt StatsUtsk. nedsattea till proc., och BevillmsUtsk. sedan i Bevilln:sFörordn:n gjorde de förändringar som deraf blefvo en följd, så är det ett förbiseende af detta Utsk., hvari rättelse bordt äga rinn, likasom i 7 § om Ecclesiae patronis.
Mig synes alltså att hvad Gr. af Ugglas och Hr von Troil, Emil, anfört, tydligen ådagalagt det orimliga deruti att, när här står: »Som lån»tagaren likväl endast förskottsvis erlägger denna bevillning», det sedan stadgas att han skall betala 5 proc. i afdrag derför.
Jag instämmer med dessa
Hrr att §:n måste så förändras, att proc:n ncdsättes till 2\.
Hvad åter angår yrkandet att utesluta detta inom. af § 33, så skulle jag icke hafva något deremot, men jag tror att, då motion icke blifvit derom väckt, det blir svårt för R. o. Ad. att derom besluta.
Jag skulle tro att motion blifvit väckt om uphörande af bevillnings afdraget utaf Hr Henström.
Jag kan åtminstone icke fatta annat af reciten till ifrågavande §.
Hvad för öfrigt är af Hr Printzensköld anmärkt, att It.
St:r skulle äga uteslutande rätt att bestämma bevillnings-afdragets belopp, så får jag fästa upmärksamheten derpå, att lt.
St:r visserligen äga rätt att bestämma beskattningen till Staten under form af bevillning, men att detta afdrag icke är någon bevillning som ingår till Svenska Statsverket, utan det är grundadt på en öfverenskommelse mellan enskilda personer, och stadgandet derom är fullkomligt af civil-Iags natur.
Att emellertid detta afdrag så länge ägt rum, kan icke nekas, och måste beklagas, men jag tror att, då man finner något oriktigt, bör det rättas såvida sig göra låter.
Såsom tillägg till den propos. jag förut begärt af Hr Gr. o.
Landtm., om uteslutande af fhdra mormt, får jag begära att dori också må innefattas uteslutande af 3:dje och 4:de mom:t i samma g, hvilka blott utgöra tillägg till 2:dra mom:t.
Då nu för andra gången yrkats, att detta 2:dra mom. skall utgå, så ber jag att få fästa upmärksamheten derpå, att här upstått missförstånd om be illnings-afdragets natur.
Detta afdrag är nemi, efter mitt förmenande, icke, hvad man här ansett det vara, en slags beskattning, lagd på.långifvaren för att beskatta räntan.
Stadgandet härom är ganska gammalt.
Jag kan nu icke upgifva när det upkom eller från hvilken BevillmsFörordn. det daterar sig, men åtminstone har det stått sedan 1834, och jag tror äfven att det är äldre.
Då den allmänna räntan var 6 proc. och man vanligen ej fick låna penningar för 5, infördes detta stadgande just i akt och mening att, då man icke kunde hitta på någon utväg att beskatta kapitalisten, så höll man sig till kapitalet, och lät den, som begagnade sig af detsamma, taga ut sin rätt af Den 28 Mars e. m. 517 långifvaren så godt lian kunde.
Det blef så stadgadt, att om räntan vore 5 proc. eller derunder, skulle bevillnings-afdrag icke lemnäs, och det derföre, att man ansåg denna ränta så låg, att om den sattes dertill, så gjorde man det med förlust för att undvika detta afdrag.
Det är sålunda icke någon sådan beskattning som Hr von Troil förment, samt skulle i motsatt fall icke hafva fått sin plats i BevillmsFörordmn.
Men täger jag bort detta bevillnings-afdrag, så upstår den frågan: efter hvad grund skall kapitalisten taxeras?
och då k ommer frågan så som ITr Renström framställt den, att då jag skattar för min egendom, så skall jag väl icke skatta för den skuld jag lior på densamma.
Det nr ett billigt anspråk, som svårligen kan bestridas.
Det är visserligen fråga om att helt och hållet borttaga delta bevillnings-afdrag, emedan man då stöde face å face med den andra frågan, hvilken torde blifva mera svårlöst.
Jag håller icke så mycket på denna nedsättning, icke derföre att man icke skulle hafva råd att betala, men man bör väl vid bevillningens påläggande icke se efter huruvida den ene kan hafva mera råd att göra det än den andre.
Det må vara att man kan tycka synd om den ene, men jag har föreställt mig att bevillningen bör efter rättvisa grunder fördelas; och att sätta ned den generella procrn derföre att någon viss har eller icke har råd att betala, anser jag orätt, helst detta är något som kan kasta sig än på den ene och än på den andre.
Jag anhåller örn propos. på nedsättning af bevillningsafdraget till proc., såsom jag förut begärt.
Det var en besynnerlig sats Gr. af Ugglas framställde, då han förklarade att man vid bevillningens påläggande icke skall göra skillnad mellan dem som hafva råd att betala och dem som icke hafva det.
Jag hade föreställt mig att bevillnings-stadgan just utgår från den princip, att den förmögne skall betala mera än den fattige, och jag tror också att den tillämpas efter denna grund.
Nu är icke fråga om att taga något af kapitalisten förr än räntan upgår till G proc., hvaremot han är skattefri, om den endast belöper sig till 5.
Kan det vara orättvist, detta stadgande för en kapitalist som icke har något besvär att få ränta på sina penningar, då rörelse-idknren vidkännes 2 proc.
Jag för min del tror det icke, och jag vidblifver min anhållan om bifall till Utsk:s förslag, som väl icke torde vara stödt på så lösa grunder som åtskilliga talare här låtit påskina.
Då nu öfverläggningen förklarades fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att de motioner öfver hvilka Utsk. i denna punkt på en gång yttrat sig, omfattade 2:ne särskilda frågor, hvaraf den ena förekom i den del af Hr Hellströms motion, hvari han yrkat direkt beskattning å utlånade kapitaler, och den andra förekom i andra delen af Hr Kenströms motion, hvilken sammanföll med Kontraktsprosten Tegnérs motion om uphäfvande af stadgandet i 33:dje §:n, rörande bevillnings-afdrag för ränta.
I afseende på den förra frågan hade ingen anmärkn. emot Utsk:s yttrande skett, och Hr. Gr. o. Landtm, finge nu först hemställa om R. o. Ad. bitolle Utsk:s ytt - S18 Don 28 Mars e. m. rande, så vidt det angick den af Hr Renström väckta frågan om direkt beskattning i utlånade kapitaler..
Hr Gr. o. Landtm, framställde vidare att i afseende på den andra frågan, blifvit yrkadt, dels bifall till ,Utsk:s yttrande, dels af Hr von Troil, Emil, att R. o. Ad. matte besluta att 2:dra, 3:dje och 4:de momme af 33 § böra ur Bevilliis:Förordn.n utgå, och dels af Gr. af Ugglas, att endast den förändring uti 33 g må ega rum, att i 2:dra mom. bevillnings-afdraget för ränta bestämdes till 2-i proc. i st. f. nu stadgade 5 proc.
De härefter till bifall å dessa yrkanden framställde propositionerne besvarades alla med blandade
Ja och Nej ; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemstälde om R. o. Ad. behagade äfven i denna del bifalla Utsk:s yttrande ang:de 33 g, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka ja jemte munga
Nej, forida rade det han ansåg
Landtm, och till Hr von Troil, att mitt förslag må blifva kontra-propos.
Då ingen talare inom Ståndet förenat sig med mig, går jag in på att Gr. af Ugglas förslag må blifva kontra-propos.
Ehuru jag icke under discussionen öfver detta ämne yttrat mig, får jag dock i anledn. af den siste värde talarens yttrande meddela, att jag har alldeles samma åsigt som han, nemi. att bäst vore det bevillnings-afdraget helt och hållet upphörde, hvadan jag får förena mig med Hr von Troil och anhålla att de nämnda mommas utgående må blifva kontrapropos.
Afven jag får ehuru jag icke förut yttrat mig, förena mig med Hr von Troil.
Afven jag får instämma med Hr von Troil, och hemställer till Gr. af Ugglas, om han icke behagade afstå från sin begäran och med den förra förena sig.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. till kontrapropos. vid den begärda voteringen behagade antaga bifall till det väckta förslaget att t!ulra 3:dje och 4:de momme af 33 g må ur BevillmsFörordnm utgå, ropades starka
Den som bifaller Bevilln:sUtsk:s afstyrkande utlåtande, i anledn. af väckte motioner om uphörande af stadgadt bevillnings-afdrag för ränta, röstar Don 28 Mars e. m. 519 J fl, den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, beslutar R. o. Ad. att 2:dra, 3:dje oell 4:de mom:ne af § 33 i gällande BevillmsFörordn., böra ur förordningen utgå.
Vid voteringens slut befuunos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 44 Nej — 27. lG:de punkten, ang:dc § 3i.
17:de punkten ang-.de § 33.
Härvid förekom: l:o Utslcs hemställan rörande bevillningen för Enskilda Banker, som ega sedelulgifnings-räll.
Gr. af Ugglas: R. o.
Ad. torde minnas, att R. o. Ad. vid sista Riksdag beslöt det Enskilda Banker skulle beläggas med samma bevillning som den som drifver rörelse.
Ståndet vidhöll äfven detta beslut, som först i förstärkt BevillmsUtsk. föll med 57 röster mot 20.
Utsk. har såsom skäl för sitt förslag här anfört den förmånliga rörelse dessa banker bedrifva.
Utsk. synes doek här hafva förbisett att frågan icke är om annat än att banken skall betala högre proc. af den inkomst den rätteligen får; så att, om bankrörelsen verkligen vore så förmånlig, att den lemnade 15 proc. på nedsatte penningar, så skola de äfven skatta för dessa 15 proc.
Utsk. har som skäl mot den föreslagna nedsättningen äfven anfört den betydliga nedsättning, som vid sista Riksdagen egde rum, dd likväl vid den Riksdagen denna bevillning upsattes i förhållande till den som för andra stadgades, ty då denna sednare nedsattes från 5 proc. till så nedsattes den för bankrörelse från samma belopp eller 5 proc. blott till 3.
Jag har vid denna Riksdag äfven inom Utsk. sökt förfäkta den åsigt jag vid de föregående framhållit, nemi. att jag icke kan finna någon rättsgrund, hvarföre högre bevillning skulle påläggas en rörelse än en annan.
Vid denna riksdag har ett särskildt skäl härför sökt göra sig gällande, nemi. att dessa banker egde ett privilegium, som borde särskildt beskattas.
Det finnes likväl andra rörelsegrenar, som äro privilegierade utan att vara derföre särskildt beskattade.
Det är således icke naturen af privilegiet, utan dess rätt, som man velat beskatta, hvilket också är uttryckt dermed, att det endast är sedelutgifvande banker och inga andra, som man velat pålägga denna skatt.
Hvad jag vågar påstå hafva mera än allt annat gjort sig gällande för att stadga denna bevillning, har varit afundsjuka öfver den förmenta betydliga vinst dessa banker skulle lemna sine delegare.
Denna grund är således ingen annan än godtycke, och det är en protest mot detta godtycke, som min reservation är afsedd att utgöra.
Jag har icke frågat efter och känner således icke, ehuru jag vill tro det, att bankerne komma ut med att betala denna 520
Den 28 Mars e. m. bevillning, men det är en sak, som ieke lior hit.
Hvad som utgör en fläck på BevillmsFörordnm, är att allteftersom den ena rörelsen är för dagen mera upburen än den andra, så skall bevillningen kastas på den som man för dagen icke tycker om.
Min känsla. säger mig att ingen rättsgrund finnes, på grund af hvilken godtycket kan kasta sig mot den ena eller andra.
Jag får ännu en gång anmärka att, om det privilegium, sorn dessa banker hafva, är till skada för samhället, så borde aldrig någon sådan oktroy blifvit lemnad, eller åtminstone hade den bordt återtagas, sedan man funnit den skadlig.
Detta är dock en lagstiftningsåtgärd som icke lior hit.
Men till Bevilln:sFörordn:ns syftemål hörer att utskifta bevillning, och jag ber Eder, mine Hrr, bemärka, att bevillning skall påläggas bankerne i mån af de inkomster eller den behållning de skänka sina delegare, så att, om de lemna 20 proc., så läggesbevillningen på dessa 20 proc.
Dertill kan ytterligare liiggas, att då i fråga om andra inkomster, som skola beskattas, man icke kan kontrollera dem, så vet man deremot på siffran hvad dessa banker inbringa, hvarigenom bevillningen kommer att drabba dem hårdare än någon annan.
— Jag anhåller att 11. o. Ad. måtte vidblifva sitt vid förra Riksdagen fattade beslut, att samina rätt skall ske den ena som den andra, och att Ståndet måtte genom sitt votum protestera mot ett godt3mke som, om det får inrota sig, kommer att hota det ena eller andra intresset, allteftersom det är upburet för dagen.
Då det vid denna Riksdag icke lärer blifva möjligt att få en omarbetning af BevillmsFörordnm utan man måste behålla den gamla, så må man åtminstone ställa så till, att det mest orimliga i densamma, åtminstone hvad man kan, blir rättadt.
Bland alla de oriktigheter som denna förordning innehåller, intager visserligen beskattningen på banker främsta rummet.
Kan man tänka sig något mera oriktigt än att, sedan en rörelse, som kan sättas i jemförelse med hvilken annan som helst, blifvit lofgifven beskatta denna rörelse efter en helt annan och hårdare grund än hvarje annan näring.
Man kan härför gifva endast ett skäl, nemi. att dessa sedelutgifvande bauker ega ett exceptionelt privilegium, som icke är alla banker gifvet; men det är å andra sidan icke blott bankens delegare, som deraf draga vinsten, utan äfven landet, som får tillgång på behöfliga penningar, och som således drager den största vinsten.
•—- Jag för min del förenar mig med Gr. af Ugglas, och önskar en aterrmiss, på det man må få bankerne befriade från denna utomordentliga beskattning.
Jag bekänner öppet att jag har svårt att fatta icke mindre den anmärkning som innefattas i Gr. af Ugglas reservation, än äfven den framställning han i sitt mundtliga föredrag gjort; eftersom det otvifvelaktigt icke i hela landet gifves någon rörelse, som i säkerhet och inkomst kan jemföras med den här ifrågavarande, att insätta sina penningar i en privatbank.
Sedan frågan om kapitalernas beskattning fått den utgång som den Dan 28 Mars e. m. 521 fick, så att den, sora t. ex. lånar ut 1,000 lldr, derför skall erlägga 5 proc. på räntan, så måste man medgifva, att den som insätter ett lika kapital i privatbank oell der upbär sina 5 proc, men icke erlägger till Staten mera än 3, nr mera gynnad än kapitalsegaren.
Vi kunna ej rätt fatta hvad denna fråga innebär, om vi icke betänka, att sjelfva denna rätt att röra sig med ett skapadt rörelsemedel eller sedlar, grundar sig helt och hållet på en allmän inrättning eller E.
Stms Bank, utan hvilken sådant vore omöjligt, då privatbankerne sjelfva ieke i allmänhet ega någon reel valuta.
Jag kan således icke finna någon anledning att göra en förändring i hvad Utsk. föreslagit, utan skulle snarare vara fallen för ett tillbakagående, om sådant kunde komma i fråga; och denna min åsigt härrörer ingalunda af afund mot privatbankerne.
— Jag för min del önskar visserligen att dessa inrättningar må gå framåt, emedan jag erkänner att det är just dem vi hafva att tacka för den utvidgning som jordbruk och näringar i vårt land på sednare tider vunnit, men detta deltagande kan icke förmå mig att finna rättvist hvad jag anser orätt.
Den värde talare, sam inom Utsk. reserverat sig och som här öpnade discussion i denna fråga, må hafva rätt deruti, att de skäl Utsk. anfört, icke förtjena mycket afseende; men Utsk. har deremot icke anfört det egentliga skälet, som föranleder till att beskatta privatbanker efter en annan grund än som eljest iakttages.
Det eger med dessa banker ett helt och hållet egendomligt förhållande rum.
Alla andra näringar äro nemi. i vårt land fria, och om någon af dem gifver en öfverdrifven vinst, upstår snart täflan, hvarigenom det normala förhållandet åter inträder.
Så är och kan icke förhållandet vara med privatbankerne.
Om det förslag, som först vid privatbankernas upkomst framlades på detta rum, gått igenom, att hvilken enskild som helst skulle ega rättighet att inrätta sådane banker, då skulle jag förenat mig med Gr. af Ugglas, ty då kunde det icke blifva fråga om att påföra dem annan beskattning än all öfrig näring.
— Enhvar kan emellertid inse att oreda skulle upkomma, om i samma stad möjligen flera sedelutgifvande banker förefunnes; detta får således icke ega ram.
Der således en dylik redan upkommit, är allt tillfälle till täflan uteslutet.
Ingen kan då i en sådan bank blifva delegare utan att köpa sig aktier till de i förhållande till vinsten högsta priser, och ingen kan heller stifta någon ny bank.
Gr. af Ugglas jemförelse mellan hypotheks-föreningar och privatbanker håller icke streck, ty- om en hypotheks inrättning redan finnes, så är det icke något hinder för öfrige jordbrukare att stifta en ny dylik.
När för omkring 20 år sedan fråga på detta rum först upkom om att tillåta sedelutgifvande banker, invändes deremot, att Staten skulle genom dem gå miste om en del af-sin vinst; men denna invändning besvarades genast dermed, att Staten egde rätt att återtaga en det deraf genom bevillning.
— Hvad man för öfrigt här yttrat om afund, lemuar jag obesvaradt, emedan jag lika litet tror motiverna hos det ena partiet vara sådana, som jag tror dem, hvilka yrka 522 Den 28 Mar s e. m. nedsättning i bevillningen, göra det af något enkildt privatbanksintresse.