Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Anser man den såsom en börda, så medgifver jag, att kostnaden är öfverflödig, och då bolde man motionera bort alla riksdagar; men så länge vi böra söka bevara det element till constitnlionel frihet, som ligger till grund för vårt statskick, så länge böra vi icke beräkna, hvad riksdagarna kosta, blott vi så formera dem, att något godt derifrån kan utgå; och att något godt derifrån kati utgå, derpå torde vi hafva erfarenhet.
Det är möjligt, att, om riksdagarna bestämmas till hvart 3:dje år med bibehållande af 4 Stånd, föga godt kan uträttas; dock vill jag förmoda , alt den erfarenhet om rikdagsgöromålens behandling, som blir en följd af den slags continuitet i göromålen, hvilken beredes genom riksdagarnas tätare inträffande, betydliget) skall bidraga till riksdagarnas förkortande.
Man kan icke tänka sig, att hvart 3:dje år skola utses nya riksdagsmän, som anse deras pligt fordra att föreslå nya författningar i alla oiconoraiska mål.
Det är detta motionsraseri, som visat sig vid våra riksdagar, hvilket förebygges derigenom , att riksdagarna återkomma hvart 3:dje år.
Hvart annat år skulle jag anse rättast; men möjligtvis vill man ej ingå derpå, hvarföre jag vidblifver hvart 3:dje år, i förmodan att denna åsigt förklaras för R. o. Ad:s gemensamma tanka.
Hvad angår redactionen, rörtde riksdagskallelsen, får jag förklara, att Frih.
Ehrenborgh i afseende derpå yttrat, hvad jag anser vara det rätta.
Jag vill inskränka mitt yttrande till hvad jag nämnt, emedan jag är förhindrad att uttrycka, hvad jag hade velat tillkännagifva, derigenom att frågan om riksdagarna är fördelad uti arne memor., och jag instämmer med dem, sorn önska, att R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanka må förklara, att riksdagarna böra återkomma hvart 3:dje år.
Till de fromma Önskningar, som äfven jag hyser, att mitt fäderneslands statsskick och grundlagar må vinna förbättring, icke sönderbrytas, hörer jemväl den önskan, att ordinarie riksdagar måtte återkomma hvart 3:dje år, emedan jag qvarblifver vid den öfvertygelsen, att sådant skulle lända lika mycket till Regeringens som Folkets sannskyldiga nytta.
Jag skall icke upprepa de skäl, Gr.
Horn härför anfört; men jag skall instämma deruti, såvidt de gro ovedersägliga, nemi. att det är just det långa mellanskofvet emellan riksdagarna, som vållar deras långvarighet, och att missnöjet, som herrskar inom nationen öfver riksdagarnas långvarighet, skall försvinna, om riksdagarna återkomma hvart 3:dje år, hvarifrån jag likväl icke kan draga den slutföljd, att revisionerna kunde afskaffas, ty just deraf, att jag förutser, att vi skulle erhålla kortare riksda gar, just deraf följer, att revisionerna deremellan årligen kunde fortgå.
Icke heller kan jag inse annat, än att ur ti-.
Den it
S cp te ni lie i- f. ni - li)'! riksdagar, fastän de ordinarie inträffade hvart 3:djc år, Liefve
Lika nödvändiga som nu.
Förenande mig så ledi s inett de ledamöter, som önska, att Ståndet mätte antaga oell uttrycka, såsom dess samfälda tanka, riksdagarnas återkomst hvart 3:dje år, anhåller jag 0111 Hr Gr. o. Landtnäs propos. derpå.
Det är egentl. i anledning af Fr Ii Ehrenborghs yttrande, som jag hegart ordet.
Ganska rikligt har llr Frih. yttrat, att det ar It.
St., som kalla till lagtima riksdag och icke lill urtima riksdag; men i händelse den lagförändring kommer att antagas, som Utsk. föreslagit, nemi. att grundlagen skall bestämma, att R.
St. sammankomma hvart femte år på den lörsta helgfria dagen af fjel. månad, då är det lagen och icke R.
St., som sammankalla, och då är kallelsen i riksdagsbeslutet en oformlighet, ty hvad lagen bestämdt förklarar, må icke genom riksdagsbeslut ytterligare stadgas.
Riksdagsbeslutet förutsätter nemi. clt beslut; men beslut får icke äga rum i ett ämne, som i lagen redan är bestämdt uttryckt.
Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes inhemta R. o.
Adis tanka, huruvida R. o. Ad. instämmer med mig deruti, att stadgandet om riksdagskallelses intagande uti riksdagsbeslutet bör utgå, i fåll det öfriga kommer att qvarstå.
Det har blifvit yttradt såsom motiv för riksdagarnas inträffande livart 3:dje i st ii 1 let för livart 5:le år, att molionsraseriet derigenom skulle minskas och riksdagarnas längd derigenom förkortas.
Vi äga nära oss minnet af den period, då R.
St. sammankommo hvart 3:dje år, såsom 1812, i8i5 och 1818, af hvilka de tvenne sednare täflade med denna riksdag i motionernas antal.
1815 års riksdag var icke så lång som denna, emedan ärenderna blefvo hastigare behandlade, 1818 års riksdag var längre, än denna hittills varit, och ovisst är, om denna blir så lång som den.
Men det kan vara likgiltigt.
Några dagar eller månader iner gör ingenting till saken.
Det är icke de nya ansigtena vid riksdagarna, som väcka motioner till förändrad lagstiftning, synnerligast hvad oeconomiska lagstiftningen beträffar.
Det finnes bland Ståndens äldste ledamöter de, som redan i8oq väckt motioner om förändringar af oeconomiska lagstiftningen, hvilka förändringar äro ganska behöfliga, men ännu icke inträffat.
Att dessa ledamöter förnya sina motioner är naturligt, 0111 de äro öfvertygade om deras nytta och gagn.
Man mäste således ett af två, antingen inskränka riksdagsmännens motionsrätt till lagstiftningsfrågor eller ock tåla , att representanten efter sin öfvertygelse förnyar eller väcker motioner.
Af Utskrns skicklighet beror, om dessa motioner hastigt kunna pröfvas och expedieras från Utskin för att ytterligare underkastas Ståndens pröfning, och om de blifva så utredda, att gagn och nytta deraf kari uppkomma, eller ingen ioS f)en 11 September f. ra. livtla af detta arbete kan förväntas, eller de förändringar, soia föreslås måste af Styrelsen ogillas på grund af bristande sammanhang oell noggrannhet.
Detta är följden af Utsk:ns sammansättning i allmänhet.
Men skulle det blifva R. o. Ad:s gemensamma tanka, att R, St. böra hvart 3:dje år sammankomma, måste jag förklara, att jag aldrig handeln denna tanka, öfvertygad, att det är förbiseende af nationens interesse, sorn leder dertill, och att de urtima riksdagar, som måste blifva en naturlig följd af sådana behof, sorn icke kunna uppskjutas, skulle betunga staten och nationen med en ganska betydlig summa, hvilken icke skulle ersättas af hågen att oftare sammankomma för att öfverlägga om allmänna ärenden.
Pir von Troil, Emil:
Det förslag, sorn Constit.Utsk. framlagt, har blifvit klandradt från ?:ne sidor.
Den ena utgöres ensam af Frih.
Cederström, sorn anser riksdagarna skola komma för ofta, om de inträffa accurat hvart 5:te år.
Ur Frih. har rätt deruti, att om den ena riksdagen börjas i Jannari, kan den andra icke börjas förrän i Dec.; men sedermera måste följande riksdag inträffa antingen jemnt 5 år derefter eller något förut.
Det är sanning, att så icke var förhållandet med beslutet vid förra riksdagen ; men det grundlagsvidriga beslut, som af 3 Stånd då vidtogs på grund af Exped Utsk:s förslag, var förmodligen en följd af tröttheten efter 17 månaders arbete.
Frågan kan således endast blifva om en eller annan månad mer eller mindre, hvilket dessutom är af ringa vigt.
En annan anmärkning, som blifvit gjord af flera ledamöter och som förtjena)- mera afseende, är den, att riksdagarna genom mellanrummet af 5 år återkomma alltför sällan och att de böra inträffa hvart 3:dje år.
Jag anser äfven, att det vore väl, om riksdagarna återkomme hvart 3:dje år, dock endast under det vigtiga förbehåll, att R, St, reorganiserades såväl till sammansättning som arbetssätt.
Under förutsättning, att Constit.Utsk. framställer ett sådant förslag och att detsamma jemte detta blifver hvilande intill nästa riksdag, skall jag gå in på, att Ståndets gemensamma tanke i närvar, afseende blir den, att riksdagarna återkomma hvart 3:dje år.
Jag tror icke, att det kan blifva synnerligen svårt för Constit.Utsk, att framlägga ett förslag i detta fall, sedan opinionen deröfver numera hunnit så utbilda sig; men skulle icke något sådant grundlagsförslag blifva hvilande, anser jag, lika med Frih.
Cederström, det vara skadligt att utsätta r iksdagarna till hvart 3:dje år; åtminstone vore det stridande mot nationens önskan och således icke tänkbart, att alla Stånden skulle antaga ett sådant förslag.
Man har velat förespegla oss, att riksdagarna skulle blifva kortare, 0111 de oftare återkomme.
Jag tror det icke, utan instämmer i den delen med Frih. Cederström, som visat, huru vi sett exempel på motsatsen.
D c n ii S e p t c m I) c r f. ra.
Jag tror, att den, som gjort ett förslag, hvilket han anser vigtigt, förnyar det vid hvarje riksdag, tilldess det 1)1 ifver bifallet, och min öfvertygelse ur, att talarne icke blifva kortare i sina tal och svar derföre, att de oftare sammankomma.
Någon förkortning af riksdagarna tror jag icke kunna vinnas annorlunda, än genom förenkling i riksdagsmechaliismen.
Då jag således instämmer med de Hrr ledamöter, som önska, att det malte förklaras för Ii. o.
Adis gemensamma tanke, att redaetionen måtte andras så, att ordet: femte utbytes mot ordet tredje, får jag tillkännagifva, att, i händelse icke jemte detta ett förslag blir hvilande, åsyftande förändring och förenkling uti riksdagsmechanismen, jag vid nästa riksdag nödgas votera mot detta förslag.
Man har älven talat om oriktigheten deruti, att detta meinor. icke blifvit sammanbundet med det efterföljande.
Jag kan icke annat än instämma i denna anmärkning, och skulle önska, att äfven den blefve förklarad för Ståndets gemensamma tanke, ty jag vill blott fästa uppmärksamheten på den icke troliga, men tänkbara händelsen, att om vid en kommande riksdag det ena förslaget antoges, nemi. att enskilda riksdagsman ej skulle hafva motionsrätt vid urtima riksdag, men man deremot icke antoge förslaget, att lagtima riksdag skall inträffa 5 år efter föregående lagtima riksdag, utan den, såsom nu, komme att inträffa 5 år efter sednaste, vare sig lagtima eller urtima riksdag, skulle det vara lätt för Regeringen att laga så, att aldrig någon lagtima riksdag inträffade och följaktligen enskilda motionsrätten aldrig komme i fråga.
Jag får till en början anhålla om II. o. Ad:s benägna öfverseende derför, att jag inblandat memor.
N:o 32 uti öfverläggningen om memor.
N:o3i; men jag har varit nödsakad att göra det, emedan jag önskat, att ur den af Constit.Utsk. föreslagna redaction till såväl 49 S RegF. som 2 § Riksd.Ordn. få ordet lagtima bort.
Men jag begärde egentligen ordet till följd deraf, att jag blifvit missförstådd af Frih. Boye, som trott, att jag önskat, att endast lagtima, men icke urtima riksdagar skulle existera.
Det var icke min mening; men jag godkände icke den fina distinction, som Utsk, gjort emellan lagtima och urtima riksdagar, utan ansåg enahanda ärender böra vid båda slagen af riksdagar kunna behandlas.
Sådan var min mening, men icke att supprimera Regeringens rättighet att sammankalla urtima riksdag, emedan jag anser tvingande omständigheter kunna påkalla urtima riksdag, äfven om lagtima riksdag inträffar livart tredje år.
Mitt syftemål med riksdagarnas inträffande hvart 3:dje i stället för hvart 5:te år var icke, såsom Frih.
Cederström tyckt sig finna, att vi oftare skulle få tillfälle att sammankomma och yttra våra tankar, utan jag instämde med Gr.
Frölich derföre, att jag ansåg hans 110 Den ii September f m. förslag leda till riksdagsmechanismens förenkling och göroinålens deraf följande skyndsammare behandling; ty det är svårt att efter 5 års förlopp känna personers tänkesätt i förekommande ämnen, och jag skulle tro, att Utskrn icke böra sammansättas af personer, som hysa de mest skiljaktiga tänkesätt öfver ärenderna, utan electorerna böra taga i öfvervägande åsigterna hos de personer, sora insättas i Utsk.
Derigenom kunna sammanhängande förslag till Stånden från TJtsk:n inkomma; men då en sådan splittring ager rum inom Ulsk:n, att beslutet mången gång beror blott på en enda rösts pluralitet, uppkomma sådana förslag, som måste återremitteras och omarbetas, men det oaktadt icke kunna antagas utan föregående vidlyftiga öfvenläggningar inom Stånden.
Genom en sådan Utsktns sammansättning fördröjes riksdagen i betydligare mån, än genom 100 motioner mera.
Genom det kortare inellanskofvet af 3:ne år emellan riksdagarna kunde man komma till det förhållande, att man något så nära finge samma personer till riksdagsmän och således kände deras tänkesätt, och att dessa nya ansigten, som väcka motioner, blefve mera sällsynta.
Man ägde således en basis, hvarifrån man kunde utgå.
Nu klagar man Öfver långsamhet, under det de personer, som lägga hand vid arbetet1, uppbjuda all möjlig flit och verksamhet för ärendernas skyndsamma gång.
Jag har nu ytterligare utvecklat de skäl, hvarföre jag instämmer uti Gr.
Frölichs begäran om återremiss, med uttryck såsom Ståndets gemensamma tanka, alt riksdagarna måtte återkomma hvart tredje år.
Jag anmälde mig, då Hr v. Troil, sorn för resten instämde med mig deruti, att riksdagarna borde återkomma hvart 3:dje år, hördes dervid fästa det vilkor, att ett förslag till ny organisation af representations- och arbetssättet skulle vid denna riksdag af Constit.Utsk. framläggas och till grundlagsenlig behandling af R.
Då han sedermera likväl vid slutet af sitt yttrande blott önskat, att hans opinion om nödvändigheten af en sådan förändrad organisation skulle djupt inverka på hvar och en af Representationens medlemmar, då fråga blefve om definitivt afgörande vid nästa riksdag, kan jag icke annat än högligen förena mig uti hvad han så fullkomligen riktigt uttryckt; men att betrakta denna önskan såsom ett vilkor, hvilket nu borde fästas vid antagandet af den nu föreslagna förändringen uti 49 § Reg-F-, anser jag icke skola leda till målet, ty då under denna riksdag blifvit så klart ådagalagdt, att det är omöjligt att kunna vinna rättelse i saken på en gång, utan att man mäste gå gradvis ända så långt ned, att det funnits omöjligt alt få flera punkter i ett och samma betänk. framställda på en gång, torde det visa orsaken, hvarföre jag icke vågat framställa den önskan alt få båda dessa Constjt.Utskjs meinor, på cu gång föredragna, ännu mindre Den xi September f. m. 111 yrka-en så i allo genomgripande reform uti ett enda beslut, som IIr v. Troil önskat.
Att vi af Conslit.Utsk. måtte lå förslag till förändradt representationssätt och arbetsordning, deruti instämmer jag fullkomligen med Hr v. Troil och anhåller, att denna förklaring måtte till prot. gälla såsom ett uttryck, hvilket, jag icke skall glömma nästa riksdag, om jag då lefver.
För närvar, tror jag, att man måste inskränka sig lill att yrka riksdagarnas återkomst hvart 3:dje år, hvilket, efter min öfvertygelse, icke obetvdligen skall verka till riksdagarnas förkortande.
Cederström har väl framställt, huruledes vi under den korta tiden sedan 1809 haft riksdagar nästan hvart 3:dje år, men att motionsraseriet icke desto mindre snarare lill- än aftagit.
Jag får härvid erinra, att dertill mäste såsom orsak hufvudsakligen räknas beskaffenheten af det statsskick, hvaruti vi lefva, och som Hr Frih. tyckes önska bibehållet.
Största anledningen till urtima riksdagarna har, så vidt jag kunnat fatta, varit bristen på mynt.
1 den mån oredan i myntet kan afhjelpas vid denna riksdag, skulle jag tro, att, då ett mera ordentligt statsskick kommer i ordning, hvar och en skall finna nödvändigheten af att icke med enskilda motioner alltför mycket besvära Representationen.
Jag anhåller om propos. till 11. o. Ad. att såsom sin gemensamma tanka förklara, att Constit Utskts förslag måtte undergå den förändring, att, i stället för hvart 5:te, R.
St. skola till lagtima riksdag sammankomma hvart 3:clje år. II.
Ex. Ilr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas i eftermiddag kl. 6.
Af den grannlagenhet, som otvifvelaktigt följer vår Landtmts Urskillning af de ämnen , som utgöra föremål för vår öfverläggning, förväntar jag, att den propos., som varder oss gjord, kommer att omfatta ingenting annat än det, sorn utgjort föremål för öfverläggningen.
Jag inlåter mig således icke i frågan 0111 de biämnen, hvilka under namn af vilkor blifvit framställda, nemi. om förändring »ti representations- och arbetssättet.
Rörande det sednare delar jag deras tanke, som yttrat sig derom, ehuru jag skiljer emellan det ämnet och det, som vi nu förehafva.
Jag får förklara, att då jag icke sträcker mig längre, och tror oss icke böra sträcka oss längre, än till frågan om tiden för ordinarie riksdagars återkommande, hvilken fråga Utgör ämnet för det nu föredragna mcrnor., är det mig angeläget att ännu en gång få erinra, att genom riksdagarnas oftare eller tätare återkomst bereddes den confinuitet i principer
Och behandling af ärenderna, hvarigenom, såsom en värd ledamot ganska riktigt erinrat, den förbistring skulle förekommas, som nu de facto äger rum, då personer, obekanta med ämnena och främmande för förhållandena, vid hvarje riksdag först behöfva lång tid att tänka sig in i ämnena.
Jag kan icke lil
Den 11 September f. m. eftergifva denna min öfvertygelse, och förenar mig derföre liti anhållan om propos., att såsom gemensam tanke måtte uttryckas den åsigt, att riksdagarna böra inträffa livart tredje år.
Jag har att bemöta några svar af Frih.
Cederström i anledn. af min anmärk ning öfver hans förundran deröfver, att Constit.Utsk. tillåtit sig att, såsom Hr Frih. yttrade sig, föreslå någonting, som skulle vara grundlagsstridig! efter den princip, från hvilken Utsk. utgått.
Jag tror likväl ej, att jag härpå behöfver svara stort annat, an jag svarat förut.
Jag tror nemi. icke, att det ligger någon grundlagsstridighet deruti, att i grundlagen tillätes att uti riksdagsbeslutet afskrifva en § i grundlagen; åtminstone förstår jag icke, att något sådaht kan vara grundlagsstridig!, likasom jag icke heller funnit mina skäl för denna öfvertygelse vara af Hr Frih. vederlagda.
Hr V. Troil har deremot yttrat åtskilligt, som är af en mera eftertänklig beskaffenhet och mera svårt att vederlägga.
Jag bör då förklara, fastän jag, så mycket möjligt är, sökt akta mig för att inom
Ståndet tillkännagifva de särskilda förhållanden, sorn inom Utsk. ägt ruin, att äfven jag inom detta Utsk., dit jag af mitt
Stånds förtroende blifvit kallad, försökt att göra den mening gallande, sorn Hr v.
Troil här uttryckt, ehuru ulan framgång.
Jag har nemi. försökt att med förslaget lill riksdagarnas återkommande hvart 3:dje år, hvilket jag för min del inom Utsk sökt bereda, sammanknippa ett förslag till en förenklad mechanism i riksdagsärendernas behandling; men det har blifvit min olyckliga lott vid denna riksdag att äfven i detta fall höra till minoriteten och se betänkrn afgifvas, sorn jag är skyldig att respectera och hvilka det skulle vara mig kärt, om de kunde uppfylla mängdens Önskningar.
Frukta gör jag likväl, att de icke uppfylla Hr v. Troils.
Jag skulle önska, att, närdetta memor. förekommer, i fall jag dä är qvar på detta runi, jag måtte få tillfälle att med Hr v. Troil försöka tillvägabringa, hvad han åsyftar; men jag troi1 mig kunna försäkra honom, att tiden dertill ännu icke är mogen och att, med bästa vilja och allt bemödande af honom och andra, den icke mognar under denna riksdag.
Den mognar måhända en gång, och då har Constit.Utsk. vid denna riksdag icke gjort sig skyldigt till otack, då det lemnnt tillfälle för Representationen att afgifva ett positivt utlåt, uti ett ämne, som icke varit positivt behandladt allt sedan t8oq.
Ehvad Constit.Utsk:s förslag må vara riktigt eller oriktigt, kommer det likväl att sätta Representationen i tillfälle att uttala en opinion i detta vigtiga ämne.
Jag skulle således icke hafva något emot, om Ståndet ville förena sig med Hr v. Troil och göra det af honörn uttryckta vilkor till sin gemensamma tanke; och ias I Den n September f. m. jag bör uttrycka, att skälet, hvarför icke denna åsigt uttrycktes af mig uti en reservation vid memor., var grannlagenheten, som icke tillät mig att bifoga detta nakna memor. en reservation, hvilken innehöll just de satser, sorn Hr v. Troil bär yttrat, nemi. att riksdagarnas återkommande hvart 3:dje år borde vara sammanknippadt med riksdagsmechanismens förenklande.
Ad. skulle vid detta och det nästföljande memor. vilja förklara för dess gemensamma tanke, att de böra sammanföras i ett memor., är det visserligen ett ytterligare åliggande för Utsk. att göra det, om nemligen en sådan mening skulle vara uttalad äfven inom de öfriga Stånden.
Utsk. har likväl haft skäl att icke göra det, men har likväl aritydt sammanhanget emellan dessa båda memor., då Utsk. börjat memor.
N:o 32 sålunda: ”Såsom följd af det inlemnade förslaget uti memor.
N:o 3i — — —I öfrigt skulle det hjertligen fägna mig, 0111 Gr.
Frölichs aningar sannades, att de beslut, vi fattat vid denna riksdag i afseende på myntregleringen, skulle för framtiden utestänga behofvet af urtima riksdagar.
Om vi med något mera eftertanka behandlat myntfrågan, tror jag visserligen, att följden skulle blifvit den, som Gr.
Frölich förespår; men på den isolerade punkt, man ställt realisationen, befarar jag, att man, långt ifrån att allägsna urtima riksdagar, tvärtom påkallat dem.
Boye finner för godt, då han yttrar sig i denna discussion, att helt enkelt halla sig vid liden, då lagtima riksdagar böra inträffa, har jag ingenting deremot, utan att jag likväl af Hr Frilirs prisvärda exempel kan afhålla mig från att gå en annan bana oell undersöka, huruvida förslaget i ett fall kan vara skadligt och i ett annat nyttigt och antagligt; och har j^g genom en slik undersökning kommit till den öfvertygelse!], att riksdagarnas inträffande hvart 3:dje år, med bibehållande af den närvar, invecklade mechanismen uti ärendernas behandling, endast skulle leda lill ökade kostnader, utan något mera tillfredsställande resultat, än man hittills erfarit.
Under sådana förhållanden tror jag, att Nationen skulle vara föga belåten med att hvarje qvinqvennium få betala i riksdagskostnader -§:delar mera än nu.
Deremot tror jag, att förslaget om riksdagarnas tätare återkomst kan vara nyttigt och ändamålsenligt, om en förändring uti riksdagsärendernas behandlingssätt tillvägabringas, om t. ex- kamrarnas antal reduceras till 2:ne.
Frölichs sednaste yttrande vidkommer, bevisar det, att han icke riktigt uppfattat, hvad jag näst förut anförde.
Jag nämnde endast den förutsättning, under hvilken jag kunde rösta med Hr Gr. i detta fall, och jag nämnde det vilkor, under hvilket jag vid nästa riksdag kunde komma att rösta för förslagets slutliga antagande, i händelse i3 II. t5 D cn ii September f. m. detsamma till grundlagsenlig behandling blefve hvilande; men jag yrkade icke, alt uti det ifrågavar. blifvande grundlagsförslaget skulle intagas detta vilkor.
Jag erkänner, att jag icke ansåg det gå an att såsom Ståndets gemensamma tanka uttrycka denna åsigt; men om det icke är stridande mot formerna, har jag naturligtvis ingenting deremot.
Ehrenborgh förde upplysningar, han behagat meddela; och ehuru ringa förhoppningarna tyckas vara på det memor., som Ur Frih. säger vara i annalkande, anser jag dock, att mycket vore vunnet, om blott ett sådant memor. komme till Ståndens öfverläggning.
Jag tror, att derigenom mera kan ske för frågans utredning, än som inom Representationen skett sedan 180g, och att följaktligen detta Constit.Utsk. blir berättigadt till större erkänsla, an något af de föregående sedan 1809.
Vid en fråga, sådan som den om valet af en period af 3 eller 5 år emellan riksdagarna, inser jag ganska väl, att skäl både mot och med kunna anföras ungefär af lika värde och af enahanda betydelse; men då här nu är fråga om att förändra, hvad som varit gällande sedan 1809, tror jag mig böra hafva äran påminna örn de skäl, som föranledde nuvar. stadgandc-t.
Hessa skäl voro, att man mindes den tid, som föregått 1772; man mindes tiden emellan 1720 och 1772, hvarunder riksdagar inträffade hvart 3:dje år, utan att derföre hvarken vara kortare eller mera fördelaktiga för Riket; man mindes, att denna tidrymd emellan 1720 och 1772 var och blir måhända i Svenska tideböckernä den, då Sveriges historia minst utmärkes för patriotism samt gagneliga och nyttiga företag uti såväl utländskt som inländskt afseende.
Om man påminner sig den tiden, och att Svenska vapnen då förlorade allt det anseende de förut förvärfvat, att Svenska nationen öfverlemnades åt utländningar och var ett mål för främmande magters intriger, finner man också, att. det var angeläget att icke genom för täta sammankomster återföra den tid, då Ständerna voro styrande och ofta sinsemellan stridande, utan man ville göra dem till controllerande, till återhållande, till lagstiftande.