Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lilla Beddinge.
Tullstorps.
Östra Wemmenhögs Skifarp». 1 "
Ljuoit» och Herresta.
' Nöbbelöfs.
Snoriesta.
Balkåkra.
Bjerresjö.
Stora Herrestad.
Blekinge.
1 Bräkne och Listers.
Alla socknarne.
Östra och Medelstads.
Alla socknarne Calmar :
Alla socknarne. j Norra Möre.
Dörby. j Strandaoch Haudbörds.
Calmar Landtförsamling.
Proposition M 67 Län.
Stranda och flan Ibörds.
Tunaläns.
Sevedes och Åby. Ryssby.
Alhems.
Döderhults ) Aspelands.
Misterhults Norra och Södra Tjust.
Hjortheds. Westrums.
Gladhammars, Törnsvalla.
Gamleby.
Lofta.
Loftahammars Eds.
Eds kapell.
Ölands Norra Tryserums.
Ölands Södra.
Östergötlands.
Hammarkindsoch Skär- Gryts. kinds.
Börrums.
S:t Annae kapell.
Skällviks.
Mogata.
Lösings.
Björkekinds Tåby. och Östkinds.
Ås. Östra Ny.
Rönö.
Jonsbergs.
Häradshammars.
Östra Håsby.
Östra Stenby.
Kungssunds.
Dagsbergs.
Styrsta.
Norrköpings Landtförsamling.
Krokeks.
Maj:ta Nåd.
Proposition 67. 49 Län. Fögderi. 1 Socken. ■ Östergötlands.
Lösings, Björkekinds och Östkinds.
Qvarsebo. Finspängn, Bråbo oell (Östra) Enby.
Memmings.
Qvillinge.
Södermanlands.
Jönåkers, Rönö och Tunabergs. Hulebo.
Bergshammars.
Nyköpings Landtförsamling.
Allhelgona Svartuna.
Tystberga.
Bälinge. Wester Ljungs.
Trosa Landtförsamling. Wagnhärads, Hölö.
Mörkö.
Stockholms.
- Svartlösa och Öknebo. . Ytterjerna.
Tveta.
Södertelje Landtförsamling.
Grödinge.
Nacka och Erstaviks. j - i Sotholms. • Sorunda.
Thorö.
Nynäs.
Östmo. Westerhanninge.
Muskö.
Österhanninge.
Ornö.
Utö.
Nämndö.
Tyresö.
Akers, Frötuna och j Bo. Wermdö. ■ Pilhamns eller Ingarö, j Djurhamns, i Wermdö.
Sih. till R.
Prot. 1859 & 1860. 1 Sami. 1 Afd, 2 Band. 3 Haft. 1 so Kongl:
Fögderi. i ■■■■■■- - Socken.
Stockholms Akers, Frötuna och Möja. Wermdö. t Norra Ljusterö.
Österåkers.
Kulla.
Länna Blidö.
Fröluna Rådmansö.
Danderyds, Sollentuna Ulriksdals. i och Wallentuna Danderyds.
Lidingö.
Täby.
Östro Ryds. Sollentuna.
1 Lyhundra, Sjuhundra, Bro Bro och Wäddö Wätö. Wäddö Häfverö Singö.
Frösåkers och Närding- Edebo. hundra Hargs.
Börstils. Grust').
Forsmarks Upsala Olands, Hollnäs.
Öster Leufsta.
Örbyhus, Wesslands Elfkarleby.
Gefleborgs Gestrikland*.
Wahlbo (med Sättra och Hem- lingsbv).
Hille.
Hamränga.
Sodra Helsinglands Skogs Söderala.
Norrala Norra Helsinglands.
Enångers, Njutångers, . • . ' ' ■ Idenors, Kongl.
Majit» Nåd.
M öl. 51 Län.
Vester-Norrlands.
Norra Helsinglands.
Medelpad», Södra Ångermanlands.
Kogsta.
Ha mrångers.
Jättedals Gnarps.
Torps.
Borgsjö.
' Attmars.
Stöde Njurunda (med Galtströms bruk).
Ljustorps (med Lögdö och Lagforss bruk).
Hässjö Indahls, Selångers Sättna.
Sjöns Alnöns.
Timrå.
Hernö.
Säbrå.
Häggdångers.
Bjertrå.
Skogs.
Thorsåkers.
Ytterlännäs.
Dahls.
Gudmundrå.
Högsjö.
Multrå.
Eds, Långsele.
Botheå (med Gålsjö bruk). 52 Kongl. Maj:ta Nåd.
Proposition JM 67 Län.
Södra Ångermanlands.
Styrnäs.
Ölver-Lännäs Sänga.
Norra Ångermanlands.
Nordingrå.
Ullångers.
Nätra.
Själevads.
Arnäs. i Grundsunda.
Sjöstäderna:
I Stad. i I Strömstad, j Uddevalla.
Kongsbacka. Warberg.
Cimbritshamn.
: Helsingborg.
Falsterbo.
Ystad.
Sölvesborg Carlshamn Carlskrona.
Borgholm i Norrköping.
Hallands Christianstads.
Malmöhus.
Konni. Mnj:l.« Nåd Proposition N:o 67 Län.
Gefleborgs Vester-Norrlands.
Trosa.
Norrtelje.
Östhammar.
Öregrund.
Waxholm Söderhamn.
Sundsvall. u Kongl.
Maj:/* Nåd.
Proposition JY1 67.
Approximativ
Beräkning olver den tillökade årliga kostnad, som skulle uppkomma för vapenöfning al t. ex. 1,200 eliter, tagne ur hvarje al de 4 äldste bevarings-klasserna; tillsammans -4,800 man, af hvilka Vs antages blilvit befordrade till vice korporaler, '/g till korporaler och l/l6 tili under-officerare.
Salunda antages, att under 4:de året finnas: Under-officerare . . 300.
Korporaler . . . 600, Vice korporaler . . 600 Obefordrade eliter 3,300 ^ , Riksmynt. 1 4:o Af allmänna Beväring»-fonden, R:dr. öre. hvarifrån skulle bestridas: marche- och rese-kostnader. arfvoden, gratifikationer och traktamenten, samt kontanta beklädnads bidrag. a) Marche- och rese kostnader
För 2:dra, 3:dje och 4:de årens eliter (tillhörande 3:d)e.
4:de och 3:te årens bevärings-klasser), tillsammans 3,600 man. med afdrag för 300 under- officerare, hvilka erhålla särskild rese- ersättning; således för 3,300 man, å 6 R:dr ... 16,300 Anm.:
För lista årets eliter, sorn i allt läll undergå vapenöfning med andia klassens beväringsmanskap, upptages här ingen särskild marcbe-kostnad.
För 300 uhder-officerare. rese-ersättning för en våglängd al högst 8 mil till och 8 mil från mötesplatsen, å 13 R:dr 30 öre per man ....
För de efter bevärings-tidens slut ännu i tjenst qvarblifvande eliterna, hvilka i allmänhet torde komma alt utgöras af dem, 4,030 — Transport 20,330 Kongl. MnjUs Nåd.
Proposition JYl 61. 55 1 Riksmynt. ’ i R:dr. öre.
Transport 20.550 — som erhållit befordran till högsta eller under-officers-graden.
Antalet af dessa antages, vid bevärings-årens slut, blifva 150, sorn således hvarje år skulle såsom frivillige i tjenst återgå.
Och om denna ytterligare tjenstgöring fortfar i 6 är, så blef- ve ani niet af qvarstående bevärings-under-officerare, elter öfver-' gångstidens slut, årligen 900, hvilka bibehållas vid sin förra i förmån att åtnjuta rcse-ersättuing.
Dertill utföres således enligt ofvanstående grund 12,150 — b) Arfvoden, gratifikationer och traktamenten.
Arfvoden för 3,600 man (iista, 2:dra och 3:dje årens eliter) vid slutet af hvarje utaf de 3 första årens möten, å 25 R:dr per man 90.000 — Gratifikationer till de eliter, hvilka Ijenstgöra såsom sådane 4:de året.
Om dessa gratifikationer då beräknas för hela den här ofvan antagna styrkan, skulle de utgöra:
För 300 under-officerare, å 150 R:dr . 45,000: — » 600 korporaler å 120 R:dr 72,000: — » 600 vice korporaler å 100 R:dr . 60 000: — » 3,300 eliter (obclbrdrade) å 75 R:dr . 247,500: — S:a 4,800 man tillhopa R:dr 424,500: men då tillgångar för denna mgift böra samlas under alla 4 åren, utföres här såsom årlig kostnad endast V4:del af före- stående belopp, eller 106,125 —.
Ärliga gratifikationer åt de 900 bevärings-under-officerare. som antagits blifva i tjenst qvarstående efter bevärings-tidens slut, å 75 R:dr . 67 500 — Traktamente under 15 dagars vapenöfning med bevärings- manskapet, å 1 R:dr 75 öre om dagen, för dessa 900 under- officerare; hvilket å 26 R:dr 25 öre per man gör 23,625 Transport 1319.950 !_ 56 Kongl. Mnj:is A'åd.
Proposition M 67. i Riksmynt.
R:dr. öre.!
Transport 319,950 c) Beklädnads-penningar:
Åt 300 bevärings-under-officerore inom bevärings-åldern, till uppsättning och underhåll af uniform, å 25 R:dr per man årligen •
7,500 » 900 efter bevärings-åldern qvarstående beväriugs-under-office- rare, för samma ändamål, å d:o 22,500 — d) Extra utgifter:
Dertill upptages '.
. . . 50,050 | Summa R:dr 400,000 — 2:o.
Af stats anslaget för bevärings-mans/;apets vapenöfning:
Mötes-kostnad för 2:dra, 5:dje och 4:de årens eliter, med un- dantag a! 300 man, som anses blifvit till under-officerare befordrade och hvilka åtnjuta traktamente från bevärings-fon- den; således för 3,300 man, å 10 U:Jr 33,000 I Tillökning i mötes-kostnaden för Irsta årets eliter, till följd af den för dem med 15 dagar förlängda mötestid, eller för 1,200 man, å 10 R:dr 12,000 Summa R:dr 45,000 — 3:o.
Af statsmedlen för bcltlädnadens underhåll.
För beklädnads-,‘utrednings-, remtygs- och tross-persedlar, samt till ersättning för begagnande af egna mindre munderings- pcrsedlar, upptages i årlig kostnad för 2:dra, 5:dje och 4:de årens eliter, med undantag af 300 under-officerare, som er- hålla heklädnads-bidrag från bevärings fonden, således för 3,300 man, å 7 U:dr . 23,100 Transport i 23,100 I 1 Kongl. Maj.ls Nåd.
Proposition M 67. 57 Riksmynt.
U:dr. öre.
Transport 23,100 Tillökning i beklädnads-kostnnd för f:sta årets eliter, till följd af den för dem med 15 dagar förlängda mötestid, eller för 1,200 man, n 7 R:dr 8,400 Summa R.dr i 31,500 Rckaiittn laiion; Kostnad d:o d:o att utgå från d:o från d:o från bevärings-fonden vapenöfnings-anslaget . beklädnads-anslaget ....
R:dr 400,000: — 45,000: — 31,500: — Summa R:dr 476,500:
— Till betäckande af den kostnad, som sålunda borde utgå från bevärings-fonden, erfordras årligen 4,000 bevärings-skyldige, som erlägga vapenölnings-frihels afgift, å 100 R:dr R:dr 400,000:
— Och då dessa bevärings-skyldige derigenom befrias från deltagande i 2:ne års vapenöfningar, uppkommer en minskning i utgifterna å vapenöfnings- anslaget:
För 4,000 man, å 10 R:dr Irsta året 40,000: — 2:dra året 40,000: — 80 000'
& beklädnads- anslaget:
För 4,000 man, ä 7 R:dr irsta året 28,000: — 2:dra året 28,000: — 56000: —'
Summa R:dr 536,000: — Hill. lill Ii.
St Prut. 1859 & 1S60. 1 Sami. 1 Afd. 2 Iland. 5 Haft. 8 58 Kongl. Maj:ts Nåd.
Don. under ofvanantagna förhållanden, belöpande skillnad i utgifter, nemligen:
För möteskostnader .... ...
R:dr 35,000: — » beklädnads-underhåll » 24.500: — tillhopa R:dr 3 9,500: — skulle komma Statsverket lill godo.
Utdrag af Protokollet öfoer Landt för svar s-Ärendcn, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Uådet å Stockholms Slutt den 20 December 1859.
Nä rv ar ande : Hans Excellens, Herr Justilie—Stats-minislern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Stats ministern för Utrikes Ärendena,Friherre Manderström, Stats-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Almgvist, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten.
Chefen för Landtförsvarsdepartementet, Stats-rädel Rjörnstjerna, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, uppå Stats-Rådcts samtlige Ledamöters underdåniga tillstyrkan, förut fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Majis nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående förnyad Författning om utskrifningssättet och inrättningen af allmänna beväringsmanskapet.
Och täcktes Kongl. Maj:t, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkan, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt förordna, att, i enlighet dermed, nådig Proposition skulle lill Rikets Ständer allåtas.
Ex protocoilo A. Kkman STOCKHOLM, TRYCKT IIOS JOlI.
BECKMAN, 1860.
Kor,yl. Majis i\ åd.
Proposition A':o 68- I \:o 68.
Ank. till Exp.-Utsk. den 5 Jan. 1860, kl. 6 e. m. KONGL. MAJiTS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående förkortning af den tid, hvarå Kronans egendomar utarrenderas; Gifven Stockholms Slott den 25 December 1859.
1 fråga om ilen tid, på hvilken Kronans egendomar lämpligast må till arrende upplåtas, hafva under den förflutna tiden olika åsigter gjort sig gällande.
Så blef tiden för kungsgårdars utarrendering, genom särskilda Kongl.
Bref under förra århundradet, bestämd den 4 April 1728 till 10 å 12 år, den 4 Maj 1739 till 12 å 15 år, den 12 April 1748 till högst 50 och minst 15 å 12 år samt den 13 Augusti 1766 till 15 år; hvilken sistnämnda föreskrift likväl vann föga tillämpning, enär Kronans flesta egendomar voro eller blefvo, enligt särskilda beslut dels af Kongl. Majit och dels af Rikets Ständer, upplåtna på längre tids arrenden.
Och slutligen fastställdes arrendetiden, genom den ännu gällande Kongl. Kungörelsen den 17 December 1799, till tretio år.
Det såsom skäl för detta stadgande åberopade ändamålet, att »en arrendadator må kunna draga nytta af sina uppodlingar och förbättringar», innefattar visserligen väsendtliga fördelar icke blott för arrendatorn, som derigenom för en mansålder ser sig och sina rättsinnehafvare betryggade vid åtnjutandet af den arrenderade egendomens genom odlingar och god skötsel ökade afkastning, utan äfven medelbart för Staten, genom den förkofran af dess egendom, hvartill arliih. lill 11 St.
Pral. 18S9 # 1860.
1 Sami 1 Afd. 2 Band. i Haft. 1 2 Kongl. MajUs Kåd.
Proposition N:o 6S. rendatorn genom den längre besittningstiden vinner tillfälle och uppmuntran.
Och för det allmänna utgör det äfven i statsekonomiskt hänseende en vinst, att ett ej obetydligt antal medborgare, som förvalta Statens fasta egendomar, derå finna utkomst, trefnad och tillfredsställelse för sig och sin omgifning, på samma gång som egendoinarne blifva väl skötta, odlade och bebyggda.
I denna syftning och till förekommande af en sådan uppstegring af arrenden, som kunde undergräfva arrendatorernas ekonomiska bestånd, blef, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, den ytterligare förmån genom Kongl. Kungörelsen den 17 Juli 1847 medgifven arrendatorer af kungs- och kungsladugårdar samt andra kronolägenheter, att, vid dessas derefter skeende utarrendering, det årliga arrendet ej finge uppgå utöfver ett maximum, som Kongl.
Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium, på de lokala myndigheternas förslag, eger att bestämma med hänseende icke blott till hvarje lägenhets beskaffenhet enligt kartor, egobeskrifningar m. m., utan äfven till beloppet af de för andra egendomar, i orten utgående arrenden, hvilka nied arrendatorns utkomst och egendomens behöriga skötsel anses förenliga; och när en kronolägenhets förre innehafvare densamma väl brukat, tillförsäkrar samma Kungörelse honom, eller i händelse han är med döden afgången, hans hustru eller barn optionsrätt att öfvertaga lägenheten på förlängdt arrende mot den fastställda fnaximi-summan jemte öfriga vilkor enligt författningarne: hvaremot när options-rätten icke begagnas och arrendet följaktligen blir föremål för täflan på auktion, denna täflan kan utöfver det såsom maximum bestämda årsarrendet, sträckas till erläggande af en obegränsad och någon gång, efter hvad erfarenheten visat, ganska betydlig kontant städja, att vid tillträdet på en gång erläggas.
Att den förmån, som genom dessa, nu i tolf år tillämpade föreskrifter kommit redan antagne Krono-arrendaterer framför andra spekulanter, till godo, är af ganska väsendtligt värde, och att de grunder, efter hvilka vederbörande myndigheter vid nya utarrenderingar bestämma arrendenas högsta tillåtna årsbelopp, icke äro af beskaffenhet att förringa de fördelar för arrendatorn,,som genom 1847 års författning afsågos, är på det tillförlitligaste ådagalagdt, derigenom, att vid de flesta nya krono-arrenden, som efter denna författnings utfärdande afslutats, de förre arrendatorerna begagnat options-rätten och underkastat sig den förhöjning i arrende-afgiften, som, till följd af egendomens förbättrade tillstånd, möjligen kunnat ega rum, hellre än att söka tillvinna sig arrendets fortsättning mot lägre årsafgift vid en öppen auktion, der förre innehafvaren dock alltid skulle framför sina medtäflare ega den fördelen att, såsom redan boende på stället, ej behöfva vid sitt anbud beräkna flyttnings-, bosättnings- och åtskilliga andra kostnader, för anskaffande af inventarier m. m.
Ofta nog har det till och med inträffat, att arrendator, hvilken sålunda, med begagnande af sin optionsrätt, fått arrendet förlängdt, derefter öfverlåtit detsamma åt annan person mot betydlig Kongl. ilajHs Nåd.
Proposition N:o 68- 3 mellangift, utgörande en lämplig mätare på Kronans förlust af den städja, sorn i annat fall skulle kunnat vid arrende-auktion utfästas.
Under det Konung och Ständer sålunda, till förmån för arrendatorerna, och utan några motsvarande förbindelser å deras sida afstått den vinst för Staten, som en fri täflan om arrendena skulle erbjuda, har det allt mera visat sig, att den ofvannämnde nu 60-åriga författningen, som bestämmer krono-arrendens varaktighet till 30 år, icke står tillsammans med Kronans rätt att af sina fastigheter bekomma en, i förhållande till deras värde, skälig och tillbörlig inkomst.
Dels har nemligen stadgandet om den långa arrendetiden förlorat en del af sin grund derigenom, att odlaren numera, till följd af förbättrade jordbruksmethoder, kan för nedlagda mödor och kostnader påräkna snabbare godtgörelse, än förr varit fallet; dels föranleda ökade penninge-tillgångar och lättade kommunikationer, med flera samverkande orsaker, dertill, att fastighetsvärdena i allmänhet stiga hastigare nu, än förr, att det vid början af en 30-årig arrendetid åtagna arrende utgör mot slutet af denna tid en vida ringare procent af egendomens afkastning, och att Kronan således lider förlust genom sina fastigheters bortarrenderande på en sådan, alltför lång tid, hvilken följaktligen, från synpunkten af ett skäligt interesse för Statens inkomster, påkallar någon inskränkning, till närmare likhet äfven med hvad i arrende-aftal mellan enskilda personer torde i allmänhet betingas.
Det är på nu anförda skäl, för Kronan önskligt och angeläget att äfven kunna, något oftare än hittills, komma i tillfälle till betingande af de högre arrenden, till hvilka egendomarnes förbättring och stegrade fastighetsvärden kunna föranleda.
Yäl kan hvarje dylik förändring möta någon betänklighet i den föreställning, som under detta ärendes handläggning hos Kammar-kollegium jemväl blifvit uttalad, att synnerligast i afseende i på byggnads-skyldigheten, för hvilket onus någon ersättning hvarken af Staten eller efterträdare erhålles, arrendatorn bör, af omtanka för egen och de sinas trefnad och beqvämlighet, finna sig föranlåten att derå använda vida mera flit och uppoffring, när arrendetiden är 30 år och hvad som göres kan antagas komma honom till gagn under hela hans lifstid, än om arrendetiden vore kortare, då hans interesse för åbyggnadernas beskaffenhet naturligtvis minskades i samma mån han vid egendomen hade en kortare framtid för sig och följaktligen vore mindre betänkt på att finna trefnad i gårdens beboende, än vinst af dess afkastning; och man kuride äfven befara, att arrendatorns håg för egendomens uppodling komme att genom arrendetidens förkortning minskas och förlamas.
Men emot dessa invändningar och emot den meningen, att stadga i arrende-förhållanden skulle vinnas genom den långa besittningstiden, talar det genom mångfaldiga exempel kända förhållandet, att arrenderätten till kronogods under de tretio åren ofta, mot större eller mindre 4 Kongl. Majus Nåd.
Proposition N:o 68. mellangifter, går ur hand i hand, till föga båtnad för Staten, hvars myndigheter likväl sakna laglig anledning att vägra fastställelse å dylika öfverlåtelser.
Och då för öfrigt den ofvannämnde optionsrätten, som genom de för dess tillgodonjutande föreskrifna vilkor, innebär en eggelse för arrendatorn att väl bebygga och häfda den arrenderade jorden, tillika medför utsigten till en framtida besittning, som icke begränsas till något visst tiotal af år, utan kan, genom upprepade förlängningar på arrendet, utsträckas till en aflägsen framtid, anser Kongl. Maj:t den befarade stridigheten emellan Statens och en arrendators interessen för fastigheternas vård och bebyggande icke vara att motse eller utgöra giltigt skäl emot arrendetidens inskränkning.
För bestämmande af hvad i sådant hänseende må utgöra en lämplig tidrymd kan ledning hemtas af de nyare statistiska beräkningar, som, efter Länsstyrelsernas till Stats-kontoret lemnade uppgifter, skett öfver skördens förhållanden i riket under de fyratio åren 1815—1854.
Dessa beräkningar utvisa, att, i allmänhet taget, nära hvart annat år skulle vara medelmåttigt, något mer än hvart fjerde godt, mer än hvart femte under medelmåttan, hvart nionde gifva missvext och hvart tjugondeförsta svag äring.
Under tjugu år böra således kunna förväntas omkring tio medelmåttiga och fem goda år, tre till fyra år med skörd under medelmåttan och ett till två svaga eller missvext-år.
Då, i följd häraf, en tjuguårig arrendetid synes i de flesta hänseenden billigt förena Kronans och arrendatorernas ömsesidiga fördelar, vill Kongl. Maj:t härmed i nåder föreslå, att, med ändring af Kongl. Kungörelsen den 17
December 1799 tiden för utarrendering af Kronans egendomar må framgent blifva till tjugu år inskränkt; hvarigenom äfven den förmån för Kronan skulle ernås, att, i händelse någon hennes egendom behöfver annorlunda, än hittills skett, disponeras, sådant kan inom en jemförelsevis kortare tid låta sig göra.
Handlingarne i detta ärende komma att tillhandahållas det Utskott till hvars behandling frågan varder af Rikets Ständer öfverlemnad; och Kongl.
Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kunglig nåd och ynnest städse välbevågen.
CARL. ./. A.
Maj:ls Nåd.
Proposition N:o 68.
5 Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Honungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 23 December 1859.
Hans Excellens Herr Justitie-Stats-ministern,; Friherre De Geer, Hans Exc. Herr Stats-ministern för Utrikes-Ärendena, Frih.
Manderström, Stats-råden: Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna; och Malmsten.
Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet Gripenstedt, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med förut, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattad t nådigt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående förkortning af den tid, hvarå Kronans egendomar utarrenderas.
Majit behagade, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, berörda förslag i nåder gilla samt befallde, att, i enlighet dermed, nådig Proposition, sådan den finnes protokollet bilagd, skulle under denna dag till Rikets Ständer afgå.
Ex protocollo L. L.
G Kongl.
Maj:ls K åd.
Proposition A:o 69. %:o 69.
Ank. till Exp.-Utsk. den 5 Jan. 1860, kl. 6 e. m.
KONGL.
MAJ:TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer om pension på allmänna Indragnirigs-staten åt Chefen för Telegrafverket i Riket, General-löjtnanten Carl Akrell; Gifven Stockholms Slott den 25 December 1859.
Hos Kongl. Maj:t har General-löjtnanten Carl Akrell, född den 13 Januari 1779, och anställd i Statens tjenst från den 1 Februari 1796, då han vid Fortifikations-korpsen började, sin gagnande verksamhet, i underdånighet anhållit, att, enär han, vid sålunda upphunnen ålder af nära 81 lefnadsår och 64 tjensteår, snart torde finna sig förbunden att lemna sin nuvarande befattning såsom Chef för Telegrafverket i riket, Kongl.
Maj:t måtte hos Rikets Ständer utverka deras medgifvande för sökanden att, efter erhållet afsked från nämnde chefsbefattning, varda på Rikets allmänna Indragningsstat uppförd till åtnjutande, under sin återstående lifstid, af pension, svarande mot det aflöningsbelopp, Sex tusen R:dr R:mt, som han nu på Telegrafverkets stat uppbär.
General-löjtnanten Akrell, hvilken, efter ådagalagda förtjenster både såsom lärare vid fäderneslandets militära läroverk, såsom praktisk Ingeniör-officer, och i krigstjenst under 1813 års fälttåg i Tyskland, blef år 1831 utnämnd till Chef för den då organiserade Topografiska korpsen samt derifrån först år 1856 erhöll nådigt afsked med en genom ärliga afgifter förvärfvad rätt till pension från Arméens Pensionskassa, emottog under tiden, bland andra offentliga uppdrag, äfven Kongl.
Proposition N:o 60. 7 det, år 1852, att utarbeta förslag till elektriska telegraflinier i riket, och förordnades år 1854 till Chef för elektriska Telegrafverket, med hvilken chefsbefattning äfven styrelsen öfver det äldre optiska Telegrafverket är numera förenad.
På den civila bana han sålunda beträdt, fortfar han att med sällsynt nit och en intill senaste ålderdomen bibehållen själsspänstighet och arbetsförmåga gagna det allmänna, som deraf eger ett obestridligt vedermäle i den inom kort tid anordnade och numera genom hela riket utsträckta telegrafledningen.
Om de många embetsbestyr,. som General-löjtnanten Akrell för öfrigt, under sin ovanligt långa och verksamma tjenstetid fullgjort, jemte de karteverk och vetenskapliga skrifter, hvilka han af trycket utgifvit, innefattas närmare och tillförlitlig upplysning i den tjensteförteckning, som, tillika med ofvanberörda ansökning, kommer att vederbörande Utskott tillhandahållas.
För det land, åt hvilket General-löjtnanten Akrell sålunda egnat frukterna af sina mångsidiga kunskaper, sin rika erfarenhet och sin outtröttliga arbetsamhet, är det, enligt Kongl. Maj:ts åsigt, en pligt att, när hvilans stund för den förtjente, af en talrik familj omgifne veteranen nalkas, betrygga hans återstående dagar emot bekymmer för en lifsbergning, lämpad efter den samhällsställning, han innehar; och Kongl. Maj:t vill fördenskull härmed i nåder föreslå Rikets Ständer att medgifva, det General-löjtnanten Carl Akrell må, från och med månaden näst efter den, hvarunder afsked från chefsbefattningen vid Telegrafverket i riket kan varda honom i nåder beviljadt, uppföras på Rikets allmänna Indragnings-stat till åtnjutande, under sin återstående lifstid, af en årlig pension, stor Sex tusen R:dr Runt.
Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen.
Ar och dag som ofvan. CARL. J. A. Gripenstedt. 8 Kongl. Majes Nåd.
Proposition N:o 6.9.