Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ropades ja. H. R. o.
Ad. åtskildes kl. | lill 10 om aftonen.
Den 7 April. 135 Måndagen den 7 April 1845.
Justerades eli prot.uldr. för d. 5 dennes f. och e. m.
Justerades pleniprolm för d. 5 och 7 sisll.
Föredrogs till bordläggning Bevilln.Utsk:s mern.
N:o 34, med förslag till sådane förändringar vid en del af de i Utsk:s mern.
N:o 30, om sammanjemkning af RiksStms olika beslut ang:de tullbevillningen, förekommande voter.propos:r, som af antagne inbjudningar funnits påkallade.
Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Som R. o. Ad. under sista plenum fattade det villkorliga beslut, alt BancoUtsk:s betänk.
N:o 44 skulle sällas främst på listan till föredragning nästa Onsdag, så vida icke dessförinnan några voler.propostr skulle ifrån ett eller annat Etsk. inkomma.
Så anhåller jag, på grund af della It. o. Ad:s beslut, all R. o. Ad. måtte tillåta, att det nu anmälda mein. ifrån Bevilln.Eisk., sättes försl på listan, framför financebelänk., för alt föredragas först i nästa plenum.
Uppå härefter framställd propus, biföll R. o. Ad., alt Bevilln.- Ulsk:s nu bordlagde mern. linge uppföras främst å föredragningslistan för nästa plenum.
Under den vidlyftiga discussionen, som förevar i sista plenum, i anledn. af Consl.Utsk:s meni.
N:o 43, röride förändring i 5(5 och 81 §§ Reg.F., hörde jag med särdeles tillfredsställelse Gr. von Platen och Hr Lagerhjelm yttra sig i enlighet med de åsigter, som äfven jag gillade.
Jag hoppades i det längsta, att deras yttrade tankar skulle vinna segern, men jag erfor snart, alt jag deruti misstagit mig.
Jag kan nu icke annat än beklaga, alt R. o. Ad. har fattat ett beslut, som, eller mili öfvertygelse, innefattar en inskränkning i Konungamakten, och derjemte lägger ett. ovillkorligt hinder i vägen för den nödvändiga förändringen af de grundlags-§§, hvarigenom li e
Stånds beslut, enligt grundlagens nu varande innehåll, kunna blifva förkastade för del 4:des vilja.
Jag bade önskat, ali denna förändring gått i verkställighet, men jag bar deremot icke kunnat gilla, alt två Stånds beslut skulle hvila, när de hafva fåll Coust.Utsk. för sig.
Sedan R. o. Ad:s nu i sista plenum fattade beslut är i motsats emot mina åsigter, får jag anhålla, att min reservation emot samma beslut må i prol. inflyta.
Företogs till pröfning StatsUtsk:s d. 2(5 och 31 sisth Mars på bordet lagda utlät.
N:o 240, i anledn. af väckte motioner om grundskatternes förvandling lill bevillning, rör:de en allmän skattejemning öfver hela Riket m. m. 136 Den 7 April. H. Ex. Hr Gr.
Björnstjerna, Magnus, anförde skriftligen:
StatsUtsk. synes mig hafva nog knapphändigt behandlat en fråga, som, efter min tanka, är af mycken vigt, och borde, synes mig, icke hafva dröjt med de förevarande motionernes besvarande, i mer än ett halft år, hvarigenom de nu så till sägande förfalla af sig sjelfva.
Att jag omfattar frågan om en skattejemning med värma torde vara förlåtligt, som jag var den första, som väckte denna fråga vid 1828 års riksdag, och sedan ytterligare behandlat den uti ett arbete öfver bevillningsgrunder, och långt ifrån alt hafva ändrat min tanke, anser jag frågan nu af större vigt än någonsin.
Jag anser den så, derföre alt man vid hvarje riksdag ser nya förslag uppkomma, enligt hvilka grundskatten borttages från skattejorden, utan ersättning för frälsejorden ; eller efter hvilka grundskatt åläggas frälsejorden i likhet med skattejorden, utan afseende på det högre pris i köp och i arf, som blifvit erlagdt för den förra emot den sednare.
Så hafva vi äfven vid denna riksdag sett tvenne förslager framställas i detta syfte, och af män, hvilka man icke skulle kunna hafva trott, om ett så våldsamt förhållande.
Det är af dessa skäl jag anser en skattejemning, på billiga grunder, som lemnar ersättning åt den mindre beskattade jorden, i utbyte af den högre quot af beskattning, som skulle åläggas densamma, såsom högst nödvändig, och af försigtigheten påkallad i lider som dessa, då de mest orahvälfvande och mest orättvisa åtgärder, (såsom den i arflagsfrågan, om biskopsembetenas indragning m. m.) höra till dagens ordning, och möjligen kunna genomdrifvas i förstärkt Slatsötsk. medelst loltkastningen af en förseglad voteringssedel.
En jemning af jordeboks- och hemraantalsräntan är i synnerhet nödvändig, enär denna ränta uteslutande trycker på skattejorden, dä kronotionde deremot utgår äfven från frälsejord.
Af de fyra inlemnade och här förevarande skaltejeraningsförslagen, finnas tvenne, hvilka äro båda orättvisa och overkställbar, men tvenne andra, hvilka deremot i hög grad förtjena R. o. Ad:s afseende; bland dessa isynnerhet det af Hr Contractsproslen Almqvist inlemnade förslag.
Bland de orättvisa och overkställbar, förtjenar Hr Westerslrands förslag alt först omnämnas.
Han föreslår för det första att förvandla de ordinarie räntorne lill penningar, oell att gifva dem ränte-bevillningsnatur.
Redan häri ligga betydande olägenheter för K. M. och Kronan: den ena, att penningarne kunna förlora sitt värde, (hvarpå vi redan hafvit så många bedröfliga exempel) under det alt de indelte räntorne alltid bibehålla sitt; den andra, att om förvandling hör lill bevillning, denna lätt kan indragas af R.
St., hvilka allena hafva beslutande rätt i dessa frågor, då den ordinarie räntan deremot är garanterad genom 59 § Reg.F. och således icke kan indragas af Sländerne förutan K. M:s samtycke.
Hr Westerstrand, att den ordinarie räntan, som hufvudsakligen åligger skattejorden, skulle få lösas, efter följande villkor: alt det skattehemmanet, hvars ordinarie ränta uppgår, exempli gratia, lill 100 r.dr i medelbelopp, skulle åtaga sig en ca - Den 7 April. 137 capitalskuld af 1,600 ridr, ä hvilken det skulle erlägga 4 proe. ränta, och 2 proc. amorlissement, utgörande tillsammans 90 r:dr om året. bevillning 3 r:dr 9 sk. It!) r:dr 9 sk.
Hemmanet skulle sålunda komma alt betala omkring detsamma som nu, men skulle anses hafva dödat sin skuld pä 28 år, hvarefter det vore fritt från all grundskatt.
Men är detta icke alldeles detsamma, som att säga, att grundräntan skall upphöra om 28 är för skallejord, utan ersättning för frälsejord, enär statsverkets minskade inkomst om 28 är måste godlgöras detsamma, hvilket troligtvis icke kan ske annorlunda, än medelst en fördelning af grundskatten på jord af all natur oell således äfven på frälsejord, som emedlertid icke erhållit någon slags lindring eller ersättning för den nya bördan, som om 28 år skulle åläggas densamma.
Förslaget utgör således en uppenbar våldföring af denna jordnatur, hvilken, om äfven fördel t pä 28 är, icke dess mindre är en våldföring, och detta till ett belopp, som icke kan beräknas till mindre än lill 26,600,666 r:dr r:gs.
Min calcul är följande: grundskatten, som nu åligger skaltejorden (40,000 mantal) uppgå lill en summa af 4,000,000 r:dr r:gs.
Denna summa fördelad äfven på de befintlige 20,000 mantal frälse jemte de 40,000 mantal skatte skulle ålägga frälse och säteriet en quot af 1^ million grundskatt, hvilken räntesumma förvandlad till capital, utgör ofvan uppgifna capitalsunifna af 26 f million r:dr r-.gs, en icke obetydlig förlust för Ii. o. Ad., som till större del är ägare af denna jordnatur.
Jag öfvergår nu lill Hr Danckwardts förslag.
Detta förslag är oändligen svårt att behandla, derföre att det är oändligen svårt att förstå; men ehuru än man del förstår, är det antingen i hög grad orättvist eller ock alldeles overkställbar!.
Jag går alt det bevisa.
Grundskatten utgör, som ofvan omnämndt är, i medeltal en summa af omkring 4,000,000 r:dr r:gs, fördelad pä 40,000 mantal skattejord, utgörande per medium 100 r:dr per mantal.
Om enligt Hr Danckwardts förslag lika stor grundskatt (Nemi. jordeboks- och hemmantalsränta!!.
Hr Danckwardt har icke ihägkommit, att kronotionde äfven utgår från frälse.) skall läggas de derifrån nu befriade 20,000 mantal frälse, så blir tillökningen för denna jordnatur 2,000,000 r:dr r:gs om året.
Dessa 2,000,000 r:dr grundskatt, förvandlade lill capital, utgöra en summa af icke mindre än 40,000,000 r:dr r:gs, som enligt förslaget skulle utgå i Biksg.centis obligationer.
Men nu frågar jag: hvem är det, sorn skall betala ränta och amortissement å dessa 40,000,000 obligationer, för att göra dem lill annat än maculatur?
Ar det frälsejorden sjelf?
Dä blifver ersättningen ingen för denna jord, och orättvisan är lika stor sorn i Hr Westerslrands förslag.
Eller är det Staten? men hvarifrån skola då dessa 2,000,000 ridr i 9 H. 18 138 Den 7 April. årlig ränta tagas?
Skattejorden, som borde betala den, i fall den erhölle någon lindring af sin egen skattebörda, kan icke göra det, enligt Hr Uanckwardls förslag, enär den icke erhåller någon lindring deri; derom nämnde Hr Danckwardt icke eller något.
Förslaget är således lika förfeladt som det är overkställbar!.
Hr Contractsprosten Almqvists förslag är deremot rättvist och enkelt, och är det, som Ulsk. borde hafva tillstyrkt hos II.
Det af Riksdagsfullm.
Sahlström uppgjorda förslag är äfven antagligt, ehuru mindre nyttigt, än Prosten Almqvists.
Ideen af Hr Almqvists förslag öfverensslämmer med det af mig vid 182S års riksdag uppgifne, och hvitar på följande hufvudgrunder.
Man lager ett medium af grundskatten öfver hela Riket och fördelar det pä hemmantalet, detta äfven bestämdt till ett visst medelvärde (undantag göres för de conqueterade provinserne, der förhållandet är olika).
Detta medium bestämmes såsom utgörande normalbeloppet af grundskatten för hvarje hemmantal, som genast träder i verket.
Det mantal, som betalar mera nu än medium, och sålunda får nedsättning af sin grundskatt, inskrifves i Riksg.cont., (sorn uppträder såsom medlare emellan dem som ersätta och dem som ersättas), för ett motsvarande capitalbelopp, å hvilket det erlägger 4 proc. ränta och 2 proc. amortissemenl, hvarigenom skulden anses vara dödad om 28 år.
Det mantal, som betalar mindre nu än medium, erhåller en efter samma grund beräknad, 4 proc. bärande obligation af Riksg.cont. jemte 2 proc. amorlissernent derå, hvarigenom skattejemuingen är gjord.
Riksg.cont. erhåller på ena sidan hvad det utbetalar på den andra, och vidkommer således icke en skillings utgift af egna medel.
Frälsejorden är indemniserad för dess tillökade grundskatt, och skattejorden har fördelen att efter 28 år, utan större ulgifL än dess nuvarande, blifva befriad af den del af dess grundskatt, som öfverstiger medium deraf, öfver hela Riket.
Förslaget omfattar sålunda icke allenast skattejemningen emellan olika jordnalnrer, utan äfven inom samma jordnaturer, inom hvilka det ena hemmanet ofta betalar dubbelt emot det andra.
Af ofvan uppgifna skäl anhåller jag om återremiss af betänk, i likhet med hvad BondeSt. äfven gjort.
Jag är för min del lika så varm för den ideen, alt få en skattejemning och en undersökning om möj ligheten deraf anställd, som den siste värde talaren: men jag anser det icke tjenligt att nu särdeles fästa sig vid vissa grunder, äfven om en återremiss af detta betänk, skulle komma; ty det är uppenbart att icke nu tiden förslår för någon utarbetning i detta ämne.
Jag begärde egentligen ordet för att anmärka, att SlalsUtsk. väl kunnat litel närmare granska detta ämne, i st. f. att, såsom man säger, kasta kallt vatten pä motionerna, och alldeles afstyrka äfven frågan om en särskild comité ronde detta ämne.
Sedan SlalsUtsk. nu har gjort sä, kan jag icke undgå att yttra, att detta slår Utsk. ganska illa till boks, då ötsk. nemi. endast skyller på tiden, under hopp alt R.
St. icke kunna fordra ben 7 April. 139 alt Utsk. skall inkomma med någon detaljerad granskning.
Eljest när man endast skyller på liden, sä borde, man kunna förutsätta, att viljan i öfrigt är ganska god, oell Utsk. erkänner ändamålet vara godt; men man kommer likväl lill en helt annan tanka, då man läser lill sini; ty man ser då, att äfven en comité', hvilken naturligtvis icke upptoge någon tid för Utsk., i Utsk:s tanka endast skall föranleda ”ett kostsamt, långvarigt och besvärligt arbete, hvars ändamålsenlighet är högst tvifvelaktig.” Jag tror, att Ulsk. kunnat bespara sina tvifvelsmål om hvad som i denna del är tjenligt eller icke, emedan del tillhör StatsUtsk. att upptaga och utreda de frågor, som ifrån HiksStin blifva dit remitterade, och icke ali. yttra sig 0111 det tvifvelaktiga i ändamålsenligheten.
Det är detta jag velat anmärka såsom någonting särdeles, och hvarföre man bör bålla denna riksdags StatsUtsk. räkning.
Om nu förslagets pröfning fordrar långvarigt arbete, hvilket jag verkligen icke vill bestrida, sä är del just derföre så mycket mera skäl att en gång börja.
Tillförene var man alltid genast färdig att hänvisa nästan allting lill comite'er, endast för att affärda ämnena till glömska eller blifva af dermed, och på den tiden brukades att tåla comite'ernas arbeten fördröjas ad infinitum än pä en anledning än på en annan, men när nu en period har inträffat, då det tinnes vara möjligt att få något resultat af comiteer, och mycket bättre resultater af deras, än af R.
St:s Utslcsarbeten, dä vill man icke anställa comiteer.
Jag har blott velat laga mig friheten göra denna lilla refiection till vederbörandes eftersinnande och vet icke huruvida det kan lyckas II. Ex. Hr Gr.
Björnstjerna att lii utlåt, återremitterad!.
För min del anser jag det, såsom Utsk. säger, nästan ändamålslöst.
Denna fråga har af mig varit utarbetad och eli fullständigt förslag ronde densamma till li. o. Ad. afgifvel vid 1828 års riksdag.
Det var fråga icke endast om skalljemning, ty den i och för sig sjelf är ingenting, om icke den står tillsammans med reorganisatiouen af Statens nuvarande såväl civila som militära inrättningar.
Det är en följd af detta ämnes omfång, ali B.
St. ovillkorligen måste taga beslut i de preliminära frågorna, för att kunna bereda möjlighet att utarbeta ett förslag, som kan blifva antagligt.
Sålunda mäste naturligtvis af den myndighet, som besluter rörtde beskattningen i landet, beslut vidtagas om de åtgärder, sorn böra föregå förändringen; det vill m. a. 0. säga, att sedan ordinarie räntorne upphört, bevillningen skall vara orubblig till del belopp, som för statsbehofveu erfordras, och hvad för extra ordinarie behof erfordras hörer under de cathegorier, som grundlagen nu under bevillningar upptager, hvilka kunna ändras och jemkas vid hvarje riksdag, i proportion med de behof, som äro för handen.
Detta är den ena frågan.
Deu andra frågan rörer alla innehafvare af indelta löner, såväl civila som militära.
Dessa ma upphöra succesivt, på del att man må kunna komma till del mål, som ärendet åsyftar.
Den tredje frågan är den, att ersätta deu nuvarande priviligierade jordens innehafvare fullt för fullo för de ökade bidragen lill bevillningen.
En sådan 140 Den 7 April. förändring kan icke fort komma till verkställighet; men om man beräknar Statens fördelar i framliden, så möter visserligen icke någon omöjlighet att framdeles verkställa det; möjligen under en tidrymd af 20 ä 25 år.
Denna möjliga verkställighet kan man likväl icke åstadkomma genom ett riksdagsbeslut för dagen, ty då finnes ingen Styrelse i Sverige, hvarken nu eller framdeles, som dertill kan gifva sitt bifall.
Detta vore en omstörIning af samhället, sora genast skulle medföra dess ofelbara upplösning.
Den andra frågan fordrar, såsom jag säger, preliminära beslut.
Den motion som jag tillförene uti det afseendet har väckt, med åtföljande uträkningar och tabeller, blef till sina hufvudgrunder erkänd riktig af R.
St. vid år 1S2S års riksdag; men R.
St. förklarade, att de icke kunde hafva lid att densamma genomgå, och deröfver besluta, ulan hänvisle frågan till K. M., ifrån hvilken de ansågo att initiativet derutinnan borde komma.
Jag hade i min motion förklarat, att jag icke ansåg K.. M. vara den myndighet inom samhället, som deri borde taga initiativ, utan att han tvertom borde blifva den medlande myndigheten emellan de stridiga intressena inom folket.
Ofverläggningarne i frågan ledde icke då lill någon åtgärd derutinnan.
Hvad beträffar tillsättandet af comitéer rör:de detta ämne, så anser jag det både onödigt och öfverflödigt.
Jag kan således för min del icke annat än tillstyrka R. o. Ad. alt bifalla Utskrs betänk.
Jag torde vara en ibland de få, som står i det predicament, alt vara, som man säger, opartisk i frågan, i thy, att jag äger ungefärligen lika mänga hemman skaltejord som privilegierad jord.
I hufvudsaken kan det således blifva mig likgiltigt hvad beslut som fattas; men jag anser mig af denna ställning uppkallad alt fälla ett yttrande i frågan.
Det torde tillhöra de fromma önskningarnéss gebiet, att komma till det målet, ali få ali jord lika beskattad.
Om man vill tänka sig att genom en ny skattläggning, en ny hcmmantalsjemkning, fä alla hemman lika, sä misstager man sig, ty genom idoghet hos innehafvare!) förbättras det ena hemmanet, under det alt det andra vid motsatt förhållande försämras, så att hemmanen omöjligen kunna blifva i förhållande till deras värden lika beskattade.
Vill man återigen, såsom 2:ne af motionärerne åsyftat, öfverföra beskattningen pä bevillningen efter taxei ingsgrnnd, så möter dervid stora svårigheter.
Det torde vara bekant, att det ena länet i förhållande lill hemmanens försäljningsvärden har vida högre taxeringsvärde än det andra, det ena häradet högre eller lägre taxeringsvärde än det andra, och jag vet till och med alt inom samma socken en hemmansdel kan vara upptaxerad nära nog lill sitt försäljningsvärde, under det att andra hemman och hemmansdelar icke äro taxerade till mer än eller \ deraf.
En sådan ojemnhet existerar nu, och jag ser icke någon möjlighet huru man skall kunna få alla hemmanen rättvist taxerade med ett jemförligt värde, så att icke det ena hemmanet varder härdare betungadt, än det andra.
Jag ser också, att om skatten skulle utgå såsom be - Den 7 April. 141 villning, oell det således blefve af särdeles vigt att få sina hemman högre eller lägre taxerade, så skulle vänskap och välvilja å ena, eller motsatta känslor å andra sidan, kunna få ett stort inflytande vid dessa taxeringar, och en mängd verkliga anledningar till missnöje och klagomål öfver mannamån derigenom uppkomma.
Jag är således rädd att bestämma beskattningen efter taxeringsvärdet.
Det har emedlertid, såsom H. Ex. Hr Gr.
Björnstjerna anmärkt, lid eller annan framkommit motioner om alt få all jord lika beskattad.
Det skulle icke vara omöjligt, och vore icke eller i min tanka för innehafvarne af privilegierad jord skadligt, alt all jord finge lika natur.
Deraf kunde icke följa, ali jorden skulle blifva lika beskattad i förhållande lill sitt verkliga värde; men den stora ojemnhet, som nu råder, då det ena hemmanet är alldeles frikalladt ifrån skatt, under det att det andra bar en mycket dryg, kunde afhjelpas om alla hemman blifva af enahanda natur, oell del ena hemmanet, i förhållande lill hemmantal lika beskaltadt med det andra; ojemnheter i beskattningen komma alltid att qvarstå med afseende på hemmanens värden.
Jag tror, att detta vore särdeles fördelaktigt just för dem, som innehafva största delen af den priviligierade jorden, af det skäl, att en mängd af anspråk lid efter annan alltid framkomma derpå alt kunna minska skatterne pä den hårdare tryckta jorden.
Vi få också erkänna, alt tid efter annan hafva sådana skatter blifvit eftergifne och lagda på bevillningen eller consumlionen.
Ditåt syfta också de beskattningsprinciper, som i sednare tider gjort sig gällande.
Delta är ett skäl, hvarför jag tror, alt man borde vidtaga en åtgärd, som kunde leda lill det målet alt hindra den orättvisa, som ovillkorligen skulle i mer eller mindre mån drabba innehafvare af privilegierad jord, om skatter lyftas ifrån den onererade skaltejorden och läggas vare sig på bevillningen eller på consumtionen.
Del är också eli skäl, som de två molionärerne och II.
Björnstjerna nyss vidrört, nemi. att tili vårt land, der vi hafva ett sä litet rörelsecapita!, vi ganska väl behöfva öka denna vigtiga häfstång för industrien genom utfärdande af statsobligationer.
Af dessa skäl tror jag alldeles icke, att man bör Wita frågan falla; men jag erkänner, lika med de första värde talarne, att riksdagen nu är så långt avancerad, alt man svårligen kan medhinna att inom Utsk. utarbeta några nya förslag i detta afseende.
Mig är sagdt, att underrättelse om PresteSt:s beslut nu skall hafva ankommit, och jag anhåller, alt Hr Ridd.sccret. mätte få meddela upplysning om innehållet deraf.
Bidd.secret. tillkännagaf, att prot.utdr. i ämnet' ankommit endast frän Vullufl. BorgareSl., som återremitterat Utsk:s utlåt.
Då Borgare- och BondeSltn hafva återremitleral frågan, och jag har anledn. tro, alt Högv.
PresteSt. beslutat att en comité skall nedsättas, eller att premium skall utsättas, för den som utarbetar det bästa förslag uti iftågavar. ämne, får jag anhålla, att R. o. Ad. ville återremittera detta betänk., och får 142 Den 7 April. derjemte fästa uppmärksamheten på, att derigenom förloras ingen tid, äfven om del icke leder lill det åsyftade ändamålet, enär Statslltsk. i alla fall ännu en gång måste handlägga frågan, på grund af de två förstnämnde Ståndens ålerremisser.
Medan jag nu har ordet, anhåller jag att få bemöta några ord af H. Ex. Hr Gr.
Björnstjerna, såsom strängt klandrande Hr Danckwardts förslag.
Det har blifvit af Hr Danckwardt föreslaget, att genom skattläggning af den privilegierade jorden ålägga densamma lika skatter, som i allmänhet efter uträkning inora häradet den onererade jorden nu äger, samt alt fur hela beloppet deraf skulle öfverleranas till ägaren af den privilegierade jorden statsobligationer, som skulle löpa med 4 proc. ränta, och sålunda amortera sig sjelfva inora 28 år.
Den förmenta orättvisa, som ägaren till privilegierad jord derigenom skulle lida, vore den, att han fick emottaga obligationer, som icke löpte med mera än 4 proc. ränta, och som voro inräknade efter (i proc. på capitalet.
Nu är det frågan, om han kunde använda dessa obligationer lika med penningar, i hvilket fall ingen orättvisa hade skett honom.
Hr Danckwardt, alt efter 28 års förlopp, så skulle all jord undergå ny skattläggning, alla hemman lika onereras med det skattebelopp, hvartill summan af alla nuvarande skattehemmans grundräntor, utdelade på Bikels hela hemmantal, uppgår per hemman; dervid de hemman, som finge nedsättning i skall skulle erlägga, och de som finge tillökning deri, erhålla ersättning genom nya statsobligationer.
Dä sålunda Hr Danckwardt föreslagit, att genom statsobligationer jemna alla uppkommande skillnader i ny mot gammal beskattning, torde R. o. Ad. finna, alt hans förslag visst icke innebär någon orättvisa. o n Hr Akerman, Fredr.:
Den som har något följt med allmänna ärenden här i landet, har troligen funnit, alt vid hvarjehanda försök att reformera, har man stött på åtskilliga hinder för sådana försök, hvilka hinder hufvudsakligen grundat sig på våra uråldriga förhållanden.
Jag tror, att det försök till reform, som nu göres och som otvifvelaktigt grundar sig på en stor välmening, är ett ibland de olagligaste.
Om man betraktar orsaken till den olika beskattningen, hvaröfver nu klagas, så skall man otvifvelaktigt deruti finna hindren och omöjligheten att åstadkomma någon rättelse.
Hvarföre är beskattningen nu olika på olika ställen inom landet?
Jo otvifvelaktigt derföre, att den är gjord på särskilda tider och af särskilda personer.
En tid har man ansett, att af jorden borde utgöras ali den skatt, som den möjligen förmodades vara i stånd att erlägga.
En annan tid, då statscassan varit något bättre, har man ansett sig kunna vara liberalare, och ålagt en mindre skatt.
Olika personer hafva också förrättat dessa beskattningar särskildt för hvarje härad, och dä är det naturligt, att det berott pä de personer, som förrättat skattläggningen, huruvida de ens haft lust att undersöka alla de förhållanden, som dervid hort tagas i beräkning, och huruvida de hafva ägt förmåga att skaffa sig de upplysningar, som för en sådan förrättning
Den 7 April. 143 varit behöfliga.
Det lärer emedlertid ingen bestrida, alt olikheten uti beskattningen är ganska stor.
Den sisté värde talaren medgifver, att man finnér inom samma län, samma härad, samma socken, ja inom samma by hemman, som i anseende till sin ägovidd draga en högst olika beskattning.