Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ma jr t med underdånig anhållan om upprättande af ett förslag öfver den årliga kostnad, hvartill Karl- och Hästmunderingens underhållande bör beräknas, då till grund för denna beräkning tages den af ålder Rusthållare vid Indelte Cavalleriet åliggande beklädnad och utredningsskyldighet, med fästad t afseende på munderingarnes fordna varaktighet, hvarefter en årlig afgift i penningar eller spannemål må af Ruslhållarne med deras begifvande erläggas till Staten för dennes öfvertagande af motsvarande åligganden så väl i krigs- som fredstid; och torde Rikets Ständer i underdånighet böra fästa Kongl.
Maj:ts uppmärksamhet derpå, att, om slitningstiden för en mundering under krigstid upptages lika för Värfvade och Indelta Cavalleriet, måste densamma under fredstid kunna för Indelta Cavalleriet antagas lill 4'dobbel mot hvad för ett i ständig tjenstgöring varande värfvadt Cavallen beräknas, samt att, hvad tidens förändrade fordringar nu mera kräfva i ökade kostnader för Indelta Gavalleriets.
Den 4 Januari! f. m. mnnderingspersedlar, icke må anses som ett Rusthållets åliggande, utan sein en Statens utgift, komma att af allmänna medel be* stridas.
Det Synes mig sorn Rikets Ständer genom en beslutad underdånig skrifvelse, i öfverensstämmelse med hvad jag föreslagit, hembära en skyldig gärd af aktning åt föregående Ständers beslut, hvilket derigenom, kunde rinna en afsedd men uteblifven påföljd. i8^3 års Ständer hafva nemligen I underdånighet anhållit, ali Kongl. Maj:t täcktes låta utarbeta och för närvarande
Ständer framlägga ett Förslag till den förändring i Rustningsprestalionerna under krigstid, som Kongl. Majrt i nåder finnér förenlig med StaisCassahs hästa, saint de 'Rustningsskjldiges skydd för oberäkneliga och möjligen förstörande lidanden och uppoffringar.
Grefve Brahe_, Magnus:
Uti de sammansatta Stats- och EkonomiUtskottens under N:o 108 afgifne Utlåtande, kan jag icke annat än hufvudsakligen instämma, dock skulle jag önska åtskilliga förändringar i detaillerne, uti hvilka man icke skäligen kan begära, att Utskotten, hvilkas tid är upptagen af så många andra vigliga göromål, nog grundeligt kunnat ingå.
Jag bör äfven gifva tillkänna, att Kongl. Majit redan gått Rikets Ständer till mötes i de önskningar man nu å nyo vill framföra.
Då, såsom Uskotten uppgifvit, endast elt ganska <4 Den 4 Ja nu ari i f. m. ringa antal af de Rustande vid RusthållsRegementerne och Corpserne ingått på den af Kongl. Maj:t, i anledning af Rikets Ständers vid i8a3 års Riksdag gjorde underdåniga begäran, nådigst framställde Proposition om en viss årlig Passevolansafgift för Revärings- Beklädnads- Remtygs- och Sadelmunderings-persedlarnes underhållande genom en dertill förordnad Beklädnads-och BeväringsDirection, befallte Kongl. Maj:t förliden vår dess GeneralAdjutant för Arméen, att sammankalla alla vederbörande Regements- och CorpsChefer för alt, jemte Presidenten i Kongl. Ki igsCollegium , granska alla Författningar i ämnet och deröfver utlåta sig.
Detta skedde, och i November månad sistlidet år inlemnades till Kongl. Majit ett arbete, författad t med den noggrannaste detaille och Localkännedom. <— Det är för att sätta Utskotten i tillfälle att taga kunskap om detta yttrande, som jag önskar återremiss af Utlåtandet, på det Utskotten må kunna, om de så för godt finna, i anledning af dessa upplysningar föreslå Rikets Ständer att underdånigst anhålla, det Kongl. Majit, med antagande af hufvudgrunderne i Utskottens Utlåtande, i fråga om detaillerne, vid propositionen lill de Rustande ville
Nådigst göra de ändringar eller tillägg, som de Rustandes sanna fördel, Truppens tjenstbarhet och locala omständigheter möjligen påkalla.
Jag tror detta tillägg så mycket angelägnare, som det blifver omöj - Den 4 januarii f. m. i5 ligt och alldeles för vidlyftigt att upptaga i Ständernes beslut alla de locala. och reglementariska förhållanden, sorn måste observeras för att bringa frågan lill nödig fullständighet.
Hvad angar de anmärkningar Grefve Horn i sitt skriftliga anförande framställt, anhåller jag att få besvara dem i nästa Plenum, hvilket likväl ej hindrar den yrkade återremisscn.
Herr Bråkenhjelm , Pehr Reinhold:
Utskotten vänta sig icke att få detta Utlåtande återremitteradt, emedan deras samtelige Ledamöter äro af den öfvertygelse, att ärendet blifvit behandladt, icke allenast med någorlunda sakkännedom, utan äfven med en hög grad liberalitet.
De anmärkningar, som blifvit framställda af Grefve Horn, röra icke målet.
Utskotten kunde icke ingå uti förhållanden, som icke stodo uti omedelbart sammanhang med motionen, och då den allenast handlar om inrättandet af BeklädnadsDirectioner, kan följaktligen ej dertill föras hvad Grefve Horn yttrat angående Uniformsförändringar, hvilket likväl torde vara bäst besvaradt derigenom, att man erindrar, det sådant står Rusthållaren öppet, att genom nytt Contract med Kongl. Maj:t och Kronan förbehålla sig, utan att
Ständernes medverkan dertill i ringaste måtto är erforderlig.
Hvad angår den af Grefven öfverklagade mannamån, som skall äga rum Den 4 Jan nav ii f. tn. vid Afmönstringarne, så har jag svårt vid att inse, huru detta af Ständerne skall kunna förekommas, men medgifver gerna, att della måhända kommer af bristande erfarenhet hos mig.
Någon fråga om bestämmandet af den beklädnad, hvarmed Rusthållaren är skyldig förse karlen, har likväl icke förr varit väckt, och den nu framställde måste således, om den skall erhålla någon åtgärd, behandlas såsom en ny motion.
Slitningstiden för beklädnaden hafva Utskotten endast förslagsvis uppgjort för den första uppsättningen, men i öfrigt ansett den vara lämpligast, som kunde uppgöras emellan de Rustande sjelfva å ena sidan och Styrelsen å den andra, samt att den således kunde få bero på de Rustandes egen erfarenhet om huru lång den bör vära.
Efter min öfvertygelse borde alla detaillefrågor uppgöras emellan Regeringen och Ruslhållarne; men om sådana finnas, hvilka tillhöra Sländernes pröfning, som Herr Grefve Brahe troligen afsett, då han yrkat återremiss, lärer annan utväg ej gifvas; men eljest torde det förslag, som Utskottens Utlåtande innefattar, vara så godt, som skäligen kan väntas.
Jag hade icke väntat, att af en MilitaireLedamot i ett af de Utskott, som handlagt ärendet, höra, att frågan om
Uniformspersedlars förändring och förvarande vore ett främmande föremål för frågan - Den 4 J a n u a r i i t. m. ■7 gan om Passevolancens inrättande emellan Staten och de Rustande.
Jag skulle deremot trott, att Utskotten varit pligLige i ngå i yttrande deröfver, fastän motionen i sä måtto var ofullständig, att den icke innehöll något derom.
Jag vet icke, huru det är tänkbart att bestämma en fortfarande skyldighet, utan att veta dess primitiva förhållande.
Herr Bråkenhjelm har yttrat, att slitningstiden blifvit af Utskotten lemnad att bestämmas tili följe af de Rustandes egen erfarenhet, men då en punkt uti Utskottens förslag innehåller, att en GeneralMönsterherre ensam skulle äga cassationsrätten, så förmodar jag, att
Rusthållarnes erfarenhet endast skulle komma att bestå uti kännedom derom, att ingen viss grund förslitningstiden finnes, ty cassationerne ske oftast utan ringaste urskilning och väcka stort missnöje i landet.
Ett misstag anser jag vara begånget af föregående Ständer, då de i underdånig skrifvelse anhöllo, att Generalmönstringar för cassationer vid Indelta Cavalleriet endast böra ske hvart 3:dje år.
Jag deremot anser, att cassationerna böra ske hvart år, och icke så i massa sora nu, utan för hvar och en persedel, som af Befälet anmäles till Mönsterherren, hvarigenom de mindre omtyckta defectsedlarne kunde försvinna.
Äfven anser jag det origtigt, att vården af rustningarne skola uppdragas åt en så sammansatt Direction, som den Utskotten fö - 56 H. 2 Den 4 J a n u a r i i f. ra. reslngit, utan bör enligt min tanka Passevolancen öfvertagas af Kronan, då det blir den, sorn får hålla Rustkammare och vårda Munderingarne.
Enär Herr Bråkenhjelm medgifvit svårigheten att förekomma missbruken vid afmönstringarne, finnér jag ingen annan svårighet vid mitt förslag, än att vid tillfällen af krig öka Rusthållarnes contanta afgifter.
Herr Riben j Carl Wilhelm: Frågan om Rusthållares skyldigheter emot Staten har under längre tider utgjort föremål för vidlyftiga och obehagliga tvister.
Deras förekommande för framtiden har varit Utskottens önskan.
Jag har deltagit i Utlåtandet, och hade gerna sett att detsamma blifvit bifallit, men då jag vin hört en af Konungens Rådgifvare, och en person, som ofta bestrider deras åsigter, interessera sig för återremiss, vore det i 11 i bera 11 att sätta sig deremot; och i den förmodan, att återremissen alltså beviljas, skall jag icke nu till besvarande upptaga de gjorde anmärkningarne, helst jag icke nog fullständigt uppfattat de skrifteligen framställda; men såsom en allmän erinran torde jag få förklara, att Utskotten troligen genom sitt Utlåtande gjort mera för Svenska Rusthållares bästa, än Grefve Horn genom sitt nu upplästa anförande, och att Utskotten förmodligen uti sitt svar på återremissen komma att tydligen ådagalägga detta förhållande.
Den 4 Jn ii ti a ri i f. re; •y Tiden sparas alltså bäst med att så fort som möjligt bifalla ålerremiss af Utlåtandet.
Då en Rusthållare å ena sidan och Konungens Tjenstgörande GeneralAdjutant för Armeen å den andra begärt återremiss af Utlåtandet, kan jag, sorn är ingendera, utan endast ledamot i ett af de beredande Utskotten, icke annat än äfven tillstyrka återremissenj och det så mycket mera, som de sammansatta Stats- och Ekonomiutskottet! hafva under behandling ett ämne af dem, som Grefve Horn omförmält, eller angående Uniformsförändringar, och hvilket Utskotten velat, men icke väl kunnat hänföra under de beslut, som i delta Utlåtande blifvit till Ståndens pröfning hemställde.
Till svar å hvad Grefve Horn yttrat om min egenskap af MilitaireLedamot i Utskotten, får jag nämna att jag, äfven som sådan, anser mig böra rätta mig efter Riksdagsordningen och Rikets öfrige Grundlagar, och då med de der stadgade grundsattser icke är förenligt, att Utskotten upptaga andra frågor, än de, som till dem äro remitterade, eller dermed hafva oskiljaktigt sammanhang, hafva de sammansatte Utskotten ej kunnat uti frågan inblanda det för densamma från början främmande, först nu af Grefve Horn väckta, 56 H. 20 Den 4 Januarii f. m. ämne.
Hvad återremissen beträffar, sä vill jag visst icke sälta mig deremot, men blott fästa Herr Grefve Brahes uppmärksamhet derpå, om icke de af honom åsyftade ändamål kunna vinnas genom aftal emellan Regeringen och de Rustande.
Då Grefve Brahe yttrat,'att en Committé' af Kongl. Maj:t blifvit nedsatt för att utlåta sig öfver ärendet; och jag är öfvertygad, att det icke kan med mera sakkännedom och grannlagenhet blifva behandladt än just af denna Committé', och detailler af den kunna blifva uppgifne, som Utskotten omöjligen kunna känna, anhåller jag att Utlåtandet må återremitteras, på det Utskotten måtte komma i tillfälle att taga kännedom om de af nämnde Committé lemnade upplysningar.
Jag önskar högeligen Passevolancens införande äfven vid beklädnaden, öfvertygad som jag är, att stora olägenheter skola derigenom förekommas; och då jag hoppas att det skal! med mera lätthet låta göra sig, sedan Utskotten fått del af den omnämnde Committeens arbeten, får jag ytterligare begära återremiss af Utlåtandet.
Det är i anledning af Grefve Horns yttrande, som jag begärt ordet.
Det har visserligen icke undfallit Utskotten, att Munderingspersed - Den 4 Januarii f. m. 21 larne skulle erhålla bättre vård på allmänna, än enskilta Rustkammare, men hindret deremot består i Rusthållens spridda lägen.
I anseende till hvad som blifvit yttradt om Passevolancen, beklagar jag, att det ej hörer till ämnet, och att någon motion derom icke blifvit väckt.
Jag tror icke att något nyttigt resultat deraf kan uppstå; och troligen skulle den Ledamot, som nu yttrar sig önska den, vara den förste, om den inrättades, att klandra den.
Jag vill icke öka återremissen med något anförande af mig, utan anhåller att detta yttrande icke måtte åtfölja återremissen, emedan jag blir i tillfälle att i Utskotten afgifva min mening deröfver.
Det är för alt sätta Utskotten i tillfälle taga kännedom om den omtaldte Committeens arbete, sorn jag yrkar återremiss, öfvertygad på förhand att Commitleen och Utskotten i saken tänka ungefärligen lika.
Långt ifrån alt något klander emot Utskottens förfarande legat till grund för min begäran om återremiss, har jag, med erkännande af nyttan och värdet af de åsigter Utskotten i hufvudsaken uttryckt, blott önskat, att försätta Utskotten i tillfälle att inhämta närmare kännedom om vissa detaillefrågor, hvilka äfven tillhöra det reglementariska, samt dessutom erhålla mera fullständighet och bestämdhet om de rättigheter och skyldigheter, hvilka härutin - D e ii 4 Jan11 u i’ i i f. Jn. )ian åligga Rusthållare och säkrast försäkra dem emot ali godtycklighet i behandlingssätten; detta allt bidragande till ordning; och hoppas jag, att ändamålet så mycket lättare skall vinnas, som alla detailler äro på förhand fullständigt utredde, hvarigenom ingen särdeles tidsutdrägt bör komma alt äga rum.
Det är med stor tillfredsställelse, som jag hort, att Konungens Rådgifvare i Commandomål yrkat återremiss af Utlåtandet för det Utskotten skulle blifva i tillfälle att taga kännedom om handlingar, som förekomma Rusthållares godtyckliga behandling.
Jag fäster mig likväl nu egentligen vid ett uttryck af Herr Bråkenhjelm, deri han förmenar att tillräckliga aftal i denna fråga skulle kunna träffas ensamt emellan Regeringen och de Rustande.
Flera gånger under denna Riksdag har jag hort en dylik princip yttras, men jag kan icke godkänna den, emedan jag tror, att den ena hälften af Statsmagten icke ensam kan ingå i åtgärder, som involvera på äganderätten, hvilket är fallet, om t. ex. Konungen utan Ständers medgifvande uppgör contracter med innehafvare!! af den roterade jorden i Riket, hvarigenom natura prestationerna, varande af grundskatts natur, förändras eller förökas.
Jag bestrider sålunda den mening, att Konungen i något enda fall må kunna öfverenskomma Den 4 Jan uar ii f'. ra. 23 med Rust- och Rotehållare om ändring i deras contracler eller åtagne förbindelser till Staten, utan alt Ständer genom formligt beslut öfverlåtit lill Verkställande Maiten denna rättighet.
I annat fall gäller en öfverenskommelse mellan Kronan samt Rostoch Rotehållare endast för den eller deni som ingått contractet, men kan icke vara bindande för andre innefvare af jorden.—
Man har sagt, att här ej vore fråga om passevolanceafgift, för det Utskotten undvikit att nyttja detta ord, men då man föreslagit att bestämma afgifter för Armeens utrustning, anser jag dessa vara af samma natur som passevolance-afgifler, men visst icke till skydd för Rusthållarne, då det med rusthållens spridda lägen icke är förenligt, alt de Directioner Utskotten föreslagit kunna iakttaga det allmännas fördel.
Det är endast för att besvara Grefve Horns yttrande, att Herr Grefven erfarit en sann tillfredsställelse, då han hört mig anföra, att Regeringen skulle vilja ändtligen lemna någon uppmärksamhet åt det godtyckliga behandlingssätt, hvilket de rustande vederfares, som jag begärt ordet.
Detta yttrande tror jag mig likväl ingalunda hafva fällt, emedan jag för väl känner, att Regeringen vid alla tillfällen upptagit och undersökt de klagomål, som blifvit gjorde öfver den godtycklighet, som vid mönstringar någon gång varit öfverklagad.
a 4 Den 4 J a n u a r i i f. m.
Delta är för väl kändt för att jag liär beböfver försvara denna sals.
Hvad godtyckligt behandlande för öfrigt angår, tror jag att Herr Gi efvens proposition om de partiella eassationerne, i stället för dem, som nu ske vid Generalmönstringarne, skulle blifva en säker anledning till b e ty d 1 i g t missförstånd.
— Vidare torde jag få yttra mig i delta ämne i nästa Plenum vid besvarande af Grefve Horns skriftliga anförande.
Det är visserligen hvar och en Ledamots rätt alt justera sina ord; jag vill således icke förneka Grefve Brahe att ändra sina, men nog tyckte jag mig höra, att han talte om förekommande af godtycklig behandling, hvilken, hvad Rusthållare beträffar, endast kan utgå från Styrelsen, eller af densamma befrämjas medelst öfverseende af missbruken.
Ehuru obehagligt det är att inlåta sig i ordtvister, finner jag mig dock föranlåten att besvara Grefve Horns anmärkning.
Jag bestrider ingalunda, att jag yttrat ordet ”godtycklighet,” men alldeles icke i den mening som Herr Grefven det uppfattat, och i intet hänseende tillämpligt å Styrelsens åtgärder, utan tvärtom.
Grefve Gyllenborg s Johan Henning hade inlemnat ett så lydande anförande:
Då Stats- och EkonomiUtskottens
Utlåtande om passevolance för bevärings-be - Den 4 Januarii f. in. klädnads- och sadelmunderings-persedlars anskaffande vid Indeldta CavalleriRegementerne, framsläller en berömlig uppmärksamhet i afseende på Rusthållares rättigheter, och noggrannhet i detaillerne, af förslag till Rikets Ständers pröfning, torde jag anses sakna anledning, att icke dessmindre anhålla om återremiss af Utlåtandet till Utskottens ytterligare handläggning.
Anledningen till denna begäran är Utskottens olika förhållande, nu och för några veckor sedan i en annan fråga, om passevolance för Indeldta Cavalleriet, då, uppå samma Utskotts tillstyrkande, den rättighet Rusthållare ägde, att sjelfva vid möten underhålla karlar och hästar, blef, genom magtspråk, dem plötsligen afhänd, och bestämd penningeafgift, i sådant ändamål, dem ålagd, hvaremot Utskotten nu, i förevarande Utlåtande, tala ett mildare språk, under medgifvande af Rusthållares rättigheter; och om det är tillfredsställande att höra omtalas, att Rusthållare ännu äga några sådane, torde det icke anses obehörigt, att Rusthållare, i grund af desse, af Utskotten begära benägen upplysning, hvarföre icke berörde rättigheter, i alla fall enahanda, då fingo vara lika gällande, för Cavalleriets underhåll för karlar och hästar på möten m. m., som nu för beklädnad m. m. är af Utskotten medgifven, då likväl tillförene ingen skillnad emellan rättigheter, i desse afseenden, icke en gång under enväldets tid, blifvit ställd 26 Den 4 Jan u ar i i f. m. i fråga.
Det vill synas, som några för allmän kännedom förborgade motiver, eller några icke allmänt kända författningar legat till grund för Utskottens så olika behandling af lika frågor, hvilka angå Rustbållares skyldigheter, och det är upplysning derom, som jag, i egenskap af Rusthållare, begär, och af Utskotten torde äga rätt att förvänta, enär contracterne emellan Kronan och Rusthållare medgifva de senare en oinskränkt rättighet, alt sjelfva ombesörja och bestrida alla åligganden, hvartill Rusthåll äro förbundne.
Hvad nu, i hufvudsaken, angår framställningssättet af förslag till passevolance, så, enär Kronan, som icke hör kunna anses åstunda draga enskilt fördel af Rusthållares penningebidrag, icke kunnat föreslå lindrigare passevolancevilkor, än dem, som elfva tolftedelar af Rikets Rusthållare vägrat att antaga, och del således icke är tänkbart att en större pluralitet skulle, vid hufvudsakligen oförändrade förhållanden, frångå sina förra beslut, synes det vara öfverflödigt och utan ändamål, alt åter besvära Rusthållare, genom deras sammankallande, att öppna öfverläggningar i en fråga, der allmänna tänkesättet gifvit sig så tydligen tillkänna; men skulle detta oaktadt Rusthållare ännu ytterligare derom böra tillfrågas, föreslår jag, att det verkställes på sådant sätt, att Rusthållare, som åstunda ingå i hvad dem blifver föreslagit, förklaras äga att, inom bestämd föreskrifven tid, der - D#n 4 Januarii f. m. 27 om hos vederbörande Embets- eller Tjenstemän sig anmäla; börande de, sorn sig icke då anmäla, anses i deras förra vägran till den föreslagne passevolancen fortfara.
Jag anhåller, att detta yttrande må åtfölja återremissen af Stats- och EkonomiUtskottens Utlåtande i förevarande ämne.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Stats- och EkonomiUtskottens ifrågavarande
Ånyo föredrogs Stats- samt Allmänna Besvärs-och EkonomiUtskottens den 16 sistliclne November under N:o 101 afgifne, och den 25 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om indragning af den för Domkyrkan och Domprosten i Lund anslagne Kronotionde-spannemål.
Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard: Pag. 18 säga Utskotten, att min motion framkallat vidlyftiga påminnelser af Herr Crusenstolpe, samt dessa åter ett ännu vidlyftigare försvar af mig.
Härvid får jag erinra, att då Herr Crusenstolpes påminnelser varit vidlyftiga, så kunde mitt försvar, hvilket innefattade vederläggning af hvad Herr 28 Deu 4 Januari i f. m.
Crusenstolpe anfört, icke undgå att jemväl blifva det.
Ty det är lättare, alt utan bevis angripa, än med bevis vederlägga.
Vidare säga Utskotten, att vidkommande den af mig gjorde hemställan om indragning af den Kronotionde-säd, som för närvarande är till Lunds Domkyrka anslagen, inhemtas af 1827 års i Kongl. StatsContoiret förvarade SpecialRäkningar, att de af Kronans Tiondesäd i Malmöhus och Christianstads
Län till berörde
Domkyrka utgående anslag utgöra 3i2 tunnor i2f kappar.
Härvid vill jag blott erinra, att det var jag sjelf, som i min försvarsskrift meddelade denna upplysning.
I öfrigt, då resultatet af Utlåtandet öfverensstämmer med min önskan om undersökning, tillstyrker jag, att detsamma måtte bifallas.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken lät upplästa Högvördige PresteStåndets ProtocollsUldrag af den 4 sistlidne December, innehållande Ståndets afslag å Stats- och EkonomiUtskottens ifrågavarande Utlåtande, jemte inbjudning till de öfrige RiksSlånden, att sig med PresteSlåndet i enahanda beslut förena; vid hvilket
ProtocollsUldrag var fogadt ett anförande i ämnet af Herr Biskopen Doctor Faxe, hvilket äfven upplästes.
I anledning af Biskop Faxes nu uppläste yttrande, anhåller jag, alt, sedan jag fått tillfäl - \
Den 4 Januarii f. m. ]e deraf taga närmare kännedom, derå få afgifva milt svar; i synnerhet som jag hort, att åtskillige af mina uppgifter förklaras för osanna.
Emedlertid har min motion föranledt undersökning af förhållandet, och jag förbehåller mig, att få afgifva en ny motion i ämnet.
Att min motion emedlertid icke varit så obehörig, som man i det ofvannämnde yttrandet velat visa, synes så val deraf, att LäroverksCommiten jemväl föreslagit, att de 100 tunnorne Domprosten för närvarande tillgodonjuter, böra indragas, som äfven deraf, att Carl XI anslog åt Lunds Universitet alla öfverskott af Domkyrkans inkomster, fast denna författning sedan blef, genom en viss obetydlig summas utbetalande på en gång af Domkyrkan till Universitetet, upphäfven på en tid, då man ej förstod att behörigen sköta och taga revenue af Domkyrkans många hemman.
Herr Ribbing., Arvid:
Jag ber att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på oformligheten deraf, att discussion skulle kunna äga rum här i anledning af ett yttrande, som blifvit afgifvit i PresteStåndet, och att sådant skulle verka uppskof i afgörandet af sjelfva saken.
Jag anhåller derföre om proposition till bifall å Utlåtandet i främsta rummet.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att sedan, efter 3o Deu 4 Januarii f. ra. hvad Hans Excellence fattat, PresteStåndets ProtocollsUtdrag nu bifvit hegardt på bordet, det torde vara lämpligast, att äfven låta Utskottens Utlåtande ytterligare få hvila på bordet.
Herr Crusenstolpe _, Magnus Jacob: I anledning af hvad Herr Grefven ochLandtMarskalken behagat yttra, förenar jag mig med Herr Munck af Rosenschöld uti den anhållan, att ProtocollsUtdraget från PresteStåndet måtte blifva hvilande, hvaremed1 ertid Ridderskapet och Adeln torde finna att Utlåtandet jemväl bör ligga qvar på bordet.
Som jag, enligt hvad jag förut nämnt, ämnar afgifva ny motion i denna fråga, kan jag då besvara de anmärkningar af en Ledamot, som fått åtfölja ProtocollsUtdraget från Högvördige PresteSlåndet, och är derföre nöjd att
Utlåtandet nu genast företages lill bifall eller afslag, samt förmodar att Herr Crusenstolpe härutinnan med mig instämmer.
Herr Crusenstolpe återkallade i anledning häraf sin gjorde anhållan, att ifrågavarande Utlåtande skulle ytterligare förblifva hvilande på bordet.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken fr amstäld proposition, blef Stats- och EkonomiUtskottens X)en 4 Januarii f. ra 31 förevarande Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallit.