Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men att detta förhållande äfven inora de 3 hufvudgrenarne af Statsbestyret förorsakat en ansenlig tillvext i Sysslor, Embeten och Utgifter, torde ej heller kunna nekas; jag erinrar blott om de två nya StatsExpeditionerne 1809,nyä Hofrätten, MagazinsDirectioneos nya organisation, de nya Landshöfdingedöme' 24 Den 5 Maji e, nu na; tillökningen af Artnéens befäl; dess nya organisation och dermed följande oupphörliga förökning af Brigader och derifrån påkallade BrigadGeneraler m. m. den nya LäkareStaten och de ständige Commissariaterne, o. s. v.; ehuru det visst ej är min afsigt att påstå det alla dessa nya Sysslor äro onyttige, eller att de alla äro lika ooödige, sorn t. ex. Courscontrollerne och Presidentskapet i KrigsIdolRätten; och som HofRätten i Christianstad synes vara det, åtminstone intill dess afgjordt blifvit hvad organisation för ÖfverDomstolarne i allmänhet bör kunna komma i fråga.
Såsom en tillökning torde äfven kunna nämnas de sedan sista Riksdag tillkomne Taffelpenningarne för Presidenterne i vissa af Rikets Collegier, samt aflöningarne för de diplomatiske bcställningarne nu emot förr.
För öfrigt är den invändning emot möjligheten att få offentiige functioner förrättade genom frivillig gärd af obetald medborgerlighet, som den ädle Grefven hämtar ifrån svårigheten att på ett och annat ställe erhålla Nämndemän, af mindre vigt än vid första påseendet skulle synas; ty det är helt naturligt att så länge icke medborgarens värde, som sådan aktas, utan äran endast åtföljer Embetsliiannabefattningen, elier skenet deraf, så skall den enskildte endast ledd af god vilja, icke åtaga sig allmänna värf som blott lemna honom besvär, men hvarken Inkomst ellef anseende, då deremot dessa fördelar af sig sjelf tillfalla Embetsmannen.
Den 5 Maji c. m. 25
Men låt denna princip borttagas och svårigheterna skola efter hand af sig sjeljve försvinna.
Huru denna åsigt af Statsorganisationen, utan ett af sigt li gt missförstånd kan kallas mercantile är för mig omöjligt att fatta.
Den ädle Grefven framställer härvid Oxenstjernas tidehvarf till ett sådant mönster för Embetsmanna oegennyttan, att man derunder icke skulle vågat sätta i fråga efter hvad penningevärde Embetsmannaarbetet kunnat mätas; jag fruktar likväl att denna framställning kommer i någon strid med den historiska kännedomen, om de fördelar hvarmed särdeles det högre Embetsmannaarbetet den tiden på det allmännas bekostnad verkligen betaltes.
Tiden af Förmyndareregeringen under Carl XLs minderårighet
Och flere andra exempel för att icke gå vidare tror jag med framgång skulle kunna anföras såsom bevis från tramfarne tider, att äfven bland de högre Embetsman, hvars sköldar nu pryda detta Riddarhus, den vanlige mätaren för daglönare arbetet icke varit till den grad föraktad och förgmådd, som den ädle Grefven genom en vältalig ordställning sökt göra gällande; Reductionshistorien och sjelfva Grefve Dahlbergs dagbok vittna om förhållandet under den fordna tiden: extra utgiftsräkningarne intyga utan tvifvel den närvarande tidens företräden, och något vittnesbörd ifrån Konungens HandCassa äger ingen rättighet att begära.
Huru min värde motståndare af mitt yttrande kuonat hämta anledning att påkalla denna förklaring vet jag ej; och jag kan aldrig lära $6 Den 5 Maji e. ml inig begripa öfverensstämmelsen emellan den adle Grefvens ifver, emot hvad han i denna fråga kallar mercantila åsigter, och de framställningar man för icke längesedan inom dstta Riddarhus sfhört osa nödvändigheten' af pensionsfond för de StatsRåd, som skulle mera värdera sin öfvertygelse, än de nied platsen åtföljande löneinkomster; och , det försvar af en motsatt mening, sorn den värde Talaren nyligen afgifvit för ds Rådgifvare, som hellre se sins råd lemnade utan afseende, än de sjelfve lemna en plats, som under sådaoe förutsättningar synes mig bibehållas, tii| föga båtnad för det allmänna.
Om Svenska Folket godkänner den ädle Grefvens framställning, att nyttan och nödvändigheten af en representationsförändring är obevist; om Svenska Folket antager den värde Talarens mening, att de urgamla formerna hitintills utgjordt kärnan af vår nabonalkraft, så måste jag derutinnan vörda den allmänna viljan, men fatta och förstå detta den ädle Grefvens uttryck kan jag icke. jag kan ej anse såsom obsvist att allmänna rösten alltsedan 1809 högljudt yttrat sig lör nödvändigheten af en förbättrad repre* sentation.
Hvilket land är för den constitutionelat friheten mera utbildadt än Sverige; hvarest finnas Stånd och Classer, mera blandade än hos oss: hvarest och i hvilket land finne» allt så Den 5 Maji e. pil förberedt som här att emottaga och njuta den sanna Srihetens verkningar Vår Statsförfattning äger utom all tvifvel förtjensten af ett för det Europeiska Samhällstillståndet med möjligaste billighet afvägt maktförhållande emellan Folk och Styrelse; Folket är tillfreds m«d den andel uti SamhällsStyrehen det sig fös behållit: vi äro lycklige, att ingen af Statsmagterne önskar eller behof ver önska att inkräkta på den andras omtåds; allt hvad vi behöfva är krafternas fördelning på ettsätt, att de kunna hjelpsamt räcka hvarandra handen till befrämjande utaf det helas bästa.
Månne ej våra förhållanden till Norrige älven påkallade en större uppmärksamhet för en framtida utbildning af en närmare förening; och månne ej våra orimliga Ståndsordningar, under en eljest gol Statsförfattning alltid blifva ett hufvudsakiigt hinder häremot: är det att förmoda elier att önska, dst BrödraRiket skall kunna fatta förtroende tili våra af oss sjelfve, såsom Oljeniige erkände former j och hvad styrka lämnar vä! den politiska föreningen, om den saknar stödet af den moraliska öfvertygelsen om likartade natiotialintressen, och om lika förmåga att ömsesidigt bevaka och besörja dem.
Hvarest är såsom hos oss en ny Dynasti, som är politiskt inbjuden, att genom den nya ord-: pingens utbildande till bättre, mera välgörande och pålitligare Statsinrättningar, binda tacksamheten och trefnaden vid dec nya tiden, till ersättning för de sorgeliga minnena frat* den gamla. 28 Den 5 Maji c, m. Att Herr Grefve A- G- Mörner skulle uppträda såsom försvarare af våra nuvarande representativa förmer, förefaller säkert Oväntadt tor den, som sedan 1810 icke följdt de allmänna händeisernes gång: emot detta försvar behöfver jag, likväl icke anföra mera, än blott en hemställan till hvarje nitälskande och redlig Riksdagsmans erfarenhet, om de nästan oöfvervinnerliga svårigheterne, att under närvarande förhållanden vid våra Riksdagar för landet uträtta något verkligt nyttigt, jag tror ej att samhället delar den öfvertygelsen, att en Representationsförbättring icke är möjlig utan att Samhället efter den värde talarens uttryck skulle skakas uti sina Grundvalar.
Att Styrelsen emedlertid ganska verksamt motarbetat all förbättring härutinnan genom underlåtenhet att samla och utarbeta de Statietiske uppgifter, hvaraf i8oy, 1812, i S^ 5 och 1817 års
Ständer ansågo sig vara i behof är ett påstående, som jag oaktadt tjenstförrättande StatsSecreteraren Harr
Danckvardts anmärk-i ningar ej kan återtaga.
De först för korrt tid 6edan till Regeringen inkomne Fem års berät. telserne borde ej kunna anföras såsom motbevis; först och främst saknas ännu vid dem de Tabeller öfver Jordbrukets tillgångar och skattebidrag, som för ifrågavarande behof äro så oundgängligen nödige, och hvilka utgjordt egentliga föremålet lör Riksens Ständers önskningar.
Jag fruktar äfven att
Styrelsen vid denna så väl som vid mången annan åtgärd inskränkt sig till dess blotta anbefallande, utan att fästa något afseende vid verkställigheten, Den 5 jfpiji c, m. 29 hvars pålitlighet äfven torde kunna sättas i fråga, i anseende till de liesta orter; och det torde i alla fall visa mindre egen böjelse hos Styrelsen, att bana denna väg, då det lilia som nu blifvit tillgjordt med lika lätthet kunnat frambringas redan 1812; och hvarföre de till
Fem års berättelserne hörande Statistiske Tabeller, icke ännu kommit Riksens Ständer tillhanda torde vara en fråga, hvars besvarande kunde äskas af Herr Danckvardt.
Jag kan icke medgifva att all representationslörbättring är omöjlig, utan att omskapa eller upplösa vårt Sjelfständiga och oberoende Bondestånd} jag tror tvärtom att detta, skulle blifva mera i tillfälle, att lemna verksamma bevis af sitt oberoende-, om det ägde att afhandla landets stora angelägenheter gemensamt och under ett tak med den upplystare delen af MedRepresentanter.
Det saknar nu uti sitt enstaka tillstånd nödige kunskaper för att kunna med fullkomlig pröfning behandla de ofta nog invecklade ämnen som komma under dess handläggning, men det blifver alltid innehafvare af detta rena, sunda omdöme som skiljer rätt från orätt och godt från ondf, der åsigterne af mera upplyste blifvit utvecklade.
Det är emedlertid tillfredsställande att se det deltagande för Skattebördens öde, som uttalar sig i hvad den ädle Grefven yttrar öfver dess Representationsrätt; märkbart öfverensstämmer med denna den ädle Grefyens ömhet om BondeStåndets oberoende och sjelfständighet, den ihärdighet hvarmed Styrelsen sökt tillvälla sig rättigheten att till och med tillsätta Ståndets Notarier. 33 Den 5 Jäåji e, m, Men verksammare än allt annat', skulle någor! betydlig minskningiSkaubördorne försäkra detta oberoende och denna sjelfständighet; derom höres likväl ifrån Minisléren aldrig någon tanke väckas.
Då jag uti mitt anförande den 25 Mars framställe frågan hvad Ministrarne gjort lör Statsförfattningens utbildning och fullkomnande, tänkte jag mig, att man ej härvid endast skulle fästa sig vid underlåtenheten; att utarbeta grunderne för en ny och förändrad Representation Huru mänga medel gifvas ej att genom åtskillige förändringar förbättra, då man <ej ansett sig väga att helt och hållit omskapa; oih huru lätt skulle icke all förändring åstadkommits, om framställningen derom utgådt ifrån Regeringen, och om den, af den ministeidella inflytelsen blifvit understödd.
RiksStånden barva nu nyligen tagit ett beslut om voteringen per Capita i Utskotten, ett beslut hvars vigtiga följder jag förmodar kunna komma att i Svenska Folkets tacksamma minne bevara hågkomsten af denna Riksdag.
Min öfvertygelse är likväl, att samma välgörande utslag säkerligen långt för detta kunnat vinnas, om framställningen härom utgått fran Mioistésen. pä gamma sätt förhåller sig med en mängd andra biförändringar, son skulla kunna lätta och påskynda kikidagsarbetet, befordra större samman!äng i radplägningarne och emellan Represet ta onens särsk ldte del », samt sålunda till nå on del afhjelpa clägenheterne atf Ståndsindelniagen, och befästa det sam - Ben 5 Maji c, m, 31 basd, ej blott emellan Representanterne sinsemellan, utan äfven emellan dem ecb deras Comittenter.
Hit kunna hänföras öfverläggning i vissa fail på gemensamt rum emellan alla Stånden, gemensam klubbinrättning; publicitet vid öfverläggningarne; Ständernes tätare sammanträden; pétitionsrätten förunnad åt enskildte cch åt Corporationer; afskaffandet eller jemkning af Regeringens envälde i anseende till den Economiska lagstiftningen, af lika myckea olägenhet i mångå fall för Regeringen sjelf, som för Folket; men Ministércn har aldrig synts fästa sina tankar vid någon förbättring af våra Constitutionella förhållanden, då deras stympande och inskränkning likväl under tiden flere gånger med framgång varit i fråga, enligt hvad jag förut yttrat.
Om Götha Canal är så mycket taladt, att jag icke vågar trötta Huset, eller allmänheten nied dess ytterligare behandlande, men skulle den med visshet ej komma att lemna efterkommande betydligas re förmåner än dem jemförelsen med Roms ruiner kunna framställa, så kan jag icke neka mig att finna, att den då blefve ett af vår tid alltför dyrt betalt minnesmärke af vår fåfänga.
Om Svenska Folket antager den värde Talarens försvar, för den Ståndpunkt å hvilken näringsfriheten sedan 1809 hvilat; om Svenska Folket finnér sig tillfredsstäldt med den värde Talarens fråga, hviika dej skatter äro hvaraf landet utarmas, och om det finner sig tillfredsstäldt med den underrättelsen, att skat-j 32 Den 5 Maji e. m. terne äro desamme som de af ålder varit, så får visserligen äfven jag åtnöja mig dermed; men jag nödgas likväl ännu påminna, att skatterna i Sverige sedan allt för långt tillbaka, å jordbruket varit alltför stora, och att de i sednare tider genom ökade arbetslöner, och förhöjda vården å alla nödvändighetsvaror, genom stockning i all rörelse blifvit svårare att utgöra; genom ökade Passevolanceafgifter, genom de stigande fordringarne i anseende till Rust- och Roteringskostnaderne blifvit snart sagdt odräglige.
Vår indelta Armé som vid sin Inrättning icke var annat än en Milice, är kanske nu för tiden en af de bäst hällne stående Arméer i Europa; och detta kan ej vara utan en ökad kostnad för jordägaren, som håller den.
Stora läger, långväga marcher och Canalarbeten draga nu för tiden eri stor del af den indelte Arméen ifrån jordbruket ; man uppgör beräkningen af millioner dagsverken utgjorde af den indelta Arméen, såsom vittnande om en stor nytta, och man synes ej ihogkomma, att dessa Dagsverken utgjorde på inproductiva företag, äro direct tagne ifrån Jordbruket, som nödvändigt häraf måste hafva sin känning.
Fordom fästade man i anseende till indelta Arméens excercitier och möten ofta afseende å förevarande mera eller mindre goda årsväxter, samt andra tillfälliga Economiske P förhållanden: nu mera göres intet afseende härå; man klagar öfver strängare behandling än Den 5 Maji e. mi 33 an Indelningsverket vid sin inrättning åsedt; och man beviseg genom ziffror, att mån saknar allt fog till klagan, efter de beräkningsgrunder man efter godtycke för tillfället finner för godt att stadga; ju mera man klagar ju härdare hemsökes man, och exempel torde kunna företes ä orter, som för 3:dje året se sine Ryttare beordrade till långväga Lustläger, under en tid då foderbristen är så svår, att man näppeligen minnes den sådan, hvaraf följden måste blifva, att Hästarne utsvultne komma att göra en långväga marche, och derpå följande exercice, tili säker olycka för mången fattig Jordbrukare, som härifrån kan komma att räkna sin undergång.
Fordom hade man under sådane förhållanden åtminstone fördröjt mötet till Hösten, nu icke mera sä, sedan man har en Statsförfattning med ansvarige Rådgifvare, förpliktade att sjelf, krafde påminna om Rikets rätt och bästa5 skatterne kunna sålunda vara desamma och Skillnaden i sättet att utkräfva dem, likväl be* tydligt förändra deras egenskap af mera och mindre tryckandej af mera och mindre utarmande.
Herr Grefve Mörner upprepar så of^ ta huru man blott för nöje skull klandrar, att man snart skulle vara frestad att tro, det han blott roar sig i förlitande på Svenska Folkets godtrohet, då han anför, huru de skatt?
skyldige fått erfara en ej obetydlig lindring uti de af af ålder med Hemmanen följande besvär.
Om min klagan att Landet utarmas ge« > Bil- till Ridd, o. Ad, Pr. IV Band, 3 34 Den 5 Maji e. mi nom itändigt ökade skatter enligt den adle Grefa vens yttrandeär fullkomligen ogrundad, hillver en fråga som at Folket må afgöras och besvaras; den värde Talaren får förlåta att jag emedlertid icke antm anser mig öfvertygad, att Sverige icke saknar ett på sanna grunder fo. tadt Siatshushällningssystéme och de 3 förena-* de Utskottens hemställan i denna del torde väl gifva någon styrka åt min tnecing.
Den ädle Grefven har sökt fritaga Ministéren ifrån all drägtighet i de åtgärder, soni vallat förvirringen i vart penningeväsende.
Då jag yttrat huiti jag (todde, det Ministérea kunnit afböja förblandningen af Rikets skuld med landets mynt, i fall den dertill gjort nå* got försök, så am.åg jag mig ej behöfva befara* att missförstås såsom hade jig dermed menat den utsläppning af BancöSedlar soni skedde i början at 1809 år* Riksdag för de då oundvikebkelige krigsbehof; jag hade trodt att nr.n ännu ej bordt förglömma att Riksens Ständer vid simma Riksdag beslöto, att 4 Millioner utaf krigskostnaderne skulle betäckas med annuiteter, men att detta redan fattade beslut upphäfdes vid 1810 års Riksdag i Ö ebro, utan att
Minisféren sökte att afvärja det j och att sedermera vid 1812 års
Riksdag yiterbgire tre och en half millioner R.dr Banco anvistes på RiksgäldsContoiret, som också utbetaltes jern e lilla Creditivet och för— skotterne till Hamnstängningen, med tillsammans öfver en mili on eller tillhopa nära 0 millioner j och att Ministéren till denna alste Den 5 Maji J. m. 35 operation med de 3 och en half millioRerne ganska verksamt bidrog är allmänt bekant.
För att bedömma om Riksmyntets tillgripande var så nödvändigt åberopar jag FinanceComittéens Betänkande, undertecknadt af Fem Minibtårens Ledamöter, och ibland dem äfven af den adle Grefven sjelf.
Det heter der om dessa och dylika operationer — __”Hvad först beträffar den hjelp, som Banken vid allmänna vådor leninat Staten och som Rikets Ständer uppmanas att icke afhända sig 5 så torde med skäl kunna anmärkas, att vid dessa Financeoperationer en öfverdrifven men mindra riktig hushållningsberäkning gådt i bredd -med det befallande behofet af biträde.
Man har v"elat bespara räntor, som hade tryckt Folket med nya bördor, och derföre utgifvit myntsedlar i stället för Statsskulds förbindelser.
Häruti ligger Väsendteliga orsaken till påföljande oredor, men derjemte etc väsenteligt bevis, ått annat hjelpemedel fanns, om man velat begagnat dst: ty omöjeligen kaa det inkastet godkännas, att sådane Statsobligationer ej kunnat vid ifrågavarande tillfällen använda?»
Den: värde Talarens fråga till mig hvarföre jag icke då yttrade mig öfver detta ämne besvaras med den uppriktiga bekännelsen^ att jag icke ansåg mig äga tillräckliga kunskaper för att ingå i afhandling om d® Financiella åtgärderne; att jag 18*2 icke yttrade mig häröfver förklaras deraf att jag då annu hvar Embetsman, och att jag i min egcnskap af sådan icke tilltrodde mig att tilli* 36 !Den 5 Maji f, ni'. k» uppfylla pligterne såsom Riksdagsman, Hvad den ädle Grefven uti samma ämne anför rörande
Discontcatastrophen torde äfven kunna betraktas ifrån flere synpunkter, hvarigenom mitt yttrande troligen ej skulle sakna stöd; men om som den ädle Grefven påstår
Discontinrättningarne föllo till följd af felaktigheten i sjelfva planen för dessa inrättningar utan att den vådlige utsträckning de åt sine företag kunde gifva genom Riksens Ständers biträden och authorisationen af Assignationernes emottagande i uppbörden dertill bidrogo, så skall det synas så mycket mer anmärkningsvärd^ att Regeringen genom en formelig proposition kunde föreslå Riksens Ständer denna authorisation och ett stort Creditif för en så felaktig inrättning, som CanalDisconten, och att derpå villja bygga ett sådant luftslott som Götha Canal.
Den ädle Grefven har med åberopande af berättelserne vid hvarje Riksdag om hvad i Rikets Styrelse sig tilldragit, äfvensom af LandtbruksAcademiens års-berättelser sökt bevisa obehörigheten af hvad som blifvit anfört rörande Ministérens overksamhet.
Bevisningen bar likväl stadnat vid blotta omnämnandet af dessa offentliga handlingar.
Jag delar val ej med den ädle Grefven vissheten att deras innehåll nu är i friskt minne, men om jag blott får förmoda det, så tror jsg mig lika trygt som min värde motståndare utan att derutur göra några anföranden inför dennjt upplysta samling kunna påstå, att de för min Den 5 Maji e. m. 37 satts innehålla flere bevis än för den motsatta meningen.
Att Ministéren under en tiderymd af 13 år, och efter 5 Riksdagar också skulle fått tillfälle att vara complette overksam, samt endast sysselsätta sig med föredragning och afgörande af befordringar, distinctioners utdelande, Lustlägers sammandragande, enskiltas ansökningar eller med ett ord blott couranta mål låter icke heller tänka sig, då så många vigtiga frågor i allmänna ämnen på Riksdagarne blifvit väckte i form af önskningar, eller i form af beslut till Regeringen öfverlemnade, och som förr eller sednare nödvändigt påkalladt någon slags åtgärd j men om utur dessa Riksdagsberättelser afsöndras dylika mål som mera bevisa för den enskilte Riksdags-s mannens och för Riksens Ständers verksamhet än för Ministerens, så lärer föga återstå som skall komma att i betydlig mohn intyga den verksamhet hvilken jag tagit mig frihet ten bestrida.
Hvad den politiska delen af den ädle Grefvens anmärkningar vidkommer så har jag omsorgsfullt sökt undvika att vidröra den.
Å« ren 1812 och 18^3, Conferencerne i Åbo inbegripna, äro i Sveriges Häfder för märkbara tidepunkter för att inför samtiden kunna fördomsfritt och sanningsfullt behandlas, mina tänkesätt härom äro icke alldeles obekanta, och äfven jag torde kunna komma, att för en framtida Historieskrifvare lämna några anteckningar öfver dagens händelser under desi sa märkvärdige åratal. 38 Den 32 Maji e. m, Mycket vore visserligen ännu för mig att upptaga utur Herr Grefve A- G.
Mörners vidlyftiga anförande, hvaribland mången torde förundra sig, att jag aldeles förbigår de mig tillagde moiiverne för mitt handlingssätt som Riksdagsman; äfven som den framställte förmodan, att mine kunskapskällor äro brochu-, rer, som den ädle Grefven stämplar såsom föraktelige.
Det var en tid då Herr Grefve A. G.
Mörner äfven intog en plats i Oppositionen, och jag har dervid aldrig betviflat anledningarne till dess yttrade tänkesätt; jag anser mig också nu icke annorlunda böra besvara den adle Grefvens framställningar i dessa delar emot mig.
Jag har icke kunnat yn4- gå, att emot den ädle Grefven anmärka huru Grundlagen bör läsas till punkt; och jag ser mig äfven i anledning af den ädle Grefven emot ndg rigtade anmärkningar, föranlåten erindra om nödvändigheten att med mera noggrannhet räkna till 13, emedan eljest ett misstag så lätt kan äga rum vid tydDingen af en motståndares mening, då jag yttrar min Förmodan, att ingen lärer vilja åtaga sig bevisningen, att Svenska Folket nu 1823 befinner sig uti ett bättre mera individuel lyckligt tillstånd än för r3 år sedan vid denna tid, borde jag icke vänta mig att man i stället för 18I0, skulle upptaga den olyckliga ställningen före och under revolutionen 1809, såsom den jämförelsepunkt med närvarande tid, hvartill jag hänvisat.
Ett sådant uppsåtligt misstag förtjenar ej att till vederläggning upptaga», då hvar man vet att jag säkerligen me - Dea 5 Maji e. m. 39 fl verksamt än den adle Grefven sjelf ock än de fleste s* dess Colleger bidrog, att under denna Fäderneslandets brydsamma ställning iralia det, som frälsas kunde; men det är likväl påKO tande att under sådane förhållanden, genom en så uppenbar misstydning, blifva iramstäld såsom den der ömkade tillbaka den olycks stalin,og, för hvars athjeipande jag i min mohn efter yttersta förmåga bidragit, och for hvars eviga afvärjande jig kanske just derföre med mera otali het än andra begär Siyrelse-uppmarksimhetens fästande vtd Folkets fordringar, behof och tänkesätt.
•Nio 2, Kerr Hjerta, Guftafx jag vill ej deltaga i den strid, som uppå kommit derom, huruvida Svenska Folket äger en administration, liknande andra Grundiagsstyrde Folks.
Tiden afgör nog den tvisten.
J*g finner åtminstone ej i Englands Constitution pågon Mir.istére; mea jag finner likväl en Minister© i England.
Folken finna sig behöfva; Folken ford'a; tiden tnedgifver och nya förmer uppkomma, der de irke ännu finnas; eller iakttagas och, utbildas,der de verkeligen finnas.
Jag vill ej heller yttra mig derom, huruS.
Vida vår administration, varit så. verksam*, somt 40 Den 5 Maji e. mi man har rätt att fordra.
Ibland hvarje Folk; finnas i hvarje tid många anledningar, att, både tro och misstro en verksam administrations verkliga nytta för Samhället i sitt stora hela betragtadt.
Der Folkclassernes olikhet i bildning och förmögenhet är betydlig, blifver of-: ta en administration, sorn verksamt följer exem, pel från Folkslag af jemnare bildning, jemnare fördeld förmögenhet, en skadlig administra-J tion.
Der folken äro öfvergående från gamla despotiska former till nya, samhälliga; men icke Folkundervisningen, eller ej en gång den högre undervisningen, blifvit af dessa nya former uppfattad; stå de under öfvergångstiden i ett helt annat förhållande än det, hvari man vanligen skådar dem.
Man ser nemligen el-, jest ynglingen utur undervisningsverket utgå, med ädlare grundsattser än han sedan som un. dersåte kan, i allmänna lifvet, följa; men dä, ser man återigen i första tiderne, män, som ynglingarne skulle vörda, om de lärde begripa dem och följa om de kunde fatta samhällets sanna fördelar.
Under denna tid tvistar ej allena den lefvande