Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Berthilsson blifvit oriktigt upptagen såsom stamfader för nämnda ätt, i stället för riksrådet Anders Pedersson; samt att felaktigheten påtagligen härrör deraf, att utarbetaren af de genealogiska tabellerna låtit förvilla sig af benämningen »riddareklassen», hvilken benämning allmänneligen begagnades för den andra af de Riddarhus-Utskottets Utlåtande JK 4. 5 trenne adelsklasserna, och derföre såsom stamfader för ätten uppfört förenämnda Brynte Berthilsson, emedan denne varit riddare; att, enligt 1626 års Riddarhus-ordning, den andra eller så kallade Riddareklassen likväl icke utgjordes af Riddares afkomlingar, utan af sådana familjer, som kunde bevisa sin härkomst ifrån något rikets råd, hvarföre således icke Brynte Berthilsson, utan hans sonson, Anders Pedersson, hvilken bevisligen varit riksråd och med denna värdighet blifvit å de genealogiska tabellerna upptagen, är den rätta stamfadren för adliga ätten Lilliehöök af Fårdala, till hvilken ätt sålunda icke kan räknas några andra, än denna sednares afkomlingar; att det, såväl i den af Lilliehöökarne inlemnade konceptgenealogi som ock hos von Schantz, von Schönfelt och Richard Silio, uppgifna förhållandet, att äfven Peder Bryntesson och hans fader, Brynte Berthilsson, varit Riksråd, är så mycket oriktigare, som dessa icke såsom sådana blifvit upptagna å de officiella genealogierna på Riddarhuset, utan ock konceptgenealogien, likasåväl som von Schantz, von Schönfelt och Richard Silvio, äfven anförer Peder Bryntessons och Brynte Bertilssons förfäder, ända upp till Peder Magnusson, hvilken lefde 1304, såsom riksråd, till följd hvaraf, och om enskilda arbeten finge gälla framför offentliga handlingar, Kolbäcksgrenen också skulle höra till Fårdalaätten, då det i så fall icke borde finnas mer än en enda ätt med namnet Lilliehöök; att anteckningen å stamtaflan under Brynte Berthilsson, det en gren af Fårdalaätten »äfven skref sig till Gälared,» är orimlig, emedan de båda slägtgrenarne Fårdala och Gälared, hvilken förstnämnda är densamma som Fårdalaätten, liktidigt bildades af tvänne bröder, Anders Pedersson till Fårdala och Nils Pehrsson till Gälared, och man väl icke kan säga, att den ena brodern och dess afkomlingar äro en gren af den andra brödren; att de nu lefvande Gälared-Lilliehöökarnes stamfader i rät uppstigande led, Öfversten Nils Lilliehöök till Gälared och Tiraholm, bivistat riksdagen 1627 och följande i tredje klassen, der han icke lärer tagit plats,
om han kunnat bevisa sin rättighet att sitta i den förnämligare och förmånligare andra klassen, och ej heller, i strid med åttonde punkten af förutnämnda Riddarhusordntng, fått göra det, om han sjelf eller hans slägtgren varit inskrifven i några af de andra klasserna; samt att Gälaredsgrenen upptages under N-.o 33 i tredje klassen, och sedermera representerat i nämnde klass ända till år 1755 eller långt efter sedan klassindelningen upphörde; att om Gälaredsgrenen någonsin kunnat bevisa sin härkomst ifrån något rikets råd och på grund deraf skulle blifvit uppflyttad i den så kallade riddareklassen, sådant otvifvelaktigt å stamtaflan antecknats, i likhet med hvad som skett för ätterna Stålarm, Ekeblad och Rosenstråle, hvilka voro de enda, som efter 16 25 åvägabragt en dylik bevisning och derföre njöto denna förmån; men att sådant icke finnes på något ställe å Lilliehöökska genealogierne omnämndt; f. Riddarhus-Visko‘tets Utlåtande X 4. att. konceptstamtaflorna ej erhöllo mera trovärdighet, för det de samlades af Kiddarlius-Sekreteraren Kanslirådet
Franc och génomsågos af Kanslirådet von Stjerneman, så mycket mera som de, vid utarbetandet af de nn på Biddarhuset befintliga genealogier, icke i allt följdes, hvarpå just Lilliehöökska stamtnflorna äro, i afseende på. uteslutandet af de oriktiga riksrådstitlarne, ett exempel ibland hundrade; att Lilliehöökätternas namn i nu gällande matrikel, upprättad 1719, klarligen angifver rätta förhållandet, i det adliga ätten Lilliehöök M 1 endast heter Lilliehöök af Fårdala, då deremot adliga ätten Lilliehöök JU 66 benämnes Lilliehöök af Gälared och Kolbäck; att det år 1761, enligt Eiddarhus-deputationens protocoll af den 7 November samma år, fanns af adliga ätten Lilliehöök af Fårdala blott tvänne manlige personer i lifvet, nemligen dåvarande Kaptenen vid Uplands regemente, sedermera Majoren.
Bleckert Lilliehöök och hans yngre broder, Majoren Anders Fabian Lilliehöök, af hvilka, enligt genealogien, den förre dog sonlös 1788 och den sednare afled ogift 1801; att, också enligt genealogien, vapnet blef efter den sistnämnde sönderslaget, hvilket icke brukar ske, då en slägtgren dör ut, utan när hela ätten utslocknat; samt att anteckningen härom på stamtaflan är sä mycket tillförlitligare och måste ha afseende på ätten i sin helhet, som ättens manliga medlemmar sedan flera år förut endast utgjorts af tvänne bröder, hvarföre vid vapenkrossningen och anteckningen derom något misstag ej kunnat ega rum; att nämnde officiella anteckning således icke i någon mån kan anses förringad deraf, att vederbörande Biddarhus-tjensteman af okunnighet eller glömska uraktlåt att genast afföra ätten såsom utgången, till följd hvaraf Biddarhus-direktionen ej heller kom att vid påföljande riksdag hos Bidderskapet och Adeln anmäla saken; samt slutligen att någon anmärkning emot
Lilliehöökska stamtaflan eller tvist om representationsrätten destoraindre kunnat inom slägten komma i fråga, som Gälaredsgrenen ej förr än 1809, då Fårdalaätten redan var utslocknad och således icke kunde försvara sig, obehörigen intog nämnde ätts säte och stämma på Biddarhuset.
Utskottet har tagit hvad sålunda blifvit anfördt i öfvervägande, och auställt noggranna undersökningar uti såväl de å Biddarhuset förvarade genealogiska handlingar, som i Eiddarhusdeputalionens och Biddarhus-direktionens protokoller samt jemväl af utmärkta forskare i Sveriges medeltids historia begärt och erhållit benägna upplysningar, som kunna tjena till ledning för utredande af äldre förhållanden, hvilka med denna fråga ega sammanhang.
Till en början har Utskottet under åberopande af närlagde bilaga litt.
A ansett sig böra meddela följande rörande adliga ätterna Lilliehööks ätteledning sådan den finues i de på Biddarhuset förvarade s. k. originalstamtaflor antecknad.
Adliga ätterna Lilliehöök ej mindre JU I än JU 6 6 leda gemensamt sin härkomst från Berthil Pedersson å Wapen, Härads - Riddarhus-Utskottets Utlåtande M 4. 7 höfding i Kållands härad, som lefde i slutet af 1400-talet.
Denne egde bland andra tvänne söner, den ene vid namn Birger Berthilsson till Kålbäck, väpnare, hvars sonsons sonson Per Christofferson Lilliehöök af Gälared och Kålbäck, introducerades å Biddarhuset under JU 33 (sedermera JU 66) i den då s. k.
Svenne eller tredje klassen.
Berthil Pederssons yngre son, Brynte Berthilsson till Oplo och Lurfva, är antecknad såsom Riddare och 1503—1512 Häradshöfding i Kållands härad; och finnes om honom i öfrigt å genealogierna följande anteckningar: nemligeu på hufvudstamtaflan öfver begge ätterna Lilliehöök: »Blef stamfader för adliga ätten Lilliehöök af Fårdala JU 1, deraf en gren äfven skref sig till Gälared, samt för Friherrliga ätten Lilliehöök JU 13. f.»
På stamtaflan öfver adliga ätten Lilliehöök JU 1, der Brynte Berthilson blifvit ställd i spetsen för Fårdala-ätten: »Han kallas i sone sons, sone sons, sone sonens Carl Magnus Lilliehööks tryckt i likpredikan med personalia Sveriges Rikes
Råd, men igenfinnes icke i Ugglas Bådslängd i 15.» Brynte Berthilssons son Peder Bryntesson hade bland andra två söner, nemligen den äldre Anders Pedersson till Får. ala, Biksråd och Eiddare, hvars sonson Eikstygmästaren Johan Nilsson Lilliehöök till Fåredal blef vid Eiddarhusets inrättande år 1625, efter lottkastning, under JU 1 introducerad på Biddarhuset i den andra eller den s. k.
Biddareklassen.
Den yngre brödren var Nils Pehrson till Gälared och från honom härstamma i rät nedstigande led medlemmarne af den nu omtvistade s. k.
Gälaredsgrenen, hvilken, sedan den äldre Fårdala-grenen utgått med Majoren Anders Fabian Lilliehöök, som dog 1801, och efter hvilken vapnet krossades, under riksdagarne de sednaste 50 åren representerat på Biddarhuset under JU 1 bland Bidders- och Adelsmän.
Vidare bör antecknas, ej mindre att nu omtvistade slägtgren uti 1632 års adelsmatrikel upptages i Svenneklassen, än ock att af riksdagsbesluten inhemtas att, på sätt motionären uppgifvit, medlemmar af nyssnämnde gren, Lilliehöök af Gälared, åtskilliga gånger under 1 6 00-talet å riksdagarne representerat i Svenneklassen och tvänne gånger under 1700-talet, nemligen 1740 och 1755 för JU 66, men att efter denna tid icke någon medlem af samma gren haft säte och stämma på Piddarhuset förr än vid 1810 års riksdag.
Nu och ehuru af sistberörde omständigheter, äfven enligt Utskottets mening, följer, att slägtgrenen Lilliehöök af Gälared allt ifrån tiden då den första Biddarhus-ordningen utfärdades intill medlet af 1700-talet, ansetts höra till den lägre af de båda på Biddarhuset introducerade Lilliehöökska ätterna, hvilket lätt förklarar det af motionären anförda förhållandet med sistnämnde ätts benämning »till Gälared och Kålbäck;» likväl och då före 1760- taiet några ordentliga genealogier öfver Svenska adliga ätter icke funnos upprättade, utan den största oordning och osäkerhet var rådande i afseende på familjerna och deras härkomst m. m. samt uti de derefter samlade och ordnade stamtaflor, som benämnas originalgenealogier och hvilka alltsedermera i afseende på Adelsmäns 8 Riddnrhus-Utskottcts Utlåtande JK 4. ätteledning och representationsrätt tjenat till efterrättelse, Brynte Berthilsson är såsom stamfader satt i spetsen för ätten Lilliehöök af Fårdala M 1, till följd hvaraf jemväl den nu ifrågavarande, eller Gälareds-grenen, om den än derförut räknats till M 66, är vorden hänförd till M 1, har Utskottet trott sig böra i möjligaste mån utreda, om nyssnämnde serskiljande af Lilliehöökska ätterna tillkommit, såsom motionären föreställer sig, genom ett blott förbiseende eller varit en af vederbörande, efter noggrann pröfning och med bestämd afsigt vidtagen åtgärd.
Undersökningen härom ådagalägger, enligt i Riddarhus-arkivet förvarade handlingar, följande förhållande:
Redan vid riksdagen 1760—1761 anmälde Riddarhus-direktionen i sin Berättelse till Ridd. o. Adeln, hurusom det vor högst nödigt att fullständiga och »autentique» genealogier öfver Sveriges adliga ätter samlades och å Riddarhuset förvarades.
Då Adeln vid samma riksdag antog en ny Riddarhus-ordning, hvilken åt ättemän inrymde i det närmaste samma rätt, som nu honom tillkommer, blef detta ännu behöfligare.
Samma dag som Kongl. Maj-.t stadfästade denna Riddarhus-ordning, eller den 10 Augusti 1762, utfärdades också en Kongl. Kungörelse, genom hvilken hvarje adlig slägt förelädes att inom viss tid och före nästa riksdag till Riddarhuset inkomma med fullständig stamtafla.
"Vid början af 1765 års riksdag befunnos 1,112 slägter hafva fullgjort sitt åliggande i berörde hänseende, men som en del af de ingifne stamtaflorna voro bristfälliga och dessutom en stor mängd slägter icke ställt sig den Kongl. Kungörelsen till efterrättelse, utfärdades under riksdagen ett nytt föreläggande, hvaremellertid de utaf de inkomna genealogierna, hvilka befunnos vara i det skick att de, utan vidare kommunikation med de respektive slägterna, kunde granskas, af Riddarhus-direktionen genomgingos och ordnades efter antagen ännu följd method.
I deputationen satt vid nämnde riksdag, utom den berömde genealogen von Schönfelt, äfven Landshöfdingen Baron Tilas, som tillika var ledamot af Riddarhus-direktionen och just blifvit vald till dessa befattningar, för att med sin stora sakkännedom biträda »vid det vigtiga genealogiska verket», i afseende hvarå, på hemställan af Riddarhus-deputationen, Ridd. o. Adeln under den 4 Maj 1765 fattat det beslut, att, bland annat, jemväl »likpredikningar oell personalier» kunna tjena »till mycken hjelpreda vid genealogiernas upprättande.»
Allt vittnar i öfrigt om det noggrannaste förfarande vid detta arbete.
Något protokoll öfver granskningen har likväl icke hållits, utom i fråga om de ätter, som blifvit föremål för dubier, och det har derföre icke heller lyckats
Utskottet att återfinna något serskildt dylikt protokoll, som afhandlar de Lilliehöökska stamtaflorna, men att dessa då blifvit utarbetade med ledning af den för Lilliehöökska ätterne M 1 och 66 inkomne och af slägternas dåvarande hufvudmän Bleckert och Lennart Gabriel Lilliehöök undertecknade samt ännu på Riddarhuset förvarade konceptstamtafla synes deraf, att, sedan Deputationen den 28 Juli 1765 fattat det beslut, »att de approberade ät - Kiddarhus-Utskottets Utlåtande JK 4. 9 »ternas genealogier uti en och samma form renskrifvas skulle», blefvo de Lilliehöökska slägterna på grund af ett annat beslut, debiterade för den kostnad, hvarmed denna renskrifning varit förenad.
Det var således medan Tilas och von Schönfelt voro ledamöter af Riddarhus-deputationen, som år 1765 Brynte
Berthilson förklarades vara stamfader för ätten M 1 Lilliehöök af lerdala; hvarförutan ofvan citerade märkliga anteckningar da gjordes å Lilliehöökska genealogierna derom, dels att bemälde BryntoBerthilson, Riddare, som uti en tryckt likpredik n öfver hans sonssonson sonson Carl Magnus Lilliehöök kallas Riksråd, blef stamfader för Adliga ätten Lilliehöök af Fårdala och dels att en gren af samina ätt skref sig till Gälared.
Vid det förhållande, som ofvaunämnes, att Ridd. o. Adeln beslutit att »likpredikningar och personalier» jemväl kunna anses böra lända till upplysning om ätternas härkomst och ättledning, torde det icke vara tvifvel underkastadt, att ju ifrågavarande anteckningar ä Lilliehöökska stamtaflorna varit i viss mån föranledda af de, uti omförmälda af kyrkoherden i Sköfde Er.
Siberg ar 1731 hållna likpredikan, förekommande uppgifter, ej mindre att Brynte Berthilson vore stamfader för Adliga ätten Lilliehöök JYi 1 än ock att han varit Svea Rikes Råd.
Utskottet antager fördenskull, att Riddarhus-deputationen destoheldre vidtagit den ifrågavarande antecknings åtgärden, på för Deputationen fullt giltiga grunder, sorn den väsentligen skiljer sig från Lilliehöökska concept-genealogien, hvarest ej blott Brynte Berthilson, utan nästan alla de äldre medlemmarne af slägten blifvit benämnde Svea Rikes Råd, titlar dem dock Riddarhus-deputationen uteslutit.
Till bevis och exempel på den oordning och osäkerhet, som den tiden i öfrigt var rådande angående Lilhehökska ätterna, förtjenar antecknas, att sedan vid 175 5 års Riksdag, dåvaranda Riddarhus-fiskalen inför Riddarhus-deputationen anmält, att, enligt den utkomna von Stjernemans Adels matrikeln, Adliga ätten Lilliehöök JYi 1 vore utdöd, så befanns vid 1761 års Riksdag denna uppgift vara oriktig, likasom Bergsrådet Gustaf Gabriel Bonde, som afled år 17 65, eller just då det stora genealogiska arbetet började, uti en uppsats, hvaraf en afskrift blifvit funnen uti de Tilasska samlingarne, emot von Stjerneman erinrat, att han i sin matrikel gjort sig skyldig till fel, då han såsom stamfader för slägterna uppfört den, som å Riddarhuset 1625 erhållit introduktion, i stället för den person, för hvars skull den ena eller andra platsen på Riddarhuset åt slägten bereddes och der, hvad Lilliehöökske ätterna angår, Bonde föreslår Riksrådet Anders Pedersson till stamfader för M 1 och den samfälda starnfadren för båda ätterna Berthil Pedersson till stamfader för J\t 66; varande det likväl ett bestämdt misstag af motionären da han (i hillänget till Svenska Adelns Ättartaflor 2 Afdeln. p. 700 samt i noten till Bilagan Jfä 2 i »Lilliehöökska frågan» p. 32.) uppgifver, att Tilas adopterat Bondes mening och för egen räkning förklarat Riksrådet Anders Pedersson, såsom stamfader för JW 1, 10 Riddarhus-Utskottets Utlåtande X 4. enär elen citerade anteckningen af Bergsrådet Bonde alldeles icke blifvit godkänd af Tilas sjelf, utan endast finnes i copia förvarad bland hans samlingar.
Tvertom är det alldeles uppenbart, att då von Schönfelt och Tilas, såsom ledamöter af Riddarhus-deputationen, uppfört Brynte
Berthilson såsom stamfader för ätten lilliehöök M 1, dessa Herrar icke godkänt hvarken den, för dem otvifvelaktigt bekanta, förslagsmening, som blifvit af Bonde framkastad, än den inför RiddarhusDeputationen åp 1701 af Bleckert Lilliehöök gjorda uppgift, att han och hans broder voro de enda lefvande medlemmar af Fårdala ätten.
På grund af hvad sålunda förekommit, anser Utskottet Brynte Berthilson, intilldess motsatsen med fulla bevis styrkes, böra i enlighet med den år 1765 godkända och hitintills till efterrättelse gällande original-stamtaflan öfver Lilliehöökska ätterna, betraktas såsom stamfader för ätten JU 1 af Fårdala. .
Beträffande derefter den fråga, vid hvilken motionären tyckes fästa så högst väsentlig vigt, eller huruvida någon af de nuvarande medlemmarne af den yngre Fårdalagrenen, kunna bevisa sin härkomst från något Svea Rikes Råd, så förekommer härvid, å ena sidan, att ej mindre
Fårdalagrenens å genealogien antecknade stamfader, bemälde Brynte Berthilson, än dennes son Peder Bryntesson blifvit å den af Lilliehöökska slägternes hufvudmän på 1760 talet till Riddarhus-Direktionen ingifna concept-stamtafla benämnda Riksråd, under hvilken titel de äfven upptagas i de af Herrar von Schantz, von Schönfelt ooh Richard Silvio utarbetade genealogiska tabeller, hvarförutan Brynte Berthilson icke allenast såsom i sjunde rät uppstigande led stamfader för Lilliehöök äf Fårdala utan ock såsom Sveriges Rikes Råd upptagas uti den, på Lilliehöökska genealogien cite.ade tryckta likpredikan, af hvilken Utskottet haft tillfälle taga kännedom och uti hvilken predikan den aflidnes fullständiga slägtregister både å fäderne och möderue meddelas^
A andra sidan förekommer, såsom ofvan är nämndt, dels att å den i Riddarhus-Arkivet förvarade original genealogi stamfadern för Adliga ätten Lilliehöök Jf? 1, Brynte Berthilson blifvit uppförd såsom Riddare, ineu icke såsom Riksråd, dels att han icke i sistnämnde egenskap finnes upptagen i »Ugglas Rådslängd»; i hvilket sednare hänseende Utskottet bör tillägga, att ehuru
Ugglas rådslängd må vara för sin tid ett rätt förtjenstfullt arbete, det likväl i ganska många delar är både felaktigt och ofullständigt, i det att samma Rådslängd dels underlåtit upptaga många som bevisligen suttit i Rådet, dels dit hänför andra som icke innehaft Rådsvärdighet.
Yid jemförelse mellan ofvanomförmälde mer eller mindre stridiga uppgifter lärer Högloft.
Ridd. o. Adeln inse, att det numera icke är möjligt att bevisa, huruvida någon af de å Riddarhuset under Jfs 1 representerade
Lilliehöökarnes »föräldrar och förfäder» — såsom det heter i 1626 års Riddarhus-ordning och hvil - Riddarhns-Utskottets Utlåtande X 4.
11 ket uttryck den tiden hade en långt vidsträcktare och mera omfattande betydelse än för närvarande —innehaft
Rådsembete eller icke.
Vidkommande slutligen den omständigheten, att Kaptenen Bleckert Lilliehöök år 1761 inför Riddarhus-deputationen uppgifvit, att af Adliga ätten Lilliehöök af Fårdala då endast voro i lifvet tvänne manliga personer, nemligen Kaptenen sjelf och hans yngre broder sedermera Majoren Anders Fabian Lilliehöök, af hvilka den förre dog utan söner 17 88 och den seduare afled ogift 1801, äfvensom att vapnet efter den sednare blifvit krossadt samt anteckning derom skett å genealogien, så lärer härifrån någon annan slutledning icke kunna hemtas, än att bemälde tvänne bröder sjelfva ansett sig vara de ende manliga medlemmarne af sin ätt, och att vid den' sistnämndes död en sådan uppgift föranledt vapnets »sönderslagning».
Riddarhus-deputationen desto mindre fästat afseende på ofvannämda uppgift, som Lilliehöökar af Gälared fyra år derefter eller 1765, vid det då verkställda ordnandet af genealogierna, blifvit å stamtaflan öfver Adliga ätten Jlf 1 Lilliehöök al Fårdala uppförda; och ehuru — likväl utan att något af Riddarhus-Direktionen derom fattadt beslut igenfunnits — anteckning att vapnet efter Majoren Anders Fredrik Lilliehöök blifvit sönderslaget är vorden af någon Riddarhusets tjensteman å genealogien verkställd och i sammanhang dermed tillagdt att sistbemälde Major »var den sista af Fårdala grenen», har dock någon förändring i öfrigt å stamtaflan öfver oftanämnde Adliga ätt dervid icke ägt rum.
Enär således, efter för omkring 100 år sedan af Riddarhusdeputationen skedd vederbörlig granskning af stamtaflan öfver Lilliehöökska ätterna, Brynte Berthilson blifvit uppförd såsom »Stamfader för Adliga ätten Lilliehöök af Fårdala M 1, deraf en »gren skref sig till Gälared» samt, i följd deraf, sistnämnde gren är vorden å stamtaflan öfver nämnde ätt uppförd, utan att det numera kunnat utredas, i hvad män samma gren den tiden eller sedermera möjligen bevisat sin härkomst från något Svea Rikes Råd, ehurn för antagande deraf att nämnde värdighet af bemälde Brynte
Berthilson innehafts likväl flera sannolikheter torde finnas än emot detsamma; fördenskull och emedan den nu omtvistade grenen alltsedan ansetts tillhöra Adliga ätten JVs 1 Lillibhöök af Fårdala och slutligen vid de under det sednaste halfva seklet inträffade Riksdagar, utan förr än nu dervid gjord anmärkning, med behörig myndighets godkännande, för sistnämnde ätt intagit säte och stämma på Riddarhuset; Thy och om än medgifvas må, att motionären icke saknat anledning till de af honom yppade tvifvelsmål, anser dock Utskottet intet slags gällande bevisning vara åstadkommen derom, att stamtaflan öfver Adliga ätten Lilliehöök j}s 1 är i anmärkta delar felaktig och sålunda bör förlora det vitsord den eljest enligt Riddarhus-ordningen eger; hvarföre, med godkännande af Riddarhus-Direktionens åtgärd, att, på grund af samma stamtafla, vid Riksdagens början till en medlem utaf den gren af Lilliehöökska slägten, som skrifver sig Lilliehöök af Gälared men tillhör den 12 Riddarhus-Utskottets Utlåtande M 4. yngre Fårdala grenen, utdela pollett att intaga säte och stämma å Riddarhuset för Adliga ätten M 1 Lilliehöök af Fårdala, Utskottet vördsamt tillstyrker att Herr Anreps nu väckta motion icke må till någon Ridd. o. Adelns åtgärd föranleda.
Tvänne ledamöters reservationer åtfölja.
Reservationer : af Friherre Gederström, Claes Henrik.
. Mot Utskottets beslut i fråga om Herr Anreps förevarande motion får jag wördsammast reservera mig och till stöd för denna min reservation anföra, det granskningen af de Protokoll, riksdagsförhandlingar och öfrige, frågan belysande akter, som äro att tillgå från den tid då Svenska Adeln fick »Privilegium på Riddarhuset» och blef i klasser indelad, jemte en noggrann undersökning af de å Riddarhuset förvarade genealogiska tabeller, som i en långt sednare tid upprättades, ovedersägligen gifva vid handen: att 2:ne Atter af Lilliehöökska slägten genast vid Riddarhusets inrättande uppkommo, nemligen i Riddare-klassen JVs 1 Lilliehöök af Fårdala, på grund af 7 g i 1626 års »Privilegium på Riddarhuset», hvaruti stadgas: »uti den andra ordning eller klass skola alla de familier inskrifvas, som kunna bevisa att någon af deras föräldrar eller förfäder hafva klädt Riksens Råds-Embete och vvördning häruti riket», hvilken bevisning fullgjordas af Johan N.
Lilliehöök af Fårdala, samt i Svenne klassen M 33 (detta JVs har sedermera genom Riddare- och Svenne-klassernas förenande under benämningen Ridders och Adelsmän förändrats till JVs 66) Lilliehöök af Gällared och Kolbäck, å hvilket JV?
Per Clir.
Lilliehöök af Gällared och Kolbäck blef å ättens vägnar introducerad. att Gällaredsgrenen icke blott är i 1632 m. fl. års matriklar upptagen under M 66, utan äfven, i enlighet med hvad Grefve Lewenhaupt till Riddarhus-Direktionens Protokoll den 2 Juli 1861 (bilagan M l) anfört, ifrån 1627 till 1755 vid alla riksdagar, då Gällaredsgrenen haft representant, alltid intagit säte å JH 66, och detta äfven då M 1 Lilliehöök af Fårdala stått tomt såsom vid 1627, 1640, 1655 och 16 64 årens riksdagar, och då ätten M 1 blifvit piikifälld för uraktlåten representation; — ett förhållande som tyckes bevisa att på denna tid, som låg så nära klassernas uppkomst och under hvilken medlemmarne af hvarje ätt inom sig valde representant, hvarken Gällareds grenen gjorde anspråk på att å M 1 blifva representerad, ej eller Kidderskapet och Adeln ansett denna gren dertill berättigad; då det annars Riddnrhus-Utskottets Utlåtande M 4.