Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta vore rättvist, säger jag, ty frågan gäller icke blott de individer af detta Stånd, som frivilligt åtagit sig representantkallet, den gäller bela Ståndet, och således lika mycket dem, som i sin maklighet läsa tidningarna hemma, klandra de verkliga eller förmenta misstag, som på Riddarhuset begås, men hellre se allmänna ärendena gå, örn det vore aldrig så rasande, än de kosta på sig utgiften att sjelfva uppehålla sig vid riksdagen, eller vilja uppoffra sitt makliga lif, sina sommarnöjen eller vården 0111 sin hushållning hemma.
Låtom oss nu efterse huru stor ifrågavar. kostnad skulle blifva för hvarje ledamot af R. o. Ad.
Enligt Ridd.kamererarens uppgift, finnas för närvarande circa 2,200 ledamöter som erlägga Riddarhusafgift.
Vill man nu antingen beräkna >5 månaders riksdag hvart 6:te år, som varit fallet eller 6 månaders riksdag livart 3:dje är, som jag hoppas torde närma sig det blifvande förhållandet, och fördela riksdagstiden på hvarje år, uppkommer 2, högst 2^ månads riksdagstid om året, hvadan den ifrågavar. kostnaden skulle variera emellan g5o och 1 187! r:dr, eller öfver hufvud taget utgöra circa 1100 r;dr om året, hvilket ej skulle utgö-v ra mer än 24 sk. på hvarje R. o. Adts ledamot, sorn erlägger bevillning för förmögenhet, näring eller tjeijst.
Men, mine herrar! vi måtte väl kunna hoppas, att en representationsförändring ej kan vara så fjerran aflägse, och då torde den förespeglade stora utgiften måhända ej komma i fråga för mera än återstoden af denna och för nästa riksdag.
Huru lång tid som kan återstå af den nu pågående, står ej i min förmåga att förutse; men antagom 3 ä 4 månader, och utgiften för denna tid skulle, fördelad på 2!ne år, reducera sig till 12 sk. personen.
Jag hemställer till er, mine herrar!
D g n 4 J u n i f, m. om ej vi, som bär offra vår tid och våra penningar, skulle, utan förebråelse för mishushållning, kunna i ett ändamål, som vöre af vigt för hela Ståndet, pålägga dess ledamöter en sådan obetydlig afgift.
Slutligen får jag fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att, örn det H, Ståndet, hvars minnen tala om så mångå vapkra föredömen, skulle antaga detta förslag, vöre dermed initiativet taget till en reform, som skulle medföra stor besparing för statscassan.
Jag menar att, oro de andra Stånden skulle framdeles besluta att äfven låta sina discussioner i resumé' tillhandahållas tidningarna, kunde den dryga kostnaden för tryckning af Ståndens prottr alldeles undvikas, dä de digra luntorna af discussionerna in extenso förvarades handskrilna i 2:ne exemplar på särskildta ställen.
På de grunder, jag nu haft äran anföra, får jag förnya min anhållan om återremiss af ifrågavar.
Ridd.Utskts memorial.
Då ingen af de öfriga Ridd.directeureina äro närvar., torde det vara min skyldighet att lemna några upplysningar i denna sak.
Jag erkänner vis serligen den nytta, som verkställigheten af Frih.
Raabs förslag skulle medföra; men hvad kostnaden angår, så måste jag, med den kännedom jag äger af tillgångarna i Ridd:cassan, göra betydliga anmärkntr, och aldra först emot additionen uti det memorial, som nyss upplästes.
Der säges, att arfvodet för 5 notarier, beräknad! till 4 r:dr 24 s^4- b:co orri dagen, skulle göra ^5 r:dr i månaden; detta är likväl oriktigt multiplicerad!: ty det gör 675 r:dr i månaden.
När nu dertill kommer, att capitations-afgiften, som årligen af hvarje adelsman erlägges, ej uppgår till mer än 2,200 r:dr om året och stundom understiger denna summa; så hemställer jag, huru detta skulle låta sig göra, då kostnaden blir 675 r:dr i månaden, och huru den beräknade afgiften af 2,200 r:dr om året dertill skulle förslå.
Enligt hvad Ridd.- directionens berättelse upplyser, förestå här verkligen så betydliga utgifter, att dessa penningar äro högst nödvändiga till reparationer och nybyggnad samt andra behof, så att ganska litet kommer att återstå till detta eljelst vackra och nyttiga ändamål.
Om icke denna utgift kan hänföras till riksdagskostnaderna, så ser jag för min del ingen möjlighet för directionen att kunna bestrida den.
Jag är visserligen icke en ibland dem, sorn vilja gå så vida i sitt försvar för den fria pressen, att de påstå den hafva uppnått en ståndpunkt, motsvarande nationens och representationens rättmätiga fordringar; men jag motser dock, att den lid möjligen snart nog skall komma, då man uti de allmänna tidningarna skall få de sinsemellan skiljaktiga opinionerna framställda med den opartiskhet, som man nu måste medgifva att våra tidningar, Den 4 Juni f. in. vare sig af den ena eller andra färgen, icke sällan sakna.
Jag kan likväl för ingen del gå in på den grundsatsen att någon af representationens underafdelningar bör vidtaga särskilda åtgärder för att bland allmänheten kringsprida resultaten af deras förhandlingar.
Det är visserligen sannt, att åtskilliga misstag af mer och mindre vigt stundom inträffa vid refererandet af dessa förhandlingar; men sådana misstag hafva vid denna riksdag icke varit större eller mera väsendtliga än vid förflutna riksmöten.
Jag anser således icke några nya åtgärder i detta afseende vara af omständigheterna påkallade.
Riksd.Ordn. föreskrifver, att R.
St:s prot. skola genom trycket offentliggöras.
Uti dessa prot.
.ligga äfven förvarade hvarje representants yttranden och den politiska karakter samt de tänkesätt, som hans yttranden under riksdagen ådagalagt.
Att, på sätt nu blifvit ifrågastäldt, genom särskildta för tryckningen affattade prot. eller sammandrag deraf, härförutan genom trycket utsprida en mera omständlig kunskap om de olika opinionerna, samt hvarje Ridd. ledamots yttrande, anser jag hvarken vara lämpligt, ändamålsenligt eller nödvändigt.
Då de allmänna riksdagskostnads-medlen icke lära kunna belastas med de härtill erforderliga, sannolikt ej obetydliga, utgifterna, så skulle tillgång härtill möjligen endast kunna beredas genom en ökad och troligen föga efterlängtad beskatt ning på R. o. Ad:s både närvar, och från var. medlemmar, helst jag förmodar, att de förre icke önska att ensamt vidkännas kostnaderna härföre, och såmedelst erhålla en ytterligare tillökning i de för mången rätt kännbara riksdagsutgifterna.
För öfrigt är jag af den tanke, att R. o. Ad. icke behöfver föranstalta om några andra medel än de öfriga RiksStrn, för att fästa allmänhetens uppmärksamhet på de politiska opinionerna och karakteren hos Ståndets medlemmar.
Jag tror ej heller att det skulle vara för R. o. Ad:s anseende särdeles fördelaktigt, om detta Stånd först ibland alla beträdde den nu föreslagna bana, som är, så vidt jag känner, fullkomligt ny i den Svenska Representationens annaler.
Föröfrigt ådagalägga exemplen af riksdagstidningar vid framfarna riksdagar svårigheten att kunna utgifva och underhålla sådana tidningar ulan betydlig uppoffring.
Det är på dessa skäl, som jag, för min del, anser Ståndet böra bifalla det utlåt., hvilket Ridd.Utsk. afgifvit, och som jag vördsamt anhåller om Hr Frih. o.
Landtnäs propos. på bifall till detsamma.
Boye har behagat instämma uti nyttan afden idde, jag uti min motion framställt, men han har uppställt den betänkligheten, att summan blefve större, än jag nu uppgifvit.
Friherren säger, att det gör 675 r:dr i stället för att jag nämnde 47^-
I detta afseende får jag frikänna mig från misstaget, ty jag läste blott summan, såsom den står i Utsk:s betänk, och har icke undersökt riktigheten der - Den 4 J ulli f. m. 127 af.
Det är således Utsk:s fel, om den ur oriktig och icke mitt; men det betyder i alla fall föga, ty skilnaden blir blott, att i stället för 12 sk. b:co på hvarje person, blefve kostnaden ungefärligen 16 sk. b:co på person.
Men jag vill fästa uppmärksamheten på en annan sak.
I riksdagsberättelsen förekommer, att revisorerne föreslagit, att capitationsafgiften skulle för 3 år vara tillräcklig för de behof, som för Riddarhuset vore att förvänta.
Ridd.Utsk. har föreslagit, att den skulle anses tillräcklig för 5 år, men ansett bättre, att capitationsafgiften finge fortgå.
Om detta Utskrs förslag, att låta capitationsafgiften fortfara, af Ståndet bifalles, så hafva vi der en tillökning af 4)4°° r‘^r h:co, hvilken tre eller nära fyrafallt skulle motsvara den kostnad, som skulle ifrågakomma för riksdagstidningen.
Hr Stuart har förklarat, att den tid snart skall komma, då olika opinioner uttryckas i tidningarna, hvilket han äfven förklarat ännu icke vara fallet.
Om detta inträffar, hvilket äfven jag hoppas, så upphör med behofvet af den åtgärd, jag föreslagit, äfven kostnaden, och kommer endast att öga rum för innevar. riksdag.
Hr Stuart vill icke gå in på, att särskilda åtgärder vidtagas för kringspridande af R. o. Ad:s discussioner; men då R. o. Ad. sjelft bekostar en sådan åtgärd, synes det mig tvertom vara ett vackert företag, ty det leder till möjligheten att åstadkomma den större besparingen att icke trycka R. o.
Ad:s prot. in extenso.
Samme talare har äfven sagt, att misstagen uti tidningarnas relationer af våra förhandlingar icke varit större vid denna riksdag än vid de föregående.
Detta bevisar intet.
Hafva misstag vid de föregående riksdagarna ägt rum, så är det så mycket mera skäl att nu gå i författning om att de för en kommande riksdag må upphöra.
Hr Stuart har äfven fruktat, att det vore skadligt för R. o.
Ad:s anseende att beträda en ny bana.
Mig förefaller det tvertom, som det vore ganska hedrande för R. o. Ad. att beträda en ny bana, då den förer till ändamålet att befordra sanningens spridande, och derjemte åstadkommer en högst betydlig besparing.
Jag kan således icke afstå från mitt yrkande af återremiss på Utsk:s betänkande.
Jag påminner mig mycket väl, att då denna fråga, nemi. den om refererandet af R. o. Ad:s öfverläggningar uti de allmänna tidningarna, i början af riksdagen väcktes, så delade jag den åsigt, som äfven här har blifvt yttrad, att dessa tidningar icke opartiskt behandla sitt fack.
Jag trodde likväl då, såsom jag ännu tror, att det är en moralisk kraft både här inom Huset och utom oss, som vi böra söka, för att finna det correctiv, hvilket vi genom andra medel troligen förgäfves söka att åstadkomma.
De nu föreslagna, hvilka Ridd.Utsk. underkänt, får äfven jag för min del förklara, att jag förkastar.
Den 4 Junif. m. ej att man genom en sådan publicitet af våra förliandlingar, som blifvit tillstyrkt genom snällskrifveri och författande af en resumé' till införande i tidningarna, erhåller någon större garanti för debatternas mera trogna och opartiska allmängörande.
Olyckligtvis tror jag verkligen, att utom detta Hus finnes en allmän tendens att fästa mindre vigt vid hvad inom Huset afhandlas, och att våra publicister med mycken liknöjdhet, om ej med skadefröjd, härtill bidraga.
Jag säger olyckligtvis, emedan icke allenast Riddarhusets, men det allmännas sak lider genom den spänning, sorn råder och underhålles mellan Representationens skiljda elementer, hvilka genom detta ökade afstånd från hvarandra blifva svårare att förena; men jag upprepar det ännu en gång, det är endast den moraliska kraften inom Huset sjelft, som kan tillvägabringa den önskade förändringen, och skulle det någongång hända, att de tidnings-redactioner, som meddela våra ofverläggningar till allmänheten, på grund deraf att de äga rättighet att här hålla antecknare för sina tidningar, uppsåtligen eller af misstag göra någon skada åt Husets anseende eller dess enskilda ledamöter, så anser jag det vara öppet för R. o. Ad. att söka både tillrättavisa ett sådant förhållande och förebygga dess återupprepande.
Jag kan under nuvar. förhållanden icke tillstyrka någon annan åtgärd, dock att man genom uppmärksamhet på det allmänna och på sig sjelf söker afböja de skadliga följder, som motionären velat förebygga.
Både med ledsnad och förundran har jag nu för andra gången under denna riksdag sett, att det högst lämpliga förslaget till förändring af 5g §:n Riksd.Ordn. blifvit afslaget, och att delta afslag just utgått från det håll, som par excellence prydt sig med namnet liberal och med anseendet af nit för sparsamhet å nationens vägnar.
Besinnom hvilka omätliga kostnader, som vid hvarje riksdag nedläggas på tryckningen af våra prot., hvilka svårligen kunna läsas i sin helhet af någon annan än correcteuren, ehuru de visserligen kunna innehålla en stor skatt af upplysningar för den, som vill studera förändringarna uti våra lagar och författningar; hvilket studium likväl mycket försvåras af den ofullständighet, hvarmed registret är upprättadt, och som vållar, att man icke utan mycken möda får rätt på hvad man egentligen söker.
Om en del af dessa summor blifvit använd till uppmuntran för våra litteratörer, så hade man likväl kunnat hafva ett tillräckligt öfverskott, för att kunna tillvägabringa en ändamålsenligare tryckning af R.
St:s prot., som borde vara mycket mindre vidlyftiga än de 60 ä 70 band, som nu tryckas.
Om bär hade funnits en verkligen utbildad stenographi, som hade antecknat hvad som yttrades under öfverläggningarna, och ' " ett Don 4 Juni f. ra. ett urval af det vigligaste af discussionerna sedan blifvit gjordt, icke med den fullständighet, som iakttages uti inoniteuren, utan blott så att de intressantaste discussionerna ulgåfvos genast, och då de ännu hade nyhetens behag s[widel es bland allmänheten, så hade man derigenom kunnat erhålla hvad vi nu helt och hållet sakna, nemi. en opartisk relation af våra discussioner; ty med den stora tryckfrihet vi nu aga, lärer likväl ingen, som har den aldra minsta kännedom om förhållandet, kunna neka, att den större massan af Sveriges läsande allmänhet har högst ensidiga underrättelser om hvad som passerar inom riksförsamlingarna; och jag bekänner uppriktigt, att jag icke delar de förhoppningar, som Hr Stuart i della fall äger, att det skall blifva bättre för framliden.
I de begärligast lästa tidningarna ingå så många meningar, hvilka svårligen personer, som hafva någon grad af aktning för sig sjelfva, underkasta sig, för att öka denna begärlighet.
Detta är något, som man på ett främmande språk nämner med ordet me'disance, som till en betydlig del erfordras för att göra ett sådant blad läst.
Jag skulle således gerna önskat, att Frih.
Raabs förslag, i den händelse det kunde föra till något resultat, vunne uppmärksamhet.
Jag tror likväl, att om detta förslag skulle medföra någon verklig nytla, så vore det nödvändigt att icke inskränka sig till det af honom omnämnda sammandraget af våra prot. eller yttranden, utan jag tror att det vore nödvändigt att anskaffa skickliga stenographer och sedan göra ett urval af discussionerna, så att de vigtigaste af dessa hastigt blefve allmänheten meddelade.
Måhända är det för sent att vid innevar. riksdag vidtaga cn sådan åtgärd; men saken torde förtjena att närmare tänka på, och derföre önskar jag, att Ridd.Utskts memorial måtte blifva återremitteradt, jemte de anmärkn:r, som här emot detsamma blifvit gjorda, så att, om ej för innevar. riksdag, åtminstone för nästa, Utsk. måtte vaia betänkt på ändamålsenligare åtgärder. lJr Le fredi, Joli.
Pelir:
Jag har egentligen icke begärt ordet för att tala för eller mot betänk., utan blott för alt säga några ord om saken i allmänhet.
En värd talare, Hr Stuart, har erkänt, att tidningarne, uti deras nuvar. beskaffenhet, icke referera våra förhandlingar så, sorn man kunde önska.
Deruti instämmer jag, och det fägnar mig, att Hr Stuart är af samma tanke som jag i detta afseende, ty detta är alltid en auetoritet.
Han hoppas, att detta förhållande framdeles skall blifva annorlunda.
Skälet dertill är förmodligen, att han hoppas på sanningens seger och förnuftets biträde dervid.
Äfven jag har mycket förtroende till sanningens seger och förnuftets biträde dertill; men jag tror icke, att detta kommer af sig sjelft i tidningarnas framställningar, emedan prenumeranterne äro det egentliga föremålet för deras sträfvande, och då kommer det hufvudsakligen i fråga ö H. 17 i3o Den 4 Juni f. m. att på Svensta vidröra den saken, hvarom Hr Rosenblad har talat på Fransyska.
Det är svårt att öfversätta detta ord, men jag tycker icke mycket om utländska ord; jag ger mig således på djupet och försöker en öfversättning af detta ord och kallar det skamlöshet.
Jag tror att det vore nyttigt, om vi, såsom Hr Rosenblad nämnt, hade ett par flinka upptecknare af våra discussioner; och som det är gifvet, att
Huset alltid kommer alt blifva deladt af tvänne olika åsigter, som göra hvarannan motstånd, så vore det önskligt att begge dessa åsigter hade dem, som troget uppfattade det bästa och förnämsta som sades.
Jag skulle önska att få öfverlefva den tid, då nian hyste mera förtroende till detta Hus och dess verkliga värde, än nu.
En viss Grefve har yttrat, att man utom detta
Hus fäster föga afseende vid våra förhandlingar; men jagar öfvertygad om raka motsatsen och att man fäster mycket mera afseende på Riddarhusets öfverläggningar, än Grefven föreställer sig.
Jag är en ny ledamot, färsk inkommen i detta Stånd, och har medfört hit alla ofrälse Ståndets fördomar.
Jag kan således måhända, till följe af mina relationer till den folkclass, hvartill jag egentligen hör, bättre hedömma saken än Grefven, både från den ena och andra sidan, och jag anser det vara så väl för Statens bästa, som för Riddarhusets ära, maktpåliggande, att man icke sätter svansen emellan benen och springer sin väg, utan att man sätter sig emot väld och orättvisa, hvarhelst de visa sig.
Cederström, Jacob: Den af Frih.
Raab väckta fråga kan otvifvelaktig! blifva af största inflytande på riksdagsärendenas gång för framtiden.
Det lärer icke kunna bestridas, att det för häfderna och för den, som vill följa riksdagsärendenas gång under de uppväxande åren, då man med mera liflighet fäster sig dervid, vore ganska nyttigt, om man kunde få alla de 4 Ståndens öfverläggningar upptecknade och sammanfattade uti eri, riksdagen tillhörande, tidning, för hvars lifgifvande kostnaden icke skulle bestridas af prenumeranterna, utan utgå af riksdagskostnads-medlen, och att denna tidning utan betalning fick medfölja de mest lästa allmänna tidningarna, vare sig
Styrelsens eller någon annans; men då jag förenar mig med motionären om återremiss af detta betänk., sä tror jag, att det bör så få ske, enär det kan blifva föremål för framtida öfverläggningar i de öfriga Stånden att sig uti frågan med R. o. Ad. förena, så att samma beslut fattas inom alla 4 Stånden.
Här är af en värd talare yttradt, att icke hvarje Stånd för sig skulle få besluta om hvad som skall uppsättas och tryckas af deras prot.
Jag för min del är af den öfvertygelse, att de penningar icke äro bortkastade, som för onödigt tryck i denna väg utgifvas, endast för att få bibehålla de få blad deraf, hvilka man vill utesluta, men som för framtiden äro af stor Den 4 Juni f. m. vigt för nationen.
Yi hafva haft tider, då man förbjöd tryckningen af riksdagsprottn, och vi hafva sedan haft en tid, då de väl blifvit tryckta, men icke så fullständigt, som de vid tillfället varit förda, utan i det skick, hvaruti de blifvit efterlemnade.
Jag kan icke förmoda annat, än att det med lätthet skulle kunna så organiseras, alt man skulle kunna få öfverläggningarna hastigt ufskrifna och af ledamöterna justerade.
Dervid är naturligt att denna justering med noggrannhet måste verkställas, ty eljest kunna våra yttranden möjligen blifva behandlade med samma partiskhet af stenographen, som man nu beklagar sig öfver hos lidningarnes referenter.
Jag anser det således, om våra yttranden skola i en tidning intagas, vara alldeles oundgängligt, att de förut samtligen blifva justerade; men sedan våra samtliga öfverläggningar på det sältet blifvit till trycket befordrade, skulle man deremot naturligtvis icke behöfva någon särskild tryckning af prottn, och den tillökning uti kostnaden, som dervid uppkom genom det större antal exemplar, som derigenom erfordrades, skulle blifva högst obetydlig.
Bladets vohlmer skulle blifva af samma antal som prottn nu.
Jag har hört Hr Rosenblad framställa den åsigt, att om den kostnad, som nu användes till tryckningen af ii o till 60 volumers proh, i stället användes för litterära ändamål, sedan blott ett urval af discussionerna blifvit tryckt, så skulle derigenom en större vinst för samhället uppkomma af dessa penningar.
Jag har intet emot, att, då tiHgångarne sådant medgifva, man lemnar bidrag till litterära samlingar; men jag bestrider och kommer alltid att bestrida allt urval ur våra förhandlingar.
De exempel af oskick, som någon gång kunna inträffa, uro nyttiga alt känna, och hvad som dervid föregått skall varna för hvad som komma skall.
Jag ber om ursägt, att jag åter uppträ der, men jag har ett stöd för mig uti det af Utsk. fällda omdömet, att den af mig väckta motion icke skulle sakna skäl för sig, och kanske är jag derföre något för envis alt försvara min sats.
Gr. Horn har befarat, att debatterna icke skulle blifva säkrare refererade, om det skedde genom referenter, som R. o. Ad. bekostade, än de nu blifva af tidningarna.
I detta afseende får jag fästa hans uppmärksamhet derpå, att då hvarje talare, som yttrat sig en föregående plenidag, kunde den efterföljande gå upp och genomse resume'en af sitt yttrande, samt dervid göra de ändringar, hvartill han funne sig befogad, så vore detta oändligt mycket lättare, än att hos tidningsredactionerna verkställa en sådan justering, hvilket man icke ens vet, om det skulle tillåtas.
Dessutom tyckes man med skäl kunna förmoda, att de personer, som för detta ändamål skulle antagas af R. o.
Ad., skulle göra sin flit att vara så opartiska som möjligt.
Grefven har äfven sagt, 132 D c 11 4 J u o i f. m. att om lidningarne misstaga sig, sa liar man tillfälle att dervid göra rättelser; men dervid möter likväl alltid den svårigheten, alt det första intrycket man får, ej så lätt utplånas.
Jag tror, att sedan en underrättelse kommit och gjort sitt intryck, så hjelper det icke saken, alt man sedan genom vederläggning af det oriktiga deruti söker att borttaga ett sådant på sinnet eller uppfattningen redan gjordt intryck af hvad man läst.
Grefven har ytterligare sagt, att det finnes utom detta Hus en viss tendens att icke fästa uppmärksamhet vid hvad här passerar.
Jag vill icke bestrida detta, men tror, att just deruti ligger ett skäl för oss att söka göra våra öfverläggningar så mycket mera värda de andra Ståndens och våra öfriga medborgares uppmärksamhet.
Hr Rosenblad och flere andre talare med honom hafva yttrat sig uti detta ämne, som skulle man icke kunna hoppas, att några åtgärder för ifrågavar. ändamål skulle kunna vidtagas vid denna riksdag, utan först vid den nästkommande.
Det är jemväl föreslaget, att man skulle genom stenographer söka åstadkomma en riksdagstidning; men ehuru denna åtgärd kan vara fördelaktig, så tror jag likväl att en sådan tidning icke kan blifva ändamålsenlig, med mindre än att, såsom Frih.
Cederström föreslagit, dess underrättelser spridas gratis, ty jag fruktar, alt ganska få skulle bekosta prenumeration på en tidning endast för att få del af debatterna på Riddarhuset; men i alla fall hindrar icke detta, att man vid denna riksdag, om ej annorlunda, åtminstone på ett försök kan antaga hvad jag föreslagit, och som af Utsk. blifvit ansett ej sakna skäl för sig.
Jag kan icke an nat än högakta den bevekelsegrund, som föranledt Frih.
Raabs motion, ty han är kärlek för sanning.
Alen jag befarar, att det sätt, som han trott leda till målet, icke så gör, och att R. o. Ad., i händelse förslaget antoges, således endast förlorade sina penningar derpå.
Det är klart, att allmänheten, som läser riksdagsförhandlingarna, intresserar sig icke blott för hvad som förefaller inom detta
Stånd utan inom alla de öfriga; icke blott för hvad som säges å den ena sidan, utan å begge.
Det måste följaktligen blifva en i möjligaste måtto fullständig riksdagstidning, om hon skall få någon afsättning.
Men på sätt en talare har yttrat, befarar jag, att en tidning, som icke innehåller några andra underrättelser än om riksdagen, dock icke valder läst, om icke möjligen under de första månaderna af riksdagen, men säkerligen icke längre.
Det är derföre nödigt, att riksdagsförhandlingarna intagas uti en tidning, som äfven innehåller andra underrättelser.