Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 31 Mars. eller användning, utan ide händelser, då den i 2o:de morn. först till iakttagande stadgade värderingsgrund saknades; att der detta vilkor icke inträffade, der inträffade icke heller tillämpningen af det vilkorliga stadgandet, som icke på en gång kunde vara både vilkorligt och ovilkorligt; samt att således fråga icke borde uppstå om påförandet af afgifter af hvarje skeppnnds smide, för de Bruk, hvilkas Capitalvärde vore bestämdt genom om dem under de tvenne ^nästförflutna åren afslutade köp.
Efter att hafva erinrat om nödvändigheten af att i tvetydigt fall afse det som kunde lända Kongl. Maj:t och Kronan till förmån, framställde Herr Landshöfdingen till afgörande genom votering med slutna sedlar denna proposition: Böra Bruk, hvilkas saluvärde genom under de 2:ne nästförflutna åren afslutade och i afseende på sin riktighet tvifvelsmål ej underkastade köp, blifvit bestämdt, taxeras till den i 5:te Art. 3. §. 21 mom.
3. afdelningen af BevillningsStadgan påbudne afgift af hvarje skeppund smide, då denna finnes öfverstiga beloppet af den Bevillning, som eljest, efter grunden af en fjerdedel* procent af Capital värdet, skulle Bruket, skildt ifrån dess hemman och jordlägenheter, påföras?
Den det vill, skrifve Ja! — den det icke vill, skrifve
Ja, påföres afgiften af hvarje skeppund smide, då den finnes öfverstiga beloppet af den Bevillning, sorn eljest 6kulle utgå af Brukets Capitalvär^ Den 31 Mars. de, utan afseende på om detta genom under de tvenne nästförflutna åren afslutade köp, eller annorledes blifvit bestämdt} vinner Nej, påföres de Bruk, som under de tvenne nästförflutna åren gått i köp, ej afgift af hvarje skeppund smide, utan endast Bevillning efter en f jerdedels procent af Bruks- och Landtegendomen sammantagna värdeu, med derå belöpande progresiv afgift, utan afseende på om den sednare understiger den förra.
Sedan denna voterings proposition ännu en gång blifvit upprepad, verkställdes omröstningen, hvilken sålunda utföll, att vid sedlarnes öppnande propositionen fanns vara besvarad med fyra
Ja och tio Nej, i följe hvaraf den sednare meningen, såsom bifallen af Comitéens pluralité , vid förekommande fall kommer att tjena till efterrättelse.
Herr BruksPaironen Tamm, hvilken under förklarande, att han, såsom sjelf Bruksägare, ansåge sig jäfvig att deltaga i pröfningen af den såmedelst afgjorda frågan, vid öfverläggningens början afträdt, intog nu å nyo sin plats i Comitéen. §• 23.
Då BevillningsStadgan uti 5:te Ari. 3. §. 21. mom.
3. afdelningen icke utsätter, hvilka Bruk, som egentligen böra komma under namn af Dannemora Verk, fann Comitéen, efter föregången öfverläggning, för godt stadga , det skulle, med undantag af Söderforss , Klfkarlö och Harnäs Bruk, alla öfriga inom 3<8 Dm 31 Mars.
Länet belägna anses såsom egentliga Danne* mora-Verk, och enär sådan bevillning ägde rum, taxeras till 24 sk. för hvarje skeppund smide; hvaremot vid ett dylikt förhållande Söderforss skulle betala 8 sk., men Ellkarlö och Harnäs endast 6 sk# för skeppundet.
Rätteligen utdraget betygar, Upsala LandsContoir den 13 Mars 1815. jfoh. Holm.
FältKamrerare och LänsBokhSllare, Att Wattholma Jernbruk vid 1813 års Taxering blifvit uppförde till 25,000 R:drs värde å 21 R:dr iooo;det 62 R:dr 24 sk., samt sedermera vid samma års PröfningsComité ansedt för ett af egentliga DannemoraVerken, och således, i anledning af 1812 års BevillningsFörordnings 5.
Art 3 $. 3.
Morn., taxeradt efter 1278 Skeppunds tillverkning å 24 sk. till 639 R:dr , hvarföre TaxeringsComitéens först åsätta värde komme att försvinna, såsom icke uppgående till 5 procent.
För år 1814 År Wattholma Jernbruk på enahanda sätt an$edt efter uppgifne 1049 Skeppunds tillverkning å 24 sk. 524 R:dr 24 sk., det varder härmedelst på begäran intygadt, af Örbyhus och Norunda Häraders Fögderies HäradsskrifvareContoir den 10 Martti 1815- Jac. Henr.
Stare.
Prot. 1515. 1.
Del. sid. 319.
Utdrag af TaxeringsLångden N.o i, uti Frödsåkers Härad, för nedanskrifne År.
Öfver-Adjutanten och ÖfversteLieuten.
Högvälborne Herr Grefve G. af Ugglas, Forssmarks Socken.
Forssmarks
Jernbruk, med arne hamrar, jemte tili Bruksdrifien hörande åbyggnader och Berkinge Masugn jManngården med dertill hörande hus samt Husbehofs - qvarnarne Ladugården Hvaremot, med underdånigste til. lämpning af Kongl.
Majus Nådiga Bref af den 30 Juni 1S13, samt 21.
Mom. 3. §. 5.
Art. uti Riksens Höglofl.
Ständers Bevillnings-Stadga, S mides-Afgiften i grund af föregående årens Stångjerns-tillverkning belöper: af 2728 Skepp. 17i Idsprd å 24 sk.'
Skeppundet j, . * . ..
. af 3430 Skepp. gXisprd, 24 ä sk.
Skeppundet, till För År 1813- Faststäldt Fastig hetsvärde.
Parti Summa. 40,000 8,000 2,570 Hufvud summa.
Bevillning.
126 20 ‘364 2 1 För År 1814- Rätteligen transumeradt, betygar Faststäldt Fastig, listsvärde.
Parti- Summa.
Hufvud- summa.
36,800 6,800 2,200 45,800 1 Bevillning. 1n 1715 24 11 J.
Björkman, Häradsskrifv; re,- Ridd. 0. Ad.
Prot. 1815, 1.
Del. sid. 3IJ.
Utdrag af 13i4 års TaxeringsLångd för Löfsta Tingslag af Upsala Lån.
TaxeringsComi- téens förrättning.
TaxeringsComitéens - Fast Egendoms värde.
Bevillning efter 2:dra Art. anteckningar.
Löfsta Jernbruk med 2 st.
Masugnar, 3 Hamrar och 6 Härdar 84,000 2306 (med 4612 Skepp;# ) smide.
Rätteligen utdraget betygar, Klef HäradsskrifvareContoir dea 8 Mars J815, C. §?, Tesswv.
Utdrag af PröfningsComitéens i Upsala Lån Taxerino-sUWrl för ö j ™ och ™' ms' 1 De1, ,id-315- _ £ Z F ^an -taxeringsLanga tor Örbyhus och Norunda Häraders Taxerings-Distria, för år i8iä Den Skattskyldiges Namn och Caracter Hemman, Lägenheter, Verk och Inrättningar Ryttmästaren Baron Carl De Geer.
Dito Dito Dito Tierp Socken.
Ullforss Bruk.
• * - Wesslanda Socken.
Carlholms Bruk. - - Tolfta Socken.
Strömsbergs Bruk. Wesslands Socken. Wesslands Bruk. - - Hem man.
TaxeringsComitéens åtgärd.
Fast Egendoms värde.
Parti Summa. 24,000 2 5,000 24,000 Hufvud summa.
73,000 5>500 Afgift.
PröfningsComitéens förrättning.
Tillkommer.
Fast Egendom.' värde.
A fgår.
Parti Summa. 182 13 24 Hufvud-j Summa. \
Afgift. 708 350 —— 800 Rätteligen utdraget betyg?r, Upsala LandsContoir den 13 Mars 1815. 24 24 24 Fast Egendoms värde.
Parti Summa.
Hufvud summa. 24,000 25,000 Afgift. 24,000 Summa g- n fastställd o 5' Bevillning.
O 01 “ n • o 73,000 24 1859 13 2573 24 36 12 laf 1417 Skepp.
Smides / tillverkning å 24 sk. af 701 Sk.
D;o ä 24 sk. af 1601 Dilo å 24 sk. (för Spiksmide! 2000K. för Abyggnaden 3509 ^Riksdaler.
&oh. Holm, FiltKamertrare och LänsBokhällare Ridd. e. Ad.
Prot. 1815.
Del. sid. 319, Utdrag af 18i5 års TaxeringsLångd för Löfsta Tingslag af Upsala Lån.
TaxerinsComitéens Fast Egendoms värde* Bevillning efter 2:dra Art. anteckningar.
Mas- ugnar, 3 Hamrar och 6 Här- dar « . * . . . * * . 1 Hammare och 2;ne Härdar , 84,000 S5j00o iGs 2 497 24 — med 3245 Skepp:d Smide, med 994 Skepp;d Smide.
Rätteligen utdraget betygar Klef HäradsskrifvareContoir den 8 Mars 1815.
C\
Tessmer.
,( oiaAuauf -i* Ji tatis tb c: f- .ia $.s £ gfs ibb iUJF p?r* . CUS? lif J UJGfc - Utdrag af PröfningsComitéens i Upsala Lån TaxeringsLångd för år 1813.
Protocoll 1815, I Del. sid. 319.
Film Socken. sterby Stångjernsbruk med Härdar och 2;ne Hamrar •
Hem- man.
TaxeringsComitéens åtgärd- PröfningsComitéens För fel Fast Egendoms värde.
Afgår C 2 3 Cfc p p p Parti- Summa.
Afgi ft.
Fast Egendoms värde. r? Parti- Summa.
Masugn, 4 50*000 20,243 - s Afgift. 1457 Samma fastställd Bevillning.
Rätteligen utdraget betygar.
Upsala LandsContoir den 13 Mars 1815* 2 9 73 45 |TaxeringsComitéen har oberäknat afgiften efter 'tillverkningen. of oh.
Holm, FältKamererare och LänsBokhållaie.
Utdrag at Berednings- och Taxerings ■ Längden för Olands Hårads, Dannemora och Löfsta TingSiageis
Distiict för år 1813.
Den Skattskyldiges namn och caracter.
Herr Baron C, De Géer.
Hemman, Lägenheter, Verk och Inrättningar.
Löfsta Socken.
Löfsta Jernbruk med 1 Masugn, 3 Hamrar och 6 Härdar . . Åkerby Jernbruk med 1 Harnmare och 2 Härdar . . . C K** 3 P O 3 P Cfc *—* — BeredningsComitéens åtgärd.
Pani- Hufvudsumma.
Stimma.
Fabriks-Inrättnin- gar som taxeras efter utsatte Glassér. §. af Taxerings- Com.
Hufvud- summa. 84,000 ä 5,000 TaxeringsComitéens förrättning.
Bevillning efter ?:dra Art. 1622 497 u med 3245 Skepp:d Smide, med 994 Dito Dito.
Rätteligen utdraget betygar, Upsala LandsContoir den 13 Mars 1815* g?oh. Holm, FiltKamererare och LänsBokhålkre, Den 31 Mars. • 319 Remitterades till Bevillningsutskottet, och skulle med de öfriga respectiva Stånden cornmuniceras.
(Se vidare bifogade Tabeller.)
Friherre DrGeer, Car!t Grefve Ugglas, Gustaf, och Herr Rentersköld, Axel, conformerade sig med den af Herr Grefve Brahe gjorda hemställan, begärandes den sistnämnde, att deras instämmande måtte genom ProtocoilsUtdrag äfven meddelas Bevillningsutskottet. f*— Ett af Herr Olivecreutz , fjfohan Adolph, inlemnadt
Dictamen upplästes, lydande som följer :
Då redan flere medlemmar af Riksens Höglofl.
Ständer fullföljt den från längre tider yppade klagan deröfver att beskattningen är tung, tillgången på penningar inskränkt, inhemska varuproduetionen liten, samt Statens Embetsmannacorps illa aflönad och underhällen — då anfier jag sannfärdigheten af detta förhållande vara genom erfarenheten nog upplyst, och således fiågan hufvudsakligen blifva:
Om och huruvida erforderliga medel kunna hopsamlas , till alhjelpande af Statens behof och inrättande ef en bättre hushållning och lönanstale 320 Den 31 Mais.
Om dessa behof noga beräknas och fördelas, skola de bidrag, som af Statens med-, lemmar göras, säkerligen svara till ändamålet, som är lika vård om alla de inrättningar , hvilka äro till Statens upprätthållande stiftade* Närmare undersökning härom bör leda derhän, att de brister, som visa sig å ett ställe, kunna fyllas genom blifvande öfverskott å ett annat.
Hvad som härvid synes förtjena uppmärksamhet, är det sätt, hvarå Rikets Pre-' sterskap aflönas.
Då i flera orter afgifterne från ett heminan till Presterskapet sammantagne öfverstiga den till Kongl. Majit och Kronan, kan deraf dömmas till hvad betydligt belopp sammanslagna summan uppgår af Statens bidrag till Presterskapets underhåll och aflöning.
Fördelarne häraf tillfalla likväl icke alla Prester gemensamt, ty Comministrar och Adjuncter finna sig ofta i så knappa vilkor , att Församlingarne, hvarest de tjena, ej kunna undgå att särskildt bidraga till deras understöd, samt i och med detsamma vidkännas ökade bördor, som ej komma i någon beräkning.
Deremot finnas andre, såsom Kyrkoherdar, Prostar och Biskopar, hvilkas inkomster, bostället inberäknadt, kunna skattas från 4 till 5, 6 och ända till 10,000 R:dr och derutöfver.
Om nu allt hvad som är anslaget till Presterskapets aflöning skulle tillfalla Kronan, Och Presterne lika med Staters öfriga Tjenstmln, deremot finge deras aflöning på Kronans Stat, lämpad efter billigheten och sig företeende - Den 31 Mare. 321 teende omständigheter, så skulle ej allenast en rättvis jemkning befordras, i anseende till Presternes villkor inbördes, utan ock Staten tillskyndas en behållning, hvilken, såsom en ökad tillgång, sedan kunde användas till andra för det Allmänna gagneliga ändamål.
Derigenom skulle ock vinnas den fördel, att de mångfaldiga förhatliga frågor undanröjdes, hvilka så ofta fått äga rum emellan Presten och Åhöraren, angående den förstnämndes så kallade rättigheter, och hvilka , så länge löningssättet förblifver på den fot det nu är , alltid skola minska det förtroende och den välvilja, som Religionen och Sedoläran ej kunna nog sorgfälligt vårda och bibehålla.
Till äfventyrs kan någon invända, att förenämnde förslag åsyftar rubbning af Presterskapets Privilegier} men skulle väl en förändring, som ansågs nyttig för det Allmänna, böra förkastas derföre, att den stridde emot några enskildta fördelar?
Och månne Presterskapets privilegier, såsom ett Riksstånd, icke äro något helt annat, än frågan derom, huru de i egenskap af Statens Embetsman och löntagare må kunna underhållas på ett sätt, som närmast är att förena med dessa Embetsmäns och Statens gemensamma förmån?
Dessutom och då förändringarne ej skulle vidtagas annorledes, än i den ordning Prestlägenheterne blefvo ledige} så skulle ock någon skälig anledning ej äga rum till klagan öfver personers lidande.
Ridd. p, Ad.
Prof. N:o 41, 42. 322 Den 31 Mars, Om Högloft.
Riclderskapet och Adeln finner detta ämne förtjena sådant afseende , att det kan leda till gagn för Fäderneslandet, anhåller jag ödmjukligen att detta Memorial måtte till OeconomieUtskottet remitteras.
Remitterades till Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottet.
Herr Pålman, Qtto Fredrik, uppläste till Protocollet följande :
Om jordbruket 'utgör grundvalen för en Stats välstånd, och om det är utom. allt tvifvelsmål, att på denna närings mer eller mindre trefnad hvilar de liesta näringarnes förkofran eller aftynande, så oaktadt dessa sanningar, fcepröfvade så väl af andra Landers som Sveriges egen erfarenhet, redan länge varit af Statsmannen erkände, har likväl i Sverige, långt ifrån att kraftiga medel blifvit använda till jordbrukets befrämjande, tvärtom, denna modernäring under loppet af hela förflutna århundraden varit undertryckt genom flera för jordbrukets tillväxt hinderliga och med en sann Statslära oförenliga Författningar.
Jag vill deraf exempelvis blott anföra några få.
Genom Kongl. Mandatet af d, 4 Apr. 1546 förböds Allmogen att drifva Landsköp, vid vite, första gången af 40 marker silfvermynt, andra gången af 100 marker, och tredje gången vid lifsstraff, jemte det godset, som köptes eller såldes, var förverkadt.
Säden skulle så dragas ur handelsrörel - Den 31 Mars.
P3 Sen på landet, att ingen tröskare eller arbets» karl, vid vite, fick lönas med spannmål.
Bonden blef på sådant sätt nödsakad göra kostsamma och onödiga stadsresor, för att erhålla penningar till tröskarens betalning, och denne sednare lika så att förspilla en dyrbar tid, för att hos köpmannen tillhandla sig oumbärliga lifs* medel.
År 1555 utstakades i Riket de landsvägar, på hvilka, och de Städer, till hvilka Landtmanna-varor lingö föras.
Åren 1623 och 1628 förböds hvar Bonde i Kopparbergslagen att på landet sälja spannmål åt någon Bergsman, med mindre han förut inlört spannmålen till Falu Torg, och den derstädes förtullat.
I enlighet med den skråanda, hvaraf nu uppräknade
Författningar bära den omisskänneligaste stämpel, hafva tid efter annan en sådan mängd monopoliska stadganden utkommit, att deras uppräknande skulle blifva lika omöjligt, sorn här öfverflödigt* Då till Handelns, Bergshandteringens och Manufacturernas befordran, Staten lönar flera Embets* och Tjenstemän, och i sådant afseende både Commerce- och Bergs Collegierna redan länge existerat, kan man med skälig anledning fråga, hvad som blifvit gjordt till heva* kande af Jordbrukarens interesse och välstånd.
Det är först nu i sednaste åren, som, genom inrättande af en LandtbruksAcademi , Svenska Folket fått anledning hoppas, att jordbrukets uppmuntrande äfven skall utgöra ett af d# vigtigare föremål för en landsfaderligen 324 Den 31 Mari. sinnad Styrelses uppmärksamhet.
Denna tröstande föreställning, mine Herrar! lemnar oss så mycket större anledning att söka medverka till samma riksgagneliga ändamål.
Utom de hinder, som genom tvångslagar äro i vägen lagde, så väl för Åkerbrukets, som öfriga näringars och handtverkeriernes fortkomst, återstå flera besvärligheter, som jordbrukaren nästan ensam måste vidkännas, och som, egentligen betraktade, icke med billighet kunna anses tillhöra jordägaren mer än alla öfriga medlemmar af Samhället.
Så har, till exempel, skyldigheten af landets försvar, ända till sednaste tider, nästan ensamt varit fästad vid jorden.
Underhåll af vägar och broar, håll- och reserve-skjutsens utgörande, som ännu trycka Landtmannen, med oräkneliga andra besvärligheter, verka alla i sin mån att minska den productiva förmågan.
Men till alla dessa olägenheters afhjelpande, tror jag föga nu kunna tillgöras, om icke ett beredande att i framtiden befria Landtmannen från bördor, hvaraf flera äro på en gång skadliga och mindre rättvisa.
Vid en närmare granskning af detta ämne, upptäckas snart andra, ännu betydligare, hinder för jordbrukets fortkomst, till hvilkas undanrödjande jag tror Riksens Höglofl.
Ständer nu både hafva all anledning och äfven förmåga.
Det lärer icke kunna bestridas, att ett hastigt stigande eller fall å spannmålsprisen inom landet, hvarpå man ofta 6er exempel, äro båda Den 31 Man. 325 ganska vådliga för Rikets väl.
Min tanka är långt ifrån, att höga spannmålspris kunna vara nyttiga för ett samhälle j tvärtom, tror jag dem alltid motarbeta både Landtmanna- och andra näringars förkofran, och för denna min mening går jag nu att framställa skälen.
De öfriga födoämnen, äfvensom aila ett lands tillverkningar, rätta sig vanligen i pris, om icke alltid hastigt, dock ovillkorligen småningom efte.r Sädesprisen.
När dessa äro höga, måste Landtmannen betala större arbetslegor, och kan följaktligen med samma kostnad icke frambringa den myckenhet
Säd, hvartill han är i stånd vid låga spannmåls-pris.
Nu bör äfven tagas i betraktande, att de varor han behöfver köpa från Fabrikanten och Handtverkaren, äfven blifva dyrare i mån af födoämnenas dyrhet.
Den behållning Landtmannen har qvar till Bevillnings-, Krono-utskylders och öfriga utgifters bestridande, kan alltså lätteligen bringas till samma belopp vid höga, som låga Sädespris.
Men den stora riksvinst ett Samhälle tillskyndas deraf, att födoämnen och följaktligen all productions-kostnad kunna till låga pris erhållas, hvilket ovillkorligen skall verka till den inrikes productions förökande, är så påtaglig, att dess sanning icke torde behöfva något bevis.
Endast genom ökad production och minskande af utländska varors förbrukning, kan Sverige uppnå den jemnvigt i handeln , som är första villkoret för ett Samhälles ceconomiska bestånd.
Likasom grunden för all enskildt hushållning är att rätta^utgifter^efter
Den 31 Mart: inkomster, och likasom öfverskottet å de sednare är enda måttstocken på en verklig behåll* ning, är äfven förhållandet med Staten, hvars egentliga rikedom blott består i den vinst, som tillkommit af ett verkligt öfverskott.
Dessa klara axiomer, ehuru fattliga och allmänt er* kända af Tänkaren, kunna icke för ofta upprepas; emedan deras tillämpning så ofta åsido* jättes, och hvaraf följderne nu visa sig på ett så ofördelaktigt sätt, att ingen Fäderneslandets vän kan dervid vara likgilltig.
Om det lyc» kats mig bevisa, att beständiga låga spannmålspris, långt ifrån att vara hinderliga för jord* brukets uppkomst, äro i alla hänseenden önskliga för ett Samhälles väl, är jag lika så öfver* tygad derom, att säde* prisens hastiga oravex. ling, så väl stegring som fall, äro högst skadliga för det Allmänna, och mången gång till och med förkrossande för Landtmannen.
Denna olägenhet tror jag endast kunna förekom, inas genom en Magasins-inrättning, så ställd, att den vid inträffande fruktbara år kan upp. köpa den i landet befintliga öfverflödiga
Säden, för att den samma vid inträffande missväxtår, mot en efter förvarings omkostnaden lämpad vinst, afyttra, Härigenom skulle tillika säkraste sättet uppnås att afvärja det i vårt nordliga lultstrek största af alla hinder för jordbrukets uppkomst, det nemligen, som genom en bedröflig erfarenhet tillräckligen blifvit bestyrkt, att de flesta missväxtår varit åtföljd^ af klena skördar det påföljande och jemväl ofta det 3:e året.
En sådan Magasins-inrättning måste, för att kunna svara emot dermed åsyf - \
Den 31 Mar t. 327 tadt ändamål, äga ett tillräckligt förlag af Spannmål, för att vid inträffad missväxt, utan att från utländningen behöfva afhämta hela Rikets behof, som alltid efterlemnar cn i flera år kännbar undervigt på handelsvågen, kunna undsätta
Rikets behöfvande provinser med brödföda, och till utsäde i Sverige tjenligt Sädesslag; och bör derjemte äga styrka att inom Riket beständigt underhålla ett någorlunda jemnt pris, så väl till förekommande, att den samvetslöseockraren icke af den behöfvande kan taga en oskälig vinning, som till befrämjande, atfc Sädén , i jemförelse med andra varor, alltid bibehåller ett någorlunda motsvarande värde-
Det blir en klar slutsats af ändamålet med denna inrättning, att den måste hafva till syftemål hela Rikets vinst, icke att genom lönande speculationer föröka den af Statsmedlen till densamma anslagna fonden.
Till en sådan inrättning fordras ett förlag, vida större än hvad Statsverkets tillgångar för närvarande kunna medgifva; men början dertill kunde likväl nu göras, och om till detta ändamål Riksens Högloft.
Ständer skulle för godt finna, attén million R.dr Banco finge genast användas till uppköpande af Spannmål i de sädesrikare provinserna, så kunde, efter nu gångbara pris, för ofvannämnda summa ett förråd erhållas af ungefärligen 150,000 tunnor Spannmål.
Detta Sädesförråd torde framdeles, 1 mån af tillgångarna på penningar i StatsCassan och öfverflödig Spannmål i landet, kunna förökas till den myckenhet, att Sverige, redan 3»8 ®en 31 Mars, i politiskt afseende oberoende af öfriga Europeiska Magters omhvälfningar, äfven kunde blifva det i oeconomiskt, sedan Regeringen kommit i tillfälle att, oaktadt inträffad missväxt, af inhemska förråd förse Landets barn med det första af alla lifvets behof, f å detta sätt vore nu emedlertid en riksgagnelig inrättning grundlagd, hvaraf jag vågar påstå nyttan visar sig närmare, än att dervid med skäl kan göras den fråga, huruvida den kan blifva svarande emot kostnaden.
En annan omständighet,som föranledt mig att till Höglofl.
Ridderskapet och Adeln afgifva detta vördsamma project, är min öfvertygelse om den -nödvändighet, att Riksens Höglofl.
Ständer med möjligaste skyndsamhet söka afhjelpa eller åtmindstone till någon del mildra den verkliga nöd, sorn särdeles i Rikets sädesri kare orter visar sig genom penninge-brist.
Detta tillstånd må härrörra af hvad orsak som helst, antingen af felaktigt beräknade specuJationer hos somliga, eller bristande credit hos andra, äro dock följderne af denna olyckliga ställning för mycket att befara, att de icke skulle förtjena Riksens Höglofl.
Ständers ömma behjertande och hastiga åtgärd till rättelse.
Ått credit-brist åtmindstone icke ensamt kunnat åstadkomma den så allmänt öfverklagade penninge-bristen, slutar jag deraf, att äfven förmögne och icke skuldsatte personer skola finna sig i förlägenhet för de obetydligaste summor.
Snarare ville jag uppsöka orsa* Den 31 Mars. 329 ken, genom den kännedom jag äger, att mercantila speculationer lemnat tillfälle att med vinst betala 12 till 18 procents renta.
Skulle mina nu framställda tankar om nyttan af en utvidgad Magasins-inrättning i Riket anses förtjena något närmare afseende, synes mig ingenting billigare, än att det öfverskott, som uppkommit i Statsinkomsterna och af Bevillningen, hvars utgörande för mångå varit ganska tryckande, på af mig redan föreslaget sätt, så hastigt som möjligt återbringas i allmänna rörelsen.
Skulle af nu föreslagna medel tillgångar icke finnas till hela beloppet af en million, torde kostnaden på annat sätt kunna förskjutas, hvarom Höglofl.
Statsutskottet närmare är i tillfälle att yttra sig.
Slutligen får jag lika vördsamt nämna, att jag anser den hjelp, som skulle kunna åstadkommas genom en million R:drs spridande till jordbrukare, hufvudsakligen bero på en snar verkställighet; hvilken förmodan gifver mig anledning till den ödmjuka hemställan, om icke Höglofl.
Stats- och OeconomieUtskotten kunde anmodas att om summans öfverlemnande till MagasinsDirection snart afgifva utlåtande, emedan det är troligt, att med afgörande af alla till ämnet hörande detaljer icke medhinnes förr än mot Riksdagens slut.
Herr Pålman tilläde mundtligen, det han ansåge öfverflödigt att pröfva Ridderskapets ech Adelus tålamod med fiamställnipgen af Den 3r Mars. förslag rörande detaljer till befordrande af den Magazinslnrättning han föreslagit, att för öfrigt ganska mycket ankomme på tjenligheten af de personer, som med administrationen finge befattning; att man ägde all anledning förhoppas ett välbetänkt yttrande af Ledamöterna uti OeconomieUtskottet, till hvars handläggning han önskade att detta mål måtte remitteras; samt att ali nödig säkerhet för Riksens
Ständer lå'ge förvarad uti deras rättighet att sjelfve under Riksdagarna, och dessemellan genom sina Revisorer, granska så väl detta , som andra Verk, hvilkas fonder utgå af allmänna medel.