Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I följd af denna redactionsförändring skulle hela förslaget innehålla, att Utsk. tillstyrker: ”utfärdande af en allm. författning, hvarigenom, med ändring af 16 cap. 11 § Kyrkolagen och j4 cap. 1 § Giftermrsbm, förklaras, att, då oenighet makar emellan varder rådande, det skall åligga kyrkoherden i församlingen att söka förmå dem till sämja genom tjenliga föreställningar och förmaningar, hvilka han meddelar först enskildt och, om det ej hjelper, sedermera i närvaro af makarnas föräldrar eller andra flander, eller, om sådana icke i orten finnas, i närvaro af några allmänt aktade personer; att, om makarna ej heller härigenom till enighet återföras, de skola inkallas till Domcapitlet, att der förmanas, och att, derest, sedan så beskaffade varningar föregått, oenigheten ändock fortfar, domstol må, uppå derom Deli 9 April e. m. skeende ansökning, döma till skillnad till säng och säte på viss tid från 6 månader till ett år; hvarefter, i händelse makarna ej heller häraf låta sig rätta, utan endera eller hägge önska äktenskapets upplösning, frågan bör ankomma på K. M:s nåd. afgörande, i den ordning K. förordn. d. 27 April 1810 innehåller; dock skall den, sorn äktenskapsskillnad sålunda vunnit, icke äga ingå nytt giftermål, förrän 2 år förflutit, sedan skillnadsbref af Domcapitlet utfärdades, derest icke K.
M. finner lämpligt att den tid förkorta.”
För min del skulle jag visserligen vara mest benägen att låta helt och hållet afskaffa varningsgraden inför Domcapitlet.
Jag anser densamma fullkomligt ändamålslös, emedan den vanligtvis endast föranleder en ännu större osämja och inbördes ovilja makarna emellan.
Jag skulle således hafva önskat, att stadgandet härom blifvit uteslutet ur ifrågavar. lagförändringsförslag; men då, så vidt jag kunnat riktigt fatta LagUtskts nu förevar, rnemor., R. o. Ad., lika med Preste- och BorgareSt:n, redan beslutat, att denna varningsgrad skall bibehållas, så återstår för mig ej annat, än att begagna detta tillfälle, för att mot samma beslut anmäla min reservation. R. o. Ad. förklarade, att Ståndet, då det godkänt det sätt, hvarpå LagUtsk. uti memor.
N:o 172 uppfattat Ståndets beslut, tillika ansett sig bifalla den af Utsk., i följd af samma uppfattning, framställda redaction.
Då nu ånyo föredrogs LagUtskts d. 6 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 179 öfver väckta motioner, angtde lagstiftning för vexelrörelsen, blef samma betänk, ånyo hegardt på bordet af Hrr Hjärne, Harald, och Stuart, Carl Gust.
Vidare föredrogs LagXJtsk:s d. 6 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 180, i anledn. af ålerremiss af betänk.
N:o 64 öfver väckta motioner om antagande af en mera fri assigneringsrätt enskilda personer emellan, än nu äger rum.
Då denna fråga står i så nära sammanhang med det nyss ånyo bordlagda betänk, ang:de lagstiftningen för in- och utrikes vexelrörelsen, sä får jag vördsamt anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes lill R. o.
Ad. framställa den propos., huruvida icke denna fråga bör hvila, intilldess R. o. Ad. fattat sitt beslut i anledn. af LagUtsk:s betänk.
N:o 179.
Jag tror icke, att Hr Stuarts förslag gör tillfyllest; ty den behandling, som det nu föredragna ämnet bör få, beror icke allenast uppå, huru R. o. Ad. afgör frågan om vexelstadga!!, utan uppå R.
St;s beslut
Den 9 April e. m. io5 i denna fråga.
Jag anhåller derföre om propos. derpå, att detta betänk, må blifva livilande, till dess 11. o. Ad. erhållit kännedom oin hvad beslut R.
St. fattat röirde det inkomna förslaget till lagstiftning för vexelrörelsen.
Jemte instämmande i den siste talarens åsigt, anhåller jag om Hr Gr. o. Landtnäs propos* derpå, att LagUtskrs betänk.
Nro 179 må blifva först uppfördt på föredragnrslistan för nästa plenum.
Uppå särskildt framställda propos:r beslöt R* o. Ad., dels att föredragningen af LagUtsk:s utlåt.
Nro 180 skulle uppskjutas, tills R.
St:s beslut blifvit fattadt om LagUtskrs betänk, rörtde vexelrörelsen, dels att LagUtskrs betänk.
Nrö 179 skulle blifva det första målet på föredragnrslistan i nästa plenum.
Upplästes och lades på bordet ett från BondeSt. ankommet prot.utdr. af denna dag, innehållande inbjudn. till R1 edstånden att instämma i BondeStrs i anledn. af BancoUlskrs utlåt.
Nro 117 fattade beslut. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f till 10 e. m.
In tidem protocolli F. O. Silfverstolpe.
Måndagen den i3 April 1835- Plenum kl. io f. m.
Justerades ia prot.utdr. för d. 9 dennes e. m.
Strs underd. skrifvelser till K. M., nemi.:
Nro 317. i anledn. af K.
Mrs nåd. remiss i fråga om pension för afl.
Professoren Doct.
Rogbergs enka och barn; Jfro 3i8. i anledn. af K.
Mrs nåd. remiss rörrde en ifrågaställd löneersättning till Prot.secret.
Roman; Nro 3ig. angrde s. k. undantagscontracts intecknande.
Piper, Erik Carl, hade inlemnat följande:
Jag får härmed, i anseende till enskilda göromål, den äran att afsäga mig den plats uti Allm. Besv.- o. Oecon.- Utsk., hvartill H. R. o.
Adrs smickrande förtroende behagat kalla mig. 5.1 IL i4 I io(> Dctt i3 April f. ra. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Frih.
Stjernstedt, Theodor, i följd af tjensteåligganden förklarat sig nödsakad att afsäga sig sin plats som ledamot i BancoUtsk.
, men anhållit att vid sin riksdagsmannarätt blifva bibehållen; hemställande H. Ex., om R. o. Ad. behagade härtill lemna sitt bifall.
Ropades ja. H.
Ex. anmodade Hrr Electorer att skyndsamligen utse nya ledamöter uti Oecon.- och Banco-Utsk:n efter Gr.
Piper och Frih. Stjernstedt.
LagUtskts d. 6 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 179 öfver väckta motioner, ang:de lagstiftning för vexelrörelsen.
Med tillfredsställelse har jag funnit, att LagUlsk så uppfattat det ämne, som nu är föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, att föga är vid Utsk:s förslag att erinra.
Jag tvekar således ej att lemna mitt bifall till detsamma, helst jag befarar, att en återremiss skulle verka ett sådant uppehåll, att Konungens sanction å förslaget ej kunde vinnas, hvarigenom det blefve utan resultat, och jag anhåller derföre, att R. o. Ad. måtte bifalla, hvad Utsk. i sitt nu föredragna betänk, tillstyrkt.
Jag är af samma tanka som den siste talaren.
Jag tror, att bland vännerna för befrämjandet af creditrörelsen inom landet olika meningar kunna finnas om uppställningen af och formen för afgörandet af denna fråga; men jag tror icke, att mycken olikhet äger rum i afseende å grundsatserna uti det ifrågavar. förslaget.
De äro nemi. temligt allmänt gillade.
Några mindre ändringar i ett eller annat afseende kunde visserligen behöfvas; men jag tror, att man bör förbise dessa för ändamålet att under denna riksdag komma till en lagstiftning i afseende å vexelrörelsen.
Jag yrkar altså bifall till betänk.
Det är med verklig tillfredsställelse jag genomgått det förevar, betänk.
En väl ordnad vexelhandel är en bland creditrörelsens förnämsta behof.
Obehöfligheten af att skicka capitaler från den ena orten till den andra, blir en följd af vexelbrukets tillämpning och är af stor vigt.
Äfven jag hade visserligen några anmärkntr alt emot Utsk:s förslag framställa; men af samma skäl, som Frih. Rantzou anfört, att nemi. riksdagens för handen varande slut icke medgifver återremiss, inskränker jag mig att blott till prot. förklara, att jag anser all vexelhandel böra ske emot contant och icke tillåtas på credit, vid äfventyr af vexelrättens förlust.
D e ti i3 A pr i I f. m.
Den erfarenhet, jag vunnit under den tid jag deltagit i Banco- och LagUtsk:ns arbeten för att uppgöra lagen för de enskilda bankerna, har i sanning betydligt nedstämt mina förhoppningar, att Svenska folkets representanter, så länge de måste röra sig uti nu var. oviga och olämpliga former, skulle kunna utarbeta något i alla dess delar antagligt lagförslag af en större omfattning.
Det är derföre med en synnerlig tillfredsställelse, som äfven jag emottagit det af LagUtsk. uppgjorda förslag till vexellag, hvilket vida öfverträffa!' det resultat, som jag trodde mig äga anledn. att vänta af Utsk:s behandling af de i detta ämne väckta olikartade motionerna.
Jag vill dock ej bestrida, att ju icke några omständigheter jemväl uti detta verkligen förtjenstfulla lagförslag förekomma, i afseende på hvilka meningarna icke utan skäl kunna vara skiljaktiga och Utsk:s åsigter följaktligen icke torde böra godkännas utan noggrannt öfvervägande af allt, som för och emot desamma kan anföras.
Men då en återremiss af förevar, betänk, skulle, i anseende till riksdagens snart förestående slut, leda till samma resultat som ett afslag derå, eller förfallandet af hela den ifrågavar. lagstiftningen för inrikes vexlar, så torde det vara nödvändigt, att It. o. Ad. nu genast, för sin del, bifaller det afgifna lagförslaget.
En sådan lag, som den nu föreslagna, lärer i allt fall svårligen kunna, åtminstone nu för tiden, uppgöras med den skicklighet och sakkännedom, att ju icke, efter någon tids förlopp, förklaringar öfver densamma eller tillägg dertill måste utfärdas på grund af den vid tillämpningen vunna erfarenheten om dess möjliga ofullständighet eller bristfällighet i ett eller annat hänseende.
I sammanhang härmed komma följaktligen både Regeringen och Representationen i tillfälle att vidtaga de af behofvet måhända påkallade rättelser uti denna lag, hvilkas verkställande vid innevar. riksdag våra tidsödande former icke medgifva.
Under förklarande, det jag till alla delar instämmer uti en föregående talares yttrande om nyttan och nödvändigheten deraf, att ett creditbruk, som af alla andra bildade nationer, på ett för industrien och näringarna högst fördelaktigt sätt, redan länge varit begagnadt, äfven inom vårt fädernesland varder infördt, får jag altså vördsamt anhålla om Hr Gr. o. Landtmrs propos. å bifall till LagUtsk:s nu förevar, betänk.
Äfven jag är bland dem, som yrka bifall till Utsk:s förslag.
Jag godkänner nemi. de grundsatser, som deri blifvit uttalade, och förmodar, att, i händelse svårigheter vid tillämpningen uti några obetydligare omständigheter skulle förete sig, K.
M. då i lagförklaringsväg deri kan åstadkomma rättelse.
Jag tillstyrker altså, att betänk, nu bifalles.
Likasom föregående
D e n i3 A p r 11 f. tu. talare vill äfven jag bifalla betänk.; men dä jag icke såsom skäl för mitt tillstyrkande kati åberopa egen erfarenhet, anser jag mig till prot. böra kortliden redogöra för min åsigt.
Jag anser inrikes vexelrörelsen af största nytta.
En vexel, ställd t. ex. på sex månader, kan under tiden genomgå 3o bänder och i alla dessa liquider göra tjenst såsom verkligt mynt.
Jag föreställer mig altså, att detta skall stilla ropet om förlägenhet i penningerörelsen; men jag hoppas äfven en annan fördel af förslaget, det nemi., att det vänjer våra kära landsmän, särdeles pa landsbygden, vid en större punctualitet i affärer, än de hittills iakttagit, och alt de derigenom vinna en större credit äfven uti hufvudstaden.
Genom införande af inrikes vexlar hoppas jag man skall komma ifrån denna vana att icke vara accurat, och lära sig att betala på dagen.
Troligen skola i början många blifva narrade och olyckliga, i det de icke torde föreställa sig den executiva magten så sträng, som den verkligen är; men dessa blifva då en varning för andra.
Landets myntstock skall härigenom säkerligen blifva mera tillräcklig, emedan hvar och en nu alltid måste förse sig med en större cassa, enär lian icke kan vara säker att på förfallodagen incassera sipå fordringar.
Tillgången på lån skall jemväl på samma gång blifva större o. s. v. I alla dessa afseenden anser jag förslaget ganska nyttigt; men jag tycker mig deruti tillika finna åtskilliga brister.
Sålunda tror jag icke, att det ar nyttigt draga vexlar annorlunda än från stad till stad; ty jag förutser stora svårigheter vid att tillåta dem dragas från bondgård till bondgård.
Huru skall den t. ex. blifva presenterad?
Gemenligen har innehafvaren icke någon bekant på närmare håll än i nästa stad, och omkostnaderna för vexelns uppvisande till accept synas derföre blifva ganska betydliga
Det är sannt, att Gr.
Frölichs förslag i iq § finnes hafva sökt förekomma dessa olägenheter, dermedelst nemi., att man skulle äga rätt vända sig till hvem som helst i afseende å uppdraget att presentera vexeln, då denne vöre skyldig att antingen med första post återsända vexeln eller ock ansvara för uppvisandet i laga tid.
Men en sådan föreskrift anser jag vara alltför sträng.
Jag gillar således, alt Utsk, icke upptagit det föreslagna stadgandet; men alla olägenheterna ärö icke afhjelpta genom Utskrs i stället fram-: ställda förslag uti io §, der det heter: ”hvar, som vexel pm händer fått, att derå söka'godkännande, vare, om han en sådan förrättning sig påtagit etc.” Svar, huruvida den anmodade personen emottar uppdraget, skall således först inväntas, och dermed kan han utan äfventyr dröja till prescriptionstidens slut.
Det bästa i denna del synes mig varit, att det måste åligga någon af embetsmännen i hvarje stad att åtaga sig dylika uppdrag emot något visst arfvode.
Iliand svårigheterna mot vexeltransactiöney på lands - Den i3 April f. m.
,o0 bygden är äfven den, att contralienterna skola stå till ansvar för främmande forum, nemi. närmaste stad.
Detta strider emot den allmänna principen för rättegångars utförande, oell dessutom är uttrycket närmaste stad ganska obestämdt; ty örn ett ställe ligger lika långt emellan två städer, luiru skall man då förfara?
Skall landtmätaren förordnas att pä alnen bestämma hvilken stad som är närmast?
Jag har för öfrigt uti Gr.
Fröliehs motion funnit åtskilliga stadganden uppgifna, hvilka icke i Utskts förslag blifvit iakttagna.
Några af dem synas mig alltför väl hafva förtjent att upptagas.
Sålunda har Gr.
Frölich uti 5 $ af sitt förslag bestämt, att vexel icke förlorar sin giltighet för gjord utstrykning, men väl för radering.
Jag finnér denna föreskrift ingalunda öfverflödig, rnen Utsk. har dock ej upptagit den.
I 7 § af Gr.
Fröliehs förslag heter det: ”Vexelgifvare vare skyldig bevisa, derest vexel icke accepteras, att ''han, eller den för hvars räkning draget är, vid samma tid "ägt fordran hos godkännaren, fullt motsvarande vexelns be"lopp, eller att han eljest ägt löfte att få vexel draga."
Äfven ett sådant stadgande hade jag ansett ganska nyttigt.
Frölich i 18 § föreslagit, att antedateringar af öfverlåtelse äro förbjudna och straffas såsom förfalskning.
Äfven detta har icke blifvit upptaget af Utsk.
Slutligen synes stadgandet i 36 § af Gr.
Fröliehs förslag ganska rikligt och hafva bort inkomma i Utsk:s förslag, huru godkännaren bör förhålla sig, då han vet vexelns innehafvare vara under cession.
Sedan jag sålunda anmärkt, hvad jag anser Utsk. hafva förbigått i sitt förslag, ber jag att få utmärka några ställen, der Utskrs föreskrifter synas mig öfverllödiga.
Uti 7 § heter det nemi.:
"Är vexel aflemnad, utan att vexeltagare!) derför erlagt öfverepskommen betalning, och full"gör han den icke genast, då bör vexelgifvaren inom "åttonde dagens utgång protestera, och inom samma tid "jemväl å vexeltagaren taga stämning till den domstol, sorn "i 4o § säges."
Enligt ordalydelsen skulle altså, äfven om vexeltagaren betalar t. ex. på 3:dje eller 4;de dagen, vexelgifvaren likväl vara skyldig att protestera.
Detta kan dock icke vara meningen.
Orden: "och fullgör han den icke genast," hade altså bort utgå.
I 9 § säger Utsk.:
"Hvar, som i egenskap af syssloman etc.”
Jag skulle tro, att Utsk. bort nyttja ordet ombud, såsom innefattande jemväl begreppet af syssloman.
Uti 20 § förekommer en redaction, som synes mig nog svår alt rätt fatta.
"Är vexel, som finnes ställd att betalas inom viss tid "efter utgifvandet eller uppvisandet, till betalning förfallen, "och har icke för vägrad accept redan blifvit protesterad, "åligge innehafvaren att af den person, af hvilken pennin"garna skulle uppbäras, fordra betalning, samt, derest så"dan icke erhälles, protestera, uti stad senast 9 första da"gen, och pä landet senast å andra- dagen efter rätta be - Ilo
Den i3 April f. m. ”talningsdagen.
Kan ej denne anträffas etc.” Meningen synes här vara, att ordet denne har afseende på den person, hos hvilken penningarna skulle fordras; men enligt Utsk:s redaction refererar det sig till betalningsdagen.
Sålunda har jag redogjort för mina skäl såväl för tillstyrkande af bifall till betänk., som de betänkligheter jag deremot hyser.
Men dessa sednare äro vida underlägsna; och på det saken icke må fördröjas, önskar jag, att förslaget nu må bifallas.
Jag hoppas, att allmänheten icke alltför lättsinnigt skall sticka sina hufvuden in i snarorna; och om väsendlliga misstag skulle befinnas hafva ägt rum, så kan rättelse derutinnan ske vid en kommande riksdag.
Frih. Klingspor, Maur.:
Opinionen för den ifrågavar.
vexellagen tyckes vara allmän, och jag vill icke upptaga tiden med utveckling af skälen, hvarpå jag gillar denna opinion.
Jag får endast beklaga, att förslaget inkommit till Stånden så sent, enär det bort utgöra basis för lagstiftningen för privatbanker.
Jag inskränker mig till yrkande af bifall å betänk.
Jag betalar min gärd åt dagens största angelägenhet, då jag icke genom påyrkandet afåterremiss vill förorsaka dröjsmål med afgörandet af frågan om antagande af en vexellag.
Jag betalar denna gärd, då jag innehåller med den scrupel, jag hyser i afseende å formen för frågans behandling; och begifvande mig altså till saken, kan jag, lika med de flesta, icke neka, att betänk, innehåller åtskilliga brister, hufvudsakligen då man jemnför det med 1743 års vexelstadga.
Likväl, och då förtjensterna vida öfverväga bristfälligheterna, tvekar jag icke att låta de förra göra sig gällande till bifall af förslaget.
Sällan har någon discussion, hvari så många deltagit som i denna, förrådt så liten dissensus.
Alla hafva nemi. förklarat sin tillfredsställelse öfver förslaget, och jag, såsom motionär för Utsk:s förslag, hvilket visserligen i åtskilliga delar afviker från milt, önskar dock att få instämma i hufvudsaken af detsamma.
Jag torde i korthet få uppgifva mina skäl.
Det vigtiga i principerna är nemi. dels att erkänna, det lagstiftningen för vexelrörelsen är skiljd från föreskrifterna inom mäklareordningen, dels att utmärka den väsendtliga skillnaden emellan en vexel och en assignation.
Så länge begreppet i dessa delar var förvilladt, var det icke att tänka på att få något dugligt förslag i denna väg.
Så visade sig opinionen också verkligen i början af riksdagen, och jag skyndade då att i hast utkasta ett förslag.
Att detta är behäftadt med brister, är jag den förste att erkänna, och jag tillstår, att det var mig oväntadt finna dem så få, som Utsk. anmärkt.
Mina anmärkn:r mot förslaget äro något när enahanda med dem, Den i3 April f. m. lii Hr Cederschjöld gjort; men jag har ansett det vara öfverflödigt att i dessa delar vara envis, då jag är öfvertygad , att vexelrörelsen inom nästa riksdag så utarbetar sig sjelf, att bristerna i lagen då lätteligen blifva åskådliga och kunna rättas.
Jag förenar mig altså i anhållan om bifall.
Pehr, hade inlemnat följande:
I den händelse R. o. Ad. skulle återremittera LagUtsk:s betänk.
N:o 179 öfver väckta motioner ang:de lagstiftning för vexelrörelsen, anhåller jag vördsamt, att följande anin ärkn.T vid vissa, §§ i lagförslaget må få åtfölja återremissen, nemi.:
Vid 1 J.
På första raden står: orten och tiden; bör stå tiden och orten, emedan denna ordställning fordras för att svara emot orden, när samt hvarest, hvilka följa straxt uppå.
Nederst i samma § synes ordet sigt stå orätt och böra flyttas till punkten b; ty vista, sigt och dato äro de 3:ne konstord, som svara emot de 3:ne kategorierna a, b och c. Vid § 10.
Orden: så fort ske kan, på andra raden synas alltför obestämda och lemna utrymme för processer; i 38 § är 14 dagars tid bestämd för likartad åtgärd.
Vid § i3.
Denna synes vid slutet fordra följande tillägg: eller genast, i fall denna tid redan förfluten är, emedan i annat fall hända kunde, att betalningsskyldigheten inträffar före accepten; t. ex. en vexel, utfärdad i Götheborg på Stockholm d. 1 Jan. på ?.:ne månaders sigt, som uppvisas i Stockholm den sista Mars och accepteras utan datums utsättande, skulle då vara betalbar ilen sista Fehr., eller 1 månad tidigare än accepten.
Vid § 20. a) Orden: på landet senast andra dagen, stå icke väl tillsammans med föreskrifterna i 3ö §.
Dessutom är tiden alltför kort; att inom andra dagen hinna protestera, är i de flesta fall omöjligt b) Pronominet: denne, vid början af §:s y:de rad, synes böra utbytas emot orden: den b e t a 1 n i ngssk y Id i g e, dels emedan flera substantiva singularia ligga emellan pronominet och hufvudordet person, pä hvilket det hänvisar, dels emedan ett nytt pronomen: den förre, på nästa rad än vidare förekommer, som hänvisar till det föregående.
Vid § 23.
Hvilken stads vexelcours menas, 1 fall personen (acceptanten) icke bor i stad, eller vexeln är ställd att betalas i stad, der börs icke finnes?
Vid 34 §.
Men om trassenten ställt valuta, huru går det då med vexelinnehafvaren?
Vid § 43.
Här synes böra utsättas viss tid, eller påföljd , i fall rätten oskäligt utdrager på liden.
Rättens ledamöter, som deltagit i beslutet, böra ansvara för skadan.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg de vid LagUtsk:s betänk.
N:o 179 gjorda anmärkntr I 13 Den i3 April f. in hindra dess antagande samt betänk, således höra återremitteras.
1 Ropades nej. LaeUtsk:s betänk.
N:o 17Q blef derefter af R. o. Ad. bifallet.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d C dennes på bordet lagda betänk.
N:o 4^5 i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse, ang:de afsöndring af Barnarps prebendepastorat från fectorsbeställningen vid Jönköpings skola, och liera till löneregleringen vid Rikets elementarläroverk hörande frågor.
StatsUtsk. har uti detta betänk, pag. i afstyrkt bifall till K.
M:s propos. i afseende å prebendepastoratens skiljande från skolsysslor.
Jag hade aninärkn:r att häremot göra, på grund hvaraf jag ämnat yrka återremiss, och af sådan anledn. begärde jag i föregående plenum frågan på bordet.
Jag har sedan erhållit upplysning derom, att 3 Stånd bifallit betänk.
Återremissen skulle altså tjena till intet, och jag vill således icke motsätta mig betänkts antagande.
Oaktadt jag inom Utsk. reserverat mig emot beslutet i itsta punkten af betänk. , och ehuru jag vidhåller mina skäl dertill, anser jag mig likväl nu böra tillstyrka bifall till betänk, i dess helhet, emedan frågan i i:sta punkten relativt till de öfriga är af föga vigt.
Af fruktan altså, att en återremiss möjligen skulle kunna leda derhän, alt de öfriga Stånden frånginge deras beslut i afseende å betänkts sednare delar, tillstyrker jag nu bifall.
Äfven jag anhåller att få framställa några anmärkn:r vid det sednast föredragna betänk.
Lika med de 2:ne talare, som redan yttrat sig i detta ämne, anser jag StatsUtsk. hafva bort tillstyrka bifall till förslaget rör:de prebendepastoratens skiljande från skollärarebeställningarna.
Jag kan således icke heller godkänna de skäl, på grund hvaraf detta för både kyrkan och skolan nyttiga förslag blifvit af Utsk. afstyrkt.
Enligt den af Utsk. i detta afseende yttrade åsigt skulle de af R.
St. beviljade löneanslag för skollärare jemväl vara afsedda till understöd för vissa församlingar vid aflönandet af deras själasörjare.
Utsk. uppgifver nemi. såsom det väsendtligaste hindret emot verkställigheten af det ifråga var. förslaget, att pastorernas löneinkomster i några pastorat skulle blifva otillräckliga, om desamma skiljdes från skollärarebefattningarna.
Vidare anser jag Utsk. hafva begått ett misstag, då Utsk. tillstyrkt R.
St. antagandet af den grundsats, att vid bestämmandet af gymnasii- och skollärares löner, hvilka skola vara lika för ena - \
Den i3 April f. m. i :3 enahanda befattningar vid alla Rikets elementarläroverk, hus hyror och enskilda anslag äfven böra tagas i be» rakning.
Då lefnadskostriaderna å vissa orter äro så betydligt högre än å andra, torde den i allmänhet visserligen riktiga principen, att lika tjensteåhgganden böra vara förenade'med lika lönevilkor, blifva högst orättvis, så vida den alltför strängt tillämpas.
Enahanda löneförmåner, som å de flesta ställen vore någorlunda motsvarande lärarens behof, skulle deremot t. ex. vid Stockholms och Götheborgs gymnasier vara alldeles otillräckliga för de der anställda lärares anständiga bergning.