Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om så vöre, hvilket jag skulle kunna medgifva, måste det vara Ständernas rätt att derom besluta; och egenskapen af förhöjd beskattning förloras dessutom derigenom, att endast räntegifvaren fått uppsägningsrätt.
Cederström har vidare ansett det framställda förslaget alltför litet omfattande, då beskattningen å jorden i nila läll kommer att utgå med räntepersedlar.
Allt kan icke ske på en gång; men i Utsk:s förslag ligger en tydlig öfvergång till hvad Hr Frih. sagt sig önska.
Det är nemi. nödvändigt, att skatterna först reduceras till den enkelhet, att det blir möjligt bedöma såväl sjelfva skattebeloppet, som hvad derför bör betalas.
Sådant kan nu icke ske, då skatterna utgå i en mängd särskilda förslag, såsom t. ex. årlig häst, biskopshus! m. 11. ända lill 3ga Den 3o October f. m. 5 benämningar endast på den artikeln.
Man måste någon gång börja att tillämpa den erkända grundsatsen; och jag tror, att Ulsk:s förslag är ett steg på denna bana.
Hr Hjärne: En'anmärkn., som jag glömde sist jag yttrade mig, ber jag att nu få framställa.
Den upptogs i Frih.
Cederströms anförande, men motsades af Hr af Billbergh och angar den omtalade forsellönen.
Äfven i denna omständighet synes mig Hr af Billbergh icke hafva gått på djupet med frågan.
Jag tror väl icke lika med Frih.
Cederström, att forsellönen för spannmål, som levereras in natura, kan anses som någon ny beskattning; men säkert är, att ett sådant stadgande skulle komma alt motverka det ändamål, man söker vinna, att nemi. räntegifvare må lösa sin ränta med contant, och till förberedande af jemnande uti ojemnheterna emellan räntegifvare och räntetagare, hvilket är ett bland hufvudändamålen, är det vigtigt, att räntorna lösas i contant.
Jag önskar således, att Utsk. må frångå sitt förslag om beräkning af forsellön för spannmål, som levereras in natura, och är öfvertygad, att de obetydliga förluster, sorn för räntetagarne härigenom kunna uppkomma, icke skola hos dem verka till motstånd för det vigtiga ändamålet.
Hvad militärbefälet angår, har största delen deraf ett så ringa antal tunnor spannmål fördeladt på hvarje individ, att denna forsellön ej verkar betydligt på årets löneinkomster.
Men om här äfven skulle komma i fråga en uppoffring af en eller annan r:dr om året, tror jag likväl icke, att det blir dessa räntetagare, som, af sådant skäl, vilja motverka den stora förbättring, sorn åsyftas.
Vi hafva sett militärståndet göra betydliga uppoffringar för mindre lyckliga ändamål.
När t. ex. hvarje regtte upprättade sitt eget accords-reglemenle, blef det nödvändigt, att alla de, som icke förut betalat accord, gjorde en uppoffring af räntan på det blifvande accordet å de löner, de då innehade.
Dessa uppoffringar voro ej så obetydliga sorn den nu ifrågavar.; och jag beböfver väl ej göra någon jemnförelse emellan det ändamål, som då vanns, och det, som nu sökes?
I anledn. af det misstag, Hr af Billbergh lagt mig lill last, vill jag, då han redan satt tillförlitligheten af min uppgift i fråga, upplysa, alt den förlust för Kronan, hvilken jag omtalat, kan bestyrkas genom KammarCollegii och Statscontls utlåttn samt K.
M:s beslut uti ett mål, rör:de förändrad indelning åt en lector i Carlstad, hvilket varit under min handläggning.
Jag har begärt att få framställa skriftliga anmärkn:r i delta ämne.
Då jag emedlertid ännu icke ingifvit dessa, är det besynnerligt, att man redan uppträder för att vederlägga mig.
Visserligen har jag åberopat Prosten Stenhammars reservation; men denna innehåller mycket an - Utti ju O c tu It c t t. m. 3y'j annat än PresteStts privilegier, hvilken sednare omständighet jag ingalunda afsett.
Efter jag nu har ordet, vill jag uppgifva orsaken, hvarföre jag icke nu kunnat afgifva de anmärknU’, jag förbehållit mig att framdeles få göra.
För desarnmas utveckling har jag ansett nödigt taga kännedom af alla de i Utsk:s utlåt, åberopade handlingar, angrde grundskatternas utgörande och dermed gemenskap ägande ämnen, deraf ännu några återstå, dem jag ej hunnit förskaffa mig.
Då mina anmärkntr komma lill StalsUtsk., blifver tillfälle för Hr af Billbergh att pröfva och besvara dem, om han så för godt finner.
N:o 273 återremitterades.
Ånyo föredrogs StatsUtskrs d. 16 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
Nto 274 * anledn. af K.
M:s nåd. propos., angtde åtskilliga omständigheter i afseende på Jevereringen och förvaltningen af Kronans spannmålsräntor.
Då det är mig bekant, att detta betänk, redan är bifallet af de öfriga RiksSt:n, ber jag blott att till prot. få förklara, det jag för min del instämmer i det tillstyrkande, som SlalsTJtsk:s inkomstaldeln. afqifvit, samt att jag beklagar, det räntegifvarne inom RiksSt:n icke bättre förmått inse de väsendtliga fördelar, som genom godkännandet af K.
M:s propos. skulle kommit att dem tillskyndas.
För min del synes det icke rätt väl betänkt att ej utsätta en viss minimivigt.
Det kan nemi. hända, att säden blir skadad och att räntegifvare!! således finner sig bäst belåten med att leverera densamma in natura; och staten är dä icke af den utfäslade egenskapen strid befriad, från skyldigheten att mottaga den skadade varan.
Jag tror derföre icke, att bestämmelsen af en viss minimivigt kan borttagas, samt yrkar altså återremiss af betänk.
Jemte tillkännagifvande, att jag deltog i afdeln:s inom Utsk. beslut i frågan, samt att jag inom Utsk:s plenum tillhörde den mening, sorn finnes uttryckt i Hr Santessons reservation, får jag tillika upplysa, att någon författning för närvar, icke finnes, som stadgar ett visst minimipris.
Utsk:s pluralitet utgick frän den grundsats, att då intet sådant stadgande finnes, ville Utsk. icke ingå på förslaget, hvarigenom rubbning komrae att äga runi i äldre författningar, de der bestämdt tillerkänna räntegifvare rättighet att leverera in natura efter den årsväxt, som blifvit på marken.
Jag har nu endast citcral pluralitetens grunder; men för egen del fortfar jag att tro, att om R.
St. fattade ett sådant beslut, som del afdcin. i5 H. ™ Den 3o Oetoher f. ra. föreslagit, hade dermed icke någon orättvisa skett, fastän förhållandet icke varit sådant förut.
Likväl och då, enligt hvad man säger mig, 3:ne Stånd redan lära bifallit betänk., tjenar återremiss till intet.
Jag vill icke ingå i sjelfva saken, enär den redan lärer vara afgjord.
Jag vill nemi. påminna mig, att uti ett föregående plenum justerades och godkändes en underd. skrifvelse till K. M., deri bifall meddelades till K. M:s propos., att Kronan mätte äga rätt försälja räntespannmål med 24 sk:s förlust under gällande markegångspris.
Är förhållandet sådant, strider sista punkten af nu förevar, betänk, deremot; hvadan jag yrkar afslag å betänk., eller att förklaras må, det frågan redan är afgjord.
TJnderteckn.
Jag kan icke erinra mig, att någon emot förevar, betänk, stridig skrifvelse här blifvit justerad; men uti sista plenum justerades en skrifvelse i anledn. af 3 Stånds beslut just öfver detta betänk.
Sedan betänk, redan är bifallet af 3 Stånd, och skrifvelse i ämnet till K. M. justerad, anhåller jag att få återtaga min begäran om återremiss samt att min tanka endast må i prot. qvarstå.
Ur von Hartmansdorff, Au g.:
Jag får endast förklara, att jag instämmer i reservationen emot betänk, och tillstyrker afslag derå.
Om än 3 Stånd sålunda beslutat, som här blifvit upplyst, kan jag, för min del, icke ingå på ett sådant beslut, som skulle strida emot ett redan förut fattadt.
Jag anhåller altså, att den ifrågaställda skrifvelsen till K.
M. må framtagas, på det man må kunna undersöka förhållandet.
Rid d.Secre t.:
Förhållandet med conceptskrifvelserna till K.
M. är sådant, att sedan de undergått justering hos R. o.
Ad., circulera de i ändamål af enahanda åtgärd till de öfriga Stånden samt återgå derefter, försedda med justeringsintyget, till Exped.Utsk., och komma först efter riksdagens slut till Riddarhuset för att i archivet förvaras.
Jag är således icke i tillfälle att nu framskaffa den efterfrågade skrifvelsen.
Då skrifvelsen nu icke är tillgänglig, och min uppgift således icke kan för tillfället verificera*, får jag likväl till prot. endast förklara, att jag icke kan bifalla betänk.
, emedan jag är öfvertygad, att sista punkten deri strider emot ett redan fattadt beslut.
N:o 274 blef af R. o. Ad. afslaget.
Till pröfning företogs StatsTJtskts d. 16 dennes på bordet lagda memor.
N:o 282 i frågan om slutligt bestämmande af aflöningen till Riks.Sttns och Utsk:ns cancelliet.
Den So Oelober f. m.
Vid detta betänk, anhåller jag få göra en anmärkn.
Det förefaller mig besynnerligt, att Utsk. åt en tjensteman, som liar trägnare arbete, än tjenstemännen vid de öfriga RiksSt:n inom samina grad, föreslagit mindre arfvode än åt en af dess kamrater; jag menar Ridd.secret., som, enligt Ulsk:s förslag, fält lika med secreCne i Preste- och BorgareStm, men vida mindre än BondeSt:s secret., hvilken, dä man sammanlägger alltsammans, bar fått ett arfvode af omkring 38o r:dr i månaden.
Min mening är emedlertid icke att för Ridd.secret. höja beloppet till likhet med BondeStts secret., enär praxis alltid varit, att denne sistnämnde haft mera; men deremot finner jag ingen billighet att nedsätta arfvodel för Ridd.secret. lika med arfvodet för Preste- och BorgareSltns secret., då han säkerligen har vida mera att göra, än dessa.
Jag skulle visserligen härjemte kunna göra några mindre anmärknrr, t. ex. att vissa cancellistarfvoden blifvit för högt och andra för knappt tilltagna; men jag förbigår dem, emedan jag möjligen kan misstaga mig om vidden af deras göromål, och inskränker mig till den hufvudsakliga anmärkn., jag redan framställt, på grund hvaraf jag anhåller om återremiss af betänk.
N:o 282 återremitterades.
Föredrogs ånyo Constit.Utsk:s d. 20 dennes e. m. på bordet lagda mern.
]V:o 45 med utlåt, öfver 3:ne
Stånds återremisser på memor.
]NT:o 3i, angrde riksdags återkomst på bestämd lid. R. o. Ad. ansåg detta memor. böra punktvis föredragas.
TJtskrs yttrande t. o. m. den i:sta votertspro posrn.
Jag ber att till prof. få antecknadt, det jag icke i Utsk. deltagit uti den ifrågavar. jemnkningen.
Jag kunde då icke hafva undgått att anse siffran 3 såsom en ny motion, hvilken altså, på de grunder Utsk. sjelf i premissen till betänk, angifvit, icke kan komma under omröstning.
Den föreslagna voter:spropos:n godkändes, U tsk:s öfriga yttrande t. o. m. slutet af memor.
Jag vet icke, om min anmärkn. kommer för sent; men det är mig oförväntadt, att Utsk. uppletat och upptagit det nya ordet helgfri i stället för söcknedag.
Detta uttryck påminner om felfri, och föranleder således en jemnförelse, der helg ställes emot fel.
Ett sådant begagnande af språket synes mig opassande såväl i lag- som annan stil.
Jag inser ej, hvarföre det väl bekanta och brukliga ordet söcknedag ej skall få begagnas.
O ert So O c to lier f. m.
Frill, Cederström:
Ehuru jag ej deltagit i denna frågas behandling inom Utsk., synes det mig doek påtagligt, att Ulsk. i afseende å redactionen varit bundet af Ståndens gemensamma tankar, samt icke ägt att deri göra ändringar.
Den 2:dra föreslagna voterjsproppsm godkändes.
H. Ex, Hr Gr. o, Landtm, tillkännagaf, att plenum Lomme att fortsättas kl. 6 på e. m.
Företogs till pröfning Constit.Utskrs d. 20 dennes e. m. på bordet lagda memor.
N:o 46 med föreslående af ett tillägg vid Äfksd.Ordnls 73 § i fråga om förstärkta Utskotts, .Nämnders och Electorers fulltalighet.
I nämnder, som med R, St:s rätt afgöra mål, anser jag det vara alltför äfventyrligt att lemna derhän, huruvida ledamöterna äro fulltaliga eller icke.
Vi hafva redan erfarit olägenheterna deraf, att mål i Ulsk:n afgöras med öfverlägset antal ledamöter af somliga
Stånd och med ett underlägset af andra.
Hvarföre skulle vi förnya samma rön i nämnderna?
Jag hemställer altså till antagande såsom Ståndets gemensamma tanka: att då förstärkta Utsk. afgöra mål med R.
St:s rätt, böra ledamöterna af hvarje Stånd vara fulltaliga.
Jag instämmer med den siste värde talaren deri, att man icke bör tillåta den ändring, att förstärkta Utsk:s omröstningar må försiggå, då Utsk, är uodertaligt.
Jag anser det vara bättre att bibehålla den praxis, som hittills i nämnde afseende ägt rum, och hvilken kanhända blott en enda gång nu förorsakat binder för Utsk:s verksamhet.
Visste ledamöterna, att omröstningarna 1 alla fall kunde gå för sig, skulle måhända en mängd uteblifva hvarje gång.
Dessutom är det onödigt att i grundlagen stadga rättighet till val af suppleanter.
Det finnes en praxis, som i detta afseende är fullt tillräcklig; och praxis måste alltid anlitas till efterrättelse för sådana småsaker, sorn icke anses böra utgöra föremål för särskildt grundlagsbestämmande, då nemi. en sådan praxis icke är i strid med grundlagen, och i strid dermed står den helt visst icke.
Der stadgas nemi. blott, att förstärknings-nämnden skall väljas så, att Utsk. kommer att bestå af3o ledamöter af hvarje Stånd.
Det beror sålunda på Ståndet att bestämma, huru många som böra väljas, för att få Utsk. vid omröstningen fulltaligt.
För öfrigt och örn man vill börja ändra grundlagen i denna del, borde man äfven vidtaga en sådan ändring i afseende på ett stadgande, deri grundlagen befinnes i strid med sig sjelf. 73 § Riksd.Ordn. stadgar nemi., att ledamöterna till TJtsk.:s förstärkning skola väljs» i Ståndens plena, då deremot 69 § Reg.F. bestära - Den 3o Oetober f. m. 397 iner, att de till förstärkt StatsUtsk. skola i vanlig ordning utses och följaktligen genom electorerna.
Detta innehar en tydlig motsägelse, som verkligen kunde tarfva ändring; men då likväl inga menliga följder visat sig, hvarken af det ena eller andra, så anser jag ali ändring härutinnan vara öfverflödig.
I händelse det nu vore fråga om att antaga eller förkasta del ifrågavar. förslaget till grundlagsförändring, skulle jag rösta för det sednare; men sådant kan icke ske förrän nästa riksdag, och för närvar, måste förslaget hvila, emedan det icke kan af Stånden förkastas.
Jag hemställer derföre, att R. o. Ad., utan att gilla förslaget, likväl må förklara det hvilande.
Uppå derefter framställd propos. förklarade R. o. Ad. som sin gemensamma tanke, att då förstärkta Utsk. afgöra mål med R.
Cederström reserverade sig emot R. o. Ad:s nu fattade beslut.
Ånyo föredrogs Constit.Utsk:s d. 20 dennes e. m. på bordet lagda memor.
N:o 47 med föreslaget tillägg i y3 § Riksd.- Ordn. af hänvisning lill 56 § Reg.F. Hr von Hartmansdorff, Au g.:
En hvar vet, att Utsk. icke bör föreslå förändringar i grundlagarna, utan så vida de äro högst nödiga och nyttiga.
Utsk. sjelf erkänt, att förändringen icke är ovilkorligen nödig.
Utsk. hade då bort afhälla sig från något förslag till denna ändring, hvilket ock af en reservant blifvit visadt.
Jag hemställer således, att R. o. Ad. må såsom gemensam tanka förklara, att förändringen är onödig. R. o. Ad. förklarade, på derom framställd propos., som sin gemensamma tanke, att Ståndet ansåg förändringen onödig.
Vid förnyad föredragn. af Stats-, Lag- o. Oecon.Utskms d. 20 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 27 i anledn. af väckt motion, dels om anslag af allm. medel till låneunderstöd för dem, som inom Jemtland vilja tillhandahålla spannmålsupplag till utlåning emot samma vilkor, som districtmngasinen, dels om räntans förhöjning å försträckning i spannmål enskilda personer emellan, blef samma utlåt, af R. o. Ad. bifallet.
Ånyo föredrogos och bi föllos Stats- o.
Oecon.Utskms d> 20 dennes e. m. på bordet lagda belänkm:
N:o 28. i fråga om förändrade grunder för fördelningen af båtsmanshållet Rikets städer emellan; N:o 3o. i anledn. af K.
M:s nåd, propos., artg:de rote - Den 3o Octobcr f. ra. frihet för capellansboställen samt ersättning eller vederlag åt de capelianer, hvilkas boställen än vidare komma att i roleringen qvarstå, äfvensom rörande befrielse från öfverroteringen för åtskilliga hemman i Jönköpings och Kronobergs län oell i sammanhang dermed om vacanceafgift för ordinarie rotering underkastad jord, som icke presterar rotering in natura.
Uppå begäran af Frih;na Rantzou, Joh. A Ib., och Carpelan, Carl Maur., blef Stals-o.
Oecon.Utsk:ns d. 20 dennes e. 111. på bordet lagda betänk.
N:o 2g, ifråga örn lindring uti den hemmansägarne i Jemtland åliggande roteringsoch rustningsskyldighet, ånyo lagdt på bordet.
Oecon.Utsktns d. 20 dennes e. m. på bordet lagda ytterligare utlåt.
N:o 3r i anledn. af väckt motion, rörtde åbo- och besittningsrätten till kyrkohemmanen i Halland, lades till handina af R, o. Ad., som redan bifallit Utsktns första betänk.
N:o 22, Företogs till pröfning LagUtsk:s d. 20 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 134 i anledn. af gjorda anmärkntr vid LagUtskrs betänk.
N:o 42 öfver motioner med förslag till ändring i nu gällande Jag, ang:de behandlingen af frågor om oenighet makar emellan.
Detta betänk, rörer ett ämne af större vigt, än man tror.
Redan före 180g voro svårigheterna att erhålla skilsmessa i äktenskap icke stora.
Banden lossades likväl då, och nu vill man lossa dem än mera; och ju mera de lossas, desto hastigare vaknar lättsinnighetens håg att göra sig helt och hållet af med dem.
Jag anhåller om afslag å betänk, Hr von Hartmansdorff:
Jag är förekommen'af Frih.
Boye och instämmer i hans anhållan om afslag.
Ilr Cederschjöld, Pehr Gust.:
Äfven jag skulle icke ett ögonblick tveka att afslå betänk., om jag kunde föreställa mig, att äktenskapen komme att blifva mindre lyckliga och skilsmessorna flera, i fall detsamma antoges; men sorn jag tror motsatsen, tillstyrker jag bifall.
Man bör i denna fråga rådfråga erfarenheten och historien.
Man behofver då endast kasta blicken på de olagliga äktenskapen och se, huru långvariga och eniga de i allmänhet äro, oaktadt de kunna brytas pär sorn helst.
En motsatt lärdom får man af förhållandet med äktenskapen i de katholska länderna, der de äro ett sacrament, t, ex. i Italien, Frankrike, m. fl. länder och åtminstone förr varit oupplösliga?
Huru lyckliga äro deremot icke äktenskapen och sällsvnta skilsmessorjia i England, der man får föra sin hustru till torgs?
Likaså i Danmark, der man blott behöfver göra anmälan der - Den 3o October f. ra. 399 om, för att erhålla skilsmässa?
Huru ofta begagnas väl denna rättighet?
För min del är jag således öfvertygad, att ju större hinder, destomera reta de till försök att öfvervinna dem, och desto större blifva scandalerna för att vinna ändamålet.
Jag tillstyrker altså bifall till betänk.
Det är olämpligt att åberopa exempel från andra länder, med andra vanor och andra religionsbegrepp, då det är fråga om grunder för Svenska folkets lagar.
Då måste man rätta sig efter våra egna seder och religionsbegrepp, och då visar sig ock Utskrs betänk. oriktigt.
Svenska nationallynne! är icke så flnctuerande som andra länders.
Jag begär afslag å betänk.
I fall det förhåller sig så, som en talare trott sig finna, att nemi. de olofliga förbindelserna mellan könen visa sig lyckligast, borde man för det allm. bästas skull föreslå, att lagliga äktenskap mätte alldeles afskaffas.
Jag kan dock icke tillstyrka en så radical åtgärd, utan på grund af Frihma Boyes och Cederströms yttranden, hvilka säkerligen finna genljud i hvarje lycklig makes bröst, yrkar jag, att betänk, må förkastas.
Cederschjöld:
Bland de exempel, jag åberopade, befnnnos jemväl länder med samma trosbekännelse som vi.
Religionens beskaffenhet har i dessa afseenden intet inflytande.
Jag vidhåller altså den öfvertygelse!!, att* genom stora svårigheter emot äktenskapsskillnader, dessa icke blifva färre, utan endast scandalerna större.
LagUtsk:s utlåt.
J\:o i34 blef af R. o. Ad. afslageb LagTJtsk:s d. 20 deniies e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 135 i anledn. af anmärkn:r emot Utsk:s betänk.
J\r:o 4o öfver Hr Prosten L. G. Mittags motion om meddelande af föreskrift, att äktenskapet bör inom viss tid, efter skedd lysning tredje gången, genom vigsel fullbordas, eller ock fästningen varda upplöst, blef ånyo begärd t på bordet af Ilr v. Hartmansdorff, Au g., Gr.
Gy 1 d e n s t o I p e, Ant. Gabr., samt Frih. Cederström, Jac.
Ånyo föredrogos och biföllos LagUtskts d. 20 dennes e. m. på bordet lagda betänk:n och utlåtln: N:o i36. i anledn. af anmärkn. emot Utsk:s betänk.
N:o 5 öfver Riksd.fullm.
Pehr Isakson Myrungs motion örn upp» häfvande af 9 § 2 cap. Gift.-b:n; N:o 137. öfver väckta motioner om ändringar eller til» lägg i K. förordn. d. 24 Aug. 1813 om fylleri och dryckenskap; N:o r3g. i anledn. af anmärknir emot ITtskfS betänk.
]N:o 37 öfver Hr Frih. Lars Stjernstedts och Riksd.fullm.
Hr S. J. Wijkmans motioner örn borttagande af dödsstraffet
Dea 3o Octotier 1. in. för stöld ur bref, som ej äro under postinrättningens eller annan allm. vård.
Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 20 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
A:o i38 öfver väckta motioner om upphäfvande af K. brefvet d. 17 Oct. 1778, ang:de förekommande af barnamord.
Jag anhåller alt få veta, huru denna fråga är afgjord i de öfriga Stånden.
Ri d d. Se c r e t.:
LagUtskts betänk.
N:o 138 är bifallet af Borgare- och BondeSltn.
Från PresteSt. har någon underrättelse i berörde afseende icke ankommit.
Då motionen således är afslagen af 2:ne Stånd, lärer någon åtgärd i anledn. deraf ieke, vid denna riksdag, kunna följa, utan får jag blott för min del till prot. förklara, att jag instämmer i Prostarna Stenhammars och Rose'ns reservationer.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. 27 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
JX:o 291 i anledn. af erhållen återremiss å betänk.
N:o 2o3 i fråga om beviljandet af extra anslag till försvarsverkets iståndsättande, allm. arbeten, m. m.
Begärdes ånyo på bordet af H:rr Riben, Carl Wilh., och Stuart, Carl Gust.
Som det är ovisst, om jag har tillfälle att vara närvar., då det nu föredragna, men ytterligare hvilande begärda betänk, nästa gång förekommer, anhåller jag att nu få yttra mig i ämnet.
Hr Crusenstolpe uppläste derefter följande:
Det torde vara tillräckligen kändt, åtminstone genom den smälek jag nödgats uthärda från ena sidan och beskaffenheten af den erkänsla jag rönt från den andra, att mina tillgöranden vid sist förflutna riksdag ej saknade inflytande på beviljandet af de 70,000 r:dr, hvilka uppfördes till Ar me'ens materiel bland extra anslagen, att i de fem påföljande åren utgå.
Det är således nu, då en likartad fråga åter är å bane, en pligt, på en gång mot det allmänna och mot mig sjelf, att öppet redovisa mina bevekelsegrunder, till bifall förra gången, till afslag nu.
De voro och de äro helt och hållet politiska; ty krigarens yrke förstår jag icke, i financelärans labyrinth har jag aldrig försökt att intränga, och min enskilda ställning, för hvilken jag i detta ögonblick tackar Gud, måste freda mitt rykte från misstankan att, då det gäller fosterlandets stora angelägenheter, smyga eu oloflig, en oädel, en afskyvärd sidoblick på egna fördelar.
Den lysande öfverlägsenhet, mindre t. o. ni. på slagfältet än i cabinettet, som sedan ett århundrade tillbaka karak U - Den 3o Octobcr f. m. terisernt grannstaten i öster, uppenbarade sig ytterligare genom det sista Fredsslutet mellan Ryssland oell Turkiet.
Om det förra i striden mot det sednare kommit alt lida något betydligt afbräck, så hade detta naturligtvis blifvit lill fromma för Sverige.
Om Ryska örnen rofgirigt och dittills segrande slagit sig ned vid stränderna af Bosforen, så skulle sådant ofelbart hafva mot Ryssland väpnat Österrike, England, Frankrike, och Ministören der, hvilken genom Algiers eröfring beräknade att jemväl eröfra opinionen i sitt land, hade då utan tvifvel gifvit den Franska expeditionen en helt annan riktning.
Mvem inser ej, att ett sådant resultat varit till fromma för Sverige?
Om slutligen Ryssland, till trotts af Europas motstånd, lyckats att med sitt öfriga kolossala ägovälde införlifva äfven Turkiet, så är mer än sannolikt, att Rysslands uppmärksamhet småningom, kanske snart nog, skolat afledas från den isiga norden till söderns mildare luftstreck, från vinterpalatset, höijdt i Neivas kilina dimmor, till Seraljens leende lustgårdar.
Behöfver jag val tillägga, hvad vinsten af ett sådant förhållande varit eller blifvit för Sverige?
Som bekant är, inträffade intetdera bland dessa tre alternativer.
Det fjerde, det som Ryssland valde, stämplar dess Regerings vishet och berättigar till en beundran, hvilken jag som Svensk med smärta tillstår och gerna skulle egna åt oss närmare föremål, om önskvärda anledningar dertill föranledde.