Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Minimi-Tariff, hvilken bevillnings-taxeringsvärdet å fastigheter på landet inom hvarje län, icke får understiga, ändras på följande sätt, att sammanräknade beloppet af den köpeskilling, hvarföre fast egendom på landet, inom hvarje län, blifvit försåld under de sista tio åren, för hvilka Justitie-Statsministerns upgifter derom blifvit tryckta, fördelas med det antal mantal, sora blifvit såldt, och att fem åttondelar af det sålunda upkomna medelpriset multipliceras med antalet mantal inom länet och att den sålunda upkommande summa Olifver Minimibeloppet Den 31 December e. m. 327 sorn länets Bevillningstaxerings-värde för fastigheten på landet icke får understiga men väl öfverstiga. 2:o.
Att den fastighetsägare, som icke häfver fastighet af större värde af 500 R:dr b:ko befrias från bevillnings erläggande derför.
Om en sådan fastighetsägare är mantalsskrifven i annan socken åligger Taxerings-komitéen att om förhållandet underrätta Pröfningskomitéen inom det län, der den taxerade är mantalsskrifven, och om denne finner att den taxerade inom flera socknar, hvarest han är upförd lill mindre fastighetsvärde, än som är underkastad bevillning, dock tillsammans äger fastighet af större värde än 500 R:dr b.ko, åligger pröfuingskomitéen alt påföra honom en deremot svarande bevillning. 3:o.
Att gesäller och handarbetare inom samma kategori befrias ifrån bevillning efter 2:dra art:n. 4:o.
Att inkomst för borgerlig rörelse, som sammanräknadt icke öfversliger 200 R:dr b:ko befrias från bevillning, samt alt således den s. k.
Minimi-afgiften för denna rörelse uphörer. 5:o.
Arliga medelbeloppet af bevillningen för all slags borgerlig rörelse inom hvarje stad under de sisla tio åren, för hvilka Juslitie-Statsministerns upgifter äro tryckta, bestämmes, med tillägg för Stockholm af 30 proc., för Götheborg af 25 proc., för Norrköping, Malmö, Gefle, Ystad, Landskrona, Helsingborg, Carlshamn och Sundsvall af 10 proc. och bildar eli minimibelopp, som denna bevillning inom hvarje stad, ej må understiga, men väl öfverstiga. 6:o.
Bevillningen å embelsmäns löner m. m. efter 1851 års BevillmsFörordn. nedsättes till hälften af deras deri stadgade belopp eller proc. 7:0.
Att i händelse omständigheterna skulle tillåta nedsättning af den i sednaste BevillmsFörordn. påräknade inkomst efter 2:dra art. nedsältningen må ungefär i samma förhållande tillgodokomma alla efter denna art. skattdragande.
Jag erkänner att en fullkomlig billig bevillning endast kan vinnas genom en med mycken omsorg upgjord inkomsttaxa, och att denna icke kan improviseras af något Bevilln.-sUtsk. och än mindre af en enskild Riksdagsman.
Men de största och mest i ögonen fallande obilligheterna af den nämnde bevillningen, skola dock afhjelpas af hvad jag här föreslagit; ty ingen lärer kunna neka alt i flera af Rikets län Bevillnings-taxeringsvärdet å fastigheter sällan upgår lill en sjettedel af det vanliga försäljningsvärdet under det att i andra län, särdeles kring hufvudstaden, det upgår till hälften och deröfver.
Då bevillningen noggrannt bestämmes efter taxeringsvärdet finner man obilligheten häraf, som ytterligare ökas derigenom alt den lägre taxeringen tillgodokommer de län, som äga fördelen alt betala de ordinarie hemmansräntorna efter ett lågt kronovärdie, och der särskilda omständigheter i vida högre grad än i de andra länen ökat fastigheternas försäljningsvärde.
Alt gesäller och andra handarbetare icke underkastas annan bevillning än den s. k. skyddsafgiflen, torde man lätt finna vara billigt.
Den 31 December e. m.
Enahanda (örman bör beviljas såväl elen ringa fastighetsägare, sora elen mindre borgaren oell handtverkaren, hvilka behöfva all ansträngning för deras egen och familjs underhåll.
Deremot är för den större borgaren den taxerade inkomsten i allmänhet allt för liten, och stundom ej upgående till en tiondedel af elen verkliga, hvilket ådagalägges af den förteckning öfver alla idkare af borgerlig rörelse öfver hela riket, som voro laxerade, äfvensom den å Mininri-afgiften, hvilken var införd 1847 i tidningen Aftonbladet.
Grundsatserna för 1812 års Bevilln:sFörordn., hvilka med ringa undantag ännu äro gällande, afsågo en lindring för den i allmänhet illa lönle tjenstemannen, då de pålade hans lön högst 3 proc. bevillning, och annan inkomst 5 proc.; men förhållandet har blifvit högst olika.
Embelsmannens löneinkomst, med undantag för de få som hafva sportler, kan beräknas, och beräknas på runstycket, och således erlägga de i verkligheten en mångdubbel bevillnings-proc. emot den stora borgaren.
Qbillighetcn häraf ökas ytterligare der, såsom i Stockholm, de liesta kommunalafgifler fördelas efter 2:dra art. af bevillningen.
Remitterades till [levilIn:sUtsk.
Upläsles en jemväl af Hr Rosenblad, Rei nh., inlemnad sålydande motion:
Jemte det jag lill alla delar instämmer i den motion, om tullfri införsel af vissa skeppsförnödenheler, hvilken blifvit väckt inom BorgareSt. af Hr Grape, får jag vördsamt föreslå:
Att inhemske tillverkarne af segelduk, af hampa eller lin och af tågvirke må erhålla af tullmedeln, samt under de kontroller K.
M. kan finna lämpliga, ett premium för deras årliga tillverkning af 1 sk. b:ko för hvarje lisp. segelduk och 6 sk. b:ko för hvarje lisp. tågvirke.
Då införseln af segelduk och af tågvirke är tullfri, hvars utförsel i intet land är belagd med tull, inser man billigheten, att den inhemske tillverkaren, hvilken till största delen hämtar sitt råämne från Ryssland, der utförseltull måste erläggas, erhåller denna ersättning, och den lilla utgiften för tullverkets kassa, motsvarar på intet sätt den obestridliga förmän, som tullfri införsel af de vigligaste skeppsförnödenheler måste medföra för Rikets sjöfart.
Remitterades till BevillnisUtsk.
Upläsles följande af Hr Roos, Carl Ulrik, inlemnade motion :
Vid köp af fastighet i Stockholm fordras för lagfarten s. k.
Designation, sora bör grunda sig på förrättad upmätning af tomten.
Om tomten blifvit maten och omroäten hundra gånger förut, det betyder ingenting, köparen mäste alltid vara utrustad med en nygjord designation, grundad på ny mätning.
Der obebyggda platser förefinnas, är saken lätt att verkställa, och rättelse lätt att vinna för de skiljakligbcter, som kunna upspåras; så att man gerna un - Den 31 December e. m. 329 nar vedel bönde de sportler, som förrättningen inbringar.
Annat är förhållandet der tomterna äro full bygdå med höga hus åt alla kanter.
Mätningen är der omöjlig att ordentligt och tillförlitligt verkställa; men tomterna ega deremot der ett högre värde, och mätningarne, som egentligen och rätteligen borde tjena till intet, blifva der en anledn. och grund till rättegångar, ersättnings- och bördsanspråk grannarne emellan.
Enl. 1763 års ByggnadsOrdn. skulle vid nybyggnader, ”sedan desein blifvit utfärdad, ByggnadsColhm förordna någon af dess ledamöter, som jemte stads-arkitekten skulle taga platsen, der byggnaden komme att anläggas, i ögnasigte, hvarvid noga efterfrågas borde, huruvida någon af grannarne, genom den tillämnade byggnaden, på ett eller annat sätt kunde komma att lida; i hvilken händelse, och derest något emot byggnaden påraintes, men sådant i godo ej kunde hiläggas, skiljaklighelerna borde i ByggnadsColhio anmälas”, hvaraf allt synes alt vid nybyggnader inkräktningar från grannarnes tomter, mot deras vilja och medgifvande, icke kunde ega rum.
Då man köper sig ett hus, hvarmed laga åtkomsthandlingar åtfölja, och hvaribland vanligen flere fastställde designationer igenfinnas, bör man väl med fullt skäl anse sig äfven hafva köpt och vara laglig egare af grunden eller tomten; men det är man likväl icke efter den tydning af författningarne, som nu vill göra sig gällande.
Antingen genom den tvungna ommätningen vid köpet eller möjligen genom begärd särskild mätning af någon stridlysten granne, kan det komma att å en ny designation sig visa, att tomten borde vara så och så många linier eller tum åt den eller den sidan, eller i den eller den vinkeln, annorlunda, än den näst förut uprältade designationen uptager; och i st. f. att vara i rolig besittning af sin välförvärfvade egendom är man invecklad i en ändlöshet af rättegångar.
Hvad sjelfva mätningarne angå, så är dervid att anmärka: l:o.
Att de fordom uptogos till hela, halfva och fjerdedels alnar, men icke till tum och linier, såsom nu,v hvarför också en noggrann öfverensstämmelse svårligen står att finna; 2:o.
Kan i de fullbyggda qvarteren en fullt noggrann mätning omöjligen verkställas, så länge husen tätt intill hvarandra qvarstå; 3:o.
Upkomma missvisningar äfven genom husens sättning, hvilken olägenhet i nedra delen af sjelfva staden är allmän och högst betydlig; och 4:o.
Aro de gamla designalionerna sins emellan ganska ofta olika, så att exempel finnas pä befintlige 4 särskilda sins emellan olika desigationer öfver samma tomt.
På grund af hvad jag nu i korthet anfört om olämpligheten af mätningar å tomterna vid köp af hus i Stockholm, får jag vördsamt föreslå, det R.
St:r hos K. M. i underd:het måtte hemställa: l:ö.
Att mätningar, vid köp af hus eller efter enskild begäran, i de med stenhus fullbyggda qvarteren i Stockholm, såsom endast ledande lill rättegångar och annan förargelse, måtte helt 330 Den 31 December e. m. och hållet förbjudas, men att vid nybyggnader, mätningar, för bestämmande af blifvande grundmurar, såsom förut, må ega rum; och 2:o.
Då planer eller designationer öfver qvarteren icke finnas, och således de mätningar, som skett eller ske, äro utan kontroll, helt och hållet beroende på den person, sorn dem verkställer, tomt för tomt, så att öfverensstämmelse med de öfrige ej är gifven och säker, — att
Stads-ingenieuren mätte åläggas efter hand uplätta plankartor eller designationer öfver de särskilde qvarteren, hvaruti husen hvar för sig uptages till den tomtvidd de vid tillfället ega, utan rubbning af eganderätten till husen och tomterna dertill.
Om remiss af denna min motion lill Allm. Besv.- o. Ekon.-
Utsk. får jag vördsamt anhålla.
Uplästes en jemväl af af Hr Roos, Carl Ulrik, inlemnad motion af följande innehåll: I Öfver-Revisions-Deparl:tet anmärktes, bland åtskilligt annat, i anledn. af indelte arméens lönereglering af år 1833, alt belöpande charta-sigillata-afgift för utfallne lönetillökningar vid åtskilliga reg:ten och corpser icke blifvit redovisad.
Dessa anmärkn:r, som ifrigt bestriddes, blefvo slutligen af K.
M. efter anförde underd. besvär emot KammarRms fastställelse-utslag, i nåder gillade, hvarefter sent omsider, lefvereringar bland andra anmärknrsmedel i större och mindre poster efter hand ingingo.
Enl., en längre följd af år gällande charta-sigillata-förordmr, belöper af så beskaffade anmärkmgsmedel 50 proc. i aktorats-arfvode; men dels genom medlens sammanblandning med andra anmärkmsmedel och dels genom uraktlåtenhet af det Revisions-kont., som aktoratsarfvodet utreqvirerade, att bestämdt utsätta det 50 proc. belöpte, har det misstag i Kongl.
Stats-kont. egt rum, att blott 25 proc. blifvit utanordnade.
Sedan detta förhållande blef bekant, begärdes i Mern. hos Kongl. KammarRm att återstående belöpande 25 proc. af aktoratsarfvodet från Kongl. Stats-kont. mätte varda utreqvireradt, hvaröfver, efter erhållen remiss, Advokat-FiskalsEmb. sig utlät ”att
Embetet hade dervid ingenting att erinra, så ”framt Revisions-kont. gittade visa, det den tid för reqvisitionen ”blifvit iakttagen, hvilken genom Kongl. Kungörelsen d. 8 Sept. ”1824 är vorden för fordringars ulkräfvande hos Stats-Verket bestämd.
På grund af detta utlåt., och eftersom mera än året efter det då lefvereringarne skett, hade förflutit, vägrade Kongl. KammrR:n att det återstående aktorats-arfvodet utreqvirera.
Derefter har underd. framställning hos K.
M. blifvit gjord, om den såsom förlorad ansedda fatalietidens återgifvande, men hvaråt K.
M. icke lemnat nådigt afseende.
Då rättighet till fyllnaden uti ifrågavande aktorats-arfvode varit ostridig, och endast ett formfel utgör orsaken att detsamma icke Den 31 D ecember e. m. 331 utgått, får jag genom denna min motion underställa frågan R.
S(:rs pröfning.
I Mern. af d. 25 Febr. 1851, ang:de af Major Bennich sökt enahanda förmån, utlät sig StatsUtsk. sålunda: ”Då Major Bennich ”egt ostridig rättighet att för åren 1822—1846 tillgodonjuta ersättning för ifrågavar:de af honom innehafda hästhemmansräntor, ”så vida han till utbekommande deraf inom föreskrifven tid sig ”anmält, och, enl.
Utsk:s tanke, det icke är med Statens värdighet förenligt att besparingar tillskyndas Stats-Verket på enskildes ”bekostnad, finner Utsk. sig ega giltig anledn. tillstyrka R.
St:r ”att bifalla, etc.”, hvilket utlåt, blef godkändt och Major Bennichs anhållan bifallen; men derjemte finnas åtskillige andra prejudicater, som kunna åberopas, såsom t. ex. Regementsskrifvaren Enells ansökning, bifallen äfven vid sistl.
Med åberopande af dessa prejudicater vågar jag hemställa det R.
St:r ville täckas förklara, att försutne ansedde fatalieliden icke måtte utgöra hinder för utanordnande af omförmälde innestående ena hälft af belöpande aktorats-arfvodet utaf anmärkte och lefvererade 9,492 R:dr 44 sk. charta-sigillata-medel, hvilken arfvodeshälft utgör 2,373 R:dr 11 sk.
A denna min motion anhålles om remiss lill StatsUtsk., dit erforderliga uplysningar och uträkningar skola blifva inlemnade.
Uplästes 8 af Hr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz, inlemnade motioner af följande innehåll: l:o.
Ifrån Ystad till Haparanda torde svårligen någon sansad person finnas, som icke anser det hos oss inrotade bränvinssupandet för en af våra svåraste nationella dödssynder.
Med hänseende härtill, anser jag det vara en oeftergiflig pligt för hvarje sann fosterlandsvän att, om icke bruket af bränvin helt och hållet kan tillintetgöras, åtminstone söka till alt förminska och i möjligaste måtto göra dess begagnande oskadligt.
För att likväl kunna åstadkomma det förra, nemi. förminskningen i konsumtion, det enda hvarvid jag här vill fästa afseende, är icke nog att förkorta tillverkningstiden, borttaga husbehofsbränningen, förvandla tillverkningen till fabriksnäring, fördubbla beskattningen o. s. v. Går giftdrycken åt, nog sörjer man allt derför alt den icke kommer att fattas.
Hvad som deremot mäste vidtagas, såsom det enda till roten af det onda verkande korrectivet, är att söka minska dess begärlighet genom ett tjenligt och oskadligt surogat, åtkomligt för de klasser af befolkningen, inom hvilka egentligen bränvinssuperiet tagit öfverhanden.
Under alla tider och hos alla folkslag hafva behofven af stimulerande och berasande drycker alltid gifvit sig tillkänna och lyckats att på ett eller annat sätt blifva tillfredsställda.
Att hädanefter mera än hiltils kunna förändra detta förhållande tror jag vara omöjligt.
Hvad särskildt bränvinet hos oss angår, så‘_ anser jag 332 Den 31 December e. ni. till och med bemödandet att vilja borttaga bruket deraf såsom orättvist, så länge nämnde dryck för de mindre bemedlade samhällsklasserna, utgör det enda tiliflycktsmedlet.
Det är visserligen lätt och utan all slags förtjenst hos den mera förmögne, alt afstå från och dundra emot bruket af bränvin, rmder det han sjelf i vin, punsch och dylika finare och kostsammare drycker söker och finner hvad den mindre bemedlade och fattige endast är i tillfälle att söka och finna i bränvinet, nemi. antingen blott och bart nöje, eller ock i förening dermed, en, tyvärr blott ögonblicklig tröst och glömska af lifvets vecjervärdigheter.
För att med rättvisan till grund — den enda rätta och beståndande — kunna åstadkomma en önsklig och af behofvet högeligen påkallad förminskning i bränvinssupandet är således nödigt, jag uprepar det än en gång, att söka tillvägabringa ett surogat, på en gång billigt och hälsosamt.
Alt nedsätta eller till och med helt och hållet borttaga tullen på vin, skulle i alla fall blifva allt för dyrt för de samhällsklasser, inom hvilka bränvinssupandet är allmännast, gör mesta skada och kräftartadt inverkar på så väl det närvande som blifvande slägtet.
Underlättandet af införseln af vin, skulle således blott falla de mera bemedlade till godo, och dess allmänliggörande såsom dryck dessutom ytterligare och utöfver behofvet sätta oss i beroende af utländniogen.
Inom landet och af egna produkter måste således den dryck beredas, sorn skall kunna täfla med bränvinet och uttränga dess öfverflödiga bruk — och mig veterligen innehafver ingen dryck mera egenskapen att kunna göra detta, än ett godt, tillräckligt starkt och kraftigt öl.
I större skala beredt kan dess försäljningspris blifva billigt, och sker tillverkningen efter den Baijerska eller annan godkänd method, blifva ock dess egenskaper de af mig antydda.
Dylika öltillverkningar tillvägabringas dock icke utan upoffringar för tillverkarne, åtminstone i början.
Upmuntran till nämnde företag blifver således en på rättvisa och billighet 'grundad pligt från Statens sida.
Staten tilIgodonjuter nemi. förökade inkomster genom den förhöjda bränvinsskatten.
Hvad är då mera i sin ordning än att en del af dessa inkomster användas i den riktning man afsett genom bränvinets högre beskattning, nemi. dess förminskade konsumtion?
Af denna anledn. och på grund af hvad jag ofvan anfört föreslår jag:
St:r, för att å landet underlätta upkomsten af tjenlig och ändamålsenlig öl-tillverkning, måtte anslå en summa af 50,000 R:dr b:ko, som öfverlemnas till Hushållnings-Sällskapernas disposition med 2,000 R:dr för hvarje län, för alt såsom premier af 500 R:dr hvardera användas åt dem, hvilka å landet under loppet af 2:ne år tillverka och försälja det på en gång bästa och billigaste ölet.
Anhålles om remiss till StatsUtsk.
Remitterades till StatsUtsk. 2:o.
Utaf alla de olika slagens bränvin, sorn hos oss förekomma, är det orenade (finklet) onekligen det i flerfaldigt hänseende skad - Den 31 December e. m. 333 ligaste.
Eill. hvad af kunnige personer finnes bestyrkt, är den i det orenade bränvinet befintliga finkel-oljan af en för hälsan högst menlig beskaffenhet, och till sina följder vida fördertligare än sjelfva spriten.
Finklet aggar äfven efter hvad af erfarenheten är ådagalagdt, vida mer till omättligt bruk och fylleri, än annat bränvin.
Vi hafva oss litet hvar bekant, att personer äfven af de s. k. bättre klasserna, hvilka använda bränvin såsom medel till berusning, aldrig härtill begagna destilleradt eller renaclt bränvin, utan i stället det mest genuina finkel, som står att erhålla.
Finkelojan synes således till fortsatt njutning äga samma förderfligt retande egenskap, som opium, hvarmed dess verkningar äfven i viss mån kunna jemföras.
Med dylika egenskaper hos finkeln anser jag tillräckliga skäl vara fö»- handen för dess förbud till försäljning, hvarföre jag med anledning häraf äfven föreslår alt uti den blifvande lagen för tillverkning af bränvin det stadgande måtte inflyta:
Att tillverkare af bränvin förbjudas vid vite och varans förlust att afyttra eller till förtäring utlemna annat än renadi bränvin, d. v. sådant, hvilket medelst kol, omdestillering eller på annat lämpligt sätt blifvit befriadt från den s. k. finkel-oljan.
Anhålles om remiss till BränvinsUtsk.
Remitterades (ill det för behandling af frågor ronde bränvinstillverkning och försäljning tillsatta serskildta Utsk. 3:0.
Vid den kris, som förestår Svenska jordbruket, då bedrifvande! af bränvinsbränningen kommer att undergå betydliga förändringar, är det af största vigt, att alla de medel, genom hvilka denna kris må kunna mildras, upsökas och begagnas. Ladugårdsskölseln, som hittills så mycket försummats, torde blifva det förnämsta medlet för landtmannen att vinna ersättning för hvad han genom bränvinsbränningens uphörande till en början förlorar; — och om ladugårdsskötsel i förening med en vidsträcktare odling af foderväxter komme alt, såsom sig vederborde, handhafvas och bedrifvas, så lider det ej något tvifvel, att sä väl landtmannen enskildt, som Staten och hela vårt jordbruk skulle på den förestående, oeh af mången så mycket fruktade förändringen, göra en ansenlig vinst i stället, såsom nu befaras, förlust.
För hela vår landthushållning är det derföre af aldra högsta vigt, att ladugårdsskölseln egnas den upmärksamhet och upmuntran, densamma så väl behöfver och förtjenar.
Ladugårdsskölseln borde nu, likasom den var i fordna tider, kunna blifva en af de förnämsta källorne till inkomster för landtmannen.
— Men för att kunna vinna detta stora mål måste sundare åsigter i allt hvad till en väl bedrifven ladugårdsskötsel hörer i förening med beredningen af smör och ost allmännare spridas, och dessa ladugårdens produkter behandlas så, alt de kunna utbjudas och med fördel afsättas på verldsmarknaden.
Mjölkhushållningen och mejerihandteringen måste då bedrifvas helt 334 Den 31 December e. m. annorlunda än hillils hos oss varit händelsen; — och för alt delta må kunna ske, måste kännedom och insigt uti hit hörande detaljer spridas äfven till allmogen.
Vid landtbruksskolorne och stamholländerierna bör sålunda lemnäs undervisning i mejeri-handteriugen.
Men för alt undervisning härutinnan må kunna lemnäs vid dessa inrättningar, mäste passande byggnader och öfrige till en väl ordnad mjölkhushållning hörande anstalter derstädes finnas.
För Ultuna, som är en högre bildningsanstalt för jordbruket, har med allt skäl motion redan väckts om anslag för upbyggande af en ny ladugård och en mejeribyggnad, hvilka båda byggnader för detta instituts fulländning äro högeligen af behofvet påkallade, som jag sjelf på stället der funnit, enär mejeri-byggnad derstädes helt och hållet saknas, och ladugårdsbyggnaden är af ytterst bristfällig beskaffenhet, samt ingalunda svarande emot ändamålet, aldra minst på ett sådäDt ställe.
För Ulltuna är genom den redan väckta motionen sålunda alt hoppas, att de billiga fordringar man har af institutet rörande undervisningen i mejeri-handteringen, skola kunna fyllas, om medel till de nödiga byggnaderna erhållas.
Men för landtbruksskolorne och stam-holländerierna återstå samma behof ännu på de flesta ställen oupfyilda.
Som dessa inrättningar alla äro förlagda' på enskildta egendomar, kunna dock byggnadsanslag för dem icke begäras annorlunda än såsom räntefria lån, alt efter viss tid, t. ex. efter 10 år, till statsverket återbetalas; och är det af dessa skäl, samt i betraktande af den stora vigten af, att ändamålsenlig undervisning i mjölkhushållningen vid dem må kunna meddelas, som jag föreslår:
Att en summa af 66,666 R’:dr 32 sk. b:ko måtte anvisas, att efter' förefallande behof, såsom räntefria lån disponeras till nphyggandet och inrättandet af mejerier vid de landtbruksskolor och stam-holländerier, sora äro i saknad' deraf; (5,000 R:dr åt hvardera), hvarjemte samtlige landtbruksskolor och stam-holländerier, borde tillförbindas, att, till vidare utbildning i mejerihandteringen, hvardera emottaga ett visst antal, t. ex. 2:ne, fri-elever, manliga eller qvinliga, för att uteslutande i denna del af landthushållningen undervisas.
Remitterades till StatsUtsk. 4:o. Redan vid Riksdagen år 1847 väckte jag motion om anslag till stipendier åt Officerare af Landtarméen, som önska erhålla och kunna beredas tillfälle att ingå i utländsk krigstjenst.
Denna motion förnyades af mig vid Riksdagen år 1850, på så sätt att den ingick uti mitt då afgifna förslag till förändrad organisation af Dandtförsvaret.
Af flerfaldiga änledn:r, ibland hvilka äfven den, att åtminstone för framtiden kunna såsom ledare och vårdare af arméen och dess angelägenheter påräkna män med icke allenast theoretisk bildning utan äfven sann praktisk erfarenhet i krigare-yrket, och I)en 31 December e. m. 335 linder förhoppning att R.
St:r vid innevande Riksdag, af de rikliga tillgångar som lyckas hopa sig till deras disposition, måtte lemna sitt bifall till den skärf, som för det nyttiga och fosterlandets bästa afsedda ändamålet är af nöden, anser jag mig upmanad att ånyo uptaga berörde till sina följder maktpåliggande ärende.