Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Näs-kungsgårds-hjelp; 12:o, angide försäljning till skatte af Ljusne stora krono-laxliske i Gefleborgs län; 13:o, angide åtgärder till behof vandes undsättning i missväxtår; 14:o, angide upplåtande under ständig besittningsrätt af en jordrymd vid Kungsöhrs norra kungsladugård; 15io, angide utbyte af Komministersbostället Svensbohi i Rudskoga socken emot Sergeantbostället Höjdebråten i Nysunda socken; H. I. 4 50 Den 8 November. 16:o, ang:de försäljning till enskild person af en Komministersbostället Hof
Dalbogård i Kronobergs län tillhörig del i den s. k.
Spetsamossen; samt Skrifvelser: 17:o, ang:de ersättning af Statsverket till tre Officers-enkor för innehållen aflöning för deras numera aflidne män under krigsfångenskap; 18:o, i ani. af Cimbrishamns stads ansökning om eftergift af återstoden å ett staden beviljadt amorteringslån; 19:o, ang:de begärdt anstånd med föreskrifna kapital- och ränte-inbetalningar å de till Norbergs jernvägsanläggning af allmänna medel anvisade lån; och 20:o, ang:de Markaryds församlings framställning om befrielse från skyldigheten att betala återstoden af ett för dess kyrkobyggnad beviljadt lån utaf allmänna medel.
Föredrogs ånyo och remitterades till Bevilln.-Utsk:t K.
M:s den 1 dennes bordlagde Nåd.
Propos. ang:de fortfarande kurhusafgift.
Föredrogs Frih. von Schulzenheims, David, d. 1 dennes väckta och bordlagda motion J)f 7, ang:de inlösen för Statens räkning af det s. k.
Köping-Hult-bolagets jernbana.
Ehuru jag beklagar de enskilda aktie-egare, som blifvit genom oriktiga förespeglingar — om icke svikna löften — inledda uti bolaget »Köping-Hult» och som sedermera, genom bedrägerier af män, hvars samhällsställning bort ingifva trygghet, äro roffade, måste jag dock motsätta mig det väckta förslaget, att för Staten inköpa den jernväg, som detta bolag byggt.
Skälen hvarföre jag motsätter mig detta förslag äro, bland andra, följande: att jag anser det belopp, som fordras till dylikt inköp, så stort, att det icke rimligen kan ifrågakomma, att göra inköpet endast af medlidande med de få inhemska och de många Engelska, mest genom Engelmäns brott och förvållande,lidande akttie-egarne; att jag anser R.
Skr icke heller böra använda statsmedel för att spekulera uti industriföretag, som, utförda af enskilda personer, redan bedrifvas af dessa, helst mera statsmedel, åtminstone icke utan utländsk skuldsättning, icke äro att disponera, än som behöfvas, bland annat, för att åstadkomma nödiga jernbanor, der de ännu icke finnas; att om Staten och hypoteksbanken behöfva ytterligare låna eller sälja obligationer å utländska platser, det sannolikt skulle verka ganska ofördelaktigt och lända till betydlig förlust, om några millioner Svenska statsobligationer på en gång öfverlemnades Den 8 November. 31 åt ett bolag, som förmodligen genast skulle nära nog »å tout prix» bortsälja deni, för att kunna komma till det efter försäljningen enda återstående målet för dess verksamhet, nemligen bolagets egen upplösning och utredning; att då jag å ena sidan på det högsta önskar att med alla de medel, statsklokheten tillåter R.
St:r använda, vi uppmuntra och understödja anläggande af endskifda åibanor, slutande sig till Statens jernsiambanor, hvilka derförutan icke kunna blifva så nyttiga och inbringande att man vågar fortskynda deras fullbordan, under ledning af den mästarehand, Försynen nu förlänat oss, är jag likväl, å andra sidan, angelägen, att icke, hvarken Stat eller enskilda inledas uti obegränsande förbindelser, samt att icke någon åtager sig hvad han icke kan, minst af allt, hvad han icke ens vid åtagandet ernar uppfylla; att jag, på grund häraf, med min röst gerna vill bidraga till
Äibanocs understödjande ungefär såsom af sednast församlade It.
St:r skett, men att jag vill göra det endast under förutsättning, att de bolag, hvilka begära och erhålla understöd, vilja och kunna fullgöra de förbindelser, de sig åtaga, och icke erna framdeles kasta äfven dessa på Staten; att om man denna riksdag inlöser Köping-Hult-bamn, man derigenom gifver ett högst vådligt prejudikat, samt troligen härnäst skulle få inlösa Nora-Ervalla och vidare liorås-Herrljunga, Ystad-Eslöf, L a n ds kron a- lis l öf oell alla andra enskilda jernbanor, i händelse icke heller dessa komma att löna sig, ett prejudikat synnerligen farligt derigenom, att enskilda lätt skola inledas till illa beräknade företag, om man alltid ytterst kan hoppas, att få kasta affären på Staten, i fall den blir dålig, men får behålla den, i händelse den lyckas; att deremot Statsmakterna med rätta blifva misstänksamma och mindre villiga att bispringa enskilda jernvägs-bolag med hvad de först begära, om de med fog kunna misstänka bolagen att i hemlighet påräkna att sedan, om det behöfves, få ytterligare hjelp; samt att således en inlösen nu af en enskild jernväg, jemte det den, utan att jernvägarne derigenom ökades med en tum, skulle direkt medtaga millioner, hvarför flera mil nya jernbanor annars kunde byggas, äfven efter all sannolikhet skulle indirekt genom afvoghet mot nya bolag motverka just det ändamål, man hittills velat och jag för min del ännu ifrigt önskar befordra, nemi. — många enskilde 6i-banors anläggande, för att mata Statens stam-banor, så att dessa må blifva stora och friska pulsådror, i stället för kräftsår uti statskroppen.
Då den siste värde talaren icke motsatt sig remiss af min motion till Stats-Utsk:t, kan det visserligen synas, som jag ej behöfde vid detta tillfälle taga R, o. Adis tid i anspråk, helst som ingenting är vanligare än att väckta förslag åtföljas af förord eller klander, hvaraf dock Utskff naturligtvis ej kan vara beroende; men då han framställt åt - 52 Den 8 November. skilliga anmärkningar och motskäl, som icke höra eller kunna lämpas till frågan, måste jag äfven anhålla att få yttra några ord.
Hr von Köchs egentliga misstag ligger deri, att han sammanställer den jernväg, hvars insösen jag här motionerat, med en mängd andra bi- och vinkel-banor, då densamma deremot, huru än stambanan norr om Mälaren må komma att sträckas, dock alltid bör deruti ingå såsom en integrerande del.
Man måste komma ihåg, att det var under denna förutsättning den anlades; det var i denna förmodan och mot H.
St:rs garanti, som det enskilda bolag bildade sig, hvilket sedermera varit underkastadt de stora förluster och motgångar, sorn det nu ej är värdt att ytterligare vidröra.
Det var detta enskilda bolag, som uttog det första steget till jernvägars anläggande i vårt land; och om det ej brutit isen, om ej genom dess försorg blifvit bildad en arbetsstyrka, hvars duglighet sedan bilfvit af Staten vid dess anläggningar tillgodogjord, hade vi förmodligen nu icke hunnit så långt i de företag, hvilkas framgång och fulländning blifvit i dessa dagar så högtidligen firad.
Bolaget har för öfrigt ingalunda, som Hr von Koch behagat yttra, begärt att få sin jernväg betald 50 proc. öfver dess värde, och att han kunnat påstå något sådant, synes bevisa att han icke genomläst min motion, hvilken jag väckt derföre att jag genom förbindelser i England har mig med visshet bekant, att bolaget är villigt afstå sin jernbana emot erhållande af dess verkliga värde uti obligationer, ställda på 40 år, och med 4 proc. ränta, och det kan väl icke kallas obilliga vilkor.
Det lönar icke mödan att nu framdraga flera skäl för bifall till den framställda motionen, utan får jag endast, i viss förhoppning om Utsk:ts opartiska granskning af densamma, anhålla om vederbörlig remiss.
Efter härmed slutad öfverläggning blef motionen, jemte de nu afgifne vttranderne, remitterad till Stats-Utsk:t. Gr. Taube, Henning Edvard, uppläste en motion J\J 8, om stiftande af en lag rörande entledigande och pensionering af sådane Statens embets- och tjenstemän, som, i följd af vansinne, lamhet, blindhet eller annan obotlig sjukdom, en längre tid varit urståndsatte att sine tjenster bestrida.
Vidare afgaf Gr.
Taube 2 motioner Jtä 9 och 10, ang;de löneförhöjning för Ässessorerne i rikets Hofrätter; samt angide alla de af K. M. föreslagne
Revisions-sekreterarearfvodenas bestämmande till ett lika belopp af 4,000 rdr rmt.
Dessa motioner remitterades till Stats-Utsk.-t. Den 12 November. 53 Hr Skogman, Carl Johan Alfred, afgaf två motioDer M 11 och 12, ang:de riksdagskostnadernes bestridande direkte af Riksgälds-kontoret; och ang:de ersättning för Hr Landtmarskalkens och Hrr Talmäns riksdagskostnader.
Föredrogs och lades till handlingarne Banko-Utsk:ts Meni.
M 1, med öfverlemnande af Banko-fullmäktiges till Utsk:t afgifna Berättelse.
Föredrogos och biföllos följande från Exped.-Utsk:t inkomne Mern-, nemi.: M 1, ang:de ökadt kanslibiträde; JVI 2, ang:de upplagan af Bihanget till Riks-St:ns protokoll; och M 3, ang:de prenumeration å Bihanget till Riks-St:ns protokoll. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 f. m.
Onsdagen den 12 November 1862.
Justerades 5 prot.-utdr. för d. 8 dennes samt pleni-protm lör den 29 sistl.
Oktober f. och e. in. och d. 30 i samma månad.
Föredrogs och remitterades till Stats-Utsk:t Gr. Taubes.
Henning Edvard, den 8 dennes på bordet lagde motion M 8, ang:de stiftande af en lag om entledigande och pensionering af sådane Statens embets- och tjenste-män, som, i följd af vansinne, lamhet, blindhet eiler annan obotlig sjukdom, en längre tid varit urståndsatte att sine tjenster bestrida. 54 Ben 12 November.
Föredrogs och bifölls Banko-Utsk:ts Mern.
M 2, med hemställan om arfvoden till Notarier och Kanslister.
Föredrogs och bifölls Lag-Utsk:ts Mein. M 1, ang:de tillökning i Utsk:ts tjenstemanna-personal.
Fred., hade inlemnat en nu upp läst motion M 13, angide undersökning af mulbetesrätten.
Frih, Stjernstedt, Joli. Wilh., afgaf en motion JYs 14, angide förökning i det af K.
M. äskade anslag för understödjande af myrutdikningar och vattenaftappningar.
Eemitterades till Stats-Utsk:t.
Stjernstedt uppläste sedermera en motion M 15, angide understöd från Statens sida till befrämjande af skarpskytte-föreningarnes verksamhet.
Afven denna motion remitterades till Stats-Utskit.
Hr von Hedenberg, Ludvig August, afgaf tre motioner M 16, 17 och 18, angide afskrifning af återstoden å äldre, åt innebyggare i Vesterbottens län beviljade undsättningslån; angide anslag till 2me väganläggningar inom Vesterbottens läns Lappmarker; och angide anslagtill uppförande af ett nytt läroverkshus i Umeå.
Alla dessa motioner blefvo till Stats-Utsk:t remitterade.
Gr. Wachtmeister, Hans, väckte en motion M 19, angide ändring i gällande läroverks-stadga, i fråga om lärjunges befrielse från läsning af de klassiska språken.
Hr Brakel, Mauritz, uppläste en motion M 20, angide ordnandet af rikets sjöförsvar.
Flere ledamöter begärde denna motion pä bordet.
Sedermera väckte Hr Brakel en motion .A» 21, angide förhöjning i sockertullen.
Lades jemväl pä bordet.
Den 12 November. 55 Föredrogs och bifölls ett från Konst.-Utsk:t inkommet Mern, JU 1, om arfvoden för en Notarie och en Kanslist.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att till R. o.
Ad. blifvit öfverlemnade 15 inträdeskort till Krigs-vetenskaps-akademiens sammankomst i afton, för firande af dess högtidsdag, och anmodade de medlemmar af Ståndet, sorn önskade deraf sig begagna, att anmäla sig hos Riddarh.-Fiskalen.
Anmältes och inbeledsagades
Hr Stats-Rådet och K. af K.' N. O. Carl Johan Malmsten, hvilken å K.
M:s höga vägnar öfverlemnade 5 Nåd.
Propos:r och en Nåd.
Skrifvelse till R. St:r, nemi.
Propositioner: l:o, om antagande af ny strafflag; 2:o, om antagande af en författning ang:de förnyande af Svensk myndighets beslut, som förlorat sin exsekutiva kraft i främmande Stat; 3:o, om antagande af en författning ang:de giftermål emellan kristen och mosaisk trosbekännare; 4:0, ang:de ersättning till domare och målsegare i de fall, då flere härader hafva gemensam tingsstad i brottmål; 5:o, med förslag till förordning ang:de allmänt kyrkomöte; och Skrifvelse: i ani. af åtskilige af R.
St:r vid sistförflutna riksmöte föreslagne lagförändringar.
Hr Stats-Rådet pä vanligt sätt utbeledsagats, blefvo ofvanberörde Nåd.
Propos:r och Skrifvelse föredragne och lagd» på bordet. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | 1 e. m.
In fidem. 0.
Brakel. 56
Don 15 November f. m.
Lördagen den 15 November 1862.
Justerades 4 prot.-utdr. för den 12 och pleni-prot. för den 1 dennes.
M:s d. 12 dennes på bordet lagda Nåd.
St:r om antagande af ny Strafflag.
Frih. Cederström, Gustaf Carl, hade inlemnat ett skriftligt anförande i ämnet, som nu upplästes och lydde sålunda:
Uti det till R.
St:rs granskning öfverlemnade förslaget till strafflag har K.
M. för olofligt fiskande i andras vatten tillstyrkt böternas förhöjning från och med 10 till och med 200 rdr.
Under betygande af mitt tacksamma undersåtliga erkännande för det K.
M. uppmärksammat och velat genom ökade straff undanrödja och minska de lidanden, som det olofliga fiskandet vållar, anser jag mig likväl böra tillkännagifva, att jag mycket befarar, det med den af K.
M. föreslagne åtgärden icke vinnes allt hvad, som i denna sak bör, för att inte säga måste, förr eller sednare vinnas.
Enligt min tanka skola dessa slags förseelser i vårt land riktigast och bäst motverkas, icke så mycket genom straffens betydenhet och svårigheter, som fast heldre och i synnerhet att borja med, genom bibringandet åt befolkningen af en rigtig uppfattning af förseelsernas rätta art enligt naturens bud.
Lagar böra enligt min tro verka välgörande, när det kan ske, bland annat ock genom egen inneboende kraft och på samma sätt som helsan i menskokroppen, genom deras blotta tillvaro och genom de utvägar de i och dermed bereda.
Det olofliga fiskandet utgöres i sjelfva verket af 2:ne särskilda och hvar för sig otillbörliga förrättningar.
Den ena, som af lagen hittills karakteriserats såsom åverkan, borde naturenligt och rättast hafva kallats sjöröfveri, när detta ord uppfattas icke efter den vanliga bemärkelsen enligt språkbruket, utan efter ordställningen, ty handlingen innefattar ett verkligt bortröfvande från egaren eller innehafvaren af sjöns eiler vattnets ordentliga bruk och nyttjande.
Den andra förrättningen utgöres af det olagliga tillgreppet af fisk och betecknas redan genom sjelfva språket och följaktligen också i folk-medvetandet med ordet: fisktjufveri.
Då sednare tiders lagstiftningar på mångahanda sätt sökt befordra de arbetande folkklassernas materiella välstånd, böra de väl också derjemte vara betänkta på att i icke mindre mån Den 15 November f. m, 57 söka verka till deras moraliska lyftning.
Men hur går det dermed, om sjelfva lagen, som inom konstitutionella samhällen dock är att anse såsom ett bland de aldra kraftigaste och vigtigaste folkuppfostnings-medlen, uppställes i strid med naturens bud, i strid med det bättre folk-medvetandet?
Mig synes åtminstone önskvärdt, att det, så vidt görligt är, vid all lagstiftning undvikes, att gå ifrån naturen, och i öfverenstämmelse dermed ock, att R.
S:r, hvad angår denna fråga, måtte för sin del förklara, att det ololliga fiskandet på andras vatten må af lagen anses och benämnas för hvad det verkligen är, så snart det är förenadt med olofligt tillgrepp, nemi. tjufveri.
I sammanhang härmed vågar jag hemställa, om icke särskilda bestämmelser böra göras rörande ungdomens behandling, då den gör sig saker till detta slags fiskande.
Vid frågor angående utvägar att befordra allmän sedlighet, vare sig genom straff eller på annat sätt, äro, enligt min tanka, alltid de bland dem, som afse ungdomens behandling, dervid för lagstiftaren af framstående vigt; och hvad särskildt det olofliga fiskandet angår, torde det vara så mycket angelägnare, att ungdomens benägenhet derför icke glömmes, som denna benägenhet eljest lätt urartar till ytterligheter af ganska betänklig art både för fiskena och för den allmänna laglydnaden.
1 afseende å frågan om bestraffningens större eller mindre stränghet för ifrågavarande förseelser, har jag trott att man bör göra mycket afseende på deras mycket skadliga inverkningar på samhället i allmänhet.
En soldat kan för subordinationsbrott få plikta med lifvet, då deremot en vanlig arbetare, som begår alldeles samma felsteg, men mot enskild man, slipper lättare från saken.
Vådorne för det allmänna af felstegen, och ej deras beskaffenhet i och för sig sjelfva, hafva bestämt straffen.
Fisktjufveriet åstadkommer i sjelfva verket ganska mycket, om också icke alltid så mycket bemärkt ondt i vårt land.
Det hindrar lägenheternas ordentliga handhafvande, beröfvar understundom den fattige sitt bröd och den förmögne sin trefnad och belåtenhet, inverkar i flera hänseenden ofördelaktigt på den sociala andan genom den kallsinnighet och liknöjdhet, som det väcker och underhåller bland den andra befolkningen, för fiskerinäringen och öfvar menligt inflytande på det goda förståndet medborgare emellan, äfvensom på aktningen för lagarne och lagstiftningen; — alltsammans vådor af så betänklig art, att de kunna väl jemföras med vådorne af en eller annan skärmytsling med landets utländska fiender.
Frågan om straffets art, eller hur det egentligen bör vara beskaffad!, för att något i och genom detsamma skall kunna vinnas till det ondas hämmande, är, så vidt jag förstår, ytterst svårlöst.
Höga böter afskräcka ofta nog målseganden mera än förbrytaren, och låga böter frågas ej mycket efter, hvarken af den 58 Den 15 November f. m. ena eller den andra.
Bötesstraffens oförmåga att befordra moraliteten, har jag trott vara längesedan ådagalagd.
Men af hvad art än straffet må blifva, är det af vigt för fiskerisaken, att det blir tillräckligt alvarsamt för att i alla händelser kunna motverka fördelarne af förseelsens begående.
Att detta anförande får åtfölja remissen till Lag-Utsk:t af det Nåd. förslaget till strafflag anhålles.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed afslutad, blef, uppå Gr. o.
Landtnäs framställning, den K.
Proposm jemte anförandet remitterad till Lag-Utsk:t.
Föredrogos och remitterades till Lag-Utsk:t K. M:s nedannämnde d. 12 dennes bordlagde Nåd.
Propos:r till U. St:r, nemi.: l:o, om antagande af en författning ang:de förnyande af Svensk myndighets beslut, som förlorat sin exsekutiva kraft i främmande stat; 2:o, om antagande af en författning ang:de giftermål mellan kristen och mosaisk trosbekännare; samt 3:o, om antagande af en författning ang:de allmänt kyrkomöte.
Föredrogs och remitterades till Stats-litsk:t K. M:s deri 12 dennes bordlagde Nåd.
St:r, ang:de ersättning till domare och målsegare i de fall, då flere härader hafva gemensam tingsstad i brottmål.
M:s den 12 dennes bordlagde Nåd.
St:r, i ani. af åtskilliga af R.
St:r vid sistförflutna riksmöte föreslagna lagförändringar.
F^öredrogs
Gr Dalmans, Wilh. Fredr., den 12 dennes på bordet lagde motion Jll 13, om undersökning af mulbetesrätten.
Vid uppläsandet af denna motion begärde jag den på bordet, emedan jag trodde att den innehöll ett vidsträcktare förslag i afseende på inskränkningen af mulbetesrätten; men jag har sedermera funnit, att det blott är i vissa fall, som en sådan inskränkning åsyftas.
Vid sådant iorhåliade anser jag motionen vara ganska billig.
Blott i en enda punkt anhåller jag att få yttra några ord, nemligen i afseende på motiveringen af 4:de punkten.
Der säges att »enligt skogsförfattningarna skall den trakt af skogen, som afverkas, stängas och besås med frö till ny skog; men detta står ej tillsammans med den fria mulbetesrätten, som ej medgifver någon inhägnad».
Detta låter, som om stadgandet vöre generelt; jag tror det dock icke, emedan det egentligen lärer röra Kronans skogar och jägeri-betjeningen.
Den 15 November f. m. 59 .lag har för öfrigt ingenting att tillägga, utan ber blott att detta mitt yttrande måtte få åtfölja till I,ag-Utsk:t, öfvertygad att Utsk:t skall noga öfverväga den frågan, huruvida det är rätt att fatta saken så allmänt, som här blifvit gjordt.
Sedan öfverläggningen förklarats slutad, blef den ifrågavarande motionen jemte yttrandet remitterad till Lag-Utsk:t; hvarefter, i enlighet med motionärens derom gjorda anhållan, propos. å motionens kommunicerande med de öfriga Riks-St:n framställdes och med ja besvarades.
Föredrogs och remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t Gr. Wachtmeisters, Hans, d. 12 dennes bordlagde motion JY! 19, ang:de ändring i gällande läroverks-stadga, i fråga om lärjunges befrielse från de klassiska språkens läsning.
Hr Brakels, Mauritz, d. 12 dennes på bordet lagda motion A? 20, ang:de ordnandet af Sveriges sjöförsvar.j
Hvar och en, som anser att Sverige bör ega ett sjöförsvar, måste hålla motionären räkning, för det varma intresse han hyser derför, och den fosterlandskärlek, som uttalar sig i hans förslag.
Men då åtskilligt i motionen förekommer, som synes mig sagdt för att i viss mån förringa den af K. M. förordnade Sjöförsvars-komiténs arbete, samt åtskilligt annat tyckes vara vilseledande, har jag, särdeles som jag varit ledamot i nämnde komité, ansett mig, utan att för öfrigt vilja klandra motionären, böra anhålla att för någon stund få taga R. o. Ad:s uppmärksamhet i anspråk, för att påpeka ett och annat, som i motionen förefallit mig anmärkningsvärd!.
Jag vet visserligen att de yttranden, som afgifvas vid remisser, icke hafva stor inverkan på Utsk:n, och jag skall derföre bemöda mig att vara så kort, som möjligt, dervid mindre afseende att kunna verka på Stats-Utsk:t än att inför R. o. Ad. rättfärdiga Sjöförsvars-komiténs åtgöranden.
Hr Brakel yttrar i början af sin motion, att då H. M. Konungen år 1861 steg om bord på linieskeppet Stockholm för att afgå till Frankrike, kunde skeppet för motvind icke fortsätta sin väg, utan nödgades inlöpa i Themsen.
Denna uppgift öfverensstämmer ej med verkliga förhållandet, emedan då K. M. i Christiansand lemnade skeppet, vädret var särdeles vackert.
Jag kan sjelf bestyrka detta, alldenstund jag befann mig på en fregatt vid Christiansand just då såväi Stockholm, som korvetten Orädd med Konungen ombord, löpte ut.
Sedermera förekom visserligen, att skeppet blef uppehållet i Nordsjön af hårdt väder, hvartill orsaken var att detta skepp endast har auxiliär-machin.
Motionären säger på ett ställe: »Men kan det väl vara annorlunda, när vår flotta egt en förvaltning, som, utan djupare 60 Den 15 November f. m. blick in i framtiden, och utan förtröstan till densamma, af representationen slutligen måste slitas från de gamla skeppen och de gamla, kära åsigterna».
Det är visserligen ganska ledsamt, att Styrelsen icke haft någon siareblick; men att motionären sjelf icke egt denna blick i högre grad, visar sig af ett yttrande, som han hade vid 1856 års riksdag, hvilket gick derpå ut att
Sverige borde bygga 8 linieskepp och 4 fregatter mera, än Styrelsen då hade föreslagit.
Hade han varit begåfvad med siareblick, skulle han icke hafva väckt ett sådant förslag.
Vidare yttrar motionären: »Slutligen blef dock uppmärksamheten väckt på tillståndet inom vår marin och en komité blef tillsatt för att utarbeta förslag till dess upphjelpande.»
Det är visserligen sannt att uppmärksamheten blef väckt genom en motion vid sistlidne riksdag, hvilken föranledde Sjöförsvars-komiténs nedsättande; men hvar och en, som vill taga kännedom om frågan rörande flottans tillstånd vid olika tider efter 1848, behöfver allenast gå till de uppgifter och förslag, som sedan nämnde år blifvit till och af Styrelsen lemnade.
Att således uppmärksamheten på flottans angelägenheter först vid den af motionären åsyftade tidpunkt blifvit väckt, kan åtminstone icke läggas de uppgifter till last, som af Styrelsen afgifvits.
1 afseende på den största af komitén föreslagna certen af krigsfartyg yttrar motionären: »Men att de sex egentliga stridsskeppen, pansarfregatterna, endast skola göra en fart af 10 till 11 knop och endast skola ega besättningar af 289 man, tror jag vara ett misstag af farligaste beskaffenhet».
Härvid ber jag att få erinra, att, beträffande krigs-ångfartygen, särdeles de, som byggts i sednare tider, det hufvudsakligen är två omständigheter, hvilka i väsendtlig mån bero af hvarandra, som inom de stora utländska marinerna löranledt ganska betydligt skiljaktiga åsigter, nemligen machin-kraften och artilleri-styrkan.
Stark machinkraft och kraftig bestyckning fordra båda stort utrymme och stor tyngd, och för att de i önskvärd grad skola kunna förefinnas på samma fartyg, måste detta ega dimensioner, hvilka icke torde vara lämpliga för våra farvatten.
Då nu härtill kommer pansarbeklädnaden, som ytterligare förökar tyngden, så uppstår frågan, i hvilken af dessa tre, machinkraft, bestyckning och pansarklädnad, som minskning lämpligast bör ske.