Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St. anlaget, så få riksdags män, af alla Stånd, derigenom ett nytt tillfälle alt mera än hittills gräla på Konungens Rådgifvare, samt att, vid hvarje
Riksdag begära ministére-förändiingar, bland annat derföre, att förslagen till bevilluiugarne icke varit goda nog.
Att anse del vara nyttigt på sådant sätt förskaffa sig anmärkntr och tvister, påminner mig om en Professor i Lund, som, då han skulle sälja sill hus, bland andra fördelar anförde, att der funnes anledn. till 3 goda processer.
Hr Cederschiöld har sagt, att man enl. 56 § R.
F. eger göra anmärkmr vid Const.U(sk:s förslag.
Detta är sannt, men här hatman icke framlagt något sådant; utan man bär helt enkelt låtit den gamla §:n till sin lydelse vara likadan som förut.
Det är derföre orätt ali anställa pröfning af ordalag, i hvilka ingen ändring är föreslagen.
Jag tillåter mig alltså förnya min vördsamma anhållan, det R. o.
Ad. mätte godkänna den gemensamma tanke jag föreslagit.
I afseende på nyttan och behofvet af den nu föreslagna förändringen, tror jag alt vid den discussion som förra gången denna fråga förevar inom detta Stånd fördes, tydligen ådagalades att man allmänt ansåg della behof förefinnas, hvarpå äfven resultatet af voteringen gaf ett talande bevis.
Hade, såsom Hr von Hartmansdorff förmenat, Konungens Rådgifvare varit af den lanke, att det för Chefen för Finans-Deparl:t skulle blifva ett svårt onus, att vid hvarje Riksdag framställa eli sådant förslag, som här åsyftas, så hade förmodligen föredraganden för Finansärenden vid frågans behandling förra gången derom yttrat sig i denna riktning: men så har icke skett, ty hvarken Frill.
Palmstjerna 124 D en 10 Juni. eller någon annan af Konungens Rådgifvare har yttrat sig emot förslaget.
Afven nr denna synpunkt tyckes det mig således vara ådagalagt, att förslaget å Konungens Rådgifvares sida icke med motvilja emotses.
Hvad äter beträffar den fråga Hr Cederschiöld framkastat, dels huruvida delta förslag skulle vara fullkomligt öfverensstämmande med det förslag, som redan en gång förut vid denna Riksdag förevarit och dels i afseende på den punkt, som efter orden ”ordinarie inkomster” blifvit insatt, så anhåller jag, alt få fästa upmärksamheten derpå, alt hela skilnaden emellan det förslag, sorn i början af denna Riksdag förkastades, och det nu förevar:de består deruti, att uti det förra slår: ”huru sådant lämpligast ske kunde;” och uti det sednare: ”huru sådant lämpligast ske kan'1''
Detta är den enda skillnaden och bör väl icke kunna föranleda (ill ett sådant yttrande, som att denna skillnad vore så väsendtlig att afseende derpå nödvändigt måste fästas.
Hr Cederschiölds anmärka, att stadgandet uti nu gällande grundlags-§ skulle vara mera vilkorligt, derföre alt icke punkt är satt efter orden ”ordinarie inkomster,” utan meningen är sammanbunden med ett och, hvaremot uti förslaget är satt punkt efter orden ”ordinarie inkomster” och en ny mening derefter börjar, så bar denna förändring af redaktionen varit nödvändig, derföre att man derigenom lättare kunde med det öfriga sammanbinda det tillägg, som lill § blifvit fogadt.
Härtill passar icke redaktionen af nu gällande §: och hvilka behof genom bevillningar böra fyllas,” hvarföre man deraf har förändrat endast så mycket all man kunnat få en riktig och god Svenska, och man bar således i st. f. orden: ”och hvilka!'' insatt ordet: "dessa,” samt för all lätta sammanbindningen sedermera insatt ordet ”och bör” etc.
Det har ingalunda varit meningen att förändra §:ns nuvar:de innehåll, utan endast alt söka pä bästa möjliga sätt uttrycka detsamma, hvarföre jag äfven instämmer med dem som yrkat, att den af Hr von Hartmansdorff föreslagna gemensamma tanka mätte af R. o.
Ad. blifva förkastad.
I händelse man vore berättigad att tyda grundlagen, likasom annan lag, efter den mening man tror att en förnuftig lagstiftare kan hafva dermed haft, så skulle jag anse den af Hr Cederschiöld gjorda anmärkmn vara temligen öfverflödig, men då Grundlagen innehåller ett sådant bud, som att den skall efter ordalagen tolkas, så mäste det väl äfven vara nöd vändigt att raan noga afväger orden då det blir fråga om att nedskrifva ett till Grundlagen hörande stadgande.
Vid sådant förhållande tror jag icke att Hr Cederschiöld har orätt, ty då uti det ifrågavar:de förslaget lill förändring af 59 § står: ”Efter Rikets och Statsverkets tillstånd och behof läte Konungen lill Utsk:s öfverläggning framställa hvad Staten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomsterna.
Dessa behof böra genom bevillningar fyllas,” så framställer sig naturligen den frågan : hvilka äro dessa behof, som genom bevillningar skola fyllas?
Svaret måste då blifva: hvad K. M. i Sin framställning lill Ulsk. ansett
Staten kunna larfva utöfver de ordinarie inkomsterna, d. v. s. de enl.
Konungens åsigt
Den 10 Juni. las för handen varande behofven.
Detta tror jag icke hafva varit Consl.- IJtsk:s mening, och vid sådant förhållande synes det mig icke vara ur vägen att redaktionen, på sätt här blifvit föreslaget, förändras.
För min del kan jag icke finna att den svenska, Frih.
Stjernstedt åberopat såsom varande så serdeles god, verkligen har denna egenskap.
Förslaget lyder nemi.: ”Dessa behof böra genom bevillningar fyllas, och bör etc.”
Det synes mig tvärtom vara mindre god svenska att uti 6 ord verbet ”böra” förekommer 2:ne gånger; men äfven om Svenskan verkligen vore god, skulle jag likväl gerna medgifva att den blefve sämre blott dermed uttrycktes hvad som borde uttryckas.
' Det kan icke vara Const.UlsIcs mening, åtminstone vill jag hoppas det, att vilja uttrycka den tanke, att R.
St. skola vara ovilkorligen förpiigtade att bevilja allt hvad Konungens Propos. innehåller, hvilket likväl såsom jag förut nämnt, blefve fallet om §:n antoges sådan den nu är, ty om man med orden ”dessa behof” börjar en ny mening, sä måste man ju fråga: hvilka äro dessa behof? och då mäste svaret blifva: de behof som Konungen i Sia Propos. uplagit.
Delta synes mig så klart, att del pä det högsta förundrar mig att Const.Utsk:s ledamöter, sedan deras upmärksamhet blifvit derå fästad, kunna vilja tvista derom.
Jag ser nu att redaktionen i det förra förslaget är lika felaktig, men jag har redan uti ett af mina föreg:de yttranden förklarat, att om så förhölle sig, sä förundrar det mig att jag låtit ett sådant förbiseende komma mig till last.
För öfrigt får jag fästa Hr von Hartmansdorffs upmärksamhet derå att milt förslag aldeles icke afser någon annan förändring än uti just de ordalag, som Consl.Utsk. sjelft till ändring föreslagit, och hvilka äro då dessa ord?
Jo följande: ”och hvilka behof genom bevillningar böra fyllas;” I st. f. dessa ord har Ulsk. föreslagit att §:n skulle innehålla: ”Dessa behof böra genom bevillningar fyllas.”
Mitt förslag innehåller endast en ny redaktion, som enl. min lanke tydligare uttrycker hvad som varit meningen att uttrycka, och om R. o. Ad. förklarar det vara sin gemensamma tanke, så står det likväl Const.Ulsk. öppet att framkomma med en bättre redaktion än den jag föreslagit, och vill jag då ingalunda motsätta mig en sådan förbättring.
Efter Hr Cederschiölds ytterligare förkla ring af sin mening, är det uppenbart, alt han icke vill något annat än hvad Const.Ulsk. åsyftat, och tvisten består således endast deruti, huruvida Const.Utsk. genom sin redaktion låtit någon otydlighet komma sig till last eller icke.
Granskar raan §:n sådan den af Consl.Utsk blifvit framställd, föreställer jag mig likväl,- att det skall visa sig, att någon otydlighet icke eller på det sätt Const.Utsk. framställt sitt forslas, skall komma i fråga.
I första punkten af §:n står det nemi.: ”Efler Rikets och Statsverkets tillstund och behof läte Konungen till Utsk:s öfverläggning framställa hvad Slaten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomsterna.”
Dessa behof äro ännu endast en möjlighet och hafva icke öfvergålt lill verklighet förr än StatsUlsk. sig deröfver yttrat och R.
St. fattat sitt definitiva beslut.
Först då hafva dessa behof öfvergått till verklighet 126
Den 10 Juni. oell koniruit under den sednare kathegorien, eller att ”dessa behof böra genom bevillningar fyllas.”
I sjelfva verket förefinnes således, jemväl efter Utsk:s redaktion, ingen otydlighet, ulan Utsk. har icke allenast menat utan äfven ganska tydligt uttryckt hvad Hr Cederschiöld å sin sida menai.
Om man helt och hållet borttager det tillägg som i slutet af §:n blifvit af Utsk. föreslaget, så kan jag icke fatta den aldraminsta olikhet i betydelsen emellan orden: ”dessa behof” och orden: ”och hvilka behoff hvarom här blifvit så mycket ordadt.
Jag tror att man icke nog upmärksammat den syftning dessa ord innefatta, nemi. att dessa behof, då de blifvit konstaterade, skola fyllas genom bevillning, och icke att de nödvändigt skola fyllas.
Det står icke eller alt de skola fyllas, ulan att dé böra fyllas, och det genom bevillning.
Jag kan således icke finna någon otydlighet häruti, och på de skäl Gr.
Lagerbjelke dessutom anfört, tror jag att denna § med all trygghet för att inga misstag dervid skola göras, kan förklaras hvilaude till Dästa Riksdag.
Lagerbjelke har förmenat, att med de uti sista mom, af 59 § R.F. omnämnda behof, skulle endast afses sådana, som af R.
St. blifvit pröfvade och gillade.
Detta är likväl enl. min tanke ingalunda uttryckt och enl. §:ns föreslagne ordalydelse kan så mycket mindre antagas, att dermed skulle menas endast af Konungen och R.
St. erkände behof, som några sådana icke finnas i § med ett ord omnämnde, utan endast sådane behof, som Konungen kan finna nödige, äro omförmälda.
Enl. min tanke, äger raan icke rätt att inom något RiksSlånd föreslå rättelse i andra grundlagsstadganden än dem Const.Utsk. till ändring framställt, hvilka alltid äro med serskildt stil utmärkta.
Alla sådana utgöra ämnen för vår granskning och våra gemensamma tankar, men icke de öfriga.
Eljest kunde ett RiksStånd göra förslag tili ändringar af helt annat syfte än det, som Utsk. afsell.
Dertjll är intet
Stånd berättigadt.
Här hafva endast orden ”och hvilka” blifvit utbytta mot ”dessa derom kunna vi tvista så mycket vi behaga, men icke ora de följande ordeD ”böra genom bevillningar fyllas.”
Om dem hafva vi ingen rätt att öfverlägga.
Skulle vi lijtväl taga oss en sådan, blefve följden att vi komme in på ämnen, som icke varit föremål för Consl.Utsk:s behandling.
Enl. min upfattning, hvilken jag redan uttalat, är meningen med dessa ord den, att om Staten behöfver mera, än som kan fyllas med de ordinarie inkomsterna, så få icke fördenskuld grundskatterna höjas, utom hvad för dessa behof äskas och R.
St. anser böra lemnäs, skall genom bevillning utgöras.
Således böra vi ej inlåta oss i en pröfning hvilken oss icke tillhörer.
Jag får derföre både bestrida Hr Cederschiölds framställning och förnya min anhållan att R. o. Ad. ville antaga mitt förslag till detta måls behandling.
Den 10 Juni. 127 Hr Cederschiöld: Frih.
Sljernstedt vill icke fiona uågon skillnad emellan orden ”och hvilka” samt ordet ”dessamen denna skillnad är dock ganska väsendtlig, ty orden ”och hvilka”' förekomma i en sammanhängande metting med de föregående, hvarigenom hela meningen: ”och hvilka behof genom bevillningar böra fyllas” kommer att hafva afseende på hvad Konungens framställning bör omfatta.
Meningen blir likväl hell annorlunda då man sätter en punkt efter orden ”ordinarie inkomster” och sedan börjar en ny mening med orden: ”Dessa behof böra” etc., hvilket ovilkorligen innefattar ett bestämdt påbud alt de af Konungen upgifna behofven skola genom bevillningar fyllas.
Hvad åter Hr von Hartmansdorffs förnyade anmärkning beträffar, att man icke skulle hafva rättighet alt tala om andra ord än dem Utsk. föreslagit, så har jag icke talat örn några andra utan endast gjort anmärkning vid den redaktion Utsk. föreslagit, hvilken rättighet uti 56:te § Reg.Fm är hvarje representant förbehållen.
1 annat fall blefve stadgandet uti denna § utan all betydelse, dä det står att: ”Göras åter i RiksSl:s plena emot Ulsk:s ytl- > rande anmärkningar; blifve de, hvilka hvarje ftiksSt. serskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Const.Utsk. hänvisade.
Utsk. uligge då, att samt/.
RiksSt:ns tankar till ett helt i möjligaste måtto sammanjemka etc.” Gr. Lagerbjelke:
På sätt jag föiut yttrat, anser jag den af Utsk. föreslagna redaktionen för fullkomligt tydlig och klar, men på det att icke emellan förslagets vänner någon strid måtte utbryta om huruvida förslaget är.tydligt eller icke, anhåller jag att R. o. Ad. ville såsom sin gemensamma tanke förklara att Utsk:s förslag bör erhålla följande lydelse:
Efter Rikets och Stats-verkels tillstånd och behof läte Konungen till Utsk:s öfverläggning framställa hvad Staten kan larfva utöfver de ordinarie inkomsterne, och hvilka behof genom bevillningar böra fyllas.
Konungens framställning härom bör jemväl åtföljas af förslag rörande sältet, huruledes sådant lämpligast ske kan.”
Härigenom tror jag all tydlighet vara åstadkommen, utan alt någon förändring skett uti del gamla stadgandet, som Utsk. åsyftar att bibehålla.
Då enligt det förslag Gr.
Lagerbjelke nu afgifvit, den gamla redaktionen skulle bibehållas oförändrad, så har jag deremot ingenting att invända.
Jag anser mig likväl härvid böra tillägga att man under loppet af denna discussion underrättat mig derom, att förra gången denna fråga till R.
St;s behandling förevar, har man inom RondeSt. just fästat sig vid de af mig anmärkte orden, emedan man derigenom ansåg ett band vara lagdt på den fria beskattningsrätten.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, att, sedan numera Hr Cederschiöld instämt i Gr.
Lagerbjelkes förslag, endast 2:ne förslag till gemensam lanke voro ifrågastälde, nemi. det ena af Hr von Hartmansdorff, som anmärkt att 128 Den 10 Juni.
Ulsk:s förslag vore hvarken högst nödigt eller nyttigt och det andra af Gr.
Lagerbjelke, som ansett 59 § Reg.-F. böra erhålla följande lydelse: ”Efter Rikets och Statverkets tillstånd och behof, late Konungen till Utsk:s öfverläggning framställa hvad Staten kan tarfva utöfver de ordinarie inkomsterne, och hvilka behof genom bevillningar böra fyllas.
Konungens framställning härom bör jemväl åtföljas af förslag rörande sättet, huruledes sådant lämpligast ske kan”; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, nu först hemställde om R. o. Ad. behagade såsom dess gemensamma lanke, i öfverensstämmelse med Hr von Hartmansdorffs förslag, förklara att Utsk:s förslag vore hvarken högst nödigt eller nyttigt.
Denna Propos. besvarades med starka Nej, blandade med Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit
Då den sista omröstningen af lopp så illa för mig, vill jag icke med anhållan om en förnyad, besvära det Högl.
Ståndet, helst jag nu har hoppet qvar, att genom del förslag till gemensam tanke, hvilket Gr.
Lagerbjelke framställt, slippa, åtminstone på någon tid, höra talas om denna sak.
Uppå härefter framställd' Propos., antog R. o. Ad. såsom dess gemensamma tanke, det af Gr.
Lagerbjelke afgifna förslag till förändrad lydelse af 59 § Reg.-F:n; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att denna gemensamma tanke komme att lill Const.Utsk. hänvisas.
Föredrogs ånyo Const.Utsk:s nedannämnde den 1 och 7 dennes på bordet lagda Mern.:
JVs 9, med förslag till ändring i 68 § Riksd.Ordn., ang:de liden för revisionerne af Statsverkets, Bankens och Riksgälds-Kont:s tillstånd, styrelse och förvaltning; och JVs 10, med förslag till tillägg i 98 § Reg.F:n och 64 § 4 mom.
Riksd.Ordn., ang:de Suppleant för R.
St:s Just.Ombudsman.
De i dessa Memorial afgifne förslag lemnades utan anmärkn., hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade att desamma komme att, såvidt på R. o. Ad. berodde, hvila lill grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUtsk:s den 7 dennes f. ra. på bordel lagda Utlåt.
JU 124; i ani. af väckt motion om förändring i nu gällande stadganden i afseende å det åtskilliga af Kongl. KammarRms tjenstemän tillkommande anmärknings- och aktorats-arfvode.
Den 10 Juni. 129 Föredrogos och biföllos Sta!sUtsk:s nédaunämnde den 7 dennes f. m. på bordet lagde Utlåi:n. JVS 125, i ani. af väckt motion, ang:de rättighet för åboerne å åtskilliga Wisingsö skolegodshemman, ali få desamma till skatte lösa; JVs 126, i ani. af väckt molion om förändring i liden för hållande af Upbördsstämmorne å Oland; JV2 127, i ani. af väckt fråga om försäljning af en del Kronans egendomar; JVS 128, i ani. af väckt molion, ang:de förändring i tiden för utgörande af den till Marstrands kyrka och skola anslagne kronobonden i Tjörns härad; JYI 129, i ani. af väckl motion, ang:de förändring i Kongl.
Förordningen den 16 Okt. 1723, rötande Presterskapets i Skåne upbörd; •M 130, i ani. af väckte motioner, ang:de dels bestämmande af vissa vilkor för vinnande af dispositions- och jordegande-rätt till de s. k. kyrko-hemmnnen i Halland, dels ock om rättighet för åboerne i de inom Götheborgs Stift varande mensal-hemman, all få desamma lill skatte lösa; samt JV2 131, i ani. af väckt motion, ang:de uphörande af Kronans återlösningsrätt till de s. k.
Trippiske hemmanen i Halland, m. m.
Vid föredragning af StalsUlsk:s den 7 dennes f. m. på bordet lagtla Utlåt.
f 132, i ani. af erhållen ålerremiss å Betänk.
JVs 19, ang:de uplåtelse på viss tid åt enskild man af en K. M. och Kronan tillhörig, intill Kongl.
Opera-huset i Stockholm angränsande tomt, vidblef R. o. Ad. sitt vid pröfningen af Betänk.
JVS 19, fattade beslut och lades nu förevartde Utlåt, till handlingarne.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUlsk:s den 7 dennes f. m. första gången på bordet lagda Utlåtanden:
M 133, i ani. af erhållne återremisser å Utlåt.
J\t 56, ang:de K. M:s Nåd.
Propos., om eftergift lill förmån för Carlstads Stadsförsamling af Kronans rätt till ett efter näringsidkerskan Johanna Emilia Hollander fallet dana-arf; och •AS 134, i ani. af erhållne återremisser å Utlåt.
J\ä 57, ang:de K. M:s Nåd.
Propos. om eftergift till förmån för Upsala stads Borgerskaps Gubb- och Enkhtts-inrältning af Kronans rätt till danaarf efter enkan Charlotta Elisabeth Bång och jungfru Christina Lundström.
Föredrogs och bifölls StalsUtsk:s den 7 dennes f. ra. på bordet lagda Utlåt.
JVs 135, i ani. af K.
M:s serskilde Nåd.
Propos:r 8 H. 9 130 I) en 10 Juni. om anslags beviljande dels för upförande af nya lärohus i Wexiö och Wisby saint utvidgande af skolhuset i Orebro, dels ock för anskaffande af läroverks byggnad åt Nya Elementarskolan i Stockholm.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, BankoUtsk:? den 7 dennes f. ro. på bordet lagda Betänk.
JV2 34, med förslag lill reglering af Bankens låne- och kreditiv-rörelse.
Ånyo föredrogs BankoUtslcs den 7 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt.
JVs 35, öfver väckt motion om serskilda bestämmelser i afseende på låns beviljande från R.
Sl:s Bank emot pant af fastigheter inom Kinne, Kinnefjerdings- och Laske härader.
Mig synes det vara nog mycket hegardt, att
Bankens säkerhet om sina läns återfående skulle äfventyras derföre, att låntagare genom olyckshändelser förlorat erforderliga lånehandlingar för alt till panten styrka sin egande rätt m. ra.
Om hos enskild man eldsvåda inträffat: sä måste lian underkasta sig den skada som derigenom upkommit, och kan icke begära att någon annan enskild person skall för hans olyckas skuld blottställa sin egendom.
Detta är likväl hvad man af Banken begär.
Mig synes att han bör lemna sina medel endast åt dem, som kunna derföre ställa nöjaktig säkerhet.
Det är ett öfverdrifvet anspråk att Banken skall läna penningar ål sådana som icke kunna göra del.
Jag föranlåtes derföre anhålla att R. o. Ad. måtte afslå detta Betänk.
Frih. Tersmeden, Wilh. Fr.:
Jag instämmer visserligen med Hr von Hartmansdorff deruti, att Banken icke bör utlemna sina lån utan full säkerhet för dess återbetalande, men hvad nu dessa härader beträffar, så är med dem det serskildta förhållande, att genom en olyckshändelse alla handlingarne för ett ting hafva förkommit.
Det är således en hel menighet, sora kommer i fråga att blifva utesluten ifrån den räll, som eljest tillkommer dem, alt af Banken undfå lån emot tillbörliga säkerhets-bandlingar.
BankoUtsk. ansåg, att om man med bibehållande af den säkerhet, som för Banken är nödvändig, kunde hjelpa denna ort till rälta, så borde man göra det, och derföre har BankoUtsk. uti detta förslag för nllemnande af ifrågavar:de lån upslällt sådana vilkor, att de enligt min öfvertygelse ovilkorligen betrygga Banken för all förlust dervid.
Jag tror således att Hr von Hartmansdorffs yttrande härigenom förfaller, enär verkligen tillräcklig säkerhet finnes, ehuru af ett annat slag.
På grund af dessa skäl anhåller jag om bifall till Utsk:s Betänk.
Jag erkänner Utsk:s bemödande, att skaffa Banken annan säkerhet i st. f. den som eljest bör lemnäs för fastighetslån i allmänhet.
Men det har dock icke lyckats Ulsk., på annat sätt, än genom fastighetslånens förvandling i Laske härad, till namnlån med borgen.
Således skola Bankens tjenstemän bevaka dessa fordringar såsom lån på namn, med allt det trassel hvil - Den 10 Juni 131 kel deraf härrörer.
Om dylika olyckshändelser, som deu här åberopade, inträffa äfven med andra domböcker, så lärer man väl icke kunna vägra samma fördel äfven åt dem, som bo inom vederbönde härader.
Det är för att slämma i bäcken, som jag önskar att detta Betänk. icke mätte antagas.
Jag ber att få fästa Hr von Hartmansdorffs upmärksamhet derpå, alt denna Bankens förbindelse äi' öfvergående och icke så serdeles länge kommer att fortfara, ty sedan 10 år hafva förflutit kunna fullständige gravationsbevis åter erhållas, emedan inleckninjrarne då antingen blifvit inlöste eller af sig sjelfva dödade.
Något sådant fullständigt gravationsbevis kan nu icke utfärdas, emedan mari icke bestämdt kan uplysa, hvilka inteckningar vid 1850 års hösteling beviljades.
Jag anser således Banken vara fullkomligt betryggad mot alia förluster, hvilka i alla fall icke kunna utgöra serdeles stora summor, då icke så serdeles många under denna tid kunna af dessa lån komma i åtnjutande.
Jag anhåller således om bifall till Ulsk:s Betänk.
Den svårighet detta härads innevånare hafva iråkat, är af dem alldeles oförvållad, och det lärer icke kunna nekas, att det för dem måste medföra ganska många olägenheter att icke kunna erhålla fullständiga gravationsbevis.
St. genom bifall till ett förslag i denna syftning lill en viss grad kunna hjelpa dem ur detta betryck, så synes det mig vara ganska lämpligt och tjenligt-
Att detta prejudikat, på sätt en värd talare förmenat, skulle för framtiden kunna medföra några olägenheter, tror jag icke vara någon anledn, att befara, ty om ett annat härad skulle träffas af samma olycka, hvarföre skulle då icke R.
St., så vidt på dem berodde, söka alt hjelpa äfven dess innebyggare?
Det låter icke eller gerna tänka sig att denna hjelp skulle vara så lockande, att någon, för att blifva delaktig af densamma, skulle sjelfmant störta sig i samma olycka.
Det återstår således endast att tillse huruvida de vilkor BankoUtsk. föreslagit åro för Bankens säkerhet betryggande; så vidt jag förstår äro de verkligen sådana, och några bättre hafva icke blifvit upgifne, hvarföre jag anhåller om bifall till Utsk:s Betänk.
Förevarrde Utlåt, blef, uppå härefter framstäld Propos., af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogos och biföllos BankoU(sk:s nedannämnde den 7 dennes på bordet lagda Utlåt, och Mern.:
J\s 36, öfver väckt motion att Diskontverken mätte öfvertaga kommissionsbefattuing roed diskont-lån; JVs 37, med hemställan att den i Bapken inrättade serskilda anstalt för besörjande af fastighets-lånekommissioner må fortfarande varda bibehållen; och 9’ 132 Den 10 Juni. JM 39, i anledn. af Aurora Cedergrens ansökning, att fortfarande få tillgodonjuta det arfvode af 66 R:dr 32 sk. teko, hon hittills i egenskap af formbindare-elev å Tumba Bruks stat upburit.
Anmäldes och lades på bordel nedannämnde från Utsk:n inkomne Utlåt:n och Betänk.n, nemi. från Stats Utskottet: JM 136, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos. om anslag till Audilören Georg Scheutz och hans son, Edvard Scheutz, för en af dem upfunnen maschin, för uträkning och tryckning af mathemaliska tabeller; JM 137, i anledn. af erhållne återremisser å Utlåt.
JM 63, ang:de K. M:s Nåd.
Lundblad, såsom Arrendator af Strömsholms Kungsladugård, af halfva spanmåls-arrendet för år 1852; JM 138, i anledn. af K. M:s Nåd.