Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag är i båda fallen af negatif åsigt — och är det i följd häraf, samt af hvad ofvan blifvit utredt, som jag ansett att bevillning ä lönernc, samt erläggande af begrafningshjelp och lösen för fullmakter böra försvinna.
För att likväl visa, alt Statsverket, genom uphörandet af bevillningen och full makt slösen, icke enl. detta förslag går miste om påräknade inkomster, har beloppet genom afdrag å landlförsvarets närvar, tillgångar (se Tab. 30 *)) blifvit Statsverket lillgodoberäknadt.
Såsom fullt motsvarande ersättning åt Arméens pensionskassa för begrafningslijelpen, innehåller åter förslaget, att de besparingar å anslaget lill Ijenstgörings-penningar, som genom befälets permittering upstå, skola tillfalla nämnde kassa.
Samma principlöshct man finnér i åtskilligt annat arméen rörande, igenfinnes äfven i ProvianteringsfdrhSllanderne.
Till proviantcringens bestridande bestås per man t. ex. vid indelta trupper 12 sk., brödet inbcräknadt (med andra ord 0 sk. 4 rest., och bröd) jemte 1 sk. 6 r:st. i s. k. tobaksskilling; vid Lif-gardet till häst och Svea artilleri 7 sk. och bröd; vid Fot-garderne samt Götha och Wendes art.-reg:tcn 6 sk. och bröd samt vid Kronprinsens hussarer endast 4 sk. och bröd.
Då man likväl måste antaga magarne inom liela arméen vara lika konstruerade, finnes intet rimligt skäl för olikheterne, åtminstone för ä samma ställe förlagde trupper.
Vidare sker natura-uldelningen af proviant under möten för fern i st. f. en dag åt gången.
Följden deraf blir, att, som provianten, hufvudsakligen bestående af saltvaror, måste förvaras i samma tält, der trupp är förlagd och hvarest under stark sommarvärme en brännande hetta är rådande, en odräglig stank jemte osnygghet derigenom upstår.
Intet hindrar likväl, att proviantutdelning från magazinet hos oss komme att ske, som i andra arméer, dagligen, antingen före eller efter öfningarne.
Enda olägenheten härvid vore ett något ökadt besvär för entreprenören, hvilket likväl icke tyckes mig böra tagas i betraktande.
Uti förslaget har proviantersättningen bestämts lika för alla, utan afseende på hvilken trupp de t il lliöra; och utgör nämnde ersättning 10 sk. per dag, brödet inberäknade eller 7 sk. 4 rist. samt 2 U bröd, *) Denna, jemte öfriga i förslaget åberopade Tabeller finnes intagne i slutet af Häftet.
Ben 7 December.
59 ett belopp, som fullt motsvarar behofvet i så väl garnizon som läger
Dessutom har å utgifts-statcn en serskild summa blifvit anvisad för de undantagsfall, dä brödportionen öfverstiga- 2 sk. 8 r:st.
Hvad serskildt brödanskaffningen angår, anser jag i öfrigt densamma både blifva billigare och lemna bättre vara, om den sker genom kontrakt med bagare, än om bakningen sker på kronans bekostnad.
Beträffande den vigliga och kostsamma del af krigsförvaltningen, som innefattar truppens beväpning, beklädnad, remtyg och utredning, så företer ordnandet häraf ett experimentalfält för de mäst olika förvaltningsåtgärder.
Vidkommande anskaffningen och underhållet deraf, sä sker detta vid de indelle roterade reg:terne direkte af kronan, vid nisthålls-reg:terne af rusthållarne sjelfve och vid de värfvade reg:terne af entreprenörer (passevolance-innehafvare).
Uti intetdera fallet är likväl ringaste afseende fristadt vid det, som enl. mitt förmenande i främsta rummet borde iakttagas, så framt en nödig, all menlig påföljd saknande, minskning i utgifterne i förening med truppens rättvisa anspråk, skall kunna åstadkommas, nemi. öfvertlyttandet pä soldaten af den vinst, som en noggrann persedelvård medförer.
Huru tillgår det i stället f. d. n. ?
Jo! vid de värfvade reg:terne är det icke soldaten utan dess naturliga målsman och bevarare af dess rätt, dess egen kompanichef, som njuter fördelen af den längre varaktighet, som soldatens cnskildta omtanka och aktsamhet kan gifva en eller annan persedel — ett förhållande, som i mer än ett afseende måste anses fördömligt.
Vid de indelte reg:terne åter tillgodonjuter den aktsamme och oaklsamme alldeles samma förmåner.
Krigslagarnes sfraffbestämmelser äro, för så väl den ena som andre, det enda som stimulerar till ordning och aktsamhet; någon materiel vinst genom fullgörandet häraf kommer soldaten aldrig tillgodo.
Hvad monderingens anskaffning och underhåll vid rusthållsregementcrne serskildt angår, utgör detta för rusthållaren ett af indelningsverkets mäst tryckande och till beloppet mäst oberäkneliga onus, på samma gång som förfarandet i militär-ekonomiskt hänseende är högst olämpligt.
Hvilken tillökning i utgifter kan icke tillskyndas rusthållaren dels genom kassalioner, modellförändringar och längre fortsatt tjenstgöring, dels genom den upsåtliga ovarsamhet med monderingen, som oftast är följden, då ett mindre godt förhållande mellan honom och ryttaren upstår?
Huru många olägenheter, både enskildta och allmänna medför icke i öfrigt sjelfva anskaffningssättet?
Huru föga betryggande är det icke äfven för persedlarnes godhet och brukbarhet?
Huru många ämnen till stridigheter mellan myndigheferne och rusthållarne blifva icke deraf en följd?
Alla de olägenheter, som här ofvan blifvit i både det ena och andra hänseendet anmärkta, har jag efter bästa förstånd, .med ledning af så väl egen som andras erfarenhet, i förslaget sökt afhjelpa.
Enahanda olägenhet, som här näst förut blifvit anförd, beträffande anskaffningen och underhållet af rusthålls-reg.-ternes beväpning, beklädnad o. s. v. gäller äfven i afseende å Sadelmonderingen, hvilket ej eller i fgrslaget blifvit förbisedt. GO Den 7 December.
Den summa af 37 r:dr 32 sk. hvilken i förslaget nptages såsom en årlig afgift af rustliållarne till Statsverket, befriar ruslhållarne från så väl anskaffning och underhåll af beväpning, beklädnad, remtyg, utredning och sadelmondering, sorn äfven från hästens furagering och skoning vid alla tillfallen, då den till tjenstgöring är upfordrad.
Beloppet utgör ett medeltal af de utgifter, hvilka rustliållarne för sagde ändamål nu under vanliga förhållanden få vidkännas.
Ofvergående till den del af militär-organisationen, hvaruppå tjenstbarheten och förmågan att i behofvets stund kunna motsvara det ansvarsfulla updraget såsom Fäderneslandets och den nationela sjelfständighetens försvarare, väsendtligen beror, nemi.:
Öfningarne, är nödigt att taga i behörigt öfvervägande, huruvida de för närvar, äro så ordnade att de bibringa soldaten de egenskaper, hvilka honom såsom "krigare tillkomma, då fordringarne icke mer inskränka sig lill exercisfältet — då det gäller alt bekämpa fiendtliga soldater och icke obeväpnade vilseledda medborgare.
Af hvad redan i det föreg:de blifvit anfördt och hvartill jag här hänvisar, nemi. till bristen på skjulfärdig het, och i öfrigt nära nog allt, som sträcker sig utom handgreppen, och den uteslutande maschinmässiga delen af manövern, synes, att i förevar, afseende mycket återstår alt önska — mycket att afhjelpa.
Hvad den stående hären i sin helhet tagen, i det omnämnda hänseendet angår, så finnes enl. mitt förmenande inga andra medel för alt i så väl det ena som andra fallet kunna tillvägabringa hvad som fordras, än alt gifva öfningstiderne större utsträckning och derunder lemna paradsakerne åsido, samt hufvudsakligen använda tiden med målskjutning, den oundgängliga manövern och längre, med största allvar verkställda, militär-marscher och simulacre. livad åter de indelle trupperne serlkildt beträffar, qvarstår alltid såsom ett oeftergiflig! vilkor för dessa truppers verkliga tjenstbarhet, hvad redan i det föregående blifvit anfördt, eller att de till efter annan förläggas i en längre tjenstgöring; och hvilket obestridligen hvarken lämpligare eller med mindre kostnad låter sig verkställa, än medelst deras successiva garnisonstjenstgöring i Stockholm.
Hvad Krigsreservens (beväringsmanskapets) öfningar angår så har deras ändamålslöshet i så väl militäriskt, som ekonomiskt hänseende i det föregrde fullständigt blifvit ådagalagdt hvarföre jag äfven icke hyst ringaste betänklighet viii att föreslå deras nphörande.
Hvad lära väl nu våra bcväringsynglingar under sina 12 dagars mölen emot en årlig kostnad af nära en half million?
Jo! att göra höger om och vänster om, möjligen äfven helt om, men icke alt göra front mot rikets fiender, ty de lära icke alt bruka det vapen som härför är ett vilkor.
Allt bör således gå ut derpå, att kunskapen härom mätte fullständigt blifva meddelad, icke någre enstaka individer, utan hela massan af den manliga befolkningen, hvars kraftiga upträdande endast kan gifva någon tillit när det gäller — icke lill alt demonstrerande npträda i andras tvister, utan till alt strida för sanning och rätt, frihet och tro.
Det är för delta ändamål jag föreslagit inrättandet af allmänna skjutföreningar inom Den 7 December. 61 alla rikets socknar, icke allenast för bibringandet af skjulfärdighet åt de beväringsskyklige, utan åt livar och en vapenför mansperson.
Inrättandet af dylika skjut föreningar, sorn de af mig här- föreslagne, hafva ända frän 1810, lid efter annan, blifvit påyrkadt, men har aldrig kommit lill verkställighet.
Får man söka skälet härtill uti en viss fruktan att sälta vapen i händerna på allmogen, hvilket af den fashionabla pressen blifvit benämnd! såsom ”revolutionärt och sanihällsstörtande”, — så vågar jag påstå, att detta skäl är sårande och otacksamt; att den som använder det trampar historiens vittnesbörd under fötlerne.
Har man glömt hvad denna allmoge uträttade, när den kallades till vapen af en Engelbreckt, en Wasa, en Stenbock ?
Jo 1 den räddade Fäderneslandet från påtaglig undergång; och sedan detta var gjordt, återvände den stilla och fredligt (ill sina torftiga hem; till de aldrig hvilande bekymren för det dagliga uppehället.
Har man glömt de försakelser och lidanden, som den tåligt underkastade sig under Carl XIl:s krig, under 1808 års landtvärnsutskrifningar?
Aldrig har en Svensk Konung, som med kärlek och oskrymtadt förtroende förlitat sig på Gud och Sveriges allmoge, blifvit sviken i sina bemödanden för Fäderneslandets bästa.
Många åro de af allmogen, som hafva låtit genomborra sig af kulor för sin Konung; men ännu har ingen Svenk bonde rigtat kulan mot sin Konung.
Mången usling har älskat
Ryska rubelklangen högre än Sveriges ära och sjelfständighet, men denne har icke tillhört allmogens leder.
Måtte derföre all fruktan för allmogens, folkets, massans vapenkunnighet spårlöst försvinna och II.
St., medan de nu äro församlade, anslå de medel, som till upnmntran för allmänna skjutföreningar af mig äro föreslagna a), samt, när de derefter återvända lill sina hemorter, hvar och en med ospardt nit bidraga till desammas inrättande.
Annu en vigtig del af Härens angelägenheter har jag ansett mig icke böra förbigå, nemi.
Pensioneringen.
Hvad härvid först och främst Befälets pensionering angår, så måste till en början sättet huru den besörjes, eller genom individerne sjelfve, medelst afdrag å deras knappa löner, högeligen ogillas.
För min del kan jag nemi.' icke annat än anse det för Statens oeflergifliga pligt, att bereda ett, åtminstone nödtorftigt, uppehälle ät dem, som så länge hälsa och krafter det medgifva, egnat det allmänna sin tjenst; så mycket häldre som delta sker för den mera stillasittande delen af Statens embetsman, de civile.
Till beloppet äro pensinonerne äfven otillräcklige för de mäst oundgänglige lefnadsbehofven; ett förhållande, hvartill i sin mån betydligt bidrager den mängd af öfverflödiga högre befälsplatser, som finnas och hvilka taga i anspråk större delen af de tillskapade tillgångarne.
Som icke dessmindre en prononcerad förkärlek ännu synes vara rådande inom befälet för bibehållande af arméens pensionskassa och dermed gemenskap egande pensioneringssätt, har jag ansett mig endast böra anmärka, hvad n) 32,000 r;dr eller circa 13 r:dr till hvarje skjutförening. 02 Den 7 December. ofvan ägt rum, samt i öfrigt lemna allt hvad förer befälets pensionering ovidrördt.
Deremot liar jag ansett det vara fullkomligt i sin ordning, alt Staten, sedan ackorderne inom arméen blifvit afskaffade och förbjudne, malte öfvertaga betalningen af detlon, (ackords-amorteringslänet) som till] gäldandet af en hädangången generations anspråk blifvit uptaget och som hvilar tungt på de nu tjenande.
Vidkommande åter Manskapets pensionering, så bestrides densamma visserligen af Kronan medelst Krigsmanshuskassan; men kan, med hänseende till beloppen, hvarmed den utgår, snarare liknas vid en allmose-inrättning än vid en pensionsanstalt.
Hvilken bedröflig framtid har icke knekten i perspektiv?
Nu bestämmer likväl Senska Tjenstehjonsstadgan såsom skyldighet för husbonde, ”att draga försorg, att ett berömvärdt tjenstehjon till sin död halen skälig utkomst”.
Skulle ieke häraf tyckas att, hvad den en skildte husbonden åligger mot sina tjenare, det borde äfven tillkomma Staten mot sina ?
För min del anser jag svaret icke kunna blifva annat än jakande.
Men huru tillgår det väl i verkligheten?
Jo! när soldaten orkeslös oell utsläpad lenniar tjensten, erhåller han i vanligaste fall 8 r:dr i årlig pension; säger Alta riksdaler eller circa 1 sk. om dagen; således ej allenast mindre än som åtgår till vanlig fångkost, utan afven mindre än sorn bestås ett barackhjon.
Är detta rättvisst?
Är detta värdigt samhället?
— I följd, dels • af en bättre aflöning under tjenstetiden, dels af ingånget kontrakt med rotehållarne, dels af fatligstadgan, är den indelte soldatens belägenhet ej fullt så ömkansvärd sorn pensionsbeloppet ger anledning förmoda; men så finnér man ofta en och samma rote belastad med underhållet för både tjenstgörande och afskedad soldat.
Hvad åter den värfvade soldalen angår — kan väl ingenting bedrötligare finnas än det öde han emotser, då han, vid en framskriden ålder, afskedad från kasernen eller sjukhuset, bortbyter vapnet emot liggarslafven.
Dessa ”gråkappor”, hvilka man så ofta ser pä hufvudstadens gator, åskådliggöra dock bättre än jag förmår, hvilken hemsk framtid förestår den värfvade knekten.
Oaktadt dessa beklagansvärda förhållanden är det åtminstone för mig obekant, att några anslag till deras afhjelpande blifvit äskade.
I stället finner man krigsmanshuskassan, i strid med gällande författningar, blifva använd till annat än sitt afsedda ändamål: ”Korporalers och soldaters med deras vederlikars underhåll”.
— Om denna kassa, bildad dels af donationer, dels af stats- och enskildtes bidrag, dels af räntor å utlånte kapitaler, finnes likväl stadgadt, till och med vid vite, att dess medel ”icke må röras eller disponeras till främmande behof’ ; något som i öfrigt i allo öfverensstämmer med donationsbrefvens innehåll och grunden för bidragens tilldelande.
Detta oaktadt finnér man af räkenskaperne följande summor af krigsmanshusmedlen disponerade till ändamål, som bestämdt äro främmande för manskapets pensionering, nemi.; till K.
M:s disposition 3,000 rulr; till aflöning af en del KrigsKolhii tjenstemän 6,183: r:dr; till pensionering af samma tjenstemän 3,000 r:dr, hvaraf, om jag icke misstager mig, ett afskedadt KrigsRåd erhåller icke mindre än Den 7 December. 63 800 rsdr; således ensam lika stor andel som 100 soldater: till skrifmaterialier och expencer 1,000 r:dr eller tillsammanlagdt 14,183 r:dr och således samma belopp, sorn för underhållet af 1,761 pensionärer.
Nu skulle det väl kunna tyckas, att, då Staten eger ett embetsverk, hvilket bredvid de öfrige göromålen äfven fått sig updragen förvaltningen af en barmhertiglietsinrättning, denna förvaltning icke borde ske på samma barmhertighetsinrältnings bekostnad; ty med samma skäl skulle ju t. ex. indelta arméens Beklädnadsdircktioncr äfven få bidraga lill tillökningen i KrigsKoll:ii tjenstemäns aflöning, eftersom det är genom KrigsKolhm närande direktioner erhålla sina medelsbehof.
Hvad serskildt det belopp angår, som blifvit stäldt till K.
M:ts disposition är jag visserligen öfvertvgad om detsammas användande till allmosor ät verkligen behöfvande, men jag hyser icke destomindre den öfvertygelsen, alt dessa enskildta gäfvor, så att säga utom protokollet, icke kunna hänföras till krigsmanslmskassans afsedda ändamål.
Under öfvervägande af hvad här ofvan, med hänseende till manskapets pensionering, förekommit och blifvit utredt, har jag trott mig finna giltig anledn. att föreslå: det krigsmanshusmedlen uteslutande mätte användas till manskapets pensionering och pensionernc med tillhjelp af såväl de härigenom ökade tillgångarne som af öfverskoltsmedlen allmänt ökas till ett skäligt belopp; samt att dessutom pensionerne för värfvadt manskap blifva, med tillhjelp af härtill serskildt anvisade medel, ökade till det helopp, som förslaget uptager.
Sedan jag i de hufvudsakligasle delarne nu vidrört hvad som angår den slående hären, öfvergår jag med några ord till Gottländska Na tiona Ib c vä r ing e n.
Enl. min upfallning, utgör den Gottländska försvarsorganisationen ett mönster för det öfriga Sveriges och vittnar om sällspord skicklighet samt statsmannavishet hos så väl inventorn som hos dem, hvilka efter honom vidmakthållit och fullkomnat dess skapelse.
Det enda jag emot densamma har att anmärka är, i militäriskt hänseende, att öfningstiden under första värnpliglsåret icke är tillräckligt läng, samt, i ekonomiskt, att aflöningen är för låg.
Båda delarne har jag i förslaget sökt afhjelpa.
Del förstnämnda derigenom, att jag föreslagit längre öfuingstid under första värnpliglsåret, hvilken förlängning blifvit de beväringsskyldigc godtgjord genom förminskade öfningar efter fyllda 30 är.
Då, enl. hvad af föreg:de inhämtas, det förslag jag upgjort till förändrad organisation af landt försvaret uti flera delar förändrar närvande förhållanden, har jag ansett det vara i sin ordning, att äfven summariskt meddela det sätt, hvarpå jag tänkt mig öfvergången ifrån det närvande till det föreslagna böra verkställas.
Med hänseende härtill har jag ansett: att förändringen inom de indelte trupperne borde ske succcssive i mån af afgång och ingångne kontrakters tilländalöpande ; att passevolancen med de värfvade trupperne genast borde upsägas och inga rekapitulationer med manskapet vidare ingås; 64 Den 7 December. att af värfvade kavalleriet borde, på grund af frivilligt medgifvande, formeras den värfvade kavalleri-brigad, sorn förslaget innehåller, samt återstoden af manskapet, äfvensom det värfvade infanteriet afskedas efter tilländalupne kapitulationer; att officerare, underofficerare och vederlikar vid de värfvade trupperne borde indelas i 3:ne kategorier, med hvilka skulle förfaras på följande sätt nemi.: 1:sta kategorien, eller de som upnålt 50 lefnads- och 30 tjensteår, borde lemnäs öppet val mellan afsked med pension eller transport till hvilken annan korps som helst, med bibehållandet af egande tur inom graden (Gardets officerare såsom äldst i graden); 2:dra kategorien, eller de som upnått 40 lefnads- och 20 tjensteår, borde lemnäs öppet val emellan lönens bibehållande i 10 år och derefter afsked med pension eller ock transport lill annan korps under samma vilkor som l:sta kategorien; och 3:ilje kategorien, eller alla under 40 lefnads- och 20 tjensteår, borde lemnäs öppet val emellan bibehållandet af lönen i 10 år eller transport till annan korps under ofvan anförde vilkor; att all ingång på ny stat med förändrad aflöning borde ske i mån af de påräknade tillgaiigarnes realisering, samt att ingången härpå först borde ega rum för ny-utnämnde, derefter för de sämre aflönade och sist för de bättre.
Innan jag afslutar förevar:de granskning och sammanställning af land t försvarets närvar:de och föreslagna organisation, torde följande rekapitulation vara behöflig a):
Enl. närvar:de organisation uppgår kostnaden för landtförsvaret till 6,995,642 r:dr 26 sk. 10 rst b:ko b).
Ve ständige stridskrafter/le utgö ras af:
Generalitetet 8 personer; Topogråf-officerare 11; Infanteri 26,072 man; Kavalleri 4,966 man med 5,077 hästar; Artilleri 3,190 man med 725 hästar och 128 kanoner; samt Ingeniörkorps 49 personer, eller tillsammans ständige stridskrafter 34,296 man med 5,802 hästar och 128 kanoner c).
Dessutom eger Staten alt som krigsreserv disponera 104,250 man beväringsmanskap, 295 man ny ordinarie rotering samt 2,206 trosshästar ellei tillsammans krigsreserv 104,545 man och 2,206 hästar.
Enl. den föreslagna försvarsorganisationen upgår kostnaden till 6,239,545 r:dr 35 sk. 11 rst b;ko d). således 714,09(i r:dr 38 sk. 11 rst, mindre än kostnaden för det närvande landtförsvaret e).
De ständige stridskraft er ne (stående hären) utgö res af:
Generalitetet 6 peisöner; Kommendantsstab 30; Generalstab 50 personer; Infanteri 26,110 man; Kavalleri 3,918 man mei 3,900 hästar; Artilleri 2,239 man med 786 hästar och 144 ka nonor; o) Uti förenämnde rekapitulation ingår icke Gottlitndska national-Be väringen, b) Se Tab. 30. c) Se Tab. 34. d) Se Tab. 32. e) Se Tab. 33 och 34.
Den 7 December. 65 noiter; samt Ingeniör-tnipper 271 man, eller tillsammans ständige stridskrafter: 32,624 man (1,672 man mindre än för närvar.) med 4,686 hästar (1,116 hästar mindre än för närvar.) och 144 kanoner {16 kanoner mer än för närvar.) «).
Dessutom eger Staten att som Krigsreserv disponera: 104,250 man beväringsmanskap, 2,483 reservhästar och 2,206 trosshästar, eller tillsammans Krigsreserv : 104,250 man skjutfärdighet egande beväringsmanskap och 4,689 hästar (2,483 hästar mer än för närvar.) a).
Slutligen uptager den föreslagna organisationen en Landlstorm af 479,550 a) (hvilka äfven äro påräknade att ega allmän skjutfärdighet.
Landt försvars-Depart: tel med tillhörande Expeditioner samt arméens Pröfnintjs-Iiomitéer.
Siei>ttrl:irts stsmtnntisiilftiiei/f och hliggattden.
Landtförsvars-depart:tet utgöres af en Chef och föredragande Stats-råd, hvilken tillika är Konungens rådgifvare i kommandomål, biträdd vid ärendernas handläggning af 3:ne Expeditioner, nemligen:
Depart:s-chefens expedition, Depart:tets Kansli-expedition och Ueparhtets Förvaltnings-expedilion, samt vidare, i och för uplysningars meddelande och förberedande åtgärder, af de för hvarje af arméens hufvuddelar årligen sammanträdande Vröfnings-komitéer.
Landtförsvars-depart:tet tillkommer: l:o) Ärenden, som röra landt försvarets ordnande och vidmakthållande samt den dervid anställde personal, dispositionen öfver de lill landtförsvaret anslagne medel och persedlar, fästningars byggnad och underhållande, äfvensom alla undervisnings-anstalter, kyrko- och sjukvårds-angelägenheter, pensions och välgörenhets-inrättningar för landtarméen och dertill hörande stater; 2:o) Frågor om landttruppers kommendering till tjenstgöring eller användande till allmänna erforderliga arbeten; 3:o
Vården om de för landtförsvaret uplåtne boställshus och byggnader samt det kronan tillkommande inseende öfver styckebruken, gevärsfaktorierna och kruttillverkningen.
Under Landtförsvars-depart:tet lyda; l:o)
Alla till arméen och landtförsvaret hörande stater och corpser; 2:o) Krigsvetenskaps-akademien, det högre Militär-läroverket, Krigsakademien samt alla öfriga militära bildnings- och undervisningsanstalter ; a) Se Tab. 33 och 34. 1 H. 5 60 Den 7 December. 3:o) Alla lill landtförsvaret hörande milda stiftelser; 4:o) Komitéen för salpeter- ärenderna.
Expeditions-chefs-befallningarna vid Depart:tets 3:ne Expeditioner inueliafvas endast på förordnande, hvarföre den befattning, som vid förordnandets erhållande innehades, bör stå öppen att återtagas, då förordnandet uphör; dock åtnjutes under tiden af den afträdda befattningen ingen slags inkomst; så länge förordnandet påstår, medför det för innehafvaren Generals värdighet.
Expeditions-cheferna till- och afsättas af K. M. pä Depart:s-chefens förslag.
Expeditionernas civile embets- och tjenstemän indelas, oberäknadt Expeditions-cheferna i G klasser, nemi.: l:a Klassen: Byrå-chefer; 2:a Klassen:
Protokolls-sekreterare, Köntors-chefer, Regislratorer och Aktuarier, Krigs-kassörer, samt Advokat-flskalen; 3:e Klassen:
Tjenstemän af 1 :a ordningen; 4:e Klassen:
Tjenstemän an 2:a ordningen; 5:e Klassen:
Expectanter; 0:e Klassen:
Extra-ordinarier.
I:a, 2:a, 3:e och 4:e klassernas embets- och tjenstemän äga ständig tjenstgörings-skyldighet, kunna icke innehafva någon annan tjenst samt erhålla å stat bestämda löner.
5:e klassens äga äfvenledes ständig tjenstgörings-skyldighet samt erhålla arfvoden.
6:e klassens äga deremot endast frivillig tjenstgörings-skyldighet, ej heller erhålla de hvarken arfvode eller s. k. ljuspenningar.