Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan så många föreg:de talare anfort välgrundade skäl för återremiss, inskränker jag mig att med dem derom förena mig, och till betygande af min tacksamhet till Hr von Troil för dess nu afgifna löfte, att för händelse ärendet ånyo kommer under StatsUtsk:s pröfning, han då ej vidare skall motsätta sig den af K. M. i ämnet afgifna Nåd. Propos:n.
Efter först till bifall å StatsUtsk:s förevande Utlåt, framstäld, men med Nej besvarad Propos^bgmställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. ansäge de gjorda aumärkmnc föranleda till återremiss. —— i .^■'"Ropades Ja. \
Föredrogs BankoUtslus d. 21 dennes på bordet lagda under M 6 afgifna Berättelse, ang:de R.
Stas Banks styrelse och förvaltning.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde om icke, då denna Berättelse innefattade flere serskilda punkter, hvaraf en del voro af beskaffenhet att icke nu erfordra beslut, R. ö.
Ad. funné lämpligt att först endast de punkter, som innehöllo. direkt hemställan och erfordrade beslut framställdes till pröfning, såvida icke begäran om serskild föredragning af någon annan punkt blefve gjord, och att sedermera de återstående punkterne gjordes till föremål för en gemensam Propos. \
' Härefter företogs till pröfning och bifölls 8 §, men ‘"tiå sedermera 20 § anmäldes till behandling, anmälde sig och yttrådö Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Innan nu föredragne punkt till afgörande företages, anhåller jag att få säga några ord ang:de 17 §.
I slutet deraf läses följande: ”Utsk. har egnat sorgfällig upmärksamhet åt granskningen af de Fullmäktiges prot., hvilka innefatta uplysning om de af Fullmäktige, vid de serskilda prisbestämningarne följda grunder, samt, i anledn. af de utaf Fullmäktige i detta hänseende vidtagna förfoganden, ansett sig icke böra uttala något annat omdöme, än att det, efter Utsk:s öfvertygelse, skulle hafva varit med Bankens fördel öfverensstämmande, i händelse Fullmäktige, begagnande den dårande fördelaktiga konjunkturen, för realiserande af Spanska Piastrar, antagit det hos dem, d. 16 sisth November gjorda anbud att till ett pris af 132 sk. b:ko per Piaster inköpa 300,000 st. dylika Piastrar”.
Jag vill i afseende härå nämna, alt jag icke var närvande, dä oraförmäldte, af BankoUtsk. ej gillade beslut fattades, emedan jag af sjukdom hindrades att Banko-Fullmäktiges sammanträde denna dag bevista. 20 och 30 §§:ne samt Utsk:s tillstyrkande af decharge för Banko-Fullmäktige blefvo härefter serskildt föredragne och bifallne, men de öfriga delarne af förevandc Berättelse ansågos icke f. n. erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne.
Föredrogos och biföllos BankoUtsk:s nedaunämnde d. 21 dennes på bordet lagda Mern.:
JYs 7, ang:de i Banken qvarstående äldre deposita, och JYs 8, ang:de afskrifning af Bankens fordringar hos RiskgrsKont. för lemnade förskott till utredningen- a£ Götha kanal-bolags och Malmö f. d. Diskontverk.- Föredrogs och biföUls LagUf.sk:s d. 21 dennes på bordet kgkl«uM«ff.
JK 3, om årfvoden för ökad Kansli-personal.
Föredrogs Serskildt Utsk:s d. 21 dennes på bordet lagda Meni.
Jtä 2, an r d« ättning och tryckning af Norrska bränvinslagstiftningen, roed några dit hörande handlingar.
Den åtgärd serskilda Utsk. uti nu föredragna Mern. föreslagit, synes mig vara på en gång ovanlig och onödig.
Öm nemi.
Utsk. anser sig från de Norrska handlingarne kunna hemta värdefulla upgifter, torde det Norrska språket hvarken vara så svårt eller förete så betydliga skiljaktigheter från vårt eget, att icke Utsk. kunde utan öfversättning ur samma handlingar liemta de upgifter som syntes vara af värde, likasom den lämpligaste utvägen att bringa dessa till Ståndens kännedom torde vara den, att Utsk. en gång i sitt Betänk, uptager alla sådana af nytta vande uplysningar att af Stånden pröfvas.
Sådan är den vanliga formen och jag kan icke inse hvarföre man vid detta tillfälle skulle frångå densamma, utan hemställer derföre vördsamt alt Betänk, mätte afslås.
Jag tror icke att någon, som läser det ifrågavande af Norrska Komitéen afgifna Betänk, skall anse de uplysningar, hvilka deri meddelas, vara öfverflödige.
Serskilda Utsk:s ledamöter hafva i dessa handlingar funnit underrättelser, som äro af mycket värde, och jag förmodar att det Högh Ståndets medlemmar i allmänhet skola finna detsamma, 202 Den 25 Januari. 1 då de hunnit att deraf taga kännedom, ty dessa handlingar angå icke allenast förhållandet i Norrige, utan de hänvisa äfven, såsom Utsk. omnämnt, på sättet att gå till väga i åtskilliga andra länder, der man i bränvinstillverkningcn upnått en ännu högre ståndpunkt än vi.
Det var äfven inom Utsk. fråga om att man skulle kunna umbära öfversättning, men de ledamöter, som tillhöra BondeSt. yrkade serdeles derpå, emedan åtskilliga af dem, sorn icke bo vid Norrska gränsen eller äro Skåningar icke väl förstå det Norrska språket, åtminstone icke i sådana uttryck, som egentligen angå yrket och icke höra lill dagligt tall.
Serskilda Utsk. befarade äfven, att Exped.Utsk:s tjenstemän, som icke äro bränvinsbrännare, skulle missförstå dessa uttryck, och ansåg derföre nödigt, att en person, soni kunde redigt återgifva hvad Bet. innehåller, skulle deraf göra en öfversättning.
Jag hemställer alltså vördsamt att R. o. Ad. mätte bifalla Utsk:s förslag.
Då en så stor ifver i allmänhet röjer sig vid allt, som rörer denna fråga, och det för mången torde vara af nytta att laga kännedom om den Nor ska Komitéens Betänk., vill jag visst icke bestrida att den föreslagna åtgärden må vidtagas, ehuru den tyckes mig leda lill en, jag skulle nä**"» ''å‘/a säga, bestämdt onödig utgift.
För i min Atif kan jag icke tro att det serskilda Utsk., oaktadt de besynnerliga rykten man derom hört, äijnnar framlägga det förslag, att den Norrska bränvinslagstiftningen skulle äfven i Sverige införas ; och den nu ifrågavar:de åtgärden klan således aldri gJutlftlftä ' alt på sjelfva slutfrågan inverka.
De Norrska Komiterades Betänk, kan visserligen vara ett ganska intressant studium: men då detta Betänk., jag uprepar det ännu en gång, Sir för sjelfva frågans utgång af intet inflytande, torde den ifrågavfcr:de utgiften befinnas helt och hållet främmande för våra Riks dags kostn ader.
Jag ^ skulle derföre tro, alt den åtgärd Utsk. föreslagit, är olämplig.
Då fråga ntn är att införa en ny lagstiftning för bränvinsbränningen, hvilken i grund skulle förändra de i detta afseende nu gällande författningar, anser jag det vara icke blott nyttigt, ulan äfven nödvändigt för representationens alla medlemmar, äfvensom för hvar och 'en individ i samhället, att ega tillgång till de handlingar, som i afseende på bränvinslagstiftningen i andra länder äro i högsta måtto uplysande.
Det omdöme Utsk. fällt öfver de Norrska Komiterades Bet., i anledn. af den inom
Norrige förekomna fråga om en ny bränvinslagstifning, anser jag vara fullkomligt tillförlitligt, hvarföre jag för min del förmenar att bifall till Utsk:s förslag vore önskvärd!.
Jag får således vördsamt tillstyrka, att hvad Utsk. i detta fall föreslagit måtte af R. o. Ad. godkännas.
Visserligen medgifver jag att, på sätt tvenne Grefvar yttratj det i och för denna fråga tillsatta serskilda Utsk. torde ega inom Sig tillräcklig språkkunskap för att kunna, utan fara för misstag, både läsa och förstå de Norrska Komiterades Betänk., men sådant är icke förhållandet med alla, och minst med just den del af Den 25 Januari. 203 befolkningen, som i annat fall skulle underlåta att taga kännedom om ifrågavande Betänk.
Kostnaden för öfversättning och tryckning af detta Betänk, är jemförelsevis med den nytta, som genom dess spridande i landet skulle åstadkommas, högst obetydlig, hvarföre denna omständighet icke bör utgöra något slags hinder för bifall till Utsk:s Betänk.
Då del ämne, som utgör föremålet för det serskilda Utsk:s behandling, är i närvande stund ett af de vigtigaste för landet, tror jag ingalunda att man kan gå för långt i bemödande att inom representationen sprida ljus och kunskap deruti, helst då endast en ringa del af de medlemmar, som komma att behandla denna fråga, äro bränvinsbrännare, och således deruti fullkomligt okunniga, samt
Hrr bränvinsproducenter sjelfve kanske icke alltid ega fullt tillräcklig kännedom örn denna sak, sedd utur djupare Statsekonomisk synpunkt.
Jag anser således den nu föreslagna åtgärden vara af mycken nytta såsom en ledning för det allmänna omdömet, och tror att derigenom nedlägges ett frö för utveckling af nödig kännedom i ämnet som, långt ifrån att vilseleda, kommer att reda de åsigter och begrepp, efter hvilka man nu bör handla.
Då man vill framlägga den Norrska bränvinslagstiftningen såsom ett föremål för 11.
St:rs betraktelser, ser jag häruti endast en allmän åtgärd, så mycket mer som det Komitéens Betänk., som åtföljer densamma innehåller värderika upgifter om Preussens och andra länders åtgöranden i denna väg; och således icke uteslutande fästa sig vid blott Norriges.
Man hade visserligen haft den utvägen att aftrycka den Norrska liränvinslagen i Utsk:s Betänk., men jag hemställer till R. o. Ad. om ej de uplysningar man önskat tillvägabringa då komme allt för sent och att ej den mängd representanter, som sjelfva icke äro idkare af denna näring, men nitälska för sitt fosterlands väl och fasa för den betryckta ställning i både moraliskt och ekonomiskt afseende, hvaruti] landet genom denna för liatliga industri kommit, derigenom skall gå i mistning af erforderlig ledning vid bedömandet af denna frågas ställning och åstadkommandet af en lagstiftning för densamma, lämpligare och mera öfverensstämmande med ett vackrare
Stats-ekonomiskt resultat än den icke bör tagas i betraktande, då det gäller en så vigtig sak, som denna.
St:r i och för denj vigtiga bränvinsfrågan tillsatte ett serskildt Utsk., var det naturligtvis i den afsigt och förhoppning, att frågan skulle ifrån detta Utsk. till Stånden inkomma i ett bättre och fullständigare utredt skick, än från de vanliga sammansatta Utsk:n varit att förvänta.
Då en fråga kommer ifrån ett Utsk. till Stånden, åtföljes den af de motiver, hvarpå Utsk. grundat sitt Utlåt., och det är då gifvet, att ju bättre frågan blifvit af Utsk. utredd, desto bättre och fullständigare måste äfven motiverna vara.
Det är nu visserligen -L 204 Den 25 Januari. möjligt att det serskilda Utsk. icke kan så vid utreda frågan som i Norrige varit fallet, men då återstår alltid den utvägen att helt simpelt afskrifva de Norrska förhandlingarne.
För min del tror jag likväl icke att Sverige står så lågt i lagstiftningsförmåga, att vi böra afsäga oss till och med hvarje tanke på att kunna få en utredning af våra förhållanden verkställd af det Utsk. som i detta afseende blifvit nedsatt; och jag kan således icke finna hvartill den nya methoden skulle tjena alt till 11.
St:rs kännedom först öfversätta och sedan trycka hela litteraturen, eller hvarföre man skulle frångå den bana man hittills följt, nemi. att Utsk:n efter bästa förmåga och från de bästa källor, som äro dem tillgänglige, söka hemta de motiver, hvarpå de grunda sina Betänkm, hvilken method jag anser vara att vida föredraga framför denna af Utsk. föreslagna.
Enl. min tanke är nu förevande Betänk, af högst ringa vigt, och jag hade icke ämnat yttra mig deröfver, sä vida icke en annan ledamot redan hade börjat discussionen, ty jag anser hela denna fråga vara så obetydlig att jag dermed icke skulle hafva velat uptaga ett ögonblicks tid.
Då likväl discussion nu har upstått, får jag tillkännagifva att jag delar de åsigter.
Gr:ne Lagerbjelke och Ugglas i ämnet framställt, att den föreslagna åtgärden är onödig och till intet gagn ledande.
För min del kan jag icke utleta något annat motiv för detta förslag, än att Utsk. velat göra sig påmint hos Stånden, efter det ser ut sorn skulle Utsk., tvertemot hvad jag önskat och hoppats, ganska länge draga ut på liden med sitt första Betänk, i hufvudfrågan, enl. hvad man har sig bekant genom enskilde ledamöters berättelser och andra icke officiella underrättelser.
Efter jag kommit att yttra dessa ord, får jag tillägga, att jag skulle beklaga att man tillsatt detta Utsk. om det skulle visa sig att man icke dermed vunnit hvad man åsyftat, nemi. att detta ärende skulle blifva hastigare och bättre behandladt än vid föreg:de Riksdagar.
Hvad det nu förevande Betänk, serskildt angår, så kan meningen med tryckandet af de föreslagna handlingarne icke vara någon annan än den, att dymedelst befordra dom till B.
St:rs kännedom, ty att nu ytterligare sprida skrifter i landet för att derigenom åstadkomma opinionsyttringar i den anda, som redan yppat sig, eller för att bilda en opinion, som redan är bildad, anser jag vara fullkomligt öfverflödigt.
Lagerbjelke i den åsigt, att Utsk. utan någon serskild kostnad skulle aldra bäst vinna sitt ändamål genom att i sitt Betänk, intaga sådana utdrag af dessa handlingar som för Ståndens kännedom kunde befinnas nyttiga och nödiga; men alt in extenso aftrycka dem anser jag vara öfverflödigt, huru ringa kostnaden än kunde blifva, då jag ej kan finna att något egentligt ändamål dermed skulle kunna vinnas.
Man måste medgifva att bränvinet i sanning är ett bränbart ämne, då det kunnat framkalla Den 25 Jaunari.
205 en så liflig discussion öfver en så obetydlig fråga, som den nu förevar:de.
För min del instämmer jag med de Hrr, som förklarat det vara onödigt att trycka den Norrska bränvinslagen, ty vi hafva i den vägen redan förut mer än nog af de luntor, sorn redan finnas tryckta, och som endast tjena till att förvilla allmänheten.
Det enda skal, hvarföre jag skulle önska tryckningen af den Norrska lagen, vore det, att då man derigenom mera allmänt inhemtat kännedom om denna lag, skulle många af de illusioner man nu i detta afseende hyser, borttagas, och man skulle allt mera öfvertygas om dess otillämplighet bos oss, ju mera man komme underfund med luiru olillämplig och chikanös denna lag i sjelfva verket är.
Den siste värde talaren har anmärkt, att bränvinsfrågan har det med sig att det upkallar en mängd talare; denna gång har den åtminstone haft den förtjensten att upkalla den värde talaren sjelf, som vi icke under denna Riksdag ännu hafva här hört.
I afseende på Hr Hjärnes anförande hade jag i början svårt att förstå hvad han egentligen menade då han instämde med tvenne talare, af hvilka den ene afktvrkt, den andre åter tillstyrkt Betänk.
Hvad ytterligare angår Hr Hjärnes framställning om rykten och enskilde ledamöters berättelser om förehafvawJeu inom ' u’ei\ serskilda Utsk., får jag bedja Hr Hjärne och hvar och en annav,y. sorn derom vill taga kännedom, upskjuta all. omdöme deröfver till' ufess Utsk. hunnit fatta något afgörande beslut.
Man har der icke ännd &itat något sådant.; man har blott hållit öfverläggningar och fattat hägTis^ preliminära beslut, men icke något definitivt, och jag tror säledes att det vor> atti t för tidigt att nu yttra sig deröfver.
Aldra minst kan mm t»la om den riktning Utsk. tagit; jag är sjelf ledamot af cfetta/TJtsk. och jag skulle vara ganska glad om jag visste hvad sgjefi skall blifva majoritetens mening; men derom är jag ännu alldeles okunnig.
Lagerbjelke har i sjelfva hufvudsaken yttrat, att man af Utsk. väntade att det skulle lemna ärendet utredt, fullständiga motiver etc. — detta är just hvad äfven jag anser vara Utsk:s pligt, och om Utsk. derföre vill söka förskaffa sig alla möjliga sådana inhysningar, sorn kunna leda till upfyllande af denna förbindelse, tror jag att Utsk. i sådant fall förfarit ganska rätt.
För min del har jag aldrig varit serdeles varm för åstadkommandet af den ifrågavande öfversättningen, tryckningen och utdelningen af den Norrska bränvinslagen med dess motfver, men jag vet att åtskilliga ledamöter af Utsk. hafva önskat atti så skulle ske, och de hafva såsom skäl derför andragit, att om de ifrågavande handlingarne icke öfversattes, skulle läsningen deraf för mången, som icke vore van att läsa det Norrska språket, blifva allt för besvärlig ; på denna grund har äfven jag tyckt det vara skäl att bekosta en öfversättning, helst då den i allt fall skulle bestridas af den enda Kanslist, som är hos Utsk. anställd, hvarigenom kostnaden för Staten blefve ingen, då deremot den lättnad öfver - 206
Den 25 Januari. ‘ sättningen skulle medföra för dem som önska af dessa handlingar taga kännedom, skulle blifva högst betydlig.
Hufvudsaken i förslaget är icke att få den Norrska bränvinslagen öfversatt och tryckt, ty den hafva vi redan förut i mångfaldiga skrifter och exemplar, utan att få de motiver som åtfölja densamma, hvilka afgåfvos af en serskild Komité, som hade sig updraget att inhemta förhållandena uti andra länders bränvinslagstiftning, och innehålla korta men ganska fullständiga upgifter i denna väg.
Skulle också dessa upgifter icke numera hafva det fulla värde sorn hittills, emedan på de 6 år, som förflutit sedan Betänk, skrefs, åtskilliga ändringar kunnat ske, innehålla dock dessa motiver i korta sammandrag underrättelser om det egentliga hufvud-innehället af andra länders bränvinslagstiftning, hvilka jag tror att man skall finna sig ganska belåten att bär få inhemta om man icke har tid och lust att genomgå de luntor, sorn i detta afseende äro från andra länder införskrifne.
Hvad kostnaden beträffar, så kommer den att blifva högst obetydlig, då hela tryckningen icke kommer att uptaga mera än 80 sidor i litet format.
Jag vill således hoppas att Gr.
Lagerbjelke, hvilken är den ende, som på allvar satt sig emot detta förslag, måtte af välvilja för sitt eget barn, om jag så må säga, vid detta tillfälle icke iakttaga allt för stor sparsamhet.
Frih. Tersmeden^ Wilh. Fredr.:
Oaktadt den förkastelsedom Hr TornerhjeLen öfver den Norrsta bränvinslagsliftningen uttalat, haiy Aimi likväl inom värt fädernesland uträttat icke så obetydligt, enär den blifvit åberopad såsom grund för petitioner ilrån flere landsorter; och när det serskilda Utsk. nu inkommer / med förslag att på Statens bekostnad låta trycka motiverna till denna lag, finner jag således intet skäl hvarföre man skulle sätta sig deremot.
Vi veta nogsamt huru litet hushPHaitige R.
St:r i allmänhet äro i afseende på handlingars tryckande, och vi hafva derpå ett ganska färskt bevis.
I början af denna^Jfiksdag utdelades nemi. till hvarje Riksdagsman Finans-Komiténs Betänk., hvilket äfven i hela sin vidd finnes tryckt i Bihanget till R.
St:rs prot.; detta är således en dubbel tryckningskostnad.
Här är deremot fråga om, att till trycket befordra något, som ännu icke är af allmänheten kändt, åtminstone icke af mig — något som jag för min del skulle vara serdeles intresserad af att få se, och jag är öfvertygad om att denna min tanke delas af hvar och en, som vill söka förskaffa sig kännedom om alla möjliga lagstiftningar i denna väg innan vi börja lagstifta sjelfve.
Jag tillstyrker således bifall till hvad Utsk. i detta fall hemställt.
Då denna fråga inom Utsk. afhandlades, föreslog man först att endast låta trycka motiverna till den Norrska bränvinslagen, men dervid gjordes då den anmärkn., att sjelfva lagen, som inom vår Representation i allmänhet är föga bekant och som gifvit anledn. till dessa motivers afgifvande, borde äfven i öfversättning medfölja, öian framkastade då den förmodan, att om dessa skrifter inom Stånden utdelades, skulle deri - Den 25 Januari.
207 genom inom dem den tanke upstå att man ville puffa för denna lag; derpå svarades, att ville man det, så funnes ju många andra i detta afseende lämpligare medel att dertill använda.
Man kunde ju då låtit trycka dessa handlingar på enskild bekostnad, och för längesedan låtit sprida desamma; man kunde under Riksdagens lopp på serskilda ställen hålla enskilda sammankomster såsom förut ofta varit brukligt, med flere dylika medel; men då man endast på oväldig väg ville bibringa allmän kännedom i ett ämne kunde man ju således icke gå mera öppet till väga än då man hos R.
St:r gjorde hemställan om tryckningen af dessa, så många vigtiga uplysningar innehållande, handlingar.
Ju mera man ingår i betraktande af denna frågas alla sidor, desto mera skall man finna huru delade opinionerna derom äro, huru stora skiljaktigheter inom Stånden i denna fråga sig förete, och det torde under sådana förhållanden vara klart, att man borde åtminstone något söka gruppera åsigterna omkring det rent vetenskapliga och naturligt praktiska i saken, i st. f. att låta dem fara vilse åt alla håll, såsom nu sker.
Skall serskilda Utsk: upfylla sin bestämmelse, måste det åstadkomma en sådan förklaring af ämnet i Stats-ekonomiskt afseende, att det blir för en hvar begripligt; men för att begripa något i denna sak måste en hvar hafva någon insigt i ämnet, och detta vinnes bäst genom läsandet af afhandlingar, grundade på djupare granskning af, från många olika håll, inhemtad erfarenhet.
Detta synes mig så klart, att jag sannerligen icke kan förstå hvarföre man gör så mycket motstånd deremot, om icke, såsom jag nyss sade, orsaken till detta motsånd ligger deruti, att man har en viss farhåga för att den Norrska lagen på förhand skall blifva, utan urskiljning, tagen till mönster för den Svenska.
Man har här slutligen sagt att vi icke borde utifrån benita oss uplysningar då vi kunde sjelfva tillräckligt, genom egen erfarenhet, förskaffa oss dem; detta är en för detta rum ny vishetslära, som jag värderar och nu för första gången till min stora glädje här hör uttalas, då förut alltid varit vanligt att obetingadt hemta allt ifrån utlandet, vare sig likt eller olikt.
Då man häremot gjort anmärkn., har man alltid blifvit genmäld med den satsen: att ”hvad godt är bör antagas, vare sig att det kommer från öster eller vester”, och i sanning hafva vi ej mången gang hemtat exempel ifrån Öster, hvarföre då ej äfven, för denna gång, ifrån Fester?
Jag har icke inom Utsk. yrkat på ifrågavande handlingars tryckning och försvarar ej Betänk, för den skull.
Men jag anser för temligen afgjordt att hon bifalles af de öfriga Stånden.
Ett afslag på Riddarhuset skulle förefalla Utsk:s ofrälse ledamöter så oväntadt, att de förmodligen trodde det de Adliga medlemmarne icke uplyst sitt Stånd om frågans rätta skick.
Det är derföre jag tager mig friheten ännu en gång yttra mig i detta ämne.
Den Norrska bränvinslagstiftningen har lyckats så väl, att bränvinets tillverkning och förtäring der i landet mycket aftagit.
Tillika hafva brotten och alla 208 Den 25 Januari. de olyckor, sorn åtfölja bränvinssupandet, förminskats, under det att Statskassans inkomster betydligt ökats.
Detta förhållande har naturligtvis väckt upmärksamhet hos oss och åstadkommit den af Frih.
Tersmeden åberopade verkan, att vi från de fleste_ delar af riket mottagit ansökningar att den Norska bränvinslägen måtte äfven i Sverige införas.
Jag är i detta fall, lika litet som i andra, någon Norrskhetsifrare, men jag önskar att det sorn hos våra grannar är väl gjordt, måtte blifva bekant för våra egna landsmän, desto mera, sorn de fästat sig vid utgången utan att så noga känna sättet, hvarpå han blifvit tillvägabragt.
Det går visserligen an, såsom Gr.
Lagerbjelke yttrat, att dröja med bekantgörandet häraf intill dess Utsk:s Betänk, till Stånden inkommer, då dessa handlingars innehåll kunde i motiverna dertill intagas.
Men jag befarar, att detta Betänk, ändock blir så långt, att Ståndens fleste ledamöter icke skola genomläsa motiverna.
An mindre torde man göra det om de blifva tillökade med alla dem, som i det Norrska Betänk, uptagas, och som äro af stor vigt.
Dessutom skulle det, om man väntar till dess, draga allt för långt på tiden; ty om än Utsk. skyndar sig aldrig så mycket, är det dock klart, att i en fråga, så omtvistad som denna, der så mycken egennytta ingår, der bör en på goda skäl grundad mening bildas ju förr desto heldre.
Huru skulle hon bättre åstadkommas än genom läsning af sakkunnige mäns yttranden i ett land, hvars lagstiftning lyckats medföra välgörande följder?
Skulle mau här, af någon falsk ambition att vi förstå den saken bättre än våra grannar, vil ja förhindra tryckningen af dessa handlingar, vore det i sanning beklagligt, ty vi skola ihågkomma, att vi lefva i vexelundervisningens tid, och att vi lika väl kunna taga uplysningar af Norrmännen, sorn de af oss.
Jag hoppas och anhåller att R. o. Ad. måtte bifalla Betänk.
Då några talare här upstått för att bestrida Utsk:s Betänk., anser jag äfven mig pligtig att i denna fråga yttra några ord, ehuru vi nyss hört Hr Hjärne förklara att hela denna sak är af ingen vigt.