Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Landtm, täcktes framställa propos. på antagande först af punkten, som börjas med orden: att till slutligt och slutas med: bankens sedlar, samt sedermera å den punkten, som börjas med: tillstyrka R.
St. och slutas med: myntfot.
Hr Lefre'n: Af BancoUtsk:s memor.
N:o i3 med tillstyrkan, att R.
St. måtte hos K. M. i underd. anmäla de hinder, som mött för silfverutvexlingens början å den af K. M. i nåder föreslagna dag d. i sisll.
Juli, torde jag vid detta tillfälle få uppläsa följande:
"Enär K.
M. uti dess d. 8 Febr. innevar. år till R.
St. aflåtna och af samtliga RiksSt. till Utsk. remitterade nåd. skrifvelse bland annat yttrat den åsigt, att ytterligare silfverköp icke vore af nöden för att sätta i verkställighet myntbestamningslagen af d. i Mars i83o, samt att således intet hinder förekommer för Bankens öppnande till utvexling af silfver senast d. i nästk.
Juli, så och ehuru Utsk. fortfarande förblifver vid dess redan yttrade öfvertygelse, det Bankens ställning är sådan, att densamma kan å den af K. M. i nåder föreslagna dag till utvexling af silfver öppnas, likväl då Utsk:s i ämnet afgifna betänkta Ntris 6 och 8 icke vunnit R.
St:s bifall, utan blifvit af samtliga RiksSt. till Utsk. återremitterade, med flera sinsemellan skiljaktiga, mer eller mindre vigtiga anmärkningar, har Utsk. ansett sig böra för R.
St. vördsamt anmäla, att till följd häraf de beslut och förberedande åtgärder, hvilka böra föregå Bankens öppnande till silfverutvexling, icke numera kunna medhinnas till den i K.
M:s nåd. skrifvelse omförmälda dag; och får Utsk., i anledning häraf, vördsamt föreslå, att R.
H. St. måtte, i svar till K. M., i underd. tillkännagifva, hurusom de beslut och förberedande åtgärder, hvilka för silfverutvexlingens begynnande äro erforderliga, ännu icke hunnit vidtagas, och att Banken således icke kan till silfverutvexling d. i Juli öppnas, men att, så lort de nödiga ansedda besluten hunnit fattas, R.
M. inkomma med underd. anmälan om den dag, då Banken blir i tillfälle att utvexlingen begynna."
Häraf synes klart, att R.
St. hafva redan gifvit ett preliminärt beslut i frågan, och det synes mig således öfverflödigt och olämpligt att sätta i fråga, om Banken är i den ställning, att luckan kan öppnas, enär sådant redan är medgifvel.
I anledning af de här väckta frågor, sedan utlåt.
N:o 17 blifvit föredraget, har jag be - iö D c n 23 Juli f. m. gärt ordet, när Frih.
Ehrenborgh föreslog att först till öfverläggning företaga den af honom upplästa punkten i utlåt.
Jag vill nemi. fästa uppmärksamheten derpå, att jag för min del icke kan finna denna punkt innefatta något så heskaffädt beslut, som fordrar någon särskild pröfning, utan endast en ad notitiam lemnad upplysning, fastän densamma blifvit uppställd i samma form
Som de egentliga besluten.
Hvad särskildt beträffar Gr.
Frölichs anhållan om särskild föredragning af de sista punkterna, hemställer jag, huruvida den sista punkten är af den vigt, att deröfver behöfver fattas något särskildt beslut.
För min del har jag icke kunnat finna, att den innehåller något annat än en upplysning, att man efter godtfinnande kan få erlägga sina skatter i silfvermynt eller bancösedlar efter fastställda beräkningsgrunden.
Jag tillstyrker således bifall å utlåt, i sin helhet, måhända endast med den förändring, Gr.
Lika med Gr. v.
Fersen tror jag, att den mening, som Frih.
Ehrenbergh Önskat, att man skulle framställa såsom ett särskildt Utsk:s beslut till R. o. Ad:s bifall eller älslag, icke innefattar annat än slutmeningen af de upplysningar, Utsk. meddelat för att vederlägga de anmärkningar, sorn mot Utsk:s åsigt förekommit.
Jag skulle derföre tro, att denna punkt i sjelfva Saken hvarken löser eller binder, om den företages till afgörande eller icke; men efter min åsigt är det endast de beslut, hvilka förekomma pag. i5 och i6, sorn böra till afgörande företagas.
Om de föredragas särskildt eller gemensamt, skall vara mig likgiltigt, äfvensom om den sednare punkten kommer att undergå någon redactiönsförändring, blott sjelfva meningen derigenom icke blir förändrad.
Jag skall icke vara envis uti den önskan, jag framställt, att den forsta punkten måtte blifva föremål för särskildt beslut, helst man genom bifall till den derpåfoljände äfven har de facto bifallit den första; men jag kan derföre icke frånträda den öfvertygclsen, att densamma är framställd i form af hemställan till beslut, och att mati deröfver särskildt borde besluta, enär i följande punkt förutSältes, att ett sådant beslut redan skall vara fattadt.
Frölich: Sedan Frih.
Ehrenborgh för sin del afstått från sin begäran om särskild föredragning äf den i mia tanka endast såsom motiv framställda meningen i Utsk:s utlåt.
, inskränker jag mig till mirt första framställning att få t morn,, att jäg så må säga, uti Utsk:s slutliga utlåt, föredraget, I öfrigt anser jag mig böra Svära på den hemställan, som Gr. V. Fersen gjort till mig personligen, att orsaken, hvarföre jag önskade Särskild föredragning af sednare morn., som innefattar en tillstyrkan af und. anhållan hos K, M., att tili den kungörelse, sorn i nåder kommer att Utfärdas - Den a3 Juli f. m. *7 eias, angrde tipphäfvande af det medelst K.
Kungör, d. 18 Mars 1818 allmänheten tillkiinnagifna beslut om inskränkning i utvexlingen af silfver emot Bankens transportsedlar, jemväl matte bestämdt förklaras, att fr. o. ni. den dag, då silfverutvexlingen åter tager sin början, alla utgående skatter och onera komma att beräknas efter enahanda grund, som i myntbestamningslagen d. i Mars i83o finnes fastställd, ingalunda afsåg någon ändring i hufvudsaken af detta tillstyrkande; ty hvem skulle icke önska, eller hvem skulle icke vara öfvertygad om nödvändigheten deraf, att hvad vi besluta om utvexlingen äfven skall sträcka sig till alla liqvider och skatter efter vexlingsgrunden.
Men när det blifvit satt i fråga att föredraga alltsammans på en gång och besvara allt på en gång, vill jag väl se, sedan man med ett generelt ja bifallit Utsk:s utlåt., huru man efteråt skulle få den nödiga redactionsforändringen i detta s. k. tillstyrkande.
Det förefaller mig, som om Utsk. här tillstyrkt JEt.
St. att i lind. anhålla eller, med andra ord, i önskningsväg supplicera om att få fatta elt beslut, att alla utgående skatter och onera fr. o. m. utvexlingsdagen må erläggas antingen i sedlar eller silfver efter den bestämda vexlingsgrunden.
Att Utsk. tillstyrker att Framställa det i önskningsväg, som borde framkomma i beslutande, anser jag icke vara R. o. Ad. värdigt.
När då detta tillstyrkande tillkommit till följd af cn inom Ilederv.
BondeSt. vttrad opinion öfver den förhöjning i grundskatterna, som utvexlingen kunde medföra, och när meningen, efter hvad Utsk. sjelf förklarat, har varit att lugna BondeSt., hemställer jag, om det icke är nödvändigt, för att kraftfullt lugna Ståndet, att yttra sig derom på ett sådant sätt, att det innefattar ett bestämdt beslut, der man har rätt att besluta.
Detta har varit motivet till min framställning; och jag skulle mycket misstaga mig, om man skulle vinna det åsyftade ändamålet att lugna BondeSt. i dess yttrade farhågor, hvilka jag, för min del, icke delar, örn man nu, sedan frågan blifvit väckt, skulle afslå den redaclionsförändiing, jag nu går att föreslå och deruti R. o. Ad. bör förklara och stadga, att allmänna skatter och onera, deri inbegripna de räntor, hvilka i jordeböcker till visst belopp i penningar äro utförda, icke kunna i deras fordna silfverbelopp beräknas och en skatteförhöjning sålunda åstadkommas, utan skola fr. o. m. den dag, silfverutvexlingen tagit sin början, utgå efter enahanda grunder, som i myntbestämningslagen af d. 1 Mars i83o finnas fastställda etc.; hvarefter och sedan man läst till punkt, i en särskild period skulle komma: ”1 öfrigt böra R.
St. hos K. M. i und. anhålla, dels att, till förtydligande af 4 §• ’ myntbestämningslagen af d. 1 Mars i83o, förenämnde stadgande blifver till allmänhetens kännedom meddeladt i den kungör., som i nåder torde utfärdas ang:de upphäfvande af det medelst K. 10 H. 3 iS Den 23 Juli f. m. kungör, d. 18 Mars 1818 allmänheten tillkännagifna beslut om inskränkning i utvexlingen af silfver mot Bankens transportsedlar, dels ock att, i sammanhang härmed, nödiga föreskrifter för såväl enskilda liqvider som för debitering och uppbörd af alla slags skatter och onera må i nåder utfärdas.'
En så beskaffad förändrad redaction vågar jag vördsamt tillstyrka och tror, att dess antagande utan särdeles mycken discussion om nödvändigheten deraf skulle allrabäst lugna de farhågor, som föranledt Utsk:s tillstyrkande i detta afseende.
Jag hade nästan hoppats, att ingen discussion inom detta hus skulle uppkommit öfver detta utlåt., utan att R. o. Ad. genom acclamation skulle uttryckt sitt bifall, och derigenom föregått de öfriga Stånden med ett godt exempel, eller åtminstone visa allmänheten R. o. Ad:s odelade tanke häröfver, och jag hyser ännu det hopp, att discussionen icke skall mycket förlängas, just på det att R. o. Ad. genom dess korthet må visa, hvad sorn är Ståndets enhälliga tanke i ämnet.
De anmärkningar, som förekommit, anser jag af den obetydliga beskaffenhet, att de icke förtjena det ringaste afseende.
Att, på sätt Gr.
Posse föreslagit, förlänga tiden för utvexlingens början till d. i Oct. finner jag icke behöfligt, då vi ännu hafva 5 veckor qvar till d. i Sept., och just tidens korthet bör blifva en stimulus att skynda med de nödiga åtgärdernas vidtagande.
Beträffande åter den siste talarens anmärkning, att R.
St. icke borde ställa sin skrifvelse såsom Utsk. föreslagit, utan i form af ett beslut, som gifves K.
M. tillkänna, får jag förklara, att jag anser de ordalag, som Utsk. begagnat, bäst höfvas R.
St. till deras Konung.
Der står nemligen: ”tillstyrka R.
St. hos K. M. i underd. anhålla, att uti den kungör., som kommer alt i nåder utfärdas angtde upphäfvande af det medelst K. kungör, d. 18 Mars 1818 allmänheten tillkännagifna beslut om inskränkning i utvexlingen af silfver emot Bankens transportsedlar, jemväl måtte bestämdt förklaras, att fr. o. m. den dag etc.
”Detta innefattar ju ingen önskan, att en sådan förordning måtto utfärdas, utan här tages ju för afgjordt, att den kommer att utfärdas.
För min del tycker jag, att det blott är ett höfligt talesätt till Konungen, och jag kan derföre så mycket mindre instämma uti beslut om någon redactionsförändring häraf, som jag finner Utsk:s redactionsförslag
Öfverensstämmande med den satsen, som bjuder lenhet i ord, men kraftfullhet i sa k.
Åtskilliga hördes yrka propos.
Det är i anledn. af Hr Gr.
Posse* förslag att förändra tiden för utvexlingens början från d. i Sept. t. d. i Oct., som jag begärt ordet.
Jag anser den i Oct. innefatta lika liten garanti som d. i Sept.
Jag har der - Den a3 Juli f. ra. ”9 före föreslagit den dag, som man med all säkerhet kan bestämma, nemi. dagen efter den, då bancolagen blifvit i hufvudstadens kyrkor promulgerad.
Om jag icke misstager mig om opinionen inom huset att odeladt bifalla detta utlåt., skulle jag önska, alt R. o.
Ad. utan uppehåll skrede till afgörande af denna till den grad stora och vigtiga fråga, att jag är för liten talare för att längre vilja uppehålla mig dervid, synnerligast sorn jag är öfvertygad, att ingen finnes, som icke inser nödvändigheten af enighet vid afgörandet af ett så magtpåliggande ämne.
Jag anhåller om odeladt bifall till utlåt.
Det har blifvit föreslaget atti bestämma utvexlingsdagen tili d. i Oet. i stället för d. i Sept.
Jag instämmer i den siste talarens åsigt, icke derföre, att jag såsom ledamot af BaneoUtsk. haft äran deltaga i beslutet om detta utlåt., utan på de af den värde talaren anförda skäl.
I händelse de öfriga Stånden förena sig om utvexlingens fördröjande, blir det tillfälle för R. o. Ad. att efter inbjudning förena sig med dem; men R. o.
Ad. har emedlertid gifvjt ett fördelaktigt intryck på allmänheten genom att så fort som möjligt skrida till verkställighet af sitt längesedan gifna löfte.
Jag tillstyrker således bifall lill utlåt, i sin helhet.
Lika varmt som någon önskar jag, att den egertliga frågan om myntbestämningen måtte genom acclamalion bifallas, och jag ser icke heller hinder för, att ju icke så kan ske.
För min del får jag förklara, att jag anser liden för utvexlingens början bland de små omständigheter, hvarvid jag icke vill fästa mig; men jag inser ej, hvarföre man skall blottställa liela frågan om redactionsförändringen att äfven afgöras genom acclamation, då denna redactionsförändring afser att lugna farhågorna; ty på hvad sätt lugnar man väl, om icke genom att laga så, att man finner sig belåten.
Jag skulle tro, att någon vårdslöshet i redactionen icke bort äga ruin, och jag förklarar, att sedan fråga härom er* gång blifvit väckt, jag anser mig skyldig att drifva den lill slut och afgörande, och jag anhåller derföre om särskild propos. på första morn., spm jag önskade måtte genom acclamation bifallas, och särs kitlR på sednare morn., så förändradt, som jag haft äran föreslå.
Lika med Hr Lagerhjelm anser jag frågan vara af största vigt för Nationen; men just af det skälet hyser jag motsatt åsigt om formen för frågans afgörande.
Jag anser nemi. hvarje stort och ingripande företag böra med lugn besinning afgöras och icke genom brådstörtande acclamation efter ögonblickets ingifvelse, under intryc - 2o D é ti ‘i3 Juli f. m. let af hänförande tal.
Här är fråga om ett vigtigt beslut; men ett af de oeftergifligaste vilkoret) derför måste väl vara, att det skall kunna verkställas.
Om man nu beslutar sjelfva saken, men förutsätter möjligheten eller nödvändigheten att behöfva jemnka sig efter andras önskningar, har man, långt ifrån att handla klokt, handladt lättsinnigt.
Man hade ju, förrän man beslöt, bort beräkna följderna och vidtaga sådana försigtighetsmått, som gjorde verkställigheten möjlig.
Det är på denna grund jag begärt, att vexlingsdagen måtte bestämmas på sätt jag uppgifvit.
St. med säkerhet säga, att vexlingen kan börjas.
Jag kan icke instämma deruti, att inflytandet skall vara annat, om en fråga, sådan som denna, afgöres genom acclamation eller genom votering, hvarpå jag för min del icke kommer att hafva afseende, då jag vidblifver mitt yrkande om utvexlingsdagens bestämmande såsom jag föreslaget.
I händelse denna fråga icke förut varit väckt och haft tid att beredas vid flera riksdagar och varit känd från den ena ändan af Riket till den andra genom såväl‘ periodiska pressen som på andra vägar, skulle jag måhända gått in på den siste talarens förslag; men då detta ämne är det mest beredda af dem, som kunna blifva föremål för R.
St;s pröfning, kan jag icke skylla någon af R, o. Ad:s ledamöter att taga ett förhastadt beslut genom att med acclamation afgöra frågan och bifalla Utsk:s tillstyrkande.
Deremot är det min skvldighet att respectera hvars och ens öfvertygelse, utan att jag derföre kan frångå, att enighet betyder kraft och att kraft bör ådagaläggas uti vigtiga steg.
I fråga om redactionen ber jag att få förena mig med Hr Cederschjöld; ty jag kan icke finna en sådan brist i redactionen, att någon discussion derom bort uppstå.
Jag lemnar all aktning åt Gr.
Frölichs yttrade tanka; men då pluraliteten icke instämmer deruti, öfverlemna)' jag åt hans egen. grannlagenhet att bedöma, om det lönar mödan att fortfara uti yrkandet.
Cederströms förslag beträffar, måste jag motsätta mig detsamma, enär det icke afser någon bestämd dag för utvexlingens början.
För min del såge jag helst, på sätt Hr Tham yrkat, att utvexlingen börjades medan R.
St. äro tillsammans, t. ex, tvenne'- månader innan de åtskiljas, emedan det icke är omöjtfgt, att händelser kunna inträffa vid vexlingens början , som oundgängligen påkalla R, St:s medverkan för bibringande af den hjelp, hvarpå man i annat fall mäste vänta i 5 år, eller intill nästa riksdag.
Äfven förutser jag, i händelse Frih.
Cederströms förslag vinner bifall, att vexlingen ännu en lång tid kan fördröjas, enär en icke obetydlig tiel säkerligen skall åtgå, innan banklagen blir promulgerad, hvartill förslaget skall utarbetas, i Stånden discuteras, nuU Den a3 Juli f. m. 21 Ilända återremitteras, i sådant fall omarbetas, ånyo discuteras och afgöras, samt slutligen i Exped.Utsk. behandlas; med ett ord, det kunde komma att dröja så länge, att R.
St. vore åtskiljda, innan vexlingen börjades.
Jag anhåller således, att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos. på antagande af Utskrs utlåt, med den förändring, sorn Gr.
Posse föreslagit i afseende på tiden för vexlingens början.
Hr Stråle, Wils Wilh.:
Anledningen till Gr.
Fröliclis begäran om förändrad redaction af sednare perioden uti Utsk:s utlåt, har jag tyckt mig linna vara en farhåga i afseende på tillämpningen af den beslutade utvexlingsgrunden.
Men då myntbestämningslagen innehåller en §., som stadgar, altalia liqvider och betalningar må ske i silfver eller sedlar efter den fastställda grunden, kan jag icke linna annat, än att Utsk. tillstyrkt R.
St. att. hos K.
M anhålla om meddelande af en upplysning om hvad som redan är i lag stadgadt.
Om denna begäran blir redigerad på ett eller annat sätt, betyder intet; och får derföre hemställa, om icke Hr Gr. vill afstå från sin begäran om redactionsförändring, på det vi må kunna lemna ett odeladt bifall till utlåtandet.
Jag är icke för min del i stånd att kunna fatta, hvarföre Utsk. på den uppgifna anledningen, att inom BondeSt. farhågor blifvit yttrade, som borde undanrödjas, skulle tillstyrka något i den saken, i händelse Utsk. icke ansåg, att någon farhåga derigenom kunde lugnäs.
Jag skulle icke yttrat mig i denna sak, om Utsk. helt simpelt sagt: den saken behöfver ni icke vara rädd för, och Utsk. anser icke nödigt, att något särskildt tillstyrkande göres.
I sådant fall skulle jag icke väckt fråga om någon redactionsförändring.
Men då Utsk. sjelf gifvit vigt åt den erinran inom BondeSt., som föranledt Utsk:s tillstyrkande, tror jag, att, då man säger sig vilja lugna farhågorna, man bör vara angelägen om, att man gör det tillräckligt.
För mig är det bestämdt uppgifvet, och jag tvekar icke att förklara det, att åtskilliga ledamöter inom BondeSt. komma att mycket fästa sig vid de lina redactionsförändring.
Jag skulle anse hvarje representant på detta rum handla oförståndigt, om han icke, vid frågors afgörande af den vigt som denna, gjorde sig underrättad, huru opinionerna stå i det hela; ty då det icke är fråga om att stifta lagar, för hvilka man kan hemta princinerna från förfäderna, mäste man tillse, hurudana opinionerna aro.
Sådant har motivet varit för min åsigt, och jag hemställer, om R, o.
Ad., sedan frågan en gång blifvit väckt, skulle handla synnerligen försigtigt genom att afslå min framställning, hvilken egentligen inskränker sig till be-, gäran af särskild propos. på första morn, af utlåtandet, Hr von Hartmansdorff, Aug.; Den farhåga, som en af BondeSl:s ledamöter hyst och som är i Utsk;s utlåt, omtalad, synes mig vara vederlagd och håfven genom det 33 Den a3 Juli f. m. förslag till beslut, som Utsk. i sednare mora, framställt.
Om således It. o. Ad. skulle nied detsamma, sora Ståndet bifaller det första morn., äfven gilla det sednare och derigenom lugna den ena ledamoten eller hela BondeSt., i händelse det delat hans farhåga, ser jag icke annat, än att R. o. Ad. gör, hvad sorn i detta afseende beliöfves.
Men den af Gr.
Frölich gjorda anmärkning synes mig icke vara riktad mot farhågans föremål, utan emot redactionen af framställningen.
Hr Gr. har nemi. ansett R.
St. icke böra uttrycka en anhåli lan, utan en bestämd förklaring i det afseende, hvarom punkten handlar.
Hrr Cederschjöld och Lagerhjelm synas mig hafva så fullständigt vederlagt Hr Gr:s anmärkning i detta fall, att jag icke har annat att tillägga, än att någon bonde troligen icke fallit på den anmärkning, Hr Gr. gjort, och att således den yrkade redactionsförändringeu icke torde behöfvas till BondeStts lugnande.
Jag förmodar, att Hr Gr. o. Landtm., vid detta såsom vid andra tillfällen, förstjframställer propos. till bifall å Utsk:s betänk., då Frih.
Cederström, Gr.
Frölich och andra ledamöter, som hafva något att invända mot utlåt., få tillfälle att i contrapropos:n göra de yrkanden, de anse nödiga.
Ater hördes starka rop på proposition.
Hr Lefre'n: En af BondeStts mest verksamma och mest i ärenderna ingripande ledamöter, hvars namn det icke ar tillständigt att nu nämna, har särskildt af mig såsom ledamot i BancoUtsk. begärt, att på denna fråga måtte fästas uppmärksamhet, hvilket han försäkrade rojg vara nödvändigt för lugnande af farhågorna i BondeSt., och han anförde då det exempel, att efter 1776 års. realisation räknades vissa onera på jorden icke efter den då stadgade, utan efter den förra myntbestämmelsen.
För att icke sådant möjligen skulle kunna ske, och för att lugna de ledamöter af BondeSt., sorn icke hade förmåga att intränga i dessa sammansatta beräkningsgrunder, önskades, att ett sådant förklarande motte komma från Utsk., sorn nu influtit i betänk.
Ilar är icke fråga om något nytt beslut, utan om en lag, som redan finnes.
Här är blott fråga om en anhållan, alt i den förorfln., som rör:de realisationen lärer utkomma, äfven denna bestämmelse mätte inflyta, och således afser Utsk:s hemställan icke antagande af något nytt, utan endast, att en redan i lag stadgad sats må vid detta tillfälle allmängöras.
Jag tillstyrker fortfarande betänkts antagande i sin helhet, H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att orsaken, hvarföre framställningen af Utsk:s öfvertygelse, det Banken vore i den ställning, att den kan till utvexling af silfver öppnas, ej blifvit inbegripen i uppläsningen af Utskts gjorda tillstyrkande, vore dels, att den ifrågavar. meningen endast vore en af Utsk. yttrad opinion, dels ock, att den vore ovilkorligen Deu 23 Juli f. m. inbegripen i TJtskls tillstyrkande om utvcxlingsdagcns bestämmande.
H. Ex. framställde derefter propos. till bifall å BancoTJtsk:s utlåt.
JV:o 17 i sin helhet.
Hopades ganska starka ja; men Frih.
Cederström ropade nej och begärde votering.
I fall meningen är att genom denna propos. afskära min begäran om förändrad redaction af sednare delen af Utsk:s betänk., nödgas jag begära votering.
Jag gör det likväl med största smärta, och jag inser ej, hvarföre icke särskild propos. på förra delen af betänk, kan framställas.
För att lugna alla, som synas hysa den förmodan, att jag skulle villa hindra utvexlingen, får jag äran förklara, det jag på förhand vill gå in på, att den sednare delen af Utsk:s hemställan helt och hållet borttages.
Då den siste värde talaren uttryckligen sagt oss, att hans begäran om votering endast alser andra punkten af betänk., får jag, för att åtminstone få den första punkten afgjord, hvarvid ingen erinran blifvit gjord, hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om den förändring i proposJn, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes först proponera bifall till första punkten, och att vi sedermera må få afgöra den andra.
I annat fall komma vi nu att votera om hvad sorn icke är i fråga, ty voteringar skulle sträcka sig äfven till lörsta punkten, som icke blifvit bestridd.
Hr Lefre'n: Jag får vördsamt till Hr Gr. o. Landtm, hemställa den frågan, huruvida Hr Gr. o. Landtm, funnit svaret på dess nyss gjorda propos. tvifvelaktigt eller icke, och anhåller, att, i fall Hr Gr. o. Landtm, funnit bifallet enhälligt, vi måtte få detta beslut med klubbslag befäsladt. H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, förklarade, att han funnit beslutet enstämmigt och ej förr
Un en kort stund efter hört votering nämnas.
Äfven jag för min del tror, att beslutet var enstämmigt; men då Ilr Gr. o. Landtm, ännu icke hade derom gifvit sin tanke tillkänna, då Gr.
Frölich begärt ordet och anhöll om votering, kunna vi icke betaga Hr Gr. rättigheten att få votering, såvida han ej afstår från sin begäran.
Jag skulle likväl önska, att vi måtte undvika den, åtminstone i fråga om första punkten, och jag instämmer derföre med Frih.
Boye i anhållan om särskild propos. på första punkten och att vi sedermera må få till afgörande företaga den sednare punkten, hvarom meningarna äro mera delade.
Jag gor Hr General Lefren den rättvisan, att jag tror honom icke vilja ifrågasätta Gr.
Frölichs rätt tili votering, och jag tror, att ej heller Hr Gr. o.
Landtm. 24 Den 23 Juli f. m. kan förneka denna votering.
Den var begärd, på sätt TIr Gr.
Posse yttrat, innan Hr Gr. o. Landtm, afgifvit något yttrande, angående dess uppfattning af svaret på den framställde proposm.