Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad lagligheten af regeringsåtgärden beträffar, hvilken äfven blifvit af en talare omförmäld, så anser jag otillständigt att man derom yttrar sig på detta rum, sedan saken är underställd domstols pröfning.
Men Utsk:ns åsigt biträder jag såsom riktig.
Jag vill dock icke trötta R. o. Ad. med upprepande af skälen dertill, emedan saken redan är genom 3:ne Stånds beslut afgjord.
Det vill jag blott hafva sagt, att ett folk, som lifligt och djupt känner värdet af sin nationalitet, ej kan vara likgiltigt för främlingars inympning på sin gamla stam.
Jag tror, att den förändring, som iS33 skedde af förut gällande författningar angtde Judarna, beklagligen var ett misstag.
Jag önskar att det måtte rättas, och följaktligen att detta betänk, måtte vinna framgång, om än R. o. Ad. icke bifaller det.
Jag är ock nöjd att genom de tre öfriga Ståndens gällande beslut slippa att i denna fråga tvista med åtskilliga ledamöter, för hvilkas tänkesätt jag för öfrigt har så mycken aktning, och hvilkas fosterlandskärlek jag icke betvifla!’, ehuru mycket deras mening i denna fråga afviker från min.
Den 24 April f. m. 345 Frih. von Kraemer, Robert:
Då detta betänk, thy värr blifvit af de 3 öfriga Stånden bifallet, får jag blott, under åberopande af min reservation, anhålla alt detsamma måtte afslås.
Då så många talare inom detta
Hus redan yttrat sig för afslag å Utsktns förevar, betänk., torde man med skäl kunna hysa den förhoppning, att en liberal opinionsyttring inom det första RiksSl. kommer att i denna fråga göra sig gällande, och hvilken vid delta tillfälle torde vara så mycket tjenligare, som sjelfva detta betänk, måhända lill en del kan anses mera hemta sin grund från en partiopinion än från en verkligen nationel sinnesstämning.
Jag vill icke göra mig skyldig till den förebråelsen, att hafva upptagit R. o. Adts tid med att i öfrigt upprepa några skäl, och inskränker mig derföre till det yttrande, att den liberala syftning, som legat till grund folden ifrågavar. i838 års författning, snarare af en liberal tidsanda bort äga anledning att vänta sig mötas med tacksamhet, än med det föga motiverade klander, som Utsk-.n deråt egnat.
Jag förenar mig med dem, hvilka yrkat afslag på betänkandet.
Hr Munck af Rosenschöld, Kils Rudolph:
Ehuru samtlige de talare, som yttrat sig, med undantag af 2lne, anhållit om afslag af betänk., och ehuru isynnerhet Hr Edenhjelm tagit Judarne under sina vingars mäktiga skydd, så vågar dock jag anhålla om bifall till berörde betänkande.
Det personliga anfall, som kan göras mot mig, skall jag söka efter förmåga tillbakavisa.
Det är kändt, såsom Hr Eden1)jelin anförde, att Judarne i allmänhet icke blottställa sig för begående af brott, som af lagen äro åtkomliga; men orsaken, hvarföre sällan gröfre brott begås af Judarna här i Sverige, torde till någon del vara den, att, till följd af en författning, Judar icke få inkomma i landet utan att äga en viss förmögenhet.
Men desse
Judars vingleri uti pennitigeaffärer och handel är allmänt kändt, äfvensom man vet att bland denna folkstam träffas isynnerhet de personer, hvilka inköpa och nedsmälta olofligen åtkomna ädla metaller.
Det är äfven kändt, att denna nation i allmänhet genom falskhet och oredlighet i varuhandel söker att vinna förmögenhet på infödde medborgares bekostnad; alt de införa kram och luxartiklar, för hvilka landets reela mynt, guld och silfver från landet utföres, och att de på så sätt, samt förmedelst de relationer de äga uti andra länder, så småningom sätta sig i besittning af den hufvudsakliga delen utaf landets rörelsecapital.
Utom alla dessa torde det finnas ännu ett stort skäl att icke tillåta denna folkstam inkomma inom Sveriges landamären.
Med få undantag är nemi. en och hvar bland dem fal snart sagdt lill hvad som helst, 24 n. 44 Den 24 April f. m. och med skäl kan man saga om dem, [ivad Gustaf TT sade 0111 köpmannen i landet, att de hafva sitt fädernesland i penningeskrinet.
Det är väl nannt, att i Danmark hafva Judarne erhållit stora rättigheter; men hade det berott af Danska nationen, så hade de troligen icke bekommit dem; ty de hafva fått dem af en suverän och i stor förlägenhet sladd regering.
I annat fäll, och om det berott af nationen, bade de säkerligen varit uteslutne från Danmark likaväl, sorn de äro uteslutne från Norrige.
Skälet till denna förmodan hemtar jag från de våldsamma åtgärder Köpenhamnsboarne vidtagit till Judarnes fördrifvande.
Sista Judeupproret i Köpenhamn inträffade 1812.
Numera hafva Judarne vunnit ett sådant insteg i Danmark och till den grad satt sig i besittning af rörelsecapitalet, att det vore en verklig nationel olycka, om Judarne blefvo utdrifne samt fingo rättighet att medtaga sina ca pita ler.
Hvad som sålunda bandt i Danmark kan inträffa i andia länder och äfven hos oss, och derföre yrkar jag bifall till betänkandet.
Om Judarne äga större friheter i andra länder, så är det ju ett skäl för dem att flytta dit.
Vi behöfve dem icke.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Lag- samt Allm.
N:o 54- Ropades starka nej, blandade med ja.
Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå samma betänkande.
Då Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna alt ja öfverröstat nej vid svaren å den sednast framställda propos:n, begärde Hr Munck af Rosenschöld votering.
Upplästes till justering och godkändes följande voterrs proposition:
Den som bifaller Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.- Utskins betänk.
N:o 54, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. ofvannämnda betänk.
N:o 54- Efter voteringens slut, befunnos röslerne hafva utfallit, som följer: Ja — 27.
Nej — 47.
Hr Munck af Rosenschöld reserverade sig emot det af R. o. Ad. nu fattade beslutet.
Upplästes och lades till handlingarna K.
M:s denna dag ankomna nåd. skrifvelse!' till R.
St.:
Den 24 April f. m. 347 1:0 ang:de inqvarteringsskyIdigheten i Stockholm; gifven Stockholms slott deri 1 1 Mars i84' 5 2:0 ang:de af K. M., gemensamt med R.
St., beslutad förändring i manlalspenningarnes beräknande; gifven Stock holms slott den 7 April 1841 • H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. i till 3 e. m.
Lördagen den 24 April t84i.
Justerades 7 prot.utdr. för denna dag f. m.
Upplästes till justering och godkändes Exped.Utskrs nedan nä nisula förslag till R.
St:s und. skrifvelse? till K. M., nemi.:
N:o 311, om lånebidrag för inlösen af landshöfdingeaccorden; Wto 3i2, i anledn. af K.
Mrs nåd. framställning om ett särskildt anslag för K. theatern; Wto 3t3, angrde granskning af författningarna ronde krigsmanskaps casserande för begångna brott; Wto 314» angrde tillägg vid 2 cap. 29 §:n krigsartiklarna; Wto 3i5, angrde afskaffandet af slafveriet på ön St.
Barthelem v; Wro 3t6, angrde villkor för befordran till länsmanstjenster.
Besvärs- och Ekon.- Utskms den 24 sisth Mars och den 3 dennes på bordet lagda betänk.
N;o 178, i anledn. af väckta frågor om förändring af och lindring uti beskattningen å qvarnar, m. m.
Cederström, Jacob: Utskm bafva bär gått på ett särdeles besynnerligt sätt till väga för att komma till det förevarande resultatet.
Utskm hafva nemi. först hemställt, att, sedan StalsUtsk. uti sina utlåtrn Nris 64, litt.
A och N:o 157 afstyrkt förändring uti de hemmanen åtföljande grundskatter, hvilket af R.
St. blifvit bifallet, Utskm icke funnit anledn. att till förmån för ägare af qvarn eller sågverk göra undantag från denna grundsats, men deremot trott sig böra tillstyrka R.
St. att i underd. begära det K. M. 348 Den a4 April e. »n. vid nästa riksdag villa meddela R.
St. en nåd, propos. om upphörande af grundskatt å qvarnar.
Det är visserligen väl att Utsk:n icke hafva funnit sig föranlåtne att begära, det alla de öfriga grundskatterne äfven vid nästa riksdag genom propos. från R.
M. måtte borttagas.
Vare detta förutsändt i afseende å conseqvensen af Utsk:ns förfarande.
I afseende på sjelfva frågan, så hafva Utsk:n anhållit, att K.
M. genom vederbör, embetsmyndigheter ville låta utreda, hvilka qvarnar äro skattlagda samt grundränta åsätta eller indelda till rustning eller knecktehåll, äfvensom beloppet af deras grundränta m. in.
Detta är upplysningar, som Utsk:n icke behöft begära, om StatsUlsk. velat göra hvad det bort, nemi. revidera statsverkets räkenskaper.
Hvad nu beträffar upphäfvande af qvarntullen, så kan det väl tyckas, att det vore en förmån lör de qvarnverksägare, hvilkas qvarnar hittills varit åsätta grundränta, att derifrån befrias, och att dessas capitalvärde dymedelst skulle förhöjas; men om denna befrielse skulle åtföljas af en allmän tillåtelse för hvem som helst att anlägga qvarnar, så skulle tvertom de äldre qvarnarnes värden derigenom förminskas, och man skulle sålunda beröfva enskilde medborgare deras lagliga egendom.
Qvarnräntan är en bland de aldra äldsta beskattningar i vårt land.
Den har från uråldriga tider ålegat tuilqvarnar mot den rättighet som dessa haft, att uteslutande få förmala den kringliggande ortens säd.
Denna ränta har sedermera vid arf och vid köp och andra afhandlingar alltid tagits i beräkning vid bedömmandet af qvarnarnes värden; och hvarföre vill man nu borttaga denna ränta?
Jo, för att införa likhet i beskattningen, en likhet som i alla fall skulle blifva mera skenbar än verklig.
Jag har flera gånger förut yttrat mig om olämpligheten af att borttaga grundskatter utan att ersätta capitalvärdet till dem, sora sedan få vidkännas ökade afgifter till skattebehofvens fyllande.
Det är endast att borttaga bördan från den ena för att hvälfva densamma på den andra.
Detta i afseende på upphäfvandet af grundräntan.
I afseende åter på hvad Utsk:n i 2:dra punkten föreslagit, eller att R.
M. måtte tillåta att husbehofsqvarnar skulle få finnas i samma hus, som tullmjölqvarnar, så hafva Utsk:n förmodat, att ett sådant sammanbyggande af qvarnar aldrig egentligen varit förbjudet; men att till följd af ett Rammarcollegii utslag af den i5 Dec. 1797 uti ett enskildt mål, stadfästadt genom ett R. bref af den 1 Dec. 1800, den praxis sedermera gjort sig gällande att förhindra sådant.
Men nu är saken den, att så förhållit sig i alla tider, och att det icke är blott en praxis, utan ett i lag faststäldt förhållande.
Om sådant, det oaktadt, icke alltid iakttagits, så är det icke lagens fel, ty lagen kan icke förekomma missbruk; men så ofta de åtalas, blifva|de afhulpna, och detta har varit grunden för ofvannämnda Rammarcollegii utslag.
Det är äfven tydligt att en så beskaffad rättighet, som Utsktn föreslagit, Den’ a4 April c. m. 349 omöjligen kan medgifvas för de missbruks skull, hvartill den skulle föranleda; ty livad hindrar då ägaren afen tullmjölqvarn att der inlägga 3 eller 4 husbehofs-stenpar, hvarigenom han kan tillverka 3 ä 4 gånger så mycket som med de skattlagda, utan att derföre erlägga någon skatt, men till mehn för andra qvarnägare.
Jag anhåller att Hr Ridd.Secretm ville upplysa huru de öfriga Stånden beslutat i frågan, samt att jag derefter måtte återfå ordet.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att PresteSt. återremitterat och BondeSt. bifallit detta betänk.; BorgareSt. hade alslagit de 2 lörsta punkterna, men godkänt de håda sednare.
Om icke 56 §:n Reg.Frn lade hinder i vägen för att kunna på det sätt behandla betänk., sorn BorgareSt. gjort, så skulle jag tillstyrka samma åtgärd hos R. o. Ad, nemi. afslag till Utskrns hegge tillstyrkanden och bifall till dess afstyrkanden, men då det icke låter sig göra emot stadgandet i 56 §:n Reg.Frn, så anhåller jag om aterr em iss. Gr. von Platen, Baltzar:
Jag vill visserligen icke länge upptaga R. o. Adis tid med att försvara ett betänk., som redan af a:ne Stånd är afslaget och som således troligen kommer att förfalla; dock torde jag böra nämna några ord för att utreda anledningen, hvarför Ut'k:n kommit till ett sådant resultat, som de gjort.
Af betänk, upplyses att Utskm, för sitt tillstyrkande att borttaga grundräntan å tu11 — mjölqvarnarna, hufvudsakligen bemtat stöd af de åsigter, sorn blifvit uttalade uti K.
M:s nådiga propos. af den i3 Nov. 182S angtde ett likartad! ämne, nemi. beskattningen å sågqvarnar.
K. M. har i denna propos. tydligen uttryckt, att sågqvarnar vore att anse endast såsom fabriksinrättningar, hvilka borde beskattas genom bevillning och icke medelst erläggande af grundränta.
Denna princip har sedermera genom K. kungörelsen d. i3 Aug.
1835 jemväl blifvit utsträckt till tullmjölqvarnar, som anläggas på städernes områden; och TJtsktn hafva icke kunnat inse något skäl hvarför, då denna princip vore tjenlig för qvarnar, anlagda på stadsjord, den icke också skulle kunna tillämpas å qvarnar på landet.
Jag medgifver visserligen, att då grundskatt förut varit lagd på dessa qvarnar, kunde det hafva varit oriktigt att borttaga deni omotiveradt; men nu finnas verkligen ganska vigtiga skäl för en sådan åtgärd.
Ständigt förekomma ansökningar om tillåtelse att få anlägga nya qvarnar.
Det är då på ena sidan en obillighet emot consumenten att afslå en sådan ansökning; men deremot är det icke heller å andra sidan rätt att bibehålla de gamla qvarnarna vid skyldigheten att erlägga grundskatt, då man tillåter anläggandet af nya, hvilka icke åläggas någon grundränta, men som minska de andras 35o D e n 24 A p r i 1 e. m. förtjenst.
Utsk:n hafva derföre trott, att enda sättet att afhjelpa en sudan oriktighet vore att hvar 'och en finge skatta efter sin tillverkning.
Till Utsk:ns kännedom har också kommit, att i Skåne finnas berustade qvarnar, hvilka genom tillkomsten af en mängd nva qvarnverk så förlorat i den inkomst, hvilken för dem beräknats vid rustningens åsättande, att de icke mera densamma kunna fullgöra, och jag hemställer då, huruvida det kunde anses obilligt, att från dessa qvarnar borttaga grundskatten, enär de förhållanden, som existerade vid qvarnarnes anläggning, genom sednare tiders åtgärder så betydligen förändrats.
I afseende på andra punkten af Utsktns betänk., eller angrde tillåtelsen att husbehofs-mjölqvarnar mätte få finnas i samina hus som tull-mjölqvarnar, har man anmärkt att betydliga olägenheter deraf skulle uppstå; men jag tror att alla dessa olagenheter skulle blifva afhulpna derigenom, att livar och en taxerades i mån af hvad han förmaler.
En sådan beskattning tror jag i alla afseenden skulle blifva den mest fullständiga och rättvisa, och det är icke annat som XJtsktn afsett.
Af alla dessa skäl skulle jag för min del önska att betänk. hlefve bifallet; men då det är afslaget af 2:ne Stånd, och då frågan är ett önskningsmål, så lärer saken vara afgjord, ehvad än R. o. Ad. beslutar.
Ehuru jag icke har reserverat mig emot betänk., så har jag likväl icke delat Utskms tanke ang> de borttagande af grundskatten å qvarnar samt den allmänna tillåtelsen alt få anlägga sådana verk.
Jag tror att denna åtgärd skulle innebära en verklig orättvisa mot de äldre qvarnägarne, hvilka veikligen derigenom blefve beröfvade en stor del af de capitaler de nedlagt uti sina qvarnar, och hvilka grundat sina beräkningar på de rättigheter, som för dem funnits.
Jag tror att det vore något våldsamt att nu på en gång taga dessa rättigheter ifrån dem.
Utsktns tillstyrkande uti andra punkten, att det måtte tillåtas att anlägga husbehofsqvarn i samma hus som tullqvarn, har jag icke heller kunnat gilla; det vore omöjligt att controllera missbruk i detta fall, och jag tror att derigenom en betydlig olaglig qvarndrägt skulle komma att äga rum.
Då nu 2
Stånd hafva afslagit betänk., så skulle jag önska att detta skedde äfven här, och att man icke måtte återremittera detsamma.
Betänk, är, enligt hvad Ridd.- Secrettn nyss uppläste, återremilteradt från PresteSt., bifallet af RondeSt., men afslaget i de 2 första punkterna och bifallet i de öfriga af BorgareSt.
Frågan har således i detta sednare Stånd förfallit, och så önskar jag måtte ske äfven här; men då grundlagen icke medgifver att så förfara, som BorgareSt. gjort, och då det icke går an att afslå betänk., emedan det Den 24 April e. m. 35 r innefattar afstyrkande af motioner, som derigenom skulle blifva bifallna, så är det genom återremiss sorn vi mäste komma till detta resultat.
Efter som jag nu har ordet, nniiaIler jag att lill besvarande få upptaga livad Gr. von Platen yttrat.
Såsom skal hvarför grundräntan å qvarnarna borde borttagas har Hr Grefven anfört, att en sådan beskattning icke äger rum för de qvarnar, sorn äro anlagda på städernas jord.
Men orsaken, hvarföre icke dessa skattläggas lill grundränta, är den, alt räntan af dessa qvarnar utgår till magistraternes aflöning och icke till Staten.
Detta liar således ingen gemenskap med qvarnars skattläggande å landet.
Jag får derjemte upplysa Gr. von Platen, attingen obillighet äger rum i det förfarande, sorn hittills alltid iakttagits vid frågor om anläggande af nya qvarnar.
Ansökningar derom hafva alltid blifvit afslag11a både hos Kammar-colhm och hos K.
M., så snart de icke varit föranledda af mäldetrång; men dä det är en naturlig följd af populationens stigande, att äfven ett större antal qvarnar beiiöfves för alt förmala spanmål till dess brödföda, så liar äfven, sedan inför häradsrätt vederbörligen blifvit styrkt att de gamla qvarnarne icke medhunnit att uppfylla dea kringliggande ortens behof, utan att mäldetrång verkligen inträffat, anläggning af nya qvarnar tillåtits.
På sätt Hr Ridd Secretm upplyst, har ett Stånd återremitterat betänk., ett annat Stånd til! en del afslagit det och elt tredje bifallit detsamma.
Den af en värd ledamot vidhållna uppgift, att det vore af 2:ne
Stånd redan afslaget, är således alldeles oriktig.
På grund af de i min tanke välgrundade skäl, betänk, innehåller, yrkar jag bifall på detsamma, meri skulle del ta icke beviljas, så lärer väl R. o. Ad. i allt fall icke vilja i likhet nied BorgareSt. nu afslå betänk., ulan förmodar jag att det då bl i f— ver ålerremitteradt, hvarom jag i sådant fäll anhåller.
Jag tror dock icke, i likhet med Frih. Cederström, att det resultat, hvartill Utskiri kommit, är så skadligt, utan tror jag tvertom, att Utsk:n på goda skäl, dem de i betänk, åberopat, föreslagit borttagandet af grundränta å qvarnar.
Utskru säga nemi., ”att qvarnar icke äro att anses annorlunda än fabriker och såsom sådana äro underkastade förändringar, hvilka hvarken på samma sätt eller i lika grad äga rum med den skattskyldiga jorden.”
Det är väl ovedersägligt att så förhåller sig.
Nu inträffar ofta det orimliga förhållande, att en qvarnägare, som vill förändra eller alldeles nedrifva sin skattlagda qvarn och icke vidare begagna qvarnfallet för samma ändamål, utan vill göra något annat bruk deraf, i alla fall måste betala sin skatt, likasom om han bade qvarnen qvar.
Exempel på flera sådana händelser skulle kunna citeras, och hvar och en måste väl medgifva att grunden för beskattningen å ifrågavar. förädlingsverk är ingenting miudre 35a D c d 24 April c. ai. än riktig.
Jag för min del kan icke finna annat an alt TJlsk:tis betänk.
Jeder till ett godt resultat, dit man bör söka att komma.
Besvärs- o. Ekon.Utsk:ns betänk.
N:o 178 Lief af R. o. Ad. återremitteradt.
Vidare föredrogs Stats- samt Allm.
Besvärs- o. Ekon.-
TJtsk:ns den 24 sistl.
V:o 179, i anledn. af K.
M:s nåd. prnpos. angtde åtgärder till behöfvandes undsättning i missvexlår.
Då jag i allmänhet gil lar grunderna för detta Utsktns betänk., bär jag egentligen endast en anmärka, alt härvid göra, och det är i afseende på beloppet af dea summa som Utsktn tillstyrkt att ställas till K.
M:s disposition, för att, i händelse af inträffande behof, kunna förskottsvis och mot ersättning till Riksg.cont. af de först inflytande tullafgiflerna för spanmål och till statsverket af orterna, på grund af åtagen gemensam betalningsskyldighet, vara för undsättning till behöfvande i missvextår att tillgå.
Utsk:n hafva för ett sådant ändamål föreslagit en summa af 100,000 r:dr b:co.
Jag skulle tro att i en tid sådan som denna, då landet hotas af missvext på råg, Utskrn borde hafva varit betänkta påen större summa.
Det skulle kunna hända, att innan detta års slut en så fullkomlig missvext på råg kan inträffa, att en mårigfalldiga gånger större summa skulle behöfvas.
Jag medgifver att genom inflytande tullmedel successivt en tillgång beredes, om dessa medel finnas till spanmålens införskrifning, som någorlunda kunde motsvara behofvel; men, mine herrar! dessa medel komma aldrig, då förlagscapitalen saknas till spanmålens införskrifning.
Regeringen måste i förväg kunna disponera de nödiga medlen för införskrifning af spanmål; ty när nöden står för dörren, blir det möjligen för sent alt införskrifva densamma, och skulle än tiden medgifva införskrifning, så kan den dock icke erhållas utan att betalas grufligen dyrt.
På det Regeringen i behofvets stund måtte äga nödiga medel till detta vigtiga ändamål, föreslår jag, att den summa af 100,000 r:dr b:co, som Utsk:n föreslagit, måtte jemte de af Utsktn föreslagna tillgångar förhöjas lill 400;000 r:dr.
Helst skulle jag hafva velat få summan af 100,000 r:dr tillökt genom tillägg af en nolla.
Sprengtporten, Jacob Wilh., begärde upplysning om huru de öfriga Stånden i denna fråga beslutat. lindert.
Ridd.Seeret. tillkännagaf, att betänk, blifvit återremitteradt af PresteSt. men bifallet af de 2:ne öfriga Stånden.
St. förut under denna riks - Dun t>4 April e. in. 353 liksdag vidtagit helt andra åtgärder för alt bereda tillgång på spanmål i landet än sorn hittills ägt ruin, och sorn bestått uti att låta uppköpa spanmål och sedan låna ut den; d. v. s. då R.
St. nu stadgat en fix spanmålstull, så tror jag för mill del att R.
St. derigenom påfunnit den lämpligaste utvägen till förekommande af spanmålsbrist i en framtid, och jag har derföre varit mycket böjd för den tanken, att alldeles icke något missvext-creditiv skulle äga rum, äfven under det förhållande, sorn nu hotar att inträffa.
Det är sannolikt, sedan införseln af spanmål blifvit tillåten, att vid inträffande hellof en stor qvantitet spanmål genom enskilda personers föranstaltande inkommer i landet.
Genom de tullumgälder, som för densamma inflyta, beredes äfven för K.
M. tillgångar för att vidtaga de direetä åtgärder, som i ett eller annat afseende kunna vara behöflig».
Om man dertill besinna!, hvilka betydliga anslagssummor R.
St. vid denna riksdag beviljat för allmänna arbeten, hvarigenom tillfälle till arbetsförtjenst för den nödlidande numera uppstår, så skulle jag föreställa mig, alt
Styrelsen befinner sig efter denna riksdag i en långt fördelaktigare belägenhet än den förut har gjort.
Jag kan således icke förena mig i den anmärkning, som Frih.
Cederström har framställt, eller alt den summa,'sorn ur föreslagen för uiissvext-creditivet, borde höjas från 100,000 till 400,000 rtilr; men det är en annan anmärka., som jag skulle vilja tillåta mig emot Utsktns nu förevarande betänk.
TJtsktn hafva nemi. icke bestämdt uttryckt, huruvida de behållningar, som förefinnas på del äldre spanmålscreditivet, må af K.
M. få användas under den kommande tiden.
För mig synes det klart, att K.
M. bör äga en sådan dispositionsrätt; men måhända hade ett bestämdare yttrande derom bort lemnäs af Utsktn.
Jag tror icke att denna anmärkn. bör föranleda lill återremiss; ty äfven om R.
St. bifalla detta betänk., tror jag att K.
M. skulle äga en så beskaffad dispositionsrätt, då motsatsen icke blifvit bestämdt uttryckt; men som jag inom Utsktn icke haft tillfälle att göra den anmärkn., sorn jag 1111 framställt, så anhåller jag, att, i händelse återremiss i olla fall bl ifver beslutad, Utsktn malte taga densamma i bepröfvande.
Mig synes denna fråga vara af mycken och nära vigt.
Jag anhåller derföre att få framställa några betänkligheter emot de skäl, som den siste värde talaren anfört, åt hvars omdöme jag för Öfrigt gifven mycken aktning.
Det är sannt alt den fixa spanmålstulleu gifven säkerhet att spanmål skall inkomma i landet, då den behöfves, men hvartill tjenar denna uiväg för de orter, som uro så belägna, att tiansport dit på vissa lider af året är rent af omöjlig eller åtminstone förenad med så stora kostnader, alt det är otänkbart, attén enskild person, för sin egen •4 11. 45 354 Don >4 April e. ro. vinnings skull, kunde finna uträkning att dit föra någon säd.
Det Sr för sådana orter sorn Styrelsen beliöfver träda emellan med sin hjelp och på förhand söka ställa så till, att i hehofvets stund säd derstädes måtte finnas, och jag frågar då: kan Regeringen vara belåten, om missvext i år inträffar, att den nästa år erhåller medel att använda till densaramas afhjelpandc, om den icke äijer ett creditiv att taga sin tillflykt till, då missvexten påkommer?