Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De skola visa sig än tydligare på den riksdag, då detta förslag kan vara hvilande till antagande eller förkastande, och då man ej kan undgå att sorgfälligt betänka, huru mångå detalj-anomalier särskilda paragrafer medföra; — jag kan ej undertrycka ruin hjert liga önskan: måtte ej den principlöshet, sorn här liar kommit att vidlåda Utsk:s vallag, blifva en anledn. till det helas förkastande.”
Jag har således icke orätt, då jag tror att Const.Utsk. i detta läll lörfarit ringast sagdt grundlagsvidrigt.
Örn vi nu skulle följa samma stråt som BondeSt., så skulle vi liksom lägga hyende under Const.Utsk:s grundlagsvidriga förfarande, och vi skulle taga skulden på oss sjelfva för de bedröfliga följderna, som deraf i kommande tider kunde uppstå; ty R. o. Ad. torde icke hafva glömt att vi ofta hört talare af alla färger beklaga sig deröfver, att våra Utsk. hafva en särdeles tendens att accaparera makt öfver hvarandra och öfver sina principaler R.
Const.Utsk. har här visat huru man skall gå tillväga, för att, sedan R.
St. för st beslutat en sak, sedermera inkomma med ett annat förslag, livaröf - Den ai April f. in. a 35 ver man discuterar och slutligen voterar, så att man måhända voterar bort det första beslutet.
Jag vet icke om jag har orätt i stor scala, då jag tror att det är den första gången, som i verkligheten ett Svenskt Const.Utsk. jemte makten, sorn det tagit sig öfver sina principaler, antagit namn, heder och värdighet af VälfärdsUtsk.
Jag tror att R. o. Ad. bör noga observera förhållandet och anse förslaget vara oantagligt.
Om vi gå den väg, som BondeSt. utpekat, så hafva vi lika n-ied det Slåndet tagit Const.Utskis felaktiga förfarande på våra skuldror.
I händelse R. o. Ad. förenar sig med BondeSt., så kommer votering att anställas i förstärkt Const.Utsk., emellan R. o. Ad:s samt BondeSt:s beslut å ena, samt Preste-och BorgareStts beslut å andra sidan öfver följande voter;s-propostr: ”Den som i enlighet med R. o. Ad:s och BondeSt:s beslut vill att Const.Utskrs förslag till representationsförändring skall hvila till grundlagsenlig behandling till nästa riksdag, voterar ja; den det ej vill, voterar nej.
Vinner nej, kommer förslaget i öfverensstämmelse med Preste- och BurgareSt:ns beslut att förfalla.
Meilda hemställer jag, om icke i och med detsamma, sorn ja-propos:n segrar, vi hafva undertryckt beslutet om allmänna valprincipen och antagit motsatsen eller bibehållande af classval.
Skulle vi följa samma stråt sorn Preste-och BorgareSt:n och anse betänk, vara oantagligt, så skulle likväl votering försiggå, emedan ett Stånd fattat ett annat beslut; men då står R. o.
Ad. på rätta sidan om frågan.
Voteringen må sedan utfalla huru den vill.
Om den utfaller så, att förslaget skall hvila, så kommer det, såsom Hr von Hartmansdorff redan anmärkt, alt hvila med 3 Stånds deciderade ogillande och har således icke något hopp för sig att upplefva vid nästa riksdag.
Olli R. o. Ad. skall synda mot endera af dessa principer, så är det bäst alt hålla sig på den sidan, der synden är minst, der vi icke adoptera något, som är helt olika med hvad vi tillegnade oss i förstärkta Const.- Utsk.
Man kan visserligen säga, att de, som anse förslaget oantagligt, vilja att detsamma skall återremitteras för att lappas och sedermera återkomma; men fruktansvärd! är att derigenom ingenting vinnes.
Jag skall söka alt utreda den saken efter mitt sätt att seden.
BorgareSt. har afslagit betänk. , ehuru Const.Utsk., tvertemot förstärkta Const.Utskis beslut, förbehållit detta Stånd och Ständerna särskildt representationsrätt; men oin nu allmänna valprincipen antoges sådan den borde vara, så skulle den utfalla för städerna på följande sätt.
Efter 1835 års femårstabeller utgjorde
Rikets folkmängd något öfver 3,o25,4oo personer.
Om jag delar denna summa med iy5, så får jag 17,288 själar, hvilka skulle välja en representant, och då jag jemför delta förhållande med samtlige slädernes sammanräknade folkmängd, så finnér jag, alt sfäderne skulle välja 16 representanter.
Det är således icke troligt att BorgareSt. skulle gå in på ett sådant förslag.
Icke heller är det troligt, alt PresteSt. går s36
Den ai April f. m. ifrån dess idee. R. o. Ad. kan dessutom icke få något förslag, som det kan antaga.
Vi skola komma illåg, att då vi voterade bort vår sjelfskrifna representationsrätt, så skedde det under förutsättning att R. o. Ad. skulle såsom dass ingå uti den nya representationen.
Jag skulle tro, att R. o. Ad. icke har förverkat sina anspråk på fäderneslandets aktning till den grad, att det icke alltid borde bibehålla representationsrätt för dess dass.
Man har val sagt både utom och inom representationen, att R. o. Ad. velat i alla tider bemäktiga sig makt.
Jag kan icke påstå att sådant var lofvärdt den tid det verkligen ägde rum ; men nu för tiden vilja alla corporationer bemäktiga sig makt; och man skulle således i detta fall kunna gifva samma svar, som en Amerikanare gaf mig, då han säde: ”1 Amerika kan ingen bli Konung, ty der vilja alla blifva Konungar;” men det är dessutom icke så lätt för ett
Stånd alt tillvälla sig makt på de andras bekostnad; ty hvarje Stånd har för mycken uppmärksamhet för att medgifva det.
Innan jag slutar, anhåller jag att, i anledn. af hvad Gr.
Anckarsvärd uti ett föregående plenum yttrat angtde allmänna valens förträfflighet, få till stöd för min åsigt om classvalens företräde åberopa en af Frankrikes största democraters, den berömde Aragos yttrande, nemi. att Svenskarne, om de ville sitt lands väl, aldrig borde gå ifrån ståndsvalen, emedan Sverige deruti ägde en förmån, som andra nationer sakna.
På grund af hvad jag nu haft äran yttra, anhåller jag att få instämma med Frih.
Då jag är ledamot af delta Stånd, anser jag det vara min skyldighet att i prot. förvara mina tankar i afseende på behandlingen af denna vigliga fråga, utan att likväl äga anspråk att genom mitt yttrande på något sätt kunna rubba den åsigt, som gjort sig gällande.
Till en början får jag beklaga, att Const.Utsk. sjelft bär en ganska stor del i den ställning, hvaruti denna fråga råkat.
Både offentligen och enskildt har jag i detta fall framställt mina tankar efter återremissen till Const.Utsk. af de gemensamma anmärknCna från Stånden.
Det var nemi. min öfvertygelse då, likasom det är det nu, att den enda grundlagsenliga vägen att behandla frågan hade varit att Const.- Ulsk. sökt, så vidt möjligt varit, sammanjemka de särskildta Ståndens olika meningar, och, derest oförenliga skiljaktigheter förefunnos, till RiksStånden framställt alternativa förslag till votering i förstärkt Const.Utsk.
Const.- Utsk. är numera utan skuld i denna sak; ty då alla 4 RiksSt:n sanctionerat den begångna grundlagsvidrigheten, sä kunna de numera icke klaga deröfver; de få numera skylla sig sjelfva, då de förbisett hvad 56 §:n Reg.F:n fpreskrifver.
Man räknade miste, då man i 3 Stånd hoppades att ge - Den 3i April f. m. nom votering i förstärkta Const.Utsk. slippa alt vidare höra talas om samfällda val.
Man räknade rätt, då man i BondeSt. hoppades att blifva af med slåndsvalen.
Begge parterne hafva således sig sjelfva alt skylla för behandlingen.
De hafva fatlat beslut och måste ställa sig dem till efterrättelse, så framt lagen skall hafva någon aktning och så framt Ståndens fattade beslut icke kunna af Stånden sjelfva upphäfvas.
Det är af aktning för denna grundsats, sorn jag anser det vara hvarken lagligt, lämpligt eller nyttigt, att R. o. Ad. afslår Const.Utskts förslag.
Hvad sjelfva detta förslag angår, så har jag visserligen äfven ganska vigtiga anmärkn:r att framställa mot den tillämpning Const.Utsk. gifvit åt de genom votering i förstärkta Const.Utsk. fastställda grundsatserna; men jag förutser likväl icke någon möjlighet att vid denna riksdag få dessa anmäkntr prölvade, få dem så afgjorda, att jag skulle kunna hafva något hopp derom, att alla 4 Stånden vid nästa riksdag godkände det blifvande grundlagsförslaget.
När jag då icke äger detta hopp, så är det tydligt att jag gerna skall undvika alt till Utsk. återremittera förslaget och deremot åtnöja mig dermed, alt R. o. Ad. hvarken bifaller eller afslår detsamma, utan låter det hvila på bordet till nästa rikdag, lemnande anmärkningsrätten öppen för kommande Ständer.
Jag kan nemi. icke öfvertyga mig om att det ifrågavar. förslaget, ehuru det i tillämpningen af grundsatserna icke är till alla delar riktigt, i något afseende frångått dessa grundsatser.
Man har väl påstått, att då Const.Ulsk. velat tillerkänna städerna en särskild valrätt, skulle det hafva öfverträdt den princip för samfällda val, som genom förstärkta Const.Utsk. blifvit stadgad; men jag åtminstone förmår icke fatta den logiska riktigheten uti detta raisonnement.
Om stadgandet i Const.Utsk:s förslag innefattade alt endast borgare i städerna skulle få välja, då ägde påståendet sin riktighet; men då städernes alla innevånare, så väl borgare som adelsmän, prester och bönder, om de skulle hafva egendom i staden, få välja, så kan jag icke linna, att icke de val, som ske i städerna, äro lika samfällda som de hvilka ske på Jandet, och att det således icke är fråga om något annat, än att städerna fått sig tillerkänd särskild valrätt.
Skulle dock R. o. Ad. linna att någon afvikelse af Utsk. blifvit begången, så står den utvägen öppen, som Frih.
Cederström föreslagit, att hänvisa betänk, till Utsk. med den anmärkn. såsom Ståndets gemensamma tanke, att detta stadgande bör från Utsk:s förslag afskiljas.
Uti sista plenum har af en ledamot blifvit yttradt, att 3809 års grundlagsstiftare icke förutsatt möjligheten af något större eller mera vidlyftigt grundlagsändringsförslag, utan att man blott förutsåg att grundlagen behöfde ändras i vissa smärre detaljer och att det var anledningen tillden redaction, som 56 §:n Reg.F.-n erhöll.
I detta fall tager jag mig friheten fästa uppmärksamheten på det historiska factum, att R.
St, just vid Den 3i April f. n. iSoqnrs riksdag beslutade att ett Coust.Utsk:s betänk, skulle hvila intill nästa riksdag, hvilket betänk, angick hvarken iner eller mindre än nalional-representationens ombildning.
Detta måtte innefatta tillräckligt bevis derpå, att 180g års grundlagsstiftare förutsett möjligheten af en sådan reform, och att de, oaktadt åtskilliga aninärkn:r voro att göra emot betänk., icke ville genast afgöra ett så vigtigt ämne utan låta nationens tänkesätt deröfver utbilda sig.
Man har bland annat emot detta betänk, och i allmänhet mot åtskilliga af de utaf Const.Utsk. föreslagna reformer anmärkt, att de skulle innefatta en härmning af utländska exempel; att man ville införa ett statsskick, sådant som finues i Frankrike, England eller Arnei ika.
Jag befarar likväl, alt de herrarne, som tala så mycket om härmning af utländningen, äro de, som hemta sina begrepp och sitt föreställningssätt jost från utländska och icke från Svenska förhållanden.
På annat sätt kan jag icke förklara huru man, med kännedom af Svenska historien och Svenska folkets lynne, kan den ena gången efter den andra förespegla oss revolutioner, mord, plundring, egendoms förstörelse och mera dylikt.
Jag kan på annat sätt icke begripa luiru man kan jemföra Sveriges kraftiga, frisinnade och frihetsälskande allmoge med pöbeln i Paris och London, med de af aristocralerne beroende torparne uti England, eller med fabriksbefolkningen i Frankrike och England.
Jag ti or icke att någon jemförelse emellan dessa menniskoclasser kan aga rum, och jag vill hoppas att den aldrig skall kunna äga ruin- Om vi genomgå vår historia, hvad finna vi då?
Jo! att Svenska allmogen blott vid sådana tillfallen rest sig, då fråga varit att rädda fäderneslandet.
Vi minnas ännu hvad vi läst om Engelbrecht och Gustaf I.
De revolutioner, som under de sednare i5o åren ägt rum, hafva icke varit föranledda af Sveriges allmo.ge.
De hafva också föga eller intet gagnat fäderneslandet med undantag af 180g års revolution; och hvarföre gagnade den fäderneslandet, om icke till större delen derföre att Svenska allmogen visste hvad dess frid tillhörde; och jag tror icke att fäderneslandet skulle hafva rönt annat än välgörande frukter, om de öfriga Stånden gått något närmare till mötes de önskningar och anspråk, som framställdes af representanterne utaf Svenska allmogen.
När man då talar om den råa massan, dess böjelse för revolutioner och plundring, så glömmer man vår historia och frukterna af revolutioner, som blifvit verkställda af den raffinerade massan.
Vi minnas den så kallade pöbelregeringen under frihetstiden; men hvem stod i spetsen för den?
Man fann väl ett eller annat bondenamn bland aristocraternes, men de som buro dessa namn voro ledde af de sistnämnda.
Jag vill icke vidare uppehålla R. o. Ad:s lid med utvecklingen af detta ämne, hvilket redan från sä mångå sidor blifvit skärskådadt.
Jag vill blott slut - Den ai April f. m. ligen förklara, att, i händelse R. o. Ad. icke skulle anse delta betänk, vara sådant att det kan blifva hvilande intill nästa riksdag, R. o. Ad. då måtte såsom dess gemensamma tanke förena sig uti de af Gr.
Spens mot betänk, framställda anmärkntr, uti hvilka jag till största delen instämmer.
Det var nogsamt kändt långt före riksdagen, då denna fråga utgjorde föremål för discussion, så väl enskildt, som offentligen i allmänna papper, att 2:ne åsigter sökte framställa sig hvar för sig såsom de enda rälta.
Den ena hufvudsakliga grundsatsen för national-represenfationens ombildning var den, att man skulle omforma det nuvarande representationssättet med bibehållande af dess grundelementer.
Efter deras förmening, hvilka hörde till den sidan till hvilken jag räknar mig, skulle bibehållandet af våra grundelemenler medgifva en längre sträckt frihet för valen inom hvarje class, än som vore möjligt, om en valcensus i stället skulle inträda; ty då vore man nödsakad alt vara mern restrictiv och således mindre gynnsam för den sanna friheten, som ligger i vår närvarande representations valsätt.
Den andra åsigten förklarade sig för de så kallade allmänna valen.
Samfällda val voro då ännu icke en uppfunnen term.
FÖrsvararne af denna åsigt läto klart påskina, att de väl voro öfvertygade, att en så djupt ingripande reform icke ägde den praktiska egenskap, som gjorde det troligt att densamma kunde verkligen blifva införd genom den närvarande och kommande riksdagens åtgärder; hvaremot de å andra sidan erkände, alt den slags representationsförändring, som ville byggas på de gamla ståndselementerna, hade mycken sannolikhet för sig att kunna gå igenom och blifva Sveriges rikes lag.
Men, sade desse försvarare af de allmänna valens grundsats, vi bry oss icke om att transigera med den gamla tiden, med de historiska minnena, med leniningarna af Ståndens gamla representation; ty om vi skulle låna oss till att antaga ett förbättradt representationssätt på grund af de gamla elementernas bibehållande, så skulle vi kunna få en representation, som kunde hafva bestånd i femtio år eller ett sekel, eller måhända ännu längre; och det vore således blott ett sätt alt uppskjuta den nya, efter deras åsigt, lycksalighet medförande iöeen af allmänna val och den representation, sorn derpå skulle grundas.
Så, mine herrar! stod denna fråga före riksdagen.
Den som följt densamma tror jag skall hafva rönt att så och icke på annat sätt voro tänkesätten delade.
Riksdagen inträffar.
Vi få ett förslag från Const.Utsk. till förändring af representationssättet.
På hvilkendera af dessa åsigter är det förslag bygdl, sorn förekommer uti betänk.
N:o 38?
Jo, det är grundad! pä de sä kallade allmänna valen och förkastande al slåndselementei na.
Etsk. börjar, efter en ingress, afl särskildt deducera olämplig-, heten deraf att R. o. Ad. bibehåller en för sig särskild representationsrätt.
Utsk. öfvergår derefter till all bevisa, Den 21 April f. m. i sin anda, att det vore lika orätt om PresteSt. skulle bibehålla en särskild representationsrätt för sig.
Utsk. går vidare till BorgareSt. och sägfer pag. 29 i betänk.
Wto 38:
"Borgerskapet sjelft, ett barn af den frigjorda idogheten, kan icke utan alt förneka sitt eget ursprung protestera mot gemensamheten i nationens politiska, mera än emot samma gemensamhet i dess industriella lif.
En särskild stadsrepresentation i ett land, der städerne icke äga tiondedelen af befolkningen, kunde försvaras så länge man trodde sig kunna vid städerna fjettra all annan idoghet än jordbruket.
Redan, då försöket att inom deras krets inmana det ännu i sin linda liggande bergsbruket misslyckades, var signalen gifven till en ny sakernas ordning.
Stad och land måste bär som annorstädes utveckla sig ined de krafter de hvar för sig äga och med det ömsesidiga bistånd, hvaraf båda äro i lika stort behof; båda hafva redan derpå vunnit och skola ännu mera vinna.
Men för detta ändamål behöfver borgerskapet icke någon särskild valrätt.
De vidsträckta förbindelser och den mängfalldiga sakkunskap, som äro oskiljaktiga från stadsinannaidoghet, äro mäktiga nog att i national-representationen skaffa rum åt ett tillräckligt antal af städernes med nationalrikedomens förökning och omsättning sysselsatta innebyggare.”
Derefter fortsätter Utsk. och deducerar äfven om BondeSt., att det icke borde utgöra ett särskildt helt.
Hvad har Utsk. genom dessa särskilda fyra deductioner, en för hvartdera Ståndet, bevisat?
Utsk. liar bevisat bland annat, hvad BorgareSt. särskildt vidkommer, att Utskis grundsats, att ståndselementet skulle upphöra och icke ingå såsom element i den nya representationen, icke medgaf eller afsåg att någon skilnad i representationssättet skulle äga rum emellan städerna oell landet, utan skulle Sveriges Räke indelas i vissa valkretsar, hvilkas storlek och beskaffenhet skulle vara beroende af det antal valberättigade personer, som enligt de af Utsk. uppgifna grunder i hvarje local fanns mer eller mindre tunnsådt och således mer eller mindre bidragande till dess storlek.
Sådant är Utskis förslag, och så fattades det af alla som läste betänk, första gången.
Vi hafva i 3:ne dagar samfäldt med de öfriga Stånden discuterat det vigtiga betänk.
N:o 38, och jag hemställer till något hvar, sora dervid var tillstädes, om der fanns någon enda person bland alla dem, hvilka deltogo i öfver'läggningen, sorn ens med en halfdragen anda satt i fråga att Utsk. i detta förslag hade ämnat att städerna skulle få en särskild representationsrätt, och att den öfriga representationen skulle bildas genom samfällda val utan afseende på stånd och villkor.
JNej! det fanns ingen, som yttrade ett ord derom.
Den frågan har aldrig varit disculerad, att städerne skulle få en särskild representation, ifall Utskts betänk.
JV:o 38 skulle läggas lill grund för den nya representationen.
Den 21 April f. ni.
Jag uppmanar en livar att tillkännagifva om någon enda ledamot i något af de öfriga Stånden ansett meningen Lafva varit, att, oaktadt den allmänna valprincipens införande, släderne skulle Lafva särskild representation.
Inom detta Stånd Lar något sådant icke blifvit yttradt, och jag är viss på att inom de öfriga Stånden har icke Leiler den frågan varit föremål för öfverläggning, ännu mindre för någons tillstyrkande.
Jag kan således antaga att förslaget att på en gång införa principen af samfällda val samt tillika låta Rikets städer välja ett särskildt antal representanter icke
Lar varit någons tanke, då Const.Utsk. inkom med sitt förslag uti betänk.
N:o 67, der Utsk. på femte sidan yttrar: ”För händelsen af ett sådant bifall tror Const.Utsk. sig ock böra hemställa att lill votering i förstärkt Const.Utsk. må framställas propos;r, hvilka icke längre, än det närvar, ändamålet att bereda möjligheten af ett jemkningsförslag fordrar, må ingå i frågans detaljer; RiksSt:n naturligtvis deras rätt öppen lemnad att vid granskningen af det jemkningsförslag, sorn på den nu sökta grunden af Const.Utsk. kan uppgöras, göra alla de fordringar gällande, hvilka icke genom den nu föreslagna voteringen blifvit uttryckligen förkastade.” Utsk.
Lar således
Lär begärt af Stånden alt få genom votering i förstärkt Const.Utsk. afgjord en grund för sitt blifvande sammanjemkningsförslag.
Lar fått bifall till detta sitt förslag, och det förstärkta Const.Utsk. har afgjort, alt den sidans grundsats skall gälla, som hyllar de allmänna valen eller samfällda valen; och i och med detsamma Lar Utsk. uttryckligen stadgat alt en särskild representation för städerna icke skall äga rum, hvilket äfven öfverensstämmer med Utsk:s primitiva förslag.
Detta tillåter jag mig anse vara på rena facta deduceradt och oemotsägligen ådagalagdt.
Det är således tvänne saker jag bemödar mig om att bevisa.
Den ena, att Utsk. uti första förslaget icke ansett samfällda valprincipen vara förenlig med särskild representation för städerna, och den andra, att förstärkta Const.Utsk. har bifallit denna dess primitiva åsigt, och att det följaktligen är genom förstärkta Const.Utsk. med R.
St:s rätt afgjordt, att en särskild representation för städerna icke får äga runi.
Ytterligare har jag sökt visa, att Utsk. i betänk.
N:o 67 icke framlagt något jemkningsförslag, utan uppgjort grunder för delta jemkningsförslag, samt reserverat åt RiksSl:n rättighet att vid det blifvande jemkningsförslaget göra sina fordringar gällande oell således att bedomina sjelfva den byggnad, som Utsk. utfört på de grunder, sorn genom votering i förstärkta Utsk. blifvit antagna.
Det är således, mine herrar! efter mitt förmenande, skäligen klart ådagalagdt, alt Utsk.
Lar, då det framkommit med jemkningsförslag, som innehåller, alt städerna skola få särskild representation, företagit sig något bestämdt lag vidrigt och stridande mot de grund24 H. 3i t) c li 21 April f. m. salser, solli med R.
St:s ratt äro stadgade i förstärkt Gonsl.Ulsk., oell detta tilltag tager jag mig friheten att lägga Coust.- Ulsk. lill last såsom ett öfverskridande af dess rättighet alt tillvägagå vid denna sammanjemkning.
Lika med Hr Dalman tror jag att Stånden hafva i betydlig mån försvårat ävendels ställning genom att icke vara uppmärksamma på betänk.
JNT:o 67, der man föreslår oss dessa voteringar i stället för att enl.
56 §:n Reg.Fln gifva oss elt sammanjemkningsförslag, och jag tillvitar mig sjelf personligen så myckel mera ouppmärksamhet, som Frih.
Tersmeden, hvilken vid föredragandet af betänk.
]V:o 38 förklarade sig hylla allmänna valprincipen, likväl med ädelt riddersmannasinne uti reservation vid betänk.
JN':o 67 varnat sina motståndare att icke råka i den fälla, tili hvilken vi hafva fallit och der vi hafva svårt alt reda oss.
Tersmeden säger nemi. uti sin reservation: ”Sorn 56 §:n Reg.Fm ålägger Coust.U tsk. att samtliga RiksStms lanke lill ett helt utlåt, i möjligaste målto sammanjemka och, om oförenliga sk i I ja k tig li eler linnas, dem derjemte lill samtliga RiksSltns behandlande anmäla, så anser jag alt Utsk. ej hort, som nu skett, ensamt anmäla dessa oförenliga sk i I ja k t ig he ter och framställa dem till votering i förstärkt Utsk., utan att IJtskts pligt varit att på samma gång uppgöra ett jemkningsförslag, och det är emot denna underlåtenhet u IJtsk.s sida, som jag får anmäla min reservation.
” Då Utsk:s förfärande likväl varit gynnande för den åsigt i sjelfva saken, till hvilken Frih.
Tersmeden bekänner sig, nemi. allmänna valprincipen, men Hr Frihm ansett sin egen åsigt och dess framgång böra stå tillbaka för formernas iakttagande, och dervid gått så långt, att Hr Frih:n uti en reservation varnat sina motståndare i strid med sitt eget intresse, så har Hr Frihtn dervid förfarit som en riddersman egnar och anstår; men vi hafva icke lyssnat till denna varning, och orsaken dertill är den, alt vi voro fullt öfverlygade, att de 3 Ståndens ledamöter, hvilka förkastade principen af allmänna val och sfi varmt yttrade sig för den gamla ståndsprincipens bibehållande, äfven skulle segra i förstärkta Coust.Utsk.
Man har bedragit sig, och der är fröet lill den obehagliga ställning, uti hvilken saken i delta ögonblick befinnes.
Det tillhör hvarje representant, som önskar deltaga uti stora frågors genomförande, att öfverskåda den lid i hvilken ärendet skall handläggas.
Det kan väl hända, all de, som yrka förträffligheten af allmänna valen, och den slags representation, som derpå vill byggas, hafva rätt.
Jag kan likväl icke öfvertyga mig derom; men jag är kanske för gammal för att se så ljust.
Jag har kanske sett för mycket bakom mig i historien för att kunna hafva så varma förhoppningar, då jag kastar min blick in i framtiden.