Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del tror jag att vi derigenom mera aflägsna oss från andra nationer.
I Norige, der man icke en gång beviljat Konungen absulut veto, är han dock berättigad att efter 3 månader upplösa stortinget, utan att sedermera behöfva sammankalla detsamma under hela den tid, för hvilken dess ledamöter äro valde.
Denna upplösningsrätt har äfven blifvit begagnad med den påföljd, att ärendenas behandling kunde fortsättas under samma rådgifvare-personal.
I England väljes visserligen parlamentet för 7 år, men Konungen eger rätt att upplösa eller prorogera sessionerna efter behag.
Parlamentet upplöses vanligen den tid, som
Engelska nationens representanter anse sig bäst behöfva vara lediga, och de sammanträda åter, då regeringen finner det lämpligt.
Samma ordning skulle äfven kunna införas hos oss.
På grund af hvad jag nu anfört och då jag dessutom anser att begge statsmakterna, genom antagande af det nästan löjliga förslaget om ovilkorligen bestämd dag för riksdags afslutande, skulle försätta sig i ett slags omvndighetstillstånd, anhåller jag om afslag å förevarande punkt.
Hr Lagerhjelm, Gustaf, anförde skriftligen:
Om vid behandlingen af det nu hvilande förslaget till förändring af 49:de §:n R. F., hvarigenom riksdag skall komma att hållas hvarje år från d. 15 Januari—15 Maj, endast skulle tagas i betraktande de fördelar, som deraf skulle uppstå inom sjelfva representationen, hvarigenom ett enklare och lättare sätt skulle beredas riksdagsärendenas gång, en mera angenäm tidpunkt vinnas för representanternas sammanvaro, hvilket isynnerhet skulle för R. o. Ad. vara förmånligt, samt möjligheten af ett mera utveckladt politiskt lif åstadkommas, hvartill förslaget onekligen inom sig innebär ganska goda anledningar, skulle jag ej tveka, att med min röst bidraga till förslagets antagande.
Genom R. o. Ad:s sammanträde under en för dess enskildta angelägenheter lämplig tid af året, genom de valda Ståndens väljande för 3:ne år, bör ovilkorligen en mångsidigare vård och en kontinuitet i frågornas behandling kunna egnas åt nationens angelägenheter, hvilken skulle göra allmänn nytta och nationen stort gagn.
Under lifligt erkännande häraf, får jag likväl förklara, att en förändring af R.
F. i främsta rummet måste, om den skall vara antaglig, vara i full harmoni med andan af våra grundlagar, och således betraktas ur synpunkten af Konungamaktens och representationens inbördes förhållande till hvarandra.
Att förslaget i detta afseende ej är tillfredsställande, är för mig så mycket mera klart, som det fullkomligt förändrar
Konungamaktens och representationens förhållanden, sådane de nu äro.
Uti 109:de §:n R. F., som enligt vår nu gällande Grundlag gifver Konungen rätt, att kunna efter en viss tid, som är 4 månader, gripa in i riksdagens verksamhet, upplösa Den 6 December e. m. 365 riksdagen och vädja till nationen, samt genom nya val göra nationen sjelf till medlare mellan Sig och representationen, är nemligen efter det nu hvilande förslaget en magt fråntagen Konungen, hvilken är honom af goda skäl gifven och som står i full harmoni med vårt nuvarande samhälls-lif.
Del är visserligen sannt, att förslaget stadgar riksdagens ovilkorliga upplösning efter 4 månader, men 1809 års Konst.- Utsk. säger: »Utskottet har sökt att bilda en styrande makt, verksam inom bestämda former, med enhet i beslut och full kraft i medlen att dem utföra, — en lagstiftande magt, visserligen trög till verkning, men fast och stark till motstånd, en domaremagt, sjelfständig under lagarne, men ej sjelflierrskande under dem».
Utskottet förutsätter således alltid ett motstånd, — men det ligger inom möjlighetens gräns, att detta motstånd kan så urarta, att det slutligen gör ali regering omöjlig, — hvilket efter det hvilande förslaget skulle kunna räcka i 3 år, hvarigenom representationen, i följd af händelsernas utveckling,vore i tillfälle att trotsa både Konungamagten och nationen.
Det är till förekommande af ett sådant oerhördt fall, som Konungamagten nu eger medel i sina händer att låta nationen, genom andra organer för sin lagstiftningsrätt, afgifva sitt votum.
Konungamagten har uti Svenska historien spelat en allt för stor röle, gripit för djupt in i nationens inre lif och allt för tydligt gått i spetsen för nationens utveckling i alla rigtningar, för att en inskränkning i dess företrädesrättigheter skulle vara rigtig, — en inskränkning, så stridande mot våra grundlagar, att den väl aldrig kan af Konungamagten sjelf gillas, om efterkommande generationers rätt äfven skall bevakas.
I afseende på den förenkling af ärendenas beredning och skyndsamhet i behandling inom representationen, som förslaget afser, samt inskränkning af det så kallade motionsflödet till 10 dagar i st. f. 1 månad, tror jag att dessa verkliga fördelar mera hvila på suppositioner, än på bestämda resultater.
Huruvida Stats-Utsk:t kan medhinna att på 4 månader med noggrann pröfning fullgöra sina åligganden, samt ärendenas beredning af vederbörande embetsverk mellan hvarje riksdag skall kunna med omsorg verkställas, vågar jag betvifla.
Uti 1809 års primitiva R.
O. var motionstiden 2me månader, men inskränktes till 1 månad vid 1812 års riksdag.
Om en ytterligare inskränkning af tiden för en rättighet, som är hvarje riksdagsman gifven från uråldriga tider, skulle leda till det afsedda ändamålet, är osäkert, då hittills inskränkningen af tiden ej minskat användandet af rättigheten, hvilken likväl är ett uttryck af nationens behof.
Ehuru jag lifligt önskar ett mera utveckladt politiskt lif och en jemnare vexelverkan mellan regering och folk, som är en genomgående grundtanke i det hvilande förslaget, kan jag likväl ej anse möjligt att ernå sådane resultater på grunden af vår nuv:de representation, så önskvärdt det än vore, och önskar derföre afslag på Betänk:t. 366 Den 6 December e. m. Gr.
En föreg:de talare har särdeles vidlyftigt yttrat sig ang. ifrågav:de förslag, deröfver jag ber att i korthet få yttra mig.
Det torde dock tillåtas mig att fästa uppmärksamheten på några omständigheter, som ännu icke blifvit åberopade och möjligen icke komma att af någon annan åberopas vid öfverläggningen ang. denna fråga.
Under den tid, vi hade riksdagar hvart femte år, inställde sig R. o. Ad. ganska talrikt vid riksdagarne, och ingen brist på personer, lämpliga till Utskotts-ledamöter, förefanns då.
Man klagade visserligen öfver riksdagarnes längd, men R. o. Ad. ansåg sig dock till följd af de långa mellantiderna böra närvara vid riksdagarne.
Deras tidsutdrägt trodde man sig kunna afhjelpa genom treåriga riksdagar.
Jag hemställer likväl, huruvida något väsendtligt vunnits genom denna sistnämnda förändring.
Motionernas antal hafva snarare ökats, och riksdagarne, långt ifrån att förkortas, hafva ofta varit långvarigare.
Då nu fråga väckts af enskild motionär om årliga riksdagar, skulle jag för min del anse särdeles lyckligt, om motionsflödet kunde derigenom i viss mån inskränkas, men jag fruktar att det icke blir förhållandet.
Hågen att väcka motioner har ej minskats, snarare ökats, och vi hafva sett, huru vid alla tillfällen vidt och bredt ordas i de flesta frågor, äfven i sådane, som äro af föga vigt.
Icke heller torde det vara möjligt för Stats-Utsk:t att hinna afgifva förslag till den ordinarie och den extra statsregleringen och för R.
St:r att deröfver besluta inom den korta tidrymd af endast 4 månader.
Då vi dessutom, efter hvad man tror sig veta, hafva att förvänta från den andra statsmakten ett nytt representationsförslag, torde det vara lämpligast, att nu icke bifalla förslaget om riksdags hållande hvarje år, utan heldre afbida hvad detta väntade förslag innehåller.
För min del får jag, på gruqd af hvad jag nu anfört, anhålla om afslag å denna punkt.
Hr Munck af Rosenschiöld, Thomas:
Då jag vid förra riksdagen deltog i utarbetandet af det förslag, hvarom vi nu öfverlägga, och lifligt intresserar mig för dess framgång, anhåller jag att till besvarande få upptaga de mot detsamma framställde anmärkningar.
Hr von Koch har börjat sitt anförande med att framställa några anmärkningar mot redaktionen af åtskilliga §§; men har på samma gång erkännt, attanmärkningarne äro af ringa vigt.
Han har sagt att en otydlighet förefinnes i 81:sta §:n R. F., i det att i början af §:n står att Konst.-Utsk:ts yttrande skulle hvila »såsom ett R.
St:rs utlåtande, hvaröfver först vid den nästpåföljande riksdag, sorn sammanträder sedan nya val, på sätt i R.
O. stadgas, i samtlige valdistrikten försiggått», men sedermera endast »hvile förslaget till den först derpåföljande riksdag, som efter förrättade nya val sammanträder»; hvilket senare uttryckssätt sedermera på flere ställen blifvit begagnadt.
Den 6 December e, m. 367
Då uttrycket i början af §:n är fullständigt oell på de öfriga ställen, der det förekommer, tydligen afser samma sak, men endast är något förkortadt, för att undvika en tröttande omsägning, förefinnes i min tanke icke någon otydlighet deruti.
Vidare har Hr von Koch framställt anmärkning mot förslaget, i hvad det rörer Justitie-Ombudsmannavalet.
Det heter i § 96 R. F., att Justit.-Ombudsmannen skall förordnas för »de tre följande åren.»
För min del finnér jag det tydligt, att dessa 3 år skola räknas från den tid, då valet sker; och om det nya valet skulle ske några dagar förr eller sednare än de tre åren förllutit, så tror jag icke att någon kollision mellan de bägge Justitie-Ombudsmännen skulle uppstå.
IIvad angår 17 §:n R. O., ang. ny fullmägtigs utseende efter den till talman nämnde, anser jag det icke vara någon olägenhet af betydenhet, om, såsom Hr von Koch yttrade, nya val skulle komma att ske flera gånger i samma valkrets under samma riksdagsperiod.
Enligt mitt förmenande blir dock detta ej händelsen; ty om den ordinarie fullmägtigen blefve utsedd till talman vid första riksdagen af 3-årsperioden och annan fullmägtig i hans ställe utvald, lärer väl denne utan nytt val kunna inträda i den lörres ställe, om talmansplatsen äfven för de följande två riksdagarne skulle åt den först valde anförtros. lien vigtigaste af alla de anmärkningar, som blifvit framställde mot förslaget, afser, huruvida det skulle kunna blifva möjligt att på 4 månader medhinna alla ärendens behandling.
För min del skulle jag ej haft något emot att lemna tiden för riksdagarne obestämd; men man ansåg i förra riksdagens Konst.- Utsk. såsom alldeles nödvändigt, för att förslaget skulle kunna gå igenom, att tiden för riksdagens arbeten vore inskränkt inom vissa månader.
Jag tror dock på nedananförde skäl, att den föreslagna tiden skall vara tillräcklig för ärendernas afgörande.
Jemför man de föreslagna årliga riksdagarne med de nuv:de, finner man att efter 13 dagar från riksdagens öppnande skulle Utskm kunna vara i full verksamhet, då nu deremot Utskm i allmänhet ej på allvar börja sina arbeten förrän elter Jul, således två och en half månader efter riksdagens början.
1 detta afs. uppkomme genom förev:de förslag en tidsvinst af omkring 2 månader.
Dessutom får man väl antaga, att arbetet skulle blifva endast ^ mot hvad det nu är.
Den granskning, som det tillhör vissa Utsk. att anställa, komme att omfatta blott ett år, i stället för nu tre år; antalet Kongl. Propositioner torde älven kunna antagas komma att i samma proportion förminskas.
Motionernas antal är visserligen svårare att beräkna, men otvifvelaktig! är, att de skola blifva färre än nu, då ledamöterna äro valda för 3 år och således kunna på 3 riksdagar fördela de förslag, de vilja framställa.
I afseende å beskaffenheten af motionerne torde praxis snart införa en helsosam förändring.
Att, såsom nu sker, i motioner af några rader framkasta förslag till vidlyftiga och vigtiga förordningar, med anspråk att Utskm skola utarbeta desamma, är under inga för - 368 Den 6 December e. m. hållanden lämpligt, och skulle vid årliga riksdagar svårligen kunna ifrågakomma.
Har motionären icke utarbetat sitt förslag, bör det icke kunna föranleda till annat, än att R.
St:r, om förslaget synes godt, hos K.
M. anhålla om utarbetande och framläggande af propos. i ämnet.
Man hyser en särdeles farhåga, att statsregleringen ej under 4 månader skulle kunna medhinnas.
Om Stats-Utsk:t skulle genomgå och granska alla punkter i Riks-Staten, medgifver jag gerna, att arbetet klefve omöjligt på 4 månader; men så är icke händelsen och kan ej vara det.
Stats-Utsk:t handlägger endast de förändringar i föreg:de statsreglering, som af K.
M. eller enskilde motionärer blifvit föreslagne, och i samma mån som desse blifva färre, och detta kan, på sätt jag nyss anfört, med visshet antagas, i samma mån blir arbetet mindre.
För öfrigt skulle jag tro, att om Stats-Utsk:t ändrade sitt arbetssätt, skulle mycken tid vinnas; Stats-Utsk:t arbetar nu på 3 afdelningar, och hvar och en af dessa uppträder först såsom ett särskildt Utsk., der frågorna diskuteras och afgöras.
Ganska ofta inträffar omröstning, ej sällan beroende på den förseglade sedeln.
Derefter uppsattes ett vidlyftigt Betänk, och saken kommer derefter till afgörande i Utsk:ls plenum.
Samma diskussion och omröstning förnyas då.
Ar nu Jen aflagda sedeln på motsatta sidan eller Utsk:t eljest af olika tanke med Afdeln., återremitteras Betänk:t till Afdeln., och ett nytt måste skrifvas.
Allt detta medför stor tidsutdrägt.
För min del skulle jag tro, att det icke är nödvändigt, hvarken i Stats-Utsk:t eller i de andra Utskm, att de Afdekr, hvari Utsk:n fördelat sig, afgifva skriftliga Betänka), utan att det vore vida lämpligare att, sedan Afdeln. öfverlagt och fattat sitt beslut, en referent utses, som i Utskrts plenum föredrager ärendet och tillkännagifver till hvilket slut Afdeln. kommit, hvarefter Utsk:t fattar sitt beslut.
Härigenom skulle mycket onödigt skrifvande och tidsutdrägt undvikas och sekreterarne på Afdelningarne kunde då användas till Utsk:ssekreterarens biträde vid Betänkmes uppsättande.
En lättnad vid dessas författande är nu äfven beredd genom det nyss af Ständerne fattade beslut, att alla motioner skola särskildt tryckas och utdelas.
Då äfven K. M:s Propos:r finnas tryckta, behöfva Utsk:s-Betänk:ne således endast innehålla hänvisningar till vederbörande motioner och Proposir, i st. f. den vidlyftiga referering af desamma, som nu anses nödig. 36:te §:n 4 mom. lemnar Ständerna öppet, att om något Utsk. skulle finna sig i behof af förstärkning af ledamöter, sådan bevilja.
Om derföre Stats-Utsk:t, för att påskynda ärendernes afgörande, önskade arbeta på 4 Afdelnrr, deraf 2 då kunde handlägga de talrika frågorna om statsverkets utgifter, möter derför intet hinder.
Vidare är det nu vanligt, att på vissa dagar hållas plena, på andra Utsk:s-sammanträden.
Blir tiden knapp, kunna Utskm arbeta alla f. m. och Stånden hålla plena på e. m.
Om de förändringar i arbetssättet, jag nu omnämnt, och hvilka alla kunna Den 6 December e. m.
369 kunna ske utan nägon ändring i grundlagarne, vid de årliga riksdagarne vidtagas, är jag fullt öfvertygad, att riksdagsarbetet skall kunna på 4 månader afslutas.
Vidare har man fästat särdeles vigt vid den omständighet, att K. M. ej, enligt förslaget, eger rättighet att upplösa riksdagen och vädja till nya val.
Jag medgifver villigt, att i princip detta är oriktigt, men, om man ser på vår representations sammansättning, skall man lätt finna, att ett sådant Konungens prerogativ skulle vara utan all praktisk nytta.
Otvifvelaktigt är, att genom upplösning af riksdagen ingen väsendtlig förändring skulle ske i R. o. Ad:ns, Preste- och Bonde-Ståndens sammansättning, och äfven inom Borgare-Ståndet betviflar jag högeligen att omval skulle framkalla en förändrad pluralitet.
För öfrigt torde man böra gifva akt på att de ofrälse Stånden välja sina representanter inom slutna valkretsar, samt att representanterne efter riksdagens slut återvända till sina valmän och vistas ibland dem.
Skulle de icke vid riksdagen hafva uttryckt sina valmäns tänkesätt, är jag fullt öfvertygad om, att, med undantag af de mera framstående partimännen, de öfriga skola, efter inhemtande af valmännens önskningar, vid en kommande riksdag uppträda på ett med desses opinion öfverensstämmande sätt, och sålunda genom deras umgänge med valmännen samma ändamål vinnas, som man med en upplösning af riksdagen afser.
Skulle emedlertid K.
M. anse det ifrågavide prerogativet vara af den vigt, som förslagets motståndare föreställa sig, lärer Han väl icke underlåta att afslå den föreslagna grundlagsförändringen.
Jag har hvarken af denna eller de öfrige anmärkningar, som blifvit emot förslaget framställda, funnit mig rubbad i min öfvertygelse om dess stora nytta och önskar lifligt bifall till detsamma, derom jag anhåller om Hr Gr:s o.
Landtrms propos.
Ehuru jag lifligt erkänner de många och stora fördelar, som skulle härflyta af det förev:de förslaget, hafva dock hos mig uppstått åtskilliga betänkligheter af den beskaffenhet, att jag f. n. icke kan lemna min röst för detsamma.
Först och främst eger Konungen icke rättighet att upplösa riksdagen.
Förgäfves invänder man att denna rättighet f. n. icke förefinnes.
Konungen kan dock nu efter 4 månader hemlörlofva Ständerna och ej sammankalla dem förrän efter nya val.
För öfrigt förefaller det högst märkvärdigt att Konst.- Utsk:t, vid förslagets algifvande, kunnat glömma något så vigtigt, som detta.
St:r taga steget ut för att åstadkomma ett fullt konstitutionell lif, en lifligare samverkan af Konung och folk, torde det å andra sidan vara nödvändigt att bevara de Konungamagtens motsvarande rättigheter, som förefinnas i de flesta andra länder.
Om nu denna grundlagsförändring vinner R.
St:rs bifall och underställes K.
M:s sanktion, finnes deri ej ett ord ens antydt om Konungens rätt att upplösa riksdagen.
Alla medgifva att ett fel i detta förbiseende blifvit begånget. H. I. 24 370 Den 6 December e. m.
Origtigheten måste afhjelpas och det kan endast ske på följande sätt.
Antingen vägrar
Konungen sin sanktion på förslaget, emedan han ej får rätt att upplösa riksdagen, eller också, i fall förslaget blifver al Konungen bifallet, göres sedermera framställning att Konungen må få rätt att upplösa riksdagen, eller ock slutl. erbjudes Konungen en sådan rättighet, på yrkande af Konst.-Utsk:t eller någon enskild motionär; men med hvilka svårigheter äro samtlige dessa alternativ förenade!
Endast detta nu anförda skulle varit för mig tillräckligt bevisande för förslagets oantaglighet.
Men äfven i afs. på tiden för R.
Stms sammanvaro må det tillåtas mig att göra invändningar.
Enligt förslaget skulle riksdagarne ej få räcka mer än fyra månader.
l)å jag under fem riksdagar haft den äran att vara ledamot af Stats-Utsk:t, har jag någon kännedom om arbetssättet derstädes, och mig synes alldeles omöjligt att på denna tid hinna genomgå statsregleringen, isynnerhet så länge Svenska folkets representanter bibehålla, hvad de troi. aldrig lemna ifrån sig, nemi. rättigheten att i detalj granska budgeten.
På grund af hvad jag nu anfört, får jag förklara, att jag kommer att rösta mot förslaget.
Hr Flach, Johan Fredrik Philip:
Det är en särdeles egen tillfällighet, att alla de skäl, hvilka vid förra riksdagen föranledde Konst.-Utsk:t att framlägga, och R.
St:r, för deras del, att antaga detta förslag såsom hvilande till innevarande riksdag, kunna efter min öfvertygelse numera icke vidare åberopas såsom skäl för detsamma, men väl deremot.
Detta egendomliga förhållande synes mig h. o. h. hvila på det af oss alla kända faktum, att de partiella förändringar, Utsk:t föreslog, blelvo framställda under förutsättning att någon genomgripande representationsreform då, eller i den närmaste framtiden ej var att vänta.
Emellertid fick denna Utsk:ts förutsättning en snar och kraftig vederläggning, då, såsom vi alla torde ihogkomma, den märkliga tilldragelsen i elfte timman af riksdagen timade, att Borgareoch Bonde-St:n ingingo till K.
M. med underd. petitioner, hvaruti de för sin del anhöllo, det K. M., på sätt Honom lämpligast syntes, måtte låta utarbeta och för Rikets nästsammanträdande
Ständer framlägga ett genomgripande och med tidens fordringar öfverensstämmande representationsförslag; af hvilken åtgärd måste antagas, att dessa båda Riks-Stånd redan vid förra riksdagen funno sig otillfredsställde af Utsk:ts då afgifne partiella förslager.
Petionernes öfverlemnande väckte ock i hela landet ett oerhördt jubel, såsom uttryck af allmänhetens instämmande, lika mycket i Borgare- och Bonde-St:ns missbelåtenhet med dessa förslager, som i dessa Riks-Stånds förhoppningar på en mera tillfredsställande framtida lösning af det stora problemet; och för att göra praktisk tillämpning af denna opinion, bildades här i hufvudstaden en centralkomité, som kommunicerade sig med samtidigt bildade reformkomitéer i landsorterne, för att i talrika adresser gifva ett moraliskt stöd åt de framställningar, som blifvit gjorda.
Al - Den ti December c. m. 371 drig har vä! opinionen varit mera stämd för en förändring, som den härmed åsyftade; och när adresserne af komité-bestyrelsen öfverlemnades till Justitie-Stats-Ministern samt man i Post-Tidningen och sedermera i landets öfriga tidningar fick läsa hans svar, intogs hvar oell en, som är lifvad af förhoppningen på reformen, af det största förtroende till en förändring, som tillika vore en förbättring deri.
H. Exc:s svar innehöll, såvidt mitt minne icke sviker mig, att han illa skulle uppfatta sin plats och sitt kali såsom Justitie-Stats-Minister, om lian icke begagnade alla de loflig» och lagliga medel, som stodo honom till buds för att verka för åstadkommandet af en allmän reform i vårt representationssätt.
Af förhållanden, som sedermera inträffat, har den öfvertvgelsen bildat sig, att regeringen sjelf är sysselsatt med ett representationsförslag, grundadt på allmänna val.
Ja, det har gått så långt i afseende på detta rykte, att en Fransysk tidning, »la Patrie», vetat omtala de olika momenterna i den efterlängtade K. Propos:n.
Tidningen uppgifver, bland annat, att den nya kommunalstyrelsen skulle ligga till grund för representationens organiserande.
Det synes alltså klart, att ju mera detta rykte vinner i styrka, desto mera skäl förefinnes att icke antaga nu föreliggande förslag.
Man har sagt — och jag tror det med skäl —att ett RiksSt.
, som tyckte att det började lida på tiden, och fruktade att ej något förslag var att vänta, tänkt förnya sin underd. uppvaktning och påminna om uppfyllelsen af löftet, men att de då under hand erhållit den underrättelsen att det ej behöfdes, emedan regeringen tagit saken om hand och ville söka efter bästa öfvertygelse lösa frågan.
Mig förefaller det under dessa löftesrika omständigheter dessutom i högsta grad förhastadt, att nu vilja antaga ett förslag, hvarigenom, äfven specielt med hänsigt till tidsbestämmelsen för de valda ombudens verksamhet, hinder möjligen kunna uppstå — och missförstånd — med hänsigt till fortvaron af dessa ombuds uppdrag och dessas verkningar.
Jag hade föreställt mig att Konst.-Utsk:ts ordförande i sitt nyligen afgifna yttrande jemväl skulle berört och utlåtit sig öfver den förändrade ställning, hvari frågan af ofvan angifne skäl blifvit försatt; men då han, till min högsta förundran, inskränkt sig till ett blott upprepande af hans vid förra riksdagen i ämnet afgifna yttrande, måste jag hoppas och utbedja mig, att från annat håll ett meddelande derutinnan måtte benäget meddelas.
Då på I. m. en grundlagsfråga algjordes, hade H.
Exc. Hr Frih. De Geer den godheten att proprio motu uppträda och yttra sin åsigt derom, och man kan svårligen föreställa sig att han låter denna, en af de vigtigaste frågorna gå förbi, utan att uttala hvad han derom tänker.
Då jag hyser denna förtröstan, dristar jag till honom framställa den vördsamma anhållan, att han täcktes yttra sig, huruvida han anser detta förslag i en eller annan mån kunna vara (underligt för den framställning, regeringen tänker göra, öfverlemnande åt H.
Exc. att i sina 372 Den fi December e. m. uttryck inlägga så mycken diplomati, han anser försigtigheten fordra, men dock yttra sig så, att hvar och en inom sig må vara öfvertygad derom, att han, såväl som hans embetsbroder i konseljen, äro öfvertygade, att hvad som sker, målända till det af oss alla afsedda målet: ett älskadt fosterlands lycka och sällhet.
För min del vill jag icke förneka att åtskilliga brister vidlåda detta förslag, ehuru jag anser att någon öfverdrift egt rum vid deras framställande.
Det hade visserligen varit fördelaktigt, om förslaget äfven gifvit
Konungen rätt att upplösa riksdagen, samt om det stadgats att riksdagen kunnat förlängas utöfver de fyra månaderna med Konungens och R.