Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Under fredliga förhållanden är visserligen af nöden en myndighet, i hvars hand förenas sammanhållningen, underhållandet af en god militär-anda, kontrollen öfver undervisningen och tjenst gölängen, ledningen af förvaltningen etc.; och dä denna myndighet, i händelse den skulle uppdragas åt hvarje chef för den egentliga taktiska enheten, bataljonen, skalle i betydlig mån föröka kostnaderne, på samma gång som det minskade det afsedda ändamålet, ifall hvarje bataljon komme att administreras för sig, så bör visserligen en särskild myndighet, en mellanlänk mellan de högre militär-cheferne och cheferne för de taktiska enheterne finnas; men då dess verksamhet ej allenast kan omfatta större antal trupper, än hvad som nu är fallet med våra reg:ts- och isynnerhet vära corps-chefer (egentligen bataljonschefer), så är ingenting som motsätter sig, utan tvertom, allt talar för att våra reg:ls- och corps-chefer erhöllo hvardera ett större och lika antal bataljoner under sitt befäl.
Följden häraf blifver en besparing i utgift, på samma gång det afsedda ändamålet vinnes.
Vid den uuvar. arméens sammansättning, bör man ej förbigå gardes-reg:tenas.
Ett garde anser jag visserligen böra finnas, dock med helt och hållet annan sammansättning än det närvar., hvilket alldeles saknar de egendomligheter, som böra finnas hos ett garde.
Gärdet bör, såväl till befäl som trupp, utgöra, om jag så får säga, gräddan af arméen, hvarigenom det ändamål ernås, att på samma Den II Mars f. m. 139 gäng det blifver en elittrupp, det också rättfärdigar det företräde det äger och blifver derjemte en förmånlig slimulus till utmärkelse.
Underbefälet är, genom den talrika underofficers-corpsen, mera dyrt för staten, än som behöfves, och denna corps natur, att under ett sträfvande till högre anseende skilja sig ifrån soldatlifvets enkelhet och besvär, verkar menligt på den anda, som bör råda inom en krigshär.
Den gör skilnads-linien emellan befälet och truppen alltför bjert utom tjernsten, på samma gäng den i tjensten uppställer en afledare af det direkta förtroendet emellan dem.
Det är genom den nitiska, skickliga och sedliga soldatens upplysning i anseende, under bibehållande af bans egentliga stånd, som hela soldatståndet bäst manas till efterslräfvandet af dessa egenskaper.
Korpralens ära, är en väckelse för truppens äre- och sede-känsla.
En talrik under-officers-corps liknar en mur, som betager truppen allt hopp, att genom hvilka ansträngningar sorn helst förtjena militärisk befordran, och detta är åtminstone ej väl förenligt med ett allmänt bevärings-system.
Generalitetets olika grader, utan motsvarande tjenstebefattningar, synes vara en lika stor öfverflödighet, som en lika aflöning för general-befälhafvarne under det att distriktens olikhet för dem medför sä högst olika kostnader, visar sig olämplig; och vid generalstabens nuvar. sammansättning bör anmärkas: l:o Att den nu befintliga general-staben icke utgör en särskild corps, utan endast äger rum på bekostnad af fulltaligheten utaf det, för reg:lenas behof afsedda befäl. 2:0
Att de närvar, föreskrifterne för inträde i general-staben, endast afse inhemlandet af theoretiska kunskaper, men helt och hållet förbise förvärfvande! af den praktiska duglighet och kännedom om de olika vapnens egendomligheter, sorn för en general-stabs officer är så nödvändig, om han skall kunna riktigt uppfylla alla sina åligganden. 3:o
Att general-stabs-officerares närvar, tjensteåligganden, hvilka afskilja dem fräii all beröring med trupp, och uteslutande bestå i expedilions-göromäl, icke äro af beskaffenhet, att bibringa dem de egenskaper, som för beklädande af högre militär-befäl äro nöd vändiga, och för hvilka ifrågavar. officerare böra vara afsedda. 4:o
Att genera!-stabens lönevilkor ingalunda äro sådana, att de medföra den uppmuntran, sorn bör följa förökade ansträngningar.
Om sålunda sjelfva personalens närvar, sammansättning icke motsvarar ändamålet, så kan man äfven med skäl påstå, att arméens ekonomiska ställning ännu mindre motsvarar behofven, för en på allmän beväpning grundad militär-organisation, och likväl skall man vid betraktandet af sjelfva bristerne finna, att de icke kunna afhjelpas-, utan i samband med reformen af personal-organisationens brister.
Betraktom aflöningen!
Hvad först angår befälets aflöning, såväl vid den värfvade, sorn vid den indelta arméen, så är den i allmänhet för liten., Aflönin - 140 Den 11 Mars f. m. gen bör vara sä beräknad att individen, äfven i lägsta tjenstegraden, derå kan lefva utan att vara upptagen af ekonomiska bekymmer, hvilka alltid menligt inverka på hans utöfning af tjensten.
I vår nuvar. ai mée, äro visserligen innehafvarne af generals-platserne, samt reg.-ts- och corps-cheferne tillräckligen aflönta; några af dessa t. o. m. öfver hvad behofvet fordrar; men gå vi åter till kompaniofficers-graderne, framstår ett helt annat förhållande.
De äro alla, utan undantag, så aflönade, att innehafvarne, om de ej lia enskild förmögenhet eller någon binäring, icke kunna uppehålla sig, utan en betydlig skuldsättning; och hvarmed betala denna, då man beräknar huru få af det slota antalet, sorn kunna blifva innehafvare af de här ofvannämnde, bättre aflönade platserne, samt huru liten den pension är, som erhålles efter att i rikets tjenst hafva användt sin bästa ålder.
Läggom härtill att för erhållandet af pension, måste befälet sjelfva dertill bidraga.
Det närmare förhållandet med aflöningen och dess otillräcklighet inom kompani-officers graderne vid indelta arméen inhemtas af här bifogade Tab. 36, *) hvilken tyvärr visar, att hvad här blifvit anfördt, innebär en alltför dyster sanning.
Betraktar man åter sättet, hvarpå befälets aflöning vid de båda olika slagen af trupper (värfvade och indelle) utgår, så har befälet vid de värfvade trupperne en stor fördel deri, att det på bestämda, ehuru kanhända nog långt från hvarandra afskiljda tider, erhåller sin lön i reda penningar; då deremot befälet vid de indelta trupperne får uppbära sin, dels i penningar, dels i natura prestationer, hvilka sednare ofta måste upptagas af flera olika personer, eller ock i bästa fallet genom inkomsten af sitt boställe; men denna aflöning, uppburen på del. ena eller andra sättet, utfaller dock alltid långt efter den tid då den är förtjent, ofta nog först på det 2:dra året derefter.
Lägges nu härtill, att det indelta befälet, genom sitt aflöningssätt gjordt till jordbrukare, drages ifrån sitt egentliga yrke genom nödig omtanka för sitt ekonomiska bestånd, sä finnér man lätt, alt detta aflöningssätt äfven menligt inverkar på utbildande af skickliga ämnen för besättande af högre militärplatser.
Till detta sednare kan än ytterligare läggas, den korta öfningstiden för indelta arméen.
Hvad åter angår truppens aflöning, så utfaller den vid värfvade arméen i kontant, beräknadt per dag, men bör likväl aldrig i penningar tilldelas manskapet, utan användas till att, genom vederbör. reg:ts-befäls försorg, förse truppen med tjenlig föda.
Detta är visserligen nu till någon del fallet, men torde likväl ej vara utsträckt så långt det bör och kan.
Vid indelta soldatens aflöningssätt är intet annat att anmärka, än hvad redan vid rekrytningen blifvit nämndt; det är dyrare än det borde och drager derjemte soldaten helt och hållet från sitt yrke, samt mäste alltid förorsaka konsiderationer vid hans uppbådande till vapenöfning och tjentgöring i allmänhet, emedan han genom *) Denna, jemte öfriga i anförandet åberopade Tabeller, finnes intagne i slutet af Häftet.
Den 11 Mars f. ra. 141 frånvaron från torpet mer eller mindre lider afbräck i de inkomster han af detta (torpet) har att påräkna för sitt uppehälle.
Skådorn beklädnaden!
I vår nuvar. annee bekostas beklädnaden olika för de begge olika slagen af trupper, nemi. för de värfvade trupperne helt och hållet af kronan, och vid de indelte, dels af kronan, dels af rostoch rotehällaren.
Hvad åter anskaffningen vidkommer, sä sker den vid de värfvade af vederbör, kompani-, sqvadrons- eller batteri-chefer, hvilka med staten ingått kontrakt om truppens beklädande mot erhållande af en viss summa penningar, hvars storlek beror dels på truppens antal, dels på munderingens beskaffenhet.
Detta anskaffningssätt har flera olägenheter, bland hvilka de väsendtligaste torde vara: l:o Genom detta anskaffningssätt måste munderingen blifva kronan dyrare, emedan den om anskaffningen kontraherande personen alltid måste tillse, det han betingar sig en så stor summa, att den icke allenast är tillräcklig för behofvet, utan äfven lemnar ett tillräckligt stort öfverskott för att såväl ersätta allt det besvär och den omtanka som med anskaffningen äro förenade, som ock betrygga honom för all den risk, han ikläder sig genom kontraktets ingående. 2:o Verkar det menligt på soldatens ordningssinne, emedan han aldrig kan förblifva i okunnighet derom, att en annan person, hvilken är hans egen kompani-chef, har fördelen eller skadan utaf det mera eller mindre ordentliga sätt, hvarpå soldaten vårdar sina persedlar, m. a. o., att den person, som är hans naturliga målsman, måste äfven vara vinsttagande af så väl honom som Kronan.
Hvad åter anskaffningssättet af indelta arméens beklädnad vidkommer, så har det visserligen icke samma olägenheter, som för den värfvade arméen, men dock alltid den, att ej göra soldaten intresserad utaf att väl vårda sina persedlar, då såväl den aktsamme som den oaktsamme åtnjuter samma förmåner.
Men om, enligt hvad här blifvit visadt, den närvar, organisationen af landlförsvaret icke är tillfredsställande, skulle den väl blifva fullkomligare genom det förslag, som R.
St. nu emottagit ifrån Regeringen, såsom depart:ts-chefens system och grunder för den närmaste framtidens militär-organisation ?
Jag bar i detta afseende många tvifvelsmål; och ehuru det und. mern. af landt(örsvars-depart:tets chef, som blifvit R.
St. meddeladt i sammanhang med den K. propos:n om statsverkets tillstånd och behof, i många delar utvisar att samma principer hyllas, hvilka här blifvit af mig åberopade, så äro de dock. vid förslaget om verkställigheten alltför mycket åsidosatte.
Med förbigående af de delar, som stå i öppen strid med de grunder jag redan antydt, såsom bibehållandet af för tidig beväringsålder; öfning af blott en del utaf första beväringsklassen, uttagen efter längdemått; bibehållandet af bruket, att blott kunna uppbåda yngsta klassen först, o. s. v., innehåller förslaget åtskilligt, som dels är alldeles oförenligt med andan af ett nationalförsvar, 142 Den 11 Mars f. m. dels ändamåislöst samt medförande alltför stora kostnader för Staten och de enskilde.
Sä t.
ex. icke allenast bibehålies rättigheten att lega karl, utan den utsträckes äfven till legning af beväringsmanskap inom sjelfva de beväringsskyldige klasserne, hvilket i grunden rubbar hela inrättningens beräknade kraft.
Vidare yrkas, att den lill vapenöfning blott en gång uppbådade beväringen, skall sammanhållas till 31 dagars möte, hvarigenom tiden för öfningen omöjligen kan så bestämmas, att icke manskapet undandrages jordbruket under den tid, då arbetsstyrka för det behöfves; hvilket äter icke blifver fallet, så framt mötet hölls kortare tid och förnyades flera år: ett sätt, som enligt hvad ock i ministerns eget utlåt, säges, vore fördelaktigare ur militärisk synpunkt, och väl beräknadt äfven utur ekonomisk.
Mötets inskränkning till en enda termin, gör att beväringsmanskapet omöjligen kan bibehålla undervisningens och öfningens egentliga fördelar; hågen att inhemta dem viker för tankan, att ingen verklig nytta deraf hemtas, och den medborgerliga känslan insöfves af tron — ”nu är allt uppfylldt.”
Det synes deremot lätt förklarligt, att om beväringsmanskapet sammandrages till öfning på så kort tid att jordbruket ej deraf lider någon skada, så skulle manskapet hellre åtaga sig, att samlas 2 till 3 år i rad.
En sådan ordning skulle äfven erbjuda stora fördelar, icke blott i militäriskt, utan äfven i socialt och moraliskt afseende.
Den skulle gifva ynglingen ett högre begrepp om sina pligter mot fosterlandet; genom ett återkommande samlif med jemnåriga väcka lnst, att, jemte underhållandet af den militära bildningen, söka täfla äfven i den medborgerliga.
Den skulle stäfja hågen för alltför , tidiga giftermål och bosättningar, samt hos massan utbilda det sinne för uppmärksamhet, ordning och snygghet, som lägerlifvel erbjuder såsom föresyn, och som beklagligen är sä mycket försummadt i fädernehemmet eller drängstugan.
Den värfvade och indelta arméens bibehållande i förening med bevar in gs-sy s temet, är, såsom redan anlydt blifvit, i hög grad olämpligt, och äfven nödvändigt medförande betydligt förökade kostnader vid detta systems utbildande, i stället att just det borde kunna bereda nationen en stor lindring i utskylderne under fred.
En gardes-corps måste bibehållas; men den kan lämpligast organiseras i sammanhang med sammansättningen af stamtrupperna.
Derigenom kan den, om dess anseende och aflöning så lämpas, lemna tillfälle till uppmuntran inom dessa, samt till beredande af en stor tillgång på underbefäls-ämnen.
För bibehållandet af öfriga värfvade trupper finnes intet skäl, om de kunna genom det af mig i detta förslag förenade frivillighets, lottnings- och bytessystem a) ersättas; och som borde tjena till grundval för stamtruppernas bildande, sedan, under öfvergångsperioden från nuvar. organisation, den första, eller frivillighets-principen, ensamt behöft användas.
Hvad de indeldta angå, har derom redan tillräckligt blifvit yltradt.
De kunna blott försvaga och fördyra en, på allmän beväpning grundad försvars-organisation. a) Se Ahl. 3, Art. 4.
D e n 1 i Mars f. ra. 143
Af hvad äfven redan finnes anfördt ang:de arméens sammansättning i reg:len och corpser, dess rekrytering, aflöning, beklädnad, organisationen af generalitelet och generalstaben m. m., hvilket allt i Regeringens propus, i allmänhet är lemnadt i sill nuvar. mindre ändamålsenliga, men kostsamma och såväl allmänna som enskilda olägenheter medförande skick, kan slutas till det otillfredsställande deri.
Jag anser mig endast böra tillägga, hvad de afsedda större öfning slö gr en beträffar, att deras nytta åtminstone är tvifvelaktig, om de skola utföras på bekostnad af den allmänna beväpningens individuella öfning.
Alt de olika vapnen böra, emellanåt, öfvas tillsamman; alt fälttjenst, äfven i större skala bör ofras; sådant erfordras visserligen för alt befälet må praktiskt utbilda begreppen derom.
Men detta kan säkerligen, med vida mindre kostnad för slaten och landet åstadkommas, om hela militär-organisationen enkelt hvilar på beväringsprincipen, än om man skall låta värfvade och indelta trupper lemna sitt kasern- och torp-Sif.
Detta, äfvensom alla öfriga lätt i ögonen fallande fördelar af en konseqvent tillämpning utaf de grundsatser jag i början af denna framställning uppställt, såsom en grundval för en ändamålsenlig organisation af landtförsvaret, torde bäst inhemtas vid belraklandet af de detalj-förslag, tabeller och motiver, som härefter meddelas; och hvaraf såsom resultater finnes följande:
Då kostnaden för närvar, organisation af landtförsvaret, som, inberäknad t indelningsverkets obekanta bi-kostnader, säkert kan antagas utgöra öfver Oj millioner r:dr b:co, icke erbjuder pä papperet en större försvarsstyrka i hela landet än 115,516 man, o) hvaraf 34,301 man med 5,222 nummerhästar och 128 kanoner måste af staten och rust- eller rotehållarne ständigt bekostas, men af hvilka icke ]-del, kanske icke J-del kan anses vara nog öfvad, för att tjena till ledande stam för beväringen, samt af de öfriga påräknade 81,215 knappast ^V-del kan anses äga så mycken soldatbildning, som erfordras för att genast med den ständiga styrkan kunna förenas; och då efter Regeringens propos. en högst ringa mot den förökade kostnaden svarande förökning af öfva de stridskrafter låter sig hoppas; så skulle efter det af mig nu afgifna, i alla sina detaljer utarbetade förslag med en bestämd, af folket inga särskilta bidrag erfordrande kostnad af 5,715.811 r:dr b:co b), alla utgifter kunna bestridas, för en för landtförsvaret påräknelig styrka af ända lill 142,262 man med 5,457 nummerhästar och 152 kanoner c); hvaribland en ständig slam af 17,162 man, som alla voro i sina särskilda vapen fullt öfvade, och hvaraf med temlig visshet hälften a) Se Tah 33—35. b) Se Tab. 1—4, 18—26, 28, 30 och 31 Lit.
A och B; af hvilken sistnämnde äfven inhemtas, att alla kostnader för så väl öfvergången till den nya organisationen af landtförsvaret som materiellens kompletterande, ingalunda komme att medföra några tillökade utgifter för Statsverket, i anseende till den kapitalfond af 3,394,692 r:dr bxo som, i följd af förslaget, till detta ändamål klefve disponibel. c) Se Tab. 3—11 och 32. 144 Den 11 Mars f. m. skulle kunna, i hvarje ögonblick, begagnas såsom instruktörer för beväringen, så att denna stam lemnade större garantier för den allmänna beväringens snara bildning och säkra ledning, än den nuvar. dubbla ständiga styrkan.
Af de öfriga skulle omkring 41,700 man äga fullt ut lika mycken militärisk bildning, som åtminstone ildelar af vår nuvar. indelta- och värfvade armée, 20,850 man, beväringsrekryter, ungefär motsvara hvad den indelta rekryten är efter ett enda möte, samt slutligen 62,550 man vara för arméen disponibla reserv-soldater, hvilka alla deltagit i 3:ne års vapenöfningar.
Såsom förökning af försvaret tillkommer vidare en organiserad landstorm 458,700 man, a) af hvilka hvar och en äfven deltagit i 3:ne års vapenöfningar; hvarigenom man således skulle kunna påräkna för tillfälligheten af flera anfall i olika delar af riket följande försvarskrafter:
I Norrland.
Luleå- och Piteå dalarne 9,000 man.
Skellefteå och Umeå dalarne 9,000 ” Gideå, Angermanna, Ljusdahls och Ljusne dalarne 18,000 ” Dahl-elfs dalen 36,000 ” I Svea Land.
Mälare och Hjelmare dalen 113,000 ” / Götha Land.
Motala dalen och Tjust 37,000 ” Emm-å dalen, Kalmar och Ulekinge ....
72,000 ” Skåne 77,000 ” Halland och Bohus-län 37,000 ” samt för central-försvaret vid Wenerns- och Wet terns stränder nya krafter af 109,400 man.
Till en hvars omdöme öfverlemnas, om ej en sådan organisation skall erbjuda full trygghet för fosterlandet, att kunna göra all tanka på landvinning under ett enda fälttåg för fienden outförbar.
Skulle det fall inträffa, att en eröfringsplan ifrågakom, af den be skaffenhet, att fienden beräknade, att genom flera års kampagner underkufva landet, blir det en följd att hvarje organisation måste lemna rum för den, som hela Svenska folkets frihets- och sjelfständighetskänsla då komme att framkalla.
Det säkraste sättet, att med vårt lands läge förekomma en så dan plan, är likväl att den allmänna beväring sprincipen upprätthälles af Regering, Ständer och hela nationen, såsom det enda säkra medlet, att möta fiendens första anfall, hindra honom alt få fast fot, samt således tvinga honom till så ofantliga rustningar, att han i en enda kampagne måste söka underkufva hela landet.
Om, såsom chefen för landtförsvars-deparhtet erkänt, våra kusters - a) Se Tab. 32.
Den 11 Mars f. m. 145 sters vidd gör lill ett behof, att vara beredda på många punkter att kunna möta Henden; så mäste det dock erkännas, att vårt insulära läge åtminstone till den grad försvårar en så tilltagen anfallsplan, att den icke gerna behöfver befaras.
Att öfver Östersjön föra 100 till 150,000 man, erfordrar förberedelser och uppoffringar, som icke lätt åstadkommas; och de skulle icke ändå vara tillräcklige, för att underkufva Sverige, om dess folk, såsom en gång vära lader utlofvat, genom en allmän beväpning och ungdoms-vapenöfning, vill bereda sig till den kära fosterjordens försvar.
Efter uppläsningen häraf, begärde Hr Stjernsvärd, att hvad han nu anfört, deraf 5 exemplar aflemnades, måtte communiceras de öfrige Riks-St:n; hvarpå Hr Stjernsvärd aflemnade, samt till en del uppläste följande till hans förslag hörande handlingar:
Landtförsvars-Depart-.tet med tillhörande Expeditioner samt arméens pr öfning s-comitécr.
Art. 1.
Landtförsvars-departementet. a) Landtförsvars-depart. utgöres af en chef och föredragande statsråd, hvilken tillika är Konungens rådgifvare i kommando-mål, biträdd vid ärendenas handläggning af 3:ne expeditioner, nemi.:
Depart:s-chefens expedition, depart:s kansli-expedition och depart:ts förvaltnings-expedition b) samt vidare, i och för upplys a) Se vidare Ta!>. 1. b) Genom sednaste förändring i Statsrådets organisation och införandet af departemental-styrelsen afsågs större enhet i hesluten, mera skyndsamhet i ärendenas gång samt särdeles den vigtiga fördelen att hvarje föredragande statsråd skulle åligga och beredas tillfälle att kunna kontrollera och vaka öfver verkställigheten af de beslut, som på dess föredragning blifvit fattade.
För vinnande af dessa ändamål, särdeles det sistnämnda, angafs redan då, och har sedermera af erfarenheten såsom en oafvislig fordran blifvit framställd, nödvändigheten att vederbör, organer för de höga beslutens verkställighet ställes i direkt beroende af de föredragande statsråden, samt att till följd deraf.
Styrelse- och förvaltnings-verken, hvilkas tunga collegiala machineri och oberoende ställning synnerligen motverka berörde syften, ombildas till ministrarne underlydande expeditioner eller byråer.
Det embetsverk som i första rummel tarfvar en sådan ombildning är utan gensägelse, K.
Krigs-colleg:m, der enhet i beslut samt skyndsamhet och sammanhang i ärendenas behandling, torde erkännas vara mest behöflige.
Detta verk består för närvar, egentligen af 6 utaf hvarandra oberoende, från hvarandra genom bestämda gränsor skilda och för hvarandra i afseende å göromålen främmande collegier, kallade afdelningar, som endast genom utdrag af sina prot:r kommunicera.
Presidenten sitter väl öfver alla de mål som å dessa afdelningar föredragas, men om denne äfven ägde de utmärktaste förmögenheter, torde det blifva honom en omöjlighet, att så följa ärendena och minnas besluten, att ej en likartad fråga och en K. föreskrift behandlas, samt förklaras och tillämpas helt olika på den ena afd:n än på den andra, och dessutom gäller ej hans åsigt emot de båda förenade besittarnes.
Följderna häraf äro lätta att inse och uteblifva ej eller.
Att de ej antyda enhet och sammanhang, torde icke behöfva bevisas. 3 II. 10 146
Den 11 Mars f. m. ningars meddelande oell förberedande åtgärder, af de för hvarje af arméens hufvuddelar årligen sammanträdande pröfnings-comitéer.
Landlförsvars-depart. tillkommer: l:o Ärenden, som röra landtförsvarets ordnande och vidmakthållande samt den dervid anställde personal, dispositionen öfver de till landtförsvaret anslagne medel och persedlar, fästningars byggnad och underhållande, äfvensom alla undervisnings-anstalter, kyrko- och sjukvårds-angelägenheter, pensions- och välgörenhets-inrättningar för landtarméen och dertill hörande stater: 2:o
Frågor om landttruppers kommendering lill tjenstgöring eller användande till erfordeliga allmänna arbeten; 3:o Vården om de för landtförsvaret upplåtne boställshus och byggnader; samt det kronan tillkommande inseende öfver styckebruken, gevärsfaktorierne och krut-tillverkningen.
Under Landlförsvars-depart. lyda: l:o Alla till arméen och landtförsvaret hörande stater och corpser; 2:o Krigs-vetenskaps-akademien, det högre militär-läroverket, krigs-akademien samt alla öfriga militära bildnings- och undervisningsanstalter; 3:0
Alla till landtförsvaret hörande milda stiftelser; 4:o Comitéen för salpeter-ärendena.
Expeditions-chefs befältningarne vid deparl:ls 3:ne expeditioner innehafvas endast på förordnande, hvarföre den befattning, hvilken vid förordnandets erhållande innehades, bör stå öppen att återtagas då förordnandet upphör, dock åtnjutcs under tiden af nämnde befattning ingen slags inkomst; så länge förordnandet påstår medför del för innehafvaren generalsvärdighet.
Departements-chefens Expedition. «) Till denna expedition ingå alla mål som tillhöra Landtförsvarsdepart:tet och hvilka, sedan de blifvit inregistrerade, af expeditionschefen fördelas på vederbör, expeditioner: vidare handläggas af denna expedition alla kommandomål.
För hvarje af berörde afd:r är en viss dag i veckan bestämd, då de densamma tillhörande mål föredragas.
De mål som inkomma straxt derefter, måste således vänta på denna föredragning 8 dagar, och remitteras de då, som oftast händer, för skriftliga upplys-’ ningars meddelande, till afd:s kammar-kontor, eller, för att granskas, till revisionen, hvarigenom ofta flera veckor förflyta innan de hinna afgöras.