Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Emot Ridderskapets oell Adelns beslut i detta afseende, får jag anmäla min reservation, emedan jag trodde, att detta ämne icke påkallat någon handläggning.
Herr Zengerlein, Jacobi Äfven jag anhåller, att få reservera mig emot Remissen till Lag- Utskottet af Kongl. Maj:ts ilrågavarandö Nådiga Skrifvelse. / Gref\e von Schwerin:
Jag vill visst icke lägga hinder i vågen för hvari Ridderskapet och Adeln anser rikligt, samt Herr Grefven och LandtMarskalken föreslagit; men hos Ridderskapet och Adeln märktes i sista Plenum oro, i afseende på behandlingssättet af detta mål.
Jag skulle önskat att denna oro hade kunnat blifva skingrad, men jag tror ej att den blifver det, ifall, hvad man framställt under tvenne särskilta propositioner, skall innefattas uti en remiss.
Jag ,rygSar nr ig likväl fullkomligen i denna del till Herr LandtMarskalken, och om han ej Den 27 Maji f. »1. anser Remisserne böra åtskiljas, gör jag ej någon svårighet.
Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, det han i sista Plenum, på sått det dervid af RiddarhusSecreterareu förde Protocoll jemväl utvisade, uti en enda proposition innefattat den då beslutade remissen till Lag- och Oeconomie-Utskotten; men likväl särskildt utmärkt de befattningar, hvilka borde tillhöra hvardera Utskottet, alldeles såsom Herr Grefven och LandtMarjkalken nyss för Ridderskapet och Adeln uppgifvit.
Jag hörde ej an nat, ån att proposition först gjordes på remiss till Lagutskottet, och att först en fjerdedels timme derefter, den om Remiss till OeconomieUtskottet blef gjord.
Ridderskapet och Adeln ansåg det reglemer.tariska böra höra till Dess eget Utskott, och då Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition om Remiss till OeconomieUtskottet, tycktes tankarne vara delade.
Jag begärde då ordet, och yttrade, att Ridderskapet och Adeln alltid hade sig öppet, att remittera frågan till sitt Särskildta Utskott, ifall hvad de andra Utskotten föreslagit, icke convenerade Ståndet.
Grefve Posse, Carl Hindric".
Jag instämmer med dem, som reserverat sig emot hela remissen.
Jag yttrade mig icke offentligen sistledne Pleni-dag, men jag ropade Nej.
Jag var ej nog säker och hemma uti Grundlagens olika
Den 27 Maji f. m. punkter, men min känsla sade mig, att remissen icke var riktig, i följd af hvad jag hade hört hår under discussionen yttras, af mera kunnige mån.
Jag ansåg mig likväl böra vika för Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt andre upplyste talares skäl att tillstyrka remissen.
Emedlertid finner jag nu mera, att 48 §.
Riksdagsordningen uttryckligen stadgar, hvilka föredragnings-åmnen åro, sorn till öfverläggning kunna framställas.
Dessa åro nemligen: 1:0 ”Konungens propositioner, som å Riks”Salen eller sedermera under Riksdagens lopp, ”blifvit till Stånden eller Stats-Utskottet Öf”verlemnade. ” 2:0
"Mål, som genom Protocolls-Utdrag ”eller Deputationer från MedStånden commu”niGeras. ’’ ■5:o ”Utskottens Betånkanden och Förslag.” 4:o ”Motioner gjorde i Plena af någon vid ”Riksdagen då närvarande Ståndets Ledamot.”
Det år således hår på intet sått fråga om Kongl. Skrifvelser.
En Kongl, proposition skall enligt 87 och 89 §• § RegeringsFormen , nödvändigt, för att vara gällande, undergå granskning af Högste Domstolen och StatsRådets yttrande skall äfven vara bifogadt.
Sorn detta ej ägt rum, anser jag billigt, såsom Herr Grefve Carl Stellan Möner, en af våra äldste Ledamöter föreslagit, att den Kongl. Skrifvelsen borde hafva blifvit lagd till Handlingarne.
Detta år hvad formen rörer.
Hvad åter angår sjelfva D»n 37 AJtifi f. m. saken , så år den också oriktig.
Den år ett ingrepp uti Ståndens rått, att ensamme besluta uti det, som år hvarje Stånds egen sak.
SUiteligen framståiler denna sak Ministérens åtgärder i en tvifvelaglig dag, då den ej handlar i Öfverensstämmelse med sina ord.
Den säger vål nemligen, att den bifaller publiciteten, men Uppställer tillika dervid sådane vilkor, som göra den omöjlig.
I stället för att låta denna fråga behandlas som en reglementarisk åtgärd för hvarje Stånd, fordras nu som ett vilkor, att alla fyra RiksStånden dertill skola gifva deras samtycke.
Således har Minisféren under uttryck, hvilka gifva tillkänna önskan om publicitet, fra mstållt hinder sorn förekomma dess verkställ, lighet, må hända , under Ministérens lifstid.
På desse skäl grundar jag min reservation.
Herr Printzenskjöld, Axd, förenade sig med Grefve Posse.
Herr Rothlieb, Axel:
Då jag tillstyrkte remissen, fattade jag ej annat, ån att RiddarliusUtskottet äfven skulle få befattning med ämnet, sedan det från Lag- och OeconomieUtskotten återkommit; och jag tar mig frihet hemställa huruvida en åtgärd, som rör Riddaihuset, icke äfven bör af RiddurhusUtskottet behandlas.
Herr af Uhr, Gitjtaf, och Herr Renier/vård.
Pehr Adamy iörenade sig med Gref* v* Posse, Dtn 37 Maji f. m.
Friherre Anckarsvärd, Carl Hindric: l anledning af den fråga, sora blifvit våckt om remissen, torde det tillålas mig förklara, att det icke synes mig på något sått vådligt, om remissen afgår i det skick den år författad.
Jag tror alt den blott innefattar frågan om uppgörande af det reglementariska af OeconomieUtskottet och Lagtörslaget af Lagutskottet; Ridderskapet och Adeln alltid obetagit att yttra sig i hufvud-frågan, hvilken ej år remitterad; ifall Ståndet skulle anse det reglementariska samt Lagförslaget vara bntaglige.
' Jag tror ett
Lagutskottet ej kan såtta sig i verksamhet till stiftande af en Lag, utan att det reglementari ska år uppgjordt, för hvilket Utskottet skall stifta Lagen.
Således finner jag att remissen titan fara kan afgå.
En annan fråga år, om remissen någonsin borde hafva beslutits; men den saken år redan ^afgjord, jag tillstyrker således godkännande af ProtocollsUtdraget, Grefve von1 Schwerin förklarade, det han afstod från vida e fullföljd af den utaf honom mot ProtocollsUtdraget gjorde anmärkning.
Herr Berghman, Ambrosius Magnus; Jag finner besynnerligt, att sedan Ridderskapet oell
Adeln redan genom beslut afslagit frågan örn publicitet, Ridderskapet och Adeln nu i anledning af den Kongl Skrifvelsen, ingått på dess remitterande.
Remissen förutsätter nästan ett bifall till sjelfva saken.
Jag anhåller således att få anmäla min reservation och tror, att Riddersk&pet och Adeln blott hade bordt till Kongl. 55a Dm 57 J/«/f /. to. Maj:t inberätta att Ståndet vid denna Riksdag redan i detta ämne fattat sitt beslut.
Herr von Hohenhausen, Michael:
Med lifligaste glädje och tacksamhet åhörde jag Kongl. Majds
Nådiga proposition om publiciteten, och jag skulle tro mig fela mot min Riksdagsmannaplikt , om jag ej med beredvillighet ginge motionen till mötes, ty min öfvertygelse år fast och djup, ej allenast om nyttan af publiciteten vid Riksens Ständers öfverlåggningar, utan äfven om det tvingande behofvet deraf vid närvarande allmänna upplysning , om Riksens Ständer uti deras söndrade sammansättning, skola förmå ingifva Nationen ett starkt och varaktigt förtroende.
Jag förenar mig således om remissen, ehuru jag skulle hafva trott att ett särskildt Utskott låmpeligare hade kunnat behandla frågan och många sessioner dertill icke behöfts, sedan den förut af 2;ne RiksStånd så omständligt blifvit afhandlad.
Det år i följe af Herr v. Hohenhausens framställning, som jag anhåller få fästa uppmärksamheten deruppå, att det ej var en Kongl, proposition, som i afseende å pupliciteten ankommit, utan en Kongl, skrifvelse, som ej bör förblandas med en proposition, hvilken måste vara på annat sätt beskaffad ån denna, för att bära det namnet.
Jag tror äfvenledes, att alla de personer, som af vigtiga skål önska publiciteten, finna sig bedragne, om de vilja stödja hoppet derom på den Nådiga skrifvelsen.
Den tyckes åsyfta att tillintetgöra publiciteten för en Den 27 Maji f. m. 553 lång tid.
Det år otvifvelaktigt, att då accessoi* rerne skola uppgöras af Lag- och OeconomieUtskotten, och således tre Stånds pluralitet och Konungens sanction fordras till dessas afgörande, måste deremot sjelfva hufvudfrågan om publiciteten vara underkastad fyra Stånds sammanstämmande beslut, för att kunna åga rum; Genom den Kongl, remissen har man troligen tillintetgjort publiciteten, åtminstone för en lång tid.
Huruvida sjelfva publiciteten i öfrigt år önskvärd, år en annan fråga, hvaröfver jag snart torde få tillfälle yttra mina tankar, då Herr Lefréns motion förekommer.
Jag hemståller ödmjukast, huruvida de frågor Grefve Posse väckt', nu böra sysselsätta discussionen hos Ridderskapet och Adeln.
Hår år blott fråga om verkställighet af ett redan fattadt beslut angående remiss; ej om att upphäfva det samma.
Frågan år blott huruvida ProtocollsUtdraget år författadt i enlighet med Ridderskapets och Adelns beslut.
Jag tror, att Friherre Anckarsvärd har utredt detta, och då Grefve von Schwerin afstått från sin anmärkning, hemställer jag, att proposition måtte göras på ProtocollsUtdragets gillande , samt att vi ej i förhand må uppehålla oss med discussioner, som icke leda till något afgörande för det närvarande.
Herr von Hartmansdorff, August Grefve Posse har tillåtit sig, att tala om åsyftningen af Konungens skrifvelse; men jag tror ingen åga att yttra sig öfver åsyftningen af någons skrif - Zjcn a <r Maji f. m. teliga eller mundteliga anföranden, utöfver hrad ordalagen tydeligen uttrycka; och jag anser mig, vid närvarande tillfälle icke böra underlåta denna anmärkning.
Hvad sjelfva saken angår, så tillstyrker jag att Ridderskopet och Adeln måtta bifalla remissen sådan, som den i ProtocollsUtdraget är upptagen, emedan jag ej kan finna annat, ån att detsamma år öfverensstämmande med Ridderskapets och Adelns beslut.
Jag har ej tillåtit mig, eller velat göra någon tydning af skrifvelsen, i annat afseende, ån hvad sjelfva uttrycken gifva tillkänna; ty om man granskar skrifvelsen, och jemför den med Grundlagen, så blir publiciteten mindre trolig, ån den var förut.
Detta har jag trott mig böra framställa till Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet.
Uppå derefter af Herr Grefven och Landt-i Marskalken gjord proposition, fann Ridderska— pet och Adeln för godt godkänna ProtocollsUtdraget, så lydande:
Utdrag af Protocollet hållit hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den 23 Maji i8i3. S. D.
Remitterades till Lag- samt Allmänna Besvärs- och, Oeconomie- Utskotten: Kongl.
Maj:ts den 16 dennes aflåtne, samt i*n % i derpå följd# förmiddagen på bordet Uf - ©en 27 Maji J. m. de Nådiga Skrifvelse till Riksens Stander, angående offentlighet vid Ståndens öfverläggningar,’ med anmodan till Lagutskottet att uppgöra ett fullständigt förslag, så väl till en Lag för ordningens bibehållande bland de främmande åhörare, hvilka kunna komma att öfverläggningarne bivista, som till bestämmande af det ansvar, hvarmed öfverträdelser deraf böra beläggas; samt till OeconoinieUtskottet, att författa de reglementariska föreskrifter, som för offentlighetens verkställighet blifva nödige, oell som ej mindre med Lagstiftningen i allmänhet, än hvarje medborgares rätt böra vara öfverensstämmande.
Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannåmnde Utskott inkomne, samt den aå dennes eftermiddagen, på bordet lugde Utlåtanden:
Frän StatsUtskottet:
Af den 20 dennes \
N;o 164.
I anledning at Kongl. Maj:ts Nådiga remiss uppå Lieutenanten Bergmarks underdåniga ansökning om prolongation å arrendet af Klabböhle Laxfiske.
Om utgörandet Dejne - penningarne.
N:o 166.
I anledning af Kongl. Maj.-ts Nådiga skrifvelse, rörande föreslagen försäljning till skatte af Kungsgårdar och Officers - Boställen, 5j6 Den 27 Maji /. m. Från Stats- ocä BevillningsUtskottem ’ de/i 16 dennes: N:o 168.
Angående särskilt anslag till Taxerings-kostnadens bestridande inom Norrbottens Län.
Från Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie UtJKotten
Af den 26 sistl.
April N:o 5o.
Angående åläggande för Häradshöfdingarne, att visa redo för Häradets andel af saköres-medel.
Angående föreslagen jemkning i stängsel-skyldigheten byemän emellan, då storskifte eller enskifte för sig gått.
I anledning af yrkad ändring uti nu gällande författningar, rörande skyldigheten att deltaga i stängseln omkring skog och skogsmark.
Af den 10 dennes: N:o 54.
I anledning af yrkad förändring uti regleringen af snöskottnings-besväret, samt ansvar för underlåten snö-plogning.
’4f den i4 dennes: N:o 56.
I anledning af väckt motion, om Den 27 Maji f. m. 55/ upphäfvande af Kongl.
Stadgan om Jagt och Djurfång, af den i3 April 1808, så vidt det angår skallgång till rofdjurs utödande.
Lag- samt Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottens den 26 sistl.
Februarii afgifne, samt den 20 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning ef väckt fråga, att LagComitén måtte höras öfver alla Lagförslag, samt deraf föresslå reda-j ction. * Herr von Hartmansdorff, Auguft:
De sammansatte Utskotten hafva ansett stridande emot 87, 88 och 89 paragrapherne RegeringsFormen, att Författningar, som skola utfärdas, förut må af LagComitéen granskas, och redactionen till Lag-förklaringar af den samma föreslås.
Jag inser ej att de åberopade paragrapherne lägga något hinder i vägen för denna granskning.
Maj:ts rätt att besluta saken och bestämma uttrycken, skulle ej inskränkas af LagComiténs redactions-granskande åtgärd; ty om Kongl.
Majd ej vore nöjd med Comiféens anmärkningar, så stöde det honom alltid öppet att gifva Författningen den ordalydelse han behagade.
Mig synes det både önskeligt och för närvarande lätt görligt, att en sådan granskning skedde af den redan befintliga LagComiténs Ledamöter, så väl i afseende på Lag-förklaringar, som i afseende på oqconomiske och police-författningar.
Den tidsutdrägt, som derigenom kunde härröra, bör vara ringa, emot den, sorn 35* Den 27 Maji J. m. uppkommer genom otydliga eller stridiga förrättningar.
Det torde också vara allt ör mycket hegardt af Konungens förvaltande Embetsman, sorn egenteligen hafva att göra med sak, att de till den grad skulle sysselsätta sig med formerne, att icke något derutinnan möjligen uraktlåtes.
En omständighet kan sågas vara hinderlig, den nemligen, att LagComitéen ej är statlig varande.
Men LagComilén måste dock förblifva, åtminstone till dess Lagen hinner fullbordas.
Det vöre då väl, om de Författningar, som emellertid utfärdas, blefvo granskade, så att de fullkomligen öfverensstämde med förslaget till den blifvande allmänna Lagen.
Detta kan ej varda pröfvadt förrän vid nästa Riksdag, och då hafva Riksens Ständer, om dem så nödigt synes, tillfälle att besluta LagComiféens fortfarande.
Jag vågar således underställa Ridderskapet och Adeln, om icke denna åtgärd, som molionairen föreslagit, är riktig, och om icke Betänkandet bör återremitteras.
Friherre Cederjirdm, Jacob:
Då LagCo mittéen är en anstalt, som blott ar temporair och för ett bestämdt ändamål, kan jag ej inse något skäl att afvika från de former, hvilka redan äro föreskrifne, och tror det ej vara med ord. ning och nytta öfverensstämmande, att föreskrifva, det Kongl. Majit i alla frågor af en viss beskaffenhet skall höra LagComitéen, hälst den tid kari emotses, då sådant icke blifver möjligt, när nemligen LagComitéen upphörer.
Herr Grefven och Landt Marskalken frå» ven 27 Maji f. m* gärle, om R i cidersirap et och Adeln ansåg Lagoch OeconomieUtskottens ifrågavarande Betänkande böra, i anledning af de utaf Herr von Hartmansdorff dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bilall af Betänkandet.
Ja och Nej. Hans Excellence Herr Grefve Mörner; Adolph Göra/i:
Jag tror visserligen, att det kan vara tämmeligen likgiltigt, hvilket som be. slutes, antingen bifall eller återremiss, men jag hemställer, hvad ändamålet skulle vara med en återremiss.
Betänkandet, efter hvad jag kunnat fatta, innehåller: i)
En anmärkning, att Kongl. Maj:t vid vigtiga fall inhämtat LagComitens
Utlåtande öfver sådane ämnen, som varit af allmän omfattning; och sJ
Den allmänna anmärkning, att då RegeringsFormen föreskrifver den ordning, hvaruti förändringar skola ske, och LagComitéen blott ar en temporair anstalit, det ej synes vara naturligt, att göra ett särskilt allmänt stadgande, som afviker ifrån den allmänna ordningen, då Kongl. Majit i alla fall icke är hindrad att hö - Den 27 Maji /. m. ra Comitéen.
Jag tycker, att Utskotten således tydligen utredt förhållandet, och vet ej hvad dervid kan vara att tillägga.
Jag ser ej att en ovilkorlig föreskrift i detta afseende, blott en önskan, kan af Riksens Ständer framställas; Kongl. Majit kan deruppå göra hvad afseende Han behagar; men en sådan önskan är öfverflödig, då det visat sig, att Kongl. Majit i vigti-r ga frågor redan hört LagComitéen.
Således tror jag ej att en återremiss kan behöfvas.
Jag instämmer med Herr Grefve Mörner deruti, att saken blott kan framställas som en önskan till Kongl. Majit, oell att det på Honom beror, att derå göra hvad afseende Honom godt synes.
Men om detta voro ett skäl, att ej sysselsätta sig med ämnet, skulle OeconomieUtskottets åtgärder i allmänhet vara öfverflödiga.
Det kr ej blott för Lag-förklaringar, som granskningen skulle äga rum; utan äfven för politie- oell hushålls-mål.
Hvad det angår, att LagComitéen ej är beständig, så har jag redan anmärkt, att man åtminstone kan begagna den till dess allmänna Lagen varder antagen, och dymedelst sörja för, att under tiden utkommande Författningar varda öfverensstämmande med riktiga former.
Jag yttrade äfven, att om man finner Comitéens fortfarande nödigt, så berodde det på Riksens Ständers pröfning att sedermera derom besluta.
Herr Lagerhjelm, Pehr-, Då jag har den öfvertygelse, att en och samma Auctoritet alltid bör Den 97 Maji /.
Jfc, bör ansvara för redactionen af de Lagar och stadganden, hvarefter
Domstolar hafva att rätta sig, så kan jag ej annat än instämma med Herr von Hartmansdorff i dess begäran, alt en sådan önskan, som blifvit föreslagen, till Kongl. Maj;t måtte framföras.
Da den lemnäs till det afse.* ende Kongl.
Maj t deruppå täckes fästa; inser jag ej något hinder för dess bifallande; likväl lärer ordningen fordra, att Betänkandet återremitteras, hvarföre jag derom anhåller.
Då Herr Grefvens oell LandtMarskalkens propo.' sition tycktes med tämmeligen allmänt Ja, hafva blifvit besvarad, att nemligen vid Utskottets Utlåtande måtte bero, lärer saken nästan kunna anses såsom afgjord.
För min del får jag tillägga, att allt hvad sägas kan och sägas bör, synes mig redan vara sagdt i Utskottens Betänkande, hvarföre jag derå tillstyrker bifall.
Herr Grefven och Landt Mar/kalken förnyade dess förut gjorde proposition om bifall till Lag- och Oeconomie-Utskottens ifrågovarande Utlåtande, hvilken proposition med Ja besvarades.
Herr Grefven och LandtMarslalken tillkännagaf att Plenum komme kl. half5 till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Ridd. o. Ad, Prat.
IV, Band, 56. 56a pen 57 Mnji J. bi.
Föredrogs å nyo Stats- och Lag-Utskottets den 9 dennes under N;o i5o afgifne, samt den i5 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af väckte motioner, rörande HofRättens öfver Skåne och Blekinge ställande på Indragnings-stat, samt upphörande af en AdvocatFiscalen i Kongl.
Götha HofRätt tillagd ersättning -för förlorade sportler.
Herr Printzenjkjåldt Carli Då det ifrågavarande Betänkandet innehåller tvänne så skiljaktiga ämnen, att de hvart för sig kunna och höra afgöras; förbigår jag det förra om den nya HofRätten, hvars mindre nödvändighet Grefve Hård redan så utförligt bevisat, att föga eller intet lärer dervid kunna tilläggas, och inskränker mig blott till hvad sorn angår sportel- ersättningar för AdvocatFiscalen i Götha HofRätt.
Härefter uppläste Herr Printzenjkjöld följande:
(Se Bilagan N:o 1.)
Friherre Ancharfvard, Carl Henric:
Vid det nu ifrågavarande Betänkandet uppstår först fragan om nödvändigheten af den nya HofRätten.
Nyttan af densamma, för den Provins, i hvilken den blifvit förlagd, vill jag ej bestrida, tvärtom tror jag att den är af stor fördel; men då fråga är om ett Öka dt Stats-anslag, så är det ock innebyggarne i de nordligaste provincerne, hvilka lika bidraga dertill, som innebyggarne i Skåne.
Det synes således förhasta dt, att, då man saknar tillgångar att göra en sådan Beit *7 Ma/i /. m. inrättning af ÖfverDoroatolar, attalia få åtnjuta lika fördelar, för den provins, som ej häröfver 20 mil till ÖfverDomstolen, inrätta en ny, när det står qvar för de norra provincerne, att till deras OrverDomstol hafva till och med öfver 100 mil.
‘Deremot vill jag ej ingå uti pröfning om anslaget bör afslås eller ej.
Hård har så väl utredt denna fråga, att jag dervid låter bero; men jag anser det vara Riksens Ständers åliggande, att till Kongl.
Maj:t framställa den önskan, att man vid dylika tillfällen i framtiden med mera varsamhet må gå till väga.
Antingen måtte nödvändigheten af deri nya HofRätten redan vid förra Riksdagen hafva varit funnen, och då hade frågan derom, samt om medel till densamma, bordt öfverlemnas till Riksens Ständer, hvilka, om de ansett HofRätten nödig, visserligen icke skulle hafva vä» grat medel; eller ock, då framställningen vid sista Riksdagen icke gjordes, tror jag, att på mellantiden emellan 1818 och 1820, ett så stort behof deraf icke hade kunnat uppkorti» ma, att saken ej kunnat lippskjutas till inne» varande Riksdag.
Det är helt olika att besluta om en inrättning, som redan är gjord, och att besluta om en ny.
Det vöre nu, att för m}u?ket compromettera Regeringen, att afslå anslaget, i synnerhet som nyttan är afgjord för provincen; men jag hemställer till Ridderskapets och Adelns pröfning, hvilka följderne skulla blifva, om ett sådant förhållande utan anmärkning finge vinna stadga.
Det skulle medföra, att alla möjliga inrättningar på sådnflt
Sätt kunr 364 T)en 57 Maji f. m, de på förhand sättas i verkställighet, för att tvinga Ständerne att, äfven emot nödvändigheten, dertill anskaffa anslag.
Jag anhåller derföre, att en skrifvelse måtte afgå till Kongl. Majit, som för framtiden tryggade oss, i afseende på såda- - ne ämnen , der vårt bifall, och der medel äro nödige.
Hvad sednare delen, angående AdvocatFiscalen beträffar, förenar jag mig med dem, som deremot framställt betänkligheter.
Ämnet iir så utredt af sakkunnige personer, att det är öfverflödigt ingå uti pröfning deraf.
En omständighet är dock af betydenhet.
Jag kan ej medgifva, att sportlar äro en löne-inkomst, som tillhör fullmagten.
Jag hemställer just i anledning af hvad en värd Ledamot nyss yttrat om en Embetsman i KammarCollegium, som begärt och erhållit löfte om ersättning, i och för det ifrån Kammar-Collegii befattning dragne utfärdandet af Fullmagter för KronoFogdar, om nu en sådan sportel-ersättning meddelas, så skola ju i alla fall Fullmagter in. m. gifvas ut, och lösen derföre erläggas.
Det blir således blott en ökad Stats-'utgift, och en löne-förhöjning åt en annan Embetsman.
Jag inser ej någon rättvisa i dylika ersättningar.
Hvad beloppet af den nu ifrågavarande ersättningen angar, så får jag erinra, att den utväg en värd Ledamot föreslagit till dess utrönande, nemligen uppgiften till TaxeringsComitéen, varit fullkomligen tillgänglig för Styrelsen, och man borde veta, om Styrelsen vidtagit någon åtgärd, att erhålla underrättelse huruvida, sportlarne varit så stora, då ifrån Kammar - Collegium en sådan uppgift lätt hade stått att erhålla.
Af dessa anled - Z>rn 27 Maji f. rtu ningar anhåller jag, att
Betänkandet i alla dess delar måtte återremitteras.
Grefve Posse, Arvid:
Då jag i sista Plenum hade den åran anmäla mig, var det egenteligen i ändamål att besvara de anmärkningar, som af en vård Ledamot då gjordes emot StatsUtskottets Betänkande, i hvad det rörer de 5oo R:dr, som blifvit anslagne AdvocatFiscalen i Götha Hof-Rått, i ersättning för förlorade sportler; men jag har sedermera hört flere anmärkningar framställde emot inrättandet af HofRåtten öfver Skåne och Blekinge , och jag tar mig derföre friheten yttra mina tankar äfven i denna del af ämnet.
Utskottens
Betänkande innefattar 5:ne frågor.
Den första: om HofRåtten öfver Skåne och Blekinge år nyttig eller skadlig, i anseende till L igskipningen, eller, med andra ord, om den bör bibehålLs, eller upphöra, år af den beskaffenhet att Kongl. M-ij;t deröfver åger ensam beslutande rått, och Rikets
Ständer kunna blott frambära de underdåniga önskningar, hvartill omståndigheterne föranleda; hvaremot de öfrige frågorne om HofRåttens Ledamöters och Betjenings uppförande på Ordinarie Stat, samt om ifrågavarande anslag till AdvocatFiscalen i Götha HolRått åro sådane, som Rikets Ständer, oberoende af Konunga-makten, afgöra.'