Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dä nu Gottlands innevånare icke kunnat fä någon egen kredit-anstalt, eller någon afdelning af Priyat-bank förlagd på ön, så önskar jag att Staten mätte finna utväg att förskaffa dem ett afdelnings-kontor, derifrån Öns innevånare, oberoende af väder oell vind, lika med alla öfriga medlemmar i samhället kunna fä sina låue-behof uppfyllda.
Hr af Dalströms ifrågavar. motion jemte de i anledn. deraf afgifne yttranden remitterades till Banko-Utsk, 13 194 Den 14 December.
Då jag af den berälldse, som ifrån K.
Ar. inkommit lill K. Sl:r om Statsverkets tillstånd oell behof, förnummit, alt en summa af Gö.fiöö r:dr 32 sk. b:co blifvit begärd för alt upbygga eli kemiskt Laboratorium uti Upsala, har jag deraf trott mig finna en ökad anledn. till alt lästa Sländernas upinärksamhet pä nödvändigheten och gagnet af alt den högre kemiska undervisningen lörsätles lili eli sådant läge inom landet, att nationen må kunna tillgodogöra sig något mera af den vinst, sorn denna vetenskap hav att meddela.
Del är för hvarje indus!ri-idkare bekant, huruledes kemien serdeles under della sekel och förnämligast igenom den riktning vår odödliga landsman Berzelius gaf åt delina vetenskap, ingripit lili en mängd vigliga industriella utgreningar af eli ordnad! samhälle samt alt denna vetenskaps praktiska område blifvit derunder på eli sådant sätt ulvidgadt, att den egentliga, rent tlieore liska vetenskapsmannen numera icke medhinner eller har i sin förmåga att, pä samma säll sorn för eli århundrade sedan, kunna ät en ungdom anvisa, tolka och bereda lill vidare utarbetning alla de utgreningar, hvilka med denna vetenskap nu ställ sig i beröring och för hvilka skiljaktiga hehofver alltid kunskaps-sökande viri elt Universitet uppehålla sig.
Betraktar man äfven ifrån endast ren ekonomisk synpunkt huru del förhåller sig med kemiska vetenskapens inflytelse pä nationernas välstånd, så linner man snart att fä andra vetenskaper gilYit en sä hög ränta som denna; men då jag tror alt. den utan serdeles slöra praunier kan bringas inom Sverige till att gifva en ännu högre och dä jag tror oss, i och för ernående deraf, icke behöfva vidtaga andra åtgärder än sådana, hvilka redan i andra länder visat sig vara verksamma och gagnelig»; tror jag mig föreslå en nyttig åtgärd om jag förordar några mindre penninge-sunnnor för att ytterligare befrämja denna veleuskaps-sfälluing inom vårt land.
Såsom dessutom sjelf varande både landtbrukare och jerntillverkarc, har jag varit i lillhälle afl inse och göra mig reda för de stora fördelar, hvilka landtbruket och bcrgshandteringen erhållit igenom de kemiska veteuskaps-männernes ål göranden ät dessa t venne vigtiga näringar. flå jag härvid tillika fästat min upmärsambet pä hvad man i andra länder redan åtgjort i och för tillgodogörandet af denna vetenskaps läror och dä jag med hvarje praktisk man, inser den stora betydelsen af dessa lärors användande för realiserandet af hvad vårt land äger inom sill skole samt. vidare kan fullkomna, har jag trott mig linna en ökad anledn. till ali fästa nu församlade R.
Sius upmärksamhet på den nytta, som för vårt land kunde dragas, om vi pä ändamålsenligt sätt. nu pä en gång ordnade undervisningen lili denna vetenskap sami derföre begagnade tillfället all, förutan (leii redan befintliga professionen, hvilken lämpligast torde böra qvarstå såsom omfattande den (beardiska delen af vetenskapen, inrättade 2:ne nya professioner för kemiens applicerade utgreningar, hvaraf den ena, hvilken jag ville kalla fysiologisk kemist, skulle omfatta hela utgrening™ åt växt- och djur-lifvet och således redogöra för vetenskapens användande åt landtbruket, boskapsskötseln, medecin, och Ben 14 B e c e lii b e r, 195 pharmacien samt den andra skulle heta geolog och omfatta geologien, mineralogien och de vetenskapliga grunderna för bergshandteringen.
För den förre af dessa professioner tror jag att de opinioner, sorn öfverallt i landet uttalat sig vid våra landltoruksmöten samt serdeles det 1848, som hölls i Malmö, äro af oss något hvar kände; och för den sednare tror jag att de mest praktiska nationer : Nord-Ainerikas och Englands, gifvit sä talande skäl, att andra länder skyndat sig att efterfölja dessas exempel.
Jag skulle väl här kunna anföra huruledes man i andra länder vetat göra sig dessa utgreningar af vetenskapen lill godo, samt ali. man nästan öfverallt inrättat minst 3:ne professioner för de läroämnen, hvilka hos oss skola handhafvas af en enda professor: men jag skulle i sådant fall nödsakas att. blifva allt för vidlyftig, hvarföre jag endast tillägger att man har dessa läroämnen fördelade pä 3:ne personer; uti Christiania, Köpenhamn, (lödingen, breslau, Leipzig, Dorpat m. 11. ställen; pä 6 uti Geissen och på ännu flera uti Berlin, London och Paris.
Ilen lön jag begär alt dessa nya professioner matte erhålla, är, förutan fria boningsrum uti den blifvande Laboraloriilokalen, 2.000 r:dr Joko ärligen och jag skulle snarare önska att kunna föreslå den ännu högre för att vid institutionen fästa utmärkfare eapaeiteler, hvilka eljest så lätt lockas att ingå uti mera vinstgifvande industriella företag och derigenom icke blifva i den stora skala verksamma och gagnande som jag skulle anse vara för landet nyttigast. öfvertygad att vår Regering endast med utmärktare lärare, liesöker dessa Universitetets professioner, men inseende tillika heliofvet för landet af alt uti special-ut gren ingar få lärare-ämnen bildade, föreslår jag •alt en mindre summa af 300 r:dr b teo mätte anslås för sädane yngre personer, hvilka pä det blifvande nybyggda laboratorium söka att skaffa sig en högre kemisk praktisk bildning samt der blifva engagerade såsom biträdande underlärare, och då jag anser att. icke mindre än 4 under-lärare behöfves för att ändamålsenligt sköta och handleda det antal af 80 studerande hvilka jag tror uppehålla sig vid Upsala Universitet såsom begagnande sig af undervisningen i kemi, anser jag att Staten, med en årlig utgift, af 1,200 r:dr b:ko för dessa fyra under-lärare, kan för framtiden hafva betryggat sig för att alltid bekomma skickliga sökande lill de lärarebefattningar hvilka i olika utgreningar behöfvas och af hvilka jag här endast vill omnämna : landlbruksskolor. bergsskolor, slöjdskolor, och hvilka i framtiden synas blifva vida flera än för närvar.
För att. derjemte kunna så fort som möjligt få institutionen uti ett någorlunda ändamålsenligt skick, förestår jag att 12,000 r:dr b:co mätte anvisas att för en gäng utgå till apparaters anskaffande.
Då jag har mig bekant att olika samt stundom dyrbara apparater numera erfordras för en ändamålsenlig kemisk undervisning och då jag tror landet hafva ett desto större gagn, ju förr vi få den kemiska vetenskapens läror spridda uti nationel), anser jag att vi härutinnan icke böra gå alltför långsamt tillväga, emedan vi i sådant, fall blifva efter uti industriel utveckling.
Denna Begärda summa, fördelad 13 * 196 Den 14 December. pä SO laboranters behof är dessutom sa ringa, att stor fråga kan vara, om den kan fylla denna vetenskaps mest trängande behofver.
Jag tror derjemte alt 11.
St:r icke kunna undgå alt, för den i Upsala nu under omorganisation föreslagna kemiska institutionen, anvisa årliga anslagsmedel, hvilka jag anser vara af nöden, ej alle nast för att dermed bestrida vissa allmänna utgifter, såsom ved, belysning, reparationer af förnötla saker, m. m. dylikt, utan äfven för att underlätta kostnaderna för en del fattigare, men med större anlag framstående kemiska studerande, äfvensom för sådana undersökningars verkställande, hvilka äro dyrare än hvad en fattig studerande sjelf kan hafva råd alt bekosta, och likväl ses ofta de stulsta gåfvor nedlagda i fattigdomens sköte.
Hit kunna äfven räknas undersökningar af sådana ämnen och utredningar af sådana frågor, hvilka stå i närmare samband med vårt fädernesland äfven som underhållet och förökandet af de för undervisningen nödvändiga samlingarna.
För ali i denna rigtning underlätta de hithörande vetenskaps-grenarnas studium, anser jag en summa af 2,000 r:dr b:co hvilken jag förordar såsom eif blifvande årligt anslag häråt, icke skall anses hög om man tager i betraktande att den, fördelad på 80 laboranter samt dessutom på lärarena för deras undersökningar, gifver på hvarje en högst liten quot samt att denna summa snarf skall mångfaldiga gånger blifva åt landet återgulden och icke kan betraktas såsom annat än förskottsmedel, hvilka bära en så hög ränta, att Staten sannolikt icke på någon sin utgift kan vara förvissad om en lika.
Till följd häraf anser jag mig böra vördsamt föreslå: l:o alt, utom det i K.
M:s nådiga propos. uptagna behof lill laboratorie-byggnad i Upsala, ett anslag för en gång af 12,000 r:dr b:co må beviljas lill första upsättningen af instrumenter och tillbehör för laborationerna. 2:o
Alt ett årligt anslag göres för 2:ne professorer å 2,000 rsdr b;eo lill hvardera, med 4,000 r:dr b:eo att utgå när de af K.
M. blifva utnämde. 3:o
Att äfvenledes årligt anslag göres lill 4:ra Assistenter a 300, med 1,200 r:dr b:co., samt till sjelfva laborationerna 2,000 r:dr b:co, att utgå när laboratorii-byggnaden anmäles vara fullbordad.
Ur Lagerhjelm anhållit att denna motion måtte remittera^ till StatsUtsk., yttrade Hr Ribbing, Arvid:
Då jag bivistade det möte, som af den värde motionären åberopades, nemi.
Landtbruksmöte! i Malmö, anser jag för min skyldighet, att såsom bidragande skäl till det anförande, som han upläst nämna, alt detta möte beslutade en un derd. anhållan hos K.
M. om förordnande af landtbrukskemister att biträda jordbrukare.
I trakter af Malmö var behofvel deraf ganska synbart och erfors af dem, som besökte mötet från andra län på det sätt, att man förnam huru Tyskar och Danskar som inflyttat till Skåne och dels köpt dels arrenderat egendomar, förstodo alt, till följd af deras kemiska kunskap, af dem draga större fördel än Den 14 D c e ni b e r. 1!)7 deras förre innehafvare förmån.
Jag minnes särskildt att en af arrendalorcriia, sorn jag besökte, fann sig ega mycken vinst genom påförande å åkern af en särskild jordart, hvarigenom afkastningen betydligen ökades.
Man hade således i brist af kännedom om jordarternas beskaffenhet bortlemnat jord, hvaraf man eljest sjelf kunnat draga större nytta, oell med anledn. af sådana exempel som af flera till stort antal anfördes, stannade Landtbrnksmötets ledamöter i det beslut, som jag nu haft äran nämna.
Delta beslut torde redan hafva vunnit afseende, men måhända saknas personer, sorn kunna förordnas till landlbruskemister.
Den nu väckta motionen afeer att afhjelpa en sådan brist och lietta är anledn., hvarföre jag nu understödjer motionen.
Upläsfcs en af Gr. Snoilsky, Nils, inlcmnad sålydande motion:
Sedan, genom K. Förordn. d. 1!)
Maj, 1845, 24 Gap. 11.1!., blifvit, i fråga om skyldigheten att gifva och rättigheten att erhålla brandstod siilunda förändrad!; ”Att den ägare eller innehafvare af “hemman, hvilken lör sin åbyggnad eller någon del deraf, eller ”för säd, foder eller boskap, som lill gärdens bruk tarfvas, tagit ”försäkring i brandslods-bolag, som för orten är af Konungen stad”fästadt, ej vore, så länge han i bolaget qvarstår, pligtig, att gälda ”brandstods-ersättning, hvarom i lag eller derpå grundad förening ”stadgas, och deremot ej eller berättigad till den godlgörelse för ”liden brandskada, som efter lag eller förening skolat honom tillbomma, ” hafva ägare af hemman i den mohn begagnat sig af rättigheten att skilja sig från allmän brandstodsförening och ingå uti länens särskildta brandslods-bolag, att de i brandstods-föreningen qvarstående delägare nu mera utgöra ett högst ringa antal.
Då högstberörde Förordning icke innefattar ett åläggande för hemmansägare att frånträda den lagliga brandstodsföreningen, utan blott en tillåtelse att derifrån afgå, måste deraf följa, att alla de hemmansägare hvilka finna godt, att, oaktadt en sådan tillåtelse, vid nämnde förening qvarstå, icke böra derigenom sättas i annan ställning eller åläggas större skyldigheter, än som före förordningens utfärdande voro för dem utstakade.
Med tillämpning af denna grundsats, måste del ock antagas, att grunden för sådana hemmans-ägares eller innchafvares bidrag bör förblifva densamma som förut, eller i det förhållande sorn haris hemmantal står till liela häradets, ty eljest skulle den orättvisa upkomma, ali en sådan hemmansägare, efter de flestas afgång ur föreningen skulle komma ali i händelse brandskada timade, nära nog ensam, eller åtminstone uti en vida högre grad, än hvartill den nyss angifna grunden föranleder, ersätta en sådan skada.
Del saknas dock icke exempel derpå, att en Ilärads-rätt ålagt några få mantal qvarstående i en brandstodsförening, som förut bestått af omkring 170 hela hemman, att ensamma gälda en brandskada af omkring 700 r:dr b:cos värde med nära 50 r:dr b:co per mantal; och det synes således vara en stor Den 14 December. brist i lagstiftningen rörnle brandslods utgörande, att icke något beslämdl stadgande i detta afseende l'örelinncs.
De vid den gamla brandslodsföreningen qvarstående liemmansägare hafva äfven fått vidkännas eif annat ingrepp i deras lagliga rätt, genom det rättegångssätt, som i brandst odsmål nu följes.
Den enda författning sim derom lemnar föreskrift är fö. förordna! d. 2(> Oefober 1743 utgifveu pä en lid dä 24 Gap. 11.11. var i sin fulla krall och s. k. brandstodsbolag, pä sidan om lagen ännu icke hade iipslält.
Samina författning förmår, att sorn hemmausägarne i eli helt härad äro att anse siisom menighet, böra de till Tinget kallas genom kungörelse, hvilken skall upläsas i häradets kyrkor, för att öfver sökt brandstod höras och yttrande afgifva.
Men i senare lider har domare förfarit pä enahanda sätt, fastän blott fä hemmansägare i hvarje socken i|värst;» i den gamla brandslods-föreningen och hvilka icke kulina fä namn af menighet; och hvarigenom inträffat, alt desse liemmansägare, som icke kunnat vänta sig någon stämning frän predikstolen, i sådant ämne, varit i full okunnighet om brandstbds-ärendcls företagande vid llärads-rätl och derföre uteblilVit, men icke dcslomindre, contumaciter blifvit ålagda, alt den sökta brandstoden ensamme betala.
Man kunde väl tycka, att dä brandstodsgifvarne inom eli härad nphört att vara en menighet, stämningssällel jemväl borde förändras. uli det i allmänhet i lag stadgade i stället antagas ; men dä så icke skett och föreskriften om stämningssättet i 1743 års förordn.
, och del skick brandslods-föreningen nu mera kommit, innefattar en verkelig snara för delägare, att förlora fatalier; torde författningen i denna del böra undergå nödig förändring.
På grund af allt detta får jag vördsamt föreslå:
I:o
Alt en sådan förklaring öfver K. Förordn. d. 19 Maj 1845, rörnle brandstod, mätte meddelas, att den ägare eller innehafvare af hemman deruti lein naile tillåtelse, att frånträda i lag stadgad brandstods-förening inom häradet, för att ingå lili sådana hrandstods-bolag, som för orien äro af Konungen sladfäslade, icke må leda till den följd, att de ägare eller innehafvare af hemman som uti brandslods-föreningen qvarstå, skola hel ungas med brandstodsafgift efter annan grund eller i större män, än som förut enl. lag ägt rum. 2:o Alt K. Förordn. d. 2t5 Oel.1743 mätte i fråga om slämningssältct i brandslodsinäl sålunda ändras, att derest antalet af de ägare eller innehafvare af hemman inom en socken, hvilka uli den i lagstadgade brandstodsförening qvarstår, skulle, när brandstod hos Häradsrätten sökes linnas, enl. upgifl sorn af Härads-skrifvaren meddelas och hvilket brandstods-sökamlen är skyldig vid flärads-rätten förete, vara sä ringa, att de såsom menighet cj böra anses; skall det åligga i)omhafvanden alf förständiga den brandslodssökande att derest han frågan fullfölja vill. han sjelf hör föranstalta om delegarnes lägliga inkallande lill Tinget, för att öfver den gjorda ansökningen sig vilia.
Den ii December. 199
Om remiss af (telina motion till sammast.
Remitterades lill Lagutskottet.
Uplästes en af (ir.
Mörner, Carl Göran Dellof, inlemnad motion af följande innehåll:
Till följd af Lagens stadgande i 2-1 Gap. 7 § R.B. alt ”alla ”Rättens domar oell utslag, sorn efter kungörelse å Rättens dorrat* ”sägas eller utgifva*, höra förut tve/alt färdige skrifvas utan fel, att ”delomännen måge dem med Rättens underskrift och insegel, utan upskof undfå, emot den lösen som serskild stadgadt är” har ifrån långliga tider tillbaka den ordning varit inom K. Svea Ilof-rält följd, att ett exemplar af Hot-rättens dom eller utslag utskrifvils jemväl ät svarande parten, ehvad han varit tillstädes eller ej, men dä pä sednare tider ett motsatt förfarande gjort sig gällande inom K.
Hot-rällen (ifver Skåne och Blekinge oell derifrån adopterats af K.
Götha Jlol'-rätt, samt nu mera för sig vunnit pluralitet inom Konungens Högsta domstol, synes en lagförklaring, som undanrödjer denna olika lag-tillämpning, vara af omsländighclerne påkallad.
Redan vid 1844 års riksdag fästade en aktad ledamot af delta Stånd upmärksamlieten på detta ämne, men som han, uti sitt då framställda förslag, påyrkade uphäfvande af skyldigheten för utehiifven svarande part alf lösa ett exemplar af Hof-rätlens utslag, och LagUtsk:s pluralitet deremot ej biträdde denna åsigt, som icke eller kunde hos R.
St:r göra sig gällande, så kom den gjorda framställningen icke att leda till något resultat.
LagUtsk. grundade sitt afstyrkande utlåt, deruppå:
Att då Hof-rättcrnes beslut kunde underkastas ytterligare skärskådan och pröfning, borde de finnas för pär* terne alt tillgå innan liden till ändringssökandel vore ute; att hos Hof-rätterne mål fullföljdes icke allenast genom vad utan äfven genom besvär; alt uti dessa sistnämnda mål, den klagandes vederpart hvarken kunde anses såsom utehiifven eller såsom tillstädes* kommen, derest målet afgjordes utan föregången'kommunikation, men att det. likväl uti alla de fall, iler den icke klagande fått sig genom Under-rätlernes eller Iv:s Befules utslag någon rättighet tillagd, vore för honom oftast nödvändig!, att utfå ett exemplar af Hof-rätlens beslut, för att med stöd derutaf kunna erhålla exekutiv handräckning för utkräfvande af sin rätt, samt att, då svarande parten, derest han i Hof-rätten vann, fick sig tillagd ersättning för utslagslösen af sin vederpart, men, o.m lian deremot lappade, behöfde, utslaget, för alt kunna i besiutet söka ändring, derest bart sig dertill befogad fann, någon oskälig kostnad ej eller kunde anses svaranden tillskyndas derigenom, ali ett exemplar af Hof-rätlens beslut blef ål honom utskrifvet.
Dessa skäl synas äfven ganska talande serdeles vid betraktande deraf, att intet laga skäl torde kunna åberopas; hvarföre en svarande part, sorn, till följd af K.
Hofrätlens honom vid vite gjorde föreläggande, nödgats sig förklara eller eljest sig inställt, men icke framställt begäran att erhålla något exemplar af det blifvande beslutet, borde snarare med en sådan ex - 200 Doft 14 December, pedition hugnas, än den, som ej varit i tillfälle att sin önskan i delta hänseende tillkännagifva, såsom händelsen är uti alla sådane besvärsmål, som utan föregången kommunikation afgöras; men då en motsatt åsigt nu mera lärer hos Högsta domare-makten i landet gjort sig gällande, med den påföljd, att oaktadt domare i allmänhet äro, enl. 21 Gap. 1 § II.B., berättigade att, när så skäligt finnes, tillägga part betalning för domslösen utan alt han derå väckt anspråk IIof-1'ättens beslut likväl blifvit ogilladt, hvarigenom svarande part, som ej i Hof-rätten blifvit hörd eller haft tillfälle att sina anspråk framställa, är vorden tillerkänd ersättning för lösen af det utslag, hvilket han åt sig fått utskrifvet, samt en följd härutaf blifvit att således skyldigheten alt lösa utslag, kan anses för svarande part återslå, men att rättigheten att derföre af vederparten njuta godlgörelse försvunnit, och de stridiga åsigterne, hvilka sålunda förefinnas, torde göra en lagförklaring så mycket mera angelägen, som det måste anses af största vigt att enhet i lagskipningen i möjligaste måtto äger rum så vida aktning för lagen skall bibehållas, så liar jag trott mig böra i ödmjukhet föreslå antingen att lagens Stadgande i 24 Gap. 7 § R.B. räåtfe på det sätt ändras, att något exemplar af sådana utslag, som efter anslag ulgifvas, leke må till svarande parter utfärdas, derest de icke derom framställa begäran eller ock all till 21 Gap. 1 § 11,11. må göras det tillägg, att i Hofrätt kärande, som lappar, skall gälda sin vederpart lösen för dom eller utslag, der denna icke från anspråk på godtgörclse derföre afstått.
Om remiss härå till II. Lag-Ulsk., anhålles vördsamt.
Remiterades till Lagutskottet.
Gr, Mörner, Garl Göran Detlof: hade jemväl inlemna! 2:ne sålydandc motioner: 1 :o Irsta mom. i 47 § af Bränvins-förordn. innehåller, följande stadgande: ”Under sön- och andra beigedagar må bränvin ej för■'Läljas annorlunda, än i minut å gästgifvaregårdar och andra tillåtna minuteringsställen, vid måltider; och böra alla minuterings”slällen under gudsljensterne vara tillstängde.
Bryter någon häremot plikte första gången 20 r:dr h:eo”.
Vid tillämpning, af detta lagbud hafva skiljaktiga meningar i så måtto sig yppat, alt då fråga varit om en person, sorn, utan att vara till bränvins-minutering berättigad, tillåter sig, att sådan minutering ä sön- eller helgedag verkställa en del domare, stödjande sig vid det i § förekommande ordet någon, ansett den i nyssnämnde lagrum förekommande straff-påföljd äga tillämpning och fällt den tilltalade att böta 20 rtdr li:co, men andra deremot funnit § endast angå oloflig minutering å söndag af gästgifvare eller andra lill bränvinsminutering berättigade personer, och derför, med tillämpning af Den li December.
201 näslförcg:de 43 § samt 3 cap. 6 § 31. B., dömt den, sorn utan rättighet lill bränvinsminutering, blifvit beträdd att hafva sådan ä söndag föröfva! att böta för briUivins-minuteringen 10 ndr och för sabbatsbrott 3 r:dr 16 sk.; hvarigenom det olika förhållande inträffat, att den, hvilken genom bränvinsminuteringen icke allenast kränkt sabbatens helgd, utan ock tillvälla! sig ulöfvandet af en, honom icke tillåten närings rörelse, fått umgälla sin gerning med lindrigare bötes-ansvar, än den, som blott i förstnämnde hänseende förfarit orätt, samt ali vid fråga om bötcrnes förvandling två olika slags straff, nemi. enkelt fängelse och vatten och bröd kommit på cn och samma gång i tillämpning.
3Ied afseende på nu anmärkte olika förfarande vid serskilda domstolar, får jag vördnadsfullt väcka förslag om eli sådant förtydligande af 47 § i Bränvins-lörordn., att den antingen varder uttryckligen utsträkt lill all otillåten bränvins-> försäljning å söndag ehvad den sker af någon eljest dertill berättigad eller icke, eller ock att ij:ns lydelse inskränkes endast till sädanc personer, hvilka missbruka den dem eljest tillkommande rättighet lill bränvin* minutering.
Om remiss härå lill Bcvilln:s-Utsk. anhålles ödmjukast. 2:0 Då K. kungörelsen angalo stämplade pappers-afgiflen äfven vid inncvar. riksmöte lärer komma att undergå granskning, men det, serdeles i afseende på en dylik författning, hvilken en stor mängd af landets innevånare måste söka alt studera och förstå, är af vigt, att den i möjligaste måtto är befriad från tvetydigheter, har jag ansett mig böra fästa upmärksamheten på tre fall, der domstolarne, mig veterligen, slädnät i olika beslut i afseende på densammas rätta förstånd och tillämpning.
Den första händelsen rörer chartering af sådane köpe-, bytesocli gä f vo -bref å fast egendom på landet och i städerne, som blifvit af den, hvilken först genom köp, byte eller gåfva bekommit fastigheten, medelst åtecknad transport öfverlåtne på annan man.
Då dessa handlingar således innefattat två öfverlätelse-aftal emellan serskilda personer, fastän afhandlingarne varit å ett och samma papper skrifne, hafva vederbörande kontrollanter yrkat och domstolarne äfven i de flesta fall förordnat, att dylika handlingar skulle förses med charta sigilata beräknad för hvardera köpet serskildt, men under loppet af inncvar. år har hos K.
Högsta domstol cn motsatt åsigt gjort sig gällande i Ihy att genom dess beslut förordnats, att den lagfart-sökande endast behöfde pnestora charta för det sista köpet.
Att nu ingå i en undersökning ang:de hvilkendera åsigten kan vara den rätta, torde hvarken vara lämpligt eller behöfligt, men då, enl.