Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Fortsattes pröfningen af Banco- oell LagUtsk:ns utlåt.
N:o 2, i anleda, af gjorde anmärkn:r vid Utsk:ns utlåt.
N:o 1, med förslag till lag för enskilde banker samt villkoren för deras rörelse. § 2.
Då jag förut tagit mig friheten anmärka, att de sammanlagda sladganderne uti 2, 8, 15 och lö §§ i miu tanka göra uppkomsten af privatbanker, sedan de nuvarande upphört, omöjlig, så anhåller jag, att 2 § malte få hvila, intill dess R. o. Ad. beslutat öfver de öfrige §§ till och med den 17, på det att, med anledning af de beslut, R. o. Ad. om dessa §§ fattar, jag må blifva i tillfälle att, i afseende på den 2 §, yrka den förändring, som R. o. Ad:s beslut, rör:de de öfriga §§ kan gifva anledning lill; enär åtminstone jag förmodar, att man vill bibehålla skenet af en lag, som gör det möjligt för en och annan ort att erhålla nya privatbanker.
Vi hafva i dag förlorat en stor del af f. m. på frågan om 2 §§:s sammanslående.
— Jag önskar, ali det icke måtte gå på samma sätt äfven nu ; och anhåller derföre, att vi måtte få gå i orubbad ordning med frågorna.
Om icke möj ligen det skulle vara att förlora mera lid genom öfverläggning om denna fråga, så skulle jag för min del vilja tillstyrka, det af Frih. Palmstjerna begärda uppskof.
Jag märker likväl nu, likasom för några dagar sedan, att man icke vill lyssna till skäl i delta afseende; men att ansvarigheten för directionen i väsendtlig män invorkar på actieägarnes antal, oell teckningen af minimisumman hufvudsakligen beror af sedlarnes valeur, kan icke bestridas, såvida man nu, pä sätt Frih.
Palmstjerna yttrat, åtminstone vill bibehålla skenet af alt vilja stifta en lag, som gör privatbankers stiftande möjligt.
Jag kan icke
Hnna, att uppskof med 2 § kau medföra någon tidsförlust, utan anser tvertom, att man derigenom skulle vinna tid, ty eljest kommer man att vid denna § discutera frågor, som icke förekomma förr än uti de nästföljande §§; men den 2 § har sammanhang med dem som handla oiu privatbaukernes organisation och vidare fortgång, och derföre kan man icke undgå, i händelse man vill öfverlägga och icke blott votera derom, ali vid denna § om - Den 23 April e. m. nämna förhållanden, som förekomma efteråt.
För min del är jag visserligen lika nöjd, hvilken ordningsom följes; mendet är egentl. blott för att vinna tid och äfvenledes hällre sammanhang i sjelfva saken, som jag anser den 2 § höra uppskjutas.
För min del kan jag icke finna, att stadgandet i 2 § kan stå i något så direct förhållande till de stadgariden, som förekomma i framdeles blifvande §§, att det kan hindra R. o. Ad. att nu besluta om densamnja.
Frågan om actieägares antal af minst 50, samt den tecknade summans belopp af minst 1,000,000 r:dr, måtte icke vara af något direct inflytande på denna §.
Jag skulle väl förmoda, alt meningen aldrig kunde blifva att tillstädja sådana hankungar, såsom en ledamot på f. m. behagade benämna dem, hvilka skulle komma mod några tusen r:dr såsom capital.
Sådana bolag förtjena icke namn af privatbanker, och på antalet af personerne, bestämdt till 50, skulle jag sätta föga värde.
Jag tror, att det vöre lika bra, om det vore ett mindre antal personer, endast den tecknade summan uppgick till 1 million; men det säger jag rent ut, att, för alt få privilegium att drifva bankrörelse, må viii en million r:dr vara ett minimum, som icke får understigas, Om deremot denna million sammansk jules af flere eller färre personer, synes mig vara likgiltigt.
Jag kan icke fiuna, hvad Frih.
Palmstjerna menar med frågan om uppskof och ber, att han måtte fiir oss andra, som icke äro initierade i denna hemlighet, upplysa, hvad afsigten kan vara dermed.
Det kan möjligen hända, att jag då instämmer med honom, men nödgas nu begära föredragning af §§ i den ordning betänk, innehåller dem.
Då nu öfverläggningen om det ifrågasatte uppskofvet ansågs fulländad, hemställde II. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. bi föl le, att pröfuingen af 2 § finge uppskjutas tills R. o. Ad. afgjort de efterföljande §§ till och med den 17.
Ex. tillkännagaf, att han trott sig finna, att ja varit öfvervägande. §§ 3, 4 och 5.
Bilöllos. § 6.
Då det alltsomöftast uti en privatbank förekommer, att säkerhetshandlingar behöfva ombytas, dels derföre att inteckningar blifva för gamla, och dels derföre att de blifva uppsagda, så anser jag, att det bör vara tillätet att utbyta äfven sådana säkerhetshandlingar, och att således detta utbyte af säkerhet icke bör inskränkas endast lill reda penningar, ulan att de sista raderna uti 1 mom. böra ändras till följande lydelse; ”Bolaget dock obetaget, alt hvad sålunda är nedsatt utbyta emot säkerhet, som af bolaget och Konungens Bef:h:de godkänd blifvit.” — Jag skulle icke tro, 48 Den 23 April e. m. att pä detta sätt säkerheten blifver i någon män försämrad, utan att ilen noggranhet, i afseende på säkerhetshandlingarnes pröfning, som 6 § afser, äfven med denna förändring är bibehållen. R. o. Ad. biföll 6 § med den af Frih. Palmstjerna föreslagna förändring. § 7. Bifölls. § 8.
På sätt jag i förmiddagens plenum bade tillfälle yttra, betviflar jag, att med fastställande af en sådan sedelvaleur, som nu är i fråga, det skall lyckas, hvarken att bibehålla de nuvarande privatbankerue, hvilket visserligen icke bade mycket att betyda, eller att organisera nya, hvilket är af mera betydenhet.
Då man genomläser reservationerne vid detta betänk., så finner man, att flere af Utsk:ns ledamöter reservat sig emot den höga sedelvaleuren.
Man finner ibland annat yttradt af Biskop Agardh, att denna valeur kan hindra privatbankers uppkomst i de provinser, der den är af behofvet synnerligen påkallad, t. ex. på Gottland och uti Dalarne.
Man finner äfven af H. Ex. Hr Gr.
Björnstjernas reservation, att till följd af den erfarenhet, som Grefven haft tillfälle att inhemta nti andra Europeiska länder, Grefven icke anser möjligt att organisera sådana privatbanker.
Den lilla erfarenhet jag äger, bar visat mig, att ju större valeur, ju oftare gå sedlarne in lill utvcxlingscontoret eller riksmyntscassan.
Detta kommer sig naturligtvis deraf, att de större sedlarne äro mycket lättare att per posto transportera, och äro mera användbara i större affärer; hvaremot, ju .mindre sedlarne äro, desto mera hälla de sig inom den dass af medborgare, som icke gör några andra affärer än uppköp till sitt dagliga underhåll, nemi. allmogen.
Jag säger icke derföre, att det icke vore möjligt att inrätta en privatbank med detta minimum af valeur, sä att man af der insatta penningar skulle hafva lika mycken ränta, som om man utlånade dem på vanlig väg; — men då man vet, pä hvad sätt privalbankerne äro inrättade, och att endast en del actieägare äro sådane, som icke tillhöra bolaget för vinstens skull, utan för att bereda landsorten creditanstalter och göra den mera oberoende af hufvudstaden, för att bereda possessionater och bruksägare tillfälle att få afsättning, så att de icke behöfva i otid sälja sina produeter, och för att skaffa allmogen betalt för sina varor; då man vet, säger jag, att sådane personer, hvilka troligtvis skulle vilja åtnöja sig med vanlig ränta för sina penningar, blott utgöra en del af actieägarne, och att deremot mera än hälften ingått i privatbanksbolagen derföre, att de der kunnat erhålla större vinst på siua penningar än genom vanlig utlåning, samt alt de anse sig berättigade till en sådan större vinst i anseende lill den risk de underkasta sig: så finner man, att Den 23 April e ra.
49 alt skulle icke fin vinst lill 8 a 10 proc. kunna erhållas, så gå ilessa delägare ut ur privalbanksbolagen, eller gå de alldeles icke in uli en privatbank, sorn bildas, hvarigenom det blir alldeles omöjligt, alt inom en privatbanks område tillvägabringa en sä blig teckning, som Utsk. föreslagit, såsom villkor för privatbanks stiftande.
HitIiIIs bar det varit svårt alt skalfa en leckningssumma af en million r:dr, och flere privatbanker hafva en mindre leckningsumma.
Skiljer man nu derifrån alla deras leckningssumma, sora afser räntevinslen, sä blir det i min tanka alldeles omöjligt att tillvägabringa något bolag med en leckningssumma, sadan som Utsk. nu föreslagit, eller med andra ord, det blir omöjligt för nya privatbanker att uppslå.
— På grund af dessa saint de, såsom mig synes, ganska grundliga skäl, som reservanterne i denna del framställt, anhåller jag att få föreslå all ifrågavarande minimum måste nedsättas till 3 r:dr lö sk., såsom i min tanka det högsta belopp, hvarunder man kan bestämma, derest man vill att privatbanker hädanefter skola kunna bildas.
I afseende på redactionen anhåller jag, att efter ordet ''ränta” 2:dra raden pag. 14 må införas: ”med rikets mynt”; ty det är med
Rikets mynt dessa sedlar skola invevlas och icke på annat sätt.
I afseende på sedelvaleuren anser jag för min del, all det af Utsk. fastställda minimibelopp af (i r:dr 32 sk. bör af R.
St. tnedgifvas.
Likaså väl sorn man vill sälla det lill 3 r:dr 10 sk., sä kunde man bestämma det lill 8 sk. b:co. 1 händelse nu privatbankerne lingö utgifva sedlar ä S sk., sä skulle de löpa länge, innan de knmme in till banken; ty de blefvo då ett skiljemynt i landet, som på sidan, om Bankens mynt blefve gängse.
Detta kan likväl icke vara med en förståndig anordning af Slatsbankväsendet förenligt, och denna summa af (i r:dr 32 sk. b:eo, eller 10 r:dr r:gs, är sä liten i en privat bankrörelse, att aldrig eu sä liten valeur ens borde komma i fråga; men efter Utsk. har föreslagit den, så anhåller jag om propus, till bifall å § tued den förändring, som jag nu uppgifvit.
I öfverensstämmelse med hvad jag förut yttrat, dä denna fråga Förevarit, är del visst min önskan och öfvertygelse, att privatbankerne böra fortfarande fä utgifva sådana sedlar som hittills, nemi. å minst 2 r:dr b:co; men för alt icke gifva anledning lill någon särskild propus, vill jag instämma i Gr.
Cronhjelms förslag att minimum må blifva 3 r:dr 16 sk. b:co.
Jag inser ganska väl, att detta för den allmänna rörelsen ändock blifver ett nästan för stort mynt, men del vore bättre att antaga detta, än ett belopp, som aldrig kan komma i allmänna rörelsen.
Om det också kunde bevisas, att det skulle blifva möjligt att få nya privatbanker efter bestämmande af ett så högt minimibelopp för scdlarne, sorn Utsk. föreslagit, sä anser jag del i alla fall skadligt för den allmänna 10 H. 7 50 Den 23 April e. m. rörelsen.
Jag kan icke finna annat, än att det vore en förman för Riksbanken, om privatbankerne underhålla småsedel-beloppen.
Riksbankens kostnad för dessa sedlar skulle derigenom minskas, och jag ser derföre ingen skada, att, på sätt här är sagdt, gå på sidan af Riksbanken.
Jag förenar mig i Gr.
Jag har icke anmält mig, för att utlåta mig öfver alla omständigheterna utaf den fråga, som nu förehafves, utan endast för att yttra den öfvertygelse, att afgörandet af denna § bestämmer frågan, huruvida privatbanker komma att äga rum eiler icke; och då tvifvelsutan en hvar af härvarande ledamöter redan stadgat sin åsigt om deras gagnelighet eller skadlighet, så vågar jag hemställa, att någon vidare discussion om detta ämne icke må äga ruin.
Det är tydligt, att med en så hög miuimivaleur för sedlar, som 6 r:dr 32 sk. h:co, blifver ingen privatbank möjlig.
Huruvida det är nyttigt eller icke, alt de finnas, derom vill jag icke utlåta mig; men att hvarje ytterligare deduetion i detta ämne är öfverflödig, det synes mig vara så påtagligt, ali jag tror voteringssedlarue blifva det bästa argumentet.
Jag är öfver tygad, att i denna punkt blir det voteriugssediarne, som komma att gifva utslaget.
Jag har förut här yttrat mig tillräckligt, för all, såsom jag tror, kunna ådagalägga, att. dä enskilda personer med fördel kunna utgifva sedlar på 20 r:dr b:co, så böra äfven privatbankerne kunna stå ut med att utgifva sedlar på tredjedelen af detta belopp.
Jag instämmer med JJfih.
Palmstjerna deruti, att hvar och en torde förut hafva stadgat sin opinion i ämnet, och min är den, att privatbanker, med en sedelvaleur af 6 r:dr 32 sk., mycket väl kunna äga bestånd, och att privatbankerne i intet laud hafva baft så små valeurer som här.
I fall förhållandet vore sådant, som Frih.
Palmstjerna har framställt, nemi. att det vore gifvet, alt ingen privatbank skulle kunna existera med minimibelopp af 6 r:dr 32 sk., så är del äfven gifvet, att voteringen öfver denna § skulle komma att bestämma, huruvida privatbankerne borde linnas eller icke; men som man vet, så äro tankarne i detta fall mycket olika.
Jag tror derföre icke det vara alldeles lämpligt att uppställa såsom skäl, hvad sorn i detta fall skulle bevisas; utan det vore ganska nyttigt för oss, som tro, att privatbanker verkligen skulle kunna beslå med 6 r:dr 32 sk., såsom minimivaleur, om nu de Herrar, som yrka motsatsen, också ville framlägga några bestämda skäl derför.
Orsaken, hvarför jag och många andra med mig anse, att privatbankerne verkligen kunna existera med den ifrågavar. minimivaleuren, är den, att sådant kunnat låta sig göra i alla andra länder än Sverige.
Man vet, att privatbanken i Köpenhamn, der den lagliga räntan icke är
Den 23 April e. m. 51 mera än 4 proc., likväl förlidne år har gifvit 12 proc. contant på det insatta capitalet i utdelning åt sine actieägare.
Man vet äfven, att privatbanken i Liverpool, samt de Fransyska privatbankerna i Bordeaux och Nantes, hvilka icke eller få utgifva så små sedlar som våra privatbanker, det oaktadt gifva en någorlunda ordentlig utdelning ät sina actieägare.
Detta måtte vara ett skäl å den sidan, och jag tror, att det som kan gå an pä ett ställe, äfven hör kunna låta sig göra på ett annat, om blott det rätta sättet, hvarpå hanker böra drifvas, här blir mera kändt och utöfvadt.
Således anser jag, att omdömet egentligen här hör bestämmas af den frågan, huruvida den olägenhet, som privalbankernes småsedlar åstadkomma uti den allmänna rörelsen, jemte den ökade osäkerhet, hvarför landet derigenom skulle blottställas, äro större, än den verkliga nytta, som de medföra för landet.
Under denna riksdag har mycket varit taladl både för och emot, till besvarande af denna fråga.
För min del skulle jag likväl tro, alt samma nytta kunde vinnas på en annan väg, och att olägligheterna verkligen hafva visat sig vara så betydliga, att något billigt afseende derpå torde behöfva göras.
Detta har man nogsamt sett af det beslut, som ett
Stånd redan fattat, och af det, som ett annat
Stånd troligen kommer att fatta i afseende på privatbankssedlarnes upphörande.
Jag röstar för Utsk:s förslag i detta fall. Frih.
Ilr Hjerta röslar för bibehållande af den minimivalcur Ulsk. föreslagit, derföre, säger O ... . Q ' 7 0 han, att något skäl icke blifvit aufördt för den förmodan, att ingen privatbank skulle komma att blifva bildad, i fall den högre sedelvaleuren antogs.
Det är mycket svårt att förutse hvad som i den vägen kommer att ske, men det vanliga är åtminstone, att icke personer, som äga ringa förmögenhet, vilja riskera densamma i våra privatbanker, om de icke ä andra sidan se någon möjlighet att erhålla en större vinst.
Hr Hjerta har sagt, att andra privatbanker i Europa, der minimibeloppet varit ännu högre, likväl förmått alt lill sina delägare utbetala cn honnéte vinst; men han har dervid icke tagit i betraktande, alt om t. ex. de Engelska privatbankerne kuunat gifva 5 lill 6 proc., så är redan detta mycket i England, der räntan är så betydligt mindre, än hos oss.
När man i vårt land kan låna ut sina penningar och med tacksamhet af låntagaren erhålla 6 procent i ränta, så är det icke sä mycket, om mau på sin insats i privatbanken kan förtjena 7 eller 8 proc.; isynnerhet som man bör taga i betraktande, att just de personer, som äga största förmögenhet och förtroende, vanligtvis väljas till directeurer, och dem drabbar icke allenast det dryga ansvaret för möjligheten, att privatbanken vid hvarje tillfälle skall kunna honorera sina förbindelser, ulan de hafva äfven nära nog för intet haft sitt betydliga besvär.
En på landet bosatt directeur kan få resa cn gäng i veckan lill staden, för alt öfvervara direclions-sammankomsterua, och har derföre vanligen 52 Den 23 April e. m. icke iner än på sin höjd ersältning för skjutsperiningarne.
Nu skulle man väl icke kunna föreställa sig, att någon ville åtaga sigell sådant directeurskap, med mindre än ali han har någonting derför, att han lemnat privatbanken sin ograverade egendom.
Jag yrkade i förmiddags och stridde för, att R. o. Ad. skulle ingå på samma beslut, som PresteSt. fattat i denna fråga, eller åtminstone ett dermed likartadt beslut.
Dervid tror jag mig verkligen hafva ådagalagt, att jag mindre fäster mig vid en stor vinst, än dervid alt privatbanker verkligen må organiseras.
Dervid yttrades af en eller annan talare, att vinsten skulle blifva oskäligt stor; men så vore icke förhållandet.
Nu är icke lämpligt att ingå i någon beräkning deraf, men jag har jemte några af mina bekanta räknat ut hvad vinsten möjligen kunde blifva, och den uppgick till lj procent på de insatte hypolhekerne, hvilket ej lärer kunna anses såsom någon öfverdrifvet) vinst.
Men då jag icke afser en betydlig vinst för privatbankerne, så måste jag åtminstone afse hvad som verkl. är hufvndsaken, nemi. allmänhetens fördel i frågan.
Den kräfver, alt man icke tager tili för stora sedlar.
För det fiirsta derföre, alt de stora sedlarne fordra ett oändligt mycket större capital af Riksbanksmvnt i cassan, del vill med andra ord säga, att det icke allenast blir en mycket mindre vinst, utan en oändligt större indragning i det utelöpande rörelsecapitalet.
Allmänheten skulle lika väl som privatbanksägarne göra en stor förlust i sin påräknade rörelse, om en privatbank möjligen skulle nödgas att inställa inbetalningen af sina sedlar, och delta kunde mycket lättare inträffa, om sedclvalcuren bestämdes så hög, som här är föreslaget.
Jag medgifver likväl till och med den af Gr.
Cronhjelm föreslagna valeuren af 3 r:dr 16 sk.
Hr Hjerta ansåg, att bär äro stora olägenheter att befara, oeh att sådana ägt rum med de små sedlarne.
Han anförde derföre icke något annat bestämdt skäl, än att ett Stånd har frångått principen, alt privatbankerne skulle hafva rättighet alt gifva ut egna sedlar och att man har fullkomlig anledning förmoda, att ett annat Stånd skall fatta samma beslut.
Jag lemnar derhän, om dessa beslut kunna anses föranledda af den tanken, att småsedlarne äro skadlige.
Jag vet icke, hvarföre desse sedlar äro skadlige.
Man har ansett dem skadlige, derföre ali de komma äfven i arbetselassens bänder.
Jag lemnar derhän, om detta kan anses skadligt.
Jag ser icke något verkligt skäl, hvarför män skulle hälla sig lill en så hög sedelvaleur, om icke för alt hindra privatbankerne ifrån att få en förtjenst, hvilket med andra ord vill saga detsamma som att hindra privatbankers uppkomst.
Visst finns det en och annan person, som har lika som en fix ide, att privatbankerne äro skadlige och vilja på allt sätt släcka dem; men jag hemställer lill de Herrarne, om det verkligt vore lyckligt.
Jag får fästa uppmärksamheten pä en omständighet, sorn väl förtjenar att upprepas, nemi. att om privatbankerne komma att upphöra, så ar del sannerligen icke privatbauksdclägarne, som förlora så Den 23 April e. m. 53 myckel derpå, som icke mera allmänheten, hvilken är skyldig lill privatbankerne, ty man skall ihågkomma, all privatbanksdclägarne hafva i allmänhet att utbekomma en summa, motsvarande hvad de äro skyldige; men de personer, som icke äga något att få vid en utredning, utan Iverlom äro skyldige, livar skola dessa taga mynt?
Jag kan icke annat än på det högsta tillstyrka, attil. o. Ad. ville nedsätta ifrågavarande sedelvaleur frän 6 r:dr 32 sk. till helst 2 r:dr, eller åtminstone lill 3 r:dr 16 sk. b:co.
Det skäl, som Frih.
Cederström anfört, nemi. att, likaså gerna som att, bestämma minimivaleuren till 3 r:dr 16 sk., kunde man bestämma densamma till 8 sk., kan jag för min del icke förstå huru man någonsin kan anföra såsom ett gillligl skäl för bibehållandet af siffran 6 r:dr 32 sk.; ty likaväl kan man vända om detta argument och säga , att med samma skäl, som man nu föreslår minimivaleuren till 6 r:dr 32 sk., kunde man äfven föreslå den till några hundrade r:dr.
Då således icke något skäl blifvit anfördt, sorn kan öfvertyga mig om nödvändigheten af valeuren 6 r:dr 32 sk., så röstar jag för nedsättande af denna siffra lill 3 r:dr 16 sk. H. Ex. Hr Gr.
Ehuru jag visserligen är af samma tanka, som Frih.
Palmstjerna uttryckt, nemi. alt en hvar förut fattat sin opinion i denna fråga, sä ber jag likväl om ursäkt, om jag nödgas uppehålla II. o. Ad. några ögonblick med besvarande af Hr Hjertås yttrande i detta ämne.
Ilan har först yttrat, att de personer, hvilka önskat nedsätta minimivaleuren på privathankssedlar, icke dervid uppgifvit några skäl.
Om lian tillåter, skall jag åtminstone åberopa ett skäl, som torde vara det mest talande, nemi. det factum, att privatbanksrörelscns capital lill mer än hälften har utgjorts af sedlar under denna miniinivalenr; hvarföre det sålunda lärer vara ett factum, ali om denna valeur af 6 r:dr 32 sk. skulle fastställas, sä skulle hälften af rörelsen derigenom indragas.
Den jemförelse han, likasom flera andra talare, har tagit ifrån andra länder, är fullkomligen falsk.
Man har ofta hört åberopas de Engelska privatbankerna och att Sir Robert Peel förhöjt minimivaleuren å privalbankernes sedlar.
Denna valeur har verkligen äfven blifvit upphöjd ifrån 1 till 2 £; men den Engelska banken utgifver ingen mindre sedel än på 5 £, således 2| gånger större iin privatbankerne.
Hr Hjerta har åberopat den Franska banken, jag tror i Bordeaux.
Jag vet icke, om den är en privatbank, men den lärer utgifva sedlar på 50 francs, under det alt den Franska Statsbanken icke utgifvit mindre sedlar än på 500 francs, hvilket belopp numera blifvit nedsatt till 250 francs, således i alla fall 5 gånger större än den omnämnda privatbanken.
Hurudan! är deremot förhållandet hos oss?
Under det all privatbankerne efter delta förslag icke skulle utgifva sedlar till mindre valeur än 10 r:dr rgs, sä ger Riksbanken ut sedlar pä 12 sk. rgs, således på en fyraliondedcl af privatbankens minsta sedlar. 0m 54 Den 23 April e, in. man då sätter ner detta belopp till 5 r:dr rgs, sa tycker jag, att man verkligen icke kan begära mer, än att minimivaleuren för privatbankernes sedlar äro 20 gånger större än den som blifvit bestämd för Riksbankens sedlar, då förhållandet är vice versa emot i alla andra länder.
Jag har aldrig baft några privatbanksactier och får troligen heller aldrig några sådana.
Således är det icke af eget intresse sorn jag talar; men jag är fullt öfverlygad om, att privatbankerne icke kunna förnya sina octrojer, om sedelvaleuren icke nedsättes, och att derigenom den största skada skulle komma att träffa icke allenast rörelsen i landet, men isynnerhet Riksbankens soliditet.
Mine Herrar, vi bafve ju redan sett, alt i händelse privatbankernes octrojer icke förlängas, så skola de ersättas med Riksbankens filialcontor lill 4, 5 eller 7 millioner.
Jag hemställer till alla dem, som ifra för vår Ranks soliditet och bestånd , om icke detta är det vådligaste för Banken som man kan företaga sig, och må säga, att jag icke begriper, att de som ömma för Riksbanken tala emot privatbankerne, då utan tvifvel rätta sättet alt skydda den förra, är att ställa så till, att privatbankernes octrojer fä fortfara.
Cederslröms förslag ora den modifieation i redaclionen, att tillägga orden ”Rikets mynt,” så har jag deremot ingenting att invända.
— För öfrigt får jag tillstyrka Gr.
Cronhjclms förslag, alt minimivaleuren nedsättes till 3 ndr 16 sk.
Jag får bedja en värd talare om förlåtelse, att jag verkligen icke finner mig föranlåten att besvära Huset med afhörande, för 50:de gången, af det bevis, hvilket jag 10 gånger i dag hört anföras, för att ådagalägga, att rimligtvis privatbanker icke i Sverige kunna uppkomma, för hvilka minimivaleuren af sedlarne är bestämd till 10 r:dr rgs.
Det är min grundsats, hvarom den värde talaren förut baft tillfälle öfvertyga sig, att icke upprepa hvad andre flere gånger förut sagt, och jag får i sanning bedja honom ursäkta, att äfven framdeles det kommer att vid samma grundsats förblifva.
För öfrigt anser jag verkligen bela denna öfverläggning vara ett, spegelfäkteri, emedan bär blott är fråga om, att hvar oell en för sig afgör, huruvida lian vid förestående votering ämnar rösta ja eller nej, oell dymedelst bidraga, antingen lill privatbankernes bibehållande, eller till deras upphörande, i följd af ett mångordigt förbud.