Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad åter beträffar summans storlek, ber Den 6 Augusti. 87 jag att få lugna Hr Gr:n och alla andra möjligen oroliga med det förklarande, att 8 possekionater af de skickligaste och aktningsvärdaste som Skåne har att upvisa, hade en ganska lång öfverläggning i detta ämne, dervid man upgjorde beräkningar öfver de hus och byggnader, som klefve af nöden att upföra, samt öfver deras värde.
Man nedprutade då summan så mycket som möjligt, och kom till det resultat, att husens värde jemte inventarier skulle bestiga sig till 265,000 R:dr.
Denna summa ansåg man dock kunna minskas derigenom att man inrättade eget tegelbruk.
Sedermera har man ytterligare nedprutat summan till 175,000 Rdr.
Denna nedprutade summa anser jag vara det aldra yttersta och beklagar att man gått så långt, men då det redan skett, kan sådant icke hjelpas.
Hvad beträffar grunderna för dessa upgifter, så för att visa att de icke äro tagna på höft, får jag nämna, att man från Ultuna skaffat sig upgift på hvad som kunde komma att erfordras.
.lag vill icke trötta med upläsande af de detaljerade förslagen till inredning, som uptaga hvarje rum särskilt, men hvarigenom jag skulle kunna tydligen visa, att allt är med största omsorg utarbetadt.
Hvad anslagssumman 18,000 Edr beträffar, så är den uptagen till ungefär samma belopp som för Ultuna, snarare mindre än mera.
Ultuna har nemi.
12,000 Rdr och dessutom afkomslen af Ultuna gård.
Således är den föreslagna anslagssumman effektivt ganska låg, Af förslaget lill löner för lärarena visar sig, att dessa, ehuru ganska knappt tilltagna, upgå till 13,000 Rdr, så att endast 5,000
Rdr återstå till bekostande af fr i-lä r 11 n ga r n es underhåll, — och det kan väl ej anses vara mycket.
Det kan icke vara obekant, att på sednare tider tilloppet till LandtbruksSkolorna varit så stort, att Indelar eller t. o. m.
Indelar af de sökande mäst hvarje år afvisas, i anseende till bristande utrymme.
Med den riktning vårt jordbruk nu tagit, hvilket tager i anspråk djupare och mera omfattande kunskaper, måste detta förhållande anses medföra en statsförIust, och det voro derföre allt skäl att ju förr desto heldre sätta i verket ett Landtbruksinstitut sådant som det ifrågav:de.
Men det finnes ännu ett särskilt skäl, hvarföre man ej bör upskjuta Institutets organisation till 1862; det är nemi. klart att ett boställe, som är utarrenderadt, blir på de sista åren hvad man kallar utsuget, ty arrendatorn måste naturligtvis då söka att toga sin skada igen för de kostnader han möjligen under de föreg:de åren derpå nedlagt.
Om bostället således skulle af HushållsSällskapet öfvertagas först år 1862, så kan man vara säker att få ett utsuget boställe, ehuru arrendatorn är en ganska skicklig och duglig karl.
Öfverlämnäs det åter 1858, så är det i god häfd.
Afträdessumman är endast en ersättning för höst-utsädet.
— Jag tror det vara af så stor vigt att Staten 1858 kommer i besittning af Alnarp, att jag måste i allo tillstyrka hvad Utsk. föreslagit, och skulle beklaga om R. o. Ad. icke dertill lemnado sitt bifall.
Man kan väl icke förtänka den siste värde talaren, att han velat göra sin framställning så fullständig som 88 De n 6 A ugu s ti. möjligt; men han har dervid uprepat en mängd saker, som hvar och en hvilken intresserar sig för frågan torde känna.
Jag kan icke gilla ett sådant sätt att argumentera, att man utbreder sig öfver punkter som ingen bestridt.
Då den värde talaren säger sig hafva äfven i StatsUtsk. framställt alla dessa omständigheter, så kan det vara en möjlighet, att StatsUtskis ledamöter blifvit så öfverhopade med ord och beskrifningar, att de icke haft någon annan råd än att bifalla.
Det är möjligt att så kan ske äfven här.
Jag får emellertid återuprepa, att jag alIsicke satt mig emot hvarken anläggande af ett Landtbruksinstitut eller dess anläggande på Alnarp; ej heller har jag velat att
Landshtge-iönen skulle minskas under den nuv:de Landshms tid.
Jag har blott sagt, att, enl. K. M:s Bref och de upgjorda kontrakterne, kan densamma 1862 komma att undergå förändring.
Hr von Troil har åter åberopat KammarColbgii yttrande.
Detta Colhm har ansett att den nuv;de Landsbin icke bör lida någon förminskning i lön efter 1862.
Det är icke detta som jag bestridt, eller har jag så yttrat mig som skulle jag afundas Landshtn von Troil hans lön.
Jag har blott påstått, att hvad KammarColhm än må säga, skal! dock 1862 en ny lönereglering äga rum.
Det är således icke värdt att emot mig åberopa KammarColhgii Utlåt.
Jag kan för min del icke finna annat, än att det bästa vore om Alnarp för alltid skiljdes från Landsh:ge-lönen i Malmöhus län; att denna finge den ersättning som vederborde,—• och då är jag öfvertygad att ingen skulle vilja neka Hr von Troil, om han då är Landsh., att få bibehålla den lön han förut upburit, den må för öfrigt blifva 16,000 eller 18,000 Rdr.
Jag anhåller att anläggandet af det ifrågasatta Institutet icke måtte komma i fråga förr än 1862.
Då jag förra gången denna fråga förevar tog mig friheten framställa mina åsigter, anser jag mig icke böra underlåta att äfven nu yttra de anmärkntr jag har att göra mot detta förslag.
Jag vill för ingen del ingå i något närmare skärskådande af Landsh:ns i Malmö lön och förhållandet mellan denna och öfriga Landsh:ns inkomster.
Jag vill blott denna gång likasom vid föreg:de tillfällen hålla mig til! principen först och främst, huruvida Ståndet bör handla efter någon grundsats eller icke. 1 sådant fall hemställer jag, huruvida det är principen 1 igt att vid hvarje förekommande fall tillgripa den utväg, som då kan synas behaglig.
Understundom då fråga varit om ändring i Indelningsverket, har man med mycken ifver satt sig deremot; nu är det åter fråga om en indelt lön.
Jag kom för sent för att höra den föreg:de discussionen, men så mycket hörde jag, att Landshtn i Malmöhus län afslått 200 l:r, som han vore berättigad att åtnjuta utöfver hvad han nu skulle komma att få.
Jag tillåter mig dock att draga i tvifvelsmål, huruvida en Landsh. har rätt att afträda något alls af sin lön.
Det är, mine Hrr! icke längesedan vi hade erfarenhet af en allmän löne-reglering för Landsh:ne, i ändamål att jemka de missförhållanden, som förefunnes derigenom att somliga voro alltför små och andra alltför
Den 6 Augusti. 89 stora.
Vid detta tillfälle blefdet, enl. hvad jag vill påminna mig, bestämdt, att från Malmöhus län skulle utgöras någon andel, till fyllnad i en lön på annat ställe.
Om nu inträffade, att en verklig fördelning af Landsb:nes löner ifrågakomme, så vore detta undandraget från den allmänna fonden, som skulle användas för en sådan reglering.
Det är godt och väl att det må komma att användas för andra Landsh:r, men vi komma då till en annan princip.
Kan det anses med någon sådan öfverensstämmande att grunda ett Landtbruksinstitut på en afgäld så stor som den här ifrågav:de, och att inrätta en anstalt för bibringande af lärdom åt elever på en gård, hvars förnämsta ändamål måste vara att åstadkomma den bestämda summan?
Om åter någon brist upstode, finge naturligtvis Staten ersätta bristen.
Det strider mot min erfarenhet af landtbrukets behof, att det skulle behöfvas så stora summor för bekostande af undervisning åt elever.
Jag kan ej frångå don åsiglen, att man borde kunna påfinna andra utvägar än att förrycka ett boställe från den bestämmelse, hvarför det från början varit afsedt.
Jag är öfveitygad att ett Institut borde kunna inrättas med samma nytta, men mot mindre kostnader, och då tror jag det vara lagstiftarens pligt att icke förhasta sig.
Jag vill ieke fästa mig vid de stora byggnaderna eller alla dessa detaljer; men det förekommer mig besynnerligt, att Alnarp utan dessa byggnader kunnat lemna så stor afkastning.
Jag stadnar vid hvad jag förra gången yttrade, nemi. att hela tillställningen är för dyr för oss, och derföre afstyrker jag hela förslaget.
Paykull, Joh. Guslaf: Inrättandet af Landtbruks Instituter har nu fått opinionen så mycket för sig, att det icke är värdt att tala deremot.
Snarare synes det som man önskade få sådana anlagda i hvarje provins.
Emellertid skulle jag heldre vilja bifalla anläggandet af ett Landtbruksinstitut på någon annan ort, t. ex. i de norra länen, för att der befordra åkerbrukets utveckling, än i Skåne, som är enrik, ganska väl upodlad provins, och der det finnes en mängd stora egendomar, der nödiga kunskaper kunna inhämtas.
Om elever anmälde sig hos större landtbrukare derstädes, för att få lära sig huru jorden bör skötas och huru det går till, tror jag sådant icke skulle möta svårigheter, om de ville vistas der på samma vilkor som vid ett Institut. —-
De underrättelser i afseende å kostnaden, som vi fått oss meddelade, torde väl också vara något tvifvel underkastade.
Dessa kostnader äro beräknade till 200,000 Edr, hvilka Utsk. nedsatt till 175,000 Edr, och då kan vara tvifvelaktigt huruvida denna summa blir tillräcklig.
Utsk. synes äfven sjelf tveka härom, och det blir väl då Staten som skall tillskjuta resten.
Afven är det ganska tvifvelaktigt, huruvida de 18,000
Edr- årligt anslag kan blifva tillräckligt; och då nu Staten har så många utgifter att bestrida, tror jag det vore klokast att ej besluta denna, som kan gifva anledn. till dylika anspråks väckande äfven från andra håll.
Anckarsvärd i hans begäran om afslag. ao Den 6 Augusti. Gr. Beckfriis, Corfitz:
Några egentliga anmärkn:r tror jag icke äro framställda mot Utsk:s Betänk., men som man åberopat att jag varit med i denna affär och prutat ner summan från 200,000 till 175.000, anser jag mig skyldig att förklara hvarföre jag gjort detta.
Då ärendet första gången var före, ansågs denna summa så grufligt stor, att den icke kunde åstadkommas.
Jag tänkte då, att Institutet möjligen kunde i den första tiden undvara ett nytt stall, ett nytt fähus, o. s. v., emedan åtskilliga af de ladugårdshus sorn finnas kunna af Institutet begagnas, ehuru de äro sämre än dem allmogen begagnar.
Man har framkastat, att egendomen kan skötas med de nu derå befintliga byggnader, men jag får fästa upmärksamheten på, att det är 60 å 80 personer, som ieke finnas der nu, men som skulle komma att bo på Alnarp, om der blir ett Landtbruksinstitut, och hvilka man icke gerna kan lägga i stall eller fähus, eller i oeldade rum.
Efter jag har ordet, får jag, i motsats mot hvad andra talare yttrat, uttrycka min glädje öfver att StatsUtsk. tillstyrkt Institutets anläggande, men tillika beklaga, att det ej låtit sig göra på annat sätt, än att en embetsman, som under 4 å 5 år förvärfvat sig provinsens aktning och kärlek, skall nödgas afstå något af den honom med rätta tillkommande lön; jag hoppas dock att han skall få ersättning derför i tacksamheten både inom och utom provinsen.
Hr Fåhreeus, Olof Immanuel:
En af de talare, som yttrat sig emot Ulsk:s Betänk., har bestämdt förklarat, att han icke kan öfvertygas om att ej hans åsigt är den rätta i afseende å tillämpningen af 1837 års K.
Bref ang:de Landsh:ge-löneregleringen.
Det torde således vara ett otacksamt försök att vilja inverka på hans öfvertygelse i denna del, men jag vågar emellertid försöket med ett par enkla ord.
Det synes som den värde talaren hade så upfattat innehållet af 1837 års K.
Bref, som om derigenom vore afsedt att för Landshöfdine bestämma fixa penningelöner.
Om den ädle Gr:n behagar något upmärksammare genomläsa det åberopade K.
Brefvet, så skall han finna, att denna förfatln. ingenting ändrat i afseende på Landshtnes rätt att tillgodonjuta dem anslagna indelningar.
I följd häraf och då de kontanta penninge-anslag, som tilldelats Landsböfdme i några län, i förhållande lill det hela utgör endast en ringa del af samfällda lönerna, hårde flesta Landshirs löne-inkomst, såsom alla andra indelta löner, måst fluktuera i mån af markegången, efter 1837 likasom före denna tid.
Att i nämnde K.
Bref lönen för hvarje Landsh. särskilt utförts i penningar, har endast varit en ka i k u la t ion, grundad på den tidens myntvärde i förhållande till varuprisen, för det ändamål att, vid lönernas reglerande inom de samfällda tillgångarne, kunna beräkna att hvarje lön upginge till ett visst ungefärligt" minimum, som ansågs efter orternas dyrhet, större eller mindre representation m. m., böra bestämmas.
Så t. ex. kalkulerades dervid Landsh:gc-lönen i Malmöhus län till 6000 Rdr Bko.
Att denna lön f. n. i sjelfva verket, i följd af Den 6 Augusti. 91 högre markegångar, kan till större belopp beräknas, berättigar icke mera till nedsättning af denna än af hvarje annan indelt lön.
Frölich har för öfrigt antagit, att Landshrge-lönen i Malmöhus län år 1862, då arrendet af Alnarps kungsgård tilländagått, är underkastad ny reglering.
Den värde Grin har härutinnan rätt endast så tillvida, att, i händelse vid nytt arrende ett högre arrende-belopp erhålles, Landsh.-n icke äger ovilkoriigt anspråk på öfverskottet.
Genom det åberopade K.
Brefvet af år 1837 har nemi. K. M. förbehållit sig att i allmänhet, om vid förnyad utarrendering
Landsbige-boställena skulle inbringa högre arrendesummor, i hvarje fall särskildt pröfva och afgöra, hvilken eller hvilka Landshrr öfverskottet k om me att tilldelas.
Men derigenom är alldeles ingen rubbning åsyftad i Landshrns förut varande lönevilkor; och då, oaktadt genom nämnde K.
Bref föreskrifvits, att Alnarps kungsgård, likasom åtskilliga andra Landshrge-boställen, skulle utarrenderas och vederbörande Landsh. upbära arrendet, kungsgården likväl, enl.
JordeBoken, är indelad på Landshrge-lönen, så följer deraf, att, enär nuvrde Landsh. för öfrigt blifvit till tjensten utnämnd innan skatteförenklings-beslulet ti adde i veikslällighet, det är hans obestridliga rätt att varda bibehållen vid de löne-bestämmelser som nu äro gällande, och att någon rubbning deruti icke lagligen kan äga rum utan hans frivilliga begifvande.
En annan aktad talare har emot StatsUtsk. anmärkt, alt icke förbehåll vore gjordt om iakttaganda af den rätt som 1837 års K.
Bref tillerkänt fonden för Landshrge-lönernas reglering i af seende på den tillökning i arrendet för Alnarps kungsgård, som framdeles kan upkomma.
Jag får härvid hänvisa den värde talaren till 4:de och sista punkten af Utskts förslag till beslut, hvaruti ett sådant förbehåll uttryckligen blifvit gjordt.
Då i sjelfva hufvudfrågan eller den om nyttan of ett ytterligare Landtbrukslnstituts anläggande någon egentlig anmärkn. icke blifvit gjord, har jag, till försvar för Utsk., ej heller något vidare att tillägga, utan inskränker mig att begära bifall till Betänk.
Jag nödgas ännu en gång begära ordet.
Or saken hvarföre Frih. af Ugglas ej kunde öfvertyga mig om riktigheten af sin tydning, var att jag vid genomläsning i KammarColhm af det 1L.
Brefvet ej fann densamma dermed öfverensstämmande.
Nu har den siste talaren erkänt, att jag åtminstone deri hade rätt, att vid arrendetidens utgång 1862 en förändring af Landshige-lönen kan äga rum.
Men, säger Hr Fåhraeus, detta kan intiäffa endast i det fall att densamma öfverstiger det belopp som från början varit afsedt.
Jag skall bedja att få undersöka grunden till detta påstående.
Jag kan icke förstå annat, än att Brefvet af 1837 skall äga giltighet till 1862, utan att uphäfva eller förändra Ständernes rätt att tillsammans med K.
M. annorlunda förordna om denna lön och afkomsten af Alnarp.
Det skulle eljest vara ganska beqvämt att låta en sådan reglering vara för alla tider beroende af ett K. 92 Den 6 Augusti-, Bref. Jag måste reservera mig mot detta, och jag tror mig ännu icke vara öfverbevisad om, att det icke skulle slå R, St:r öppet att 1862 begära alt
Alnarp må på annat sätt än det nu åsyftade användas.
Jag har dock redan förut sagt, att jag icke haft för afsigt att förminska den nuv:de Landsh-ns inkomster.
— Jag glömde, då jag sist hade ordet, att besvara en invändning som blifvit gjord emot mig, derföre att jag ansett det vara oformligt att ställa medlen till HushållsSällskapets disposition
Man sade då, att det vore en särskild
Styrelse som bomme att emottaga dessa penningar.
Men någon sådan Styrelse finnes icke och kan icke finnas ännu, innan anslaget är beslutadt.
Anckarsvärd och Frih. Paykull om afslag.
Hr Gr. o. Landtnäs härefter först till bifall och sedan till afslag å förev:de Utlåt, framställda propos:r besvarades med blandade
Ja och Nej, hvarpå förstnämnde piopos:n förnyades och sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han nu funnit
Frölich begärde votering.
Uplästes lill justering och godkändes följande voterts-propos.:
Den som bifaller StatsUtsIcs Utlåt.
N:o 96, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder förenämn'de Utlåt, af R. o. Ad. afslaget.
Ja — 44.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis lill afgörande Allm. Besv.- o. Ekon.UtsIcs d. 1 och 5 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 103, i ani. a-f väckte motioner, rörande K. Kungörelsen d. 22 Maj 1852, angrde särskilda sta-dganden i afseende på minderåriga personers användande vid fabriker och handtverk. lista punkten , ang:de en af Kontrakts Prosten Rundgren väckt motion.
Jag har visser ligen deltagit i Utsk:s behandling af denna fråga, men, änskönt jag icke är antecknad som reservant, har jag dock icke biträdt Utsk:s förslag.
Det är visserligen ett beklagligt förhållande, om ett 12 års gammalt barn icke kan läsa, men jag frågar, om det icke är ett ännu beklagligare, att ett sådant barn icke får lära sig arbeta.
Jag tror att häruti innefattas tillräckligt skäl att afslå denna punkt, hvarom jag härmed får anhålla.
Då nu propos. till bifall å denna punkt framställdes ropades starka Nej, blandade med Ja; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade afslå densamma, samt efter denna D oii 6 A ugns ti. 93 propos:ns besvarande med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade det han ansåg
2:dra punkten, Hansson väckt motion.
Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 1 och 5 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 104, i fråga om ändring i föreskriflerne ang:de allmänna beväringen.
Uplästes ett af Hr Lilljehöök, Carl Johan, inlemnadt så lydande memorial:
Hindrad af egna angelägenheter att för någon tid vistas i Stockholm, får jag afsäga mig förtroendet att vara Supleant i Riddarh.Utsk., och anhåller ödmjukligen hos H. R. o.
Ad. att få bibehålla min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall; hvarefter Hr Gr. o.
Landtm, anmodade Hrr Elektorer att utse en Supleant i Riddarh.Utsk. efter Hr Lilljehöök.
Anmäldes och lades på bordet ett från BorgareSt. ankommet prot:s-utdr.
N:o 315, innehållande inbjudning till MedSt:n, att instämma i 2:ne beslut, som af BorgareSt. blifvit fattade vid föredragningen af Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.UlsIcs Betänk.
N:o 27, i ani. af väckte motioner om förändrad lagstiftning rörande hemmansklyfning och jordafsöndring. 11. R. o. Ad. åtskiljdes kl. half 9 om aftonen.
In fidem protocolli, Alberl Munck. 94 Den 8 Augusti. lördagen den 8 Augusti 1857.
Just. 5 prot:s-utdr. för d. 6 dennes samt pleni-prot. för d. 3 sistl.
Uplästes ett af Frih. af Schmidt, Georg, inlemnadt så lydande memorial:
Härmed får jag vördsamt afsäga mig förtroendet att vara ledamot af Bevilln.Utsk., äfvensom att vara elektor, under lika vördsam anhållan att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att utse en ledamot i Bevilln.- Utsk., och Hrr Bänkman att utse en Elektor efter Frih. af Schmidt.
Företog H. E. o.
Ad. val af 21 ordinarie ledamöter och 15 supleanter i Förstärkta StatsUtsk.; och befunnos, efter valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till Ordinarie Ledamöter: N:o 60, Gr.
Mörner, Carl, med 203 röster; N:o 11, Frih. Sparre, Fullm.
Sparre, Gustaf Adolf, med 204 röster; N:o 119, Frih. Lybecker, Fullm.
Gr. Lewenhaupt, Adam, med 203 röster; N:o 220, Frih.
Palmstjerna, Carl Otto, med 204 röster; N:o 245, Frih. Lagerfelt, Israel Carl Adam, med 203 röster; N:o 255, Frih. Falkenberg, Conrad Gabriel, med 203 röster; N:o 284, Frih. Örnskjöld, Fullm.
Stjernstedt, August Wilhelm, med 203 röster; N:o 366, Frih.
Ehrenborgh, Fullm.
Hr von Troil, Samuel Gustaf, med 203 röster; N:o 393, Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg, med 203 röster; N:o 401.
Hr Reuterfelt, Fullm.
Hr af Chapman Carl Edvard, med 203 röster; N:o 478, Hr Printzensköld, Carl, med 204 röster; N:o 645, Hr Möllersvärd, Carl Henrik, med 204 röster; N:o 734, Hr Taube, Fullm.
Piper, Carl Fredrik, med 203 röster; N:o 861, Hr von Gegerfelt, Fullm.
Hr Lilljehöök, Johan, med 204 röster; N:o 1233, Hr v.
Strokirch, Johan Paul Fredrik, med 203 röster; N:o 1636, Hr Reuterskiöld, Adam
Didrik, med 203 röster; Den 8 Augusti. 95 N:o 1794, Hr von Hofsten, Carl August, med 203 röster; N:o 1883, Hr Arnell, Gustaf Fredrik, med 203 röster; N:o 1903, Hr von Rosen, Fullm.
Gr. Wrangel, Fredrik Ulrik, med 203 röster; N:o 2114, Hr Nordensvan, Otto, med 203 röster; N:o 2233, Hr von Holst, Hans Gram, med 204 röster; Supleanler : N:o 2282, Hr von Printzencreutz, Bernhard Wilhelm, med 203 röster; N:o 115, Gr.
Lagerbjelke, Gustaf, med 203 röster; N:o 1768, Hr Schmiterlöw, Fullm.
Gr. Wachtmeister, Alarik, med 203 röster; N:o 2255, Ilr af Pontin, Fullm.
Hr Mörner, Christer Hampus, med 203 röster; N:o 1055, Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, med 203 röster; N:o 373, Frih Sköldebrand, Knut Erik, med 203 röster; N:o 293, Frih.
Hamilton, Malcolm, med 203 röster; N:o 243, Frih. von Roxendorff, Fullm.
Hr Carleson, Edvard, med 203 röster; N:o 1092, Hr Leijonmarck, Evald Gustaf, med 203 röster; N:o 1846 A, Ilr Fock, Fullm.
Fr i h. Alströmer, Carl Jonas Oscar, med 202 röster; N:o 104, Gr.
Beckfriis, Corfitz, med 202 röster; N:o 1560 b, Hr von Celsing, Lars Gustaf, med 202 röster; N:o 2292, Ilr af Edholm, Erik Wilhelm, med 202 röster; N:o 154, Frih.
Bennet, Carl Stephan, med 202 röster; N:o 2230, Hr Hagströmer, Johan Jakob, med 201 röster; sedan lottning blifvit anställd dels emellan dem som erhållit 203 röster, för att afgöra hvilka borde blifva ordinarie ledamöter och i hvad ordning de öfriga skulle såsom supleanler inträda, och dels emellan dem som erhållit 202 röster, till bestämmande af den ordning hvari de skulle såsom supleanter inträda.
Det förtroende, som vid början af innev:de Riksdag blifvit mig af R. o. Åd:ns Hrr Elektorer lemnadt, att vara Ståndets förste ledamot i StatsUtsk., har varit mis mycket dyrbart.
Jag har, så långt min förmåga räckt till, sökt motsvara detsamma.
Huruvida jag deri lyckats beror på R. o. Ad. att bedöma.
Så länge R. o. Åd. framgått på en bana, som innefattat en konseqvent utveckling af de åsigter som legat till grund för dess handlingssätt, har jag ansett för en glädje och en kär pligt att i dess tjenst upoffra mina enskilda förhållanden.
Det nu företagna valet till Förstärkt StatsUtsk. af detta Stånd företer emellertid en så stark motsats mot de omröstningar, som inom samma Stånd d. 9 Juni företogos, att jag icke kan fatta huru opinionerna kunnat så vexla från Juni till Augusti.
Jag anser mig under sådana förhållanden icke längre kunna motsvara det förtroende, hvarmed detta Stånd hedrat mig.
Jag är 96 D t) n 12 Augusti. också öfvertygad, att denna vexling i opinionen äfven medfört en vexling i åsigterna om, hvilka personer vore lämpliga att representera Ståndet i det vigtigaste af R.
St:rs Utsk. vid innevrde Riksdag, nemi. -StatsUtsk.
Jag är således öfvertygad, att jag går R. o. Ad:ns önskan till mötes, då jag härmed afsäger mig min plats som ledamot af nämnda Utsk., med bibehållande — om Ståndet det tillåter — af min riksdagsmannarätt.
Sedan härefter R. o. Ad. bifallit Frih.
Tersmedens anhållan, att med bibehållande af riksdagsmannarätt få afsäga sig sin plats i StatsUtsk., blefvo Hrr Elektorer af Hr Gr. o. Landtm, anmodade att utse en ledamot i nämnde Utsk. efter Frih. Tersmeden.
Anmäldes och lades på bordet Bevilln.Utskis Memorial N:o 16, i ani. af återremiss från PresteSt. af Utsk:s i Betänk.
N:o 10 framställda förslag om uphörande såsom särskilda beskattnings-litlar af afgiften till Handels- och Sjöfartsfonden och den vissa släder tillkommande tolag emot ersättning af tullmedlen, samt dessa afgifters inberäknande uti den tullsats, som för varors in- eller utförsel genom Taxan bestämmes. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ på 7 e. m.
Albert Munch.
Onsdagen den 12 Angusti 1857.
Främste närv:de ledamoten Frih. Åkerhjelm, Johan Carl, intog Ordf:de-platsen vid Landtmarskalks-bordet och öpnade plenum med tillkännagifvande, att han från Hr Gr. o.
Landtm, fått emottaga en så lydande skrifvelse: