Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är redan anmärkt, att Konungen icke bar något att bestämma om kostnaderne för ett sådant kyrkomöte, och dessutom tror jag det vara af ganska mycken vigt, att på förhand finnes bestämdt, huru ett sådant möte skall vara sammansatt.
Sparre sagt, Konungen kunde för hvarje gång, han anser ett sådant möte höra hållas, göra framställning derom till R.
St. och då föreslå sättet för valen och mötets verksamhet, anser jag icke vara ändamålsenligt.
Örn ett kyrkomöte af en eller annan orsak ansåges böra äga rum, kunde det först efter en längre tid sammankomma.
För öfrigt finnes äfven ett annat skäl, hvarföre representationen bör uttala sin åsigt om huru ett kyrkomöte bör vara organiserad!, deruti, att, med det klanderbegär, som utmärker vår tid, i afseende på Regeringens åtgärder, skulle sannolikt, om Regeringen, utan stödet af något R.
St:rs beslut, sammankallade ett kyrkomöte, den anmärkningen framställas, att mötet blifvit ensidigt sammansatt.
Jag tror derföre, att det skulle vara ganska välkommet för Regeringen om något härom bestämdes.
Man har ytterligare sagt, att en representation för Kyrkan redan finnes, nemi. R.
Detta ärsannt, men åtskilliga frågor finnas, som Konungen kan afgöra, utan alt höra R.
Af ett kyrkomöte, der PresteSt. skulle representera halfva antalet ledamöter, borde ock tillförlitligare råd och uplysningar i kyrkoärenden kunna vinnas, än af representationen, hvaraf nämnde Stånd blott utgör en fjerdedel, som ofta nog icke kan utöfva något inflytande på besluten.
Jag anser vallagen vara både be - Den 13 September f. m. 347 höflig och nyttig, hvarföre jag önskar att åtminstone elen mätte blifva antagen.
Alströmer ensam yrkat bifall och Hr Carleson ni. fl. ledamöter afslag å förevaride §, och jemväl upläst Hr von Harlmansdorffs förslag till denna §:s lydelse, biet propos. till bifall å Utskis förslag till lista §:n framställd och besvarad med Nej.
De härefter först till afslag å denna § och sedermera till antagande af Hr von Hartruansdorffs redaklions-förslag framställde proposme besvarades med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemställde om R. o.
Ad. behagade afslå denna §, samt, efter denna proposms besvarande med Ja och Nej, förklarade det han ansåg
Hr von Hartmansdorff begärde votering, samt att dervid det af honom afgifne förslag måtte blifva kontra-propos.
Jag vågar hemställa om det icke vore lämpligt, alt Hr Gr. o. Landtm, behagade inhemta R. o. Ad:s tanke om huruvida Ståndet gillar Hr von Harlmansdorffs förslag.
För min del bidrog äfven jag till framkallande af det resultat, att lista §:n af Utskis förslag blef afslagen, och om Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. på Hr von Hartmansdorffs förslag, så torde det hända att delta genast blefve af R. o. Ad. bifallet.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att, sedan Hr von Hartmansdorff begärt votering, borde naturligtvis vid densamma den propos., som Hr Gr. o. Landtm, ansett besvarad med öfvervägande Ja, eller afslag å §:n blifva Ja-, och Hr von Hartmansdorffs förslag contrapropos.
Jag skulle icke hafva begärt vo tering om kontra-propos., om jag icke hade befarat, att Hr Gr. o. Landtm., sedan afslag å lista §:n var förklaradt, skulle dermed anse alltsammans vara förfallet.
Det hade väl varit med all vanlig ordning öf verensstämmande, att sedan flere proposir blifvit framställde, och ingen af dem blifvit med Ja besvarad, saken dermed varit slut, såvida icke någon begärt votering.
Den som afslår lista §:n af LagUlskis förslag till förordn., angide allmänt kyrkomöte, röstar
Ja; den del ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antager R. o. Ad. följande redaktion för nämnde §: a) ”Till lagtima Kyrkomöte' sammanträde Svenska kyrkans ombud 348 Den 13 September f. m. hvart 6:te år, å den tid och ort, Konungen utsätter, dock minst 3 månader före lagtima Riksdags inträffande.
Mötet kan ej, utan eget samtycke, uplösas förr än ö veckor, efter dess öpnande, förflutit. ” b) ”Urtima Kyrkomöte kan Konungen sammankalla och uplösa när honom godt synes, dock utan rubbning af liden för lagtima Kyrkomötes sammanträde.”
Efter försiggången votering, hvarunder Hr Gr. o.
Landtm, bortgått och aflemnat Ordför:de-befattningen åt främste närvartde ledamoten, Fullmägtigen för Grefliga Ätten N:o 8.
Oxenstjerna af Korsholm, Hr Frih.
Åkerhjelm, Carl, befunnos röslerne hafva utfallit som följer Ja — 17.
Uppå sedermera af Hr Frih. o. Ordform framstäld propos., upskjöts pröfningen af de återstående §§:ne uti ifrågavande förslag lill förordning till eftermiddagens plenum och åtskiljdes H. R. o. Ad. kl. 3 e. ra.
Onsdagen elen 13 September 1854.
Justerades 4 prot.-utdr. för förmiddagens plenum.
Fortsattes pröfningen af LagUtsk:s, uti dess Betänk.
N:o 42 afgifna förslag till förordn., ang:de allmänt kyrkomöte. §:n 2.
Gr. Sparre, Erik: Emot Ulsk:s förslag i denna puukt har jag att anmärka, att de af Ulsk. föreslagna valen i 3:dje §:n egentligen höra hit, och då dessa §§:r icke gerna kunna åtskiljas, enär den 3:dje handlar om sättet för de personers val. hvilka enl. den 2:dra skola deltaga i mötet, så kommer jag af sådan orsak att tala Den 13 September e. m. 349 på en gång om bägge §§:ne.
Det är sagdt i 3:dje §:n att ”val af Prestman lill ledamot vid mötet sker i den ordning, som för val af Riksdagsman inom PresteSt. stadgad är.”
Då nu f. n.
Kyrkoherdarne välja för sig och Komministrarne för sig vid val lill Riksdagsman i PresteSt,, men något sådant icke här är stadgadt, ulan alt det skall väljas en prestman från hvartdera stiftet, så ligger någonting serdeles otydligt i denna fråga, och man får icke reda på hvad Utskts mening i sådant afseende må vara.
Jag hemställer således, i anledn. deraf, alt såväl den 2:dra som 3:dje §:n må varda återremitterad.
Sparres anmärkn. är riktig, men hon rörer 3:dje §:ns 2:dra mom.
Antages det så lydande: ”val af prestman till ledamot vid mötet, sker i den ordning, som för val af Riksdagsman inom PresteSt. stadgad är”, så kan det hända, enär Kyrkoherdar välja för sig och Komministrar för sig, att man väljer en af hvartdera slaget, och alt således för ett Stift komma 2 ledamöter i st. f. 1, hvarigenom antalet öfverskrider hvad förut bestämdt är.
Jag har härom talat med ledamöter af PresleSt.
, hvilka ansett nödig rättelse kunna lämpligen göras på det sätt, att i §:n 3, mom. 2, i st. f. ”val af Riksdagsman inom PresteSt.” säges "val af biskop.”
På sådant sätt blefve saken hulpen, emedan både Kyrkoherdar och Komministrar gemensamt deltaga i Biskopsval.
Rättelse bör således ske i 3:dje §:n, hvaremot 2:dra §:n kan oförändrad antagas.
Jag anhåller följaktligen alt R. o. Ad. ville antaga den 2:dra §:n. Gr. Lagerbjelke, Gust.:
Dåden siste värde talaren erkänt, alt i 3:dje §:n verkligen finnes det fel, som Gr.
Sparre anmärkt, synes mig lämpligt alt båda §§:ne återremitteras.
Den ena innehåller hvilka som skola väljas, och den andra huru de skola väljas.
Hvarföre skall man då genom att besluta om den ena §:n, dä mani allt fall icke kan fastställa den andra, binda händerna.
Medan jag nu har ordet, vill jag tillägga, att om 3:dje §:n fastställes, sådan den nu är, finnes en mängd Prestmän, hvilka icke hafva rösträtt till Kyrkomöten.
Om 3:dje §:n åter bestämmes så som Hi’ von Hartmansdorff föreslagit, eller all valet till kyrkomöte skall utöfvas på samma sätt som till Biskop, så blifva i alla fall en hel mängd Prestmän, Adjunkter m. fl., utan valrätt.
Deremot finge (ill dessa Kyrkomöten hvilken lekman som helst valrätt.
Åtminstone kon jag icke på annat sätt upfalta 3:dje §:n, än alt alla, som hafva rösträtt pä sockneslämman, också få vara med och välja elektorer för val af ledamöter i kyrkoförsamlingen.
Nu skulle således en Prestman, hvars befattning icke gör honom berättigad alt välja lill Biskop, icke få deltaga i val lill ledamöter i Kyrkomötena.
Möjligen kan han likväl hafva rösträtt på socknestämma.
Han skulle således, om han icke vore Prestman, der kunna blifva utsedd till valman, men nu är della icke tillålet, emedan han är Prestman.
Denne olycklige person skulle således icke få välja till kyrkomötet derföre att han är Prestman.
Sådana oegenlligheter skulle kunna npkomma genom antagande af den 2:dra §:n, och om nu detta är 350 Den 13 September e. m. en oegentlighet, så kan den icke afhjelpas endast genom en förändring i 3:dje §:n, utan en förändring måste äfven göras i den andra.
Jag ser således äfven häruti ett skäl hvarföre båda §§:ne höra återremitteras, och förenar mig således i den anhållan, som blifvit framställd om återremiss af den nu föredragna 2:dra §:n.
Jag anser icke lämpligt att Adjunkter hafva rösträtt vid dylika val.
Det bör väl vara sådana Prestman, som hafva sjelfsländiga befattningar, och dylika äro icke Adjunkterne.
Följaktligen är den omsorg, Gr.
Lagerbjelke haft om dem, allt för vidsträckt.
De Prester, som äro ledamöter af Utsk., hafva ej ifrågaställt en så omfattande rösträtt.
De lekmän, som äga rösta på socknestämma, äro ock sina egna.
Jag vet ej att Bokhållare, Bruksbetjenter, eller andra, sorn biträda fastighetsegare på landet, äro röstberättigade.
Adjunkter äro icke heller annat än biträden åt Kyrkoherden eller Komministern.
Att återförvisa den ene eller andre §:n skulle efter mitt förmenande icke hafva annan påföljd än att förstöra förslaget, derigenom att det begrafdes i LagUtsk.
Derföre anhåller jag att R. o. Ad. icke mätte återförvisa någondera af dessa §§:r, utan godkänna den 2:dra oförändrad och antaga den 3:dje med den rättelse jag föreslagit.
Om den siste värde talaren på f. m. behagat tillåta, på sätt jag och flere andra talare yrkat, att diskussionen öfver detta ämne hade fått dröja, intill dess detsamma förevarit inom PresteSt., så hade jag af denna diskussion kunnat hafva någon ledning för bedömande af detta förslag.
Deremot förekommer mig som om della förslag icke kunde af oss, åtminstone icke af mig, med den skarpsinnighet bedömas, alt jag till detsamma kan lemna bifall, eller med lugnt samvete afslå del.
Huru valen till Biskop tillgå, det känner jag verkligen icke, och jag tviflar på att många af B. o. Ad:s ledamöter känna det.
Följaktligen förmodar jag, att R. o. Ad. skulle lika med mig hysa någon tvekan att bestämma, att vid valen till kyrkomöte skall tillgå på samma sättsom vid valen till Biskop, hvarom R. o.
Ad. icke har någon kännedom.
Till den anmärknm, som här blifvit gjord om Adjunkter, i hvilket afseende jag icke vill bestrida Hr von Hartmansdorffs yttrande, vill jag likväl lägga, att flera andra ordinarie tjenstemän finnas, såsom t. ex.
Regements-pastorer, Hospitals-predikanter, Fångpredikanter m. fl., om hvilkas deltagande i valen jag är oviss.
På det att jag för min del må kunna få tillfälle att förvärfva mig uplysning i detta fall och bilda mig ett omdöme om det af Hr von Hartmansdorff gjorda förslaget, skulle jag önska att dessa 2:ne §§:r återremitterades, hvarigenom Utsk. äfven skulle komma i tillfälle alt uplysa R. o. Ad. om huru det tillgår med Biskopsvalen, hvilka härvid skall tjena till rättesnöre.
Jag kan icke inse, hvarföre den 3:dje §:n skall diskuteras med den 2:dra.
I denna § synes mig alt Presterna blifva fullt tillräckligt representerade.
Här står alt Den 13 September e. m. 351 ibland ordinäre Prestman skall en ifrån Iivari Slift samt ifrån Slockholm väljas.
Då måtte väl både Komministrar, Adjunkter och Kyrkoherdar vara deruti inbegripne.
I 3:dje §:n, om ordningen för valen, står del, att Presterna skola väljas på samma sätt som Riksdagsmän inom PresteSt.
Detta blir ett serskildt föremål för öfverläggning, när vi komma dit.
Det lärer väl icke kunna förnekas, att 2:dra och 3:dje §§:ne ega, lill sitt innehåll, ett serdeles nära sammanhang sinsemellan.
Det synes mig alltså äfven tjenligt alt, vid återremitterandet af den ena af dessa §§:r, man jemväl må låta den andra till Utsk. äterfölja.
Jag har dertill dessutom ett serskildt skäl. 1 2:dra §:ns förslå slycke uämnes, alt ”Chefen för Ecclesiaslik-Depari :tet må ock vid mötet närvara och deltaga i öfverläggningarna, men ej i det beslut, som mötet, efter thy här nedan sägs, eger falla.”
Man skulle härvid kunna anmärka, det en oegentlighet i uttryck härutinnan influtit, enär denna § förutsätter hos mötet befogenheten att fatta beslut; och likväl säges sedermera i 4:de §:n, att mötet icke har någon beslutande-rätt.
Min mening är dock mindre att fästa mig vid denna lilla sjelfmotsägelse, ehuru anmärkningsvärd; men hufvudsakligen så mycket mer har jag att erinra vid en, som mig synes, i denna § förekommande brist i sak.
Det lärer ju nemi. snart bär i landet och förmodligen i dess hufvudstad inrättas ett Ecclesiastik-Kollim?
Vore det icke i sådant fall skäl, att nämnde Kolhii tjenstemän också finge vara vid synodalförhandlingarne närvar:de och låta sitt ljus lysa för det Svenska kyrkomötet?
Ty det är väl alt förmoda, att i ett sådant Kolhm insättas de mest erfarne och nitiske män, som för vårdandet af Kyrkans och församlingens angelägenheter kunna finnas; och man måste ej mindre för säkert antaga det såsom en fördel för det helas väl, om dessa målsmän för ali andelig vishet och förstånd tråda i närmaste samband med den kyrkliga och andeliga representation, om hvars organiserande nu är fråga.
Jag vill således vördsamt hemställa, det R. o. Ad. måtte taga i öfvervägande, huruvida icke, näst efter Chefen för EcelesiaslikDepartdel bör i förevar:de § nämnas Ecclesiastik-Kolhii ledamöter.
Det lorde likväl vara vanskligt, att nu på ögonblicket bestämma, om Kolliii samtlige ledamöter böra vara vid kyrkomötet närvande, eller om allenast en eller annan af dem må anses tillräckligen kunna representera Kolliii åsigter.
Det låter länka sig alt eljest Kolliii egna löpande göromål skulle lida för stort afbräck.
Afven torde t. ex. icke någon af Kolliii läkare-afdeln. vara ovilkorligen behöflig vid kyrkomötet.
Det är på grund af min bristande insigt om beskaflenhelen af det inre sammanhanget emellan läkarne och de kyrkliga ämnenas målsmän m. m., som jag icke vågar, utan närmare begrundade, häröfver bestämma mitt omdöme.
Ledning härför torde inom Etsk. icke saknas, och för detta ändamål föreslår jag vördsammast återremiss af Betänk.
Dr von Hartmansdorff:
Då mina motståndare göra så många invändningar, vinner Gr.
Sparre visserligen afsigten att af - 352 Den 13 September e. m. vakta PresleStis beslut, ty öfverläggning om frågan bar redan inom nämnde
Stånd lill någon del ägt rum, ehuru beslut der ännu icke är fattadt.
Imedlertid förundrar det mig, att höra ledamöter, som bestridt Ecclesiastik-Kolhii bildande, nu vara så aDgelägna om att få ifrågavande personer jemväl införda på kyrkomötet.
Man säger att genom R. o. Ad:s sammansättning, kunna alla möjliga meningar här representeras.
Det visar sig äfven vid detta tillfälle.
Vi hafva förut här hört ultra liberala, ultra-rojalisler och ullra-conservativa; i dag hafva vi äfven fått höra ultra-prelater.
Nu är det icke nog, att man försvarar Ecclesiastik-Kolhii ledamöter, ulan man vill äfven införa Adjunkter och andra, som Presterna i LagUtsk. vid delta tillfälle icke ens salt i fråga.
Det säges att uttrycket ”fatta beslut” är felaktigt användt i Utslcs förslag.
I min tanka lärer väl icke något utlåt, kunna afgifvas till Konungen med mindre man beslutar ett sådant.
Följaktligen måste beslut fattas.
Detta är skillnaden mellan besluta och besluta med rättighet att lagstifta.
Om delta är obekant för någon af Ståndet, så måtte det minst vara det för Frih.
Cederström, som deltagit i flere Riksdagars förhandlingar.
Jag anhåller, att få med den siste värde talaren instämma deruti, att någon återremiss för den 2:dra §:n icke må beviljas.
Man må visserligen vid detta tillfälle, likasom i allmänhet, icke förtänka dem, hvilkas mening vid en företeende votering icke har vunnit R.
Stms bifall, all de söka på andra vägar nå samma mål, d. v. s. att deras opinion må vinna framgång.
Det målet kan icke positivt vinnas, men det kan vinnas negativt, derigenom alt frukten af det beslut, som rör:de den Lsta § i förmiddags fattades, tillintelgöres.
Då LagUlsk-.s Ordför:de hade ordet, så underlät han ganska försigtigt, alt på något sätt försäkra sig derom, att lid skulle blifva leranad för Ståndet, att fatta beslut i det skick, detta ämne skulle fä genom en återremiss, men med någon erfarenhet af Riksdags-göromålen, vet man, att innan Utsk. kan komma att handlägga delta mål ånyo, i fall en återremiss eger rum, så måste alla yttranden ulskrifvas och till Utsk. försändas, innan Utsk. kan ånyo handlägga frågan.
Hvad lid Utsk. skulle kunna få för ärendets behandling, dä Riksdagen nu närmar sig sitt slut, i händelse återremiss beviljas, kan icke här afgöras, men visst är, att det kan vara ganska osäkert om denna fråga någonsin mer vid denna Riksdag skulle komma under R. o.
A:ds pröfning.
Vore nu de föreslagna förändringarne af en så genomgripande beskaffenhet, att det vore omöjligt alt vidtaga de rättelser, som äro i fråga, utan återremiss, så borde visserligen sådant verka på deras åsigt, som yrkat denna åtgärd, men så är icke förhållandet i min tanka.
Den 2:dra §:n står icke i något så oeftergifligt sammanhang med 3:dje §:n, att icke en rättelse i 3:dje §:n, såsom här blifvit ifrågasatt, skulle kunna vara alldeles tillfyllestgörande.
Jag tror mig af ganska säker hand veta, att äfven inom PresteSt. blifvit antaget samma förslag, som af Hr von Hartmansdorff blifvit framställdt, nemi. alt val till ledamot vid kyrkomötet skall ske i den ordning, som för val af Biskop - Den 13 S e p t e ni b e r e. m. 353 skop stadgad är.
Aro nu PresleSt:s ledamöter dermed nöjde, så synes mig, alt R. o. Ad. också kan dermed vara nöjd.
Skulle några brister i afseende på valsättet för PresteSt. vid ett eller flere blifvande kyrkomöten yppa sig, så är det väl icke svårare alt få en rättelse derutinnan, än i andra delar af samhällsordningen; men derföre att sådant kan inträffa, är det väl icke skäl alt till en obestämd tid upskjuta sjelfva saken, hvilken R. o. Ad., i följd af sitt pä förmiddagen fattade beslut, mäste auses betrakta såsom en fråga af vigt.
Jag kan för min del således icke instämma med de
Hrr, som önskat återremiss, utan anhåller att R. o. Ad. malle bifalla den 2:dra §:n.
Propos. till bifall å förevar:de § blef härefter framställd och besvarad med slarka
Ja hafva varit öfvervägande. § 3.
I öfverensstämmelse med hvad jag förut yttrat, hemställer jag, ali 2:dra mom. af 3:dje §:n måtte få följande lydelse: ”val af Prestman till ledamot af mötet, sker i den ordning, som för val af Biskop stadgad är.” Gr.
Det är visserligen ganska möjligt, att det sätt, på hvilket Biskop väljes, skulle vara lämpligt för utseende af ledamöter i prestmöte.
Likväl skulle jag, som f. n. icke så noga minnes huru detta val går till, vilja hemställa, att den siste värde talaren läcktes uplysa huru sådant val nu försiggår, emedan det torde vara väl mycket hegardt alt bifalla ett förslag till valordning, utan att man känner, huru det går till med detta val.
Jag skulle för min del anse att återremiss vore del rälla, men anhåller åtminstone, på sätt jag nyss nämnt, att få veta på hvad sätt detta val tillgår.
Som detta valsätts begagnande icke förut varit föreslagit, så är det förlåtligt, om jag icke på förhand kommit att derom taga kännedom.
En annan anmärkn. har jag äfven att göra mot denna §.
Det slår i 3:dje mom.
: ”lekmännens ombud skola så väljas, alt hvart gäll i prosleriet updrager åt en å sockenstämma utsedd valman att på samma ort, dag och sätt, som prosteriels presterskap, röst lill val af ombud afgifva.”
Nu tillgår så vid Riksdagsmannaval, att prosteriets samtlige valberättigade personer afgifva sina röster lill Kontrakts-Prosten.
Om det nu skulle tillgå på samma säll, så är det klart, att samtlige röstberättigade skulle afgifva sina röster lill Kontrakts-Prosteu.
Huru delta skulle komma att tillgå, ifall Hr von Hartmansdorffs förslag anloges, kan jag icke så bestämdt upgifva.
Jag skulle likväl vilja föreställa mig, att val till Biskop tillgå, i sådant afseende på samma sätt, nemi. att rösterna, de må för öfrigt beräknas eller afgifvas på ett eller annat sätt lill Kontrakts-Prosten, skola från samtlige gällen på samma dag inom alla proslerierne aflemnas till Kontrakts-Prosten.
Skulle då komma att hända, att om valmännen inom det kontrakt, som hade de flesta gallen, förenade 11 H. 23 354 Den 13 September e. m. sig om en person, så vore det gifvet, alt denne person skalle komma till mötet, ty det är gifvet, alt då val skola ske på flere ställen samtidig!, för att utse gemensamt ombud, så har det ställe, der de fleste valmännen samlas, ett afgjordt öfvertag öfver de andra, i thy att på det stället det största antalet personer hafva tillfälle att förena sig om samma kandidat, hvaremot, om valmännen äfven inom andra distrikter förena sig om en kandidat, denne alltid får röster af ett mindre antal personer.
Delta måtte icke kunna vara, så vidt jag förstår, lämpligt, aldraminst vid detta tillfälle, då det är alldeles gifvet, att icke någon egentlig öfverenskommelse, utom vid sjelfva valtillfället, lärer kunna träffas emellan alla dessa lekmäns, för hvarandra obekanta ombud, Man skulle kunna invända att äfven PresteSf. väljer på detta sätt, men skillnaden är, att dessa PresteSus valmän känna hvarandra.
De hafva tillfälle att träffas och sins emellan, äfven utom kontraktet, utbyta tankar, men sådan är icke händelsen med lekmännens valmän, hvilka äro helt annorlunda tillkomne, och för öfrigt icke stå i någon beröring med hvarandra.
Detta sält för lekmännen att utse valmän, eller för dessa valmän att afgifva sina röster vid det slutliga valet, torde således anses olämpligt, och jag anhåller derföre om ålerremiss på denna §.
Jag finnér icke heller detta för slag till valsätt för lekmännen vara det ypperligaste, utan har sjelf afgifvit ett annat.
Men då LagUtsk. ansett det förevande tillfredsställande och då de prestman, som deltagit i dess förhandlingar, icke hafva reserverat sig deremot, utan antagit detsamma: så vill jag, för min del, icke heller tala deremot.
Jag tycker det är bättre att få något än intet.
Likaväl som prestmännen kunna samlas från hvarje pastoral, d. v. s. i allmänhet två från hvarje gäll: så kunna äfven lekmännens valmän sammanträda till val på ett ställe.
Om det icke gifves tillfälle för lekmännen att på förhand öfverenskomma hvilka personer höra väljas: så kunna valen blifva desto mera oväldiga.
Det vore ingen skada; och, i alla fall, kunde ju inträffa, att man, närmare tiden för valet, finge höra hvilka personer, sora inom de serskilda distrikten vore till mötesraän på förhand bestämda.
Jag anhåller om bifall till 3:dje §:n med den af mig derutinnan föreslagna ändring.
Om det vore någon glädje i att se sina varningar sannspådda, då de förut blifvit förbisedda, men den förutsagda påföljden nu visat sig inträffa, så skulle jag f. n. kunna åtnjuta denna slags förnöjelse.
Innan detta ärende föredrogs till handläggning, yrkades upskof deri, på det man mätte fä tillfälle inhemta PresteShs åsigter och beslut i frågan.
Sådant medgafs likväl icke.
Redan visar sig likväl nu, under ärendets öfvervägande, huruledes än den ena, än den andra, och isynnerhet de, som motsatt sig upskofvel, funnit hvarandras åsigter ännu icke hafva ernått nog klarhet, för att iklädas formen af ett beslut.
Icke heller kan jag för egen del tillstyrka godkännandet af den nu föredragna §:ns 2:dra morn., emot hvilket jag i det föregående af vår öfverläggning öfver frågan i sin helhet antydt mina betänkligheter.
Den 13 September e m. 355
Ur von Hartmansdorff har visserligen framställt ett förslag, som möjligen kan vara egnadi att afhjelpa olägenheterna af den närande lydelsen; men äfven lista mom. innefattar efter mitt förmenande en ordställning, som ej eger nog tydlighet.
Der säges: ”vid hvart af rikets universitetet' välja de till theologiska fakulteten hörande Professorer och ordinarie Adjunkter inom sig de ombud etc.”
Är nu meningen, att dessa ombud skola väljas samfäldt inom de bägge klasserna, så hade ordet ”samfäldt'’ lämpligen kunnat vara utsatt.
Är åter meningen, att Professorerne må välja för sig och Adjunkterne för sig, så hade ordet ”serskildt” kunnat för tydlighetens skull vara utsatt.
* Denna ändring vore lätt vidtagen.
Jag vågar likväl icke begära, all det Högled.
St. skall i detta ögonblick besluta sig för antagandet af ettdera valsättet, som företrädesvis må vara lämpligast.
Utgrundandet och föreslåendet häraf vill jag öfverlemna åt LagUtsk:t; med afseende hvarå, äfvensom med stöd för öfrigt af Gr.