Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Som likväl tiden till bestämmande häraf ej nu är inne, har jag blott velat antyda min åsigt härom.
Det tredje skälet för afslag å det nya redactionsförslaget af 72 §. är, i min tanke, det, att antagandet afskär all möjlighet för privata actieägares deltagande i Banken, enligt 1820 års FinanceCommittes förslag, hvarigenom man kunde hoppas att, ehuru i en aflägsen framtid, se denna oformliga institution upplöst, öfverlemnad till ett enskildt bolag, stående under lag och oberoende för öfrigt af båda Statsmagterna.
Den garanti, hvilken jag, jemte Bankens publicitet, anser erforderlig och fullt tillräcklig till betryggande af realisationens bestånd, är: en af Konungen och R.
St. ge - Dea ii Mart f. u. '47 mensamt stiftad lag, som ställer Banken under allmän lag samt bestämdt förbjuder nya sedelemissioner utan motsvarande metallisk fond, vare sig för Statens behof eller andra ändamål.
Gr. von Fersen, Axel, bade inlemnat följande:
Tvenne vigtiga förändringar åsyftas visserligen med den nya redactionen af 72 §. Reg.F.: 1:0 upphäfves R.
St:s envåldsmagt i lagstiftning med afseende å Banken, och 2:0 kunna Bankens årligen behållna vinstmedel ej annorlunda användas, än till bibehållandet eller förstärkandet af Bankens grundfond, såvida Konungen pröfvar dem dertill erforderliga.
Ett af constitutionella formers ändamål är obestridligen afskaffandet af envälde; och emellan farhågor, som hysas af de emot alla förändrade förhållanden fiendtligt sinnade, och det för långt drifna innovationsbegäret bör medlaren i institutionerna förefinnas.
Jag tror således, att de föreskrifter äro de bästa, som försätta de styrande och de styrda i det ömsesidiga beroende, att hvarken de förra eller de sednare egenmägtigt, utan endast båda i förening, kunna om samhällets alla vigtigare angelägenheter afgöra.
Vårt statsskick innebär beklagligen ännu i detta afseende alltför mången ouppfylld, äfven min hjertliga önskan; men något fullgiltigt skäl inser jag dock ej, hvarföre man skulle förkasta de förbättringar, sorn kunna åstadkommas, just derföre, att alla ej på en gång kunna vinnas.
Betraktar man hvad som liändt, förefaller det temligen troligt,, att 1809 års lagstiftare ansågo 72 §. för mvcket beslägtad med den af vår Reg.F., för att då annorlunda, än som skedde, kunna uppställas; eljest hade väl om bancolagstiftning aldrig annorlunda än om civil lagstiftning stadgadt blifvit.
Har man nu erhållit tillräcklig erfarenhet, att bancosedlars försämrande eller förbättring ej bör utgöra en integrerande del af folkrepresentationens beskattningsrätt, så är ock tiden inne till förändring af stadganden, som kunna innebära och inneburit så menliga följder, och som endast från ett förvilladt begrepp led t sitt ursprung.
Må man äfven besinna, att
Bankens vinstmedel förblifva hvad de hittills varit och framdeles, utan all inblandning af främmande medinteressenter, höra blifva, en det allmännas tillhörighet.
Detta är billigt; ty dessa vinstmedel äro ej annat än en för Svenska folkets åtagna garanti af Banken motsvarande fördel, hvilken aldrig bör blifva och ej heller genom den nya redactionen är äfventyrad, enär den föreslagna inskränkningen i dispositionsrätten endast afser, att det eljest meningslösa ordet garanti verkliggöres.
Dessa äro hufvudsakliga skälen för min åsigt, att det af R.
St:s Constit.TJlsk. nu till afgörande förelagda förslaget till förändring af 72 §.
Reg.F. bör antagas.
Jag har ansett mig så mycket hellre böra och kunna yttra denna min öfverty - Den ii Mars c. d. geise., sorn jag hvarken i förslageU tillkomst haft någon del, eller genom någon närmare beröring med Baneoverket kan anses att af förkärlek i ett eller annat afseende vara förvillad.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde proposition till bifall å den sedan sista Biksdag hvilande föreslagna förändrade redactionen af 72 §.
Ropades starka ja och néj, hvarjemte åtskilliga hördes yrka votering.
Justerades följande voteringsproposition:
Den, som bifaller den föreslagna förändrade redactionen af 72 §•
Reg.F., voterar ia; den det ej vill, voterar nei; Vinner hej anses R. o. Ad. hafva afslagit den föreslagna förändrade redactionen af 72 §.
Tjäder voteringen hade H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm, öfverlemnat klubban till H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magnus.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 216.
Nej — 161. H. R. o.
Äd. åtskiljdes kl. -f till 6 e. m.
Tisdagen den ii Mars 1834- Plenum kl. 6 e. m.
Justerades pleniprotocollet för d. 3 dennes e. m.
Ht- Hjerta, Lars:
Jag får hos H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställa, huruvida mig tillätes att nu, innan K. M:s Nåd.
Propos. med förslaget till banklag företages, uppläsa några anmärkningar vid 2:ne motioner, hvilkas föredragning jag icke öfvervarit, då de remitterades till Utskott.
Mina ahmärkningar skola blifva helt korta.
Hr Hjerta uppläste följande:
Såsom en af dem, hvilka Hr af Robsahm* motion örn stämpelafgiftens upphörande å tidningar närmåst angar, borde jag visserligen stadna i förbindelse hos den värda motionären för ett förslag, sorri skulle så betydligt lindra utgifTferhu vid deSsä skrifters utgifvande.
Billigheten svnes mig Den ii Mart e. m. likväl fordra att icke betrakta denna afgift, pä sätt Hr af Robsahm gör det, såsom en skatt, utan, hvad den verkligen är, såsom en ersättning för postporto.
Denna afgift är, i sitt nuvarande belopp, så jemnt afpassad, att stämpelkostnaden för hvarje dags upplaga är ungefärligen densamma, eller åtminstone högst obetydligt öfverstiger kostnaden att sända ett paket af lika vigt på diligence eller paketpost till en af de orter, hvilkas afstånd från hufvudstaden kan räknas såsom ett medium af alla postcontorens i Riket distance derifrån.
Jag kan således för min del icke tillstyrka motionen.
Mera förbundna skulle alla abonnenter i landsorterna vara till den värda motionären, i fall han kunde någothédsälta arfvödet till postbommissionärerna, hvilket kostar lika mycket, antingen en tidning utgifves 6 eller 2 gäbgér i Veckan, nemligen 2 R:dr B:cö.
Denna afgift utgör såledeå nära 4 gånger afgiften till Kronan för en daglig tidning; it gånger för den, som utgifves två gånger, och 22 gånger för dem, som utkomma en gång i veckan.
Häraf uppstår det besynnerliga förhållande, att veckoblad finnas i flera städer, sorn kosta på stället 1 R:dr 3a sk.
B:co, men i nästa stad, kanske ett par mil derifrån, 3 R:dr 32 sk.
B:co, så att posttjenstemännen hafva mera betald t för blotta afsändningen, än redactören för tryck, papper, redactionsbesvär, onera och stämpelafgift tillsammans.
Härtill kommer ännu en "frivillig gratificatioh” af 16 sk.
B:co på hvarje exemplar, som likväl för närvarande, åtminstone i hufvudstaden, erlägges af älla tidningar och utgår ur redaetörens egen ficka.
För en daglig tidning anser jag dock icke dessa afgifler alltför öfverdrifna, i anseende till det större besvär ett sådant blad förorsakar posttjenstemännen; men hemställer, huruvida icke Bevilln.Utsk. skulle behaga att med Oecon.Utsk. samråda om en und. framställning till K. M., angående nedsättning i postarfvodet för de blad, som utkomma färre gånger i veckan, så att detta kunde för ett blad af två gånger i veckan blifva hälften, och för ett veckoblad fjerdedelen af den vanliga afgiften.
Remitterades till Bevilln.Utsk. i sammanhang med Hr af Robsahms d 4 dennes till samma Utsk. remitterade motion om upphörande af stämpelafgiften på tidningar.
Hr Hjerta, Lars, anförde skriftligen:
Vid den motion, jag i plenum d. 1 Mars muntligen väckte, angående nedsättning i tullafgifterna på några varor, tager jag mig friheten nu göra följande tillägg, hvilka jag vördsamt anhåller må få till Utskottet åtfölja; Om någonting kunde visa, huru mycket man hittills i Vårt Iand misstagit sig om de rätta medlen till industriens Uppmuntrande och förkofran, så är det , näst utförseltullen på stångjern, visserligen den prohibition, som hittills försvå - iSo Den ii Mars c. m. rat machineriers införskrifvande.
Att dessa verktyg, i samma mån som civilisationen stigit, befunnits utgöra raenniskokraftens lika mägtiga som oumbärliga hjelpmedel till åstadkommande af de flesta slöjdproducter, som utgöra föremål för fabrication i större scala, är lika kändt, som att den ration, hvilken genom machineriers tillhjelp mest af alla uppdrifvit sin fabriksrörelse och är försedd med de mesta egna machin verkstäder, likväl länge funnit med sin fördel öfverensstämmande att förbjuda, icke införseln, utan utförseln af machinerier, medan vi, som ännu icke haft några dylika verkstäder att tala om, försvårat införseln af samma artikel.
Att äfven på modeller, som till dyrbara machinerier ofta uppgg till flera tusen Riksdaler, föreskrifva en tull af 25 proc., lärer hvar och en inse vara nära nog detsamma som ett förbud och föga gagna den inhemska tillverkaren, då i de flesta fall K.
M. sjelf funnit detta stadgande så strängt, att undantag derifrån, uppå und. ansökning, aldrig nekats; en åtgärd, för hvilken ej blott enskilda näringsidkare utan äfven industrien i allmänhet stå till Styrelsen i förbindelse.
Jag förmodar, att dessa korta skäl äro tillräckligt talande för mitt förslag, att tullen på modeller och sammansatta mechaniska verktyg af alla slag må nedsättas till 5 procent.
I afseende på det förslag, jag vördsamt framställt om nedsättande af tullen å vin, inkommet på fastager, till hälften af hvad den för närvarande utgör, anser jag äfven en närmare motivering erforderlig.
Den nuvarande tullen, jemte frakt och öfriga omkostnader, på ett fat vin från Italienska eller Fransyska hamnar uppgår till nära 60 R:dr B:co.
På flera af dessa handelsplatser kunna likväl goda landtviner fås till det billiga priset af ända ned till 5o, ja, till och med 4° francs för ett oxhufvud.
Således utgör tullen och andra omkostnader öfver 200 proc. af dessa viners inköpspris.
Detta förhållande förorsakar, att sällan sådana viner nu införskrifvas, utan endast af dyrare slag, och många handlande göra i stället sin vinst på att medelst kypring tillaga de s. k. ordinära vinerna, emedan detta icke kostar någon tull.
Att beskrifva beståndsdelarna af dessa sammansättningar hörer icke hit; men hvar och en vet, att de icke utgöra någon sund dryck, utan att ändock kunna fås till det pris, hvartill den oförfalskade varan med en lägre tull kunde lemnäs.
Om nu, genom tullens nedsättning till hälften, omkostnaden för ett oxhufvud förändrades från 60 till 3o R:dr B:co, hvilket, märken väl mina Herrar, ännu utgjorde 100 proc. af sjelfva inköpspriset för de simplare vinerna, så skulle ett oxhufvud eller go k:r sådana, både Italienska, Grekiska och en del Fransyska s. k. landtviner här kunna säljas till mindre än 60 R:dr B:co, eller en bouteille ungefär till samma Den ii Mars e. ra. pris, sorn en bouteille porter för närvarande kottar.
Det är lätt att skönja, det ingen skulle förlora härpå.
Vinconsumtionen skulle blifva minst dubbel, och Staten erliölle i alla fall lika mycket i tull; genom det bättre priset finge äfven den mindre bemedlade råd att bestå sig en sund och smaklig dryck, utan att mera penningar derföre gingo ur landet; en mängd giftiga förfalskningar, alltid en säker följd af höga afgifter på dylika consumtionsartiklar, undvekos, och ett tjenligt och helsosamt surrogat vunnes för brännvinet, hvars förbrukning de liesta äro ense om böra inskränkas.
Det är dessutom ganska troligt, att en sådan nedsättning i reeiprocitetsväg kunde medföra någon nedsättning i den Fransyska importtullen å Svenskt stångjern och trävaror, en förmån, om hvars beredande i diplomatisk väg jag förmodar, att H.
Utskottet icke lärer underlåta föreslå R.
St. att hos K. M. i und. anhålla.
För dem, som anse, att hvarje folk genom stränga prohibitivförfattuingar bör, så mycket möjligt är, isolera sig från andra nationer, eller genom höga tulltaxor fördyra sina förnödenheter, samt för dem, som uti importhandeln ensamt se den Pandoras ask, utur hvilken alla mensklighetens olyckor utbreda sig öfver Riket, och isynnerhet med ett verkligt muselmanskt nit utfara mot förtäringen af viner, skall mitt förslag visserligen icke xrara välkommet; men jag frågar dessa Herrar, af hvilka, äfven likt Mahomets anhängare, de flesta icke för egen del hata ett godt glas vin, huruvida de icke skulle anse det för en fördel att kunna hafva denna vara på sitt bord för intet, och då den nu icke kan fås för intet, huruvida de icke åtminstone unna sig sjelfva främst, och mindre bemedlade landsmän i det andra rummet, att hafva den för så billigt pris som möjligt, isynnerhet då det skälet här icke bör kunna gälla, att några inhemska vinfabrikörer behöfva genom de höga afgifterna skyddas från undergång.
Den artikel, hvarom jag nu haft äran yttra mig, utgör en så vigtig handelsvara, att frågan om tullafgifterna derå kunde förtjena en långt utförligare utveckling.
Jag är likväl öfvertygad, att det endast behöfves att fästa Utskrs uppmärksamhet på den liufvudsynpunkt, hvarifrån jag betraktat ämnet, för att lenina Utsk. anledning till en mera utförlig och öfvertygande framställning samt tillstyrkan af mitt förslag.
Remitterades till Bevilln.Utsk. i sammanhang med Hr Hjertås förut till samma Utsk. remitterade motion om ändringar i nu gällande Tulltaxa.
I sista plenum hade jag äran uppläsa en uppgift, som jag förskaffat mig om kostnaden för tryckning af bihanget till RiksStåndens pro - i5j Den ii Mars e. ra. tocoll.
Jag har sedermera skriftligen uppfattat denna motion, dervid jag något tillökat och förändrat den till följd af de upplysningar, jag ytterligare inhemtat.
Det har nemligen kommit till min kunskap, att Ständerna vid sista Riksdagen beslutat, att 8 cancellistarfvoden skulle få användas till tryckningen af hillänget.
Så länge ett sådant stadgande linnes, mäste tryckningen blifva ganska dyr, och på sådan grund har jag nu på följande sätt uppgjort motionen.
Cronhjelm uppläste derefter följande:
Då jag för några plenidagar sedan hos R. o.
Ad. begärde återremiss af Exped.Utsk:s memorial N:o 3, ang:de kostnaderna för tryckningen af bihanget till RiksSt:s protocoll, emedan jag ansåg denna kostnad öfverdrifvet hög, föresatte jag mig att från någon eller några af hufvudstadens förnämsta boktryckare inhemta ett, på full sakkännedom grundadt, yttrande i ämnet.
I detta afseende vände jag mig till boktryckaren Hörberg, som bor på Riddarholmen, huset bredvid Slundens och Utskottens samlingsrum.
Nämnde Hörberg, hvilken med utmärkt skicklighet verkställde tryckningen af Stats li tsk:s betänkanden under förra Riksdagen, anmodade jag gifva mig ett anbud eller yttrande, sådant, att han sjelf kunde linna sig vid att på de deri uppgifna vilkor, om så påfordrades, åtaga sig tryckningen.
Jag erhöll då af honom följande uppgift: ”Upplysningsvis får äran tillkännagifva, att ett ark af ”de redan påbörjade betänkanden af nu blifvande bihang till ”RiksSt:s protocoll kan tryckas med samma stilar eller s. k. ”Cicero antiqua, i samma format eller in 4: t o, med 1200 ex. ”upplaga och tillsläppa såväl tryckpapperet som velinpapperet ”till cancelliexemplaren samt tillika besörja falsning, häftning ”och bindning, mot ett pris af. .
B:co R:dr 23. — per ark. ”att ombesörja correcturläsningen för .... 1. — „ „ "att uti Exped.Utsk:s local låta, under uppsigt af en tjensteman derstädes, renskrifva manuscriptexemplareq och dertill tillsläppa skrifpapper mot ett pi ls för manu”script till hvarje tryckt grk *) — 36, „ „ S:a B:eo R:dr 24: 36 per ark. ”Behållningen, emot om priset vore 32 R:dr 24 sk., blef ”således 7 R:dr 36 sk.
B:co pr ark, eller då det tryckes ett ”ark om dagen af hvarje betänkande, hvilket lärer blifva ”nödvändigt för att följa med tiden, så skulle behållningen ”vara 6q
R:dr 36 sk.
B:co om dagen, eller för veckan 418 ”R:dr *) Hr Hörberg har sedermera förklarat, att han helst skulle se, det Exped.Utsk., om han erhåller tryckningen, lät besörja renskrifningen; men han har här velat uppgifva det pris, hvartill lian kunnat »kaffa rgpskrifnjngen.
Den ii Mars e. ra. i53 "R:dr 24 sk.
Det skulle kunna invändas, att tabeller "förekomma, sorn fordra 5o, kanske 100 procents förhöjning "i arbetslönen; jag får då äran nämna, att knappast sådant "förut skett på livart i5:de eller 2o:de ark, och bör således "ej detta blifva skälet för den öfverdrifna betalningen."
På min vidare tillfrågan svarade Hr Hörberg: 1:0 att örn honom erbjöds emottaga entreprenaden , skulle lian, för fullgörandet af hvad han sig åtog, ställa fullt vederhäftig borgen; 2:0 att han beräknat papperspriset efter något bättre papper än Exped.Utsk:s profark; 3:o att han, som trycker 4000 exemplar af Rikshufvudbokslutet (ett af de mest arbetsödande tabelltryck), derför endast erhåller 3o R:dr B:co pr tabell, oaktadt deraf tryckas 2800 exempl. mera, än som af bihanget till RiksSt:s protocoll skulle tryckas; 4:o att af nära 44° nummer, som StatsUtskts betänkanden sista Riksdag innehöllo och hvilka Hörberg tryckte, om han rätt mindes, ej iner än några större och dyrare tabeller förekommo; hvaraf således synes, att tabelltrycket ej betydligt ökar kostnaden.
På grund af alla dessa upplysningar har jag gjort en jemnförelse emellan det af Hörberg uppgifna pris och den i Exped.Utsk:s sednare betänkande N:o 4 specificerade kostnad.
Jag har då funnit, att om Hörbergska anbudet antages såsom grund för kostnaden, endast qvarstå för Exped.Utsk. följande kostnader: 1:0
Uppgörande af registret öfver bihanget, hvilket register med några hundra R:dr B:co i ett för allt sista Riksdag betalades; och hvilket registers uppgörande dessutom är en sak, som med tryckningskostnaden för bihanget icke bör sammanblandas, 2:0
För skrifbläck och pennor till renskrifningen, enär Hörberg det ej upptagit; och hvilken kostnad knappt är att beräkna, åtminstone ej till högre än 1 sk.
B:co pr tryckt ark. 3:o
För tillsynen öfver renskrifningen, äfvensom emottagningen och utdelningen af de tryckta exemplaren erfordras en särskild cancellist.
Om hans aflöning t. ex. beräknas till 3 R:dr B:co pr dag och blott sex tryckta ark om dagen medhinnas, ehuru Hörberg beräknat nio, så ökas hvarje arks kostnad derigenom med 24 sk. B:co. 4:o
Om, pä sätt Hörberg uppgifvit, hvart 2o:de ark är ett tabellark (hvilket dock aldrig inträffar), och om detta tabellark kostar, lika med hvad Riksbokslutstabell-trycket kostat, eller 3o R:dr B:co; så ökas derigenom hvarje arks kostnad med icke fyllest i3 sk. B:co. Några extra utgifter torde ej behöfvas, när icke kan uppgifvas, hvaruti de bestå; äfvensom jag icke kan inse, hvartill det skall gagna att utskrifva tvenne exemplar afhvar4 H. ' 20
Den ii Mars e. m. je betänkande, ty ett exemplar (originalexemplaret) erhåller Exped.Utsk. från det Utsk., som uppgjort betänkandet.
Om deraf tages en afskrift till begagnande och betalande af boktryckaren, är likväl originalexemplaret alltid i Exped.Utsk:s vård.
Totalkostnaderna för ett tryckt ark af bihanget till RiksSt:s protocoll blifva då:
Hörbergska priset för tryckning, tryck-, velin- och skrifpapper, falsning, häftning och bindning, correcturläsning oell renskrifning 24: 36.
För skrifpennor och bläck till hvarje tryckt ark . . —• 1.
Arfvode till en cancellist, som har uppsigten öfver arbetet, pr ark — 24.
Tillökning för tabellkostnad, fördelad på hvarje ark — i3.
Summa kostnad 25: 26.
Och är min enskilda öfvertygelse, att denna beräkning snarare är för hög, än för låg.
Af alla dessa anledningar vågar jag vördsamt föreslå: 1:0 att som Rikets sednast församlade Ständer beslutat, att denna Riksdags Exped.Utsk. skulle äga till renskrifningen af bihanget till RiksSt:s protocoll använda 8 cancellistarfvoden , på hvilket beslut nuvar.
Exped.Utsk. också uppgjort sina prisberäkningar, Rikets nu församlade Ständer ville, med upphäfvande af detta fordna Ständers beslut, på de grunder, jag här ofvan angifvit, beräkna renskrifningskostnaden; 2:0 att Exped.Utsk. måtte anmodas, i enlighet med dessa grunder, antingen utan annonce i tidningarna uppgöra under hand contract om entreprenaden med Hörberg eller någon annan boktryckare, eller ock genom annonce i allmänna tidningarna söka erhålla flera anbud och dymedelst möjligen ytterligare nedsätta det här af Hörberg uppgifna pris; 3:o att R. o. Ad. ville inbjuda de andra Stånden att deltaga i detta beslut, äfvensom uti anmodan till Exped.Utsk. att, så skyndsamt som möjligt, saken åtgärda, enär hvarje dags uppskof medför betydligt ökade utgifter.
Om denna af mig vördsamt föreslagna åtgärd vidtages, besparas således nära 7 R:dr B:co på hvarje tryckt ark, eller, efLer g ark om dagen, 63 R:dr B:co, eller i veckan 378 R:dr B:co; hvilket på hela Riksdagen torde komma att utgöra en ganska betydlig summa.
Den siste värde talaren har föreslagit, att R.
St:s beslut vid sista Riksdag, hvarigenom 6 ä 8 cancellistarfvoden anslogos till Exped.Utsk. för renskrifningen, skulle upphäfvas.
Denne ledamot har icke gjort sig underrättad derom, att detta beslut grundade sig på den förutsättning, att de öfriga Utskottens caneellister skulle indragas, och att sålunda Exped.Utsk. skulle besörja all renskrifning, hvarföre detta Utsk. borde erhålla conceptexpeditionerna från de öfriga Utsktn och deraf låta utskrif - Den ii Mars e. ra. i53 va 2 exemplar, det ena för att lemnäs till boktryckeriet och det andra för att i Utsk. förvaras.
Den besparing, som derigenom uppkommer, måste vara ganska stor, då man vet, att vid förra Riksdagen hvarje Utsk. hade 4^6 cancellistarfvoden, hvilka nu skulle blifva 6 å 8 i ett enda Utsk., hvarest hela renskrifningen med dessa medel skulle bestridas.
Ytterligare förekommer vid Gr.
Cronhjelms framställning att anmärka, det någon cancellist för registrets uppgörande icke beliöfves.
Den person i Exped.Utsk., som har diarium och annan registrering, är i tillfälle att derjemte uppgöra registret öfver hillänget, i den mån betänkandena inkomma, utan att något särskildt arfvode derför erfordras; och registret kan lemnäs till tryckning, så snart sista arket af hillänget är justeradt.
Jag instämmer deremot med Gr.
Cronhjelm deruti, att den af Utsk. beräknade kostnaden är altför öfverdrifven, och jag tror, att jemväl den af honom eller boktryckaren Hörberg uppgifna kostnaden är betydligt högre, än hvad den kunde blifva, om man uppgjorde med liera boktryckare.
Dessutom tror jag icke, på grund af den erfarenhet jag har i ämnet, att man kan få tryckningen verkställd på ett enda tryckeri; på det den må ske med erforderlig skyndsamhet, behöfves stundom, att io ä 12 tryckerier på samma gång sättas i verksamhet.
Jag skulle derföre förmoda, att då sjelfva tryckningen af ett ark, enligt Gr. Cronhjelms uppgift, kostar io ä 12 R:dr och utskrifningskostnaden å ett tryckt ark belöper sig till i R:dr, samt man sedermera lägger till hvad papperet till 1200 exemplar jemte correcturläsning kostar, så bör man omöjligen komma öfver 18 R:dr i verklig tryckningskostnad; och då tillökning göres af 2 R:dr för den tryckning, som måste ske om nätterna och på söndagar, samt särskildt för tabeller, bör kostnaden likväl ej uppgå till 20 R:dr, eller hvad den utgör för R. o. Ad:s protocoll.
Jag anhåller, att dessa anmärkningar må få åtfölja Gr.
Cronhjelms anförande till Expcd.Utskottet.
Som mig blifvit meddelade åtskilliga upplysningar i förevarande ämne, och jag icke varit i tillfälle att så noggrannt, jag önskat, uppfatta den motion, Gr.
Cronhjelm nu uppläst, får jag anhålla, att såväl Gr.
Cronhjelms motion som Frih.
Cederströms yttrande måtte få hvila på bordet.
Jag framställer denna begäran så mycket hellre, som jag anser angelägnare, att vi nu till öfverläggning företaga frågan om och hvart K.
M:s förslag till banklag bör remitteras, hvilken fråga under sista plenum begärdes på bordet, och det således icke torde vara öfverflödigt att nu sysselsätta sig dermed, helst Gr.
Cronhjelms motion utan men kan hvila på bordet till nästa plenum.
Jag anhåller att ytterligare få yttra några ord i detta ämne, och på det Gr. v. Fersen må blifva tillfredsställd, skall jag sjelf begära detta mitt yttrande i56
Den ii Mari e. m. på bordet.
Jag önskar nemligen i anledning af Frih.
Cederströms anförande yttra, att jag icke finner, hvartill det skall gagna att bestämma, det Exped.Utsk. har rättighet att begagna 6 a 8 cancellistarfvoden till renskrifningen.
Jag skulle tro det vara mera i sin ordning att stadga, det renskrifningen skall betalas efter hvart tryckt ark och icke slumpvis med 6 ä 8 arfvoden.
Just detta beslut om 6 å 8 arfvoden till renskrifningen har föranledt, alt Utsk. trott sig kunna uppgöra hela sin beräkning af kostnaden derpå, att kostnaden icke borde öfverskjuta dessa arfvoden.