Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag frågar hvad som mest lifvar det Medborgerliga sinnet : lefvande* i Historiska minnen, eller en mekanisk sysselsättning med vanliga Embetsmanna Befattningar.
Grefve von Platen, Baltzar Bogislaust
Med åberopande af hvad Herr Tham redan i amne t yttrat, kan jag ingalunda instämma i det af Grefve Cronhjelm väckte förslag.
Det lärer icke kunna af någon bestridas, att till en sådan syssla som RiddarhutSecreterarens fordras mer än vanlig skicklighet.
Jag tror således, att i Motionen äro gjorda flere föga träffande jemförelser imellan denna tjenst och HofRätts- samt Collegii-Råd, Assessorer elier andra Tjensler, hvaraf några äro nästan mechaniska, och sålunda icke Ridd, v. Ad Prot. IX. B. And. Afd. 5.
65 ffen 37 0*tobcr <*, m'. kunna med Riddarhus-Secreterarens befattning förliknas.
Men om det år en sanning, att mer än vanlig skicklighet behöfves, för att fylla denna befattning, kan jag icke finna, hvarföre denna skicklighet skall beröfvas Staten igenom en syssla, sorn icke synes böra från den allmänna regeln undantagas.
Jag icisiämmer fullkomligen i den satts, att om vi hädanefter skulle komma derhän, att ett mellanrum af fern år finge existera mellan Riksdagarne, och följaktligen den man, som rigtigt borde fylla RiddarhusSecreterare-platsen, skulle under en så lång tid tvingas att icke sysselsätta sig med annat än det Mekaniska Genea-r logiers uppgörande och så vidare, det verkligen Vore fruktansvärd!, att denne man skulle ledas långt ifrån den mennisko-kännedom och den erfarenhet, som fordras, för att kunni omgås i en så stor krets, som det Svenska Riddarhuset.
Långt bättre skulle jag tro det vara att han med mera utflygt i verldslifvet bibehölle icke blott menniskokännedom, utan äfven kunskapen om hvad tjensten tillhörer.
En helt annan sak vöre. om det verkeligen skulle kunna bevisas, att Husets göromål derigenom försummades.
Men detta tror jag ej.
I öfrigt har man sagt, att RiddarhusSecreteraren skulle äea ett betydligt inflytande å Rid* derskapet* och Adelns öfvertygelse och beslut.
Jag kan åtminstone för min del icke förstå, huru detta kan ega rut», och jag skulle minst tro, att deruti låg någon compliment hvarken till Ridderskapet och Adeln, eller till Dess Ordförande.
Secreteraren står yid sitt Protocoll, under åsyn t? &etoi>ar e. ni. 6? af Herr LandtMarskalken, under grar&kning af Ridderskapet och Adeln, för hvilka alla ProtoColl och expeditioner till justering uppläsas.
Om han skulle vilja eller viga bjuda tilly att i något fall aflägsna sig från sanningen, tror jag det ibland Ridderskapet och Adeln finnes så mycken upplysning och kunskap, att han snart skulle tillrättavisas.
I öfrigt vét jag ej, hvarföre i en samling, der åtminstone trefjerdedelar utgöras af Em betsmän, som besluta och leda besluten, mera än Secreteraren, hvarföre, säger jag, när icke den sattsen hvarken kan eller får efter Constitutionens anda antagas, att Representanterne icke må vara Embetsman det der - emot skulle stadgas, att den Secreterare, sorn blott eger att utfärda våra beslut, skulle ensamt ifrån Erobetsmanna-banan utestängas.
Det har blifvit citeradt, att, efter vår Grundlag, vissa frändskap hindra ifrån utöfningen af atskillige högre Embeten och förtroenden.
Men detta är dock icke något nytt stadgande för Grundlagen, ty det har sin grund i Rikets allmänna Lag, och är någonting så vanligt, att ex. emplet deraf icke lärer kunna lämpas hit.
Al t hvad man nu föreslagit, grundar sig på en alltför besynnerlig sats, för hvilken jag icke kati göra mig redo, på ett misstroende för mensklig svaghet, till den grad, att jag ville kalla det nå» got annat, om jag icke borde akta mig att stöta någon.
Man talar om Regeringens inflytande* och jag har ofta hört derom ordas.
Jag anhåller nu, att éS Den 17 Oclolrr e, nr, ingen må förtyda mina ord, om något skulle undfalla mig, som vöre mindre behagligt; men jag tror det vara nyttigt för en Eepresentant att någon gang göra sig reda för detta sa ofta åberopade inflytande.
Jag anser imedlertid för min del, och jag har en betydelig auctoritet för mig, att i hvarje Constitutionel stat finnes, samt bor och jnåjle finnas ett inflytande af Styrelsen.
Måhända skall jag icke blifva rigtigt förstådd af vissa personer, som anse Lagstiftningen böra vara alldeles afsöndrad från Styrelsen, men icke kan jag vara af deras tanka, ty då sådant handt i andra Länder, hafva alltid vådor och olyckor följt.
När åter samband finnes imellan de bada StatsMakterne, har Land och Folk trefnad; och jag fruktar icke att öppet förklara, att det sämsta jag vet är, når i ett\
Constilutionelt Liand Styrelsen saknar allt inflytande.
Men sedan jag uttryckt detta i någras tankar så grufveliga ord, skall jag ock söka att närmare utvickla min mening derom.
Inflytande kan vara af olika beskaffenhet Antingen ligger det i Folkets förtroende till Styrelsen, grundadt på öfvertygelsen, att Styrelsen förstår andemeningen af Constitutionens tillvaro, och att den leder besluten till allmänt val.
Med ett sådant förtroende, som mer än allt annat bi drager till det helas bestånd, följer om man afven icke skulle i alla småskaker med Styrelsen öfverensstämma, att man dock bifaller och understödjer dess planer, och dermed foijer äfven, ef-r ter min öfvertygelse, att hvar individ dock anser bättre att förlita sig på den styrandes
Ben 17 &ctoher *. mi förmåga alt uppstalla och föra en plan till allmän nytta, än au hysa denna lit til! sig sjelf, och såmedelst möjeligen förrycka hela planen.
Ett annat slags inflytelse,som jag ofta hört stöta» på, gifves äfven.
Jag vill gifva det namn af corruption.
Denna må ske genom hvad medel som helst: den blir alltid densamma, Men man bör noga skilja emellan dessa båda slag af inflytande; och när man nödvändigt vill vid alla tillfällen ropa på den senare eller corruptionen : tala om bommar, sorn derföre böra sättas : otn följ— derne deraf och hindren deremot; då hemställer jag, hvad tanka man väl skall göra sig icke blott om Styrelsens moralité, Nej! Mine Herrar! men om Folkets , ty en omoralisk Styrelse kan icke verka på annat än ett så omoraliskt Folk, att jag tviflar otn ett sådant Felks Constitutionella tillvaro ens bör önskas; och Gud skall veta, att det xyser i mig hvar gång jag hör talas om ett sådant inflytande; och min fullkomliga öfvertygelse är, att om detta inflytande någonsin verkar på Lagstiftningen, så att den deraf ledes, då hjelper icke någon Constitution mera: då går Lagstiftningen och då går friheten i grafven; ty då är ej blott Styrelsen omoralisk, utan hela Folket förderfvadt.
Jag kan dock icke, efter den erfarenhet jag haft, låta öfvertala mig att tro, att något
Folk på jorden skulle till den grad kunna förskämmas,! att det betydligtJ genom ett dylikt medel skulle låta sig' ledas.
Jag vet också ganska väl, att man ofta hör talas 023 Ministirens inflytande i ett anna: Land ?«
Vt» 17 Octoher #, tn. hvilket att här åberopa flera gånger blifvit klandradt.
Men när jag (alar till en Sami:ng, sådan som denna, i ett Land, som åtminstone i ett år. tusende haft spår till Gonstitutionel fältet, torde man tåla, att jag citerar såsom exempel ett annat, hvilket lika länge haft en Gonstitutionel tillvarelse, fastän ieklernes lopp gett den en an. nan rigtning.
Man märker lätteligen, hvilket Land jag vill tala om, och den der åberopade inflytelsen Ifrån Styrelsens sida.
Men just der skall man observera den åtskillnad på dylik inflytelse, sorn jag nyss anmärkt.
Jag vill i detta afseende citera ett exempel, det nemligen, att just under det man i hela Europa äfvensom i det citerade
Landet 10m mäst skrek på det förderfliga af denna Styrelsens inflytelse framträdde den starkaste makt, som der önnes , med en' anklagelse mot en hög person, och hela Nationen sattes i rörelse; men jag frågar om högsta makten med corruption och allt hvad den beskylles för var i stånd, att vinna sitt ändamål?
om den icke måste ifrån sitt företag afstå? och hvad bevisar detta, om ej att corruption ej var i fråga, men väl inflytande, ehuru äfven detta vid en gifven origtig åtgärd icke kunde i längden något uträtta?
Och jag förklarar, med denna öfvertygelse om egenskapen af inflytande, att hvad jag fruktar mer än allt inflytande, är en allmän fruktan för inflytande, ty denna förutsätter tänkesätt hos personen, som hyser den, sorn icke, efter mitt begrepp, göra honom fullt passande till Representant.
Då jag har den lyckan att höra till en representatif församling, så förklarar jag inför Gud och sicnniskor, att jag har mod att motstå och &>en 17 Cctober *, m, % yl aflägsna alls tillbud, sorn göras mig, och hvilka min rättskänsla ej kan gilla; och med denna känsla går jag min väg rätt fram: och går dä lu£n till mötes alla öden, äfvensom alla beskyllningar, som kunna göras mig.
Jag är ock öfvertygad att, inom denna aktningsvärd* Samling af Embetsmän, det åtminstone är hundradetals, som dela denna min tanka; och det är ej att göra dem en vänlig hälsning, att framställa möjeligheten af ett obehörigt inflytande från Regeringen på dem, men väl må man förutsätta ett inflytande af förtroende till Styrelsen.
För aft nu återkomma till det recept man föreslagit, för att sätta RiddarhusSecreterare-fjenstens innehafvare utom allt inflytande, genom hans utestängande från alla Embeten i Statens tjenst1, så ser jag här för mig en Ledamot, som torde förlåta , att jag till vederläggning af nämnde satts lånar hans qvicka yttrande, nemligen, att den som har en tjenst, den är i tjenst; det är en sanning; men lika sannt är det ock, att den som ingen tjenst har, kan ju kumma i tjenst.
Jag får nu fråga, när man Förutsätter ett allmänt förderf, om det icke är lattare att åt den, som icke har någon tjenst, gifva en sådan än det är att derifrån skilja den, som redan har en tjenst, eller bruka hotelsen att skilja honom ifrån densamma.
Jag ber om förlåtelse; men vi böra tala upprigtig!; tillfällets vigt kräfver det; och om mina ord finnas stötande, är jag färdig att taga dem tillbaka, men jag tror mig blott ha biukat andras bevisnings-sätt, och anser mig skyldig tala sanningens språk. 7* Sen 17 0ctol>er t. m.
I öfrigt har raan gjort Calculer, i la v i I it a jag icke nu kan ingå.
Jag må gerna säga, att jag härtill icke är nog bevandrad i Historien eller Biksdagshäfderne, eller i förtekningen på de emolumenter, sorn följa med RiddarhusSecretexare-tjensten; men lät nu vara att han hade några Hundrade Riksdaler mera än den Embetsman , med hvilken, efter hvad jag för mig uppgjort} han bör sättas i paralel; är det då ett så stort fel , att det finnes Embeten med någorlunda riktig inkomst ?
De Herrar som säga sig tro, att man så lätt underligger för frestelsen, må väl medgifva, att man ligger lättar8 under, ifall man tryckes af behof p
Jag kan åtminstone icke se något ondt deruti, att Ridderskapets och Adelns Secreterare har några Riksdaler mera* Jag önskar honom lycka dertill, och, sorn jag icke sjelf duger till denna plats, så missunnar jag honom ej den lön, han uppbär.
Sluteligen har man äfven sagt, aft RiddarhusSecreleraren vöre en så ovanlig person, att han icke kunde med någon annan Embetsman jemföras, och man vill i följe häraf gifva honom så ovanliga göromål, sorn det att samla hos sig ett Seminarium af unga personer, som skulle bildas till Representanter.
Då skulle jag ock tro, att man borde något öka hans lön och emolumenter, ty annars fruktar jag, att detta förslag utföll allt för tarfligt både för Seminaristerne, och för Informatorn.
Dessutom torde jag få påminna , att RiddarhusSecreterare-tjensten icke är något så ovanligt Embete, som man påstår.
In-i nehafyaren deraf är att anse lika med Secrete - Wen 17 O flater e, m. 73 rare hos andra RiksStånd; och jag vet icke, med hvad rätt vi sätte vår Secreterare framför de andras.
Tvertom skulle jag tro, att i ett
Stånd åtminstone Secreteraren är något mera än RiddarhusSecreteraren ; och jag skulle förmoda, att om den grundsats etableras, att Ridderskapets och Adelns Secreterare icke må innehafva något Embete i Statens tjenst, samma förhållande äfven bör gälla äfven i afseende å de andra Ståndens Secreterare.
Någon skillnad borde väl icke dem emellan äga rum derföre, att den ene emellan Rikgdagarne skrifver genealogier.
H är har i öfrigt blifvit citeradt
Bcsom auctoritet ett uttryck af en man , som längesedan ligger i grafven , och jag vill ej bestrida det.
Men andra tider } andra åsigter!
Jag vill ej extendera mitt yttrande längre, men jag vet, att den person, hvars vitsord man nu åberopat, oclfd mer ån mången annan , var af den lankan , att man borde hafva inkomst för hvad man hade att göra.
På alla dessa skäl anhåller jag , att motiotionen mätte få förfalla.
Ålskillige yttrade härtill deras bifall.
Såsom ledamot af RiddarhusUtskottef, har jag trott det vara min skyldighet att upplysa, det Utskottet icke förbisett ifrågavarande ämne, vid författandet af förslaget till Instruction för RiddarhusDirectionen och Riddarhusets Tjenstemän.
Utskottet har varit af den öfvertygelse , att RiddarhusSecreteraie-ljenstens innehafvare borde e - 74 Den 17 Qctober e, m. genteligen vara Ridderskapets och Adeln Tjensteman , och hufvudsakeligen deråt egna sin tid.
Likväl har Utskottet icke trott det böra honom förvägras, att tillika äga en annan tjenst, dl denna icke hindrade honom att bestrida Riddar* husSecreterare-sysslan, oGh i öfverensstämmelse härmed har Utskottet föreslagit en särskild Artikel i den Instruction, som nu hvitar å Ridderskapets och Adelns bord.
Jag delar visserligen den tanka Grefve von Platen i ämnet yttrat, öfvertygad om behofvet och nödvändigheten i en Constitutionel Stat, att Regeringen äger ett inflytande pl Representationen , och jag täger det da i den vackrare mening sorn Grefve von Platen förutsatt, men äf. ven i denna väg torde en Ridderskapets och Adelns Tjensteman böra vara ifrån allt slags inflytande.
Jag tror det hvarken behöfligt eller nyt» tigt, att något inflytande å honom äger rum.
Men för öfrigt i afseende på Regeringens förhållande till Representationen , så enär inflytandet tages i en mera allmän bemärkelse, har jag redan förklarat, att jag instämmer i den sats, att det är för det helas väl nödvändigt.
Jag vill i öfrigt ej bestrida att Grefve Cronhjelms motion niå till RiddarhasUtskoitet remitteras: och sedan jag nu haft äran upplysa att Utskottet vid författandet af den Instruction, som ligger under Ridderskapets och Adelns pröfning, öfvervägt ämnet, anser jag mig icke böra med något vidare anförande derom upptaga Ridderskapets och Adejns för andra göromål angelägna tidt Den 17 Octo ber c. m, jb Herr Hammarjkjöld, Jag vågar visserligen icke täfla roed Grefve von Platen uti u|.pgöranilet af en excurs af politiska fragmenter och fermenter de rebus omnibus et nonnullis aliis; roen jag anhåller blott att få fästa uppmärksamheten vid en enda omständighet.
Grefve von Platen yttrade nemligen, att sysselsättningen med uppgörandet af slägt-extracter och genealogier vore så mechanisk , att, ifall Riksdag icke: inträffade oftare än hvart femte år , denna sysselsättning skulle alldeles förslöa den Embetsman, som icke under tiden hade några andra göromål.
Jag torde dock få erindra derom, att för uppgörandet af en genelogi, om det skall ske med besked, och ännu mera om fråga är att vara Ridderskapets och Adelns Hisforicus, fordras något mer än mechanisk färdighet.
Och dertill behöfvas så många historiska rechercher, att roan väl må säga, att förutsättandet af en sådan sysselsättning skulle förslöa, lika mycket utmärker misstroende till RiddarhusSecreterarens sinnes-förmögenheter, som suposition att han möjligen skulle emottaga intrycken utaf förespeglingen af heders-embeten och decorationer, kan sägas utmärka misstroende till hans caracters fasthet.
Det ena misstroendet kan åtminstone vara så godt som det andra.
Dessutom är det en sak, som tord® förtjena uppmärksamhet, den nemligen, att den nuvarande RiddarhusSecreterarens företrädare innehade tjensten under en tid, dä på flere år icke någon Riksdag inträffade, eller ifrån 1800 till 1803; •ch likväl ansågs han så litet hafva förlorat er - ?
Den 17 Octo ber t. m. farenhet och mennisko-kännedom,' att han genast insattes i det vigtigäste Utskottet vid 1809 års Riksdag: i ConstitutionsUtskottet.
Af dessa jemte förut anförde skäl, anhåller jag ytterligare om remiss af Grefve Cronhjelms motion.
Herr Cederschjöld, Pehr Guflaf', En värd Talare har påmint örn oskadligheten af Regeringens inflytande i Constitutionela Stater, och dervid såsom exempel anfört den händelsen i ett annat Land, att en anklagelse emot en hög person måste af Regeringen nedläggas.
Så vidt jag kan erindra mig, var detta dock ingalunda någon följd af bristande pluraliteten inom Representanternes kamrar.
Jag hemställer emedlertid, huruvida den Motion, Grefve^Cronhjelro här väckt, ännu kan af Ridderskapet och Adeln till RiddarhusUtskottet remitteras, då den nemligen för närvarande kan anses blott såsom en anmärkning vid en punkt i förslaget till Instruction för RiddarhusDirectionen.
Mig synes derföre Motionen böra hvila, till dess berörda iustruction, sorn nu ligger å Ridderskapets och Adelns bord, kommer under öfverläggning, då Ridderskapet och Adeln, i fall denna instruction blefve återremitterad, kunde låta Motionen medfölja.
Dessförinnan synes åtminstone RiddarhusUtskottet ej kunna dervid lägga hand.
Omöjligen kunde Utskottet deröfver annorlunda yttra sig, än Utskottet redan gjort i Utlåtandet rörande instructionen, innan nemligen Ridderskapet och Adeln derom fattat‘något beslut.
Så länge derföre dst är oafgjotdr3 buruvidfi Sen i J7 Octoher e. m, icke Ridderskapet och Adeln godkände den föreslagna instructionen skulle det vara högst o— lämpligt för Utskottet att inkomma med ett annat förslag i samma ämne.
Jag hemställer således till Herr Grefve Cronhjelm, huruvida han icke må anse lämpligast, att Motionen tills vidare förblifver hvilande.
I anledning af hvad en värd Ledamot nämnt, utber jag mig få erinra, att den Motion, som Herr Grefve Cronhjelm väckt, rör ett Ståndets Oeconomicum.
Herr Grefve Cronhjelm har såsom medlem af RiddarhusUtskottef, i följe af sin kännedom af Riddarhusets äldre Handlingar, funnit anledning att väcka den.
En lå beskaffad
Motion kan väckas när som helst och det torde vara mindre billigt, om Ridderskapet och Adeln, utan att pröfva den, ville besluta att den skall förfalla.
Motionen åsyftar icke någon förändring i hvad som nu gäller, utan blott ett förebyggande af hvad som i en framtid hända kunde, och hvilka förflutna tiders erfarenhet framställer såsom menligt.
Lika med Herr Grefve von Platen tror jag ej på vådan af en allt för stor och menlig
Styrelsens inflytelse, ty fastän utöfningen af de rättigheter, som detta folk från urminnes tider ägt, under ett eller annat decennium varit suspenderad, så har det dock alldrig förlorat minnet deraf.
Men i helt annat förhållande står den, som handlar sjelfständigt, som handlar offentligt, och hvars handlingar i en sen efterverld ännu utgöra föremål för bedömmaodet, mot dea som handlar obemärkt. ?s Ben 17 Octobtr e. m, Denne sena), är mera blottställd*?för frestelser* Lagstiftaren har afsett dessa olika förhallanden.
En mäklare, som skall medla emellan den säljande och den köpande, får icke handla sjelf; en Notarius Publicus får icke vara Embetsman.
Lagstiftaren förutsätter icke mindre dygd och ära hos desse, än hos andra; men han har insett, att det skulle tillfredsställa opinionen och trygga dem, sorn behöfva desse medel personers biträde, att veta, att de dervid sjelfve icke äro i frestelse till partiskhet.
En Prototocolls-förandes befattning är att uppmärksamt höra hvad talaren säger, och att troget uppfatta det i Protocollet; det skall ofelbart trygga den talande, örn han vet, att
Protocollsföranden icke har något intresse uti att förändra hans ord , och att han är undan frestelsen, är göra det af eftergifvenhet för mägtigare motståndares önskningar.
Visserligen är det Talarens rätt, att begära justering af sina ord, men att vaka öfver, att ingen ovårdsamhet må undfalla Protocollisten, som vanställer hans yttrande, och att vara i ständig tvekan, huruvida han är hans vän, eller hans fiende, är icke det samma.
Och det är skälet, hvarföre jag förmodar, att pluraliteten af Ridderskapet och Adeln helst såg att RiddarehusSecreteraren endast och allenast tillhörde Riddarhuset, och icke såsom tillika Tjensteman på något sätt berodde af verkställande magten.
Då nuvarande Riddarhus-Secreteraren emot tog sin befattning, tror jag att fråga uppstod, om han skulle få deltaga i öfverläggningarne, och jag vill minnas att han, af aktning för opi, 9m 17 Octnber e, »k, »jonens fordran, förklarad# sig Icke vilja i Öfvetläggningar deltaga.
Grefve Cronhjelm :
Det är några ströd da yttranden af en värd Talare, som jjg anhåller att få besvara.
Den värde Talaren har nämnt, att det fordras mer än vanlig skicklighet för att förestå RiddarhusSecreterare-tjensten, och att någon jemförelse emellan densamma och de Embeten jag omtalat, således icke kunde äga rum, emedan vid dem endast behofdes en mechanisk handläggning.
De personer, hvarom jag talat, äro Assessorer, HofRätts- och CollegiiRåd samt RevisionsSecreterare; och jag tror mig blott behöfva nämna dessa Embeten för att vederlägga påståendet, att de blott gifva mechanisk sysselsättning.
Den värde Talaren har vidare frågat, hvarföre Ridderskapet och Adeln skulle beröfva Staten en skicklig Embetsman, Staten lärer väl aldrig sakna flere sådane, och när den har så mångå att välja p!, måtte det väl icke vara Folket missunnadt, att välja en enda ensam för sig.
Den värde Talaren har vidare sagt, att, om ej RiddarhusSecreteraren tillika finge innehafva publik tjenst, han skulle genom sysselsättningen med slägt-extracter och andra mechaniska arbeten, komma ifrån den men. nisko-kännedom, som för utofningen af hans befattning erfordras.
Utan att vilja påstå, att något egenteligen interessant ligger i uppgörandet af extracter och genealogier, tror jag mig böra upprepa, hvad en värd Ledamot nyss yttrade, att nemligen RiddarhusSecreteraren är Representationens ende permanenta Tjensteman; att 8o Den ] 7 Öclober e. m, han shall lefva för den, och att det är bättre
J att han ensamt sysselsätter sig jör den , än med någon af de befattningar, som den värde Talaren gaf namn af mechaniska.
Den värde Talaren har sagt sig skola i mitt förslag instämma,' om han trodde det kunna bevisas att Riddarhusets göromål blifvit försummade.
Jag har för min del ansett bäst att icke fästa sig vid hvad som skett eller hvad som är, utan vid hvad som kan ske.
Möjeligen kunde det ju handa, att Protocollen icke blefve alldeles utskrifna, och jag vill fråga om icke tjensten dervid led.
Den värde Talaren har ock funnit, det jag icke gjort någon compliment åt Ridderskapet och Adeln och Dess Ordförande, då jag yttrade, att ett menligt inflytande i ärenderna genom RiddarhusSecreteraren kunde ega rum.
Men jag sade tydeligen, att detta inflytande icke 1 annat fall vore att befara, än om RiddarhusSecreteraren tillita— des om upplysningar fran äldre Riksdagars Handlingar, hvilka man ej med skäl kan vänta sig hvarken af Ridderskapets och Adelns Ledamöter eller Ordförande.
Den värde Talaren har sedermera anfört, att, då så många Embetsmän finnas å Riddarhuset, han ej kunde förstå, hvarföre icke äfven RiddarhusSecreteraren skulle fä vara publik Embetsman.
Men jag torde fl fästa uppmärksamheten derå. att om en Embetsman såsom Ledamot har yttrar sig ensidigt, detta ingalunda har ett så skadligt inflytande, som om Secreteraren är ensidig, helst dä justeringen af Protocollen tillgår såsom nu, då de blott til! en del uppläsas.
Den värde Talaren har i afseende - Den 17
Det ölen e. m. 8» de på de citatloner, jag gjort utur Grundlagen örn förbud för närmare fränder, att sitta på én gång i StatsRådet rn. m, yttrat, att detta stadgande hemtade siri grund från Allmänna Lagen.
Nå väl !
Hvad bevisar detta annat, än att äfven Allmänna Lagen förutsätter beroende, och Allmänna Lagen bör naturligtvis hafva mera helgd och förtroende an all annan, eftersom deri är tillkommen från mérinisköslagtets och samhaliéts första civilisation.