Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledn. utaf de bär ofvan vidrörda, nyligen inträffade förhållanden, och utan att förstärkta Const.Ulsk:s sisth gårdag genom votering fattade beslut, att såsom hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag antaga frå - Den 4 December f, rn. gan derom, att Utskm må äga att sjelfva ibland samtliga deras ledamöter utse ordföranden, hos mig förändrat öfvertygelsen om nyttan oell behofvet af hvad jag nu går alt framställa — samt, enär äfven med förutsättning att den sålunda föreslagna grundlagsförändringen skulle af II. II. o. Ad. vid nästa riksdag blifva antagen samt densamma derefter vinna K. M:s nåd. sanetion, en alltför lång tidsutdrägt skulle mellankomma, innan denna förändring kunde taga sin början — får jag derjemte äfven vördsamt yrka, att härmed fä upplifva den af Hr Lagerhjelm, Pehr, vid sisth riksdag (II. o. Ad:s prot. för i834och iBjä arens riksdag, y:de haft. siik 54) väckta, af dåvar.
Ridd.Utsk. understödda samt af II. R. o. Ad. bifallna motion, angide val inom R. o. Ad. utaf Ståndets electorer af särskild ordförande uti Utskm, utan afseende å de valdes nummerordning pä Riddarhuset, 111. m.; hvarförutan jag, för conseqvensens skull, får äran föreslå, alt ordföranden ibland R.
Hrr fullmäktige uti Ranken och Riksg.cout. på enahanda sätt skola utväljas.
E11 motion i samma syftning, sorn Hr Lagerhjelms nu åberopade, liar väl vid innevar. riksdag af Frih. von Schwerin, Julius, redan blifvit väckt, utan att densamma, ehuru af H, llidd.Utsk. förordad, vunnit fl. Ståndets bifall; men. då, såsom ett ibland hufvudmotiverna till afslaget befiunes vara, att, i händelse denna motion blifvit antagen, den inconseqvens skolat inträffa, hvilken jag sökt undanrödja medelst mitt här ofvan anförda förslag, i afseende på ordför.- befattningen lios Ständernes Hrr fullmäktige uti Banken och Riksg.cout., samt hvad jag sålunda haft äran föreslå, torde vara att anses såsom en ny motion, vågar jag alltså hos Hr Frih. o.
Landtm, vördsamt anhålla om remiss å motionen uti dess helhet till H.
Ridd.Utskottet.
Slutligen och utan att vilja inlåta mig uti någon vidare utveckling af de många och talande skäl, hvilka förefinnas för så väl den ena som den andra åsigten, får jag likväl vördsamt fästa uppmärksamheten uppå, .ej allenast de skäl, hvilka af Hr Lagerhjelm uti dess förut åberopade motion blifvit utvecklade, utan äfven å det af Hr von Troil, Emil, Öfver motionen då afgifna yttrande samt å hvad som af II.
Ridd.Utsk. vid sisth riksdag blifvit anfördt, hvaruppå jag synnerligast stödjer min förhoppning örn en möjlig framgång åt motionen, då dertill äfven böra tågås i betraktande de under innevar. riksdag sednast inträffade, af mig åberopade omständigheter, hvilka synas ovillkorligen påkalla någon förändring uti berörde hänseenden; och lärer, ifall de principer, hvilka jag här ofvan tagit 111ig friheten framställa, skulle vinna H. R, o.
Ad:s bifall, H.
Ridd.Utsk, förständigas, att ej allenast inkomma med förslag till förändrad redaelion af 19 §:n Ridd.Ordn. samt andra dermed gemenskap ägande §§, utan ock tillse, det öfriga åtgöranden, hvilka af de nu fö - D« n 4 öictmber f. ra. reslagna förändringarna blifva en följd, varda behörigen iakttagna.
Ånyo föredrogs Bonde.St:s den i5 sisth Nov. på bordet lagda prot.utdr. af den 18 sisth Nov., nied inbjudning till Med
Ständen att i frågan om grunderna för brännvinsbränningens utöfning och beskattning förena sig i BondeStts den 3i sisth Oct. fattade beslut.
Då äfven delta
Stånd afgifvjt en inbjudning till de öfriga Stånden i förevarande ämne, så skulle jag anse olämpligt, att R. o. Ad. pröfvade andras inbjudningar, förrän Ståndet fått veta de öfriga Ståndens beslut öfver sin egen.
Jag hemställer således vördsamt, om icke R. o. Ad. skulle finna lämpligt att låta detta prot.utdr. hvila, intill dess R. o. Ad. förnummit hvad tle öfriga Stånden i anledn. af dess inbjudning besluta!.
Hr Hammarhjelm, C a r I Fredr.:
Uti den af Hr von Hartmansdorff begärda bordläggning af detta betänk, får jag instämma, och har således för närvar, ingenting att i detta ämne anföra.
Jag hade visserligen ämnat vördsamt föreslå R. o. Ad. att lägga denna inbjudning lill handlingarna, eller afslå densamma på den grund, att den är helt och hållet stridande emot R. o. Ad:s beslut i ämnet; men då det alltid torde blifva lid att göra denna mening gällande, sedan prot.oldrin på tyänne talares nu framställda begäran blifvit ånyo bordlagda, så afstår jag för närvar, ifrån allt vidare yttrande i ämnet. R. o. Ad. beslöt, uppå derefter framställd propos., att delta prot.utdr. borde hvila tills R. o. Ad. erfarit hvad afseende de öfriga Ståndet) gjort på R. o. Ad:s inbjudning å denna fråga.
Q Till pröfning fpietqgs SlatsUlskts den l5 sjstl.
N:o 36g, ang:de Professor Grafström» motion om åtgärder till beredände deraf, att de af allmogen i Norr- och Westerbotten, som hos Grosshandlaren Lilljewalch häfta i skuld för undsättnings-spanmål, må i vissa fall derför njuta afskrifning.
H. Ex. Hr Gr. L ö vy en hjelm, Gustaf:
Mig undfal ler alldeles icke, alt den, sorn förordar denna fråga, löper fara att simma emot dubbel strön!) d. y. s. emot åsigterna i Representationens båda liiger; inen i fråga om andras rätt får man icke bry sig 0111 strömmen, Det mesta jag i ämnet läst lenina!’ det alldeles orördt.
Af anförda politiska Tegelviks-combinationer har jag, oaktadt trägnaste forskning, icke förmatt förslå ett ord.
Item är det i verldsliga tins så.
D < n 4 December f. m. 133 att föi mågan att begripa är ett nödvändigt villkor för skyldigheten att tro.
Men äfven i det fall att jag begrep det som sålunda menats bredvid ämnet, föi blef min åsigt af delta alldeles orubbad ändå.
De egentliga frågorna uro för mig (vänne, nemi billigbelsfi agan och den statsekonomiska.
Till uppgörande af den förra spörjer jag:
Är det sanni, att understödet åt de norra provinserna under de lein år, sorn föregingo Ar 18 53, kostade Staten en half million r:dr oell att delta undsältnings-sysleme, sig alltid likt, äfven nu jeke undsatte de nödlidande, eller undsatte dem illa, görande dem nemi. till allutosebjon , oell lemnande delli något sämre än förut?
Är det sannt, att under de fern påföljande åren af 11 r Lilljewalch; bestyr har undsättningen kostat Staten intet, varit, medelst beredd arbetsförtjenst, de undsatte rnoraliskt oell mnterielt gagnelig, oell äfven förbättrat framtiden, dels genom upplifyandgt af äldre binäringar, dels genom tillskapandet nf nya?
— Om detta är sannt, (och det är ju ovedersägligt,) manar billigheten ju till valviljotlde beslut.
Representationer hindås icke af domarereglor.
Vi piöfva icke efter kamman älts-grunder.
I mål sorn detta Al p v| jurymän, och qf,e billighet.
— Statsekonnmiska frågan, nemi. den oir) Statens fördel, upplöser sig j de följande: är det sannt alt lir Lilljewalch, i och för undsättnings-beslyrpt blifvit fordringsägare bos de undsätta för en samfalle! summa, lika den hvarå lian begär afskrifning?
— Är det sannt, att här i Stockholm ligga, öppna för hvarje granskning, anthentika, af utsöknings-aiictpritpterna vidimerade handlingar, hvilka bevittna att fordringarna icke blifvit jndrifpa oell icke utan gaIdenäiernes förderf kunnat indrifvas?
— Om så är, blifver nästa fråga:
Hvilket ä1'statsverket fördelaktigare, alt låta afskrifva circa 4°>000
,i;dr b:co eller låta utmätning drabba 8oo familjer, som försättas i elände och i oförmåga att skatta af ett nära lika antal i ödesmål fallande lägenheter ?
Ehuruväl målet har sin upprinnelse i ep motion af landshöfdingen i orten, och hvars uppgifter utan tvifvel bilda nuetoritet; ehuruväl jag ägt i mina händer, och lill K.
M. befordrat en tacksägelseadress undertecknad af goo landtbrukare, sorn intyga sannfärdigheten af Hr Lilljewalch; uppgifter, •— har jag, enär mig icke möjligt varit att sjelf granska samtliga handlingar och sjffror, velat inskränka mig till framställande af frågor.
Men enär, påtagligen i mina ögon, det är svar på dessa, som regera hela ärendet, och enär likväl de icke med ett enda ord blifvit i Ulsk:s betänk, vidrörda, ansei1 jag att sådan Utsk:s tystnad allena och oeftefg i fl ige n påkal|ar den återrpmiss, föf hvilken jag röstar.
Jag anhåller, att til| största delen få förena mig med den sista välda talaren, Jag underkänner visserligen icke viglen af den princip, hyars Den 4 December f. m. på Ut sk, grundat sitt be trink., — tvertoni rättvisan jag den; men jag anser, att Utsk. vid detta tillfälle hade hort göra afseende på de särskilda omständigheter, sorn här göra denna grundsats olämplig, och sorn mig synes skadlig att vid delta tillfälle tillämpa.
Det är nemi. bekant, såsom jag förmodar, för åtskilliga af Ståndets ledamöter, att saken ej gäller Hr Lilljewalch personligen, i hvilket fall jag alldeles icke skulle hafva förundrat mig att Utsk. ej liar velat göra något undantag, utan det gäller de 6000 personer, sorn uro skyldige
Hr Lilljewalch ersättning för erhållen spanmål.
Utsk. liar visserligen yttrat, att om man skulle lemna dessa Hr Lilljewalch» gäldenärer afskrifning, så skulle deraf löija, att äfven andra personer, sorn conlraherat med enskilda personer 0111 undsättning, skulle erhålla en sådan afskrifning; uien jag vill i delta afseende fästa uppmärksamheten på det olika förhållandet med de undsättningar, som blifvit de norra provinserna lemnade af lii- Lilljewalch, och de undsättningar, som af enskilda personer blifvit lemnade åt andra enskilda personer.
För det första äro de förra af en långt vidsträcktare beskaffenhet, och för det andra liar folket haft den föreställningen, att då de afhandlade med Hr Lilljewalch, så afhandlade de egentligen med ett ombud för K i ona 11.
Jag suspenderar mitt omdöme, huruvida Hr Lilljewalch verkligen vunnit eller förlorat på dessa undsättningar.
Jag vet det ej och bryr 111ig ej derom, men säkert är att ingen kari förpligta llr Lilljewalch att efterskänka sina fordringar hos Korrlundningarne, att resultatet af den stränghet, sorn Hr Lilljewalch kan och efter mitt förmenande ej lärer kunna undgå alt vidtaga, för att indrifva sina fordringar, gör en mängd familjer olyckliga, hvilka slutligen komma att på ett eller annat sätt gravera Staten.
Detta är det första resultatet af bifall till StalsUtskts betänk.; det undra resultatet blir sannolikt det, alt enskilde personer ej vidare åtaga sig att undsätta de norra provinserna, utan att detta undsätlningsbestyr åter kominer att drabba Staten och ådraga den Utgifter, hvilka Staten under de sednare åren ej behöft vidkännas, till följe af den utmärkta drift, hvarmed dessa affärer blifvit behandlade af enskilda personer.
Jag kan således ej linna annat, än alt vi ej böra bifalla delta betänk., och att StulsUtsk., vid öfvervägande af alla dessa omständigheter och derest StatsUtsk. skulle täckas af behöriga personer inhemta kännedom 0111 dessa förhållanden, skulle finna skäl till undantag, på grund af Statens verkliga fördel.
Jag anhåller således äfven 0111 återremiss af Ulskts betänkande.
Cederström, Jacob; För min del anser jag StatsUtskis betänk, vara i alla afseenden vulgrundudt.
Vöre man ej inom Stånden hindrad att göra enskilda medborgares och corporutjoners förhållanden tili öfverläggningsämne, Den 4 December f. m.
135 så vore tilläfventyrs myckel ott sägn om dessa lierrliga undsätlningsanstalter, hvilka sägas vara till ortens fördel och innevånarnes bulnad; men jag ämnar ej göra mig skyldig alt bryta emot 90 §:n Reg.Fin.
StatsUtsk. har ordentligen utredt förhållandet.
Hvad man här yttrat, alt i händelse utmätning skulle för sig gå, så skulle ödeshemman uppkomma, är en farhåga, som ej passar alt omtala i ett RiksSt., då man vet alt ödeshemman numera ej kunna uppkomma i Sverige; ly fiboskapet öfverlemnns åt köparen, hvilken ej ikläder sig någon skuld för afträdare!).
Förhållandet blir då ej annat, (i händelse följden skulle blifva sådant hvilket dock icke är styrkt), än om verklige hemmansägare kommit på det obestånd, att de ej skulle förmå att liqvidera en af Hr Lilljewalch bekommen undsättning, och en sådan skuld måtte väl ej vara heligare än någon annan skuld, sorn hemmansägare kunna äga till hvarje annan Svensk man, och hvilken de ej ådragit sig genom spanrnålslån.
Följden lärer då blifva den, alt en sådan hemmansägare, som ej kan vidblifva sitt hemman, utan afseende på 2 eller 3 tunnor spanmål, som han möjligen emottagit i undsiittning, måste afträda ifrån hemmanet, om han har andra skulder, som göra honom oförmögen att dervid förblifva.
Han inträder då bland en annan dass af medborgare, som genom arbete får skaffa sig föda, och inom de norra orterna finnas jemväl tillfällen tilf bosättning, så alt sådana hemmansägare genom arbete i annan väg kunna komma ifrån obestånd till bestånd.
Jag kan ej annat än tillstyrka R. o. Ad, att bifalla IJtskls välgrundade betänkande.
Hr Hammarhjelm, Carl Fredr.; Jemte det jag förenar mig i de åsigter, som af Gr. Löwenhjelm och Hr Dalman härstädes blifvit framställda, utber jag mig att få fästa uppmärksamheten på den stora inconseqvens, sorn i min tanke skulle uppstå, om delta betänk, nu antoges af Ståndet. R. o. Ad. har nemi. redan i förra plenum antagit betänk.
Nio 364, röride de norra orternas fattiga innevånares skuldsättning till Staten för undsättningsspanmål.
Här har en K. propos. blifvit bifallen, som säger, att alla de fattige, som ej aga något att betala med, skulle slippa betala.
Nu säger man i detta sednare betänk., att de, som för undsätlningsspanmål hafva dylika skulder lill en enskild man Hr Lilljewalch, skola dem betala.
Denna inconseqvens hade jag önskat att man undvikit, och yrkar derföre, alt betänk. mätte återremitteras lill Utsk., för att, i händelse Utsk. skulle finna sådant skäligt, undergå förändring.
Det kan ej vara fråga, i min tanke, alt ej de grundsatser, som StalsUlsk. följt, i sig sjelfva äro ganska riktiga; men det finnes ingen grundsats, sorn ej kan tåla något undantag, aldramest när ett sysleine va - 136 D e o' 4 December f. m. lil fullföljd! så långe, alt det uppenbarligen liar gifvit en aflägset boende allmoge, som ej är i tillfälle att veta oell följa hvad makterna besluta eller ej, atiledn. att tro, det man antagit eli sådant nytt systeme för undsätlnings-ålgardéina, oell då bor man taga detta förhållande i beräkning, när en fråga, sådan som denna, blifvit vackt.
För min del bär jag ingen annan orsak att yrka åter rein lss, än den, att jag tydligen förutser, alt fordringsägaren, dm Utskis förslag antages, skall göra sex å åttatusen personer, sorn stå i skuld till bondin, iner eller mindre olyckliga gehöm utkrnfvände af hvad han har att fordra J och på sådan grund, och då statscasSah för härvan är i det lyckliga tillfälle, att ilen kari tåla en sådan uppoffring, anser jag det vara högst lämpligt att nu bevilja den begärda afskrifningen, och (Örenar mig således med de Iiérrar, sorn begärt åtéfrémisS.
Jag anker StatsUtsk:s be tänk. vara välgrundad!, och anhåller få, så vidt jag förmår, vederlägga hedd deremot blifvit dnfördt.
Man säger alt billigheten sk (ilie kräfva, det R.
St. äfven leinhädé denna eftergift.
Mig synes billigheten Snarare kräfva, att E.
St. slippa att gifva Wier, enär dfe redan, i aiiledn. af K. M:s nåd. propus.
, eftergifvit ganska mycket.
Hvarje fattighjon, som antastat- OSS på gatan, skulle eljest kunna saga, att efter Herrn gifvit mig en gång, Så var så god deli gif mig äfven ånyo:
Genom detta exempel tror jag mig äfven hafva besvarat förebråelsen för iriconsecjvens hos H. St., örn de nit bifölle Utsk:s förslag.
Eljest skulle man Också k tinna åberopa följdenlighet på det sätt, att efter sorn jag fått något en gång, Sa voré det följdvidiigt att ej allt framgent gifva mig hvad jäg begär.
A Statens sida Säger män, att det voré skäl gifva ål deSsa personer, emedan de äro medlemihar af samhället.
Redan har, på Sätt jag nyss nämnde, Slaten gifvit betydligt; men om Staten skulle fortfara dermed och öfvertyga landels innevånare, alt det vöre desS systeme alt född dem, Sorn ej kdnnä föda sig sjelfva, så skulle Staten naturligtvis sjelf litmäi-glaS och förspilla sina krafter, emedan följden ofelbart skulle blifva énahända utgifter i ailä delar af Riket.
Det är en fullkomlig misshushållning, ett misstag att hjelpa på sätt soni nu yrkds, nemi. att alla fattiga menigheter, som ej kunna lefva af sig sjelfva, skola få lefva på dé öfrigas bekostnad.
Det är rätta sättet att göra alla Rikets innebyggare till fattighjon.
De särskilda omständighet tei-, sorti i déttä afseende blifvit Omförmälda, har jag ej klin* tiat finnd béstå i annat, än att gäldehäréfne, sorn få vidkännas utmätning, ömsom Utgöra 900 och ömsom 6,000 familjer.
St. skulle vidhålla detta sätt att gå tillväga, så kun* de man vara förvissad, att de 900 vid nästa riksdag skulle blifva 9,000 och de 6,000 blifva 60,000, o. s. v.
Föl jakt— Den 4 December f. m. liljen iir det skäl att afbryta fortgången på en felaktig bana.
Vill man ej göra det, så får man, med Rikets skada, umgälla sin efterlåtenhet.
Hår säges, att de behöfvande eljest skulle komma att ligga fattigförsörjningen till lnst, och att
Staten hellre borde biträda deni genast.
Detta vore visserligen ett sätt att ifrån fattigvårdens tunga befria vissa församlingar i orterna, men på sätt jag nyss omförmält, blefve det ingen vinst för Staten, emedan han i stället förvandlades till en fattigförsörjningsanstalt.
Man säger att statscassän för närvar, är i så god författning, att hon väl kan tåla en sådan uppoffring.
Det är fägnesamt alt höra det hon nu erkännes vara i bättre författning, än man tillstod vid riksdagens början, och att hon har penningar, då det är fråga öm allmosor, ehuru hon ej har några, då fråga är om Piikets försvar.
Jag anhåller att R. o. Atl. måtte bifalla betänk., och derigenom befria våra cancellister från utskrifning och oss sjelfva från omsägning liera gånger af ett och detsamma.
Ur Frih. o. Landtm, framställde propos. först till bifall och derefter till ålerremiss af utlåt N:o 36g.
Båda propositionerna besvarades med ja och nej. flr Landtm, förnyade sin forst framställda propos. till bifall å utlåtandet.
Hr Hammarhjelm, begärde votering.
N:o 36g, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. de vid ofvannämnda utlåt.
N:o 36g gjorda anmärkntr föranleda dess återremitterande* Efter voteringens slut, befunnos rösterna bafva utfallit, som följer: Ja — 36.
Nej — 23. H. R. o.
In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. 18 H. 18 i38 Den 4 December e. m.
Justerades 17 prot utdr. för denna dag f. m.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s den 25 sistl.
Nov. på bordet lagda mern.
N:o 376, i anledn. af RiksStlns skiljaktiga beslut ang:de inhemsk ulls belåning.
Hr von Hartmansdorff, Aug : Då Ståndet redan fattat sitt beslut i denna fråga, efter en temmeligen lång öfverläggning, så hoppas jag, alt Ståndet detsamma vidblifver, och att således blotta voter:s-propos:n af R. o. Ad. godkännes. R. o. Ad. antog icke inbjudningen, utan godkände den föreslagna voter:s-propos:n.
Besvärsocli Ekon.Utskms den 25 sisth Nov. på bordet lagda betänkanden: N:o 62, i anledn. af väckt fråga om vägpenningars erläggande af resande, som begagna gästgifvarskjuts; N:o 63, i anledn. af Pehr Jönssons från Skåne motion, att det helgonskyldskorn, sorn i Skåne blifvit disponeradt till städernas skolor, måtte få till folkskolorna användas; N:0 64, i ardedn. af väckt fråga om statsbidrag till en i Götheborg inrättad elementarskola för unga sjömän; N:o 65, i anledn. af väckt fråga om Statens skyldighet alt bekosta fattigvården för de å kronoallmänningar bosatta persöner.
Besvärs- och Ekon.TJtskms den 25 sistl.
N;o 66, i anledn. af väckt fråga om ersättning till innehafvare af sådana i rotering qvarstående hemman, som ifrån capellans- till skolmästare-boställen blifvit eller blifva förvandlade.
Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten på den reservation Hr Prosten Gumselius afgifvit, och i hvilken Frih. Leijonhufvud instämt.
Den lyder som följer: ”Ehuru jag högligen önskar, att alla billiga förmåner må förunnas skollärare, såsom belöning för deras trägna och ansvarsfulla åligganden, anser jag likväl icke fortfarande rotefrihet för capellans-boställen, när de till skolmästare-boställen förbytas, böra medgifvas, såvida ej tillika stadgas, att dessa boställen, ifall af behof, må till sin förra bestämmelse återgå, emedan mig synes, att de annars blifvit öfverflyttade till en annan class af boställen, åt hvil - Den 4 December e. m. ka en fullkomlig rotefriliet icke hittills ansetts böna medgifvas.
Den svårighet, som man ofta har att här i landet fä reda på hemmans natur och åligganden, härrör deraf, att undantagen äro så många och olikheterna följaktligen så taliika.
Hvarje steg, som
Ständerne taga för att öka denna mängd af undantag, föranleder ytterligare otydlighet och svårighet att reda det hela.
Jag önskar således, att inga flera undantag måtte beviljas, samt att R. o. Ad. derföre ville återremittera betänk, med den anmärka, reservanterne hafva gjort.
De undantag från roteringsskyldigheten, som blifvit capellansbohl beviljade genast vid roteringens åsättande, kunde icke tillfalla alla, emedan du brist i rotarnes antal uppstått, hvaraf hände att äfven åtskilliga capellansbohl hlefvo i roteringen inlagda.
Deraf uppkom en olikhet i yillkor inom samma dass af tjenstemän, som sedan verkade att Konung och Ständer medgåfvo att alla sådana boställen skulle befrias från denna skyldighet, pä det sätt, att de, som en sådan utgjorde, derför skulle åtnjuta en motsvarande ersättning af statsverket.
Lika med den vista talaren anser jag, att alla sådana undantag äro skadliga och ej böra äga rum, så mycket mindre sorn de stå i rak strid med de beslut Konung och Ständer fattat i och för rotar, som förut icke varit med rotering belagda.
Jag instämmer med Hr von Hartmansdorff i ber gäran om återremiss och yrkar dervid att Utsk:n måtte frångå sitt tillstyrkande i detta afseende.
Hr Frih. o. Landtm, framställde först propos. till bifall och derefter till återremiss å betänk.
JV:o 66.
Båda propositionerna hlefvo med ja och nej besvarade.
Hr Landtm, förnyade propos:n lill bifall å betänkandet.
Besvärs-och Ekon,- Utskms betänk.
N:o 66, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. de vid ofvannämnda betänk.
N:o 66 gjorda anmärkn;r föranleda dess återremitterande.
D e 11 4 December e. ra.
Efler voteringens slut, befunnos rösterna Lafva utfallit, som följer.
Nej— i9>
Besvärsocli Ekon.Utskms den i5 sisll.
Nov. pä bordet lagda betänk.
N:o 67, i anledn. af vackt fråga om beviljande af åtskilliga förmåner för köpingen Lysekihl, Lief samma betänk, af 11. o. Ad. bifallet.
Ti|| pröfning företogs Stats-och BancoUtsk:ns d. 20 sist I.
N:° 68, i anledn. af Bengt Gudmundssons från Hallands län motion, om pension för aflidne Bancofullmäktigen Anders Danielssons elter lern aade enka och oförsörjda barn.
På begäran af Frih. Cederstr öm, Jacob, Llefvo reservationerna upplasta.
Alldeles på enahanda grunder, som reser vantei ne anfört, anhåller jag örn Hr Frih. o. Landtnäs propos. till afslag å betänk, och ber att få dervid tillägga, att afl. riksdagsmannen Anders Danielsson, som visserligen utöfyat riksdagsmannakallet vid flera riksdagar, bar likväl derunder åtnjutit så betydliga arfvoden af sina committenler, att, med den ringaste vård om enskilda angelägenheter, han kunnat lemna efter sig en skicklig förmögenhet.
I motsats till Frih. Cederström, får jag på de af Utsk:n anförda skäl tillstyrka bifall lill Utskms förslag.
Danielsson hade lindel' loppet af nära 3o år varit riksdagsman och en utmärkt representant inom sitt Stånd; och då dessutom denna fråga blifvit väckt från BondeSl., torde isynnerhet den omständigheten böra betraktas af R. o. Ad., att det är det enda tillfälle, då BondeSt. äfven kunde få åtnjuta en ringa skarf af de statsmedel, hvartill det så rikligen bidrager.
De skäl, reservanterne anfört, innefatta egentligen en varning för att ingå på en bana, sorn skulle genom prsejudicatet blifva vådlig för Ständerna.
Jag anser icke någon sådan banas beträdande vara vådlig, emedan Representationen alltid bör anse icke allenast sig sjelf utan äfven efterföljande representanter för fullmyndiga personer, som äga att i hvarje särskildt fall handla efter sin öfvertygelse.
Jag anser det således vara oriktigt att söka skrämma en Representation ifrån att icke gå in på en sak, som den eljest kan finna vara rättsenlig, derföre att ej en blifvande
Representation må kunna åberopa ett praejudicat och möjligen gå längre än den föregående Representationen.