Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. fastställda förändringar och tillägg i rikets grundlagar; N:o 3, ang:de åtgärder för behöfvandes undsättning i missväxtår; N:o 4, ang:de antagen förordn. om giftermål emellan kristen och mosaisk trosbekännare; N:o 5, ang:de antagen förordn. om förnyande af Svensk myndighets beslut, som förlorat sin exsekutiva kraft i främmande stat; N:o 6, ang:de upphäfvande af 2 kap. 5 och 6 §§ Giftermålsbalken; N:o 7, ang:de utarbetande af förslag till en ecklesiastik boställsordning; N:o 8, ang:de verkställd omröstning öfver Högsta Domstolens ledamöter; N:o 9, ang:de afskrifning af Statsverkets äldre undsättningsfordriogar i Westerbottens och Norrbottens län; 86 Den 6 Maj e. m. N:o 10, ang:de anvisade medel för Stadetullens upphörande; N:o 11, ang:de upphörande af den s. k. fattigprocentens utgående från sterbhus; N:o 12, ang:de verkstäldt val af Justitie-Ombudsman och hans Suppleant, samt Korn i terade till tryckfrihetens vård; N:o 13, angtde ersättning till städernas
Magistrater för upphörande af deras arfvode för upprättande af bouppteckningar och arfskiften; samt N:o 14, ang:de upphäfvande af 11 kap. 2 § Kyrkolagen, rörande påföljderne för uraktlåtenhet att begå Nattvarden.
Fortsattes behandlingen af Sammans. Bevilln.-, Lag- samt Allm.- Besv.- o. Ekon.-Utslcts Betänk.
N:o 2, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning; dervid förekommo: §§:ne G, 7 och 8.
Utsk:ts hemställanden och förslag till dessa §§:s lydelse biföllos och godkändes. §9.
I anledning af B. o. Ad:s vid föreg:de paragraf fattade beslut, får jag anhålla, att äfven den ifragav:de punkten måtte blifva återremitterad.
, blef den ifrågav:de §:n till Utsk:t återremitterad. §§:ne 10, 11, 12, 13 och 14 tillkännagåfvos vara oförändrade. § 15- Utsk.ts hemställan och förslag biföllos. §§:ne 16, 17 och 18 tillkännagåfvos vara oförändrade. § 19.
Sedan, under diskussionen öfver ifrågav:de §, inom Utsk:t flere talare hade yrkat att beloppet af skatten pr kanna borde höjas till 70 öre, och då, vid den slutliga voteringen, frågan gällde 60 eller 7 0 öre, segrade 60 öre genom en rösts pluralitet.
!>å jag var bland dem, som hade yrkat en förhöjning till 75 öre pr kanna, så hade jag förnämligast afsett denna tillökning såsom en utväg att bereda staten en större inkomst, på samma gång som jag, till Den 6 Maj e. m. 87 följe af de föreg:de lyckliga resultaterne härvidlag, ansåg enda medlet att hämma ett oerhördt supande åstadkommas genom af t fördyra varan; och på dessa skäl anhåller jag, att R. o. Ad., i likhet med Preste-St., mätte, med afslag å Utsk:ts Betänk.
, bestämma bränvinsafgiften till 75 öre pr kanna.
I likhet med den siste värde talaren, af hvilken jag är förekommen, är också min tanka, att afgiften för bränvinstillverkningen måtte höjas till 75 öre pr kanna.
Då jag dermed ej egentligen afser ett tillfälle att kunna bereda en ökad statsinkomst, emedan jag, långt ifrån att anse för en fördel, tvärtom alltid tyckt det vara en olycka, att bränvinstillverkningen blifvit af den betydenhet att en stor statsinkomst derigenom kunnat beredas, så har jag velat föreslå en förhöjning endast såsom ett medel att minska bränvinssupandet.
Ehuru jag hyser betänklighet vid att höja skatten för denna tillverkning, hvars idkare påstå sig ej derpå skörda någon vinst, så, då jag likvisst förmodar, att sjelfva skatten skall komma att drabba konsumenterna, isynnerhet om det ses till, att konkurrensen med det utländska bränvinet ej genom lurendrejeri blir för stor, vill jag icke motsätta mig den förhöjning till 75 öre pr kanna, som här blifvit föreslagen.
Jag gör det, emedan jag hoppas att bränvinssupandet skall komma att inskränkas i städerna, der det, efter min erfarenhet, föga har minskats; och jag hemtar ytterligare skäl deraf, att jag hoppas och tror, det den ökade inkomsten för statsverket skall blifva så stor, att vi skola slippa höra talas om, när det blir fråga om andra skattenedsättningar, huru statens tillgångar icke kunna sådant medgifva.
Vi hafva nemi. att tänka på en lindring för jordbruket från dess värsta plåga, skjutsningsbesväret, och en mängd andra tunga besvär.
Jag anser mig derföre kunna bifalla det framställda förslaget att öka skatten till 75 öre pr kanna.
Som R. o. Ad. torde finna af Betänk:t, så inkommo till Utsk:t åtskilliga motioner, hvaraf somliga föreslagit en förhöjning af bränvinsskatten till 75 öre, och hvaraf andra åter yrkat nedsättning till 50 öre.
När, att döma af diskussionen, benägenheten syntes mera vara för att sänka än höja skatten, var det således ett bemedlingsförslag, hvari jag lyckades förmå Utsk:t att stadna.
De föreg:de talarne hafva ordat orri de förmåner, som skulle följa af en förhöjning, men det finnes äfven andra skäl, som tala för ett bibehållande af den skatt vi nu hafva.
Man måste nemi. konsiderera, att, då, till följe af de mindre bränneriernes borttagande vid förra riksdagen, allmogen fick en högre bränvinsskatt sig pålagd, det nu, ifall en ytterligare tillökning skulle beslutas, skulle uppväcka ett stort missnöje hos allmogen.
Af - 8$ Deu 6 Maj e. m. ven en annan omständighet får man ej förbise, nemi. att, i samma mån som skatten höjes, ökas premien för lurendrejeriet.
Då jag anser dessa skäl kunna tala för bibehållandet af »amma skatt, som finnes föreskrifven i nu gällande författn., och då jag inom Utskit biträdt denna princip, får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på bifall till Utsk:ts Betänk.
I afseende på nu förev:de fråga, anser jag det vara af särdeles vigt, om man från Bevilln.- Utsk:t kunde erhålla upplysning om hvad Utsk:t, i fråga om tullbestämmelserna för spritdrycker, åtgjort.
Dessa två frågor stå, enligt min tanke, i det närmaste samband, och man bör taga reda på hvad bestämdt är i afseende på tullen, innan man beslutar sig till att höja skatten; ty, derest Bevilln.-Utsk:t är sinnadt att, med hänsyn till vår tull-lagstiftning, så godt som helt och hållet taga bort all tull, så vore skattens förhöjning visserligen en ytterligare fördel för importören, men en åtgärd af motsatt verkan för den Svenska fabrikanten.
Då bränvinsskatten under år 1862 uppgick till nära 8,900,000 rdr, och det äfven i år ser ut att blifva en ganska betydlig summa, som på denna titel kommer att inflyta, bör man se till att man icke, genom att ännu mera höja skatten, må komma att lemna allt för rikliga tillgångar till Stats-Utsluts disposition att skänkas bort, och att man ej heller må öfverdrifvet gynna en icke gagnelig import.
Hr von Mentzer, Carl Fredrik; Jag är egentligen förekommen af Gr.
Mörner i afseende å hvad jag ämnade anföra.
Jag vill endast anmärka huru det Preussiska bränvinet hit kan införas och, i trots af tullen, försäljas till billigare pris än till hvad den Svenska tillverkaren kan afyttra sitt bränvin.
Då bär ar fråga om att höja bränvinsskatten till 75 öre pr kanna, har jag ingenting deremot; och jag skulle gerna understödja densanimas förhöjande ända till 1 rdr, om man blott på samma gång höjer tullsatsen.
Vi hafva, Mine Hrr! på dagordningen någonting mycket vigtigt, nemi. att i sedlighetens och nykterhetetens intresse fördyra bränvinet.
Ehuru man till en början syntes böra lyckas, kan likväl nu, äfven med den skatt, som nu är åsatt, några gynnsamma resultater icke åvägabringas.
Arbetspriserne hafva stigit betydligt i hela landet, i synnerhet i mellersta delarne af riket, der de hafva uppdrifvits till 25 och 50 proc., och detta gör att arbetaren lättare kan konsumera bränvin.
Då dessutom ett surrogat för bränvinet, nemi. kaffe, som förr ej kostade mer än 54 ä 58 öre, nu stigit ända till 80 öre pr skålp., så föraniedes man också att återgå till bränvinet.
Börspriset står nu, i det hela taget, lägre än då bränvinsreformen tog sin början, i synnerhet i städerna, hvarest till följe deraf supandet tilltagit i en ganska stor grad.
De» 6 Maj e. m. Hvad Stockholm beträflar, så visar det sisla qvinqvenniet att fylleribrotten tilltagit med 4 proc., under det att folkmängden blott tilltagit med 12 proc.
Het är således på tiden att göra hvad man kan, för att minska bränvinets användande, och dertill finnes ej något kraftigare medel, enligt min tanka, än att flöja priset å detsamma.
Den siste talaren sade, att bränvin kunde importeras från Preussen.
Då man tager i betraktande den tull, som är åsatt på en kanna bränvin af ett visst gradtal, kan jag icke förstå, huru det är möjligt att försälja detsamma under vårt.
Det är naturligt, att, om man antager att insmuggling skall ega rum, det skulle kunna försäljas under priset på vårt bränvin, men det få vi ej antaga såsom norm.
Att man genom strängare bevakning kan förekomma detta, se vi genom exemplet af Norige, der det är 90 öres skatt på en Svensk kanna.
Hvad stadgan beträffar, som man önskat i denna lagstiftning, så hemställer jag, huruvida den icke rättast kommer att vinnas derigenom, att man småningom höjer skatten, ty det förorsakar icke det vacklande, som inom all annan lagstiftning förefinnes.
Den siste värde talaren har äfven sagt, att han, såsom bränvinsbrännare, ej ansåg en förhöjning af 75 öre pr kanna för mycket, utan att han till och med önskat ända till 1 rdrs skatt.
Jag hoppas äfven, att vi till nästa riksdag kunna hafva skatten uppe till 1 rdr, men får jag nu endast yrka på en förhöjning af densamma till 75 öre pr kanna.
Afven jag är af den åsigt att bränvinet kan åsätlas en skatt af 75 öre pr kanna, men då jag låter bränvinsläbrikanten draga en hög skatt, vill jag äfven, att han på samma gång beredes den störska möjliga lättnad i andra afseenden.
Hvad beträflar den framställda anmärkningen, att man först borde taga reda på hvad af Bevilln.-Utsk:t blifvit i afseende på tull å utländska spritdrycker föreslaget, så tror jag icke att detta Bevilln.-Utsk:ts beslut kan influera på det ifrågav:de, enär ej Bevilln.-Utsk:t tillkominer afgörande rätten i det förra afseendet, utan R.
Sl:r, hvilka tvertom väl ej lära underlåta att, vid bestämmandet af tullen på de utländska spritdryckerna, taga i betraktande, hvad som beslutats i afseende å bränvinsskatten.
.lag tror icke, såsom Frih.
Stjernstedt föreställt sig, att detta förhöjande till 75 öre pr kanna kommer att utöfva något så särdeles stort inflytande i sedligt afseende, ty en förhöjning af 15 öre pr kanna åstadkommer ej mer än ^ öres högre pris på en 3 tums sup.
Hvad jag egentligen afsett är, att få en högre stats-inkomst, hvilket icke allenast jag, utan äfven hvar och en, örn han tänker på saken, anser lör det vigtigaste; och jag hesiterar icke, äfven om det skulle medföra olägenheter i ett eller annat afseende, att bestämma afgiften till det ifrågasatta beloppet af 75 90 Den 6 Maj e. m. öre pr kannan, hvarom jag anhåller att Hr Gr. o. Lndtm. ville framställa propos.
Hr Fåh roeus, Johan Fredrik:
Mörner har äskat upplysning från Bevilln.-Utsk:t, huru Utslct förfarit eller ämnar förfara med hänsigt till införseltullen för bränvin.
Jag får i ani. deraf äran upplysa, att Bevilln.-Utsk:t, som i dessa dagar justerat sitt Betänk, rörande tullbevillningen, beslutit att låta anstå med pröfningen af frågan om bränvinstullen och i Betänk:t hos B.
St:r begärt att få inkomma med särskildt yttrande derom, så snart R.
St:r i afseende på bränvins-tillverknings-afgiften fattat beslut.
JJet är naturligt att tullsatsen måste göras beroende af tiilverknings-skattens belopp.
En annan af de föreg:de talarne har, till styrka för påståendet att införselstullen å bränvin är för låg, anfört, att Preussiskt bränvin i närv:de tid kan, vederbörligen förtulladt, i Sverige säljas till lägre pris än det här i landet gällande.
Jag har ock i dessa dagar hört af bränvinstillverkare försäkras, att Preussiskt bränvin nyligen blifvit i Norrköping efter införtullning försåldt för 1 rdr 29 öre pr kanna.
Då emellertid nu gällande tullsats för 6:gradigt bränvin i det närmaste motsvarar 1 rdr 10 öre pr Svensk kanna, skulle alltså Preussarne förmå afsätta sitt bränvin för 19 å 20 öre, fraktkostnaden inberäknad.
För mig, som icke eger praktisk insigt i handteringen, förekommer sådant osannolikt; men jag tillåter mig icke bestrida uppgiften, då den lemnäs af trovärdig person.
Vi veta, att den olofliga bränvinsinförseln till Sverige nästan uteslutande sker från de Danska öarne.
När det derjemte är kändt, att den i Danmark för bränvin stadgade, jemförelsevis obetydliga tillverkningsskatten vid bränvinets utförsel återbetalas utan förbehåll af något officielt intyg derom att varan verkligen blifvit å bestämmelse-orten vederbörligen inklarerad, må det icke förundra någon, att jag, så länge jag innehar förtroendet att stå i spetsen för Svenska tullverket, icke kan vara intresserad för en förhöjning i bränvinsskatten, emedan den helt naturligt skulle medföra ett ökadt premium och stegrad frestelse för smugling.
Men då jag således icke har anledning motsätta mig bifall tili hvad UtsLt i denna punkt hemställt, bör jag likväl förklara, att jag i närv:de stund anser den olofliga bränvinsinförseln icke vara af den omfattning, som många hittills antagit.
Jag har under sednaste åren användt alla mina bemödanden för att på halfofliciel väg erhålla uppgifter, så tillförlitliga som möjligt, rörande bränvins-afsändningarna till Sverige från Helsingör pcb Köpenhamn, eller de Danska städer, från hvilka sådan export hufvusakligen bedrifves.
De uppgifter, jag sålunda genom vederbörandes försorg fått emottaga, utvisa, att under året 1862 följ:de qvantiteter bränvin med Danska och Svenska båtar till Sverige utklarerats, nemi.: från Helsingör: 2,063i ankare och 185,494 potter; Den 6 Maj e. ni. 91 från Köpenhamn: 30,829 potter och 349A viertel.
När man reducerar dessa poster till Svenskt mått, uppgå de samrnanräknadt till 112,846 kannor.
Från denna summa, hvilken synes icke särdeles betydlig i jemförelse med beloppet af bränvinstillverkningen i Sverige, bör dock afräknas hvad som vid ankomsten till Svensk kust tages i beslag, — hvad sorn, oaktadt uppgifven destination till Sverige, möjligen afgått till annan främmande ort, — och framför allt hvad som, efter föregifven afsändning, återgått tili Dansk kust och, såsom icke sällan lärer hända, der insmuglats för att göra en vinst af den godtgjorda tillverkningsskatten.
Ett ytterligare stöd för antagandet att bränvins-smuglingen på våra kuster nu icke är af sådan betydenhen, som förr, erbjuda de officiella handlingarne, hvilka lemna upplysning om beloppet af de årliga drawbacks-anordningarna i Danmark.
En der utkommande tidskrift, s. k.
»Departementstidenden», offentliggör periodiskt Finans-ministeriets uppgifter rörande tullintraderna och bränneri-afgifterna, upptagande i särskild kolumn jemväl hvad i drawback för exporteradt bränvin utbetalts.
Af dessa uppgifter har jag funnit, att denna s. k. »afgifts-godtgörelse» under de sednaste åren successift aftagit; och det nummer af nämde tidskrift, som jag här bar framför mig, visar, att under det sistförlidna finans-året beloppet af sådan godtgörelse för allt det bränvin, som från hela Danska monarkien, hertigdömena inberäknade, i exportändamål eller såsom skeppsprovisioner afgått, utgjort endast 66,447 rdr Danskt riksmynt, då det under nästföregående året uppgått lill 78,541 rdr, — likasom att, hvad särskildt beträffar utförseln från Seland, med undantag blott af Köpenhamn, samt från Samsö och Möen, således staden Helsingör inberäknad, drawbacksbeloppet under det senaste året varit inskränkt till 18,976 rdr, då det för nästföregående finansåret steg till 29,676.
Jag har trott det kunna tjena till gagnelig upplysning i det under öfverläggning nu förev:de ämnet att anföra dessa data. 11. o. Ad. torde deraf behaga finna, att äfventvret af bränvins* smugling icke är tillfyllest af så oroande beskaffenhet, som man föreställt sig.
Då jag sista gången hade ordet, an såg jag icke lämpligt att uttala min mening om hvad som borde vidtagas i afseende på tullagstiftningen.
Jag anser likväl att, om en förhöjning i tillverkningsafgiften af R.
St:r nu beslutas, R.
St:r ej väl lära underlåta att förhöja tullbestämmelserna i förhållande derefter, likasom äfven att medgifva drawback, der utförsel af bränvin kan komma i fråga.
Hvad den siste värde talaren beträffar, att lian, såsom »stående i spetsen för tullverket», kunde anse en tillökning i bränvinsskatten såsom någonting lämpligt, enär derigenom skulle uppstå ett ytterligare premium för tullförsnillning, så har han haft 92 Den 6 Maj e. m. godheten att i detta afseende, genom de derefter meddelade upplysningar, lugna någorlunda litet hvar.
Jag vill fästa den värde talarens uppmärksamhet på att, om en förökad tillverkningsafgift skulle frambringa ett nytt premium på tullförsnillning, skulle det ena qvitta med det andra.
Jag får fortfarande yrka att den ifrågasatta tillökningen i bränvinsskatten må af H. o. Ad. beviljas.
Den fråga, som nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, är af en särdeles grannlaga beskaffenhet.
Att vi äro i behof af ökade statsintrader, erkänner jag till alla delar, och att cn sådan ökad inkomst med skäl skulle kunna läggas på bränvinshandteringen vill jag ingalunda bestrida, men jag hyser dock betänklighet härvid, enär jag tror mig veta, att bränvinsbrännarne under de förhållanden, som redan nu existera, icke skörda någon annan vinst på handteringen än den, som de kunna hafva genom drankens användande till kreaturen.
Då jag emellertid hört att Bevilln.-Utsk:t lemnat tullbestämmelserna i afseende på bränvin öppna till dess R.
St:r afgjort frågan om skatten, så torde betänkligheterna något minskas; men det är ett annat förhållande, som af flere talare blifvit omnämndt, och hvaröfver Bevilln.-Utskrt nu icke yttrat sig, nemi., huruvida det skulle vara förhoppning att få drawback af Utsk:t beviljad.
Detta vore af vigt, enär jag talat med många bränvinsbrännare i detta hänseende, och jag tror att de för sin del ej skulle hafva någon särdeles betänklighet mot förhöjning af skatten, om endast drawback beviljades.
Då staten behöfver en ökad inkomst, hvilken på något sätt måste åvägabringas, så vill jag, oaktadt någon betänklighet, för min del icke motsätta mig den föreslagna förökningen till 75 öre.
Efter de upplysningar, som Hr Fåhraus lemnat, torde den betänklighet, som kunde hysas i anledning af hvad Gr.
Mörner yttrat, vara försvunnen.
Jag understödde vid sista riksdagen frågan om drawback, och jag anser nu, att, när man från våra angränsande länder vid utförsel af bränvin får sig drawback beviljad, det skulle vara högst orätt, om ej samma rättighet lemnades åt den Svenska fabrikanten.
Likväl bör man tillse att säkerhet finnes för att varan i thv fall verkligen blir utförd och såld, och att icke samma förhållande här kommer att inträffa, som en och annan gång häudt utomlands, nemi. att drawback först uttages och varan exporteras, men endast för att sedan på ett eller annat sätt insmuglas igen.
Hvad sjelfva skatten beträffar, så instämmer jag med Gr.
Liljencrants i det af honom gjorda förslaget; och jag gör det hufvudsakligast derföre, emedan jag anser,j att man bör se till att statsinkomsterna på något håll må kunna ökas. ben 6 Maj e. itr.
Man har belarat att genom denna skattens förhöjning till-» Verkningen skulle blifva mindre, emedan bränvinshrännaren redan nu har mycket liten förtjenst, och att resultatet, enär den förhöjda skatten skulle ersätta den förminskade tillverkningen* skulle bilfva samma inkomst som nu.
Då denna mindre tillverkning ej egentligen beror på tillverkaren, utan på konsumenten, derigenom att det högre priset minskar konsumtionen, skulle staten i stället för den gjorda förlusten få en moralisk vinst.
Ehuru detta visserligen vore ganska önskvärdt, tror jag likväl icke att dessa farhågor och förhoppningar skola realisera sig.
Kesultatet blir troligen det, att, om staten också det första året gör förlust, innan priserna hunnit att stiga, likväl tillverkningen går upp till sin gamla höjd och således kommer att medföra en förökad statsinkomst.
Då, efter hvad man hört sägas, en icke ringa statsbrist kommer att uppstå, frågar jag, hvar man skall taga fvllnaden* antingen i en förökad bränvinsskatt eller genom en förhöjning af den allmänna bevillningen ?
För min del får jag bekänna, att det sämsta vöre, om den allmänna bevillningen höjdes; och hoppas jag att utgången ej må blifva sådan, ty en snara skulle då vara utlagd för Svenska folket.
Jag får derföre anhålla om bifall till Gr.
Liljencrants’ förslag.- Hr von Mentzer:
En talare har påstått, att jag icke skulle hafva något att invända emot bränvinsskattens höjande till 1 rdr.
Jag har visserligen fällt och vidhåller äfven detta yttrande, under vilkor likväl, att tullen på bränvin kommer att ökas i samma proportion, .så att icke det utländska bränvinet blir det, som kommer i marknaden, utan tvertom det inhemska.
Det har blifvit yttradt att smuggleriet icke skulle komma att inverka så särdeles mycket.
Då det likväl sagts, att man i Danmark erhållit 66,000 rdr i drawback, och man tillika vet att drawback i Danmark utgör 4 sk. pr karina, så kan detta, enligt mitt förmenande, omöjligen inverka så litet på den Svenska marknaden.
Då drawback är så obetydlig i jemförelse med skatten här Sverige, och då, efter de upplysningar jag erhållit, det är ganska mycket bränvin, som skickas från de Danska öarne till de Skånska och Halländska kusterne, hvarigenom man kunde få anledning tro, att man i Danmark ej gör afseende på drawback, så tyckes det som om man icke borde blunda för lurendrejeriet.
Jag får ännu en gång upprepa, att jag ej har någonting emot att skatten höjes till 75 öre, såvida tullen i samma proportion ökas.
Jag anser det ur stats-ekono nomisk synpunkt vara ganska praktiskt att åstadkomma en förhöjning i bränvinsskatten. 04 Den 6 Mej c. lii.
Jag har med nöje hört att BeviIln.*Utsk:t varit så pass eftertänksamt, att det icke velat bestämma grunden för den skatt, sorn nu är i fråga, hetta är visserligen godt och väl, men jag tror, att de båda frågorna böra afhandlas i ett sam* manbang.
I andra länder bar man dubbelt så stor tull som skatt på bränvinet.
Man bar sagt, att skatten kunde höjas under förhoppning att man skulle få drawback.
Jag frågar hvart man skulle kunna föra detta bränvin?
Till Preussen eller
Danmark tror jag icke, och ej heller till England eller Norige.
Man har visserligen sagt, att staten behöfver ökade inkomster, och det tror jag nog; men är det rimligt att lägga denna tillökning på en produktion, som drager förut en så ofantligt stor skatt. 60 öre utgöra hälften af värdet af det bränvin, som här blifvit försåldt.
J)et vore visserligen ledsamt, om man behöfde öka den allmänna bevillningen, men hvad är denna lumpna bevillning för hela landet i förhållande till hvad bränvinsskatten är.
Den sednare är nemi. 4 gånger så stor sorn hela beloppet af den förra.
Gr- af Ugglas har visserligen befarat att en snara skulle läggas för hela Svenska folket genom att öka den allmänna bevillningen, men jag kan icke finna hvarföre icke den skulle kunna ökas i stället för att lägga denna nya skatt på bränvinet.
Finnes dock ingen utväg att befria bränvinsproduktionen från denna skatteförhöjning, har jag den åsigt att det alldeles ingenting skulle betyda, om man ökade skatten med 15 öre, — så framt man på samma gång ökade tullen och sökte förekomma lurendrejeriet; och borde man i thy fall uppskjuta frågan till dess man fått höra, hvad Bevilln.-Utsk:t föreslagit och R.
St:r beslutat i afseende å tullen.
Mörn eri Efter de upplysningar, som Hr Fåhraeus lemnat, hafva de betänkligheter jag haft mot förhöjning af bränvinsskatten blifvit undanröjda.
Huruvida tillverkningen skall kunna bära en sådan tillökning i skatt som blifvit föreslagen, kan jag ej bedöma, utan förlitar mig i detta hänseende på mera sakkunnigas omdöme.
Att staten kan komma att behöfva ökade tillgångar, anser jag ganska sannolikt, men jag är äfven öfvertydad att, om denna skatt höjdes ända till 1 rdr kannan, det nog skulle hittas på utvägar att använda möjliga öfverskott, och något sådant kan äfven efter den nu ifrågasatta förhöjningen möjligen hända.
Det torde således icke vara någon så stor angelägenhet att på förhand bereda tillgångar, innan man vet hvilka behof som återstå att fylla.
Då jag icke framställt något yrkande förra gången jag hade ordet, och då jag ej heller tänker nu göra det, så borde jag ej längre upptaga R. o. Ad:s tid.
Jag ber emellertid att endast D e n 6 Maj e. in. få rätta en felaktig uppgift, som jag gjort, nemi. att bränvinsafgiftcn år 1862 utgjorde 8,600,000 rdr, i stället för 9,000,000 rdr.