Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
KronPriusens förestående förmälning och verkställde utrikes resa, deruti omnämner min» dre inblandar Konungariket Norriges deltagande, aldraminst dispositionssättet af de bidrag Norriges nästa Slorthing för samma ändamål, otvifvelaktig! utan främmande impuls anvisar.
Jag skulle tro grannlagenheten och båda Rikeos oberoende gemensamt fordra att Sveriges Ständer likaså litet vidröra Norrige *70 Den 11 April e. m, vid afgörandet af detta som Rikets Höglofl.
Ständers öfrige ärender.
Hvad Stastötskottet om Norrige omnämnt, vågar jag således tro att ifrån dess betänkande skulle kunna och till och med böra utgå.
Då den af Höglofl.
Statsutskottet infordrade, inlemnade eller upprättade omständliga räkningen, calculen eller uppgiften på kostnaderna af Hans Kongl. Höghet Kronprinsens utrikes resa , och förmodade behofverne för den förestående Förmälningen 6amt reparationer af Slottsrummen m. m. noga beräknad lärer uppgå till 630,000 R:dr, så vet jag ingen talande orsak hvarföre Utskottet derpå, endast för dtn runda summans skull, afprutat 30,000 R:dr.
När Staten skall anordna och godtgöra så beskaffade utgifter, utgifter som äro i närmaste samband med Nationaläran och Folkets kärlek för ett älskadt Konungahus; så vet jag icke om det är lämpligt att afprutningen dervid på några tusende R:dr mer eller mindre bör kunna äga rum, i synnerhet när man icke prutar på millioner till Götha Canal; ty finnes det tillgångar till en utgift af 600,000 R:dr, så mäste det äfven finnas eller kunna skapas tillgångar för 30 eller 40,000 R:dr mer. jag skulle således våga vördsamt föreslå att ingen afprutning i detta fall må få äga rum.
Jag är lika nitisk för besparingar som trotts någon af StatsUtfkottets medlemmar, och önskar af varmaste hjerta att alla möjliga indragningar måtte vid närvarande Riksdag åstadkommas, tnen vid frågan om utgifter af i - Ben ii April e. m. 17I frågavarande beskaffenhet, der tror jag Nationalstolthetcn, Nationalanseendet och Nationaläran påkalla ett nödvändigt undantag, ett undantag, som otvifvelaktigt öfverensstämmer med hvarje medborgares känsla och öfvertygelse.
Åter hvad beträffar
Utskottets anvisning af den föreslagna summan 600,000 R:dr, den jag på anförde skäl vördsamt ville ha ökt till 630,000 såsom också en rund summa, att utgå dels af Saltpeter fondm, och dels af RiksgäldsContoir et, torde dervid kunna lämpeligen anmärkas; att i stället for ordet utgå, ordet for[kjutås af Saltpeterfonden, likasom af RikrgäldsContoiret borde begagnas, ty ordet utgå förutsätter mindre än ordet Jörjhjuta en framdeles liqvid och ersättning, hvilken i afseende på Saltpeterfonden, såsom jordbrukares enskilta medel, ehuru för närvarande ofruktbara, icke lärer kunna åsidosättas, då nemligen Statens tillgångar det medgifva, sedan den nya Financeregleringen på ett eller annat sätt för sig gått och blifvit faststäld, jag önskar lifligt, mer än jag vågar hoppas, det allmänna bästa till verkelig varaktig båtnad.
På dessa skäl anhåller jag vördsamt om återremiss af StatsUtskottets ifrågavarande betänkande.
N:o 3.’ Herr Rothlieb, Axeli Dea lycklig» och efterlängtade händelse, 172 Den ii April e. tn, tom länge utgjordt föremål tor Nationens enfl hälliga önskningar, och hvars sluta iga uppfyllande vi med odelad glädje emotse, borde ej föranleda till några ventilationer, då end» frågan är om medel till bestridande af kostnaden för vår älskade Kronprins resa, Etablissements, samt för dess höga Förmälning; ty alla lära vara derom ense, att utgiften till ifrågavarande kostnaders betäckande, bör utgöras af Staten, både enligt förflutna tiders bruk och pligt, och af innerlig kärlek för en Furste, hvilken så som han, förvärfvat och äger Nationens högsta tillgifvenhet.
Men, då fråga uppstådt om sättet, huru den för detta ändamål erforderliga summa bör utgöras, eller af hvad medel den samma skall bestridas då måste jag förklara, att jag ej kan för min del, till alla delar, gilla det förslag StatsUtskottet i dess ^betänkande framställt, StatsUtskottet har föreslagit en summa af 600,000 R:dr Banco såsom ett maximum för behofvet, grundadt på de upplysningar
Utskottet kunnat sig förskaffa samt tillstyrkt, att samma summa borde af SaltpeterFonden och af RiksgäldsContoiret bestridas till fulla beloppet, under förmodan, att någon del af summad, som emedlertid förskottsvis skulle utgå, af Norrige blir oss framdeles ersatt.
Jag är öfvertygad det BrödraFolket säkert med oss delar lika känslor för en alkad KronPrins, och anser visst ej, mera än vi, en utgift för ett aå önskadt ändamål tryckande.
Jag delar äfven med StatsUtskottet den tanka att föreslagne summan bör utgå, och äfven att, för handen Den ii April e.m. Vafande medel må, likväl med vilkor, dertill förskottsvis användas^ men jag kan, af nedan anförde skäl, aldrig för min del medgifva att SaltpeterFonden må, annorlundare än mot bestämd återersättningsskyldighet till andra ändamål, eller utgifter begagnas, än sådana, som föranledde dess tillkomst, och som ensamt rö fer jordbrukets fördelar jag förenar mig så» ledes med dem afStatsUtskottets Ledamöter som tillstyrka att den föreslagne summan bör genom gärd utgå Bröllopsgärd är ej någon o~ vanlig pålaga,' och då den förr ägt rum, skall den ur dubbla skäl ej anses som någon ny börda , ty utom det, att en allmän kärlek och tillgifvenhet för Hans Kongl. Höghet KronPrinsen gjorde en sådan utgift lä: , skulle en hvar finna den, 6åsom hastigt öfvergående vara af helt annan egenskap än en vanlig bevillning, hvilken väl någon gång tager sin begynnelse, men som sällan eller aldrig ser sitt slut.
Jag vågar derföre föreslå att den ifrågavarande summan 600,000 R:dr må:te genom en allmän Bröllopsgärd j fördeldt på 3:00 år, infordras, sålunda, att 225,000 R;dr efter de grunder Riksens Ständer, sedan Bevillningsutskottet med Förslag inkommit, framdeles komma att bestämma, antingen personel eller efter förmögenhet, måtte första året utgå.
Andra året borde en lika summa utgöras, och om mot all förmodan, Norrige skulle undandraga sig deltagandet i denna för båda BrödraFolken af lika skäl och interresse påkallade utgift, så kom återstående 150,000 R-dr att på tredje årets bevillning fördelas.
Jag har för min del be - »74 Den II April e. mi stridt, att SaltpeterFonden mätte annorltin* da, än med vilkor! at äter ersättningsskyldighet användas till andra ändamål än dess bestämmelse vid tillkomsten.
Maj:t har j
Nåder föreslagit att till jordbrukets lindring borde Saltpeterskatten nedsatt till hälften, eller från 10 till 5 skålpund på hvarje fullt hemman, sedan Fonden nu hunnit till ett så betydligt belopp.
Skulle denna Fond disponeras till andra ändamål än uppköp af Saltpeter inom Riket, sedan tillverkningen deraf genom uppmuntringar och särskildta uppmaningar dritvits till en sådan höjd, att vi äga ej endast för behofvet, utan äfven till export, så skulle en så nyttig och det allmänna båtande näringsgren aftyna, samt sluteligen, genom ett nedsatt pris och bristande afsättning gå tillbaka till sitt första intet.
Skall Sverige alltid vara det vanlottade Land der vissa yrken och företag först till en tid genom alla medel uppmuntras, endast för att sedan så mycket hårdare krossa och nedtrycka dem som låtit inleda sig i frestelse, och sådan blef händelsen med Saltpeternäringen om dess fond nu, utan återersättning, begagnades.
Jag tror att Kongl. Majtts nådiga och Landsfaderliga omsorg att lindra jordbruket genom Saltpeterskattens nedsättning motarbetades om SaltpeterFonden på af Utskottet föreslagit sätt blef begagnad utan att åter ersättas.
Jordbruket skulle troligen snart nödgas återtaga den nu varande Saltpeterskatten för Ben 11 April e, m.
17-5 att tillskapa en ny Fond, lika förgänglig sorn den nu varande.
SaltpeterFonden tillhör egenteligen Jordbrukaren och bör derföre ej annorlunda, om ej genom lån, eller som förskott, antili Jordj brukets fördelar och bistånd användas.
År 1805, om jag ej misstager mig, blefvo alla hemman belagde med Saltpeterskatt, detta beskattringssätt fortfor till 1816 då Städerne för deras jord skulle derefter fast till en högst ringa del bidraga.
Men ännu finnas flere Städer, som icke, allt 6edan, till närvarande stund bidragit, hvarken med Saltpetter in natura, eller i penningar.
Om den upplysning jag erhållit är, som jag tror sann, sä är heja Stockholm Stads Salt: peterskatt årligen ansedd i likhet med 4J hela mantal: är det då rättvist att endast jorden skall bära snart sagt ali tunga blott för det den är så lätt åtkomlig ?
På dessa skäl anhåller jag ödmjukast om återremiss samt att dett.a mitt anförande måtte få åtfölja återremissen.
Instämmande hufvudsakligen i det yttran» de StatsUtskottets Ledamot, Herr Öfverste - 176 JDcn xi April e, in.
Lieutenant Hjerta, bifogat Betänkandet, angående anslag, i afseende på Hans Kongl.
Höghet Kronprinsens resa och förmälning, och, utan erinran vid nödiga kostnader, som deraf blifva föranledde, får jag vid Utskottets betänkande blott anmärka, att behandlingssättet af detta ärende, så väl, i afseende på tiden, 60m sättet, för dess afgörande, förekommit mig oväntadt, och mindre förenligt med grunderne för ärendernas behandling, som hittills sä berömmeligen blifvit iakttagne, enär Utskottet föreslagit, att nu genast 300,000 R:dr Banco borde för bestridande af kostnad^rne i förenämnde afseendenj ifrån RiksgäldsContoiret förskjutas samt 300,000
Rjdr eller hälften af SaltpeterFonaen utgå, hvilket Förslag lemnar inledning till den fråga, hvilka stadganden, i Grundlagen, meddela Utskottet rättighet att ingå i bestämmande af huru en beskattning bör utgöras och fördelas, hvilket jag, trodt tillkomma Bevillningsutskottet att föreslå, äfvensom den fråga jemlikt hvilka rättsgrunder, en, af jordbruket, allena, sammanskjuten Cassa, SaltpetersFonden, annorlunda kan tillgripas än såsom lån, då i öfvervägande kommer att densamma icke tillkommit genom alla medborgare- Classers gemensamma sammanskott, utan blott af hemmanen i Riket, efter deras mantals beräkning, allena i ändamål att befordra Saltpeterstillverkningens förkofran, samt att, i följd deraf, desse medel icke böra användas för bestridande af utgifter, som till Nationens gemensamma deltagande höra, och vid ailä förut Den 11 April e. in. förut inträffande enahanda förhållanden gota nu förevarande, blifvit, som sådane , ansedde Och beräknade.
Det är svårt att inse skälen hvarföre StatsUtskottet, sorn förmodats följa den grundsats, att, efter föregångne Statsinkomstberäkningar, i ett sammanhang pröfva och bedömma, de föreslagne Statsutgifter, nu, iso-3 leradt, och utan allt sammanhang med tillgångar och behof, företagit afgörande af detta ganska betydeliga ärende, hälst ett tidigare afgörande deraf ändock icke kan för Nationen dölja tyngden af tillökad utgift, till närmare beloppet af en fjerdedel af nu varande bevillning, som till rätta förhållandet framställer sig vid granskningen af RiksgäldsContoiretS tillgångar och deras användande, äfven sött! vid StatsUtskottets pröfning af Konungen Nå. diga proposition och flere Riksdagsmäns motioner i ändamål af nedsättning af Saltpetersskatten, då möjeligen hinder torde möta för rättvist bifall till nedsäftningen, genom det föreslagne tillgripandet af Saltpetersfondens halfva belopp#
Med, en förtjent, uppmärksamhet å Herr Hjertås erindran, att, i följd af våra Grund-1 lagars obestämda innehåll, StatsUtskottets ifrågavarande betänkande, kan, till verkställighet, bifallas, genom 3:ne RiksStånds beslut, då deremot, en gärd, sorn förut vid Kongliga biläger varit vanlig, icke, i anseende till egenskapen af bevillning, kan annorlunda, äa Bil, till Ridd. o. Ad.
Pr. lil Band, 12 »7® Den 11 April e. m. genera alla fyra Ståndens sammanstämmande vilja beslutas, synes mig det icke bordt undfalla uppmärksamheten, att nu deremot, i följd af StatsUtskottets tillstyrkande, tvenne Riksstånd, hvilkas medlemmar till SaltpettersFonden föga contribuerat, kunna med biträde af blott det ena af jordbruksStånden, förordna om SaltpettersFondeng användande, till underlättande i utskylder, hvari de gemensamt borde deltaga, hvaremot, om ifrågavarande ut. skyld blifver på BevillningsDebetssedlarne till allmänt deltagande upptagen, det torde i anseende till det ökade beloppet, tillbakahålla flere Statsanslag, som kunna anstå men för hvilka hindren för bifall torde blifva undanröjde, om medlen till en början ifrån andra ställen hemtas, och derom så tidigt förordnas, utan att vara påkalladt att beräkningen af denna Stasutgift icke står i sammanhang med de öfrige.
Då med afvikelse ifrån allmänna beekattningsprinciper, som icke medgifva partiel beskattning, hvari ej alla deltaga, en Salt— pettersgärd blifvit af Riksens Ständer ålagd, i o m träffat hemmansbrukare med dubbel tyngd derigenom, att, genomen ny tvångslag, hemmansägare blifvit vägrade att till afbördande af gärden köpa Saltpetter ifrån Finland och aflägsnare länder, till mindre än hälften af det höga lösningspris som derföre blifvit bestämdt, och som, i följd deraf, genom närmare 200,000 R.dr Banco årlig utgift, af hemmanen allena, så skyndsamt uppdrifvjt SaltpetersFonden till ett icke ens förmodadt högt belopp, är väl intet yrkande rättsenligtre, än Den ii April e. m. 179 att denne Fond, samlad genom hemmansbrukares bidrag allena, må komma dem allena tillgodo, till en början, till nedsättning och framdeles till upphörande af en så beskaffad sällsam bevillning, som icke med principer af beskattning till allmän nytta, är förenlig; och jag förmodar att hos delägare i andra Cassör, betänkligheter lära uppstå, emot ett partielt användande af en Fond, som nu är föreslagit, för densammma främmande föremål, vid erinran derom, att med enahanda rätt, anspråk, synes äga rum, till biträden af andre Cassör, PassevolanceCassan med flera, äfvensom att i motsvarighet emot användande af jordbrukets fonder, den andra hufvudnäringen Bergsbruket, vid sådant förhållande, icke med billighet skullekunna undandraga sig underlättande af allmänna utgifter, genom biträden af dess tillgångar.
Sluteligen, och då StatsUtskottet vanligen i sine betänkanden noggrant upplyst Riksens
Ständer med detailler och skäl för dess tillstyrkanden af utgifter, men deremot utan meddelande af sig företeende förhållanden blott i en rund summa framställer ifrågavarande behof, hvari detaillerne naturligtvis legat till grund för Utskottets Förslag, hvarom likväl icke bordt saknas kännedom, särdeles då frågan uppstådt, uppå enskildte Riksdagsmäns motioner, och då yrkandet af Norriges deltagande, förutsätter en föregången närmare pröfning af behofvenj så tror jag mig icke sakna anledning till den begäran, att, jemte det Utskottet i ett förändradt betänkande föreslår erfordelige belopp till föteslagne utgifter att utgå Den 11 April e. m. på vanligt 6ätl i sammanhang med allmännare utskylderne, genom en gärd hvaraf fördel*, ningen borde på Bevillningsutskottet ankomma, StatsUtskottet, elter vanligt bruk genom ett närmare utvecklande af äinnet äfven upplyser till ledning för omdömet ej mindre hvad jämlikt vederbörande Embetsmäas räkningar blifvit utgifvit, än de Försiagssummor, för särskilte föremål, som för, i sammanhang dermed blifvande, utgifter blifvit framställte.
Jag anhåller, af anlörde skäl vördsammeligen om å« terremiss af betänkandet till StatsUtskottet, samt att desse anmärkningar måtte få betänkandet åtfölja* Nso 5.
Grefve Posse, Carl Hendric:
En värd Talare, Herr af Klintberg hat under Högloflige Ridderskapet och Adelns sista sammanträde yttrat förundran öfver den upptäckt af Skråanda, som jag gjort uti Comittérades underdåniga Förslag till förnyad Författning angående Handtverkerieme.
Jag anser mig derföre böra afgifva min förklaring:
Man förstår i allmänhet med Skråanda, ej allenast det tvång och det förmynderskap, * hvarmed en viss medborgareclass till följe af särskilta Privilegier, inblandar sig i sina medlemmars enskilta omsorger och sålunda styr och leder handlingar, hvilka till deras natur Dea il April f in. böra vara fullkomligen fria, eller hvars mans ensak, utan ock det tvång at't genom uppställ, da svårigheter och pålagda band, på ett småaktigt och egennyttigt sätt vaka öfver, att ingen annan än dess utkorade Ledamöter begagnar, än mindre förnärmmar, dess i sig sjelf onaturliga och på andra medborgares bekostnad tilldelade prerogativer
Jag frågar i anledning häraf, om någon med Skråanda mera öfverensstämmande och mot rätt
OGh förnuft mera stridande anstalt kan vidtagas, än Lärotvånget, aila möjliga licencer inberäknade ?
Hvad rätt har väl
Samhället att inblanda sig i enskilta personers uppfostran, förr än i det ögonblick deras skicklighet till ett visst yrke kan komma i fråga?
och är det väl förnuftigt och klokt, att för så högst olika anlag, gom menniskornas, och för så aldeles olikartage föremål, sorn de särskilta nänngsgrenarne, vilja föreskrifva en lika och bestämd ålder och lärotid?
För att icke upphehålla Höglofl.
Ridder* - skåpet och Adeln med onödiga betraktelser öfver naturvidriga åtgärder som tiden lyckligtvis längesedan växt ifrån, vill jag inskränka mig, att, såsom bihang, till de allmänna positiva grundsatser jag förut haft äran framställa, föreslå en pröfning äfven af några negativa principer, som i sjelfva verket icke innehålla något till näringsrnes förkofran* men blott De/t j i April e, nu utgöra ett veto af Skråandans egentliga väsende. 1.
Förvärfvandet af skicklighet till slöjders idkande, bör, liksom kunskapers inhämtande i allmänhet, vara hvar mans ensak, och derföre hvarken ålder, tid eller ställe föreskrifvas. 2.
Ehuru det må stå hvar och en medborgare fritt, att munteligen eller skrifteligen, inför vederbörlig auctoritet, upplysningsvis och utan smädande ton, yttra sina tankar om fullkomligheten af sådana arbeten, hvilka i afsigt att vinna rättighet till idkandet af en näring äro underkastade pröfning, bör dock icke någon slöjdidkare, som äger rättig» het att dylika arbeten, eller andra af lika bestämmelse, förfärdiga, i sjelfva beslutet om deras gillande eller förkastande, ej ens såsom Jury-man, få deltaga. 3.
De beslut som vid sammankomster af Slöjdidkare i och för en handtering, kunna fattas, böra aldrig äga någon lagligt bindande kraft- hvarken för Mästare, deras arbetare, eller Lärlingar; utan bör det tvärtom åligga vederbörande Polisauctoriteter, att sådane öfverläggningar och beslut, såsom tillgrepp af en olaglig myndighet, förekomma och till laga åtal befordra.
Hvad den önskan vidkommer, som Herr af Klintberg framställt, att för Riksens HÖgloS.
Den 11 April t. m.
Ständer måtte framläggas ett efter andra grund.: satser uppgjordt Förslag, än det Herr af Klinta berg söker försvara, så får jag vördsamt utbedja mig Höglofl.
Ridderskapets och Adelns tillstånd, att till vederbörligt Utskotts bepröf, vande få utan anspråk ett sådant öfverlemna. j Får/lag idl en Lag för rättigheten att idka flöjder. I. 1.
Med Slöjder förstår Lagen sådane Näringsgrenar, hvilkas föremål är, att vare sig i första eller andra hand, förarbeta eller föräd; la råämnen eller omedelbara naturalster. 2.
Hvarje person, af ena eller andra könet, som uppnått myndiga år vare sig Stadseller Landtbo, Svensk eller utlänning, är, sa vida han uppfyller de af Lagen föreskrifna vilkor, berättigad att idka hvilken slöjd som helst.
Gift qvinna, som för sig enskilt söker en sådan rättighet, bör vara försedd med mannens samtycke, så vida de ej äro lagligen skiljda. 3.
Rättigheten att idka en slöjd måste stödja sig på ett Laggiltigt utslag af vederbörande Magistrat.
Den som, utan att hafva försett sig med ett sådant tillstånd, idkar en slöjd, eller som hemma hos sig använ* Den ii April e. ni. der arbetare till sådan tillverkning, som ej kan anses bestämd, att omedelbart endast fylla eget behof deraf, skall, för den tid han den^ samma idkat, i böter erlägga dubbla beloppet af de utskylder en sådan handtering åtfölja; under hvilken tid bör inbegripas det år, han börjat dermed befatta sig och det år, då han i sådant afseende blifvit lagligen tilltalad, Arbetare, som biträdt dylikt företag, pliktfäl— les likaledes till böter, efter de utskylder han erlägger. 4.
Då rättigheten att idka någon slöjd en gång är beviljad, åligger dess innehafvare att så länge uppfylla de förbindelser den med. för, till dess han i laglig ordning sig samma rätighet afsagt.
Den kan ej beviljas för kortare tid, än ett år, och skall detta år räknas från den usta Januarii, usta April, den usta Julii eller usta Qctober, 5, Rättigheten att idka en slöjd skall, i afseende på dess omfattning, hafva 3:ne grader, hvilka bero af den skicklighet, sökanden velat göra gällande, och af de utskylder han för sådan rättighet erlägger.
Dessa 3:ne grader skola vara; rättigheten att idka en handtering blott med egna händer; rättigheten att idka den såsom Handtverkare, och rättigheten att idka den i egenskap af Fabrikant, II.
Om jönnirjvandet af rättigheten att idka en handtering blott med egna händer, Den ii April c, ni. 1.
För att erhålla rättigheten, att med egna händer idka hvad slöjd sorn helst, och att dervid hafva biträde af närmaste slägtin— gar och blodsförvandter; af en upptagen dotter, i brist af egen; af personer öfver 60 år och af barn under 13 år, äfvensom af hvar och en som tillhör klassen af bevisligen bräck liga eller krymplingar, men ej af någon som icke kan inbegripas i de här angifna förhållanden, böra följande vilkor uppfyllas; a) Att sedan sökanden behörigen styrkt det för slöjden fasställda prof’ vara af honom sjelf tillverkat, samma prof, efter föregången offentlig besigtning inför vederbörande Magistrat, förklaras kunna opåtaldt gå i handel, såsom en användbar vara. b) Att han är försedd med betyg af 2:ne välkände personer , hvilka bevittna att sökanden icke är känd för oredlighet, samt ansvara för de böter, hvartill han kunde pliktfällas för dryckenskap. 2.
För idkandet af en handtering med egen hand på landet, det vill säga, på längre än en half mils afstånd från Stad, fordras ej att aflägga något skicklighetsprof, endast man företer det i andra punkten omförmälte bevis och erhåller Landshöfdinge-Embetets tillstånd. lS6 Deri 11 April e, m. \
Smed, som p* Landet arbetar med egen hand, skall vara berättigad, att för sitt smide betjena sig af en medhjelpare, utan afseende på dess ålder; så vida han ej derjemte begagnar någon af de i J §. omförmälte anförvandter och personer, 3.
Manspersoner, som äro öfver 60 är gamla, äfvensom qvinspersoner af alla åldrar och bevisligen bräckliga af båda konen, skola äga rättighet att, med undantag af läkemedel, tillverka och bereda till försäljning, hvad an. nan vara som helst, som ensam eller till en del utgör föremål för en slöjd: dock med det vilkor, att flere af desse personer, sorn idka samma yrke, hvarken skola arbeta i Bolag, eller den ena för den andras räkning, eller ens till; sammana; så vida de icke äro makar, föräldrar och barn, eller syskon. , 4.
Hvarje person, som med det i i:sta och 2:dra Art. stadgade biträde idkar en handtering, utmärkes i offentliga handlingar, Mantalsförteckniogar m. m. och benämner sig sjelf slöjdidkare genom eget handarbete. nr.
Om forvärfvandet af rättigheten, att idka en slöjd sätom Handtverkare.
För att vinna rättighet att kalla sig handtverkare, att utsätta en skylt vid sin bostad, atl hafva öppen salubod, att, utom lärlingar, * Den 11 JpriL e. m. betjena sig af 6 gesäller eller andra arbetare , och att, utomdetta antal, begagna sådane, sorn i ens tjenst fulländat sin lärotid; samt qvinspersoner, manpersoner öfver 50 år, och bräckliga, så många som kunna sysselsättas, mäste man hafva uppfyllt följande vilkor: a) Att ett profarbete, sådant det för hvarje yrke är föreskrifvit, blifvit af den sökande sjelf under dertill utsedde personers tillsyn förfärdigadt, och af vederbörande magistrat förklaras dugligt att uppfylla sin bestämmelse och mottagas i handel. b) Att man bevisar sig kunna hjelpligt läsa, skrifva och räkna, föra en enklare räkenskapsbok och dessutom äga den insigt eller skicklighet, som för handteringen är föreskrifven c) Att man är försedd med ett af alne välkända personer styrkt bevis om god fräjd.
Om förvärfv ande t af rättighefen9 att idka en fejd i egenf kap af Fabrikant. 1.