Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förlåten mig, mine Herrar, om jag talat med värma, men huru skulle jag kunnat tala med köld i ett ämne, som rör National-utan 70 D<sn 6 Junii j. m. och National-värdigheten?
samt det yppersta af menniskans goda: moral-helgden?
Utan att vilja ingå i någon undersökning om det moralstridiga i NummerLotterie-spelet; hvilket StatsUtskottet också, i början af sitt Betänkande nogsamt synes hafva uppfattat, och utan att behöfva yttra mig om den inconceqvens som förefinnes deruti, att ett allmänt
Verk existerar sorn uppmanar till hazardspel på samma gång som en allmän Författning strängt förbjuder de samma, anhåller jag blott att få framställa några anmärkningar emot de skäl , hvarpå Utskottets Betänkande är grundadt.
Utskottet har ibland annat anfört, att om NummerLotteriet indroges, vöre det i alla fall en möjlighet för den spellystne, att begagna både Utländska Lotterier och inom Landet inrättade private Lotterie associationer.
För den som känner, att det nästan ensamt äro de mindre bemedlade folkclasserne, som begagna Kongl.
NummerLotteriet', lärer det första från Utländska Lotterier hemtade skälet vara af ganska liten vigt.
Hvad sedermera angar, att privata Lotterier skulle uppkomma och begagnas, så tror jag att om desse kunna stå tillsammans med nu gällande Författningar, och således kunna utgöra en Industrie gren i enskild mans hand, det då vöre stridande emot de nu rådande liberala Statsoeconomiska principerne, att Staten öfvertag en enskild industrie-gren, kunna de å ter af Lagen ej lidås så förfaller skälet och Statens åtgärd att bibehålla NummerLotteriet
Den 6 Junii f, m. 71 skall visa sig uti en ännu förhatligare dager.
Utskottet har sluteligen anfort, att man genom Numme!Lotteriets bibehållande, kunde undvika att pensionera en mängd Embets- och Tjena steman.
Jag anser mig i anledning häraf böra yttra, att icke några inrättningar till beredande at inkomst lör Staten kunna tänkas så olämpliga och så omoraliska , att man icke för deras bibehållande skulle kunna låna styrka af samma skäl.
Då jag således icke i något hänseende kan gilla de uti Utskottets Betänkande framlagde skäl, och då jag ej kan undgå finna, att hvarje Statsintrad som uppkommer på bekostnad af medborgares moralitet och på bekostnad af den renhet i efterdömen, sorn Staten åtminstone är skyldig att visa, om den någon gång tillåter sig att uppträda i enskild indnstrieväg, så anhåller jag att Betänkandet måtte blifva återremitteradt.
Den öfvertygelse StatsUtskottet framställt, att
Statsbehofvets angelägenhet godtgör det omoraliska af numer lotteri-inrättningen, kan ej blifva min.
En inrättning, hvarigenom sjelfva uslingens behof att hoppas på en gåog gäckas och beskattas, — kaD icke af mig gillas.
Jag instämmer således med de Ledamöter, som begärt återrerniss af förevarande betänkande, och om den bifalles, skulle jag, med afseende å ob.illigheten af den rättighet, Nummerlotteri-Directionen tagit sig, att, då ibland de otaliga omöj - 72 Xt n 6 Junii f m. ligheterne någors:n cn möjlighet till vinst för de spelande visar sig. straxt iörhindra denna derigenom, att sådane Numror dä förbjudas \ högeligen önska, att åtminstone detta spelsätt måtte
Directionea förmenas.
Sådant skulle troligen medföra den påföljd , att inrättningens vinst derefter blefve mindre, och skälet för Lotteriets bibehållande följagteligen också mia • dre.
Jag förnyar likväl önskan att Lotteriet må nu afskaffas, dock utan att något enskildt lidande dermed må förknippas.
Jag har förut här ådagalagt Directionens och Embetsmännens rätt att varda vid deras arfvoden och löner bibehållne, af den dertill besparade fond, hvilken jag icke anser Staten kunna sig tillägna, utan att tillika uppfylla dess förut bestämda ändamål.
Grefve Hårdt Carl Gustaf: hade inlemna!: ett så lydande Memorial:
Herr Cederschjöld, Pihr Gustof: t
I likhet med åtskilliga andra värda Talare, anser äfven jag det orimligt att låta Staten hålla Lotteri, under det man förbjuder enskifta hszardspef.
Statens ^inkomst af Lotteri, kan visserligen, i moraliskt afseende, på visst sätt jemföras med inkomsten af biOtt 3 genom andelen i böter j och jag medger att det är obehagligt att se bötesmedel upptagas ibland StatsVerkets påräknade inkomster.
Men Statens förhållande för att åtkomma dessa båda slags inkomster är / , I.
Den 6 Junii f. in, åtminstone högst olika.
På den ena sidan göres ailt lör?
att afskräcka ifrån brott, nemligen genom ransakningarnes och straffens offentlighet; men på deo andra allt för att uppmuntra till Lotterispel, nemligen genom vinsternas införande i Allmänna Tidningarne.
Om derföre Lotteriet ej skulle nu afskaffas, får jag vördsammast föreslå, att i Tidningarne måtte införas ej allenast en uppgift på antalet af de Lottsedlar, som vid hvarje Dragning förlorat; utan äfven meddelas ur Assistancens InsättningsJournal ett utdrag, sorn visade, huru insättningarne derstädes förhålla sig de sista dagarna före hvarje Lotteri-dragning, emot mellantiderna; helst en stor del af Stockholms Lotteri-spelare , lär på Assistancen söka tillgäng till spellustens tillfredsställande.
Emot tvenne yttranden sorn i afseende på NummerLolteriet blifvit fällde, utber jag mig att få framställa en korrt anmärkning.
Man har nemligen sagt, att de som spela å Lotteriet veta förut vilkoren dervid, och man har vidare sagt, att
Lotteriinrättningen vore en beskattning på misshushållningen, lika lämpelig som beskattning på öfverilöd.
Må det tillåtas mig, att med ettexempel besvara det förra af dessa yttranden.
Den tiden, då Näringsställen anlades vid-Kyrkorne för
Statens räkning var det visserligen icke obekant under hvad vilkor man kunde begagna dessa inrättningar; opinionen om deras skadlighet synes ock nu temmeligen stadgsd.
Den andrs satsen åter. att det vöre bil - 74 Den 6 Juni i f. m. ligt att belägga misshushållningen med afgift till Staten, är efter min öfvertygelse, helt och hållit stridande emot den i vår Lagstiftning antsgne princip, ttt sådane personer, som gjort sig kände för misshushållning, skola ställas under förmyndare, på det att de icke må äga tillfälle att förskingra mera af sine tillgångar.
Herr Berg/ledt, Eric: Såsom Ledamot af NummerLotteriDirectionen utbeder jag mig att få afgifva några upplysningar.
Jag erkänner visserligen, att NummsrLotieriet är ett Hazardspel, och att allt detsamma kan sägas deremot sorn säges emot Hazardspel i allmänhet j hvilka senare , ehuru de äro förbjudne dock äfven hos oss existera, må hända med någon hemlie, tillåtelse.
Jag skulle emedlertid ej uppträdt att tala i detta ämne, om jag icke vant mig att skilja abstracta theorier från verkställigheten.
Jag är lika öm som andre om heder och samvete, och jag vill också ej åtaga mig att absolut försvara NummerLotterist, men jag* tror dock, att verkan deraf icke på långt när är så skadelig, som man synes befara.
Insattserne äro vanligen ganska små; öfverstiga vanligen icke tolf 6killiogar och de högre äro mycket sällsynta.
Det är egenteligen ett 6pel, hvarmed den fattige roar sig; och ehuru jag är öfvertygad om mängden af förlusterne, är jag dock förvissad, att desse icke äro af den beskaffenhet eller så stora , att de böra leda till immorsliska företag.
Hvad beträffar en värd Ledamots här yttrade förslag, att Num - Den 6 Junii J, m. 75 msrLotteriDirectionen måtte förvägras, att förbjuda numror, så lår jag förklara att Directionen icke önskar någonting högre , än att kunna undvika detta spelsätt, blott man tillika vill på annat vis assurera det resultat, sorn nu af inrättningen påräknas.
Den gifver tor närvarande icke blott en årlig ordinarie inkomst af 60,000 R:dr, utan derjemte i bevillning å vinster, postmedel m. m. en icke obetydlig summa, så att den effectiva vinsten uppgått till nära dubbelt emot förstnämnde belopp.
I händelse rättigheten att förbjuda numror upphörde blefve det en nödvändighet, att gifva Directionen en fond att tillita, i händelse af förluster å spelet.
Ifrån början var
Directionen nödsakad att spela utan fond; men då för några år sedan Lottéiiet led en större förlust, skapade Directionens omsorg tillgång att betäcka förlugten, utan *tt anlita Statens hjelp; och Directionen fann deraf nödvändigheten att samla en fond.
Denna har sedermera blifvit mer och mer ökad; men för att kunna uppehålla den, måste Directionen begagna den nu öfverklagade utvägen att förbjuda nummer.
Om foriusterne förde spelande härigenom blifvit talrikare, har man åtminstone icke hört att ibland det stora antal af dem som i Lotteriet deltagit, någon i och för spelet begått brott.
Men det är ett gifvet absolut vilkor för inrättningens bestånd och så vida man deraf påräknar en årlig bestämd Statsinkomst, att man har en fond till betäckande af en 76
Dea 6 Junii rn. möjligen blifvande förlust , helst det vid ett fritt spel skulle kunna hända, att densamma någon gång uppginge till en million och deröfvér.
I öfrigt vill jag icke ingå, hvarken uti till- eller afstyrkande af den i ämnet gjorda motionen; men jag har .trott mig skyldig att lemna de upplysningar, jag dervid ansett nödiga.
Med an tagande af de premisser, som tyckas ligga till grund lör den sist talande Ledamotens yttrande, nemligen att Staten bör controilera lasterneg utöfning, skulle vi i sanning kunnat sätta flera sådane under Statens uppsigt, såsom Bordeller, Spelhus m. in.
Hvarje sådant steg är dock ett tillbakagående, om Staten ar på vägen till bestånd och inre kraft, eiler ett påskyndande, om Staten är i ett tillstånd af till-, tagande försämring.'
Jag känner väl , att man i nyare Statsinrättningar icke stort afsett Statsborgarnee moralitet.
I sadant afseende erindrar jag mig ock hvad Montesquieu säger:
Fordom, då fråga var om ett rikes flyrkä, faite man i för/la rummet, Nationens dygd-, nu talar man ej derom, menom Handel, Colonier, Financer. jag tror aldrig det vara rätt eller ens säkert, att på origtiga utvägar grunda en inkomst.
Den måste sluteligen medföra förderf och olycka, jsg yrkar således återremiss af StatsUtskotfets Betänkande och hoppas'att Utskottst värdigas behjerta Nationens moralitet,'[och vågar tro attnäg - Den 6 Junii f. m. \ ra uppoffringar för Slaten icke kunna vara för stora, om ock bevillningen skulle komma i fråga att ökas, då ändamålet är godt och ädelt.
Herr Hjerta Guflaf:
Om jag sökte hindra en återremiss af förevarande Betänkande, märker jag, att jag skulle hafva emot mig allt hvad man har emot sig, då man spelar på NurrH merLotteriet, men jag anhåller emedlertid att fä, till svar å hvad här blifvit yttradt, anföra några sattser.
Hvad National-äran beträffar, "så beror begreppet derom , likasom om den enskildes ära, på hvars och ens tanka och opinionen om saken; och för min del mäste jag åtminstone då tro, att man icke har i Genua bättre begrepp om National-ära, än här, efter som NummerLotteriet är Geuesiskt. jag har hört omtalas att man skulle kunna slippa, att genom förhöjd bevillning ersätta inkomsten af NummerLotteriet, om man i detta afseende använde Lotteriverkets byggnader och fonder.
Man har dock dervid uppräknat sådane fonder, sora icke tillhöra Lotteriverket utan endast förvaltas där, för ägarnes räkning; till exempel brudgåfvo-fonden.
Man har ock mycket klandrat bruket att förbjuda numror.
Visserligen är detta en liten obehaglighet i spel.
Men, om man noga betraktar saken, är det ju endast ett prohibitivsystem i Lotterispels-industrien.
Det kan också rättas och måhända skall anmärkningen i 78 Den 6 Juni i f. m. denna del leda till ett afstyrkande af berörde bruk; men Lotteriverkets bestånd är då i och med detsamma nog mycket satt på Lotterispel.
Man har vidare tält om, att StatsUtskottet ej gjort tillräckligt afseende å Nationens moralitet.
Jag svarar härpå, att när man jemför Lotteriverkets inflytande på moraliteten med dess årliga afkastning: 60,000 R;dr eller rättare 120,000 R:dr, som det nu i 5 år gifvit, så skall man komma i håg , att härvid icke kan vara fråga om annan moralitet , än den, som genom Lotterispelet förloras , och upprigtigt bekänner jag , att jag tviflar på , om den portionen deraf icke är med 120,000 R:dr uppvägd.
Man har äfven yttrat, att hvarje Statsintrad, som är grundad på immoraliska handlingar, vöre origtig, det är likväl en ny theori i Lagstiftningen, som åtminstone vår Lag ej synes gilla Vi ha ifrån äldsta tider haft böter, och alla samhällens Lagar belägga ännu mig vetterligen mindre förseelser med straff i penningar.
Nu frågar jag om en sådan Statsinkomst kan jemföras med Lotteriets afkastning, som beredes genom frivilliga gåfvor eller insatser på spel.
Hvad sluteligen beträffar den publicitet i afseende på vinster och förluster som Herr Cederschjöld föreslagit, så instämmer jag med honom att den är nyttig, om den är möjlig.
Jag är älskare af publicitet i allmänhet) och tror att den i berörde fall äfven kan lemna ganska goda resultat.
Ty det är ej genom det yttre förbudet, som man skall Den 6 Junii f m.
79 söka afhjelpa spellusten, utan genom stödjandet af den inre öfvertygelgen om dess onytta.
Jag befarar dock, att de lycklige följderne af nämnde åtgärd skola uteblifva, så länge vi se de bättre och högre inom samhället under mycken publicitet, sysselsätta sig med spel.
Som StatsUtskottets Betänkande förmodeligen blifver återremitteradt, får jag i Utskottet tillfälle att i ämnet yttra mig; men jag anser mig dock böra dessförinnan förklara orsaken, hvarföre jag reserverat mig emot Utskottets beslut.
Jag delar visserligen med Utskottets öfrige Ledamöter öfvertygelsen , att alla de intrader Staten kan få, äro högst behöfliga, men jag kan derför icke medgifva, att de sorn grundas på omoralifkci handlingar, böra bibehållas och fortfara.
Äfven jag yrkar således återremiss af Betänkandet.
För att besvara en värd Ledamots yttrande angående den nya Lagtheorie, han tyckt sig finna hos dem, som ansett Statens inkomster icke höra grundas på moralitetens bekostnad och den jemförelse han uppställt, imellan Statens intrader af böter och af NumrnerLotteriet; får jag blott förklara, att dessa efter min öfvertygelse icke på något sätt kunna vara i samma Kzchegorie utan att tvärtom mellan dem förefinnes en hufvudsaklig olikhet, den nemligen, att böter icke uppmana till omoraliska gerningar, inen att detta åter är fallet med NumrnerLotteriet.
Ben 6 Juni i f ms Frih;rre Boija, Det försvar för Lotteriet, som en Ledamot af Lotterie-Directionen framställt , förtjena? sannerligen en serskild uppmärksamhet.
Han förklarar, att om Directionen skulle betagas rättigheten att förbjuda vissa numror, till bespelning, så skulle spelet ej bära sig för Staten : men gifves väl ett skäl mera starkt, mera talande mot inrättningen, än just detta ?
Hvad är väl ett spel , der den spelande betages probabiliteten att vinna?
Jag afhålier mig att besvara frågan, som får 6itt rum i hvarje ärligt 6inne.
Def nästan skämtsamma försvar sorn Herr Hjerta framställt, bevisar icke heller mycket.
Visserligen kan man kalla Lotteri-Inrättningen en straffanstalt för de spelande ; men den skiljer sig dock ifrån andra straffanstalter,' derigenom att de andra hafva ingenting med sig som tillika inlåckar i brottet, då deremot LotteriDirectionen icke underlåter att, genom vin. sternas utsättande i Avisorne hvar tredje vecka, locka allmänheten in ä spelet, för att göra det så begärligt sora möjligt.
Herr Dankvardt, Carl-.
Mina åsigter angående Lotterirörelsen är fullkomligt öfverensstämmsnde med Herrar von Heijnes och von Hohenhausen’s.
Men då jag fruktår, att StåtsUtskottet, vid återremiss af Betänkandet icke skall finna anledning att förändra sin mening, utan föredraga Statens inkomst af Lot. tcriet för den moraliska fördelen af dess af 6kafFan. de, ficn 6 Jani i f, nr. skaffande, sa och i följd af den upplysning Herr Bergstedt meddelat, att nemligen , i fall det prohibitivsystem, som nu vid Lotterirörelsen är antagit , skulle upphöra , inrättningen ovilkorligen behöfde en fond , bestigande sig till en million, såsom den summa, hvartill vin* sterne i sådan händelse kunde uppgå,,tager jag mig friheten på dessa skäl till StatsUtskottet hemställa det alternativ, att antingen helt och hållet afskaffa Lotteri-inrättningen, eller ock, med bibehållande af full frihet 1 spelet, anvisa det creditiv, som till betäckande af den till en million uppgifne spelförlusten erfordras.
Grefve Cronhjelm förenade sig med Herr Dankwardt.
I händelse Betänkandet återremitteras, och StatsUtskottet förblifver vid dess yttrade tanka, skulle jag önska , att det skedde med det vilkor, att förbuden af numror upphörde.
StatsUtskottet har redan serskildt föreslagit ett creditiv för möjeligen inträffande förminskningar uti inkomst-titlarne.
Detta creditiv skall då ock kunna användas att ersätta den förlust, Staten framdeles kunde li* da å Lotteri-spelet, men det vilkor borde dervid fästas, att i samma stund Lotteriet upphörde att gifva vinst, Lotteri-rörelsen äfven borde helt och hållet upphöra.
Prot. V. Band. 6 82 Den 6 Junii f. m.
Björnstjerna, Magnar.
Då jag lemnar fullkomlig rättvisa åt de värda Ledamöters ädla syfte, sorn talat emot Lotteriets bibehållande, nödgas jag likväl bekänna, det jag icke för denna gång kan följa deras vackra efterdöme; utan måste i stället följa den satts, en Talare nyss åberopade, att nemligen, om dygden jordom utgjorde ett famhlilles ftyrka, få är ‘ det nu mera handeln, colonier och goda fiiiancer, forn gåra det.
Jag fraktar derföre, att vi, äfven i afseende på NummerLotteriet, måste hålla oss mest vid det practiska; och den pecuniaira vinsten deraf är så betydlig , att jag icke vågar tillstyrka dess afskaffande.
Årliga afkastningen har uppgått till omkring 8o,ooo R:dr.
När man nu ibågkommer, att bevillningen för sådane hufvudsakliga artiklar, sorn Tobak, The, Caffe, Vin m. m. icke utgör för hela Riket mera än 160,000
R:dr om året, så finner man, att
Lotteri-inkomsten svarar emot hälften af alla consumtions-afgifter.
När jag vidare erindrar mig, huru liten till exempel fonden för Silfver-uppköp är, och huru små alla andra tillgångar och anslag i allmänhet äro, kan jag för min del ej tillstyrka afskajFande af Lotterirörelsen.
I öfrigt instämmer jag med Herr von Heijne, att NummerLotteriet behöfver åtskilliga jemkningar, så att numror hädanefter icke må förbjudas, emedan möjligheten till vinst lör de spelande genom dylike förbud verkligen blifver alltför inskränkt.
Herr aj Uhr, Gudaf:
Om jag hade den öfvertygelsen, att det onda, som man tillräk-s Dea 6 Junit f, ni, gj> flat Lotteri-inrättningen, verkeligen vora så stort, som man i allmänhet föreställer sig, och om jag icke fruktade, att det menliga af NutnmerLotteriet, i fall detta upphäfdes, skulle efterföljas, af ett vida större ondt, så hade jag visserligen gjort till min pligt, att med största värma arbeta pä Lotteriets afskaffande.
Jag skulle då anföra, att den principen, att för Statens räkning beskatta spel-lusten, vore, för att nyttja en stor Författares ord, lika oklok som den, att ympa pesten på menniskorne för att kunna lägga en taxa på likkistor.
Jag skulle då hemställa, hvilket vore bättre, antingen att upptaga på debetsedeln en ny utgiftsartikel , men tillika veta att källan till sedeförderf vöre tillstoppad, eller att undvika att föröka debetsedeln med en ny utgift, men veta att de fattiges antal skulle ökasj att försämringen skulle tilltaga.
Detta allt skulle jag anföra, om jag icke befarade att det onda, man ville afskaffa, skulle efterträdas af ett större.
Den rika eller mea ra bemedlade känner ju behof af många njutningar: spel, baler, concerter, spectakler.
Men afven den mindre bemedlade, den fattigaste har 6amma behof af nöje 5 och när det kan köpas för så ringa uppoffring, som den vanliga insattsen å NummerLotteriet, vet jag icke hvarföre denna utväg (ill njutning skulle den störfe allmänheten betagas , synnerligen som hoppet att vinna, i alla händelser, skulle uppmuntra tillika beskaffade och måhända vida skadligare spel-inrättningar än Lotteriet, dera 84 Den 6 Juni i f. in. troligen ingen vaksamhet kunde förebygga.
Det är af denna anledning jag anser NummerLotteriet böra, såsom ett mindre ondt, bibehållas.
Jag skulle likväl tro den förändring böra dervid äga rum, att icke förteckningen å vinsterna må i tidningarne införas, emedan mången derigenom förledea att spela 5 och skulle det hända, att mängden af de spelande derigenom förminskades, vore ju också detta icke utan nytta.
Herr von Hohenhaustm Jag skall blott med några ord förlänga discussionen endast för att besvara Friherre Björnstjernas yttrande, att man måste följa practiken, icke theorien ; hvilket med andra ord vill säga, att låta tiden ha sin gäng.
Det var just denna Statslära som Montesquieu på sin tid fast fåfängt bestridde, som orsakade Fransyska Revolutionen ; ej dess utbrott, men det rysliga sedeförderf, som den i sin fortgång utveklade, följder af den princip, Regeringen antagit, att vara bekymmerslös öfver de förströelser med hvilk» Folket roade sig, det var att låta tiden ha sin gång, blott den magt, som styrde, finge ostörd ha sin.
Jag vågar dock tro, att ett sådant sätt icke i längden kan äga bestånd.
Min fasta öfvertygelse är, att, om man e;j anser den satsen såsom gifven, att vi ovillkorligen skol* fortgå till försämring, måste vi med allvar tänka på medlen att undanrödja allt, som kan äga menligt inflytande på Nationens Moralitet.
Men ty värr! är i ganska få af de constitutionella Länderne nigot för detta ändamål ännu gjordt.
En vård Ben 6 Juni i f. m. 85 Ledamot htr nyss talat om behofvet af förströelser för folket.
Nå väl! just de allmänna nöjen som voro i bruk, innan fylleriet tog öfverhanden, äro numera genom Stats-maktens mellankomst afskaffade.
Dans-gillen för de lägre folkklasserne i Hufvudstaden, lekstugor och allmänna samqväm på landet äro förbjudne, jag medgifver till police-magtens beqvämlighet, men att sedligheten vunnit genom den i stället tilltagande böjelsen för dryckenskap och spel, det måste jag betvifla.
Jag förnyar min vördsamma anhållan om Iterremiss af StatsUtskottets Betänkande.
Då jag inom Statsutskottet biträdt den af pluraliteten yttrade tanken, att Nummer-Lotteriet borde bibehållas , torde det tillåtas mig att med några ord få tillkännagifva grunden för min öfvertygelse.
Om jag kunde dela deras mening, som påstått att Lotteriets inkomst vöre grundad på Nationens sedeförderf, eller om' jag kunde förvissa mig, att detta sedeförderf skulle förminskas, i fall Nummer-Lotteri-Inrättningen upphörde, så skulle jag visserligen icke anse någon uppoffring för stor, för att kunna vinna ett så godt ändamål.
Jag finner likväl , att oin detta ändamål skall på en sådan väg vin - nas, Staten nödvändigt måste tillerkänna sig rättigheten att med probibitiva band belägga hvarje Samhälls - medlems tycke uti ifrågavarande fall.
Och jag vet icke, eller snarare Den é Juni i f, m. jag är fullt öfvertygad, att en sådan prohibitiv åtgärd hvarken står tillsammans med en fri medborgares rätt, eller ens är verkställbar.
Oip denn^ sats är sann, hvartill skulle det väl då tjena, alt beröfva Staten en inkomst, som genast upptoges af andra inrättningar för spel, måhända af individuer inom- och utomlands?
Och sluteligen, då fråga är om den delaf Nationen, som egenteligen offrar en skärf på Lotteriet, hemställer j.rg om det är denna del, som försvarar Nationen, eller utgör Nationens kraft, och hvars karakter är Nationens?
Herr Rothlieb, Axe/, anförde sbrifteligen; (Se Bilagan N:o 2.)
Friherre Löwen, Axel, förenade sig med Herr Rothlieb, Friherre Bjumjljernci:
Jag skulle vara mycket olycklig, om någon annan, än Herr von Hohenhausen, fattat mia mening så origtigt, som han, då han trott, det jag talat för Lotteriet, på det Styrelsen medelst Nationens derigenom uppkommande demoralisation, så mycket lättare skulle kunna föra den i ledband.
Jag tvekar ej att påstå, att då man jemförer två så olikartade ämnen som Styrelsens tänkesätt, förutsatt, att j3g i egenskap'sf dess organ här yttrat mig, och Kongl. NummerLotteriet, man med vida mera stöd tf logican, bör af mitt yttrande draga den slutsats, att Regeringen aläng kunnat åsyfta, att i något hänseende föra Dtn Q Junti f. ni, 87 Nationen i ledband , hvartill Nationen är
För upplyst; man må väl kunna tala om Nummer-!
Lotteriet, utan att hänföras till sådana allusioner', ocli torde Franska Revolutionen äga föga simmanbang med vårt NummerLotteri.
Herr von Hartmansdorff, Avgufi; ]ag instämmer fullkomligen'uti Herr von Hohenhausens yttrande om vigten af moralitet inom hvarje samhälle och om de moraliska krafternas stora företräde framför de materiela.