Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
-Något radikalare än det förslaget har icke hopp alt äga framgång hos Sveriges sansade folk, om också en och annan declamator talar derför; och på något mindre radikalt är i allmänhet den sig s. k. liberala sidan icke böjd att ingå.
Den af oss påyrkade stora principen var af landets Konung framställd, utredd af frejdade talare och store tänkare både förr och nu och ändå föll den! — och hvarföre föll den? — för Ståndsprincipen icke blott inora detta, utan äfven inom de tvänue andra Stånden.
Då detta så nyligen skett, är det väl då alt tro eller tänka, att något förslag, byggt på den principen, och ändå varierande från det Regeringen framställt, har något hopp att inom närmaste framtid på naturlig väg gå igenom.
Vi kunna ju icke vinna annat än att så länge sträfva åt det håll som vi vilja upnå.
Den tid kommer måhända då Ståndsprincipen förfaller och åsigterna derom sammansmälta, då ett mera rationelt förhållande än nu kan här göra sig gällande och medlet dertill ligger i främsta rummet deri, det uttalade jag redan för 10 år sedan, att Ständerne någonsin få råkas inom fyra väggar, att icke vara skiljde på hvar sitt rum, icke längre misstänka hvarandra utan utbyta de insigter, de kunskaper och den erfarenhet i förekommande ämnen, Den 27 Maj e. m. 253 sorn det ena Ståndet kan meia specielt äga i ett, ett annat i andra ämnen.
Den skillnad i rummel, sora mellan representationens medlemmar eger rum, är det olyckligaste i vårt nuvarande tillstånd och jag kan ej neka att jag hellsat förslaget om ändring häruti, med glädje, för den orsaken, och dernäst som Adelsman, ty det gläder mig att den majorité, som finnes inom detta Stånd, och som funnits här alltsedan 1840, nu änteligen tagit steget ut, så långt som med denna majorité är förenligt, för att inlösa det ord som gafs, att R. o. Ad. icke har något emot, tvertom är beredd att upoffra sin dyrbaraste rättighet, — sjelfskrifvenheten, om dermed fäderneslandets väl kan vinnas.
Detta om hafva visserligen R. o. Ad:s vedersakare glömt bort, eller låtsa de ej mer det komma ihåg, — detta om uttalades likväl då.
Det var visserligen icke absolut fäsladt vid Ståndsval, men det var dock dervid det vilkor fästad!, att, om Adeln skulle göra en så betydlig och för en hvar så smärtsam upoffring på fäderneslandets altare, så skulle ock fäderneslandets väl och lugn dermed vinnas.
Nu har majoriteten inom detta Stånd allvarligt och ärligt velat sträfva till det målet; Coust.Utsk. har framlagt ett förslag, som innehåller högst betydliga fördelar för det allmänna, om också icke allt hvad man på andra sidan önskat.
Ett förslag har framställts, hvarigenom Ståndens ledamöter kunna på ett rum sammanträffa för utbyte af tankar: man har till väsendtlig del inrymt plats åt de hittills orepresenterade, sökt bereda en lättare arbetsordning, och hvad jag serdeles tackar för, alt denna icke hädanefter skall hvila i grundlagen, hvilket gör den minsta, men af tidernas omskiftningar nödvändiga, förändring nästan omöjlig under nuvarande förhållanden, hvaremot sådant lätt bör kunna åstadkommas då denna arbetsordning endast betraktas som allmän lag i hvilken förändring och rättelse på vanligt sätt står att vinna.
Della förslag innehåller vidare en möjlighet för representationen ali erhålla uplysningar af Konungens rådgifvare, att kunna utbyta tankar med dem, då deremot för det närvande endast de, hvilka som ledamöter tillhöra detta hus, och således blott för en del af representationen, här kunna yttra sig; hvarföre ock man snarare må förundra sig, alt dess medlemmar af Konungens råd stundom sig här infinna, gifvande sig tålamod att utveckla sina ideer endast på detta rum, der sådant snarast kunde undvaras, då det ej är dem öppet lemnadt att äfven tala för de delar af representationen, som sannarligen bäst behöfde uplysningar, — än, säger jag, alt klandra dem, att de icke alltid äro här tillstädes.
Då dessa äro skälen för mig att votera för Const.Utsk:s förslag, när detsamma kommer till slutlig behandling, ber jag likväl alt få säga, att jag högeligen önskar att det nu måtte återremitteras, på det Utsk. mätte tillse, om ej de väsendligaste anmärknme, som under diskussionen mot förslaget blifvit gjorde, lätt nog kunna afhjelpas, åtminstone dem vi hiltils hafva hört, då derigenom allan rättfärdighet vore upfylld.
— Jag fruktar icke dervid, hvad en värd ledamot framställt som en möjlighet, åtminstone befarar 254 Den 27 Maj e. m. jag det ej synnerligen mycket, nemi. att majoriteten inom Coust.
Utsk. skulle kunnat så förändra sig, att den afsloge förslaget då de anmärkte felaktigheterne blifvit rättade, sökande att genomdrifva detsamma, (NB jag respekterar hvar och ens öfvertygelse) äfven med de felaktigheter hvarvid de fleste ledamöter fästat sig.
Sunda förnuftet är dock en stor makt — när felaktigheterne kommit bort, måtte det dock vara lättare än förut, alt få förnuftet på sin sida.
Jag vill ej ingå i detaljer af saken, emedan allt hvad jag skulle hafva att säga, redan blifvit anfördt, men kan icke lemna tillfället obegagnadt att få förklara, det jag instämmer med de Hrr och män, som yrkat representationsrätt för alla i tjenst varande ofrälse tjenstemän, eller för dem, som varit det.
Beklagligen få de dock en ganska ringa andel i representationen, men få dock någon, och hvarföre utesluta någon af dem från valrätt som de äro fullt qvalificerade att utöfva, såväl som någon af oss, hvarföre binda den valrätt vid en jordtorfva, som många ibland dem icke hafva, och många duglige och aktningsvärde män icke kunna skaffa sig utan skuldsättning.
Jag yrkar derföre på det högsta, att R. o. Ad., som sin gemensamma lanke, vid den återremiss, som jag hoppas måtte beviljas, och ingalunda förvägras af en räddhåga, som aldrig hör tagas till ledning vid åtgärders vidtagande, då man vet sig hafva rätt, måtte uttala: att alla tjenstemän, som ej äro Adelsmän, och på grund af Kongl, fullmakt innehaft, eller tjenst innehafva å rikets stat, må ega rätt att deltaga i riksdagsmannaval.
En annan, måhända mindre vigtig anmärkn., ber jag att få framställa, eller hvarföre bland de Akademier, som omnämnas i 13 §:n, man uteslutit dem, som sysselsätta sig med skön konst.
Det är visserligen, om man så vill, en mindre vigtig sak än vetenskapen, men fullt så vigtig är den, som Vilterheten och Antiqviteterne; det är likväl på den som blomman af nationens hildning hvilar, och jag kan ej tro att representationen förlorar något, att hafva ibland sig en eller annan målsman för denna Akademi.
Det är blott i händelse af återremiss jag velat nämna detta; men hvad jag allvarligast vill hafva anmärkt, det är, att man vill att vi skola votera öfver en förändring af lagen, med nya val, nya kategorier som inkomma, utan att känna det ringaste af valsättet: så brottom förefaller mig det i sanning icke att vi hafva, ty riksdagen drager väl allt ut ännu en och annan månad, så att förslag lill val-lag för de olika Stånden säkerligen, medan vi äro här församlade, skall kunna hinna utarbetas.
Man säger, att hittills hvarje Ständ bestämdt valen inom sig, och att så äfven hädanefter kan tillgå: jag ber dock att få fästa npmärksamheten deruppå, att de ledamöter, som hädanefter komma att väljas, kunna bli ledamöter af Riksnämnden, af hela nationalrepresentationen och otvifvelaktig! är det de andre Ståndens vätlighet att veta, huru de personer bli valde, som skola representera hela nationen.
Det är sagdt, att vi varit Svenska folkets representanter, men hvar och en enskild af oss har dock icke ut - Den 27 Maj e. m. 2 55 öfvat del inflytande, liaft den verkningskrets som en ledamot af Riksnämnden kommer att utöfva.
Han står öga mot öga mot hvarje representant.
Om en eller annan Slånds-representant icke varit så qvalificerad som vederbort, så har haus möjliga misstag, till och med hans illvilja, dock till en viss grad stadnat inom eget
Stånd, det har, man bör åtminstone kunna hoppas det, icke inverkat på det Ståndets beslut, som dessutom endast utgjort £ af hela representationens.
Det är ur denna synpunkt, som jag aldrig kan tro det vara klokt att lemna åt de andra Stånden att bestämma öfver dessa val, huru dem godt synes.
Måhända ser jag saken för mörkt, men tycker detta vara tydligt, och får i händelse af återremiss anhålla, att R. o.
Ad. som sin gemensamma tanke måtte besluta, att Consl.Utsk. så skyndsamt som sig göra låter, måtte upgöra och till Ständerne inkomma med förslag till valsätt för de olika Stånden.
Att af tvenne onda ting välja det minst onda, är en gammal regel, den R.
St. alltid böra följa, och jag kan således för min del icke taga mig anledn. att uttrycka något klander derföre, att Hr von Hartmansdorff, bland de Irenne förslagen, lemnat sitt bifall till Const.Utsk:s såsom varande, efter hans omdöme, det minst onda, men deremot beklaga att han deruti funnit något ondt.
De skäl han för sin mening anfört, synas mig icke vara fullt bevisande, icke heller i full konseqvens öfverensstämmande med det förslag till nationalrepresentationens ombildning, som han sjelf framställt.
Den värde ledamoten har sagt, att om förevaride förslag antoges och R. o. Ad. i sig uptoge medlemmar, hvilka icke förut tillhört Riddarhuset, så skulle Adeln komma att försvinna och representationen, i följd deraf, icke blifva sådan, som den borde vara: men då han framlagt ett förslag, enl. hvilket
Adeln är helt och hållet ur representationen utesluten huru, i konseqvens dermed, kan det stå tillsammans att, efter Const.Ulsk:s förslag en sådan följd skall upslå, då, enl. detsamma, Adeln skall till J i representationen bibehållas såsom Adel.
Det hade derföre, i min tanka varit väl, om den värde ledamoten framställt ett förslag till ändringar i nyssnämnda förslag, dem han ansett vara af behofvet påkallade, för att, såsom R. o.
Adis gemensamma tanke, återremissen af detsamma till Consl.Utsk. medfölja, ty då hade man haft anledning hoppas alt deruti vinna de behöfligare ändringarne.
I det fallet instämmer jag med den talaren, som sednast yttrade sig, att det vore väl, om vallagen äfven kunde på förhand bestämmas, och då han, om jag ej orätt fattat hans uttryck, önskat att det måtte blifva en R. o. Ad.-s gemensamma lanke, att val-lagen förut skall, upgöras, så instämmer jag deruti.
Hr Åkermans yttrande, får jag förklara, det jag ingalunda upfattat detsamma så, som hade han yrkat att Adeln ensamt skulle utgöra den öfre kammaren, utan hörde ganska väl att densamma endast till en del skulle utgöras af Adelns ledamö - 250 Den 27 Maj e. m. ter, hvilka, som han förklarade, sålunda skulle ega ett företräde framför de andra Stånden.
Jag ansåg det icke vara rätt att Adelil inom representationen skall ega något företräde framför de öfrige Stånden; utom densamma må R. o. Ad. allt för gerna innehafva och tilläggas hvilka företräden som helst, men derinnom höra dess ledamöter, såsom Svenska folkets ombud, icke hafva andra fördelar, än hvar och en annan af detta folks representanter.
Medan jag har ordet, anhåller jag, att som en pligt den jag bör upfylla, meddela förklaring öfver ett yttrande, som jag i plenum på f. m. fällde och hvilket möjligen kunde missförstås, i afseende på en inom detta hus allmänt aktad ledamot och min vän.
Jag yttrade i afseende på embetsmänneu, att jag instämde med Hr Weidenhjelm deruti, att den del af dem, som Const.Utsk. uteslutit från representationsrätt, borde tilläggas en sådan, dels derföre, att konseqvensen sådant fordrade, då Utsk. inrymt plats åt en del embetsman, dels derföre, att jag ansåg det vara af vigt för representationen att hafva sådane; men förklarade derjemte att man visserligen kunde säga att det mest konseqvenla, ur rationel synpunkt betraktadt, vore, alt embetsman icke funnos inom representationen, emedan jag icke delar den åsigten alt embetsmännen inom vårt land äro i den fullkomligt oberoende ställning att ingenting bör verka på deras yttranden.
Jag förklarade nemi. det jag vore förvissad alt den värde ledamoten, likasom jag, vid alla tillfällen endast uttalade sin öfvertygelse, men att jag trodde, att det inträffade med honom, som med mig sjelf, att jag mången gång iakttog tystnad, då jag eljest skulle hafva talat, just i följd af min embetsmannaställning.
Om jag möjligen uttryckt mig på annat sätt, har jag derföre ansett mig pligtig förklara min mening.
Då nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge öfverläggningen om de ifråga’var:de 12, 13, 14 och 15 §§:na vara fulländad, ropades ja, hvarjemte Frih.
Palmstjerna anmälde sig och yttrade
Jag har ingenting att nu i afseende på dessa §§ tillägga, men får dervid göra det förbehåll, att de förslager till gemensamma tankar, som vid desamma blifvit framställde, sedan må blifva föremål för öfverläggning, och tillfälle då må lemnäs att yttra sig derom, utan binder deraf alt diskussionen nu förklaras fulländad.
Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge öfverläggningen om ifråga vande 4 §§ fulländad med det förbehåll Frih.
Palmstjerna framställ, ropades åter ja, hvarjemte o Hr Akerman anmälde sig och yttrade:
Under mitt yttrande i plenum på f. m. anhöll jag alt få afgifva förslag till gemensam lanke.
Jag har ernat upskjula dermed till dess diskussionen öfver förslaget var fulländad, när jag före stäl - Den 27 Maj e. m. 257 ställer mig att de gemensamma tankarne först derefter komma ali blifva föremål för öfverläggning, och anhåller äfven nu, alt hafva denna rätt öppen, fast jag nu ej framställer detta förslag.
Om diskussionen öfver nyss föredragna §§ skall anses slutad, så måste väl alla de förslag till ändringar i desamma, hvilka vissa ledamöter önska göra, vara nu framslälda, ty eljest ser jag ingen möjlighet för förslagens uptagande.
Såvida denna diskussion skall upfatlas såsom en vanlig diskussion innan proposme göras, såsom meningen tyckes vara, för att döma af den framställning
Hr Landtm, nu gjort, så är det också nödvändigt att de olika förslagen till gemensamma tankar nu framställas innan diskussionen slutas.
Jag skulle för min del tro att det lämpligaste vore, att man, utan att afsluta diskussionen om dessa §§, beredde för de ledamöter, som upgjort förslag lill gemensamma tankar, tillfälle att framställa dem.
Jag tror detta vara mest öfverensstämmande, men derest man såsom Hr Landtm, nu föreslagit vill förklara diskussionen slutad, torde del vara nödvändigt att de ledamöter, som hafva förslag till gemensamma tankar, framkomma dermed, innan ett sådant beslut fattas.
Jag hade föreställt mig, hvad äfven enhvar torde fiona vara gifvet, att något beslut öfver serskilde §§ icke kan fattas, derföre alt de hafva sammanhang med andre och att enahanda vore förhållandet med de gemensamma tankarne i följd deraf.
Med anledn. häraf, har jag dröjt att framställa det förslag, som jag ernat till R. o. Ad:s pröfning öfverlemna. i\r rättighet dertill numera mig betagen — så skall jag visserligen icke vara envis i yrkandet derpå.
Hr von H arman sdorff:
Jag tager mig friheten föreslå den gemensamma lankan att nu åtskiljas, emedan klockan är £ till 11, och vi åter i morgon skola sammanträda kl. 9.
Den siste talarens förslag kan jag väl icke fullt gilla, då klockan ännu icke är 11 slagen; men då Hr Akerman afstått från det förbehåll han gjort, har jag ingenting ali tillägga.
Då Hr Akerman begärt ordet innan ännu den af Hr Frih. o. Landtm, framställda propos:n var af Ståndet besvarad, så har ju den värde ledamoten åt sig bevarat rättigheten, att ännu i denna stund inkomma med förslag till gemensam tanke, och då vet jag ej heller hvad han har att beklaga sig öfver.
Har Hr Akerman något förslag att framlägga, upmanar jag honom vördsamt, att med det aldra snaraste jemka fram dermed.
Tiden är långt framliden.
Vi inse det nog.
Men, beträffande Hr von Ilartmansdorffs förslag att, i anseende till den 7 II. 17 258 Den 27 Maj e. m. na framskridna timma, nu åtskiljas, kan jag ej förstå att dermed något annat skulle vinnas, än en långvarig debatt i morgon, samt att, efter en lika så angenämt tillbragt dag som denna, få se förslag lill en eller annan ytterligare nprunnen gemensam tanke i elfte timman oförmodeligen framställas, hvarpå man förut icke tänkt.
I förbigående må jagofå gifva den vördsamma tanke tillkänna, det jag icke tror llr Akerman kunna reservationsvis tillvinna sig någon rättighet, som han icke har genom sakens egen beskaffenhet; men, såsom jag redan yttrat, den värde ledamoten synes mig än i denna stund hafva sin talan öppen, och hvar och en annan ledamot thesslikes: alltså behöfver ingen, om han ej eljest så heldre vill, taga sin tillflykt lill reservationer.
Deremot kan jag aldrig föreställa mig att någon, som väl begrundat det vigtiga ämnet, som utgör föremål för Const.Utsles förslag, och som varit så margfaldeligen vid många föregående tillfällen ventileradt, ju icke måtte kunna nu, medan tillfälle gifves, och utan vidare tidsutdrägt, föreslå de gemensamma tankar, som kunna önskas; så få vi använda de påföljande plenidagarne till öfvervägande af alla dessa tankars vigt och värde.
Att samla ihop dem, har just varit denna dagens göromål.
Dagen bör ej slutas, utan slutadt dagsverke.
Jag tillstyrker således vördsamt, att vi ej må gå från detta rum, innan denna sak blifvit afgjord, på det vi i morgon må få börja med de bestyr, som morgondagen tillhöra.
Som jag vill minnas, och äfven, efter samtal med några vänner, tror vara säkert, att, när ett sådant betänk, som detta, förut varit före, så har med föredragning af de särskilda tankarna upskjutits intilldess att samtlige §§:ne blifvit diskuterade. så att de gemensamma tankarna som ett vanligt förslag lill voler.propos. upställas som konlrapropos. mot antagande af förslaget.
Jag hemställer om ej nu skulle kunna förfaras på samma sätt, eller, att Hr Frih. o. Landtm., så snart ingen mer anmälte sig att lala öfver de föredragna §§:ne samt öfverläggningen i följd deraf blifvit förklarad slutad, derefter behagade föredraga de följande §§:ne ända till dess hela betänk, hunnit blifva genomgånget och att sedermera, när fråga blir om den gemensamma lanken, nemi, antingen bifall eller ålerremiss med vissa särskildt beslutade punkter, tiden inträder för dem, som yrka andra gemensamma tankar än Consl.Utsk. föreslagit, att i ett sammanhang få dem framlagde.
Jag får till alla delar förena mig i den åsigt som Frih.
Hamilton framställt och skulle tro det icke later sig göra, med bibehållande af grundlagens helgd, att föredraga vissa §§ och serskildt fatta beslut öfver dem.
Jag skulle tro att rörande ett ämne som delta, endast bör inhemtas huruvida R. o. Ari. derom har en gemensam tanke att framställa eller icke.
Finnes ej en sådan tanke så blir förslaget hvilande i ett sammanhang frän lista §:n till den sisla och något beslut kan ej ifrågakomma förrän förslaget hulin it blifva genomgånget.
Den 27 Maj e. m. 259 Frih.
Om jag rätt fattat saken, framställde Hr Frih. o. Landtm, endast den frågan huruvida diskussionen om dessa 4 §§ ansåges vara fulländad, hvilken fråga, som det tycktes, af alla, utom Hr Akerman, besvarades med ja, hvaraf följer, att alla de förslag till gemensamma tankar, som i anledn. af dessa 4 §§ blifvit framställde, äfven böra Ståndet föredragas.
Jag förmodar att Hr Frih. o. Landtm, fortfar alt föredraga de följande §§:ne antingen serskildt eller på en gång, och ali sedan alla §§:ne blifvit genomgångne, de förslag till gemensamma tankar, som då blifvit allemnade, blifva framställde lill pröfning i den ordning som kan finnas lämplig.
Jag föreställer mig att det icke kan gå till på något annat sätt än som Frih.
Hamilton föreslagit, ty icke kan det bli fråga om serskilda tankar för hvarje serskild § hvaraf skulle upstå allt för många gemensamma tankar.
Om jag nu skulle framställa mitt förslag lill gemensam lanke, hvilket skulle röra flere §§, så öfverskreds den ordning, sora är fastställd, att blott hålla sig vid de §§, som äro föremål för öfverläggning.
Jag öfverlemnar för öfrigt min rättighet lill Hr Frih. o.
Landtm, hvars tanke jag icke fått erfara, men förmodar få i sinom lid veta. oIl.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han,ni anledn. af Hr Åkermans yttrande finge tillkännagifva, att Hr Akerman, då han första gången på f. m. yttrade sig, hade förklarat, det han, derest icke någon annan af R. o. Ad:s ledamöter skulle framställa något förslag lill gemensam tanke, förbehöll sig alt få afgifva ett sådant efter slutad diskussion.
Detta förbehåll bade H. Ex. ansett böra tydas så, att Hr Akerman ville framställa sitt förslag sedan Otsk:s förslag i dess helhet blifvit genomgånget och icke efter det diskussionen öfver de först föredragne 4 §§:ne blifvit slutad, enär Hr Akerman icke ville hålla sig endast till des^sa 4 §§, och H. Ex. önskade nu få vela om han rätt upfattat
Hr Åkermans mening.
Landtnäs upfattning af mitt yttrande är fullkomligt enl. med förhållandet.
Hr Frih. o. Landtm, anhöll, att dernäst få återkalla i R. o. Ad:s minne, att han vid föredragningens början haft äran framställa den propos. om R. o. Ad. bi föl le att föredragningen af Utsk:s förslag skedde § - v i s. Denna propos. hade af R. o. Äd. blifvit bifallen, och deraf hade II.
Ex. ansett vara en ovilkorlig följd, att §§:ne skulle antingen serskildt eller gemensamt för de §§, som med hvarandra hade sammanhang, företagas och diskuteras samt att, fastän dervid beslut ej borde fattas, under denna diskussion, med hvar och en af de serskildt eller i ett sammanhang förekommande §§:ne, borde tillkännagifvas, hvilka förslag till gemensamma tankar, Ståndets ledamöter önskade framställa, på det att H. Ex. sedan diskussionen öfver alla §§ blifvit fulländad, måtte kunna framställa alla de olika förslag till gemensamma tankar, som af Hrr Ledamöter blifvit afgifne. 17 * Den 28 Maj f. m.
Da härjemte 11.
Ex. hemställde om R. o. Ad. gillade den af honom nu yttrade åsigt, ropades ja; hvarpå 11.
Ex. tillkännagaf att alla de ledamöter, som under öfverläggningen om de föredragna 4 §§ framställt förslag till gemensamma tankar dels redan aflemnat dem skriftligen, dels lofvat att skriftligen aflemna dem till morgondagens plenum.
Uppå härefter framställd propos. åtskiljdes R. o. Ad. kl. 4 11 e. m.
Onsdagen den 28 Maj 1851.
Justerades pleni-prot. för d. 3 dennes.
Fortsattes pröfningen af Const.Utsk:s d. 3 och 16 dennes på bordet lagda mern.
N:o 7, med förslag tilt åtskilliga ändringar i grundlagarne.
II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade:
Innan föredragningen af Const.Utsk:s mern.
N:o 7 fortsättes, torde det tillåtas mig rälta ett förbiseende, som egde rum vid slutet af gårdagens plenum.
Sedan jag haft äran framställa den förfrågan, huruvida R. o.
Ad. ansåg öfverläggningen ang:de 12, 13, 14 och 15 §§:ne Riksd.Ordn. uti Coust.Utsk:s mern.
N:o 7 vara fulländad, och denna fråga blifvit af R. o. Ad. besvarad, anmälte sig flere talare, innan jag hunnit tillkännagifva, huru jag upfattat R. o.
Ad:s svar.
Sedan diskussionen derefter ännu en stund fortgått, föranledde densamma till ett förklarande af mig, ronde min åsigt så väl om den fortsatta föredragningen af Coust.Utsk:s ifrågavar:de mern., som, ang:de behandlingen af de förslag till IL o. Ad:s gemensamma lanke, hvilka redan blifvit afgifna, eller vidare under öfverläggningens fortgång kunde anmälas.
Uppå framställd propos. behagade R. o. Ad. gilla denna min åsigt, och omedelbart derefter hade jag äran framställa den förfrågan om R. o. Ad. behagade åtskiljas.
Jag anhåller alltså nu att få till prot. förklara, det jag ansåg R. o. Ad. hafva med
Ja besvarat den i gårdagens plenum af Den 28 Maj f. m. 261 mig framställda propostn ang:de fulländad öfverläggning om 12, 13, 14 och 15 §§;ne Riksd.Ordn. i Const.Utsk:s mern.
N:o 7. Härefter blefvo nedannämnde §§ af Utsk:s förslag till ändringar i Riksd.Ordn. hvar för sig föredragne: §§ 11 och 16.
Dessa §§ lemnades utan anmärkning. § 17. Hr Brakel, Mauritz Gust.: R. o. Ad. torde finna att i fall den tanken inom delta Stånd gör sig gällande, alt R.
St. i sista liand skulle besluta, denna § får undergå i Consl.Ulsk. någon omarbetning i hvad som törer riksdags-arfvodets bestämmande hos R. o. Äd.
Sedan härefter, uppå förfrågan af Frih. Raab, Adam Christian, underl.
Ridd.-Sek ret., tillkännagifvit, att någon underrättelse om de öfrige RiksSt:ns uti förevande ärende fattade beslut ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad, yttrade Frih.