Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Frånvarande, när detta plenum börjades, har jag mig icke bekant, huru det tillkommit, att. här uttalats dessa ord, som jag blott i repliker och contrarepliker hört yttras; men, anledningen må hafva varit hvilken som hälst, jag protesterar med ali den kraft, jag äger, emot ett sådant afsteg från parlamentariskt skick.
Den i Juli c. m. 101
Må ingen derföre tro, att jag önskar hålla de påalluderade personerna undan skärskådning.
Den förste bland dem, som kunnat menas, kan ej annat än vinna vid ljusaste dag.
Jag önskar intet högre, än att i alla tänkbara anklagelsefall ställa mig bredvid honom och n ed min heder ovilkorligen borga för hans ädla förhållande.
Jag yttrar detta oförtäckt, ty inom detta hus tror ingen, att jag så talar, emedan han är mägtig; och skulle utom detta hus en så ovärdig misstanke uppstå, berättigar mig min långa vandel att förakta misstänkaren och hans omdöme.
Men oss tillkommer i intet fall ringaste vidrörande af något bland Konungens enskilda förhållanden.
Om denna heliga gräns öfverskrides, i hvilken som helst af Europas monarkiska och representativa stater, skola vid första ord af en sådan disen s s i o n ropen till ordning skalla från alla sidor och opinioner.
Mätte vi aldrig så förgå oss, alt Riddarhuset blifver en klubb.
I hufvudfrågorna får jag förena mig i hvad Grefvarna Horn och Posse på förmiddagen yttrat.
Men det var icke i sådant ändamål, jag hegärde ordet, utan mera i anledning af det ämne, som sista delen af Gr.
Löwenhjelms yttrande afsåg, och jag ber att få till prot. nedlägga min reservation deremot, att Hr Gr. o. Landtm, tillåtit att, i strid med 3, 28 och 90 §§. RegF., slika yttranden, som Hr Dalman nu tillåtit sig, här fått afgifvas.
Jag kan väl föreställa mig obehaget af att nödgas afbryta en talare; men jag tror, att grundlagens bud i af mig anmärkta fall äro klara, samt att kraft till deras tillämpning är behöflig och. ej bor åsidosättas.
Ilr Tham:
Jag hade visserligen ej ämnat upptaga R. o. Ad:s tid med ett ytterligare anförande; men jag är skyldig att, i anseende till Gr.
Löwenhjelms emot mitt förra yttrande gjorda anmärkning, söka rättfärdiga mig.
Hr Gr. har sagt, att våra Svenska lagar äro hemtade från Tyskland.
Jag vågar motsäga detta.
Långt innan Tyskarne ägde egna lagar, och då rättsfrågor der afgjordes efter jus Romanum, hade vi landskapslagar, och det är dessa landskapslagar, hvarpå vår nuvarande lag är grundad.
Att vi i vissa oeconomiska frågor hemtat lagar från Tyskland medger jag; men det är ej dessa lagar, som här äro i fråga.
Då man här sökte upphjelpa handel och bergsbruk, var man nödsakad att i afseende på dem införa lagar, hemtade från Tyskland och Holland.
Huruvida dessa lagar äro nyttiga för oss, lemnar jag derhän; jag tror dock, att de tåla ändring.
Men jag har svårt att komma till den öfvertygelse, att vår allmänna lag bör ändras efter utländska mönster.
Dessa innefatta visserligen mycket förträffligt; men jag önskar dock, att den grund, som finnes i vår förra lag, må bibehållas. 102 Den i Juli c. tn.
I Irågen om ministerstyrelscn liar jag blifvit fullkomligen missförstådd af samme värde ledamot.
Med ministerstyrelse förstår jag en sådan, som finnes i England och Frankrike och icke lemnar Konungen något att göra.
En sådan ministerstyrelse, som Hr Gr. omtalat och som funnits under Gustaf III:s tid, skulle jag önska se bibehållen.
Jag har aldrig gillat, att Konungens Statsråd endast utgöra assessorer vid rådplägningen; jag skulle önska, att hvar och en af dem vore chef för något af Rikets Collegier och ägde rättighet samt skyldighet att der styra.
Så skedde i Gustaf II Adolphs, Christinas, Carl X:s, Carl XI:s och Cari XII.'s tid, och jag skulle önska, att en sådan ministerstyrelse åter blefve införd; den skulle ej heller medföra någon ökad kostnad.
Men den ministerstyrelse, som sköter hela Rikets politik och hvaruti Konungen ej har styranderätt, den önskar jag ej mitt fädernesland.
Jag har ansett mig skyldig att gifva denna förklaring åt mina ord, då jag kunnat missförstås.
Måhända har jag af känsla för saken förglömt att med nödig tydlighet uttrycka mig; måhända lia r det handt äfven derföre, att jag velat vara så kort som möjligt för att ej missbruka tiden, som kanske allt för länge af mig och andra talare blifvit upptagen.
Jag ingår på Hr W.
Thams anmärkning, rörtde vår lags ursprung; förmenande dock, att hvad jag yttrat om dess utländska härkomst äger användbarhet på mycket i vår rättegångsordning, men än synnerligare på hela vår collegiala lagstiftning.
Medan jag nu åter tagit ordet, må jag complettera mitt nyliga svaromål till fördel för vår embetsmannacorps.
Jag jemnför den tryggt med alla utländska emhetsmannacorpser.
Den mängd af ärender, jag utomlands afhandiat, har satt mig i beröring med så många embetsman individuel!, att jag tryggt kan generalisera mittomdöme.
Ifråga om skicklighet kan afvägningen variera, ty otvifvelaktig! utvecklas förmögenheterna i mån af en större scala för ärenderna; hvarjemte dock bör besinnas det försteg, de utländska cmbetsmännen få genom bättre embetsorganisationer.
Må mig en trivial liknelse tillåtas.
Hästen förmår gagna i den mån, han är väl förspänd; ja, ju bättre häst, ju mindre tål han oriktig förspänning.
Item äro våra embetsman illa förspända nästan alla.
I fråga om nit och redlighet förklarar jag, i stöd af min redan förmälda erfarenhet och med full medvetenhet af den noggranna sanning, jag är skyldig mina Ståndsbröder, att jag anser vår Svenska embetsmannacorps fördelaktigt uthärdande hvarje jemnförelse, efterstående för ingen utländsk och öfverträffande mången.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg Const.Utskrs mernor.
N:ris 10 och 11 böra återremitteras.
D e n i Juli t. n\. i Frill.
Jag nödgas bestrida, att en af de anmärkningar, sorn här blifvit gjorda, kan i denna väg remitteras till Conslil.Utsk. Hr Dalman liar nemi. gjort eu anmärkning mot samtliga Konungens rådgifvare, och den kan ej remitteras annorlunda, än i den ordning 29 §. lliksd.Ordn. foreskrifver.
Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, måtte afskilja denna anmärkning frun de öfriga, på det vi ej må göra ett brott emot grundlagen.
Jag hade önskat att icke vidare under denna discussion uppträda; men då nuen vigtig formfråga uppstått, liar jag ansett mig böra åter begära ordet.
Om Hr Gr. o. Landtm, funnit Hr Dalman under sitt yttrande hafva framställt en anmärkning mot Konungens rådgifvare, ar jag öfvertygad , att Hr Gr. o. Landtm, säkerligen ej skulle underlåtit att afklippa en sådan anmärkning och hänvisa talaren till 29 §.
Reg.F. Jag har hört Hr
Dalmans yttrande, och jag erkänner, att jag ej kunnat uppfatta det såsom någon anmärkntsanledning, och så har säkerligen Hr Gr. o. Landtm, äfven uppfattat det, enär framställningen fått ske.
På det att icke den stora inconseqvens må visa sig i R. o.
Ad:s förhandlingar, att en anmärkn:sanledning skulle emot Reg.F:s 29 §,, utan klander af Hr Gr. o. Landtm, samt Ståndets ledamöter, få uppläsas och sedermera besvaras och discuteras, men slutligen borttagas från en återremiss; på det att sådant ej här må kunna passera, får jag anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, ej täcktes lyssna till den anmärkning, Frih.
Ehrenborgh gjort, utan behagade låta discussionen, sådan den här förefallit, åtfölja återremissen, i fall R. o. Ad. beslutar, att återremiss skall ske. H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han ej ansett Hr Dalmans ifrågavar. anförande såsom en anmärknlsanledning, ulan endast som ett yttrande under discussionens lopp, och att vid sådant förhållande det ej kunde hindras, att ju detsamma finge åtfölja till Ulsk., i fall R. o. Ad. beslöt återremiss af Constit.Utkts nu föredragna memorial.
Ex. förnyade derefter sin nyss framställda propos. till återremiss af Constit.Utsk:s memorial N:ris 10 och 11.
Då H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, i anlcdn. häraf förklarade, det han funnit, att nej öfverröstat ja, begärdes votering.
Då nu votering blifvit begärd, huruvida förevar. betänk:n skola återremitteras eller icke, inser jag val, att om den noggrannaste ordning vid detta måls behandling skulle iakttagas, borde denna voteringsproposition endast angå återremiss, eller att den, som vill återremiss, voterar ja, och den det ej vill, voterar nej.
Men det finnes, efter min öfvertygelse, intet lagligt hinder för att pro - io4 De h i Juli e. m. posrn må blifva sådan, att båda tankarna , som linder dis— missionen blifvit yttrade, må kunna göra sig gällande; och jag hemställer derföre, om icke ja-propositionen bör innefatta bifall till återremiss och i nej-propositionen böra intagas de ordalag, soip grundlagen innehåller, att den, som voterar nej, ej anser Rikets väl kräfva, att Statssecret. för financeärenderna varder från embetet skiljd.
Alltid bar det varit bruket här, att den, som vill votera nej- mot ja-propos:n, fått uppgöra contraproposition.
Detta mätte ej heller förnekas denna gårig, och det är derföre, som jag velat göra samma framställning, som Gr.
Posse nu gjort.
Jag anhåller således, att nej-propos:n må blifva den, att vinner nej, har R. o. Ad. alslagit anmärkningarna mot Statssecret.
Skogman och läggas Constit.- Utskts memor. till handkna.
Jag fruktar, att voter:spropos:n, uppställd på det nu föreslagna sättet, skulle innefatta en oformlighet.
Om återremiss vägras, finnas tvenne alternativer, hvarom Ståndet har att besluta, det ena afslng och det andra godkännande af betänk., eller det ena, att en underd. skrifvelse till K.
M. bör aflåtas, och det andra, att en sådan skrifvelse ej är-nödig.
Skulle nu R. o. Ad. besluta, att i nej-propos:n afklippa bifall lill betänk, och låta båda propositionerna innehålla ogillande deraf, i det ja-propos:n skulle innehålla återremiss och nej-propos:n afslag, skulle vi erhålla en högst oformlig voteringspropos:n, som jag för min del bestrider, och hvaröfver jag särskildt måste begära votering.
Cronhjelm nu gjort, var just den, som föranledde mig att börja min förra framställning med förklarande, att den votertsproposition, jag föreslog, ej var stride öfverensstämmande med ordningen, emedan den uteslöt frågan om bifall till betänk:na; men jag trodde mig saklöst kunna föreslå den af den, efter mitt omdöme, gällande anledning, att ingen enda talare här yrkat bifall till dessa betänkm, i följd hvaraf man synes kunna antaga, att ingen vill rösta derför; men finnes någon, sorn önskar det, tror jag icke Ståndet kan vägra att först votera om återremiss och sedan, i fall contrapropostn vinner, om sjelfva saken.
Jag hemställer dock till Gr.
Cronhjelm, om det kan vara behöflig!, då ingen yrkat bifall å betänk:na.
Jag ger ali rätt åt det andragande, som Gr.
Posse gjort; men jag kan icke neka, att i formen har Gr.
Cronhjelm rätt, och jag önskar, att propositionen må blifva sådan, som Gr.
Cronhjelm begärt, på det att icke i någon tidning må efteråt kunna sägas, att .man pär surprise afklippt
Ståndets beslutande rätt.
Jag anhåller derföre, att pro - D c ri i Juli c. m. propos:n ej må utesluta möjligheten af bifall till Utslits betänkta; ty ehuru ej heller jag hört någon yrka bifull dertill och således anser propositionen ej kunna verka på sjelfva saken, tror jag dock, att vi böra akta oss att gifva tidningarna någon anledning till förtydningar.
Posse uppgifvit, att ingen här talat för bifall å betänktna; det är sanni, att de talare, som önskat sig alla möjliga anmärkntsanledningar afslagna, begärt afslag å Constit.-Utskts i afseende på den om Statssecret. för financeärenderna gjorda hemställan, och att de, som varit af annan tanke, yrkat att få ämnet bättre utredt, samt derföre önskat återremiss.
Skulle likväl H.
Ståndet besluta, att återremiss ej skall äga rum, är det mer än troligt, att här skola finnas personer, som, i fall den återremiss, de önska, ej bi Fa lies, ej skola anse sig förbundna alt votera för afslag på dessa betänktn.
Jag skall i sådant fall yrka deras läggande till handJtna, och jag tror, att den sedermera förekommande propostn, huruvida Ståndet anser Rikets väl kräfva, att Statssecret. för financeärenderna skiljes från sitt embete, kan blifva besvarad utan votering.
Cronhjelm har i sitt sednaste yttrande lill en stor del förekommit mig.
Jag begärde egentligen ordet i anledning af hans anhållan, att, om vid votering om återremiss nej vinner, proposition sedermera skulle göras i afseende på antagande eller förkastande af ifrågavar. betänkm.
Jag anhåller att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att, såsom Utsk:s betänktn äro uppställda, kunna de ej framställas hvarken till antagande eller förkastande.
Det ena betänk.
N:o io slutar med vördsamt tillkännagifvande för att grundlagsenligen behandlas i sammanhang med de öfriga, nu tillkännagifna anmärkningar; det andra slutar på samma sätt: ”Hvilket allt Constit.Utsk., enligt grundlagarnas föreskrift, får R.
St. vördsami. tillkännagifva. ” Constit.-Utsk. har härvid utgått från den åsigten, som Gr.
Cronhjelm i sitt sednaste yttrande uttryckte, att nemi. frågan, huruvida Rikets väl kräfver Statssecrel:s entledigande, vore en särskild act, som kunde hos Ståndet förekomma, sedan betänkma blifvit vederbörligen föredragna.
Det är på denna grund, som jag så mycket mindre kan ingå på, utan måste protestera mot Gr.
Posses och Hr Thams förslag att i nej-propos. må intagas det förklarande, att
Rikets väl ej kräfver, det någon und. anhållan om Statssecret:s entledigande göres, emedan man sålunda skulle sammanbinda tvenne i grundlagen alldeles afskiljda frågor, ilen ena om återremiss af ifrågavarande betänkanden, och deu andra om det endast RiksSt. tillkommande göromål att sva 9 H. <4 io6 Den i Juli e. m. ra på, huruvida Rikets väl kräfver, att den embetsman, mot hvilken anmärkningarna blifvit gjorda, varder entledigad.
Så vidt jag kunnat uppfatta Constit-Utsk:s betänktn i denna del, hafva anmärkningar här blifvit framställda mot Statssecret. för handels- och financeärender till behandling efter 107 §.
Reg.F. Annan lydelse kan jag icke finna. R. o. Ad. har nu beslutat en votering öfver återremiss af förevar. betänk:ri, och den frågan är således afgjord.
Den andra frågan, som angår contra-propos:n, har föranledt yttranden af olika meningar.
Det är således öfver contrapropostn, som nu beslut skall fattas, och dervid kan icke pä förhand bestämmas, huruvida saken kommer att afgöras genom votering eller genom acclamation.
Jag nämner icke detta af någon slags farhåga för denna votering, hvilken ej bör inverka på det beslut, R. o. Ad. kommer att fatta.
Det är således hos Hr Gr. o. Landtm., jag får anhålla om de framställningar, som här blifvit gjorda i afseende på contra-propostn.
Jag tror, att Hr Gr.
Posses och Hr Thams voro nära öfverensstämmande, och att de begge önskade det förklarande, att skäl icke finnes till en und. skrifvelse till K.
M. med anmälan, att Ständerna anse Piikets väl kräfva Statssecret.
Skogmans entledigande.
Den andra framställningen af Gr.
Cronhjelm åsyftar, att betänk, skulle läggas till handhna.
Jag anhåller om framställandet af propos. på båda dessa fall.
Spens har bestridt den förenämnda propos. på grund af det sätt, hvarpå betänkrna skola vara uppsatta eller derföre, att TJtsk, icke bestämdt tillstyrkt en sådan und. skrifvelse, utan blott öfverlemnat handhna samt sedermera hemställt, huruvida R.
St. kunde finna anledning till anmärkningarnas behandling alt tillämpa 107 §.
Reg.F. Jag får derföre anhålla, att båda förslagen må tjena till propos., enär jag icke inser, att Utsk:s betänkrn innehålla annat, än ett förslag om 107 §ts tillämpning; Oni denna fråga först blefve framställd, klefve sedan lätt att afgöra, huruvida dessa betänkm böra läggas till handhna eller afslås.
Ridd.-Se c re t.:
När 3:ne propostr hos R. o. Ad. varit yrkade, hafva vid åtskilliga föregående riksdagar 2Sne methoder varit följda, den ena att först genom votering bestämma contrapropostn och sätta 3:dje propostn i ja-propos:n.
Den andra methoden, som vanligen blifvit följd, då fråga varit om återremiss, har varit att i contrapropostn förbehålla sig att särskildt afgöra de 2tne andra propostna.
Vid detta tillfälle kunde detta ske sålunda, att i ja-proposin intoges återremiss af Constit.-Utskts mernoi-i Ntris 10 & n och att contrapropostn komme att innehålla: vinner nej, kommer särskildt att afgöras, huruvida dessa mentor, skola läggas till handltna, eller huruvida Ståndet anser D c n 1 Juli e. m.
Rikets väl Kräfva, att und. anmälan hos K. M. göres, ronde Slatssecret.
Skogmans skiljande från embetet.
Jag anhåller, att propos:na må följa egenskapen af de ämnen, som skola afgöras.
Det ena är en formfråga, det andra en hufvudfråga.
Jag begär derföre, att den första propos. må blifva följande: finner B., o. Ad., att de anmärkningar, som blifvit gjorda, böra föranleda till återremiss, och vinner nej, kommer hufvudsaklig propos. i ämnet att göras, och den bör i ja-propos:n innefatta bifall till Utsk:s betänkm och i contraproposm, att de skola läggas till handlingarna.
Jag är hufvudsakligen förekommen i principen genom Frih.
Boyes sednaste yttrande, likväl med undantag af hvad Hr Frih. nämnde om innehållet af den hufvudsakliga propos., som bör framställas, i händelse återremiss vägras; men jag anser frågan derom kunna afhandias efter första voteringen, samt troligen då kunna afgöras utan ytterligare votering.
Spens: Jag instämmer i hvad Frih.
Boye föreslagit i afseende på första voter:spropos:n; men jag hemställer till honom sjelf, huruvida det icke är det enda lämpliga, att i den andra, eller hufvudsakliga proposm, ja-propos:n ställdes i enlighet med ordalagen i grundlagen: anser R. o. Ad.
Rikets väl kräfva, att Statssecret.
Skogman skiljes från sitt embete; ty om ja-propos:n blifver; bifaller Ståndet Constit. -CJtsk:s betänk.'U, innefattar detta jemnt ingenting, enär Utsk:s hetänk:n sluta med ett tillkännagifvaride till den behandling, 107 §. omtalar. R. o, Ad. bör hafva fästat sig vid, att, efter Gonstit.-Utsk:s tanke, grundlagen uppdragit en bestämd skillnad emellan de i förra delen af 107 §. omtalade acterna, den ena tillhörande Constit.-Ulsk,, hvilken reddan för sig gått och ej sträcker sig längre än till anmärkningens tillkännagifvande, och den andra, tillhörande RiksSt.
, hvilka äga att afgöra, hvad i detta fall Rikets väl kraf* ver.
Bifall till återremiss angår hvad jag kallar första acten eller den, som tillhör Constit.-Utsk., derest återremissen skulle föranleda till en ny debatt; men den sednare acten, eller hvad Frih.
Boye kallat den hufvudsakliga delen, ankommer ensamt påRiksSt,, och dervid böra grundlagens ord be-, gagnas: anser Ståndet Rikets väl fordra, att Statssecret. var* der från embetet skiljd.
Jag hemställer vördsamt till Hr Gr. o. Landtm, och underställer det H.
Ståndets pröfning, huruvida icke det rätta och grundlagsenliga är, att vi helt enkelt votera om återremiss, hvarefter, i händelse återremiss ej blifver bifallen, den andra frågan uppstår, hvarom måhända någon votering icke kommer all ske, nemi., att helänk:na må läggas lill handhna.
Sedan delta skett, upp - Den i Juli. e. m. lommel- fråga, huruvida Ståndet yrkar, att någon und. skrifvelse i afseende på Statssecret.
Skogman skall aflåtas till K. M.
Detta föreställer jag mig vara den enda grundlagsenliga väg, vi hafva att följa; och jag hemställer derföre, om icke Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propos., huruvida Ståndet yrkar återremiss eller icke.
Jag ber att få försäkra Gr.Spens, att min mening aldrig varit annan än den, han i början af sitt yttrande framställde; slutet af detta yttrande hörde jag ej.
Men jag ber att få erinra, att detta angår en cura posterior, hvartill vi komma först efter första frågans afgörande.
Ehrenborgh har nu så tydligt som möjligt framställt rätta behandlingssättet af denna fråga, hvilket jag ansett kunna blifva kortare derigenom, att 2:ne propostr sammanfördes.
Det tillhör visserligen R. o.
Ad:s beslutande-rätt att bestämma sättet, huru Ståndet vill afgöra de här ifrågakomna contrapropos:r, d. v. s. huruvida dessa frågor böra afgöras genom särskilda propostr eller, såsom Frih.
Boye föreslagit, sammanfattas i en hufvudsaklig propos.
Men jag vill framställa, hvad det i detta fall betyder att lägga Utsk:s betänkm till handina, när man sedan skall taga en åtgärd.
Det är ej den vanliga formen att lägga ett betänk, till handina, utan att dermed hela saken förfaller.
Jag ser derföre icke, hvarföre icke nu genast den contrapropos. kan framställas: anser R. o. Ad. de framställda anmärkningarna böra föranleda till någon und. skrifvelse till K. M. i den form, grundlagen omtalar, eller anser R. o.
Ad. det icke; och propos:n i den delen kan på förhand afgöras utan votering.
Men någon särskild contrapropos., att dessa betänkm må läggas till handina, synes mig icke vara på sitt rätta ställe.
Jag får derföre i afseende på contraproposm hemställa, om det ej vore lämpligt att framställa den und. skrifvelsen till jakande eller nekande, hvarigenom contraproposm till återremissen blefve bestämd.
Den, som auser, att Constit.-Utsk:s memorial.
N:o io, ang:de Hr W. F.
Dalmans anmärknrsanledning med afseende å förslaget till lag för Banken, samt N:o 11, angrde fullbordad granskning af de i Statsrådet förda protocoll skola återremitteras, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, komma Constit.-Utsk:s ofvannämnde memorial att utan återremiss till hufvudsakligt afgörande företagas.
Den i Juli e. m. *09
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit sorn föijer: Ja — 65.
Jag anhåller att få till prot. reservera mig mot det beslut, Ståndet nu genom votering fattat.
Jag finner det endast förklarligt genom den stora ömtålighet, som inom detta hus hos den stora majoriteten alltid finnes, då det blifver fråga om något tadel, som träffar Konungens rådgifvare.
Jag beklagar blott, att äfven jag måste handla i denna majoritets interesse, då frågan slutligen afgöres, ty i anseende till den ringa liberalitet, majoriteten visar, då den ej låtit oss få saken mera utredd, borde, i fall annars samvetet ej satte sig deremot, minoriteten visa sig lika illiberal i sitt handlingssätt.
Jag anhåller att få förena mig i den reservation, som af Gr.
Cronhjelm blifvit anförd.
Lika med honom anser jag majoritetens genom den vägrade återremissen ådagalagda illiberalitet innefatta en anledning för minoriteten att yrka propos., huruvida Rikets väl klafver, att Statssecret.
Skogman må från sitt embete skiljas; men då, såsom jag redan förut anfört, jag icke kan anse öfverensstämmande med rättvisa, att en person skall lida ensamt för en handling, hvaruti andra, som gå fullkomligt fria, varit jemte honom delaktiga, afstår jag från yrkande af denna propos.m, och får jag vid detta såsom vid andra tilli fällen underkasta mig majoritetens beslut.
Jag kan på intet vis gilla den sista delen af den siste värde talarens anförande.
Jag tror deremot, att det är Hr Gr. o. Landtnäs pligt att framställa propos., huruvida R. o. Ad. anser Rikets väl kräfva, att Statssecret.
Skogman skiljes från sitt embete.
Constit.-Utsk. har funnit, det han bör ställas under 107 och en propos. i den andan bör således framställas; huruvida den blir bifallen eller icke, derom vill jag nu ej yttra mig, men i det fallet tror jag mig vara af samma tanke som den siste talaren.
Jag glömde förra gången nämna, att det är särdeles karakteristiskt, att majoriteten nekat en återremiss, som kunnat leda till upplysning för dem, som det åligger att besvara denna i grundlagen föreskrifna proposition.
Jag kan alldeles icke finna, att det är Hr Gr. o. Landtm:s pligt att framställa en propos., huruvida Ståndet anser Rikets väl kräfva, att Statssecret.
Skogman må från embetet skiljas, enär Constit.-Utsk. underlåtit att inkomma med något bestämdt förslag derom.
Jag tror, alt om propos. göres derom, att Utsk:s betänk, må läggas till handbna, så erfordras ingen vidare åtgärd.
Jag skulle ej kunna besvara den förstnämnda proposm hvarken med ja *10 Don x Juli c. m. eller nej; och genom besvarandet deraf skulle vi binda oss uti en annan till Gonstit.-Utsk. remitterad anmärkn:sfråga, rör:de samtliga rådgifvarepersonalen.
Medan jag nu har ordet, anhåller jag att, då man berättat mig, att Hr Gr. Löwenhjelm tillagt mig det yttrande, som skulle jag anse våra embetsman i massa såsom oskickliga, få med den rätt, som tillkommer en hvar att justera sina ord, förklara, att, i fall mina ord fallit sig så, hafva de fallit helt olika emot hvad jag menat.