Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hemtar ytterligare stöd för min satts derifrån, att då icke fanns något småmynt, utan att Riksdalern var liufvudmyntet.
Jag vill endast korteligen förena mig med Herr Cederschjöld.
Herr Hjerta: Herr Lefren har fullständigt utredt förhållandet med sin reservation, och att man icke bör förblanda den med Herr Skogmans förslag, och derigenom göra öfverläggningen bråksam.
Herr von Hartmansdorff har äfven tydligen ådagalagt öfverläggningens laglighet.
Jag utber mig endast, att få fästa uppmärksamheten på den ringa vigt, sorn ligger der - Den 19 Oetober f. m. tili, huruvida Riksdalern skall bestå af 534 eller 53o ass, det vill säga T8^ eller t8ö9^.
Hela skilnaden är blott 4 ass.
Om man nu frågar, hvad man skall göra med varan; så svarar jag, hvad förlorar individen mot den fördel att få beqväma grunder för utmyntningen.
Om man besinnar, att den, som skall begagna SilfverRiksdalern till handel, eller utförsel, eller deraf göra någon tillverkning, skall nedsmälta densamma; att detta visserligen kan göras så, att någon vinst deraf uppkommer, men att mängden icke kan verkställa det utan förlust; samt att denna förlust kan antagas alltid utgöra 4 ass på R:drn; så finnér man, att det icke är så farligt, att låta dessa 4 ass vara qvar uti Riksdalern.
De, sorn skola begagna
Sil frel, såsom handelsvara, och utföra detsamma, vilja alltid heldst hafva det i tackor, och så är förhållandet med alla myntmetaller; ty t. ex. priset på guldtackor i England har varit så högt, ajt det betydligt öfverstigit guldmyntet.
Hvad betyder då dessa 4 ass?
Dc’t är dessutom oriktigt, att säga, det man vill realisera efter 129 sk. curs, ty defferencen gör icke en hel skilling, utan blott 10 r:st.
Men realisationen skall dock gå för sig efter 128 sk.; man afstår blott 4 ass> för att få välja en vara, huru som bäldst.
Detta är så mycket mindre farligt, som det blott finnes 3 å 4 personer, som kunna riktigt skeda SpecieRiksdalern, och dessa äro tro - Den 19 October f. m. ligtvis Judar.
Jag tillstyrker bifall å Herr Skogmans förslag, såsom innehållande de lämpligaste grunderna för utmyntningen.
Här är nu blott fråga, om
Banken skall hindras att utgifva sina 8-skillings-stycken, med den förändring, som visserligen varit olaglig, men som enligt 1776 års Secreta Utskotts beslut ägt rum.
Då 4 ass utgör en så liten qvantitet af R:drn, kan detta ej göra någon rubbning i det redan gjorda löftet, och denna lilla besparing länder dessutom till en stor beqvämlighet vid verkställigheten.
Hans Ex cellen c e Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att plenum lomme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Jag vill blott förklara, alt det icke var Herr Lefrens reservation, som nyss uppkallade mig att yttra mig, emedan den är mycket för lärd för mig; utan det var discussionen i ämnet, och farhågan att realisera efter 129 skillingar, sedan man beslutat, att göra det efter 128.
Om, såsom den sista värde talaren anfört, 4 ass ej betyder någonting, så må det blifva en Reglementsfråga; men att nu göra några förändringar i första punkten, vore att upprifva ett redan fattadt beslut, och att göra sig saker till den förebråelse, att Ridderskapet och Adeln icke håller sitt en Den 19 Oetober f. m. 43 gång gifna löfte.
Om man vill hafva en sådan förändring, han den utan några lärda uttryck tillvägabringas vid i2:te punkten.
Jag får ännu en gång påminna, att det beslut vi fattat om realisation efter 1664 års myntfot till 128 sk., är så mycket mera ovilkorligt, som jag ej vet, att efter denna myntfot fanns något småmynt.
Representationens löfte bar sålunda varit ovilkorligt, såsom Herr Ribbing uppgifvit.
Herr Hjerta har sagt, att 4 ass betyder ingenting.
Men detta Ulla på hvar R:dr gör ändå mycket nog på en stor summa.
Man bar anmärkt, att man i Banken får plantsar af full Silfverhult_, och att hvem som helst kunde få göra utbyte.
Men jag hemställer, om denna förmån kunde komma några andra till godo, än dem, som äro boende istockholm; och om Rikets Ständer bora stifta Lagar blott till förmon för hufvudstaden.
Man säger, att dessa plantsar skulle vara begärligare till utförsel, än det egentliga myntet, hvars Export derigenom förekommes.
Jag tror deremot, att alla åtgärder, för att förekomma myntets utförsel, äro skadliga, och tillstyrker sålunda bifall å Utlåtandet.
Jag vill blott hafva äran att fästa uppmärksamheten derpå, att i första punkten står ej 128 sk. emot en SpecieRiksdalerj utan mot en Riksdaler i 44 Den 19 October f. m.
Silfverj oell detta lian lika val betyda småmynt, som Riksdalersstycken.
Det är i anledning af livad Herr Hjerta yttrat, som jag begärt ordet.
Han har sagt, att skillnaden blott'vöre 4 ass; alt guldsmederne ej kunde nedsmälta myntet utan förlust; och att man ej skulle bry sig om en sådan nedsmältning; men dessa 4 ass göra 8 ass, nemligen 4 vid nedsmältningen, och \ vid myntningen.
Den sista Talaren har sagt, att i första punkten ej vore bestämdt en Riksdaler i Specie, utan en Riksdaler i Silfver; men der står äfven nämdt i66‘4 års myntfot, och efter den funnos icke a-skil]ings-stycken.
Herr Hjerta har yttrat, alt, 0m Banken ej berättigades att utlemna Silfvermynt, som vore något underhaltigt, skulle Banken förlora på utvexlingen.
Det kan visserligen hända, att Banken får vidkännas någon förlust; men det vöre likväl orimligare, om Banken skulle växla med falskt skiljemynt.
Det är gifvit, att bibehållandet af olika myntsorter skulle leda derhän, att dessa myntsorter sins emellan curserade.
Ridderskapet och Adeln har bifallit r:sta punkten, i hvilken 1664 års myntfot är bestämd, såsom norm för vcxlingen med 128 sk.
PresteStåndet äfvensom Borgare- och BondeStånden hafva äfven bifallit denna punkt; det är således ett Rikets Ständers beslut, hvilket icke under Den 19 October f. m. 4^ något vilkor får af oss upprifvas, eller genom modificationer förändras.
Då frågan 0111 myntningen och slagskatten här förekommer, är det lid att företaga denna fråga, ty vi hafva ej beslutat, att myntningen skall ske på Statens bekostnad, eller genom bevillning lill vägabringas, hvarigenom en skatt skulle läggas på en del medborgare till fördel för andra.
Jag slutar med att anhålla, det Ridderskapet och Adelli täcktes förblifva vid sitt en gång fattade beslut, och att, i händelse af votering, detta, i afseende på irsta punkten, fattade beslut måtte ordagrant blifva Contra-proposition.
Enär den sista talaren tydligt visat orimligheten af att upprifva ett redan fattadt beslut, skall jag icke vara vidlyftig i mitt yttrande.
Herr Skogman har sagt, att i irsta punkten lika gerna kunde menas 2-skillings-stycken, som SpecieRiksdaler.
Jag är öfvertygad, att, om meningen varit sådan, hade man säkerligen bestämdt sagt, att mot 128 skil lingar i sedlar skulle erhållas värdet i Silfver af en Riksdaler uti småmynt efter 1664 års myntfot.
Nu står det likvist 1 R:dr i Silfver, och hvarje annan förklaring, än efter ordalydelsen, innebär en tydning, den vi icke äga rätt att tillåta oss.
Herr Rosenblad: Herrarne Hjerta och Skogman hafva så fullständigt uttryckt sig 46 Den ig October f. m. i ämnet, att för mig endast återstår, alt lios Herr Grefven och LandtMarskalken anhålla om proposition till bifall å Herr Skogmans förslag.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att|HansMaj:t
Konungens hälsotillstånd ännu fortfor att vara oroande, i anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att en Deputation bestående af 8 Ledamöter, utom Ordföranden, äfven i dag finge afgå, för att om Hans Maj:ts helsotillstånd inhemta underrättelse.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade Grefve Brahe, Magnus, att anföra den Deputation, som i anledning häraf komtne att till Hans Maj:t afgå.
Deputationen afgick under Grefve Brahes anförande.
Cederström har sagt, att Borgare- och BondeStånden bifallit Utskottens Utlåtande i denna punkt.
Det är likväl icke enligt med rätta förhållandet, ty BorgareStåndet har helt och hållet antagit min reservation, och BondeStåndet har i underdånighet hemstält till Kongl. Majit, att en lindrig slagskatt måtte i sjelf - Den 19 October f. m. 47 va myntet nedläggas, och till Kongl. Maj:t öfverlemnat att bestämma storleken deraf.
Två Stånd hafva således stadnat emot två, och något beslut är sålunda ännu icke fattadt; blott det beslut, att för 128 sk. i sedlar erhålla en Riksdaler i Silfver efter 1664 års myntfot.
Jag har yrkat en präglingsafgift af omkring | procent, eller att 1 R:dr Specie skulle innehålla jemt
Tfo mark viclualie-vigt fint silfver eller, som är detsamma, 53ot8o8ö ass fint silfver; likväl anhåller jag nu om proposition till bifall å Herr Skogmans förslag under förbehåll, att det sedermera må stå oss öppet att besluta, huruvida Banken icke destomindre må kännas skyldig att i omyntadt silfver betala fullt efter 1664 års myntfot, på sätt min reservation föreslår.
Cederström har sagt, att mitt förslag gjorde åtta ass i stället för fyra, som hvar och en, hvilken nedsmälter Riksdalern, förlorar; han har således med 100 procent afvikit från verkligheten, ty skillnaden mellan 534t8^ö och 53ot8ö8ö ass är helt nära 4 ass- Genom erfarenheten veta vi, att fordna, ehuru stränga, författningar mot nedsmältningar af silfver ej efterlefdes, emedan det var omöjligt, att anställa en policebetjent hos hvarje guldsmed.
Ytterligare fanns en författning, som vid urbota straff förbjöd utförseln af Silfvermynt; men denna efterlefdes icke eller, i brist på möjlig controll.
Då det sålunda är till gagn för Staten, som 48 Den 19 October f. m. nedsmältning och utförsel af mynt varit och är förbudet, vet jag ej något bättre, än att gifva premium åt dem, som till Banken återföra myntet, ty att ytterligare mot strängt straff förbjuda utförsel af myntet tjenar till ingenting, då efterlefnaden af denna befallning icke kan controlleras; och jag anser derföre mitt förslag vara bättre, att på egenriyttans väg söka förekomma en sådan förstöring af myntet.
Slockholmsboerne häldre exportera silfret uti tackor, än uti mynt; för min del anser jag Stockholmsboernes intresse, jemfördt med verldshandelns, vara af ganska ringa betydenhet.
Dessa små jalusier mellan Trosa och Stockholm, Norrköping och SöderTelje, äro dessutom så småaktiga, att de icke bär böra komma i fråga.
Jag anhåller, att min reservation måtte blifva föremål för öfverläggning, och t-ror, att den åtminstone förtjenar ett afslag; skulle den bifallas, vore jag derutaf naturligtvis ganska smickrad.
Herr Ribbing: Herr Lefren har fört oss till öfverläggning om slagskatten.
Detta ämne hör likväl icke hit; här är blott fråga, om vi skola förblifva vid vårt e’n gång fattade beslut.
Slagskatten må sedermera blifva ett nytt öfverläggningsämne.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, om lii dd ersk a - X> <; u 19 October f. tn. 49 skåpet och Adeln behagade bifalla, att på sätt Stats- och Banco-TJtskotten föreslagit, utvexlings- och utmyntnings-grunden må bestämmas efter 1664 års myntfot.
Ropades starka Ja, jemte några Nej. Herr Rosenblad:
Jag anhåller om proposition å Herr Skogmans förslag.
Jag skall dessutom be, att få upptaga ett ämne, som jag icke förut vidrört, men som är för vigtigt för att icke här förekomma, då man tyckes vilja genom ett förhastadt beslut införa oss på en annan väg.
Det är nemligen fråga om, huruvida, såsom Herr Lefren föreslagit, Banken skall betala med annat silfver än det, som är mvntadt.
Jag tror, att denna fråga som nu vill göra sig gällande, bör pröfvas, innan den bifalles.
Jag medger, att Myntfoten må antagas efter Herr Lefrens förslag, men jag kan ej medge, att Banken skulle åläggas alt utvexla omyntadt silfver mot mindre qvantitet myntadt.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, att som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverrösta!
Nej, den af Hans Excellence nyss framstäldte proposition blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen; och hvad angick frågan, om skyldighet för Banken alt utvexla omyntadt silfver, ansåg Hans 46 H. 4 5o Den 19 October f. m.
Excellence densamma, såsom med den förevarande icke ägande något direct sammanhang, icke eller kunna på en och samma gångsom denna sistnämnda pröfvas och afgöras; i följd hvaraf öfverläggning derom icke torde böra äga rum, förr än den nu förevarande frågan först blifvit af Ridderskapet och Adeln afgjord.
I afseende på sjelfva saken yrkar jag bifall å Herr Skogmans förslag, och votering deröfver; men då här blifvit nämndt ett skäl, som ej af någon blifvit besvaradt, anser jag för en pligt att ej underlåta besvara det.
Då, vid afgörandet af i:sta punkten, beslutet om denna sak uppskjöts till i2:te punkten, tror jag, alt, innan votering nu företages, jag äger rätt att försvara de åsigter jag hyser öfver ämnet.
Men, i anledning af hvad Herr Grefven och LandtMarskalken nyss yttrat, får jag vördsamt anhålla, det Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes förklara, om det icke är min rättighet, att få försvara de tankar, som ligga till grund för Contrapropositionen.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att den af Herr Rosenblad ornförmäldte fråga innefattade ett främmande ämne; i följd hvaraf Hans Excellence anmodade Herr Rosenblad, alt hålla sig vid deL föredragne och nu under öf - Den 19 October f. m. 51 Verläggning varande amne, samt uppgifva förslag till Contra-proposition.
Herr Rosenblad: Såvida HerrGrefvens och LandtMarskalkens mening varit, att de skäl, hvilka jag vill anföra, icke nu höra till saken, skall jag efterkomma Herr Grefvens och LandtMarskalkens önskan, och endast anhålla, att Herr Skogmans förslag måtte blifva Contra-proposition.
Som jag under hela öfverläggningen icke hört någon påslå, att min reservation skulle medföra upprifvande af ett förut fattadt beslut, så berättigar detta mig att draga den slutföljd, att, ifall jag besvarade Utskottets Utlåtande medja, skulle det vara mig obetagit, att såsom en reglementsfråga få min reservation sedermera afgjord, desto häldre som jag önskar, att man för 128 skillingar i Sedlar skall utfå omyntadt silfver svarande emot ett värde af 1 R:dr i Silfver efter 1664 års myntfot.
Jag får dock till Herr Grefven och LandlMarskalken hemställa, om jag icke har min rätt öppen, att efter voteringen få min reservation afgjord.
I fall detta ej skulle medgifvas, nödsakas jag i Contra-propositionen göra den gällande, eller kanske såsom ett tillägg till Ja-propositionen, i fall Herr Grefven och LandtMarskalken skulle tillåta sådant.
Jag utbeder mig, att Herr 40 H. 4* 5a Den 19 October f. m.
Grefven och LandtMarskalken täcktes ti 11- kännagifva sin tanka i della afseende.
Om Herr Lefren föreslår något tillägg i Ja-propositionen, hemställer jag, om det icke är min rätt att vederlägga Herr Lefren.
Men skulle ej hans tillägg inflyta i Ja-propositionen, ser jag ej något hinder för Herr Lefren, alt få sitt förslag efter voteringen pröfvadt.
Jag får förklara, att om detta förslag bifalles, kommer silfret att, genom dess fördelande i 2:ne olika mynt, motverka realisationen.
Jag protesterar deremot, alt Herr Lefrén får göra något tillägg i Japropositionen.
Hans reservation och Utskottens Utlåtande innefatta två realisationsförslag i rak strid mot hvarandra, nemligen fullgodt silfver och underhaltigt mynt; mina åsigter slå i sådan likhet med Utskottens, att jag endast begär enkelt bifall å Utlåtandet.
Om Herr Lefren vill hafva sitt förslag i Contra-propositionen, eller om vi skola votera två gånger, har jag icke något att deremot invända.
Grefve Brahe återkom med Ridderskapets och Adelns ofvanomförmäldte Deputation, samt aflemnade angående Hans Maj:t Konungens hälsotillstånd, följande Bulletin:
Den 19 October kl. 10 f. m.
Hans Maj:t Konungen fortfar att åter - Den ig October f. m. 53 hämta krafter, och befinner
Sig för hvar dag bättre.
C. E. von Weidel.
Isr.
Ekström.
Carl Thelning.
Jag får först erinra, att jag anser denna fråga vara så vigtig, att, ehuru en liel förmiddag dermed blifvit upptagen, vi dock många förmiddagar sysselsätta oss på ett vida mindre nyttigt sätt.
Jag skulle icke eller frukta för två voteringar, i fall jag ansåg dem nödiga, på det hvar och en kunde få uttrycka sin mening.
Om nu blott en simpel bifallsproposition å Utskottens Utlåtande uppställes, kommer den att innehålla en förfrågan, huruvida Ridderskapet och Adeln qvarblifver vid dess redan fattade beslut.
Jag skall, till förkortande af den nuvarande discussionen endast reservera min rätt, att sedermera få yttra mig 0111 dea föreslagne slagskatten.
I fall Herr Lefre^is förslag nu förekommer, underställer jag Herr Grefven och LandtMarskalken, om det tillätes mig att vederlägga detsamma.
Jag anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskalken läcktes förklara, huruvida en sådan öfverläggning går utom ämnet eller icke.
Dea proposition Ridderskapet och Adela nyss nära nog bi - 54 Den 19 October f. m. fallit, angick, såsom jag tyckte, huruvida Ridderskapet och Adeln förblifver vid sitt en gång redan fattade beslut.
Herr Lefren har ej yrkat upphäfvande deraf.
Hvad Herr Lefren yttrat om utmyntningen, är ett ämne, underordnadt den nu under öfverläggning varande punkten, och hvaruti Ridderskapet och Adeln ännu icke fattat något beslut.
Ridderskapet och Adeln kan således antaga Herr Lefrens förslag eller modifiera detsamma.
För min del tror jag, att åtskilliga ändringar behöfvas deruti, Jag anser således Herr Lefrén hafva sin talan derom öppen.
Hvad Contra-propositionen beträffar, önskar jag, att Herr Rosenblad måtte göra den mera enkel, på det man måtte kunna se, att framställningen går ut på att verkställa realisationen efter 129 sk. i sedlar emot 48 sk, i silfver, För öfrigt önskade jag, att voteringen så fort som möjligt försiggick, öfvertygad, att Ridderskapet och Adeln nog skall urskilja det, som är rättast, och med rättvisan mäst öfverensstämmande.
Herr Lefrén: Om Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes meddela samma förklaring, som Friherre Cederström gjort, nemligen att jag har min rätt öppen, så är jag fullkomligt nöjd, Herr Rosenbladi Hvad Contra-propositionen beträffar, öfverensslämmer min ön» Den 19 O c t ober f. m. 55 stan i afseende å densamma helt och hållet med Herr Skogmans förslag.
Herr Cederschjöld: En Talare har framslält saken såsom varande af mycken vigt, och att afseende vid dess afgörande ej borde göras på någon tidsutdrägt.
Saken är ock verkligen så vigtig, att de4ass, hvarom här är fråga, bestämma, huruvida samtlige Inteckningshafvarne i Riket skola få eli half million mera, eller mindre.
Då man städse återkommer till obilligheten af Herr Skogmans förslag, anhåller jag, att få framställa en bild af förhållandet, på det "den siste talaren derigenom måtte finna, att saken icke är obillig.
Om man föreställer sig, att nuvarande silfvermynt, hvars olika afdelningar äro utmyntade efter 4 serskilda myntfötter, sammansmältes till en klump, hvari alla 4 myntfötterne, hvar efter sin andel, ingingo, så uppkomme ett medeltal af myntfötter, hvilket innehöll mindre finsilfver, än de bästa styckena, eller Riksdalrarne, och mera finsilfver än de sämsta, eller 2-skillings-styckena.
Huruvida denna klump mera närmade sig till de bästa, eller de sämsta styckenas finhet, är svårt att veta, emedan ingen känner, huru mycket af hvarje utmyntadt slag är uppsmält, och förgånget, eller ännu befinteligt här och i andra länder.
Men låtom oss 56 Den 19 Qctaber f, m. antaga, att medeltalet läge närmare de bästa, än de sämsta, styckena; så vore det ju billigast, att derefter rätta utmyntningen?
Sådant är äfven Herr Skogmans förslag; utmyntningen skulle efter detsamma blifva mycket bättre, än de sämsta styckena, och föga ringare, än de bästa gamla, hvarföre jag tillstyrker bifall derå.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarsknlken yttrade, att sedan, under förevarande öfverläggning, fråga äfven uppstått rörande Slagskatten, men Hans Excellence för dess del, i likhet med de flere Ledamöter, hvilka deröfver yttrat sig, ansåg denna fråga icke äga sammanhang med förevarande ämne; alltså, och då Herr
Lefrai ägde öppet att framdeles underkasta frågan Ridderskapets och Adelns pröfning, trodde Hans Excellence sig böra hemställa, att frågan om Slagskatten må genom serskild öfverläggning sedermera pröfvas och afgöras. Bifölls.
Hvarefter Hans Excellence framställde följande Voterings-proposition:
Den, som bifaller, att, på sätt Statsoch Banco-Utskotten föreslagit, utvexlingsoch utmyntningsgrunden må bestämmas efter 1664 års myntfot, voterar Ja; Den 19 October f. m. 57 Den det ej vill, voterar Nej; Vinner nej, antages såsom utvexlingsoch utmyntningsgrund, att 1 R:dr silfver skall utgöra 53oT8w8^ ass, eller ® victualievievigt bergfint silfver.
Friherre Cederström’.
I den af Hans Excellence nu framstäldte voterings-proposition har influtit ordet utmyntningsgrund _, hvilket ord ej finnes uti första punkten; der namnes blott, att man mot 2f R:dr eller 128 sk. i sedlar skall erhålla 1 R:dr i silfver efter 1664 års myntfot.
Jag anhåller således, att detta ord mätte utgå.
Jag vill endast fästa uppmärksamheten derpå, att det ej går an att tala om utmyntning, utan blott om värdet.
Jag har icke något emot, att ordet utmyntningsgrund må ur voterings-propositionen utgå; men hemställer blott, om icke i Ja-propositioen må utsättas det exacta innehållet af 1 R:dr-stycke efter 1664 års myntfot, hvilket utgör 534t-s-s-ö-5-ö-sö
Svenska Ass bergfint silfver.
Såsom jag fattat.
Utskottens mening, går den ut på, att BankoSedeln skall inlösas med mynt, sorn motsvarar 18 sk. i silfver efter 1664 års myntfot.
Om vi bifalla Utskottens Utlåtande i delta afseende, tror jag, att frågan om 58 Den ip Octo ber f. m.
Slagskatten mäste förfalla; synnerligen som 1G64 icke fanns någon slagskatt.
Jag vill blon eriridra derom, att det alldeles icke går an att bifalla della Utlåtande, i händelse någon öfverläggning angående slagskatt sedan skall förekomma, Friherre
Den fråga, sorn nu så länge sysselsatt Ridderskapet oell Adeln, nemligen om förändring i 1664 års myntfot skall ske, eller icke, har ledt till proposition derom, att Ridderskapet och Adeln skulle å nyo bifalla Utskottens förslag i första punkten.
Annat är här ej i fråga.
Då dessutom Ridderskapet och Adeln viii pröfning af Utskottens första Betänkande redan beslutat: ”att BankoSedelns silfvervärde nu må bestämmas till af- R:dr ”eller 128 sk. i sedlar för 1 R:dr i silfver ”efter 1664 års myntfot,” och alla de öfriga detaillerna innehållas uti ett sednare Utlåtande; så hör, efter min tanka, i Japropositionen införas sjelfva redaclionen ur forsta Betänkandet, hvaröfver vi redan en gång beslutat.
Jag vill endast erinra Herr Hegardt, att det nu ej. är fråga om, alt mynta 18 sk:r eller 12 sk:r, ty det hör till i2:te punktens underafdelningar.
Men innan vi komma till dem, skola vi först afgöra det af Herr Skogman nu uppgifne förslag till närmare be - Den 19 October f. ra. 59 stämmande af den myntfot, hvarefter silfret i allmänhet skall utmyntas.
Man kan mot mig anmärka, att jag, som talar för contra-propositionen, ej har med ja-propositionens uppställning att skaffa; men för att hafva en bestämd motsatts i begge propositionerna, måste jag yrka, att det Större antalet af ass med större bråk måtte utlryckeligen införas i Ja-propositionen, likasom det mindre antalet af ass, med mindre bråk, hvilket Herr Skogman föreslagit, intages i Nej-propositionen.
Ilerr Ribbing:
Det är endast under förutsättning, att Ridderskapet och Adeln anser denna fråga vara af mycken vigt, sorn jag tillåter mig å nyo uppträda.
Det har blifvit sagt, att på grund af billighet man icke borde bestämma myntfoten efter det bästa myntet, utan efter ett medium af det bästa och sämsta.
Men under discussionen har tillräckligt blifvit upplyst, att de sämre sorterna tillkommo endast i följd af de förfalsknings-instructioner, sorn på 1770-talet utgåfvos.
Ett medium mellan det rätta och orätta måste i alla fall blifva högst felaktigt.
Då hvad man beslutatom SilfverRiksdalern, ej kan beslutas om 8- skillingsstycket, och Ståndet strängt måste hålla sig vid sitt en gång fattade beslut, anhåller jag, lika med Friherre Cederström, att Ja-propositionen måtte blifva uppställd i fullkomlig enlighet med redactionen i för - 6o Den 19 O c 10 b e r f. m. sta Betänkandet.
Jag hemställer, om ej en contra-proposition hör vägras, som upprifver ett redan fattadt beslut.
Jag tror åtminstone, att en contra-proposition, som nedsätter den redan beslutade myntfoten med 4 ass, ej lagligen kan äga rum.