Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den i Mars. 37 beslut, öfvertygad att det Stund, som endast i denna omstiindighet skiljt sig från R. o. Ad., skall, led t af sitt sunda vett från ett möjligt misstag, på öfvertygelsens väg, lämpa sig efter sundare lagstiftningsgrundsalser.
Borgare.St. beslöt dess nu un der öfverläggning varande inbjudning, innan R. o. Ad. ännu bade fattat dess beslut öfver lagen för privatbanker i sin helhet.
Derifrån har utgått det förhållande, att IäorgareSt:s nu ifråga var. inbjudning blott omfattar i §:n, utan att fästa något afseende på de inconseqvenser, som till följe af R. o. Ad:s beslut i denna § nödvändigt skulle komma alt genom inbjudningens antagande uppstå i afseende på de följande §§:na.
För min del kan jag omöjligen undgå alt anse, att det enda sättet att nu komma till ett formenligt resultat i detta hänseende blir alt öfverlemna åt Utsktn att i jemkningsväg taga R. o. Ad:s beslut i sin helhet i öfvervägande, oell på grund deraf möjligen inkomma med inbjudning till R. o. Ad., alt icke allenast frånträda sitt beslut i i §:n, utan äfven besluten i de andra §§, som dels blifvit uteslutna, .dels erhållit ett förändradt innehåll på grund af beslutet om den i:a.
Men såsom har nu tyckes vara fiåga väckt genom flera ledamöter, synnerligast genom Hr Aminoff, såsom jag vill påminna mig, otn Hr Frih. och Landtm, skulle finna sådant lämpligt; så tyckes mig att det bästa sättet att komma till ett resultat vore att få frågan helt och hållet ånyo upptagen till pröfning och få tillbaka den dis— cussionen , som förut, om jag minnes rätt, här upptagit 5 ä G plena för att kunna komma till grundligare beslut och möjligen kunna tillfredsställa den nu var. majoriteten, men vid förra beslutets fattande varande minoriteten, med hoppet att kunna komma till annat yesultat.
Af dessa anleduir motsätter jag mig inbjudningens antagande på den grund, alt jag omöjligen kan inse alt detta antagande kunde leda till annat än den största oformlighet, då derigenom skulle rubbas en § utan förändring af de andra, som med den ira äger det aldrastörsta sammanhang.
— Jag anhåller om proposition.
Denna fråga om inbjudningar har den egenskapen att visa icke blott hos en ledamot utan hos flera stridiga åsigler, när det angår brännvin eller banker.
Prolocollet för den i3 November i8jo upplyser, att en ledamot, som nu förklarat inbjudningar vara missbruk, den gången tillstyrkte en sådan.
Lian sade nemi.: ’’Då jag förenade mig i Gr.
Mörners anhållan om propos. på inbjudning till MedSlånden, trodde jag att ingen kunde uppfatta hans mening annorlunda, än att han önskade att Ståndet skulle inbjuda MedSlånden att instämma uti del beslut Ståndet sjelft lättat.
Jag ansåg det fulla af sig sjelit, att de 38 Dc ii i Ma rs. delar af Gr.
Hamiltons förslag, hvilka Ståndet sjelft förkasta!, kunde det cj inbjuda MedStånden att antaga.”
Till bevis derpå att detta hans yttrande ieke var ett förhastadt ord, utan lians allvarliga mening, torde jag fa ur samma protocoll åberopa att lian sjelf begärde votering derom och vann henne.
Nu, när det icke är fråga om brännvin utan om banker, då tänker kati med lagläsaren: det valen annan sak.
I afseende på for m fråga n, såvidt hon rörer R. o. Ad. särskildt, får jag äran vördsamt hemställa, om Ståndet kan finna lämpligt att, sedan vi nu öfverlast om denna sak 2 gånger efter hvarandra, nedlägga henne för att förnya samma disputation för 3:dje gången.
Är ieke riksdagen nog lång ändå?
Hvad Utsktn beträffar, så är det klart, att om R. o.
Ad. nu besluter öfver en inbjudningsfråga den Ulsk:n sjelfva slutligen måste göra, sä få Utsktn redan från i §:n i betänk, bestämd ledning i sina åtgärder.
Sakna Utskrn en sådan ledning, så kan jag icke inse annat, än att de nödgas framställa till Stånden alternativa förslag öfver hela bancolagen, der de begge olika grundsatserna kunna verka på slutföljderna.
Sådana dubbla framställningar slippa Utsktn, ifall det är afgjordt huruvida R. o. Ad. instämmer med de andra Stånden eller icke.
Att BorgareSt. inbjudit oss till instämmande i dess beslut, innan vi hade fulländat vår öfverläggning i ämnet, verkar icke på frågans lagenlighet, ty det är hvarje Stånd obelaget att, utan kännedom om de öfrigas åtgärder, inbjuda dem att med sig instämma när Ståndet anser besutet vara af den vigt att det sådant önskar.
Att nu ingå i öfverläggning 0111 flera §§ än den föista, skulle jag anse så mycket mera olämpligt, som inbjudningen, om jag rätt fattat saken, blott angår den i:a.
Jag hemställer oell anhåller således, att framställningen icke mätte göras vidsträcktare än inbjudningen är.
Det var jag som förenade mig med Gr.
Mörner uti den af honom framställda begäran, att Ståndet ville inbjuda MedStånden att biträda det af Ståndet fattade beslutet i afseende på brännvinsbränningen.
Jag gjorde det icke, emedan jag ansåg det vara en annan sak, såsom Hr von Hartmansdorff yttrade sig, en inbjudning vara något annat då an nu, utan emedan jag ansåg, att man borde afvända ett ondt med ett annat.
Jag ansåg, att en inbjudning til!
MedStånden skulle vara det lämpligaste sätt alt förekomma, att vårt beslut genom en dylik från deras sida skulle några dagar efter det blifvit fattadt kullkastas, ehuru, tack vare Hr von Hartmansdorff, denna min afsigt blef så när tillintetgjord.
Jag ansåg dock en inbjudning vara ett missbruk då, lika så vä! som jag goldet nu; men så länge MedStånden begagna denna utväg att kullkasta våra beslut, anser jag oss hafva rätl att iakttaga reciprocitet.
Medan jag har ordet, vill jag tillägga den an - Den i Mars. 39 märlin, mot en talares framställning, att R. o. Ad. på ett annat
Stånds inbjudning borde frångå sitt redan fattade beslut, emedan blott 23 ledamöter dicterat detsamma ; att Ståndet ofta vidblifvit sina fattade beslut, isynnerhet i afseende på stalsreglerm, ehuru inbjudning ankommit från 2:ne Stånd, och icke mer än en enda person , nemi.
Hr von Hartmansdorff, dicterat detsamma.
Den siste talaren har åtminstone uppriktigt vidgått sin inconseqvens.
Den föregtde talaren, emot hvilken en sådan blifvit anmärkt, har icke velat göra det.
Hvilkendera som mest tillfredsställande förklarat sig, Öfverlemna!' jag åt R. o. Ad. att afgöra.
Protocollet kommer troligen att visa, huruvida jag med vederbörlig uppmärksamhet följt Hr Ribbings yttrande.
Att vid det tillfälle jag omnämnt det icke endast var EondeSt., som inbjöds all frånträda sitt beslut, får jag anmärka.
Det var deremot samtliga de andra Stånden, som inbjödos att med R. o. Ad. instämma.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga BorgareSt.s nu föredragna inbjudning.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej, begärdes votering af åtskilliga ledamöter.
Upplästes lill justering och godkändes följande voier:sproposition:
Den som antager BorgareSUs inbjudning till instämmande i BorgareSt:s beslut rör:de 1 j:n af förslaget till lag för enskilda banker, voterar ju den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. icke ofvannämnda inbjudning.
Efter voteringens slut, befannos rösterna hafva utfallit, som följer:
Ja —- 67.
Hr Ribbbing, Bengt:
Jag anhåller att få anmäla min reservation till protocollet, 1:0 emot ett sadant sätt att gå tillväga, som nu ägt rum, och för det andra emot alla de beslut i afseende på privatbanklagen , som inom delta Hus blifvit fattade, men icke öfverensstämma med den nu antagna usta §:n.
Jag anhåller äfven att vördsamt la anmäla min reservation emot ett beslut, hvarigenom R. o. Ad. med en så stor pluralitet frångått ett beslut, som några dagar förut blifvit fattadt.
Jag instämmer till alla delar i Hr 4o Den i Mars.
Ribbing?
reservation och lager mig friheten derjemte hemställa till Hr Frill. o. Landtm., huruvida icke de öfriga §§:na ilia komma under ny öfverläggning, pä det all icke Ståndets beslut må komma att visa sig alltför inconseqvent , dä det saknar sammanhang, sedan R. o. Ad:s beslut i i §:n är omgjordt och ändradt.
Ur Westfelt, Nils, förenade sig med Gr. Anckarsvärd.
Hr Munck af Rosenschöld resei verade sig emot det fattade beslutet.
Jag reserverar mig emot det beslut R. o.
Ad. nu fattat alt antaga BorgareSt:s inbjudning, emedan jag anser den stora oformlighet derigenom vara begången, alt R. o. Ad. upprifvit grunden, hvarpå alla de öfriga besluten 0111 privatbanklagen äro byggda.
Man har i våra dagar hört mycket talas om oefterrättlighet, men jag undrar, om icke detta binett ord, som egentligen hädanefter kommer att tillämpas på ett visst Stund, som jag icke nu vill nämna, hvilket later på detta sätt sitt en gång fattade beslut blifva tillin tetg jord t.
Framtiden kommer alt visa hvad frukter ett sådant proejudicat som detta kommer alt bära.
Hvad mig beträffar, så får jag vid denna reservation tillika förklara, att jag icke ämnar vidare försöka att få något beslut i en fråga, der jag finner att man icke kan nu såsom fordom vänta någon efterrättelse.
Hr Montgom merie, Carl Hampus:
Anckarsvärds anhållan alt betänk, måtte ånyo behandlas för att få någon conseqvens i besluten.
Skulle det icke bifallas, så får jag emot beslutet anmäla min reservation, egentligen i öfverensstämmelse med hvad I3r Tersmeden anfört.
Hr af Sillen, Wilh. Gideon, förenade sig i de afgifna reservationerna.
Om det finnes någon, som känner ett Stånd, hvars heslut han maskeradt vill kalla oefterrättligt, så känner jag ledamöter af vissa corporationer, sorn bära sig åt som voro de oförbätterlige.
Ehuru jag icke deltagit i den votering, som angick 1 §:n af privatbanklagen, men R. o. Ad. dervid antagit en förändrad redaction, hvarpå sedan besluten rörtde många andra §§ grundat sig; så kan jag icke annat än reservera mig emot det nu fattade beslutet, emedan jag anser den nu i och med antagandet af BorgareSUs inbjudning beslutade redaclionen af 1 §:n komma att stå i strid med de derpå följande §§:na, hvilka således ofedbart böra Den i M a r s. 4» böra iindras, så framt R. o. Ad:s beslut om privatbanklagen i sin hel het icke skall vara en oformlighet.
Jag tror således, lika med 2:ne föreg:de talare, att det blir, nödvändigt att företaga privatbanklagen till ny öfverläggning.
Hr Stuart, Carl Gustaf, förenade sig med Hr Prytz.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att hvad anginge den frågan, att upptaga lagen för enskilda banker lill ny öfverläggning, så funne Hr Landtm, icke att Riksd.Ordn. kunde berättiga R. o. Ad. för det närvar, till en sådan öfverläggning.
Lika med Hr Frih. o. Landtm, anser jag detta vara en omöjlighet, men jag skulle vördsamt anhålla, att, i händelse någon ny inbjudning kommer från BorgareSt. eller något annat
Stånd, vi dä måtte få under en särskild nummer upptaga frågan igen; ty det har verkligen inträffat, att en och annan §, till följe af beslutet om den första, blifvit helt och hållet utesluten ur de sammansatta Utsktns förslag, och det torde således hända, att de värde ledamöterne, vid närmare eftersinnande af saken, finna sig befogade alt tala vid någon, som icke hörer till detta Hus, om framställning af en sådan inbjudning, och då vore det endast roligt att få veta när den frågan förekommer, innan jag såsom ordförande i de sammansatta Utsktn företager detta mål lill Utsklns vidare handläggning.
Då jag anser den hur öfverläggningen alldeles på sidan om behofvet, enär det är Utsk:ns ovillkorliga pligt alt, i anledn. af R. o. Ad:s nu förändrade beslut, vid uppgörandet af jemknings-betäuk. i målet, iakttaga de förändringar, som i anseende dertill blifva en nödvändig följd; så synes mig, att man ej kan behöfva i förväg nu derom orda.
Den lagliga tidpunkten, då ånyo för R. o. Ad. kan förekomma att göra de möjliga, smärre jemkningar, sora kunna blifva en följd af R. o. Ad.'s nu förändrade beslut ronde i §:n, inträffar när Lftsk:n inkomma med sitt utlåt, i anledn. af de skiljaktigheter, som förefinnas emellan de olika Ståndens beslut.
Jag har alldeles ingenting att invända emot Frih.
Cederströms och Hr Rosenblads med Friherrens öfverensstämmande framställning i detta hänseende, utom att jag beklagar att man icke ansett förhållandet lika tillämpligt på den första §:n, som på de andra, hvarigenom en ansenlig tid och discussion besparats R. o. Ad. 21 H. 6 42 Den i Mars.
Vid förnyad föredragning af Const.Ulsk:s den 24 s'st^ Febr. på bordet lagda mera.
N:o 85, med förslag till sammanjemkning af RiksSttns i anledn. af Const.Utsk:s mern.
N:o 38 såsom gemensamma tankar till Utsk. bånvisade anmärkn:r, blef det ånyo lagdt på bordet på begäran af Gr.
Frölich, David, och Frih. Cederström, Jacob.
Likaledes lades ånyo på^ bordet, på begäran af Hr Hjerta, Lars, Frih.
Cederström, Jacob, och Frih. Stjernstedt, Theodor, IiancoUlsk:s den 24 sisth Febr. på bordet lagda utlåtln : N:o 148, öfver en af Hr Biskop Agardh väckt motion, anglde användande af en fjerdedel utaf bankens framdeles årligen blifvande räntevinst till allmänna arbeten; N:o 149, ored underrättelse om RiksSt:ns fattade beslut, i anledn. af Utsktns betänk.
N:o 97 och utlåt, N:o i3o.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, alt Ilr von Ehrenheim, Christian Wilhelm, ledamot i Ridd.Utsk., afsagt sig nämnda befattning, under anhållan att det oaktadt blifva vid sin riksdagsmannarätt bibehållen, och hemställde Hr Landtm, om R. o. Ad. behagade bifalla denna begäran.
Hr Landtm, anmodade Hrr Electorer att vid deras nästa sammanträde utse en ny ledamot i Ridd.Utsk. efter Hr von Ehrenheim.
N:o 36 till BorgareSt.
, i anledn. af dess återremiss utaf Exped.Utsk:s sluifvelseförslag N:o 224.
Jag anhåller att detta memorial må få hvila på bordet, emedan från Stats-och Ekon.- Utsk:n inkommit ett annat memorial i samma ämne, som, derest det af R.
St. bifalles, torde föranleda till ett tillägg i den expedition, hvilken af BorgareSt. blifvit återremitterad, och hvilken återremiss just härledt sig deraf att förslaget var mindre fullständigt.
Hr Rosenblad, Bernh., förenade sig med Hr Stuart.
Jag får vördsamt anhålla, att R. o. Ad. behagade uppskjuta afgörandet af BancoUtsk:s betänk.
N:o 149» med anmälan att 2 Stånd stannat emot 2 i frågan om beviljandet af creditiv för directionen öfver arme'ens pensionscassa, intilldess andra dylika frågor från BancoUtsk. förekomma, för att på en Den i Mars.
43 gäng må afgöras, huruvida votering bör äga rum eller icke, då 1 Stånd stannat emot 2 i dylika frågor.
H r Fri h . o.
Landtm, yttrade, att om lian rätt fattat Frih.
Stjernstedts mening, så vore den att BancoUtsk:s mern.
Wto 149 icke skulle till pröfning företagas förr än något annat likartad! mål äfven till afgörande förekomme.
Jag tyckte mig uppfatta y att det var fråga 0111 Exped.Utsk:S nyss bordlagda förslag till skrifvelse och icke om BancoUtskts betänk., som ännu icke är föredraget.
Jag erkänner, att om Hr Frih. o. Landtm, ej riktigt uppfattat Frih.
Stjernstedts mening, så var det icke underligt, efter betänk.
N:o 149 ännu icke förevarit till någon öfverläggning; men såsom jag uppfattade Frih.
Stjernstedts hemställan, så innefattade den att pröfningen af delta betänk, måtte föregå R. o. Ad:s beslut om det nu bordlagda förslaget till underd. skrifvelse.
Hr Frih. o. Landtm, fästade, i anledn. af Hr Ro senblads yttrande, uppmärksamheten deruppå, att BancoUtsk:s ifrågavar. mern.
Wto 149 blifvit föredraget och för andra gången lagdt på bordet, och att mern. från Exped.- TJtsk. äfven blifvit bordlagdt; Frih.
Stjernstedt hade gjort sin hemställan i afseende på BancoUtskts nyssnämnda mern.
Wto 149, och anginge den huruvida det skulle bibehålla sitt runi på föredraga.listan, eller, på sätt han föreslagit, uppskjutas.
Då mig veterligen icke någon fråga af likartad egenskap med den, som i BancoUtskts mern.
N:o r4g förekommer, är på BancoUtskts behandling beroende, och det är af vigt att med det första få veta hvilka som skola erhålla creditiv i banken; så får jag för min del bestrida bifall till Frih.
Stjernstedts hemställan, och anhåller att betänk.
Wto 1måtte, i den ordning det har på föredragn.listan, för andra gången förekomma.
Frih, Stjernstedt:
Jag tror att alla de frågor, som komma från BancoUtsk. och deri 2 Stånd stannat mot 2, äro likartade med den ifrågavarande.
Huruvida det kommer alt i flera mål inträffa, kan jag icke känna, men det kan lätt inträffa, och då inträffar äfven ett likartadt förhållande.
Jag har delat Frih.
Stjernstedts åsigt i sjelfva saken eller frågan 0111 bifall till creditivrält för armeens pensionscassa.
Jag erkänner alt han har för sig en behandling vid 1834 års riksdag af BancoUtsk., som uti fråga der 2
Stånd hade bibehållit gamla reglementets stadgande om belåning åt hypotheksföreningar, men 2 andra Stånd ändrat det, likväl lät saken komma under afgörande af 44 Den i M*rs. förstärkt BancoUtsk., hvil ket också ändrade det förra förhållandet.
Han saknar således icke anledn. att, ehuru 2 Stånd stannat ernet 2, få frågan under förstärkt BancoUtsk.; men jag måste i alla fall bekänna, att, sådant oaktadt, det synes 111ig klart, att när fråga är om ändring i bancoreglementets äldre redan befintliga stadganden, så måste, när 2 Stånd stannat emot 2, frågan förfalla; men att, när tre Stånd beslutat, fastän på olika sätt, att förändring skall äga runi i ett förut antaget stadgande, så kommer saken under förstärkt BancoUtsl;:s pröfning, och således fruktar jag för att icke den conclusion, som Frih.
Stjernstedt gjort, ehuru mycket jag skulle önska det, kan komma alt göra sig gällande.
Jag tror att det, som Hr Rosenblad nu anfört, icke för närvar, bör upptagas , emedan betänk, ovillkorligen kommer att hvila till nästa plenum.
Nu är det Idott fråga om det skall hvila ännu längre, och den fråga, som Hr Rosenblad framställt, står icke i sammanhang med bestämmandet af den tid, hvarunder betänk, skall hvila.
Jag tror, lika med Frih. Stjernstedt, att det vore bäst att låta detta betänk, hvila tills vidare, eller tills möjligen framdeles uppkomma andra sådana frågor, såsom i afseende på fastighctsbelåningen, der 2 Stånd kunna stanna emot 2, och jag ser icke att det kan skada, om delta mål får hvila tills vidare.
Jag har redan upplyst, att bos BancoUtsk. förefinnes för närvar, icke någon med denna likartad fråga; och jag hemställer vördsamt till R. o. Ad. hvad anledn. det skulle vara att uppskjuta ett mål, under förutsättning alt möjligen en dylik fråga före riksdagens slut kunde förekomma.
Det vore väl bättre för BancoUtsk., att såsom ledning vid de återstående göromålen få del af R. o. Ad:s åsigt om behandlingen af dylika mål.
Det måtte i alla fall vara för R. o. Ad. lika lätt nu som framdeles, alt bestämma huru grundlagens stadgande skall rätteligen tillämpas.
Jag förnyar således min anhållan, att betänk.
N:o 149 måtte i den ordning, det på listan har, förekomma tili slutligt afgörande 'hos R. o. Ad.
Jag för min del tror, att det vore bäst om denna fråga fick förekomma i den ordning, hvari den nu ligger på bordet.
Enligt min opinion är det myckel angeläget för något hvar, synnerligen vid denna riksdag, att noggrannt iakttaga grundlagen i det fall, att när en fråga kan förfalla och 2 Stånd stannat emot 2, så bör den förfalla.
Jag anser detta vara för ordningen och säkerheten vid ärendenas pröfning nyttigt och bra, för att emancipera sig så mycket som möjligt från voteringar i förstärkta Utsk., der ofta uttryck af majoriteten uppkomma, som äro rakt stridande emot RiksSUns majoritet.
Den i Mirt. 45 Uppå derefter framställd propos. fann R. o. Ad. den af Frih.
Stjernstedt väckta fråga för det närvar, böra förfalla. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ lill 3 e. m.
Onsdagen den 3 Mars 184 r •
Justerades 14 prot.uldr. för den i dennes.
Justerades pleni-prot:n för den 17 sistl.
Till pröfning företogs Bevilln.Utsk:s den sisth Febr. och den 1 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 4°i i anledn. af gjorda anmärkn:r vid betänk.
A:o 35, ang:de stämplade pappersafgiften. R. o. Ad. beslöt, att detta mål skulle punktvis pröfvas, och alt föredragningen skulle så tillgå, alt betänk.
JNI:o 35 tjenade lill grund för föredragningen.
Jag får anhålla om den upplysning, huruvida lill R. o. Ad. prot.- utdr. ifrån de öfriga Stånden i denna fråga ankommit.
I sådant fall torde det kunna mycket förkorta discussionen, om vi erfara t. ex. att första punkten blifvit af 3 Stånd bifallen.
Seer et. tillkännagaf, att ingen underrättelse rör:de delta mål ännu ankommit frun något af RiksStånden.
Utskottets yttrande rör:de 2 §:n.
Hvad Utsk. yttrat blef af R. o. Ad. godkändt.
Utskottets yttrande rör:de 4 §‘u 1 mom.
N:o 4» tillstyrkt att första afdelningen måtte förblifva oförändrad godkändes.
Jag har mig visserligen bekant, alt detta förslag redan blifvit af BondeSt. bifallet, 46 Den 3 Mars f. m. och såsom jag tror äfven af BorgareSt.; men då här elt misstag influtit sålunda, att i 5 afdelningen handlingar, som utgifvas, charteras till i ?. sk., hvarigenom en ganska stor förhöjning i chartae-sigillatae-afgiften vore att förutse, så får jag derföre föreslå, enligt Hr Stuarts reservation vid utlåt.
N:o 4°) ntt en afgift för handlingar, som utgifvas, må bestämmas lika med chartae-sig.-afgiften för handlingar, som inlemnas.
Jag tror, att delta skulle leda till ett jemna re föihållande af den nu fastställda charlas sig.-afgiften.
Som den i betänk.
N:o 35 upptagna tariff, för handlingars charterande, är af Hr Stuart föreslagen, och Hr Stuart sjelf i utlåt.
N:o 4° har bifogat en reservation, som föreslår en liten förändring deruti; så får jag anhålla att Hr Landtm, täcktes låta uppläsa Hr Stuarts reservation, och alt jag derefter måtte återfå ordet.
Jag hade vid betänk.
N:o 35 reserverat mig emot den der föreslagna tariffen, hufvudsakligen på det skäl, att ett ökat chartas-sig.-belopp hade blifvit ålagdt handlingar, som inlenmades efter 5 afdelningen i denna tariff.
Då nu Hr Stuart funnit denna anmärkn. vara riktig, och föreslagit en förändring i den afUtsk. antagna tariffen, hvaruti han gått den medelväg, att han nu föreslagit samma chartaesig. -afgift för handlingar, som utgifvas, som för dem, hvilka ingifvas; så får jag anhålla om Hr Landtmrs propos. derpå, att andra raden i denna tariff måtte helt och hållet utgå, och att första raden i stället finge denna lydelse:
Handlingar som inlemnas eller utlemnas, och med de afgiflsbestämmelser som på första raden äro föreslagna.
Då skulle en sådan jemkning i det ökade ehart aesigillatce-beloppet, som jag åsyftat, vinnas, och. den klagan Öfver en ökad beskattning i detta hänseende, hvilken eljest kunde komma att äga rum, skulle undanrödjas.
Uppå derefter framställda propositioner bifölls Utskls förslag med den förändring, att i den å sidan 3 af betänk.
N:o 35 upptagna tabell de tvänne första raderna skulle sammanslås till en af följande redaclion ”handlingar, som in”lemnas eller utlemnas,” och med de afgiftsbestämroelser, som på första raden äro föreslagna.
U t s k : s yttrande r ö r : d e 4 §: n 3 mom.
Detta yttrande gillades. Utskrs å sidan 5 af betänk.
N:o 35 upptagna förslag till förändring i 5: te §:n.
Jag har äfven i detta afseende reserverat mig emot Utsk:s förslag i utlåt.
IST:o 35, och som Utsk. vidblifvit detsamma, så fortfara för mig de skäl, på grund hvaraf
Den 3 Mars f. m. 47 jag reserverat mig deremot, hvarföre jag tror mig böra söka att göra dem gällande hos R. o. Ad., i den män de kunna anses förtjena afseende.
För min del anser jag det vara högst orimligt, att dessa sä väl värdigheter, som öfriga K. nådebevisningar, hvilkas ide'e bör vara förtjenstens utmärkande, skola vara belagda med någon slags afgift.
Jag föreställer mig ej förtjensten alltid såsom bemedlad, utan tvertom kan det ofta hända, att den är högst obemedlad.
En sådan K. nådebevisning, som alltid borde med största tacksamhet kunna emottagas, skall naturligtvis för den obemedlade förlora i värde och emottagas med en viss vedervilja eller motbjudande känsla, då den, jemte att vara en utmärkelse af hans förtjenst, skall betalas och medför en för honom kännbar beskattning.
Då jag ej finner Utsk. hafva anfört några gilltiga skäl till upphäfvande af de anmärkn:r, som blifvit gjorda emot denna §, så får jag hos Hr Landtm, anhålla om propos. å upphörande af all chartaesig. -afgift för de ifrågavar.
K. nådebevisniogarna eller också nedsättning lill åtminstone samma belopp i afseende på charloe-sig.-afgiften , som är upptaget i 1835 års chartae-sig.- förordn.; ty i sådant fall kommer utmärkelsen ej att medföra alltför kännbara uppoffringar för den obemedlade förtjensten, när den blir ihågkommen.