Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare förekommer i vissa orter skyldigheten till kol-lefverens emot bestämdt pris, uppkomna, dels genom öfverlåtelse af Kronans rätt till vissa ädlare verk, dels genom förbehållna vilkor vid köpe-afhandlingar eller genom ingångna och i hemmanen lagligen intecknade contracl; och kan det ej vara meningen att söka åstadkomma en våldsam rubbning i sådane lagligt beslående förhållanden, ulan torde i dessa fall endast den åtgärd kunna vid - 24 Allm. Besv.- och Ekon.-Uistcotlets Betänkande, N:o log. tagas, att, der dessa contraet äro så tryckande, att allmogen ej erhåller någon emot skogs-värdet svarande ersättning, vilkoren genom frivillig öfverenskommelse, om möjligt är, mildras så, att väl skyldigheten tilt kol-iefverens fortfar, men kolen likväl betalas efter det i orten allmänna priset.
Det qvarstår i alla (ali derutöfver en mängd andra förhållanden, der allmogens skogar i fordna tider blifvit, i annan ordning, som icke har samma bindande kraft, underlagde jernverken, hvilkas innehafvare begagnat sig deraf, för att obilligt nedtrycka kolprisen; och är det här, som rättelse i första rummet är af nöden.
Utskottet har tagit skyldig kännedom om den åtgärd, Kongl. Majit, lill följd af Bi uks-Societelens underdåniga anhållan i ämnet, anbefallt, alt nemligen en allmän undersökning skall företagas, för alt utreda alla härtill hörande förhållanden, och Utskottet hoppas med visshet, att så väl en sådan lindring, som den ofvannämnde, der den är möjlig, skall, i följd deraf, åstadkommas, som att öfrige missförhållanden skola afhjelpas, men tror dock, att det tillhörer Rikets
Ständer att äfven uttala sin åsigt i detta vigtiga ämne, och får Utskottet derföre tillsty ka Rikets Ständer, att hos Kongl.
Majit i underdånighet anhålla, att, der inga laga hinder möta, kolhandeln må, så inom som utom bergslag, sä fort ske kan, förklaras fri, så alt det för hvar och en må vara öppet lemnadt att sälja och köpa kol från och till hvilken inrikes ort och lill hvad belopp, som helst, samt att: der cn sådan frihet, i följd af lagligen bindande skäl, ej kan för det närvarande beviljas, Kongl.
Majit täckes anbefalla vederbörande alt, så vidt sig göra låter, söka, genom frivillig öfverenskommelse, bereda någon lindring i de bestående contracten, och möjlighet för skogsegaren att erhålla sina producter betalde med ett pris, som åtminstone i det närmaste motsvarar deras värde. 2:o Om Tackjernshandeln.
Sedan Kongl. Majit, genom Kungörelse den 16
Maj i835, i Nåder tillåtit en fri och obehindrad handel med och förbrukning af tackjern inom Biket, torde i denna del, å Rikets Ständers sida, ingenting återstå att önska.
Hvad Alhn.
Besa- och Ekon.-Utskottéts Betänkande, N:o 109. 25 Hvad åler beträffar utförsel af tackjern till utrikes ort, möta för en tillåtelse dertill vissel ligen de mesl allvarliga betänkligheter, på sätt Utskottet till en del redan yttrat, i frågan om utvidgad smidesrätt.
I synnerhet skulle Englands jerntiilverkning, hvilken redan i qvantitet är den Svenska betydligt öfverlägsen, vinna en för oss förstörande öfverlägsenhet, äfven i afseende på produclionens beskaffenhet, om Engelsmännen komma i besittning af Svenska tackjernet, hvars företräde framför det Engelska igenfinnes, dels i våra bergmalmers ursprungligen bättre beskaffenhet, dels i våra malmers utsmäitning till tackjern, med begagnande af trädkol, då deremot det Engelska tackjernet smältes med stenkol, sorn icke kunna åstadkomma samma renhet i produclen.
Om också en hög tull försvårar utförseln, skalle blotta tillåtelsen till utförsel gifva stöd och sannolikhet åt redan försökta svekfulla och falska uppgifter, att Engelska jernet vore af Svensk rudimateria och beredning, samt
Rikets jernhandel såmedelst tillskyndas skada.
— Svårligen skulle i alla fall en exporttull kunna bestämmas så hög, att icke Englands mägtiga fabriks-intresse skulle, örn blott utförseln i allmänhet vore medgifveu, kunna kringgå densamma, medelst nedsättning i afgilterne vid införseln eller tiil och med införselsprasmier, hvilka, i förening med en höjd import-tull å det då ej mera oumbärliga Svenska slångjernet, med visshet skulle göra en utförsel af åtminstone de ädlaste af de Svenska lackjerns-sorterne möjlig.
De menliga följder, sorn deraf skulle uppstå för den Svenska järnförädlingen, ligga i en klar dag för hvar och en, som tänkt i ämnet, och skulle innebära en så mycket större orättvisa emot de Svenska jerntillverkarne, som de hittills saknat dea för hvarje fabrikant oumbärliga friheten att, efter bästa förmåga, utvidga och bedrifva sin näring.
Oin den frihet till export af tackjern, som nu af många äskas, någonsin skulle kunna med rättvisa och gagn för det hela förenas, så skulle det först inträffa, sedan Rikets Ständer och Kongl. Maj:t bifallit det ofvan framställda förslaget till smideshandteringens frigörande, och sedan de för densamma föreslagne öfvergångsperioder tilläudalupit.
Först då, sedan den Svenska jernbandteringeri erhållit full och oinskränkt frihet att ernå all den höjd af utveckling, hvaraf den är mägtig, och om tackjernslillverkaren äfven då kunde bevisa, att, oaktadt sålunda mångdubbelt ökad eunsumtion inom Riket, han ändå saknar full afsättning af sin vara, till ett pris, sora ersätter hans nedlagda kostnader, och derutöfver lemnar en skälig vinst, det är först vid ett sådant förhålet/i. till R.
Prot. 1840- 8 Sami. 27 Haft. 4 26 Jlllm. Besv.- oell Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o tog. lande, som Utskottet tror, att denna sak hör tagas i betraktande, och ‘til I— fälle till export beredas, men äfven då med en nödig försigtighet, så att beståndet at denna Sveriges mest vigtiga och mest naturliga fabrication ej må rubbas.
Intill dess, och på ofvan anförde skäl, tror Utskottet sin pligt vara att afstyrka upphäfvandet af förbudet att utföra tackjern, samt att, i enlighet dermed, tillstyrka, att de i ämnet afgifne motionerne måga för närvarande förfalla. 8:0
Om fri utförsel af stångjern och smide , utan, eller ock emot en ringa, tull-afgift, Då Utskottet inhemlat, att Kongl. Maj:t, genom kungörelse af den 4 nästlidne April, med fästadt afseende å närvarande för Svenska Jernexporlen mindre gynnsamma utsigler, 1 Nåder funnit godt att för innevarandeår ifrån 3a sk. till 16 sk. per Skepp., eller med hälften nedsätta den i nu gällande tulltaxa fastställda utförsel-tullen, samt exporteurerne sålunda redan kommit i åtnjutande af en ganska betydlig nedsättning i denna afgift, anser Utskottet, så vidt fråga är om den ekonomiska delen af ämnet, som är oberoende af Bevillnings-Utskottets tillgörande, sig böra vördsamt föreslå, att motionärernes framställningar i detta ämne ej må lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 4:o Om Hyttelagens vilkorliga upphörande.
Den ifrågasatte tillåtelsen för flertalet af delegare i ett hyttelag, att upplösa hyttelaget, utan iagttagande af möjligtvis för vissa fall i contracten föreskrifna formaliteter eller behörig pröfning i laglig väg, skulle i allmänhet innebära ett högst efterlank ligt ingrepp i egande-rätten, då hvarje så kalladt hyttelag är ett verkligt bolag, hvarutur det icke kan tillåtas den ene intressenten alt, på den andres bekostnad, utgå, emedan återstående lottegare derigenom skulle beröfvas fbrmonen af allas deltagande i praestationer, utgifter för reparationer och annan byggnad, samt de så kallade värmningsdygnen, vid hvilka alla tillfällen förlusten naturligtvis blifver mindre, då den delas.
Utskottet anser sig fördenskull böra afstyrka hvarje förändring i nuvarande förhållanden eller gällande contracts-vilkor, rörande hytlelagen, hvaremot, om Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 109. 27 ett helt hyttelag enhälligt förenar sig örn att nedlägga blåsningen, detsamma icke bör förnekas, dock att i sådant fall de i detta hyttelag inbegripne hemmansdelar mäste, på sätt ofvan vid frågan om smidesrätten är yttradt, blifva skatllagde och till ordinarie rotering indelade lika med Landslag. 5:0
Den frihet alt an vanda den ena eller andra methoden vid stångjernstill verkning, som åts killi ge motionärer yrkat, har redan blifvit till fullo medgifven genom Kongl. Maj:ts Kådiga Kungörelse den 26 October i838, och anser Utskottet derföre, att framställningarne i dessa delar, såsom numera öfverflödige, böra förfalla. 6:0
Om mutsedlars lifgifvande och jord egande rätt en i grufvor.
I anledning af Rikets Ständers vid sista Riksdagen hos Kongl. Maj:t gjorda underdåniga framställning i detta ämne, har Kongl. Maj:t, genom skrifvelse den 16
Maj 1835, anbefallt Kongl. Bergs-Collegium att inkomma med underdånigt
Utlåtande olver berörde Iramsläilning, hvilket Utlåtande likväl ännu icke till Kongl. Maj:t inkommit.
Då frågan således redan utgör föremål för Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, och Utskottet anser en ytterligare underdånig framställning derom icke vara al behofvet påkallad, hemställer Utskottet, att motionen i detta ämne icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Beträffande slutligen så väl hvad uti Kongl. Majds ofvanberörde Nådiga Skrifvelse, som äfven af flere enskilda motionärer blifvit föreslaget, rörande den beskattning, sora hädanefter bör erläggas för stångjernssmidet och den gröfre jernförädlingen i Riket, utgör detta ämne föremål för Statsoch Ekonomi-Utskottens gemensamma behandling, och komma Utskotten i serskildt Betänkande att deröfver utlåta sig.
Stockholm den 27 September 1840.
R eservationer.
Af Friherre Leijonhufvud: ’’Till Idöglofl.
Utskottets Protocoll aflemnar jag nu ett fullständigt sammandrag af mina yttranden vid olika tillfällen, då fråga förevarit om jernhandteringen och de flere dermed 28 Allm. Besv.-' och Ekon.- Utskottets Betänkande, IV: o fog. gemenskap egande ämnen; detsamma upptager de flere sk il jagli glitter, som före fin nas emellan mina och Utskottets åsigter, och kan rätteligen gälla såsom ett contra-förslag lill Betänkandet; men delta förslag har icke gjort sig gällande, och bör sålanda anses allenast för ett enskildt yttrande, utan anspråk alt kunna vägleda andras öfvertygelse.
Derföre finner jag ej eller lämpligt att föröka tryckningskostnaden, medelst att detta yttrande skulle i sisi helhet åtfölja Betänkandet; jag ålnöjes i stället att förvara detsamma vid Prqtocollet, samt att blott i serskild bilaga anföra hufvudsakiiga innehållet af mina från majoritetens beslut afvikande och på ofvannärande sätt utvecklade meningar.
I afseende på det formella, har jag uppställt en theori, i strid emot Utskottets, i så måtto, att jag antagit till fundamental grund för jernbandterings-systemet, 'att säker tillgång på kol och tackjern äro hufvudsakiiga niaterialier dervid, och således äfven dem, åt hvilka sjelfständighet främst bordt beredas, när tvärtom Utskottet synes obekymradt ora.én dylik grund, samt blott i första rummet tagit i öfvervägande bruks-rörelsens behof och förmenta tiilständighet att begagna 'Bergsmannens producter, äfven med inskränkning i hans rätt vid användandet.
Den omfattande rigtning, som genomgår de uti förevarande ämnen aflemn.ide motioner, har dernäst föranlåtit mitr att utveckla icke allenast min opinion om betydelsen och skilnaden emellan frihet och hejdande controller i närings-förhåilanden och industriella företag, utan äfven motiven, hvarföre jag icke kunnat i tillämpningen hylla fribetsiäran med den obegränsade utsträckning, sorn niotiouärerne fordrat; jag borde destoheldre låta mina förslag vid detta tillfälle hvila uppå en dylik utveckling, sorn jag för.nummit, att anmärkning blifvit inom Riks-Stånden framslälid derom, att Ekonomi-Utskottet icke eller kunnat på sådant sätt behandla en eller annan dit hänvisad fråga, utan i stället afgifvit sina förslag i obestämda, icke tillfyllest vägledande, uttryck.
Efter denna inledning, återstår att lemna den upplysning, det jag i slutmomenten yttrat mig skiljagtigt från majoriteten i nedantill utmärkta frågor sålunda: l;o Angående fri Kol-handel.
Allm. Besv.- och Elon.-Utskottets Betänkande, Nio 109, Vid della förevetande, oell då Kongl. Majrt, på sålt förut Llifvit nämndt, redan tillkännagifvit Dess Nådiga åsigt i denna fråga, samt jemväl lofvat, att, efter sig företeende anledningar, deröfver i Nåder besluta, att detta förväntade tillgörande må afvagtas, utan att Rikets Ständer ega någon behöflig orsak lill digifvande af annan opinions-yKring, än den, att kol-handeln bör foga sig eftrrr nu gällande vilkor och sladganden, intilldess frågan om frihet eller fortfarande inskränkning blifvit i Nåder slutligen afgjord; i anledning hvaraf jag vördsamt tillstyrker, att motionerne i afseende på kol-handeln icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 2:o Om T ack jerns A ian del.
Genom allmän — — — — — •— — — Med föranledande af hvad sålunda redan blifvit af Kongl. Majrt i Nåder föreskrifvet och vunnit verkställighet, lärer ingen ytterligare önskan vara behöflig elier ens lämpligen kunna i underdånighet framföras, i afseende ]>å obehindrad tackjerns-försäljning inom Landet, hvarföre jag, i afseende derpå, bordt afgifva det tillstyrkande, > att de delar af motionärernes framställningar, som angå förevarande ämne, måtte lemnäs utan tillgörande.
Hvad dernäst vidkommer den vigtiga stridsfrågan om rättighet att, emot eller utan lull-afgifter, utskeppa tackjern, så — — — — När till det nu anförda äfven fogas den vigtiga omständighet, att Kongl. Maj:t, uti Skrifvelse till Rikets Ständer den 24 sist 1 idne Februari, behagat i Nåder yttra: ’’att, i öfverensstämmelse med de af Committerade sålunda uppgifna hufvudgrunder för tull-taxe-regleringén, Kongl. Maj:t äfven för Dess del anser något hinder nu mera ej böra möta för det så kallade föibuds-systemets definitiva upphörande,” så tvekar jag icke att tillstyrka utförsel-rätt åt Bergsmans-rörelsens producter.
Men varsamheten fordrar likväl, att den sålunda lemnade friheten ännu tills vidare hålles i det slags tvångs-förhållande, som uppkommer genom bog skyddstull, på det att den gröfre jernföiädlingen må vinna tid alt ordna sin verksamhet efter de brutna förhållanden, som måhända uppkomma för någon mera eller mindre begränsad period, genom export-rätt åt tackjern, genom hvilken interims-controll troligheten får antagas om ett lyckadt försök att af - 00 elllin. Besv.- oell Ekon.-Utshottets Betänkande, JY:o log. leda, helt och hållet, eller till någon del, de olägenheter för det allmänna och den enskilda industrien, hvilka skulle nu inträffa, om tackjernspriset olämpligen stegrades, eller tillgången derpå kom att understiga det verkliga hehol', sorn äfven en utvidgad bruks-rörelse hör påräkna.
Med antagande för öfrigt af de skäl, som
Utskottet uppställt till stöd för meningen om fortfarande förbud emot tackjerns-export, men dem jag i motsatt rigtning vill tillämpa endast för att hemta den slutföljd, det icke någon annan inskränkning erfordras, än skydd genom tullbestämmelse, har jag bordt vördsamt hemställa, om icke Rikets Ständer vilja hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att utförsel af tackjern må blifva tillåten ifrån och med början afår 1842, emot en i tio år fortfarande skyddstull, hvilken, under de första fem åren, borde utgå antingen med två tredjedelar af värdet efter tiondejernets lösiNngspris för nästa år eller ock med 5 R.’dr 32 sk.
B:co per Skepp., samt sedermera nedsättas med *:del, efter föregående beräkningsgrund; och skulle, efter nämnde tids förlopp, tullbeloppet följa de bevillningsgrunder, som Rikets Ständer för export i allmänhet framdeles antaga.
Det tillhörer likväl Högloft.
Bevillnirigs-Utskottet att till summan bestämma denna skydds-tull.
Mitt yttrande i detta fall får blott gälla för ett på ekonomiska grunder hvilande förslag; i följd hvaraf det lärer bli erforderligt, om Rikets Ständer godkänna den theori, som jag sålunda framställt, att Bevillnings-Utskottet erhåller föreskrift att till Rikets Ständer med Betänkande i förevarande ämne inkomma. 3:o O/n Stån°jernshamrars anläggning och om härdfrihet. a) Utom Bergslag.
Medelst skrifvelse den 21 Februari 1834 — — — — \
Och i anledning af det förhållande, som uppkommer vid tillämpningen af det nyss anförda, med factisk betydelse, samt de motiv, som blifvit utvecklade, får jag ödmjukast föreslå, att Rikets Ständer äfven vid detta tillfälle vidblifva de grunder och bestämmelser, hvarå finnas hvilande deras önsk - Allm. Be/sv.- och Ehon Utskottets Betänkande, N:o iog. 3i ningar vid sista Riksdagen'; hvarföre också, i afseende på tillverkningsrätt och härdfrihet utom Bergslag, vid både gamla och nja eiler blifvande jernbruksanläggningar, anhållan borde i underdånighet till Kongl. Majit framföras om föreskrifters utfärdande, i öfverensstämmelse med lydelsen i de slutmoment, som här förut blifvit ordagrant intagne.
- Inom Bergslag.
Rikets Ständers förutnämnde — — — — — — Men i stället har jag velat uppställa ett bestämdt samband mellan bruks- och bergs-rörelsen, samt bådas beroende af säker skogslillgång, derigenom jemväl ett tillfälle skulle öppnas att förena hitintills stridiga intressen; i anledning hvaraf jag tager mig friheten tillstyrka sådan förändring uti Kongl. Kungörelsen den 26 October 1838: att, inom hvarje i behörig ordning bildad t hyttelag, må anläggning afen stångjernshammaretillåtas, med iakttagande af foreskrifterne om laga undersökning, i afseende på tillräcklig koitillgång, efter 900 läster för härd, samt dessutom under vilkor, att för hvarje härd , som vill anläggas, bör lagligen styrkas, dels att sökanden eller sok under ne, under föregående fem år, tillverkat åtminstone 2000 Skepp, tackjern, dels ock att smidesbeloppet varder skattläggnings vis beräknadt till minst zjSo Skepp.; och så vida styrkas kan,*att tackjurnstil!verkningen vid hyttan årligen fortsattes till nyssnämnde Skeppund tal, bör jemväl härdfrihet inom verkstaden, efter i öfrigt allmänt antagne grunder, medgifvas. 4:o Angående utförsel emot ingen eller ock ringa tull af stångjern sunden och andra jernbrukstillverkningar.
Från längre tider tillbaka — — —.
— Till dessa grundsatser må jemväl läggas det skäl af practisk betydelse, att staten icke uti sine stående eller ordinarie inkomster eger nog tillgångar, för att dermed kunna uppfylla sina utgiftsförbiridelser, hvadan det troligtvis lärer förblifva en fortfarande, ehuru ofta motbjudande, nödvändighet, att beskatlningssystemet, äfven under rubrik af tullafgift, måste företrädesvis tillämpas å den vinstgifvande industriella rörelse, som*gitter 32 Allm. Bese.- och Bhon.-ULskotlets Betänkande, N:o f og. densamma fördraga.
Således eger jag fullgoda anledningar (.ill det vördsamma förslag, alt Rikets Ständer icke för deras del böra eller kunna medgifva den utförsels tullfrihet, som å förutnämnde bruksrörelsens producter blifvit sökt.
Återstår till besvarande yrkandet om nedsatt, eller, sorn det benämnes, ringa tull, hvarvid — — — — — — :— — Då jag bär förut i detta moment utvecklat orsaken, hvarföre jag å ena sidan afslyrkt tullfrihet; men å den andra nu får tillkännagifva den öfvertygelse, att tullbevillningen bör, enligt rätts- och billighetsgrunder, hållas så låg, som möjligtvis kan förenas med Statens behof och anspråk, samt, enär Bevillnings-Utskottet likaledes, på sätt förut är nämndt, förslagsvis vidtagit de på dess åtgärd beroende tillgöranden i detta fall, hvarom Rikets Ständer framdeles böra besluta; så inskränkes nu mitt Utlåtande till framställning, att påståendet om ringa tull å jernverks-exporter icke för det närvarande behöfver till något hufvudsakligt yttrande föranleda. 5:o
Om rättigheten att vid stångjernslillverfcning använda den ente eller andra methoden.
Vid förra Riksdagen bade — ■— — —- — —•
Hvarföre jag hyser det förmenande, att ett förtydligande torde erfordras, i afseende på den redan medgifna friheten, men alt för öfrigt molionerne icke föranleda annat tillgörande än önskan, att Kongl, Maj:t täckes i Nåder förklara, det tillämpningen af 6 §. i Kongl.
Kungörelsen den 26 Öctober 1838 får utsträckas äfven till Bergslaget, samt icke eller ligger i vägen för den allmänna, nu å nvo sökta härdfriheten.
Vid slutlig sammanföring af mina allmänna betragtelser, och de speciella förslag, som deraf uppkommit, hemtar jag anledning till det vördsamma tillstyrkande, att Rikets Ständer måtte i underd, aflåta till Kongl.
Maj:t en skrifvelse, med önskan, att Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande j N:o T 09. 33 att Kongl. Maj:t läcktes i Nåder låta utfärda en allmän Författning eller stadga, i afseende på tackjerns- och bergsrörelsen, samt näringars alla ulgreningar, äfvensom att Kongl. Maj:t dervid behagade jemväl fästa en bifallande uppmärksamhet vid da förslag, som blifvit uti 3:dje och 5:te momenten afgifna.” Af Herr Ribbing: ’’Då jag, och troligen de fleste ledamöter inom delta Utskott, icke egtden fullständigare sakkännedom, hvarmed Betänkandet synes vara uppsläldt, hafva vi likväl kommit till samma slut, sorn detsamma innefattar på en genare väg, nemligen helt enkelt under betraglande af den utvidgade frihet, som en ökad folkmängd behöfver, för alt röra sig inom en af Rikets vigligaste näringsgrenar, samt deraf, att medan bandet för lackjernets utförsel ännu qvarstår, detsammas fria begagnande och förädling inom landet måtte medgifvas, synnerligen till fromma för dem, som hindras att detsamma utom Riket afsätta.
I brist af egen sakkännedom, ville jag till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna, att bereda öfvergången till det fria systemet, dock inom bestämda tiden af 10 år, dervid, så vidt ske kunde, borde meddelas skydd åt dem, som genom utvidgning i kohlnings-tackjerns-tillverknings-och smides-frihet blifva lidande, och bästa hushållning för framtiden med skogarne iagttagas.
Jag reserverar mig sålunda icke emot Betänkandet, utan blott deremot, alt alla skälen, hvarå detsamma är grundadt, skulle vara mina, emedan jag icke i allo förstått alt dera pröfva.” Af Herr Biskop Agardh: ”Såsom jag icke vid öfverläggningarne rörande denna vigtiga fråga varit närvarande, utbeder jag mig att nu vid justeringen af Betänkandet så mycket heldre reservera mig, som den landsort, jag tillhör, sannolikt blifver den första, på hvilken den af Utskottet föreslagne förändringen kommer att visa sin verkan, och, såsom jag frugtar, icke den fördelagtigaste.
Den genomgående principen i våra nuvarande Bergs-författningar har varit att utsträcka bergs-rörelsen på en sd stor yta af landet som möjligt.
Derföre skiljdes emellan Bergslag och Lands-lag; derföre inskränktes kohl-försäljningen; derföre (ingo Bruken ej komma hvarandra för nära.
Afsigten var att i vårt bergiga land, de annars obeboeliga skogarne och de ensliga vattufallen, skulle öfverallt kunna begagnas, gifva vinst, och äfven på en ofruglbar yta underhålla en stor Bih. till R.
Prot. 1840. 8 Sami. 27 Häftet. 5 34 Allm.
Bese,- och Ekon.-Utskottets Betänkande, JY:o 109. population.
Sålunda kunde de blott på några inskränkta punkter belägna grufvorne gifva lif och rörelse åt aflägsna frakter.
Detta är i synnerhet händelsen med Wermland och Dahl, som äro öfversådde med jernbruk, och af dessa hafva hela sitt underhåll, men dock knappast hafva andra grufvor, än de, som ligga i ett horn af Wermland.
Denna nu så klandrade Författning har således långt förr än den nya Stats-ekonomien förklarade arbetets fördelning för sin förnämsta princip, och sin vigtigaste upptäckt, redan utfört denna princip i en ofantlig scala, och genom tillämpningen deraf gjort hela provinser blomstrande, som utan densamma endast skulle hafva varit ödemarker.
Det var ett verk af stora snillrika Konungar, som äfven i annat visade, att de visste hvad jernet dugde till, och förstodo att sjelfva bruka det.
Liksom den gamla Författningen hade till princip, att utbreda bergsrörelsen öfver en stor sträcka, har den nya, nu allmänt påyrkade Författningen, en motsatt princip, nemligen att concentrera hela bergs-rörelsen i granskapet af grufvorne.
Ur så olika principer måste äfven, som jag frugtar, åstadkommas motsatta följder.
Genom obegränsad frihet i bruksanläggningar utom Bergslag, måste många bruk afstanna, emedan de endast genom bättre pris på kohl, kunde ersätta det dyrare tack jernet, hvilket mäste, lili följd af samma Författning, blifva ännu dyrare, dels derföre, att Bergsmännen sjelfve komma alt utsmida och förädla det, dels derföre att kohlen i Bergslagen skola komma att användas äfven lill stångjerns-smide, i stället som förr, endast och hufvudsakligen till tackjerns-blåsning.