Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. bestämt, huru denna förvandling skall tillgå.
Det var således endast en räkenskaps-åtgärd, som ålåg Utskottet, eller att tillse, huru många ören 12 sk. b:ko utgör, och då summan slutades med ett bråk, så antingen uteslöts detta eller och ökades summan med ett öre.
Då nu, som ingen lärer bestrida, de upgifne ziffrorne icke inpassa i dicimal-systemet och för vinnande häraf R. o. Ad. skulle vilja återremittera Betänk, möter intet hinder derför, men att någon anledning för Utsk. att förfara på annat sätt än det gjort hoppas jag en hvar inser.
Jag erkänner villigt, att Utsk. förfarit i fullkomlig öfverensstämmelse med det K.
Brefvet, ang:de nya mynt-systemet, men om man alltid vill så handla, att man skall låta bokstafven döda i st. f. att göra den lefvande, bör man förfara på sätt Utsk. gjort.
Såsom vi alla känna och jag nyss nämnt, har blifvit infördt ett nytt mynt-system, bygdt på andra grunder än det nuvärde.
Då är väl i sin ordning, att man icke så blindt följer författningen rörande nya myntet, att man vid skatternas be IV. H. 3 34 Den 4 Mars f. m. stämmande, när så lämpligen kan ske, ieke följer alldeles samma grunder, som för underafdelningarna af myntet äro i den nya författningen bestämda.
Jag tror, att StatsUtsk. icke förfarit orätt, om Utsk. i fråga om mantalspenningarna föreslagit en sådan till lämpning af författningen, att primtalet blifvit en jemn del af det öretal, hvaraf Biksdalern består, oell då man utgår från den principen, upkommer frågan, hvilket primtal man skall taga.
Då nu dessa 37, 25 &c. icke kunna delas med mindre än att bråk upkommer, hvilket man genom dicimal-systeraet velat undvika, synes det mig hafva varit lämpligare alt bestämma mantalspenningarna till 40 ören, hvarigenom man lätt kommer till de af Utsk. omförmälde under-afdelningar nemi. 0 sk. utgörande |rdelar af 40 ören eller 30 ören o. s. v. —
Med ett ord fördelningen af detta primtal hade varit ganska lätt.
Jag hemställer derföre, att R. o. Ad. måtte besluta en återremiss af Betänk.
Förmodligen skall en och annan ledamot härstädes bestrida en så beskaffad förändring, enär densamma åstadkommer förhöjning af mantalspenningarna, men jag hemställer, huruvida denna förhöjning kan blifva af den betydenhet, att densamma bör tagas i betraktande, hälst då K. M. föreslagit hvad R.
St:r säkerligen beviljat, att mantalspenningarna icke skola utgå förr än vid fyllda 18 år och uphöra vid 00 års ålder, enl. hvilket förslag afgiften icke erlägges af andra än de, som äro i fulla kraften af sin verksamhet och således gerna kunna vidkännas den obetydliga förhöjningen i afgiften såsom en vedergällning derför, att de 3 år förr blifva befriade från densamma.
I likhet med hvad som skett i ett annat Riksstånd anhåller jag att äfven R. o. Ad. måtte återremittera Betänk.
Jag har begärt ordet i anledning af Gr.
Björnstjernas förslag, att mantalspenningarne borde förhöjas till 40 ören, och att i sådant afseende Ståndet skulle besluta en återremiss.
Jag åter yrkar, att denna afgift måtte nedsättas till 30 ören.
Detta belopp kan lättare delas än 40, ty om denna sednare summa delas på det sätt. hvarpå mantalspenningarne hittills utgått skall deraf upkomma talen 20|:delar och 13£:del, hvilket icke öfverensstämmer med decimal-systemet, hvaremot §:delar utaf 30, utgöra 20 och |-:del 10.
Jag föreställer mig också, att detta belopp skall vara tillfyllestgörande för uplifvande af den utaf Hr Adelborg omnämnda fosterlandskärleken.
Afven jag finner, att Utsk. alldeles icke haft i sin makt att. annorlunda förfara nemi. att förelägga R.
St:r ett förslag grundadt på den K. Proposm.
StatsUtsk. har som vi veta icke motionsrätt och har således ieke eller, sorn fallet är med andra Utsk., kunnat, när ingen motion blifvit i ämnet afgifven föreslå annat än det gjort.
En annan fråga är huruvida R.
St:r å sin sida böra söka rättelse i det missförhållande som nu kan anses förefinnas.
De af Utsk. föreslagne beloppen af 12, 19 eller 37 ören förefalla mig svåra att liqvidera och ohandterliga vid summering af vidlyftiga räkenskaper, hvadan jag önskade att Den 4 Mars f. ua. dessa belopp förändrades till 10, 20 eller 40 öre, till ernående af hvilket ändamål jag anhåller att Betänk, uti ifrågavar:de afseende må varda återremitteradt.
Jag är hufvudsakligen förekommen af den siste talaren.
Enl. min åsigt har det icke legat inom StatsUtsk:s skön att höja eller sänka mantalspenningarna, ty det är helt och hållet en beskattningsfråga.
Den siste talarens yttrande är ett fullkomligt misstag, ty vi hafva 10 ören i silfver och 2 ören i koppar, och 10 samt 2 utgör summan 12..
Samma är förhållandet med ziffran 37 ty vi håfve 25 ören, och om jag till dessa lägger 10 och 2 upkommer ziffran 37.
Således finnes icke någon grund att tvista om detta förhållande.
Då frågan icke är att bestämma beloppet af mantalspenningarna annorlunda, än att detsamma kan hänföras till nya myntberäkningen, finner jag icke någon svårighet att betala 37.
Detta låter sig lika lätt göra som att betala 40; och då 40 är en förhöjning, samt enl. min åsigt vi icke kunna förhöja eller sänka afgiften anhåller jag om bifall till Betänk.
Hr Bibbing:
Jag är förekommen af den siste talaren och yrkar bifall till Betänk.
Hr Fåhraeus, Olof Immanueh Det synes mig, som de talare, hvilka fästat sig vid nödvändigheten att ställa ziffrorna i mera öfverensstämmelse med nya mynt-systemet, lagt mera vigt vid denna fråga än den förtjena)'.
Det nya mynt-systemet har väl för ändamål, att lätta räkningen medelst den enklare tio-delningen, men derigenom upkommer väl intet hinder för bestämmande af hvilka enheter som heldst för skatter, de må heta tull- eller mantalspenningar eller hvad som helst.
Uti tull-tariffen finnas ziffror snart sagdt hela skalan upföre från 1 till 100.
Jag kan icke se, att fråga här kan blifva om annat än att förvandla de förut stadgade afgifterna till ören efter i allmänhet fastställd beräkningsgrund.
Den förmenta lättnaden af en förändring till tiotal, som här blifvit ifrågasatt, vore icke önsklig för n°>gon annan än upbördsmannen.
Men då det är fråga om att för ett hushåll beräkna 1, 2, 3, 4 gånger 39 t. ex., kan det icke vara mindre lätt att med dessa ziffror multiplicera 39 än 12, o. s. v.
För upsumeringen är det deremot den lättnad, som med systemet egentligen är afsedd, att öfverskotten öfver de jemna 10 0-talen alltid utgöra rester för andra räknings-kolumnen.
Här är sagdt, att dessa summor icke kunna delas och betalas.
Delningen kommer aldrig i fråga» Utsk. har föreslagit 37 ören i st. f. 19 sk., 25 i st. f. 12 och 12 i st. f. 4.
Mindre summor än dessa kommer ingen att erlägga i mantalspenningar och således är det likgiltigt, om de kunna delas.
Att de kunna mångdubblas är gifvet.
Påståendet, att de icke kunna betalas, hvilar på ett misstag såsom en talare redan visat.
I fråga om förhöjningen till 40 ören tror jag, att sådant medför svårigheter'. 36
Den 4 Mars f. td.
Yi skola ihågkomma, att mantalspenningarna åro en grundskatt, och att utan en K.
Propos. eller en motion förhöja den, låter sig icke göra.
En nedsättning kan icke eller annorledes göras.
Vi hafva nyss afgjort den frågan, då vi afstvrkt bifall till mantalspenningarnas borttagande.
Under den discussionen syntes, som om Ståndet var af den tanken, att annan nedsättning än den Utsk. föreslagit icke borde antagas.
Någon förändring i Utsk-.s förslag synes mig således icke böra vidtagas.
De jemna i O-talen äro visserligen vackrare, men det gör väl intet till saken.
Hr Printzensköld: Gr. Anckarsvärd har visserligen rätt deri, att de föreslagna summorna kunna betalas med det nya myntet, men dermed åtföljer dock den olägenheten, att upbördsmannen måste medföra till upbördsstämmorna kistor för att mottaga eller förvara denna mängd af kopparmynt, som i mantalspenningar till honom erläggas, och för den skattskyldige är olägenheten icke mindre, enär han skall vara försedd med desse skiljemynt i större mängd.
Jag anser af vigt, att, då man infört ett nytt mynt-svstem, man äfven tillser, att alla afgifter bestämmas i sådana primtal, hvilka inpassa i det nya systemet.
Det finnes intet hinder för B.
St:r att göra det.
Man säger visserligen, att beskattningen förhöjes genom en sådan förändring, då man evalverar dessa belopp efter nuvar:de myntvärde till jemna summor i E:mt, men detta är en olägenhet som alltid upstår, då ett nytt mynt-system införes.
Jag är öfvertygad, att allmänheten kommer att "förlora, när den nya principen för mått, mål och vigt kommer att införas; emedan det blifver omöjligt att efter detta system erhålla samma qvantiteter varor som efter det nu gällande, men det är en olägenhet som tiden ensamt kan afhjelpa.
Således, ehuru man visserligen kan erlägga de summor Utsk. föreslagit, synes det mig likväl, som om nyttan, att införa det nya systemet öfver allt, bör föranleda dertill, att summorna jernnäs så mycket möjligt är.
Dessutom torde, hvad som dock undfallit Utsk:s upmärksamhet, dessa under-afdelningar blifva i ett annat fall svåra att tillämpa, emedan enl. gällande författningar allmogen har rättighet, att få afkortning för ett visst antal barn, och om afkortningar skola göras på talen 37, 19 till och med 25, är sådant overkställbart med mindre än att antingen kronan eller den skattskyldige kommer att derpå förlora.
På grund af alla dessa skäl, anser jag de föreslagna summorna böra upställas i jemna 10-tal och yrkar derföre återremiss.
Jag har redan erkänt, att Utsk. handlat rätt, detta hindrar dock icke K. o.
Ad. att stanna i ett ännu lämpligare beslut.
Man säger, att E.
St:r icke så skulle kunna förfara.
Om K. M. i Sin Propos. beräknat statsinkomsterne så och så, kan detta förhindra E.
St:r att säga, nej, vi beräkna dem så och så.
En talare har sagt, att någon delning af 37 öre icke erfordras.
Personer finnas, hvilka hafva rätt till nedsättning af mantalspenningarna till då upkommer 18|- och icke 19 sorn Utsk. föreslagit.
Att 19 är mera än \ af 37 lärer icke kunna bestridas.
Olämpligt
Den 4 Mars f. m. 37 mäste väl vara att såsom beskattningsgrund antaga en så besynnerlig siffra som 37.
Då nu den af mig föreslagna förhöjning till 40 är så ringa, kan man väl icke påstå, att den blifver tryckande för Svenska folket.
Hr Liljehöök, Carl Berthild:
I förslag som Gr.
Björnstjernas, men Utsk. ansåg sig icke böra frångå afdelmus.
Hvilka siffror, som än upställas, är fullkomligt likgiltigt, ty den skattskyldige får på sin debetsedel upförde ieke blott mantalspenningar utan äfven andra afgifter så att slutsumman ändå upgår till jemn summa.
Jag får dessutom fästa Gr.
Björnstjernas upmärksamhet derpå att enl. en gällande författning skola alla bråk bortkastas och om de upgå till £ och deröfver, antages närmaste siffertal.
BondeSt., som har mesta olägenheten af förhöjningen från 18^ till 10, motsatte sig ieke inom Utsk. densamma.
Rrih.
Hr Printzensköld har sagt, att afkortningar å mantalspenningarna skulle efter Utsk:s förslag icke kunna äga rum.
Huru dessa afkortningar skola verkställas, visar likväl en ännu gällande författning, och jag tror likväl icke att de förekomma i fråga om mantalspenningar utan endast i fråga om bevillning.
I afseende på frågans behandling, hemställer jag, att då Utsk:s förslag icke afser någon B..
Stms åtgärd, detsamma måtte läggas till handlingarna, såvida icke R. o. Ad. finner lämpligt att återremittera det.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, föfst hemstälde om R. o. Ad. ansåge förevar:de punkt icke erfordra annan åtgärd än att läggas till liandlingarne, ropades
Ja och Nej; och då sedermera Hr Gr. o.
Landtm, hemstälde om de gjorde anmärkmne ansågos föranleda till återremiss, utföllo svaren med starka
Nej, blandade med Ja; hvarefter förstmde propos. förnyades och, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, blandade med Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg
Den som anser den punkt af StatsUtskus Utlåt.
N-.o 33 Litt.
D, som angår beräkningen af den minskning i Statens inkomst utaf mantalspenningarne, som -skulle föranledas dels af Utsk:s i samma Utlåt, gjorda förslag och dels af den nya myntberäkningens tillämpning vid denna afgifts utgörande, icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder föremde punkt, på grund af deremot gjorde anmärkmr af R. o. Ad. återremitterad.
Sff Hen i Mar* f. m.
Nej —• 9.
Anmäldes och lades på bordet nedanmde från Utsk:n inkomne Utlåt., Betänk:n och Mern., nemi. från StatsUlslcotlel.
N:o 39, ang:de Riksg:sKont:s förvaltning under den sedan början af 1853 och 1854 årens Riksdag förflutna tid.
Lag Utslcotlet.
N:o 15, i ani. af väckt motion om förändring af 2 § i GiftermålsBalkens 10 kapitel; N:o 16, i ani. af väckt motion ang:de förändring af den genom lag fasfstälda arfsordning; N:o 17, i ani. af väckt motion om förändring af 7 § i ÄrfdaBalkens 12 kapitel.
Besvärs- och EkonJJtshottet.
N:o 53, i ani. af återremiss utaf Utsk:s Betänk.
N:o 31; N:o 54, i ani. af väckt motion i fråga om särskilda belöningar för skogsplantering å de s. k.
Svältorna i Elfsborgs län; samt N:o 5 5, i ani. af väckt motion om förvärfvande för Statens räkning af förra Allmänningen Trenningshult och Krono-skattehemmanet Tvenningen. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. 3/4på 4 e. m.
In fidem protocolii, Alberl Munck.
Just. 3 prot.utdr. för förmiddagens plenum samt pleniprot. för d. 18 sisth Februari f. m.
Uplästes ett af Gr. Wangel, Fredr.
Ulrik, inlemnadt så lydande Mern.:
Undertecknad får, i anseende till ökade tjenstegöromål, afsäga sig sin plats som ledamot i Högloft.
BankoUtsk., under anhållan att blifva vid Riksdagsmannarätt bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att sammanträda till val af en ledamot i BankoUtsk. efter Gr. Wrangel.
Den i Mara e. m. 39 Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtskis d. 25 och 26 sisth Febr. på bordet lagda Utlåt.
N:o 33, ang:de beräkningen af Statsverkets inkomster.
Härvid förekom först och bifölls Utsk:s hemställan, att uti den ltiksStat, som nu kommer att af B,.
St:r uprättas, inkomst-titeln Restantier må uteslutas och de belopp, som deraf kunna påräknas, i stället tilläggas öfriga vederbörliga inkomst-titlar, enl. den af K.
StatsKont. i sådant afseende upgjorda och af K. M. i Nåd. godkända beräkning.
Sedermera förekommo de öfriga punkterne uti förevar:de Utlåt, i följande ordning. l:o Ordinarie Räntan, 2:o Tionde-spanmålen, 3:o Tiondesp an måls-lösen efter bestämda priser, A:o Arrende-medel af kungsgårdar och andra kronolägenheter, 5:o Silfvertionde, Myntarelön och Slagskatt, oell fi.o Koppar-räntan.
Dessa punkter blefvo af lt. o. Ad. bifallna. 7:o Tionde och llammarskalts-jern.
Beträffande särskildt den förra delen af denna punkt, som angick Tionde-jernet, hemsfälde Hr Gr. o. Landtm, om icke B. o. Ad., efter att vid behandlingen af StatsUtskis Utlåt.
N:o 33 Litt. C, hafva återremitterat frågan oni tackjernstiondens uphörande, funne nödigt att återremittera jemväl denna del af förevar:de punkt.
Vidkommande sedermera denna punkts sednare del, som rörde Hammarskatts jernet, yttrade Frih.
Till följd af det beslut, som E. o. Ad. i dag på f. m. fattat, är det klart, att denna inkomst-titel kommer att försvinna.
Uppå härefter framstäld propos. beslöt, R. o. Ad. att i följd af dels förut rörande Hammarska t ts-jerne t fattade beslut, afslå sednare delen af förevande punkt. 8:o Svafvelbruks-tionden, 9:o Mantals-penningar, I0:o Bötesmedel, ll:o ICavalleriRcgdenas häslvakans-spanmål, 12:o
Ständiga rolevakans-afgifler vid de Skånska InfanieriReg.tena, 13:o Tillfälliga Rolevakans-afgifler, 14:o Vakans-afgifter af nyrotcrad jord, och 15:o Rolevakans-afgifl af Utsockne Frälsehemman i Halland.
Ad. bifallna. 16:o Fourage-afgifl af lndeldla Kavalleriet. B. o. Ad. fann denna punkt nu icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. 17:o Trosspassevolans-afgiften, och 18:o Bålsmansvakansafgiflen.
Dessa punkter blefvo af B. o. Ad. bifallna. 19:o Krut- och Salpeter-försäljnings-mcdlcn.
Hr Montgommerie, Bob. Nils Germ.:
Sedan detta Utlåt, varit inom Utsk. föredraget och afgjordt, har en K.
Förordning af d. 13 sisth Jan. utkommit, hvaruti bland annat förekommer: »att KrigsCollegii bestyr med kruts tillhandahållande åt bergs - 40 Den 4 Mars e. m. lagerna och enskildte konsumenter kommer med 1858 års utgång att upliöra.»
Då således inkomsten under denna titel kan, till följd af berörde Förordning, komma att betydligt förminskas; får jag anhålla det E. o. Ad. behagade till StatsUtsk. återremittera ifrågavande punkt, på det Utsk. må komma i tillfälle att anställa en annan beräkning af omförmälde inkomst.
Då nu först propos. till bifall å förevande punkt framstäldes, ropades Nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtnäs hemställan om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande, blef med Ja besvarad. 20:o Kontroll slämpelmedel, 2l:o Bålt- och Lots-medel, 22:o Danska Fyrings-medel, 23:o Konvoy-kommissariatels bidrag lill aflöning ål Svenska Beskickningen i Turkiet, 2i:o Observalionsmedcl, 25:o
Extra medel och upbörder, 2G:o Intresse-medel och Vtsk:s hemställan, all de beslut B.
St;r i ani. af den föreslagna inkomst-beräkningen komma all meddela, ej må ut g öra hinder för StatsUtsk. alt framdeles, efter del de särskilda utgifts-tillarne blifvit faststälde, iakttaga den jemkning af en eller annan inkomst-titels belopp, som vid RiksSlatens upgörande kan finnas nödig.
Dessa punkter blefvo af E. o. Ad. bifallne.
Slutligen förekom Utsk:s framställning om de Extra-ordinarie inkomsterne samt om totalbeloppet af samtlige Stats-inkomsterne och af för nästa Statsreglerings-period upkommande förökning i tillgångarne; och fann E. o. Ad. denna framställning icke f. n. erfordra annan åtgärd än att läggas till liandlingarne.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande BankoUtsk:s d. 25 och 26 sisth Febr. pä bordet lagda Utlåt.
N:o 18, öfver väckta motioner om dels bestämmande af preskriptionstid för emottagande i Kronans upbörd och inlösen i E. St:rs Bank af åtskilliga Bankens utelöpande sedlar och dels dessa sedlars förande inom linien samtjjuteslutande från beräkningen af Bankens sedelstock.
Usta och 2:dra punkterne, ang:de en af Hr J. G.
Schwan väckt motion, biföllos utan discussion, men då sedermera förekom 3:dje punkten, ang:de en af Hr C. C. Hörnstein väckt motion, yttrade sig Hr Nordenfelt, Enar Wilh.: Ehuru Utsk:s Betänk., så vidt jag kan förstå, innehåller tillräckliga skäl för det beslut, hvari Utsk. stannat i förevande sista punkt, hafva dock åtskilliga ledamöter reserverat sig mot detta beslut.
Jag anser mig derföre, såsom tillhörande Utsk:s pluralitet, böra ännu närmare utveckla de motiver, som föranledt Utsk. till den hemställan, som nu utgör föremål för E. o. Ad:s pröfning.
Dessa motiver äro nemi., att Utsk. antagit, det ifrågavande sedlar skulle till största delen vara förkomna, och således icke skäl vara att förmoda, det de för framtiden skola särdeles hårdt betunga Bankens tillgångar.
Denna slutsats har Utsk. vågat draga dels af det erkännande, som flere af dess leda - Den 4 Mars e. m. 41 möter gjort deraf, att de ieke sett dessa sedlar i rörelsen användas, ett förhållande, hvilket jag hemställer till Eder, mine Hrr, om icke äfven J kunnen vitsorda, och dels äfven af den vid Utsk:s Utlåt, fogade tabell, som, ehuru deri icke uptager summorna för den årliga inlösningen af dessa sedlar, utan blott summorna af de sedlar, som vid hvarje års slut funnits utom banken, dock, vid jemförelse mellan dessa summor och de årliga inlösningsbeloppen, utvisar dessas förhållande till hvarandra i enlighet med följande siffror: 159, 83, 204, 31, 30, 20, 21.
Denna serie för 7 år tillkännager en bestämd tendens till förminskning i sedlarnes antal.
Under sisth år har inlösningen af transporDedlarne samt de å 3 och 2 E:dr på dubbla och enkla blad icke stigit till mer än något öfver 1,000 ll:dr, och då man betraktar obetydligheten af denna summa, jemförd med hela det belopp af 235,330 E:dr 24 sk. 8 r:st., som Utsk. föreslagit mätte från beräkningen af Bankens sedelstock uteslutas och inom linien observeras, torde föreslagna åtgärden icke kunna i någon mån inverka på Bankens förmåga att fullgöra sina skyldigheter.
Om man nemi. beräknar huru stor räntan på ifrågavande summa skulle blifva, så visar det sig, att, i fäll man kunde erhålla 5 proc, skulle räntan upgå till 1 1,706 B:dr; tager man åter i betraktande, att största delen af dessa penningar troligen blefve använd till förskotter åt filialbanker, och således icke komme att gifva mer, än 3 proc., blifver ändock den årliga räntevinsten 7,059 K:dr.
När nu erfarenheten visar, att det årliga belopp af dessa slags sedlar, som blifver i bankcluekan till inlösen företedt, icke upgår till mer än 1,030 E:dr, men räntan efter 3 proc. utvisar mer 7,059 lt:dr, så ligger deruti uppenbart, att någon våda för Banken icke kan upkomma.
Härvid bör också icke förbises, att af de sedlar å 16, 14, 10 och 8 sk. b:ko, hvilka för närvar:de utelöpa till icke obetydligt belopp, en stor del kan antagas vara förlorad, hvaraf naturligtvis temligen klart följer, att de alldrig till hela sitt belopp komma att blifva presenterade till inlösen; och tager man då i betraktande, att de nu till afföring föreslagna sedlarne icke öfverskrida beloppet af dem, sorn verkligen äro förstörda, torde deraf den slutsats kunna dragas, att när icke mer än en så ringa summa som 1,000 K:dr från hela landet presenteras till inlösen och det derjemte visat sig, att dessa sedlar icke finnas i rörelsen, icke flere af dem finnas qvar lefvande, än sådana som kunna vara förvarade i aflägsna landsorter, hos en eller annan om de allmänna förhållanderna mera okunnig person, som lagt dem på kistbottnen, derifrån de ieke utsläppas, annat än i mån af dödsfall eller arfsskiften.
Men då Banken genom räntevinsten på omförmälde kapital förvärfvat en mer än tillräcklig inkomst för dessa sedlars inlösande, kan jag för min del icke finna, att ett bifall till BankoUtsbs tillstyrkande på något sätt kan vara vådligt för Banken.
Jag erkänner fullkomligt riktigheten af den sats, som Hr Mannerskantz i sin reservation framställt, nemi., att det beslut, som år 1844 fattades och lades till grund för Bankens bestånd, eller att dess sedelskuld icke i något fall skulle få ökas utöfver 20 millioner R:dr, utan jemnt mosvarande tillökning i Bankens metalliska valuta, 42 Den 1 Mars e. m. bör hållas i helgd; ehuru jag å andra sidan är fullkomligt öfvertygad om att nämnde summa är ganska lågt tilltagen och lägre än andra länders banklagstiftning i sådant fall skulle hafva medgifvit.
Jag skall också icke med min röst tillstyrka någon åtgärd, hvilken efter mitt omdöme skulle kunna förminska den säkerhet för Banken, som med nyssnämnda föreskrift är afsedd; men jag kan icke finna, att den nu föreslagna åtgärden i någon mån kan rubba ifrågavar.de. säkerhet.
Om man deremot, å andra sidan betraktadt, för en så osäker skuld som den af sedlar, hvilka genom den aftagande progression, som jag nyss omförmält, tydligare gifva tillkänna att de till en stor del alldrig skola blifva till inlösen presenterade, om man, säger jag, för en så imaginär quantitet, fortfar att gå till väga på samma sätt med alla de bankosedlar, som framdeles komma att blifva indragna för att utbytas mot sedlar i riksmynt, skulle det otvifvelaktigt leda till det resultat, att de 20 millioner R:dr, sorn föregående Ständer medgifvit att
Banken må utöfver dess innehafvande metalliska valuta utgifva, skulle betydligt förminskas.
Ett strypningssystem för rörelsen skulle derigenom småningom inrota sig, hvilket jag för min del anser lika skadligt som om man något utsträckte systemet ang:de de 20 millionerna.
Jag vill på intet sätt med min röst bidraga till ett sådant förhållande; ty jag tror att en bank, likasom hvarje inrättning, den der ytterst hvilar på det allmänna förtroendet, bör vara mycket försigtig, att icke genom varierande beslut väcka det allmänna misstroendet.
Jag bekänner således upriktigt, att jag icke vill någon åtgärd, som förminskar Bankens säkerhet, eller, med andra ord, som ökar det utelöpande antalet sedlar utöfver det år 1844 bestämda belopp.
Jag respekterar den försigtighet, som uttalar sig i reservanternas yttranden; men jag tror att man äfven i försigtighet kan gå för långt.
Försigtigheten är berömlig, då den håller sig inom de gränsor, der fara är för hand; men om den går så långt, att man ser spöken på ljusa dagen, tror jag, att man icke vinner det ändamål man sökt.