Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En talare har här framställt den mening, att då man vet, att 2 Stånd beslutat att en jernväg skulle anläggas ifrån Stockholm, det skulle vara, som han yttrade sig, alldeles befängdt att icke återremittera frågan om bangårdarne.
För min del finner jag det vara ganska naturligt, att de Stånd, som gifvit anslag till jernvägsanläggning från Stockholm, äfven lemna medel till bangård i Stockholm, och att således det uttryck, den värde talaren begagnade, med skäl skulle kunna användas, om dessa Stånd icke beviljade det sist omnämnda anslaget; men jag hemställer huruvida R. o. Adis förfaringssätt skulle förtjena samma benämning, om detta Stånd, som beslutat, att någon jernväg från Stockholm icke byggas, detta oaktadt beviljade medel till bangårdsanläggniug derstädes.
Jag tror således, att någon anledn. till punktens återremitterande icke kan hemtas af det förhållande, att 2 Stånd fattat ett beslut, som strider emot R. o.
Adis, utan yrkar afslag å punkten.
Ehuru jag fullkomligt erkänner, att Stockholms stad bör så fort som möjligt komma i åtnjutande af Den 12 Juni e. m. 207 jernvägar, har jag likväl med afseende å nödvändigheten att vid denna Riksdag iakttaga sparsamhet, icke ansett mig f. n. kunna tillstyrka medels anslående till nämnde ändamål, och då 11. o. Ad. delat denna åsigt samt beslutat att icke bevilja några anslag dertill, kan jag för min del icke fatta huru R. o. Ad. skulle kunna bifalla eller återremittera en puukt, som innehåller tillstyrkan om medels anslående till bangårdar i Stockholm.
Det är visserligen sannt, att representationen arbetar på 3 särskilta rum, men det är lika visst, att hvar och en af representationens särskildta afdelningar bör fatta sina beslut så, att det ena öfverensstämmer med det andra.
Det åligger sedermera StatsUtslc. att söka sammanjemka RiksStms olika beslut, men om ett Stånd skulle vid första föredragningen af en fråga upskjuta sitt beslut i anseende till möjlig heten deraf, att något eller några af de andra Stånden komme att fatta olika beslut, kunde ju följden blifva den, att intet beslut blefve fattadt, ty alla Stånden kunde ju besluta att afvakta de andras beslut, att intaga, som man säger, en afvaktaude ställning.
Jag tror således, att R. o. Ad. i detta läll icke kan eller bör handla annorlunda än i öfverensstämmelse med vårt redan fattade beslut, och att Ståndet således bör afslå anslag till bangårdar i Stockholm.
Ett annat ganska vigtigt skäl för ett sådant beslut är det, att den ifrågasatta platsen för bangården icke, såsom jag tror mig veta, lyckats vinna den allmänna meningen för sig och att, om denna åsigt delas af representationen, det vore önskllgt, att denna representationens mening ju förr desto heldre öppet uttalades. Slutligen hemställer jag till de Hrr, som icke vilja afslå punkten, hvad man egentligen skulle vinna med ett bifall dertill.
Det är kändt, att de 2 Stånd, som beslutat att en jernväg skulle anläggas ifrån Stockholm genom Södermanland, lör denna anläggning beviljat en anslagssumma af endast 5 millioner Edr.
Det är således icke möjligt att denna jernbana under nästa statsreglerings-period kan öpnas för trafiken, enär de förberedande arbetena på den särdeles svåra terrängen troligtvis komme att medtaga största delen af anslaget, och det är följaktligen troligt, att om än bangårds arbetet f. n. upskjutes, det dock hinner blifva lika fort färdigt som jernvägen emellan Stockholm och Katrineholm.
Jag tror, på grund häraf, lör det första, att det vore inkonseqvent af R. o. Ad. att icke afslå anslaget till bangård i Stockholm, och för det andra, att ett sådant anslag icke f. n. är af behofvet påkalladt, hvarföre jag nu vördsamt yrkar afslag å punkten.
På de skäl Erih.
Ter smeden och Hr Gr.
Sparre framställt, får äfven jag påyrka denna punkts afslående.
Ofverläggningen ansågs härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde, att sedan Gr.
Hamilton afstått från sitt första förslag och instämt i begäran om återremiss, endast var yrkadt dels återremiss dels afslag å förev:de punkt, samt derjemte först hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla denna punkt.
S08 Den 13 Juni e. m.
Nej, jemte ett eller annat
Ja, och de sedermera till afslag och till återremiss af ifrågav:de punkt framställda proposme, hvilka besvarades med blandade
Ja och Nej, blefvo äfven vid deras förnyande med Ja och Nej besvarade; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det han ansåg att den sednast till afslag framställda proposm blifvit besvarad med öfvervägande Ja.
Justerades följande voteringspropos.:
Den som afslår ll:te punkten af StatsUtäbs Utlåt.
N:o 62 röstar
Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. de emot nämnde punkt gjorda anmärkn:!' föranleda till dess återremitterande.
Vi voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda:
Jag anhåller att få uti prot. nedlägga min reservation emot det beslut R. o. Ad. nu fattat.
Jag kan icke annat än uttrycka mitt ogillande deröfver, att de, som beviljat ända till 13 millioner
Rdr för en jernväg, som i framtiden skall förena Götheborg med Stockholm, fästat så litet afseende på angelägenheten af att börja detina anläggning äfven vid Stockholm, att de icke engång medgifvit återremiss af denna punkt, och således tyckes hafva förbisett, att vare sig jernvägen till Stockholm kommer att sträckas norr eller söder om Mälaren, en bangård i denna stad alltid måste finnas.
I sammanhang härmed får jag förklara, att jag äfven reserverar mig emot Ståndets beslut att ej vid denna Riksdag bevilja något anslag till en från Stockholm utgående jernbana.
Att, då fråga är om jernvägs anläggningar i ett land, bevilja anslag åt andra orter, men icke åt landets hufvudstad, är ett beslut af sådan beskaffenhet, att jag emot detsamma måste nedlägga min allvarliga protest.
Jag får anmäla min reservation emot det nu fattade beslutet.
Jag har icke del tagit i öfverläggningen ang:de 6:te och 11:te punkten, derföre att jag ej velat onödigtvis öka yttrandernes stora antal, då jag tydligen trott mig förmärka, att de mest välgrundade skäl och slående bevis ingenting förmått inverka.
Sedan nu beslut om alla de ifrågasatta anslagen till jernvägs-anläggningar blifvit fattade, får jag reservera mig emot det beslut, hvarigenom anläggning af en från Stockholm utgående jernväg blifvit till en obestämd tid upskjuten, ett beslut, hvarigenom, enl. min öfvertygelse, fäderneslandets sanna väl blifvit åsidosatt.
Hr Den 12 Joni e. m. 209 Hr Reutersvärd, Patrik Oscar:
Då jag i allo gillat StatsUtsk:s förslag och vid hvarje punkt röstat i enlighet med denna åsigt, anmäler jag min reservation emot de beslut It. o. Ad. fattat.
Till följd af R. o.
Adois i afseende på föredragningssättet fattade beslut, förekom nu 2:dra punkten af Utsk:s Utlåt., och efter upläsningen deraf yttrade Frih. Cederström, Rudolf: Att StatsUtsk. till RiksSt:ns kännedom framställt ett jernvägssystem, det enl.
Utsk:s öfvertygelse bästa som i detta hänseende kunde upgöras, detta förfarande kan oell bör icke klandras; men att, såsom Utsk. derutöfver vill, R.
St:r redan vid denna Riksdag skola godkänna samt antaga och fastställa ett sådant system, tror jag för min del vara något för tidigt.
Såsom skäl för systemets antagande är anfördt, att de industriella yrkenas idkare inom orterna skulle, om banornas riktning vore på förhand bestämd, hafva något att rätta sig efter, för upgörande af planer till nya anläggningar och företag, utstakning af bibanor, o. s. v.; men då Utsk. jemväl medgifver, att hvad helst E.
St:r i anslagsväg vid denna Riksdag må bevilja, icke ett derutöfver antaget s. k. system kan blifva någon oafvikelig norm för kommande Ständers fortsatta tillgöranden, synes det mig såsom skulle de, förhoppningar man genom systemets antagande velat gifva de särskilta orternes innebyggare, kunna blifva af nog mycket illusorisk beskaffenhet.
Komme en eller annan af dessa förhoppningar att, tillföljd af nästsammanträdande Ständers möjligen bättre vunna insigt, för framtiden svikas, vore sådant något som icke skulle bidraga till att hos landets befolkning stärka förtroendet till landets representation.
Jag vill härmed icke säga, att ett system för Statens jernvägsbyggnader icke i framtiden kan vara tillrådligt, men jag anser att tiden till ett sådant systems fastställande ännu icke är inne, och detta så mycket mindre, som jag i afseende å beskaffenheten af StatsUtsk:s system har ganska mycket att anmärka.
Men för att nu icke råka in i ett alltför vidlyftigt framställningssätt, som utan tvifvel skulle trötta R. o. Ad. efter allt hvad i denna fråga redan blifvit taladt och skrifvet, får jag, under åberopande af hvad reservanterne ang:de denna punkt anfört, vördsammast nu endast yrka, att R. o. Ad., med afslag å StatsUtsk:s förslag i denna punkt, behagade besluta, det något allmänt system för Statens jernvägsbyggnader icke vid denna Riksdag må fastställas.
Jag skulle anse det vara alldeles ändamålslöst att yrka bifall till St,atsUtsk:s framställning i denna punkt, men jag tror mig dock böra fästa upmärksamheten dervid, att det är nödigt att .motiverna till denna punkt icke må anses bindande för det beslut R. o. Ad. kan komma att fatta vid en efterföljande punkt.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, framställt, att i afseende på denna punkt icke förekomVI H. 14 210 Den 12 Juni e. m. mit något annat yrkande, än hvad Frih.
Cederström föreslagit, nemi. att B., o. Ad. måtte, med afslag å förevrde punkt, förklara att något allmänt system för
Statens jernvägsbyggnader icke nn bör fastställas, blef propos. till bifall å denna punkt först framställd och besvarad med starka
Nej, jemte ett eller annat Ja; och efter sedermera gjord hemställan, om R. o. Ad. behagade bifalla Frih.
Cederströms nyssberörde förslag, hvarvid ropades starka
Ja jemte några Nej, förklarade Hr Gr. o.
Landtm, att han härvid funnit
Då härefter 3:dje punkten förekom, yttrade Frih.
Sedan R. o. Ad. fattat beslut ang:dede jernvägslinier, åt hvilka anslag vid denna Riksdag borde beviljas, samt jemväl bestämt beloppet af dessa anslag; så och då denna punkt i flera delar strider emot R. o. Ad:s beslut, får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. å afslag derå.
Jag finner visserligen, lika med Frih.
Tersme den, att denna punkt icke kan af R. o. Ad. bifallas, likasom jag anser det vara alldeles olämpligt att ingå i någon discussion öfver de särskilta momme af punkten; men då R. o. Ad. obestridligen godkänt några af de deri uptagna jernvägssträckningar, hemställer jag huruvida det icke vore lämpligast att lägga punkten till handlingarne.
Man kan ju icke afslå hvad man redan de facto bifallit, och på grund häraf får jag för min del yrka punktens läggande till handlingarne.
Hr von Troil, Emil: Jag förenar mig med Frih.
Raab och anhåller således att, till följd af R. o. Ad:ns förut fattade beslut, den nu föredragna 3:dje punkten måtte läggas till handlingarne.
Det sätt att tillvägagå, som Frih.
Raab föreslagit, kan visserligen äfven följas, och då det leder till samma mål som jag afsett, har jag för min del ingenting att deremot invända, ifall det vinner R. o. Ad:ns bifall.
Hr Cederschiöld, Rob. Theopron:
Jag får först anhålla om uplysning, huruvida PresteSt:s beslut ang:de denna punkt blifvit R. o. Ad. delgifvet.
Riddarh.Sekret., att någon underrättelse om PresteSt:s i ämnet fattade beslut ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad.
Efter min upfattning ligger det ganska stor vigt derpå, huruledes R. o. Ad. beslutar ang:de denna punkt.
Såsom vi alla torde veta, har PresteSt. afslagit 1 mom. af punkten, hvilket morn., enl. hvad discussionerna gifvit vid handen, ansetts vara det vigtigaste.
Vid sådant förhållande anser jäg det vara D en 12 Jani e. m. 211 ganska vigtigt, att äfven E. o. Ad. afslår detta morn., på det att 2 Stånd må hafva stannat i samma beslut.
Frågan oin de jernvägslinier, hvilka skola såsom stambanor anses, är, i min tanke, en ekonomisk lagstiftningsfråga, hvarom K.
M. förklarat sig vilja med E.
St:r öfverlägga, och om i en sådan fråga 2 Stånd stanna emot 2, är frågan förfallen.
Hela jernvägsfrågans behandling här hos E. o. A. har kommit i en skef ställning, derigenom att E. o. Ad. icke börjat med början, på sätt jag tog mig friheten påyrka, utan började med anslagsfrågorne, hvilket förfaringssätt, såsom jag jemväl antydde, skulle leda till förveckling.
— För att icke öka denna villervalla, anser jag det vara af vigt att vi nu aktgifva på verkliga förhållandet.
Om B. o. Ad., såsom jag hoppas, afslår 1 mom. i denna punkt, så är den deri afhandlade fråga, såsom varande af ekonomisk natur, förfallen, och då har man vid denna Eiksdag beslutat, att någon stambana emellan Stockholm och Götheborg i den föreslagna riktningen icke skall anläggas, hvaraf följer att något anslag till en sådan stambana icke kan komma i fråga.
Jag hemställer derföre, att E. o. Ad., i öfverensstämmelse med Ståndets redan fattade beslut, måtte afslå 1 mom. i denna punkt, hvarjemte jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhåller att de öfriga momme måtte hvar för sig föredragas.
Tersmedens första framställning om afslagfi punkten, hvarjemte jag, beträffande Hr Cederschiölds yrkande om punktens föredragande momentsvis, får förklara, att jag icke fattar nödvändigheten af ett'sådant förfaringssätt.
Jag tror icke att det kan komma i fråga att antaga någon af de i dessa moimr föreslagna stambanor, enär sådant skulle strida emot E. o. Ad:ns förut fattade beslut, hvarföre det vore lämpligt och ledande till tidsvinst att afslå punkten i dess helhet.
Jag är af den åsigt, att 1. 2, 3, 5 och 6 momme af denna punkt kunna och böra afslås, emedan StatsUtsk. deri tillstyrkt E. St:r att fatta, i min tanke, alldeles otjenliga beslut, enär desamma icke äro bindande, såvida ej anslag till de bestämda stambanorna tillika beviljades, men dock möjligen kunde i en framtid åberopas såsom af båda statsmakterna fattade.
För att nu förekomma detta, och få ett fullständigt och rent afslag å stambanesystemets fastställande, anhåller jag, att de af mig först upräknade momme måtte af E. o. Ad. ogillas.
Hvad deremot det 4 mom. beträffar, så har E. o.
Ad. i sitt redan fattade beslut omnämnt den södra stambanan och jemväl beviljat anslag dertill, hvaraf följer att det icke är lämpligt att afslå detta morn., men då det icke heller är lämpligt att bifalla morn., enär E. o. Ad. redan en gång beslutat öfver den deri uptagna frågan, anhåller jag att 4 mom. måtte läggas till handlingarne.
Jag ämnar icke inleda en discus sion i anledn. af Hr Cederschiölds framställning, som icke egentligen rörer det ämne hvilket nu utgör föremål för öfverläggning.
212 Den 12 Juni e. m.
Frågan, huruledes de af RiksSfin fattade olika besluten skola behandlas, blifver först föremål för öfverläggning, sedan StatsUtsk. inkommit med sitt sammanjemkningsförslag.
Haab och begära punktens läggande till handlingarne.
Det är något ovanligt och ej med vedertagen ordning öfverensstämmande, att att en K.
Propos. lägges till handlingarne och således ej blifver besvarad.
Jag anser densamma ej kunna antagas, och finner mig derföre böra förena mig med de ledamöter som yrkat afslag å punkten.
Sparre har från detta afslag trott det 4:de mom. böra undantagas.
Jag för min del inser icke behofvet af ett sådant undantag; ty att jemväl nämnde mom. icke bör bifallas, är desto säkrare, som uti detsamma finnes uttryckligen omnämnd en punkt, hvarigenom södra stambanan skulle framdragas, nemi.
Ljungby, ehuru meningarne om lämpligheten af denna sträckning äro ganska delade.
Anckarsvärd vill äfven jag hemställa, huruvida det är lämpligt att vid punktens afgörande sönderdela densamma i dess sex särskilda mom:r, då man fastbeldre genom ett enkelt afslag å punkten i dess helhet vida enklare kan komma till målet.
Ehuru hvarje ledamot äger rätt att fordra en sådan sönderdelning, torde denna rättighet, såsom alla andra, icke böra påyrkas i annat fall än att dermed något gagn åstadkommes.
Vidare anhåller jag att få med några ord bemöta Frih.
Raabs yttrande, att, om man afsloge punkten, skulle man råka i strid med sitt förut fattade beslut.
Sådan blifver likväl ej händelsen, ty de beslut, R. o. Ad. i anslagsfrågorna fattat, måste, hvad R. o.
Ad. beträffar, blifva beståndande, såvida icke R. o. Ad. genom ett särskilt fattadt beslut sitt föreg:de beslut frånträder.
Men derom är icke nu frågan, utan här är fråga, huruvida R. o. Ad. skall fastställa Statens jernbanor i den riktning StatsUtsk. föreslagit eller icke.
Om ett nekande svar härå af R. o. Åd. meddelas, förringas, i min tanke, alldeles icke verkan af R. o.
Ad:ns föreg:de beslut; utan, för den händelse att R. o. Ad:iis beslut blifver R.
St:rs, kommer den afgående underd. skrifvelsen att innehålla, det R.
St:r beviljat anslag till vissa bansträckningar, men för öfrigt icke funnit skäl att den Nåd.
Proposrn bifalla.
Jag får, på grund häraf, i likhet med Gr.
Anckarsvärd, anhålla, det punkten i dess helhet måtte afslås.
Jag för min del har ej kunnat finna att några giltiga skäl för afslag å punkten blifvit anförda.
Hvarföre har R. o. Ad. beslutat, att anslag till vestra stambanan icke skulle beviljas för någon annan sträckning än den emellan Götheborg och Orebro, om icke derföre att man derigenom velat undvika striden om denna stambanas förläggande söder eller norr om Mälaren ?
Om man nu yrkar rent afslag å denna punkt, så börjar man ju ånyo denna strid.
Hr Cederschiöld säger, att om 2 Stånd afslå 1 mom. i denna punkt så har frågan förfallit och kan icke blifva föremål för omröstning i förstärkt StatsUtsk., men Hr Cederschiöld
Den 12 J un i e. m. 213 säger tillika, att ett sådant beslut i ekonomisk lagstiftningsväg icke förringar de beslut, hvarigenom anslag blifvit beviljade, Om någonsin gäller bär satsen, att det är penningarne som tala, och det beslut hvarigenom penningar blifvit anslagna blifver äfven det gällande beslutet.
Jag fattar således ej hvarföre man nu skall inlåta sig i den strid man förut velat undvika.
Hvad åter den södra stambanan beträffar, så måtte det väl vara den största möjliga inkonseqvens att, sedan man först beviljat anslag för hela denna banas sträckning, sedermera ogilla samma bansträckning.
Jag fattar ej hvad ett sådant beslut skulle betyda.
Cederström har sagt, att det icke skulle gå an att lägga en K.
Propos. till handlingarne.
Jag hemställer dock, om, det är bättre att afslå en framställning från K. M., än att lägga den tilt handlingarne.
Men här är dessutom icke fråga om en K.
Propos., utan frågan är om ett StntsUtskis förslag, och det är detta förslag hvaröfver vi alldeles icke behöfva utlåta oss, ty svar på tal får Utsk. genom besluten i auslagsfrågorne.
För öfrigt får jag förklara, att om, genom det slutliga lotterispelet i förstärkta StatsUtsk., It.
St:rs beslut skulle blifva det, att vissa bansträckningar bestämdes utan att medel till banornas utförande på samma gång beviljades, så skulle ett sådant beslut kunna lända landet till verklig olycka, ty hvarje jordägare skulle då genast till ett högre värde upskatta den jord, hvarigenom den förväntade jernbanan skulle löpa; men då dessa banors utförande på jorden, och ej blott på papperet, torde vara ganska ovisst, så skulle dessa jordägare kunna blifva på ett ganska menligt sätt bedragna genom det gifna, men ej honorerade löftet.
Beslutet skulle således kunna leda både till enskilta personers skada samt till harm, bitterhet och misstroende till 11.
På grund häraf anser jag denna punkt hvarken böra bifallas eller afslås, utan läggas till handlinlingarne.
Den åsigt jag uttalat om den verkan som 2 Stånds beslut i denna fråga skulle medföra, har jag icke framställt för att gifva anledn. till en vidlyftig discussion, utan jag liar framställt densamma endast såsom ett motiv för de vidare beslut, som jag anser It. o. Ad. böra fatta.
Och ehuru jag anser, att alla möner i denna punkt böra afslås, har jag likväl, då ett utaf dem rörer en bansträckning, till hvars utförande 1!. o.
Ad. anslagit medel, ansett grannlagenheten bjuda, att icke företaga alla monnr i en klump, utan behandla hvart och ett af dem särskildt, hvilket behandlingssätt jag jemväl ansåg vara försigtigast, enär motsatsen skulle kunna leda till ett annat mål än dit jag önskade komma.
Det är nemi. klart, att om man till afgörande företager alla momma i en klump, så kunde ett sådant, förfaringssätt hindra dem som vilja afslå alla momme utom det 4:de, att rösta för afslag å punkten i dess helhet.
Af denna orsak har jag ansett det vara vigtigt att särskilja mommas behandling, men detta hindrar icke, att en och samma propos. kan framställas på aliade möner, hvarom ett likartad! beslut bör fattas, och att sedermera det 4:de morn.. 214 Den 12 Juni e. m. om hvars afslående eller läggande till handlingarne meningarne inom R. o.
Ad:ns majoritet tyckas vara delade, blifver föremål för en särskild propos.
Jag anhåller att få fästa upmärksamheten derpå, att det icke torde gå an att behandla l:sta oeh 4:de mom. olika, åtminstone ieke under den förutsättning Gr.
Sparre och Hr Cederschiöld antagit, ty R. o. Ad. har ju beviljat anslag till båda de jernvägssträckningar som i dessa mom:r omtalas, ehuru, hvad den vestra stambanan vidkommer, endast för sträckningen emellan Götheborg och Orebro. R. o.
Ad. har således beviljat anslag till ungefär hälften af den vestra stambanans sträckning, och R. o. Ad. har likaledes beviljat anslag blott för en del af den södra banan.
Häraf följer, att det icke är konseqvent att afslå det l:sta mom. och deremot lägga det 4:de till handlingarne, utan anser jag, att begge momme skola antingen afslås eller läggas till handlingarne.
Man kan nemi. betrakta denna punkt såsom afseende banornas sträckning i deras helhet, och enl. denna säga: vi vilja ej hafva något härmed att skaffa, emedan vi endast vilja anslå medel till vissa delar deraf.
Man kan således afslå hela punkten, men jag för min del tror, att det rättaste vore att lägga den till handlingarne, ty det skulle väl se något besynnerligt ut, att man först beviljade anslag till vissa bansträckningar och sedermera förkastade de punkter, som afhandlade just de bansträckningar åt hvilka man till en betydlig del anslagit medel.
Jag tager mig friheten att i minnet återkalla innehållet af det beslut R. o. Ad. sednast fattade i afseende å den andra punkten i detta Utlåt.
Denna punkt innehåller ett tillstyrkande: »att R.
St:r, till ledning och iakttagande vid besluten om ej mindre verkställigheten af de genom Statens försorg och på det allmännas bekostnad skeende jernvägs-anläggningar, än dertill erforderliga medels anvisande, måtte godkänna samt antaga och fastställa ett visst system för Statens jernvägsbvggnaders utförande.
Denna tillstyrkan om ett visst systems fastställande har R. o. Ad. nyss afslagit.
Hvad innehåller nu den 3:dje under öfverläggning varande punkten ?
Enl. min tanke ingenting annat än en beskrifning af det system StatsUtsk. ansett böra antagas.
Vid sådant förhållande kan jag icke finna annat, än att det skulle vara högst besynnerligt, att sedan man beslutat att icke antaga något system, man derefter uppehåller sig med att discutera huru detta system skulle se ut.
Jag anser således, att hela denna 3:dje punkt har, till följd af R. o. Adms nyss fattade beslut, helt och hållit förfallit, samt att man således icke kan dermed vidtaga någon annan åtgärd än att lägga densamma till handlingarne.
Hr Cederschiöld har visserligen ganska öppet tillkännagifvit hvad han åsyftade med punktens afslående, nemi. att en votering i Förstärkt StatsUtsk.
.derigenom skulle förekommas, enär 2 Stånd stannat emot 2, och frågan, såsom varande af ekonomisk natur, följaktligen förfallit; men om Hr Cederschiöld behagade genomläsa ingressen till 3:dje Den 12 Juni e. m. 215 punkten, så torde han finna, att denna punkt icke är af ekonomisk beskaffenhet.
Ingressen lyder sålunda: »att R.
St:r måtte såsom stam- eller statsbanor antaga och bestämma följande jernvägar, hvilka således böra genom Statens försorg och på allmän bekostnad anläggas och fullbordas.»
Om R. o. Ad. skulle afslå ett eller annat af de härefter följande momme, så innefattades i detta afslag ett beslut, att de i mom. omnämnda jernbanor icke skulle på Statens bekostnad anläggas.
Andra Stånd hafva deremot beslutat, att just samma banor skulle på Statens bekostnad anläggas och dertill gifvit anslag.
Frågan är således en anslagsfråga och följaktligen måste, då 2 Stånd stannat emot 2, votering i Förstärkt StatsUtsk. äga rum.
Jag förenar mig uti Frih.
Raabs anhållan om punktens läggande till handlingarne.