Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning sf Friherre Boijes yttrande, angående de oroande underrättelser han haft från sina correspondenter i landsorterne, får jag vördsammeligen nämna, att äfven jag har correspondenter i landsorferne, som med tillförsigt till Riksens Ständers vishet, afvakta deras beslut rörande penningeregleringen, och med hopp motse den glada tidpunkt, då en realisation återgifvit säkerhet åt ägande rätten samt lif åt näringarne; äfvensom jag kan försäkra Herr Friherre Boije, att hvarken de eller realisationens härvarande förfäktare ledas af penninge-egennytta.
Herr Cederschjöld, Pehr Gujiaf:
Jag kan ej underlåta att yttra betänklighet vid att anmoda Utskotten att uppgifva de allmänna grunder, hvarefter Utskotten erna uppgöra sin finan, ceplan.
Ty det bör ej allenast blifva svårt för Utskotten att särskildt uppgifva dessa grunder; utan dessutom nästan omöjligt för Riksens Stån. der att bedöma dem, då man ej tillika får se huru grunderna skola utföras.
Jag skulle t. ex. omöjligen kunna våga gifva mitt bifall till en realisation, utan att veta, huru och på hvad sått den skulle verkställas.
Jag afstyrker således att gifva Utskotten ett dylikt uppdrag.
Jag tror det vara så myc ket nödvändigare att påminnelse till Utskotten expedieras, som jag af en Ledamot i StatsUtskottet Herr Lagerhjelm hår fått höra, att finance-afdelningen blott haft en enda samman-; komst.
Denna påminnelse skulle troligen genom Den 25 Martti. 681 ett ProtocollsUtdrag säkrast uppfylla ändamålet.
Uti hvad Herr Cederschjöld yttrat, kan jag ej instämma.
Han har sagt, att det skulle blifva svårt för Utskotten att besvara Friherre Björnstjernas framställningar; de skola likväl en gång besvaras, och troligen hafva de flesta Ledamöterne redan så öfvertånkt dessa ämnen, att .Utskotten med lätthet kunna afgifva sitt yttrande angående grunderne för financeplanen, såsom Friherre Björnstjerna yrkat.
I alla fall blifver det af oändlig nytta för Riksens Ständer och för Nationen, atti tid kunna få del af de åsigter Utskotten ämna göra gällande.
Jag tror att de ej nog hastigt kunna kungöras, på det de anmärkningar som dervid komme att framställas må hinna att pröfvas.
Friherré Björnstierna:
En värd Ledamot Herr Cederschjöld, tyckes oriktigt hafva fattat mitt anförande.
Han har trott det jag blott begärt de generella grunderne.
Jag har likväl äfven begärt, att de skulle vara motiverade, för att tjena till någon ledning; .men för att blifva motiverade, behöfva de icke innefatta detaillerne.
I anledning af hvad sorn blifvit yttrat, att Finance-Beredningen blott haft ett sammanträde, får jag upplysa, att densamma för i4 dagar sedan hade sin första sammankomst för att organisera sig; att
Beredningen då beslöt att införvånta alla de särskildta olikartade motioner, som uti det Beredningen tillhörande ämne, blifvit gjorde, innan något kunde tagas i öfvervägande, och att då 6$i Dm 25 Martil, nu de fleste af dessa motioner inkommit, Beredningen i går åter sammanträdt.
Likväl får jag upplysa, att ännu åtskilige motioner återstå, sorn ej ifrån StåndsCanzlierne inkommit.
D^tta torde bevisa, att Utskotten ej visat någon försummelse, hvaraf torde följa, att de ej förtjena någon påminnelse.
Då jag för min def anser den nu uppkomna frågan yara, af högsta vigt ocfl erfordra en mogen Öfverläggning, be-, gagnar jag min rått, att begära fiågan bordet.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskilja . des klockan half till 3, eftermiddagen.
Av Tisdagen den 25 Martii.
Plenum, klockan till 5 eftermiddagen.
Herr von Hartmansdorff, Augusti Vid tfutet af motionstiden väckte så vål Grefvi Den 25 Martii. 685 Cronhjelm som Herr Montgommerie frågor, om en förändrad undervisningsmefhod för de yng— lingar sorn vilja ingå i MilitairStåndet.
Jag anmålte rnig då vilja i åmnet yttra mina tankar, men har ej förr ån nu hunnit att något fullständigare utveckla dem, och anhåller följaktligen att få underställa dem Ridderskepets och Adelns pröfning.
Härefter upplåste Herr von Hartmansdorff följande:
(Se Bilagan N:o i.) Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus:
Jag gör mig det hopp att de Höglofl.
Utskotten icke lära underlåta att sjelfmant? skåda fÖremå. let jemväl från sin andra sida.
Likväl kan jag icke afhålla mig ifrån att med fä ord angifva hvad som dervid torde böra kontina i betraktande, då de Iierrar sorn talat mot Carlbergs KrigsAcademie, blott omnämnt hvad som kan> gagna deras åsigt.
* Först och främst får jag derpå fästa, uppmärksamheten att, ehuru syftemålet år enahanda, så åro likväl sjelfva åtgärderna att uppfostra och att undervisa alldeles icke enahanda.
Uppfostrans egentliga mål år att göra menniskan god och ådel och att bilda medborgare.
Undervisningens år att bilda mån för v-fen8k**perna, för sådana yrken och näringar som förutsätta vidsträcktare insigter, och för Staten.
Uppfostran behöfva alla.
Undervisning behöfva 634 Den 25 Martu, icke alla.'
Derföre måste också uppfostran vara, hvad maq förstår nied ordet allmän.
Undervisningen kan få vara ensidig, utan att derigenom, hvarken för individen eller för det allmänna någon menlig ensidighet uppkommer.
Ingenstädes är hvad som hörer till den egentliga uppfostran så väl organiseradt som i Sverige.
Den hvilar på tvenne grundsatser, hvilka just derigenom att de blifvit lagde till grund för den religieusa bildningen fått sin allmännelighet och beredt en allmän uppfostran.
Den första grundsatsen är denna:
Gud skall mera lydas ån mennijkor.
Genom denna grund-' sats, och sedan den öfvergått till känsla, är hvarje Svensk individualiserad och sjelfständig gjord.
Domare öfver sig sjelf genom samvetet, får han fritt bedöma andras handlingar.
Han blir derigenom fri medborgare.
Idéen af constitutionalitet och af opposition skall finnas inom hans själ, om också inga Grundlagar funnos.
Mera allmän vöre denna känsla, om Staten blott med folkets uppfostran befattade sig.
Den förstöres ofta och isynnerhet inom de högre folkelasserne, derigenom att åtgärderna till undervisning icke stå i harmoni med grundsatserna för uppfostran.
Att äl/ka näftan såsom man äl/kar sig sjelf, utgör den andra grundprincipen för den all oknna uppfostran.
Känslan skall mildra den dom som det stränga förståndet skulle vilja fälla.
Folkels allmänna caracter är mildhet och billighet.
Fick folket sjelf döma öfver dem, som Den 25 Martti.
685 stört den allmänna säkerheten, så skulle man snart öfvertyga sig att det mildare och rättvisare skulle behandla den felande, än Domaren, som mäste lyda den föreskrifna lagen, det kan.
Sluteligen hörer till den allmänna uppfostran, den af Carl XI stiftade lag, att både man och qvinna skola kunna läsa i bok, så snart de hunnit till den ålder att kunna intagas i Församlingen, som i smått framställer bilden af Samhälle eller Stat.
Genom den nu mera allmänna färdigheten att läsa i bok, innan han träder ur det husliga lifvet, har en hvar fått medel i sin hand att ställa sig i communieation med en större verld och med de förflutna tiderna: han kan söka un *•
. ■ dervisning; hans yttre förhållanden få bestämma graden deraf.
Härmed slutas åtgärderna för den allmänna uppfostran.
Hvad åter undervisningen beträffar, så för; drar sakens natur, att den i afseende på individefna som undervisas, måste vara ensidig till sitt syftemål.
Genom individuel ensidighet i kunskap, kan vetenskap bli mångsidig inom en nation och slutligen allsidig för slägtet.
I vetenskapernas* och i konsternas verld, mäste, likasom i industriens, den ena förarbeta och biträda den andra; af individer eftersträfvad mångsidighet och allsidighet i vetenskap, blir för vetenskapen sjelf lika menlig, sorn mångslöjdet inom industriens gebiet.
De som klaga att de hos de vetenskapligt bildade, ofta finna så myc, ken ensidighet, torde glömma att uppå den in - 6ä£ Dtn 25 Martil, eli vi du eli a organisationen ingen uppfostrare och ingen undervisare förmår något, samt att det icke äro insigterna allena som vålla olikhet i åsigter, viljan och sådant sorn mäste lorås på uppfostrans räkning har deri sin dryga andel.
Våra undervisningsanstalter äga siri organisation från Carl XI;s tid» Högskolorna blefvo nederlagsplatser för vetenskap.
En hvar skulle der få hämta den undervisning, som han fann sig behöfva; men ej begärdes att en hvar^ som sökte undervisning skulle undervisas i allt.
Skolorna och Gymnasierna bestämdes egentligen för Prästernas bildning och voro således hvad man behagar kalla ensidiga undervisningsanstalter.
Men det var ingen annan förnekadt att begagna den undervisning som der tilldelades Presterna.
Man har i sednare tider velat göra de lärda Skolorna mindre ensidiga, eller mera lämpadd fefter allas så kallade behof.
Det år osäkert om icke derigenom en ensidighet af ett annat slag blifvit beredd.
Förr låste man Tacitus, Salustius och Plutark och lärde sig tänka utaf detri.
Snart torde man af de gamla icke kånna flere ån Ovidius och Caesars commentarier, och sinnet i stället för att låga för sanning och åra, torde fatta tycke för digt och ior ryktbarhet.
Den som undervises vid Carlbergs KrigsAcademi, kan naturligtvis icke heller bli undervist i allt.
Men deraf följer icke att han held Siri lifstid igenom skall ensidigt bedöma iirigefl; Deri 25 Martii, 668
Så mycket lår han att han duger till mera ån ett enda yrke-
Det man lår till 20 års ålder genom betalta undervisares åtgård, betyder i alla fall ganska litet emot hvad man lår, sedan kunskapshågen blifvit tånd och man sjelf börjar söka undervisning.
Herr von Hartmansdorff beräknar kostnaden för en vid Carlberg bildad Officerare till Boo R:dr Banco om året, eller till 0000 R:dr för hela Coursen.
Jag har beråknat kostnaden för en Theologi* Studiosus, till dess han blir färdig att ingå i Församlingens tjenst till 4ooo R:dr, når man till hvad Staten påkostar, räknar stipendierna stiftade af enskildte.
Om i närvarande ögonblick Carlbérgs KriggAcademie upphåfdes, skulle, som jäg befarar, det allmänna deraf vidkännas en verklig förlust.
Carlberg utgör ett experimentalfält för den nya, så kallade Lancasterska undervisningsmethoden och för Gymnastiken.
Hvad det förra beträffar, så återstår der ännu ganska mycket att göra.
Meddelningsmethoder för hvarje särskild kunskapsgren måste uppfinnas, och derefter inrättade läroböcker éamt generélla, en allmän öfversigt beredande tableauer författas.
Detta låter mycket lättare verk.
Ställa sig vid Carlberg ån vid de andra läroverken.
Skulle man vilja ännu ett par decennier ha tålamod med den ensidiga undervisningéri Vid Carlbergs SdrigsÅcadeoiie, så torde sediäti 688 Den 25 Martil* undervisningen vid Läroverken i allmänhet kunna erhålla en raskare och säkrare gång.
Det år möjligt att KrigsAcademien kostar mera ån nödigt år.
Kan man icke jemväl der införa hushållning?
Men en förlust vore det, efter min öfvertygelse, om KrigsAcademien i närvarande ögonblick upphåfdes.
Herr von Hartmansdorff har i min tanke så fullständigt utvecklat mötiverne för upplösning af KrigsAcademien på Carlberg, att det vore förgäfves för mig att bjuda till öka dem; och jag vill således inskränka mig till några anmärkningar vid hvad Grefve von Schwerin nu i ämnet yttrat.
Herr Grefven synes mig åt den ensidiga bild ningen vilja lemna ett företräde , som jag ej kan medgifva den, då jag anser ensida uppfostringsanstalter uteslutande tillhöra enväldiga Statsformer.
Jag nödgas påstå och kan af egen erfarenhet vitsorda, att de egenteliga militaira färdigheter, hvilka åtminstone på min tid vid KrigsAcademien inhämtades , voro ganska rin. ga, att tiden för kunskaps-utvecklingen just hörjås, när vanligen uppfostran vid KrigsAcademien anses vara fulländad och att grunderne för alla de kunskaper som fordras , för att vara en bildad medborgare eller skicklig militair, icke af mig kunde-vid KrigsAcademien inhämtas, utan felades mig när jag derifrån blef utexaminerad; och dessa brister, i afseende på en fullständig militaire-undervisning vid KrigsAcademien , Dan 25 Martti, 689 denik n, tror jag felas ännu.
Jag ber derföre, att få i alla delar förena 111ig med det yttrande Iden’ von Hartmansdorff afgifvit, utom hvad an«s går användandet af de besparade medel, som , genom KrigsAcadeiniens möjliga indragning kunde blifva att tillgå.
Herr Riben, Carl [Rilhelm:
Jag yrkar icke KrigsAcademiens upplösning , men jäg tror att en allmän medborgerlig bildning bör föregå den uteslutande militairiska, oell det är af detta skäl som jag till en hufvudsaklig del instämmer i Herr von Hartmansdorffs åsigt er.
Då jag nu hör en värd Ledamot yttra, att ali undervisning bör vara ensidig, för att bilda mångsidighet, erinrar jag mig en skriftiélig afhandling om KrigsAcademiens organisation, författad af en nu afliden utmärkt militaire-person, som just i motsatts a£ Grefve von Schwerin , men i öfverensstämmelse med Herr von Hartmansdorff och Grefve Cronhjelm icke trodde sig böra försvara ensidighet i någon sort af undervisning uti en constitutionel Stat.
Jag skulle önskat att de personer sorti förstå detta ämne bättre än jag, ville noga begrunda, om icke den militaira bildningen inom vårt fädernesland, långt ifrån att försämras, tvertom skulle ännu mera utvecklas, om tilläfventyrs de första Classerna vid KrigsAcademien försvunno, och således ingen offentlig undervisning uteslu— tande egnad åt det militaira yrket der bibringades ynglingar förr än vid iö;de året.
Ridd, o, Ad, Prat, 2 Band. 445 690
Den 25 Martil^ Grefve Posse, Carl Henrici Då jag instämmer med Herr von Hartmansdorff, hav jag endast stigit upp på min bänk för att besvara Grefve von Schwerins yttrande, i afseende på den goda tanke han tyckes hysa om den allmänna uppfostran i Sverige, då han säger, att sedan Konung Carl XI.s tid allmogen kunnat vål läsa i bok.
Det vore önskelig t om sig så förliölle , men derifrån tror jag stora undantag finnas ; om hela befolkningen i Götha Rike tages i betraktande, vore det lyckligt om hvar io:de person kan rigtigt låsa i bok.
För 12 år sedan köpte jag en egendom i Södra delen afRi. ket, hvarunder lydde öfver 1800 personer, och ganska få utaf dem kunde hvarken skrifva eller läsa; men vål hade de familiariserat sig med *. brott af många slag.
Jag vet ej huru förhållandet dermed år i de Norra Provinserna af Riket, men att tillståndet i flera delar af de Södra år sådant som jag nu yttrat, det år säkert.
Det vore således ganska illa, om Allmänna Besvärs- och OeconornieUtskottet med kallsinnighet upptoge alla de motioner om allmänna uppfostrans förhållande, sorn utaf flera Ledamöter af detta upplysta Stånd blifvit gjorde.
Det är några anmärkningar vid Grefve von Schwerins yttrande, som jag anhåller få göra.
Han har ansett det vara en betydlig skillnad emellan uppfostran och undervisning.
Jag tror det äfven; men anser dem böra, så mycket som möjligt förenas till ynglingens jemna utbildning.
Den ensidighet, sofin undervisningen föranleder, blifver an - Den 25 Martil, nu större, om ynglingens uppfostran äfven får en riktning dertill genom hans tidiga skiljande ifrån föräldrars och anförvandters husliga krets.
Grefve von Schwerin har erkändt, att undervisningen vid KrigsAcadernien vore ensidig, mea liar dock funnit den så god, att de som utgått derifrån varit skicklige till allt.
Ur undervisnings-anstaltens förtjenst, så synes den ej, såsom Herr Grefven medgifvit, kunna kallas ensidig.
Förtjensten måtte följaktligen hafva varit hos Cadetterna.
Såsom skäl för KrigsAcademiens bibehållande, har Grefve v. Schwerin uppgifvit, att en Theologiae Studiosi-cours genom de allmänna Läroverken skall kosta den ansenliga summan, 4ooo R:dr.
Enär för en Cadett årligen betalas omkring boo R:dr, och hans vistande vid KrigsAcadernien är fem år, så kostar det följaktligen öooo R:dr, utom tillbringandet af de förberedande kunskaper, som fordras för att blifva intagen, med flere tillskott sedermera.
Hans ensidiga uppfostran lärer således blifva föga mindre dyr, än den förres allmänna.
Sluteligen har Grefve von Schwerin förmenat KrigsAcadernien böra bibehållas på den grund, att Bell-Lancasterska undervisnings-rnethoden och Gymnastiska öfningar derstädes voro drifna till större höjd än annorstädes.
Mig synes att samma anstalter kunna utan svårighet vidtagas vid de allmänna Läroverken.
Jag hade ej amnat besvära Ridderskapets oell Adelns tålamod med förlängning af en discussion, deri jag deltagit då frågan remitterades j men enär jag :t)cn 20 Märt ii, liört flere ej fullständigt utreda grundbegreppet om det allmänna och enskildta undervisningssättet, toi'de mig tillåtas att få anföra några ord.
Den som väntar att en yngling, då lian vid 18, ig eller 20 års ålder Utgår från KrigsAcademien, eller livad annat Läroverk sorn helst, kan äga alla erforderliga kunskaper, bedrager sig förfärligt, emedan hufvud-ändamålet går derpå ut, att blott reda och Utbilda ynglingens förstånd, samt att visa honom sättet och grunden, för att sedermera på egen hand kunna fortsätta sin uppfostran.
För ått vmna det-i ta ändamål, tror jag mycket beror på methoden af undervisningen; och i det fallet kan jag ej dölja min öfvertygelse, att de allmänna Läroverken, nemligen Skolor och Gymnasier, långt ifrån att stå på samma höjd som KrigsAcademien, stå långt tillbaka, i afseende på förbere-, dande kunskapers meddelande, med undantag likväl af Latin, Grekiska och Hebreiska, sorn vid Carlberg ej läsas.
Till stöd för denna min tanka må anföras, att de fleste af de Läroböc. ker som af KrigsAkademiens Lärare tid efter annan blifvit utgifne, begagnas vid allmänna och enskifta undervisningen i Landet, afven sedan de blifvit vid KrigsAkademien utträngde af bättre omarbetningar.
Friherre Ridderstolpe, Fredric; Mig må tillåtas att få conformera mig med den siste värde talaren Jag tror att Svenska Arméeri vunnit nog af KrigsAkademien, om de Officerare som derifrån utgått och ännu utgå, fått ®ch få den öfvertygelse inplantad, att de b»- Den 2a Marlit. höfva lära mera; och, i afseende åter på Krigs Akademiens Upplösning, tror jag att man bör
Vänta med denne frågas afgörande, intilldess man får se om den stående arméen, i anledning af hvad flere värde Ledamöter här påstått, skall förminskas, eller icke, helst jag anser, att »ian nu på förhand icke bör fatta ett beslut, som man sedermera skulle ångra.
>Tag vill endast besvara den sista anmärkningen, tom Herr Lefrén behagat göra, den nemligen, att våra allmänna Skolor och Gymnasier skola stå långt tillbaka mot KrigsAkademien i de stycken sorn der läras.
Det är möjligt och sannolikt, att så förhaller sig, emedan de allmänna Läroverken omfatta alla förberedande kunskaper, då KrigsAkademien blott sysselsätter sig med några vissa.
Enär den således ifrån början är en ApplicationsSkola, bör förhållandet vara sådant (sorn Herr Lefrén uppgifvit.
.Tåg tycker mig se frågan så, om det är nyttigt för samhället, att olika bildning erhålles på olika yrken, samt huruvida den ensidiga bildningen för mili.tair- yrket bör bibehållas, äfvensom om den icke kan vinnas vid de allmänna Läroverken.
Jag instämmer med Herr von Hartmansdorff i den af honom yttrade tanka, att all uppfostran bör vara lika för hvad embete sorn helst en person ämnar bekläda; och då Herr Lefrén nyss sagt, att den egentliga vetenskaps-bildningen icke kanön— jämtes vid Krigs Akademien, utan först då yng - 6g4 Den 'i5 Martil. lingen derifrån utgått, hämtar jag just deraf det hufvudsakligaste skäl för mitt förut gjorda påstående om Krigs Akademiens upplösning.
Hvad för öfrigt beträffar det framkastade skälet, att fråga om KrigsAkademiens upplösning icke bör förekomma förr än det varder afgjordt, huruvida den stående Arméen skall förminskas, så enär dessa ämnen icke hafva något omedelbart sammanhang med hvarandra, samt KrigsAcadenaien först i sednare tider lemnat sujetter till Officerare åt Arméen, tror jag, då Historien visar, att Sverige under framfarne Konungar som fört krig, haft store och skicklige män inom MilitairStåndet, hvilka icke studerat vid någon KrigsAkademi, att nämnde Akademies bibehållande icke är af nöden, helst
Academiens inrättande är en följd af efterapning»— lynnet, för det sådane inrättningar finnas i an. dra länder, samt dess indragning lemnar en betydlig besparing för Staten.
Jemte det jag anhåller att få förena mig med Herr Lefrén, torde jag, då målet återkommer från det Utskott, till hvars handläggning det blifvit remitteradt, få besvara de särskilte af Herr von Hartmansdorff gjorda anmärkningar.
Anckarsvärd har anmärkt, att jag skall sagt, att den egentliga vetenskaps-bildningen icke vid KrigsAkademien fullständigt inhämtas af en yngling, som vidig, ig eller 20 års ålder derifrån utgår.
Jag med-'
Den 25 Martil. gifver detta, och tror att förhållandet är enahanda i alla länder.
Hvad sedermera angår det, såsom skäl mot Akademiens bibehållande, af Friherren uppgifne förhållande, att Historien skulle visa, att Sverige under fram färne Konungar haft store och skicklige militai er, utan att de hafva bevistat någon KrigsAkademi; så torde mig tillåtas anföra, att Konung Gustaf Adolph lät inrätta en såkallad PageSkola, hvarest dess sedermera så vidtfräjdade
Generaler erhöll o undervissning i militaire-yrken; hvarförutan på den tiden i sådant ändamål, utskickades flera personer till RiddareAcademierna i Frankrike, Tyskland och Nederländerne samt Italien; och torde man till bevis härå endast behöfva kasta ögat på Bercks afhandling öfver ryktbara Svensk© mand
Jag tror således att det ej är absolut nödvändigt att instämma uti Herr von Hartmansdorffs grund-princip, ehuru jag medgifver att den är theoretiskt ganska rigtig, utan är det bäst att med lugn pröfva ämnet, innan man lö—j per öfver från en till en annan princip.
Herr Peresvetoff Morath, Anders Wilhelm:
Jag börjar med att upprepa en värd talares tanka, att man ej hastigt och utan moget öfvervägande bör öfvergå Från en till en annai* princip.
I och för sig sjelft betraktade, äro de grundsatser Herr von Hartmansdorff framställt rigti - Den 2 i Mar t ii. gi, och mari kan, ej neka, att nu varande ?>hlifaireSkola, icke är så inrättad att medberger-; likhet der utgör hufvud-elemenlet, samt att ingen uppfostran i en constitutionell
Stat kan ani ses fullkomnad, ined mindre den lios ynglingen grundlagt en sann medborgerlig anda; men jag öfverJetnnar åt detta aktningsvärda
Hus att domina om Herr von Hartmansdorff» grundsatser i »äryarande ögonblick kunna göras gällande, och örn icke, i fall man skulle försöka det, nu ya«t rande förhållande i Euiopa omintetgjorde hvarje dylikt försök.
Först mäste afgöras de storat frågorne:
Skall det constituiionella Systemet se« gra? förblifva sådant det nu är?
eller undertryckas?
I de tvenne senare fallen, är allt bemödande af en enda Staf af andra ordningen att bringa militair-uppfostran derhän, att den unge krigaren förnämligast och först bildas till medborg gare efter min tanka alldeles förgäfves, och i; det första åter erfordras intet bemödande af naiional-reprcspntationen, ty har constitutionelle principen en gång så befästat sig, att den kan anses lika mäktig eller mäktigare än den d.espotiska, med dess bundsförvandt, den hierarkiska,' så viker den lika hastigt och oemortståndeligt till det medborgerliga sinnes utbildande inom alla.
Till denna punkt hafva de constitutionelle
Staterne på långt när ännu icke hunnit* man kan blott säga, att de begge heterogena principerna framträdt mot hvarannan , sökt för-’ hund på hvar sin sida och tagit en hotande ställning, för att låta förnimma att en öppen strid kan börjas.
Den 20 Martil.
Vid ett pådant förhållande bjuder klokheten fiss att stilla afbida de stora frågornas lösande, Emellertid åro tidens tecken, ej ofördelaktige.
Mångå uf de mån sorn vid vår KrigsAcar denne blifvit bildade, hafva inom detta hus utmärkt sig för sann medborgerlighet och kärlek; till de constitutionella idéerna, och af den man sorn nu har närmaste tillsynen öfver samma Academie, kan man med trygghet vänta, att upp_ fostran der, hädanefter blir så litet ensidig, sorn i sakernas nuvarande skick år möjligt.
Mera kan icke för närvarande och innan de -of-t vannåtnnde politiska hindren blifvit undanröjde, med skål bf gåras.
Jag röstar för Krigs Acadeunens bibehållande.
Herr Lefren har förmodat, att de stora Fältherrar, Sverige i fordna tider ägde, erhållit sin rniliiair-bildning vid de RiddarAcademier och PogeSkolor, sorn då funnps.
Jag vågar likväl betvifla det; emedan man der endast fick lära sig de egentligen så kallade Ådeliga exercitier eller rida, fågta o. d. men inhämtade icke någon krigs vetenskaplig undervisning.