Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att Rust- och Rotehållare med nöje skulle ingå uti ett sådant förslag vågar jag tro, då ingen lärer kunna bestrida att Rustnings- och Roteringsbesväret är det tungaste af Landet* onera, synnerligast desse sednare tider då så många uniforms- och andra förändringar, fäster en beständig omtanka för desse ämnen vid Landtmannens Öfrige tunga omsorger.
Sveriges läge i ekomiskt och fysiskt afseende är ej det fördelaktigaste; vi hafva att kämpa med ett hårdt climat som fordrar större ansträngning för frambringandet af jordens alster än många andra länder.
Jag och de fleste inom denna vördnadsvärda samling, lärer icke kunna förse aflägsenheten af de faror som kunde hota vår sjelfständighet och påkalia vårt försvar.
Konungens vishet kan förutse denna aflägsenhet, och jag vågar hysa den förhoppning att, om indragning af Indelta Arméen under fredstid är som jag sökt korrt utreda ledande till förökade stridskrafter vid ett utbrytande krig Hans Maj:t lärer taga i nådig beräkning s& väl 640 Dm 7 Martii, denna som öfriga utvägar hvilka Representationen föreslagit till minskandet af landets bördor och befordrandet af dess välstånd.
Herr Silfverberg, Magnus Didric •
I anledning af den väckte motionen angående etablerandet af Privatbanker, anhåller jag att få utveckla de grunder, hvarföre jag tror att inrättandet af sådane Banker, icke med grundadt hopp om bestånd är verkställbar , och icke eller förmår åstadkomma det dermed åsyftade ändamål, att till någon del afhjelpa den öfverklagade penningefiörlägenheten.
All Discont eller LäneBank-inrättning som grundar sin hufvudsakliga rörelse på emottagacdet af penningar till låg ränta emot ovilkorlig återbetalningsskyldighet vid anfordran, samt åter utlåning emot högre ränta, men på bestämdt terminer, bär inom sig fröet till undergång, hvartill ej mera behöfves än ett för dess credit ofördelaktigt rygte, eller minsta misstroende med eller utan grund.
Det gifve» således enligt min öfvertygelse, endast 2:ne utvägar för möjligheten af en sådan inrättnings bestånd, men desse äro alltför betänklige att kunna tillstyrkas: den första vöre en lånerättighet i Rikets Ständers Bank emot lag B$n 7 Martti, 64* låg ränta, men hvem garanterar i sådant fall att denne endast begagnades såsom en nödfalls resouree och icke till återutlåning?
Den andra vore att en sådan PrivatBank autoriserades att utgifva obligationer på emottagne penningar, eller andra myntrepresentativer i likhet meddylika inrättningar!
EnglandochNordAmerica och hvarförutan desse aldrig skulle kunna existera, samt såsom ett nödvändigt vilkor derföre, ägde den credit att desse i allmänna rörelsen kunde circulera, men hvarken tror jag att det dertill behöflige förtroendet kan vinnas etter den bedréflige erfarenheten af f. d.
FilialDisconternes öde, ej eller skulle jag anse det vara nyttigt, emedan följderne i händelse af desse Bankers möjligen inträffade obestånd skulle blifva de olyckeligaste, då Statens mellankomst dervid ej kunde eller borde komma i fråga.
Då man således får taga för afgjordt, att PrivatBankerne hvarken kunna eller böra utgilva några myntrepresentativer, så tror jag ej, alt de främmande penningar, som torde der insättas emot ef å 5 procents ränta, blifva så betydelige, eller så länge innestäende, att dermed något väsendtligt kan uträttas.
Man synes räkna på Capitalisters så kallade skrinlagde Capdaler, men hvarken lära dessa till särdeles stort belopp finnas, ej eller är det sannolikt att den egentelige Capitalisten, sorn hvarken är jord- eller bruksägare, handlande eller fabrikant, äfven med fullt förtroende till PrivatBankernes soiidité, åtnöjer sig med att.
Bil, till Ridd, 0, Ad.
Pr, II Band, 41 Den 7 Martu, der insätta sine penningar emot högst 3 procents ränta, för längre tid än som kan behof, vas att emot nöjaktig säkerhet få dem placerade till 6 procent.
De penningar som vissa tider af året ej kunna i handelsrörelse användas, torde väl af PrivatBankerne kunna påräknas, men det blefve i alla fall på så korta och obestämda tider, att de dermed synas vara föga belåtne.
För det andra tror jag ej, att den öfverkiägade penningeförlägenheten genom desse Bankinrättningar till någon betydlig dol, skulle kunna minskas; den är väl mäst tryckande för jordbruket
Emot intekningar eller reverser med säkerhet utstälde på längre tider, hvarmed jordbrukare endast kunna vara belåtne, kunna PrivatBankerne enligt sin plan ej lemtia lånebiträden; således finner jag för deni derigenom alldeles icke någon lättnad beredd»
Förhållandet för det närvarande är dessutom, att för solide låntagare och goda hypotheker penningar icke saknas, hvilket i ett motsatt fall nu och hädanefter alltid skall inträffa med eller utan PrivatBanker.
Slutligen får jag tillägga, hvad den sökte rättigheten för desse PrivatBanker vidkom-i mer att få sig tillerkänd växelrätt för belånte accepterade invisningar, att jag anser dea orättvis och,' skadlig, orättvis om den skulle blifva en uteslutande rättighet för PrivatBankeroe, ty icke bör någon fordringsägare äga Den 7 Martii, 64? mindre rätt till sin gäldenär derföre, att han ej är i behof att belåna dess accept; en följd af denna rättighet utsträckt till alla accepterade in visningar, blefve otvifvelagtigt, att desse skulle intaga reversernes stäile, hvilka derigenom skulle försvinna.
Det syne* dessutom vara en högst besynnerlig motsägelse, att på en tid då allmän förlägenhet medgifves, sorn väl ej annat kan betyda, än svårighet för gäldenärer att vid förfsllotiden uppfylla ingång-' ne förbindelser, vilja yrka vexelrätt för accepterade) invisningar, grundade på Varuhandel, och hvilket blefve högst skadligt och ruinerande för alla Näringsidkare och minuthandlande, som utan någon betydligare förmögenhet, genom arbetssamhet, flit och redlighet kunna aga sin bergning, genom det hittills gällande mera vidsträckta Creditsystem man Och man emellan.
Möjligheten för desse att på förfaUodagen betala beloppet af handlade Varor, beror dels på mera eller mindre afsättning, dels på den omständigheten att af sine debitorer kunna få sine fordringar i rattan tid inbetalte, till hvilka de ej äga samma vexelrätt, som de sjelfve skulle blifva underkastade.
Dessa mina anmärkningar underställas Höglofl.
Ridderskäpet och Adelns upply6te bedömande och får jag vördsamt anhålla om remiss häraf till vederbörligt Utskott. 644 t>en 7 Hfartii.
Herr Ehrenstam, Samuel
Gurtaf:
Vid ifrågavarande motion, påminner jag mig hafva åberopat verificationer till uppgiften om Statens förluster, genom ojemn Spaonemåismätning: och jag anhåller nu, att få desse verificationer bestående uti allmänna MagazinsDirectionens KammarContoirs s:ne original intyg, öfverlemna, med den ökade upplysning i ämnet, att1 då nästlidne 1822 års Magazinsräkenskaper blifva tillgänglige för granskning, lärer det årets lika beskaffads föiluster ändock öfverstiga dem jag redan anmärkt.
Under det min omtanka sysselsatt sig att kunna undanrödja ojemn Spannemälsmätning , såsom rätta upphofvet till Transportförlusterne, har äfven min tanke varit fästad, vid Spannemålens blotta beräkning efter vigt.
Men då jag icke kunnat utestänga de stora hinder, hvilka sjelfmant erbjuda sig deruti: att Svenska Jordeboksräkningen då skulle komma att omskapas: att SpannemAlens godhet väl kan erfaras af dess tyngd; men aldrig gradvis bestämmas uti jemförelse med något mål: att Spannemålsvägning, utan förutgången mätning påkallar dubbelt mera tid och arbetskostnad: att särdeles den oriade Spannemålen, varierar så mycket uti vigten efter olika ålder och årstider, att knappast någon rättskaffens grund, Den 7 Martti. för uppbördsmannens skyldighet dervid skulle kunn* bestämmas: att blotta vigtens antagande uti Spannemålsrörelsen obestrideligen föranleder den snikne, att underhålla och kanske möjeligen tillsätta Spannemålen med sandaktiga tunga ämnen; och ändteligen, att Sveriges allmoge, skulle påtvingas, emot deras vana, att förskaffa sig våra kostsamma våghållancer och vigter» si har jag vid öfvervägande af allt detta, ansett mätning af Spannemål böra företrädesvis bibehållas, med det absoluta h»n: der för missbruk, som jag redan föreslagit, och som (jag bör hoppas denna rättvisa) icke lärer dömas, innan det varder undersökt.
Herr von Heijnet Georg: Friherre
Ridderstolpe har nied värma och Fosterlands känsla framställt 6in öfvertygelse om vådan af prål och veklighet och uppmanat Nationen, och synnerligast sine yngre lindsmän att aflägga detta prål och denna flärd.
Friherren dermed afsedt den stora lux uti en del uniformer som nu råder och hvilken äfven betager mån^ gen skicklig yngling hoppet att kunna beträda dem militairiska banan, äfvensom den sätter mången famille uti förlägenhet vid beräkning «f tillgångar till uppfyllandet af sine Söners behofver i detta afseende.
Herr Friherren har icke begärdt remiss af dess fraim 646
Den 7 Martti, ställning till något Utskott, men då jag, de. lande med Friherre Ridderstolpe en lika varm önskan för bortläggandet af luxOch flärd framställt en ny motion i likhet med den underdåniga önskan,1818 års Ständer i Riksdagsbeslutet intogo om afskaffande af Guld Och Silfver på en del uniformer och denna motion blifvit till Ekonomie och BesvärsUtskottet remitterad,hemställer jag till Herr Friherre Ridderstolpe sjelf samt Herr Grefven och LandtMarskalken och Högloflige Ridderskapet och Adeln om icke Friherre
Ridderstolpe* anförande såsom understödjande min motion må till EkonomieUtakottet jemte detta mitt yttrande blifva remitterad: hvarigenom de af Herr
Friherren yttrade värdiga tänkesätt kunna meddela sig åt flere* än Höglofl.
Ridderskapets och Adelns hjertan.
No ii* Herr Hallencreutz, Sten Engelbrecht: Uti Plenum den 3 i denna månad, har Herr Hammarsköld väckt motion om indragning af Cantzlistyrelsen, såsom i hans tanke öfverflödig då hvarje Expeditionschef kunde hålla den ordning, och besörja de angelägenheter hvilka med förökad omgång skola at' CantziiStyrelsen behandlas, och hvarigenom en inskränkning och förminskning i Statsutgifterne skulle kunna beredas.
Jag ingår ej i någon pröfning af CantzliStyrelsens mer el - Deri 7 Martil. <47 ler mTndre umbärlighet, icke eller vill jag vidlyftigt inlåta mig i någon vederläggning af de förmenta skäl hvarpå ifrågavarande motion sig grundar, emedan, om någre sådana ens deri finnas, de äro af den beskedliga beskaffenhet, att de sjelfmant förfalla, och jag tror det icke eller vara af nöden, enär jag är öfvertygad att CantzliStyelsen hvilar- på fastare grundvalar, än att de skulle kunna skakas af den värde Ledamotens lösliga framställning, eller falla på vinken af dess yttrade vilja* Lika litet vill jag ingå i någon undersökning, emedan det kan vara mig likgiltig, om orsakerna hvarföre den värde Ledamoten ifrar för upphäfvandet af just detta Embetsverk, antingen af egen drift och åstundan att b“frias från det inseende, och den till äfventyrs någon gång obehagliga tillsyn öfver Kongl Bibliotheket, CantzliStyrelsen har sig uppdragen, eller af någon främmande impuls Jag vill blott inför Höglofl.
Ridderskapet och Adeln framställa otjenligheten af berörde motion, enär Kongl, Maj;t i Nåder förordnat en Comitté till Teglering af Rikets Styrelseverk i allmänhet, hvilken troligen icke lärer förbisett CantzliStyrelsen; men om Herr Hammarsköld, sorn förmodeligen icke varit i okunnighet om berörde Comitté* tillvarelse, hyst någon farhåga i sistnämnde afseende, hade den i fråga varande motionen mera lämpligt såsom en angelägen erinran till berörde Comitté bordt inlemnas.
På det aätt Herr Hammarsköld föreslå - Den 7 Martii. git CintzliStyrelsens indragning, skulle man äfven kunna sätta nyttan och nödvändigheten af hvarje annat verk i fråga, i hvilken händelse jag tror Kongl.
Bibliotheksbetjeningen snarast och möjligast kunna blifva öfverflödig, emedan det icke är otänkbart att det kunde firmas dillettanter med egna tillgångar, hvilka, utan anspråk på lön af Staten, af ren vet* tenskapslust och nit för Bibliographien och djupare forskningar, och för att äga ett fullkomligt och obehindradt tillträde till det rika Bokförråd som ej utan svårigheter är för allmänheten tillgängligt, skulle vilja åtaga sig de skyldigheter, hvilka nu åligga Kongl. Biblioteksbetjeningen, sorn derigenom kunde indragas.
Då nu Kongl Majus Nådiga proposition om en allmän reglering af Statens Styrelseverk till Högloft Ridderskapet och Adela ankommit torde Herr Hammarskölds ifrågavarande motion såsom helt och hållit öfverflödig, böra, dela lika lott med dess framställning rörande
EvangeliiBokens granskning och endast till honom sjelf remitteras.
N:o 12» Herr Printzensköld, Axeli.
Då jag uti Plenisessionen den 3 Mars tog mig friheten anhålla om Höglofl., Ridderskapcts och Adelns ynnestfulla uppmärksamhet å behofvet af en förändrad reglering af lönerne iaorn Konungens Canzli och StatsExpeditionerj Den 7 Martil.
649 var det med föranledd öfvertygelse om ett alli minnare deltagande tor Statsadministrationens möjligaste fullkomnande och med förutsättande att detts ämne i Rikets Ständers upplysta och rättvisa omdöme kunde finnas, i viss mån, nied samhällets behof och angelägenheter äga gemenskap.
Vid detta högtidligt vigtiga Riksmöte, utmärkt af stora förhoppningar och förenade bemödanden till betryggande af Fäderneslandets ära och vällärd, torde ingen enskild tanke, som ingår bland föremålen derföre böra undertryckas, eller uttalad, omildt bedömmas, då den har redlig syftning, om än bristande insigter och erfarenhet icke medgifva en skickligare utveckling.
Angelägenheten och rättvisan deraf, att å ena sidan mindre behöflige ijenstebefattningar inskränkas och att å andra de för Statsorganisationen och allmänna ärenders behandling nödvändiga sysslor med skäliga löningsvilkor förses, har jag trott mig finna vid föregående Riksdagar fullkomligen bevisad och erkänd; men sättet huru en sådan reglering öfver hela Riket lämpligen må kunna verkställas, kan , ehuru upplysande åtgärder härföre blifvit, beredde, fordra en lång och omfattande prölning.
Emedlertid torde de rättelser och förbättringar som närmast af erfarenheten, Statsinteresset, och billigheten på*' kallas, hufvudsakligen inträffa vid de högre administrativa verken, Med förutgifven anledning, med min pligt och min förmåga har jag ej trott förenligt att i detta hänseende våga ett omdöme, sträckt vidare än till det embetsverk, sorn. utgör första och närmaste organen 65* Den f Martil, af en Kornings och Regerings riksvårdande omsorger, öfvertygsd att dervid ansvarigheten och samhällets fordringar äro i en högre mån fästade, att derifrån emanera de principer, den anda och ordning som i alla förvaltningens grenar böra råda; samt att en fullständigare granskning af desamma styrelsefördelning tillkommande skyldigheter, ärenden och göromål skall utvisa det resultat att detta verk i jemförelse till löningsinkomster och förmåner är af alla det mest vanlottade *
Det har funnits en tid, utmärkt genom grundliga lärdomsinsigter och lysande medborgerliga dygder, då Sveriges förnämsta ädlingar skattade för en heder att företrädesvis i Kongl. Canzliet använda sin ungdomstid, då Rikets yppersta Fältherrar och Statsmän der inbemtat sin bildning till skicklighet i allmänna värf och ärofulla förtjenster, Vexlade förhållanden under tidernas lopp, ombytta förmer hafva inträdt, utmärkningen och belöningen hafva gäldats af strängare fordringar, ökade mödor och bekymmer.
Under vår lyckliga Statsförfattning måtte ej samtidens ojäfaktig ga företräden och framtida förhoppningar någonsin skuggas af den tanken, att en gång blott den arbetsamme medellöse ynglingen skall af böjelse och ädel kraft hänföras på en verkningsbana för Statens tjenst, der snillet och fortjensten kunde umbäras, eller obemärkte borttvina!
Den sednast af Kongl. Maj.t för De6s och Den 7 Martil. 651 Rikets Canzli utfärdade ordning, jemte Kongl. Maj:ts vid Riksdagarne till Rikets Ständer meddelte berättelfer om styrelsen, angifva och upp.; lysa till en väsendtlig del de magtpåliggande, flerartade och ökade befattningar expeditionerne af Canzliet åligga och tillhöra; deribland torde såsom en allmän öfversigt få nämnas och åberopas att uti detta embetsverk alla Kongl. Maj;ts egna bud och befallningar, Riksens Ständers beslut och hemställanden handläggas och till behörig verkställighet befordras, jemte alla Konungens Beslut, hvilka ytterst bestämma hvarje medborgares pligt och rätt; att der mål i sista instancen ingå och till pröfning upptagas, hvilka af alla vederbörande Domstolar, Verk eller Embetsman blifvit behandlade, samt tillämpning derstädes göres af lagar och författningar i alla grenar af Riksstyrelsen under ompröfning af andras åtgärder; att der Författa ningar och allmänna föreskrifter skola utarbetas, stiftelser och publike inrättningar till beskaffenhet och nytta skärskådas och sanctioneras, äfvensom deras egenskaper och förtjenster jemföras och pröfvas, hvilka till Rikets sysslor eller till särskilta vedermälen af Kongl, nåd kunos komma i fråga.
Religionens fordringar, en stigande upplysning, vidgade Statsintressen och behof, nya inrättningar och industri-grenir, tillkomne lagar och författningar, hafva i den mån de föranledt ökade
Regeringsomsorger och åtgärder verkat i årlig progression på göromålerjs mängd 6|2 Ben 7 Martti, och svårighet inom Konungens CanzliExpeditioner.
Maj ts uttryckliga bud och befallning skola alla hithörande tjenstebefattningsr så skötas och förrättas att de dermed åsyftade ändamål Konungens och Rikets nytta, heder och välfärd, med säkerhet vinnas må.
Såsom ovedersägligt villkor följer häraf att skicklighet, nit och redlighet böra utmärka hvarje embetsgrad, och att icke genom omöjligheten att under trägen tjensteutöfning och flerårige mödor ernå nödig utkomst, håg och skicklighet måga förslöas, verksamheten frånledas till bitjenster och skicklige ämnen afi lägsnas.
Sysslorne i Canzliet måste ock oafbrutit förvaltas och medgifva alldeles icke någre ferier såsom vid Collegier och andra Publika verk, hvartill i öfrigt kommer det mera uppmärksamma och representativa i tjenstgöring inför Konungen och Rikets högre Embetsmän samt ett dyrare vistande i Hufvudstaden, som bidrager att öka den lönlöse eller svagt lönte tjeostemannens förlägenhet och bekymmer.
Då det alltifrån de 4 Statsexpeditionernas inrättning varit omöjligt att åstadkomma göromålens bestridande med de få till lön å stat uppförde sysslor, hafva cheferne, såsom jag haft äran anföra, funnit sig nödsakade att till nådigt förordnande anmäla och antaga ett vida deröfver öka dt antal tjenstemän, Den 2 Martil. 653 EcclesiastikExpeditionen, derom jag såsom en af dess tjenstemän, äger en närmare kännedom, och hvilken har under sin befattning 4 serskildta förvaltningsgrenar, har icke förr än efter år 18 16 kommit i fullt åtjnutande af dess 8 i stat anslagne löner, utom det att StatsSecreterare lönen till nämnde tid helt och hållit och sedermera till största delen varit för Statsverket besparad.
Beräknadt för sistkdit år gjorde hela beloppet af nämnde Expeditions löner 3652 R;dr, derifrån likväl centonal och bevillning borde afgå.
Den enda deribland bestådda ExpeditionsSecreterare-lönen utgjorde S60
R:dr, hög6ta inkomst titeln dit en verkets tjensteman i vanlig befordrings väg och efter en lång följd af år möjligen kan hinna.
Denna Embetsgrad åtföljer jemväl, utom alla öfrige ansvarige göromål skyldigheten att vid vissatillfällen deltaga i StalsSecreterareEmbetets utöfning och inför Konungen föredraga alla mål, hvilkas handläggning icke af Expeditionschefen kan medhinnas, ingen extra lön har varit i någon grad beviljad och således måste tvåtredjedelar af med
Fullmagt förseclde ordinarier tjenstgöra utan den ringaste löninkomst eller ersättning äfven utan någon egentlig befordrings-rätt eller utsigt til! lyckligars emploj utom verket.
De eventuella inkomster eller så kallade sportler af Kongl, Resolutioner och lösen för 654 Den 7 Martii. några få Fullmagtcr, grundad på 1720 års TaXa, äro, åtföljande de bestämda lönerne, för obetydlige att äfven med högsta Lönbeloppet tor* säkra om anständig bergning.
Hufvudsakligen lärer detta förhållande uti de öfrige trenne StatsExpeditionerne vara enahanda.
Lofvande skicklige ynglingar, hvilke såsom Extra ordinarier inträdt aflägsna sig mer och mer, och må hända skola redan till arbetsförmåga, och erfarenhet mognade ordinarie
Tjenstemän icke länge äga mod och styrka att, med ångrade uppoffringar och obelönta mödor framgå på en bana hvarest, om ock den nyttigaste verksamhet, de redligaste åsigter kunna ådagaläggas, icke en tryggad tillräcklig utkomst slutligen kan ernås.
Denna teckning är visserligen mörk med det torde af kunnigare och erfarne män kunna vitsordas, att den icke är uppdragen med de mörkaste 6anna färgor.
Ridderskapets och Adelns upplysta och rättvisa bedömmande, vågar jag ytterligare hemställa:
Huru skola, vid omförmälte förhållanden, StatsSecreterarne vara Konungen och nationen ansvarige för den deras departementer åliggande, tjenstgörings rätta och fullkomliga fortgång; huru tjenliga ämnen för högre och vig. tigare sysslor tilldanas, samt den utmärkta värdigheten i tänkesätt och handlingar underhållas och lifvas?
Och då jag, förd af min öfvertygelse som medborgare
Och på min innehafvande
Tjecstemannaplats afläg6nad från en?
Den 7 Martii. skild beräkning, vågat till Höglofl. RidderskaJJet och Adeln framställa det förslag att vid de 4 StatsExpeditionerne af Konungens Canzli endast en lön i hvarje grad kunde å Stat tillökas och anslås, hvilket tillskott för hvarje Expedition icke lärer komma att gravera Statsverket med mera än omkring 2,400 R;dr, hat jag hyst den tillfredsställande förhoppning, att detta ärende förtjente afseende och ompröfning hos Rikets Höglofl.
Ständer, hvilka ibland mångå och stora föremål för deras upphöjda tänkesätt och Riksgsgrteliga omsorger icke sakna utvägar till rättelse- och förbättring der de, med nationens värdighet, Statens nytta Och rättvisans fordringar, stå i förening.
Bilagor till PleniProtocollet för den 11 Martii.
Då jag nu anhåller att få några ögonblick
Upptaga!
Ridderskapet och Adelns tid, sk*u!le jag anse mig sjelf straffbar om jag ej lifligt Den II Martti, vöre öfvertygsd det J upprigtigt delen med mig lika känslor, lika nit för den framställning, jag går att göra.
Jag är fast försäkrad att ingen Riddersman finnes inom dessa murar, som ej af den på Predikstolarne i Söndags och i allmänna papperen i går lemnade Kungörelsen, med afsky, förakt och harm inhämtat da lika nedrige som straffbare företag, dem afgrundsfoster kringsändt i afsigt att slita de heligaste af alla band, de som fästa förtroendet emellan Sveriges Konung och Svenska Folket} jag har ej sedt desse brottslige bref, men per söner som dertill haft tillfälle hafva försäkrat mig och hvad Herr Grefven och LandtMarskalken nu behagat säga oss, är för mig den säkraste borgen om sannfärdigheten af desse uppgifter, att de innehålla mordiska hotelser mot Konungen, KronPrinsen och Kongl, huset, att deras syftning är öfveråndakastandet af nu varande Styrelseformer, Regering och Regeringssätt, att uttrycken äro sådane att de hvarken kunna eller böra framläggas, att man faiskligen nyttjat namnet af en hög
Embetsman i afsigt att förleda autoritefer till deras kungörande, att det vore på Konungens höga befallning sådant skedde, med ett ord en sammanläggning af de största brott.
Jag vädjar till Ridderskapets och Adelns rättskänsla, till den i hvarje ädlings bröst högt talande känsla af pligt, af tillgifvenhet för Konungen, för Foster-, landet, för Friheten, för Regeringssättet, om vi med liknöjdhet kunna eller böra upptaga försök rigtade emot dem alla} om vi ej böra med den värma „ Den il Martu. 657 .värma, med det nit sorn ifrån Secler utgjort nf stämpeln af Svenske Riddersman af hvarje fri / Svenskman, hastaatt för Thronen nedlägga uttrycken af vår rättvisa afsky för, vår billiga förtrytelse öfver nidingens lika brottsliga sora vanmägtiga försök mot Nationens heder, lagarnes helgd och allmänna säkerheten.