Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Förevartde utlåt, har tillkommit i följd af en motion, som i min tanka blifvit olagligen väckt. R. o. Ad. torde erinra sig huruledes, när Const.Utsk:s s. k. de - Den 5 Augusti. 95 charge-belänk. förevar, Dårande Utsk. tillåtit sig att, tvert emot grundlagens föreskrifter, ingå uti bedömande af åtskillige regeringsåtgärder, hvilka Utsk. ansåg vara af beskaffenhet att icke kunna hänföras hvarken under 106 eller 107 § R. F.; på grund hvaraf R. o. Ad. också beslöt att dessa anmifrkmr icke kunde hos delta
Stånd komma under pröfning samt att betänk, i denna del endast skulle läggas till handlingarne.
Derefter upträdde Const.Ulsk:* nuvarande ordf:de, och väckte, med åberopande af 56 § Riksd.Ordn. samma motion som sedermera inom BorgareSt. anmäldes af Hr Brinck.
Men då sjelfva den anmärkn. sora bemälte Utskts ordfrde begagnade för motionens väckande af R. o.
Ad. ansågs olaglig, den nemi. som Const.Ulsk. framställde ronde raseriugsåtgärden så afslog R. o. Ad. genom votering om jag eljest rätt minnes, remiss af den väckta motionen.
Emellertid har nu saken, genom motion, väckt inom ett annat Stånd, kommit under R.
St:s pröfning; för min del skulle jag tro, att R. o. Ad. för konseqvensens skull, borde förklara att, på grund af Ståndets en gång fattade beslut, denna fråga icke vidare kan blifva ett öfverläggningsämne för R. o. Ad.
För den händelse likväl, att R. o. Ad. uptager saken till skärskådande, kan jag ej annat än förena mig icke allenast i den af Doktor Nordström aflålna, betänk, vidfogade reservationen, utan äfven i de ytt randen som af de tvenne föregående lalarne afgifvits, ty jag anser nemi. lika med dem, det icke tillkomma R.
St. att ingå i någon slags pröfning eller bedömande af frågor som endast tillhöra Konungen att i kommaudoväg behandla.
Skulle man ingå till Konungen med en sådan skrifvelse sorn den föreslagna, så innefattade det ju ett ingrepp i Konungens i följd af grundlagen egande rättighet, att föra högsta befälet öfver krigsmakten, hvartill måste höra att kunna bestämma huruvida, och hvilka fästningar som i landet böra bibehållas eller raseras; och då anmälan från Const.Ulsk. innefattade ett klander af ett
Konungens beslut alt rasera en af rikets fästningar, så skulle denna skrifvelse innefatta en slags skrapa till Regeringen, den jag icke anser vara R.
St. tillständigt att aflåta och hvartill Ständerne i öfrigt sakna all rätt.
Jag anhåller att till nuvarande tidpunkt få fortsätta den historik som den siste talaren påbörjat men icke slutat, med hänseende till det s. k. decharge-betänk. och frågan om naturalisation af utlänningar.
Motion om sistnämnde fråga väcktes, utom hos R. o. Ad. äfven i ett annat
Stånd och remitterades der till Utsk., hvilket tillstyrkte motionen.
Vid behandlingen af detta Utskts tillstyrkande ansåg R. o. Ad. som naturligt var, att fråga icke mera vore om motionen skulle remitteras eller icke, utan huruvida Utsk:s förslag skulle bifallas eller icke, — och se, R. o. Ad. biföll förslaget utan votering.
Det torde icke vara formvidrigare att göra på samma sätt vid detta tillfälle, så att jag anhåller att få följa Hr Printzensköld i spåren 96 Den 5 Augusti. och åberopa det föreg:de beslutet såsom varande ett godt stöd för min mening angide det formella i frågans behandling.
Hvad åter angår yttrandet att detta förslag innebure ett ingrepp på Konungens prerogativer, ber jag få fästa upmärksamheten derpå, att Ulsk. ingalunda beträdt det fäll, der Konungen
Som högste befälhafvare öfver Armeen eger alt röra sig.
Ulsk. har icke yttrat sig deröfver att i kommandoväg förklaras huruvida en plats bör som fästning anses eller icke, men föreslagit det skulle R.
St. anhålla att rasering af fästningar icke mätte under fredstid företagas, ulan att
Ständerne dessförinnan fått tillfälle alt sig deröfver yttra.
Vi se huruledes Regeringen hvarje riksdag begär anslag lill fästningars byggande och färdiggörande, vi se huru Ständerne med all möjlig noggrannhet granska de Kongl. prop:ne derom, och huru det prutas på anslagen, nåväl! är det lämpligt, är det rätt under sådane förhållanden att fästningar rifva* ned, utan alt Ständerne förut få veta något om sakeu?
Jag anhåller vördsamt om propos. på bifall till betänk.
Jag tager mig friheten till den siste talaren ställa den frågan hvad nytta skulle vinnas med ett slikt meddelande till Ständerne?
Om Konungen derigenom skulle vinna någon uplysning i sak den Han eller vederbörtde embetsverk icke kunde förskaffa sig på annat sätt, så skulle jag vara den förste att erkännna nyttan af R.
St:s hörande i sådane frågor; men om detta icke är förhållandet och om man måste erkänna alt Sländerne, som sådane, icke dertill ega erforderlig sak-kännedom, inser jag icke heller hvartill deras Irörande skulle tjena, om ej för alt de skulle sättas i tillfälle all tillvälla sig en makt, som grundlagen icke Ständerne medgifvit.
Då således en skrifvelse, sådan som den föreslagna, icke skulle kunna till någon åtgärd föranleda, som medförde gagn för det allmänna, fortfar jag alt yrka afslag å Utsk:s utlåt.
Jag anhåller alt få besvara den siste talarens fråga med en annan.
Vid en föregide riksdag framställde Konungen propos. till Ständerne ang:de försäljning af ett litet obetydligt hus, fateburshuset på Riddarholmen och vid samma riksdag afläts likaledes propos. om uplåtande på arrende, eller försäljning af det s. k.
Hofjaklhvarfvet: hvilka uplysningar kunde väl Ständerne lemna Konungen i dessa frågor?
Jag tror ej alt Konungen med de nåd. proposme i nämnde fall afsåg vinnandet af serskilda uplysningar, utan fast mera var väl afsiglen alt få veta huruvida Ständerne ville ingå på förslagen.
Det är icke för att vinna uplysningar, utan för alt få kännedom om huruvida representationen vill ingå på förslagen, som en mängd propostr allåtas.
Konungen kan icke från kronan afhända den alldraminsta lägenhet, ..Utan att Ständerne måste lemnäs tillfälle ali yttra sig derom.
Ar det då rimligt eller med god ordning öfvereustämmande, alt så dyrbara anstalter som fästningar skola kunna raseras, Ditti 5 Augusti. seras, utan att Ständerne deröfver få yttra sina tankar?
Denna fråga torde vara sjelfskrifven att med nej besvaras: och alldenstund med fästningar, såsom en af rikets dyrbaraste egendomar, samma förhållande måste ega rum, som med rikets all öfriga egendontj kan detta förslag icke anoat än vara förtjent af synnerligt afseende.
Lika mån sora någon annan är äfven jag, ali Konungens prerogativ icke må förnärmas; men tror ej att sådant inträffar genom bifall till ifrågavar:de förslag.
För min del finner jag det vara en stor skillnad deremellan, att R.
St. ingå i pröfning huruvida den ena eller andra fästningen bör fortfara att som sådan anses eller icke, samt i sednare fallet böra raseras, ty onekligen är det Konungen, i Dess egenskap af högste befälhafvare öfver Arméen, som bestämmer huru dermed förhållas bör, eller att Ständerna yttra sin mening i ett ämne som detta, af så ingripande natur för det allmänna.
Säkerligen har Konungen för R.
St:s hörande framställt propos:r i vida mindre vigtiga ämnen än det hvarom nu är fråga; och jag ber att få fästa upmärksamheten på den opinion, som vid denna riksdag uttryckes i fråga om linieskeppens nedhuggning lill fregatter; den saken kan vara fullt jemförlig med den förevar:de.
Med afseende å hvad i reservationen yttras, att ordnandet af försvarsverket i del hela bör lemnäs orubbadt i den högste befälhafvarens hand, har jag just velat framställa exemplet rörande flottans föreslagna förändring och tror med anledn. deraf, det icke vara ur vägen att Ständerne sig yttra lika väl ronde fästningar sora i fråga om skepp; yrkande på sådan grund bifall till Utskis utlåt.
Det är visserligen sannt, att R. o. Ad. vid ett föreg:de tillfälle till behandling uptagit ett betänk, tillkommet på samma sätt som detta, hvilket nu är föremål för Ståndets pröfning samt att dervid ett beslut fattades; och jag må erkänna att jag begick ett fel, som icke var tillstädes på delta rum vid nämnde tillfälle, ty eljest skulle jag tvifvelsutan gjort samma anmärkn. som den jag nu lager mig friheten framställa.
Emellertid om saken är oriktig, hvad uptagandet beträffar, så blir den ej riktigare derföre alt så en gång förut skett, och jag kan således ej hemta något stöd för ett sådant upiagande från den omständigheten att detsamma inträffat tillförne, tvertom är det ett kraftigare skäl för R. o. Ad. alt icke uptaga frågan, emedan genom votering afgjordes att motionen var olaglig och således lagligen icke borde till någon åtgärd föranleda.
Jag frånträder således icke min framställning, yrkande ali deröfver få inhämta R. o. Ad:s beslut.
Hvad sjelfva saken beträffar, så är den jemförelse sorn G.
Lagerbjelke framställt mellan den fråga som nu är under diskussion och den som vid föreg:de riksdag var före, ang:de försäljning af Fateburshuset och Hofjaktvarfvet, icke af beskaffenhet att kunna erkännas vara riklig. 9 H. Å Då hade Konungen Sjelf öfverlemna! saken lill Sländerne, och hvad som är ännu figtigare, den frågan rörde afhändande från Slaten af dess egendom; nu är likväl icke derom fråga, utan huruvida det må vara Konungen förbehållet att kunna, då Han, efter vederbörandes hörande, linner sådant för riket nyttigt, rasera en fästning, som slått sedan sekler tillbaka och för så lång tid tillbaka, att den ej utgjorde något försvar för Svea rike, utan mot detsamma.
När frågan står på den punkten, hemställer jag huruvida det kan vara lämpligt, ali K.
St. på enskild mans framställning, ingå till Konungen roed begäran att
Han ej skall begagna Sitt Kongl, prerogativ, utan först höra R.
St:s tankar i ämnet.
Detta, om något, mätte väl innefatta en inkräktning på Konungamakten, hvilket åter så mycket som möjligt bör undvikas, ty sker en sådan inkräktning, så är också jemvigten statsmaklerne emellan bruten och man vet ej hvarthän ett sådant förhållande kan leda.
En talare har till stöd för sitt yrkande på bifall till förevar:de utlåt., framhållit R.
St:s yttrande rör:de Linieflottan: äfven denna jemförelse håller icke streck, ty märkom noga Mine Hrr! att Konungen hade
Sjelf gjort framställning om anslag af medel lill sjöförsvaret; Konungen hade dervid lill Sländerne eller deras SlatsUtsk. öfverleranat sådane handhr, som uttryckligen inneburo en framställning, direkte eller indirekle minnes jag icke, derom, att Linieflottan skulle i viss mån förändras från sin nuvarande beskaffenhet; och vid sådant förhållande var det en Sländernes rättighet alt i frågan sig yttra.
Hade Konungen till Sländerne öfverlemna! ett förslag om en fästnings raserande, så hade ju saken också varit naturlig, alt Sländerne så vidt ske kunnat, äfven skolat och bort deröfver fälla ett omdöme, emedan grundlagen uttryckligen stadgar, att, om Konungen vill, i frågor som denna, med Sländerne rådslå, så är Honom sådant obetaget, då saken skall behandlas så, som när den i motionsväg hos Sländerne väckes.
Förberörde jemförelse blir således ingalunda något stöd för det yrkade bifallet, och jag förblifver alltså vid min åsigt, att Sländerne äro alldeles obehörige att, på sätt och i den ordning frågan nu kommit under deras behandling, med densamma sig befatta, anhållandes alt Hr Frih. o.
Landtm, ville framställa propos. att detta mern. ej mätte till någon åtgärd föranleda.
F/ih.
Man har här gjort jemförelser för att bevisa riktigheten för aflåtandet af en skrifvelse af innehåll som den föreslagna då Konungen i fråga om afhändande ifrån kronan af lägenheter, henne tillhörande af ojemförligt mindre vigt än en fästning, derom tillfrågat Ständerne, hvarå som bevis anförts försäljningen af Fateburshuset och ilofjaktvarfvet: just denna omständighet stärker min sats i st. f. att försvaga densamma; ty just för den orsakens skull att afhändandet af en kronolägenhet är en sak, hvars nytta eller skada för Staten kan af Ständerna bedömmas, — just derföre hafva de äfven i sådane frågor blifvit tillsporde.
När jord, tillhörande en fästning skolat kronan afhändas, Den 5 Å ligusti.
99 hafva Ständerne derom blifvit tillfrågade, men frågan huruvida en fästning skall uphöra att räknas lill rikets försvar, derom har Konungen icke rådfrågat R.
St. emedan
Han icke bör göra det och grundiagsenligen har rätt att derom sjelf bestämma.
Dessutom tror jag det vara oriktigt att påstå det
Ständerne i en sådan fråga böra höras, enär jag vågar hysa den öfvertygelse att R.
St. såsom sådane i allmänhet icke ega kännedom i dithörande ämnen.
Lagerbjelke har ännu icke behagat svara på den fråga jag framställt5 och då man synes vilja förlikna och jemföra förevar:de fråga med sådane saker, som i 77 § R.
F. upräknas, så måste jag bekänna min oförmåga att inse riktigheten af en dylik jemförelse.
I nämnde § omtalas kungsgårdar, kungsladugårdar m. m. samt andra kronans lägenheter, och man vill nu raisonnera sig lill, ali med kronans verk och andra lägenheter skulle förstås rikets fästningar, och på grund deraf, att dessa lägenheter skola inbi inga Kronan så beskaffad inkomst som i §:n menas, skulle Konungen icke kunna, Ständerna oåtsporde, afhända riket en slik lägenhet.
För det första anser jag det vara oriktigt om man skulle kunna inbegripa fästningar under de i besagde § upräknade
Kronans lägenheter och tror för öfrigt icke att de lemna Kronan någon direkt inkomst, således icke heller äro hänförlige till oflanämnda §.
Hvad rasering af en fästning beträffar eller fråga om en sådans uphörande alt räknas till landets försvar, så afgöres den visserligen af Konungen i kommandoväg, men likväl ej så, att icke vederbörtde föredragandes råd skall afhöras, hvarom i öfrigt 15 § nyssnämnda grundlag innehåller utförligt stadgande, så att tillräcklig kontroll finnes att den rådgifvare som styrkt Konungen lill ett sådant steg må kunna stå det ansvar, som grundlagen föreskrifver.
Dessutom skall en sådan fråga afgöras i Statsrådet och yttrandet deröfver i prot. nedläggas och förvaras, och sålunda äro alla möjliga kontroller mot missbruk i grundlagen nedlagde.
Stjernstedt har icke heller jag betraktat saken sora skulle den f. n. göra intrång på Konungens rätt att ensamt besluta i kommandomål.
Jag har helt enkelt sagt, alt jag anser den föreslagna skrifvelsen vara olämplig och tillägger nu, hvad en annan talare redan anmärkt, att den äfven kan blifva skadlig.
Lagerbjelke har yttrat sig som ansåge han det vara nödvändigt, att
Ständerne måste höras i fråga om raserandet af en fästning.
Om hans mening verkeligen är sådan, synes mig alt han, inom Coust.Utsk. hade bordt väcka motion om en sådan ändring i grundlagen, som uttrycker en bestämd föreskrift för Konungen, att begära Ständernes samtycke innan
Han raserar en fästning.
Detta är en helt annan fråga än den närvarande.
Men jag ber att i korthet få fästa upmärksamheten uppå huru olämplig en sådan föreskrift skulle vara.
Det är för den verkställande makten, efter min tanka, alldeles nödvändigt att i frågor, sora rö - 100 Den 5 Augusti. ra rikets försvarsanstalter kunna ensamt råda, såväl i afseende på detaljerne, sora i det hela.
Kan raan hos R.
St., kollektivt förutsätta den sakkännedom, som erfordras^ för att bedömma om en fästning bör finnas eller icke finnas?
Ar det troligt att Regeringen kan erhålla ett fullt tillförlitligt råd eller beslut från representationen i en dylik fråga? jag tror det icke.
Man måste komma ihåg, att dertill fordras, icke blott djupa studier i fortifikationsvetenskapen, utan äfven en allmän och fullständig ledning i krigsvetenskapens alla serskilda grenar.
Man måste tillika vara både Taklikns och Strateg i dessa ords högsta betydelse, för alt kunna lemna ett klokt svar på denna fråga.
Efter min öfvertygelse finnes ingen ftåga i hvad som rörer ett lands försvarsväsende, som i lika mått tager i anspråk den högsta grad af theoretisk och praktisk krigsvetenskaplig bildning, som just denna: huruvida en fästning bör finnas eller icke finnas.
Och då frågar jag: är väl R.
St. den auktoritet som skulle kunna afgifva eli utlåt, i ett sådant ämne, äfven om de vore samlade och öfverlade på ett rum.
Jag måste jäfva deras kompetens i detta fall; och ännu mycket mera då de äro splittrade på fyra serskilda rum.
När, i en sådan fråga som denna, knappast den ringaste sakkännedom kan finnas af en enda ledamot inom 3:ne af de 4 Stånden, octi Ståndens sammansättning är sådan, att man äger rätt all hvarken begära eller förändra något undantag i detta afseende; så vore det väl mera än förvånande om man, på en sådan fråga som denna, kunde så sammanjemka 4 serskilda beslut, att derifrån utgick ett klokt och förståndigt svar, — isynnerhet om det skulle bestämmas af den förseglade voleringssedelu i ett förstärkt Utsk.
— För öfrigt om en skrifvelse af innehåll som den föreslagna skulle afgå och Konungen framdeles villfore Ståndernes deri uttryckta begäran; tror jag att de skulle gå ändå längre i sina fordringar i delta fall; man skulle kanhända sedermera klandra Regeringen om hon lät, Ständerne oålspårde, nedrifva någon mindre del af en fästning, t. ex. ett Utanverk, ett Blockhus, eller något dylikt, och man skulle kanske slutligen gå så långt att man klandrade Regeringen i fall hon läte rasera några på Lagudugårdsgärdet till exercis upförda fältverk.
Det är sådana följder af den föreslagna skrifvelsen som jag efter någon aktgifning på menniskolynnet i allmänhet tror mig kunna förutse, och lill dem vill jag ej, med min röst bidraga.
St. böra utöfva sin makt i sådana fall der den är bestämd, och de böra äfven, ulan tecken till harm, låta den andra statsmakten utöfva sin.
Det tillkommer isynnerhet R.
St., såsom i sjelfva verket den starkaste, att iakttaga hållning och värdighet i dylika fall.
Den föreslagna skrifvelsen innehåller ingenting annat än en indirekt skrapa, som jag nyss yttrade, och det är icke på sådant sätt som Ständerne ingifva aktning och anseende åt den makt de äga; och det är derföre som jag begärt afslag på betänk.
Afven jag får för min del yrka bifall lill Utsk:s betänk.
Jag anser det visserligen vara onekligt att endast en regering kan äga de politiska, strategiska och Den 5 Augusti.
101 militära insigter, som erfordras för att kunna upgöra planen till ett lands försvar; men lika onekligt är det äfven att, om en sådan plan skall kunna upgöras, så måste Regeringen dertill hafva representationens samtycke emedan det är denna sednare, som voterar de skatter, som för densammas sättande i verket erfordras.
Om nu en plan för fosterlandets försvar blifvit upgjord, om representationen med miller bidragit till densaramas effektuerande, så tyckes det vara billigt, att, innan samma plan förändras, Regeringen dessförinnan inhemlar representationens omdöme.
Ibland annat är bär sagdt, alt delta vore en inskränkning i Regeringens makt: detta är så lillvida sannt, att Regeringens makt att förstöra hvad som till Sveriges försvar af Sveriges söner blifvit gjordt inskränkes, men Mine Hrr! är icke en sådan inskränkning nyttig och gagnelig?
Bör icke en Regerings kraft vara stark i det goda, svag i det onda.
Man torde möjligen invända att tider, då likväl krig ännu ej nibrutit, kunna inträffa då ett så skyndsamt raserande af en fästning erfordras, att Ständerna ej hinna att böras och att en Regering följaktligen mätte ega makt att Ständerna oåtsporda rasera en fästning.
Men Mine Hrr, sådana lider kunna ej komma, ty operationslinierna äro utstakade af sjelfva naturen, fästningarna stå i sammanhang med dem och dessa operationslinier kunna ej förändras såvida ej jordbäfningar eller sådana öfvernaturliga händelser omskapa landels beskaffenhet.
Sveriges fästningar, Sveriges flotta böra ej kunna efter godtycke af Regeringen npoffras.
De äro till för att af Regeringen användas men ej för att af densamma förintas.
Vi veta att vid denna riksdag en propos. öfverlemnats till Ständerne om linieskeppens nedhuggande till fregatter och vårt sjöförsvars grundande på en skärgårdsflotta: om Konungen, såsom vissa talare synas vilja yrka, haft rättighet att, Ständerne oåtsporde, densamma nedhugga och låtit sådant verkställa — hvad skulle Hrr:oe hafva sagt derom, eller tro Hrr:ne icke att det bidragit till linieflottans bevarande att Ständerne sagt nej till den af Gr. v.
Platen utkastade planen?
Man har talat om den 77 § R.
F. och densammas otilllämplighet till förevar:de fall, men efter den kommer den 78:de som lyder: ”Ej må någon del af riket kunna derifrån söndras, genom försäljning, förpantning, gåfva eller å annat dylikt sätt”.
Der heter det alt ”ingen del kan afsöndras”, är ej en fästning en del af riket, hafva icke vi just lill riket lillbygt fästningarna för att värna detsamma och en fästning måtte således utgöra en del af riket och bör följaktligen ej ulan Ständernas hörande af Regeringen kunna förstöras.
Det är visserligen ej i denna § uttryckligen stadgadt att Regeringen ej har rätt att rasera en fästning, men sådan är likväl andemeningen.
Ur dessa skäl kan jag ej annat än tillstyrka bifall till Utsb:s betänk.
Den första fordran man lärer kunna hafva på en riksdagsman, är att han skall förstå grundlagarne, och jag tror att Hr Brakel genom sitt sednaste anförande och för - 102 Den S Augusti. klaringen af den 78 §:n bevisat att han icke eger denna kunskap.
Att afhända något från riket, malte vara att afskilja någon del derifrån, så att den ej mera tillhör Slaten; således, om Konungen skulle sälja bort Gottland t. ex., så vore det ett afiiändande af något som tillhörde Sverige, men att rasera en fästning måtte väl icke vara detsamma som att afhända riket någon dess del, ty sandkornen som genom raseringen tlyga omkring måtte väl icke vara en del af riket.
Hvad sjelfva frågan beträffar, kan jag ej annat än instämma med dem som yrkat afslag: det är visserligen sannt, alt inom representationen kunna finnas ledamöter, som ega fullkomliga insigler i upgörande af försvarsplaner, så till sjöss som lands och derpå liar Hr Brakel gifvil eli lysande exempel, som upgifvit en plan lill Sveriges sjöförsvar och velat att Ständerne på densamma skulle ingå, men alt någonsin R.
St. skola befatta sig med upgörande af försvarsplaner för riket, anser jag vara i högsta måtto olämpligt.
En försvarsplan är något som bör sä mycket som möjligt hållas hemlig och alt göra en sådan till föremål för representationens debatter vore i högsta grad orätt.
Hvad angår Konungens rättighet att kunna låta rasera en fästning, så lärer väl ingen, med iakttagande af grundlagens lydelse, vilja bestrida densamma; när denna rätt icke kan förnekas, så lära väl icke Ständerna böra hos Konungen begära det Han ville för Ständerne tillkännagifva när
Han ämnar rasera en sådan för att höra Ständernes tankar om saken, ulan må då Ständerne långt heldre såga till Konungan att Ilan ej ina rasera någon fästning utan alt Ständerne dertill gifvit sitt samtycke; ty då har man åtminstone talat rent ut.
Innehållet af detta betänk, utgör endast ett sidohugg hvaruti jag icke vill deltaga och deruti jag förmodar R. o. Ad. icke heller ämnar deltaga, ty det är just att, som man säger, knyta Däfven i byxsäcken.
I hvad jag ville yttra rör:de så väl andemeningen som ordalydelsen af 78 § R.
F. är jag i allo förekommen af Gr.
Gyldenstolpe och hvad i öfrigt hufvndfrågan angar, ber jag att få förena mig med dem, som yrkat afslag å Utsk:s förslag.
Det gifves intet civiliseradt land, der ej Styrelsen anser alt planen för landels försvar bör hållas så hemlig som möjligt, och jag hemställer huru sådant skulle låta sig göra, om planen för vårt försvar blefve föremål för R.
St;s öfverläggningar; och huru vill man alt Ständerne, äfven om dess medlemmar egde tillräcklig sakkännedom för bedömmandel af det lämpligaste läget för anläggandet af en fästning, eller nödvändigheten af en sådans raserande, skulle kunna deröfver besluta, utan att i detalj känna den för landet upgjorda försvarsplanen.
Då nu denna plan icke kaD, icke får Ständerne meddelas, för att ej komma till fiendens kunskap, finner jag ifrågavar:de betänk, högst olämpligt och anhåller om propos; på afslag derå.
Det är visst möjligt att jag icke har så djupa Den 5 Augusti. 103 insigter i grundlagarne som Gr.