Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Diö 1,200 » 200 » Delaryd 2,000 » 800 » Smuma 21,200 Cent. 12,900 Cent.
Skilnaden utgör till förmån för Lagalinien 2,500 centner tackjern och 22,90 0 centner stångjern, eller långt mindre än hvad en enda af våra största bruksegare i medlersta Sverige årligen tillverkar — och dervid är likväl icke taget i betraktande, att såväl verken vid Lagalinien som äfven Lindefors skulle, ehuru med mindre fördel , kunna på Nässjölinien försända en icke ringa del af sin tillverkning
En blick på kartan visar att Nässjölinien skär långt flera vägar än Lagalinien.
Hvarifrån Utsk:t erhållit upgift om de sex vägar, som sammanstöta i Vernamo, och de åtta, som förena sig vid Ljungby, är svårt att utleta.
Hvarken Hermelins karta eller dea genom Komitéens försorg uprättade, utvisar något dylikt.
I alside på utgångna skjutshästar å de båda linierim, lemnäs ganska talande uplysningar i en nyligen utkommen ströskrift pag. 11, — hvilka jag här får åberopa.
M. Hrr!
Jag ber eder ännu en gång ursäkta, att jag så länge uppehållit eder med en mängd detaljförhållanden, hvilka det för husets flesta medlemmar varit omöjligt att med sin upmärksamhet följa, då de icke kunnat å kartan tydliggöras.
Det har likväl varit oundgängligen nödigt att vidröra dem, för att ådagalägga att Utskits bevisning är fullkomligen oriktig, och att således äfven utur en provinsiel synpunkt Nässjölinien har obestridliga företräden framför Lagariktningen.
Men, om äfven den trakt, som Lagalinien genomlöper, skulle i hvarje afside kunna mäta sig med den, som utgör Nässjöbanans trafikområde, så är det icke utur den inskränkta provinsiella synpunkten frågan får bedömas, utan efter dess större eller mindre gagnelighet för landet i sin helhet.
Jag tror då, att den första fråga man måste söka att besvara, är den, huruvida Sverige nu eller framdeles har råd att bekosta tvänne längdbanor igenom Småland.
Besvaras denna fråga med ja, så bör utan tvifvel Lagalinien nu antagas och den östra banan komme då förmodligen att ifrån Eksjötrakten ledas rakt på Carlskrona.
För min del måste jag likväl obetingadt besvara denna fråga med nej, och jag tror att huset nästan enhälligt skall göra det.
Vårt land mägtar och bör ej bygga mera än en längdbana genom det sydligare Sverige.
Men är man derom ense, då tror jag äfven, att deraf naturligen följer att denna längdbana icke bör läggas i den vestligaste delen af Småland, utan att den så mycket som möjligt bör närma sig medellinien af denna vidsträckta provins — och detta så mycket mera, som det öfverensstämmer med det system för landets jernvägar, som blitvit upgjordt och af Konungen gilladt.
Detta system innebär äfven en bana igenom Östergöthland.
Man må med dess utförande dröja huru länge som helst — så lärer väl ingen ibland Eder, M.
Hrr, kunna föreställa sig att den aldrig skall blifva bygd.
Nå väl, bör man Den 25 April e. m. ej då vid n t st a k ni ngen af den södra banan deruppå göra afside?
Det finnes ingen enskild, klokt beräknande man, som icke på förband för sig uppgör en plan för skötseln af sin egendom.
Icke odlar lian en bit här och en bit der utan afseende på det hela.
Icke anlägger han ett hus utan beräkning på huru framdeles byggande hus skola ligga.
— Hvad han sjelf icke mäktar utföra, det få lians barn göra efter honom.
Men hvad han gör, det måste göras efter system.
Och om den enskilde handlar på detta sätt. huru mycket vigtigare är det ej att Staten så förfar, synnerligen i ett ämne af den stora vigt och omfattning, som jernvägsfrågan.
Nassjölinien genomlöper obestridligen den bördigaste och folkrikaste delen af det inre Småland; den kommer, efter allt hvad menskligt förutseende kan beräkna, att gifva en vida större ränteinkomst pä anläggningskapitalet än Lngalinien; den löper nära förbi de begge städerna Wexiö och Eksjö, af hvilka den förra är säte för Landshöfding och Biskop, och hvilka begge städer hafva en icke obetydlig landthandel; den öppnar för den pä kommunikationer ytterst vanlottade trakten omkring Eksjö, med en af jernvägskomitéen beräknad befolkning af omkring 50,000 personer, en liitt förbindelse med Jönköping och deröfver med Götheborg; den lernnar utväg att i framtiden förbinda det inre af Småland med Östergöthland, provinser, hvilka redan stå i så liflig beröring med hvarandra; den kommer likaledes att utgöra den närmaste föreningslinien mellan Malmö och Stockholm, och alla dessa fördelar kunna vinnas med en ökad utgift af 544.000 rdr, och likväl sätter man i fråga att förkasta denna riktning.
Men icke nog dermed; man vill med 3 å 4 mil förlänga de tvärbanor, som i en framtid böra leda till Oscarshamn och till Kalmar och ifrån hvilken sednare bibanan till Kailskrona troligen skulle komma att utgå — allt banor, hvilka Utskit sjelft funnit för Smålands framtida utveckling af synnerlig vigt.
I sanning denna logik är svår att förklara.
Eör den, som genomläst de sakrika reservationer af Hr Stjerngranat oeh Riksdagsmannen Jonas Andersson, hvilka äro Betänk:det bifogade, behöfver vederläggningen af Utsk:ts slutsatser ej heller blifva särdeles vidlyftig, men då J troligen icke alla, M. Hrr! haft tid att åt detta ämne egna den noggranna skärskådning, som är nödig, för att fullständigt sätta sig in uti detsamma, har jag varit nödsakad att längre taga eder upmärksamhet i anspråk än jag önskat och kanske bordt göra det.
Jag ber derföre äfven att få betrakta frågan både om bibanorna och om den rörelse, som på stambanan kan förväntas, utur en synpunkt, sora jag ej funnit af någon reservant framställd, jag menar utur synpunkten af landets naturliga skaplynne.
Hvarje laud består, så snart vi betrakta detsamma i stort, af ett visst antal större vattenbäcken, åtskiljda af mellanliggande höjdsträckningar.
Inora hvarje sådant vattenbäcken är kommunikationen, om äfven understundom besvärad af mellanliggande höjder, likväl i allmänhet vida lättare, än öfverfarten ifrån det ena vatten - D-en 25 April e. m. vattenbäckenet till det andra.
Det är då man skall förflytta sig utur den ena-stora dalbottnen i den andra, det är då som svårigheterna, synnerligen vid transport af större och tyngre gods, egentligen vidtaga.
Huru är nu det Småländska höglandet, den trakt hvarigenom så väl den ena sorn den andra af de båda omtvistade banorna skulle framgå, huru är detta Småländska högland af Skaparens hand bildad t.
Jo! det är fördeladt i fyra sådana stora vattenbäcken .- — Wetterdalen, Emmådalen, den stora bassin, som i sig upptager Helgasjöns, Asnens och Möckelns vatten, och hvilken bassin egentligen skulle kunna fördelas i 2 vattenbäcken, det vestra som söker sig utlopp genom Helgeån förbi Christianstad, och det estra som genom Mörrums å utrinner icke långt ifrån Carlshamn, samt slutligen Lagadalen eller Bolmens, Vidösterns och Flårens tn. fl. sjöars vattenområde.
Wetterdalen begränsas i söder på omkring 2:ne mils afstånd af en höjdsträckning, hvars högsta punkt befinner sig vid Almesåkra på omkring 1 mil sydost ifrån Nässjö.
Almesåkra-trakteu utgör den stora bergsknuten, hvarifrån de höjdsträckningar utgå, som bilda alla de öfriga vattenbäckena.
Sålunda utgår derifrån i ost nordostlig riktning den bergskam, som skiljer Wetterdalen ifrån Emmådalen.
Ifiån AImesåkra sträcker sig ytterligare en bergsrygg i sydlig riktning, som utgör gränsen emellan Lagans och Emmåns vattenbäcken.
Ungefärligen 2:ne mil ifrån Almesåkra emellan Stockaryds och Hultsjö kyrkor fördelar sig denna bergsrygg i tvänne grenar, af hvilka den ena går i ostlig, den andra i sydvestlig rigtning.
Den förra skiljer Emmådalen ifrån Helgasjöns vattenbäcken; den sednare utgör gränsen emellan sistnämnde vattenbäcken och Lagaådaieu.
Sådan, M. Hrr! är landets naturbeskaffenhet, och om, såsom jag ofvan anmärkt, det icke kail bestridas att öfvergången ifrån ett vattenbäcken till ett annat i allmänhet erbjuder de största svårigheterna för transporten, så ber jag att med eder fä betrakta huru i detta afseende de båda jernvägarna äro belägna.
Lagalinien genomskär sydvestra spetsen af det stora vattenbäcken, hvartill sjön Möckelö räknas, inträder vid höjden af Hamneda gästgifvaregård i Lagaådaieu, som följes till Stigarne, hvarest jernvägen skulle inkomma i Wetterbassinen.
Nässjö-linien genomlöper Möckelns och Helgasjöns bassin till höjden af Skarhults gästgifvaregård, inkommer derstädes i Lagadalens vattenområde, hvars nordostligaste del den genomskär under l*/a m'ls sträckning, lemnande Wrigsta köping på | mils afstånd åt vester, inkommer vid Ryds gästgifvaregård i Emmådalen, afskär dess nordvestra hörn under 1 */2 mils längd samt inträder vid Nässjö i Wetterbassinen.
Nässjö-linien genomskär således alla de 4 stora vattenbäcken, sorn utgöra det inre af Småland, då deremot Laga-linien egentligen endast kan sägas fortlöpa igenom Lagaåns och Wetterns bäcken, ty den del af Helgaåns bassin, som den genomskär, är af ringa betydenhet, då den höjdsträckning, som delar vattenområdena i denna sydliga trakt, sä aftagit i höjd att dess öfvergång företer föga svårigheter. H. V. 23 354 Den 25 April e. m.
Det nr en särdeles lycklig händelse, som icke kan vara beräknad, att den östra banan tinder 4 till 5 mi! al sin längd, att räkna ifrån Nässjö söderut, genomlöper alla de 4 stora vattenområden, hvaraf Småland utgöres.
Denna banas vigt i strategiskt, hänseende behöfver jag icke för detta hus utreda, i händelse att krig möjligen framdeles skulle komma att föras i dessa trakter; deremot torde det tillåtas mig att fästa
Eder upmärksamhet pä den stora fördel, Nässjö linien härigenom eger före Laga-linien vid möjliga bibanors framtida utläggning, då de förnämsta svårigheterna, de som upstå vid öfvergångeu af de stora land t höjderna, bär redan äro öfvervunna.
Då således bibanors anläggande åt östra kusten, de enda som gerna kunna förekomma, härigenom högst betydligt underlättas, och då dessa bibanor genom Nässjö-liniens antagande förkortas med 3 å 4 mil, kan jag svårligen inse huru man kan vara tveksam i valet.
Tager man derjemte i betraktande att under ett krig nied Ryssland den östra kustens hamnar lätteligen kunna blifva blockerade, då all rörelse måste verkställas å de kommunikations-liuier, sorn finnas inom landet; besinnar man tillika att den östra kustens hamnar långt tidigare tillfrysa än den vestrås, så finner jag i allt detta nya anledningar att icke onödigtvis med 3 å 4 mil föröka afståndet till denna kust, och jag ser således äfven deruti nya fördelar af Nässjö-linieti.
Det gifves ännu en synpunkt, utur hvilken man ej må underlåta att betrakta frågan, och denna synpunkt är rättvisans.
Rättvisan fordrar att, vid bestämmandet af ett jern vägs-system, man må tillse att dessa viga kommunikations-anstalter må komma en så stor del af befolkningen som möjligt till godo.
Nå väl, Mine Hrr, kasten endast en blick på kartan och betrakten de trapetsier, de oregelbundna figurer, som inneslutas af jernvägarna Gölheborg-Fahlköping-Jönköping-Göthaslröm-Malmö, eller Götheborg-FahlköpingJönköping-Nässjö-Malmö, och J skole,n ej ett ögonblick ifrågasätta att ej Nässjö-linien medför öfvervägande fördelar för ett långt större territorium och en långt större folkmängd.
Det är svårt att göra sig en klar föreställning om de grundsatser, som ledt Utsk:t vid val af riktning för södra banan.
Om Utskits hufvudsyfte varit att bygga densamma i den kortaste riktningen och der hvarest terrainen erbjuder de minsta svårigheterna, så borde krökningen åt Tenhult hafva undvikits och Utsk:t hade då bordt föreslå R.
St:r att antaga sträckningen Finjasjö Göthaström-Sandseryd-Stråken, med en bibana ifrån Sandseryd till Jönköping.
Denna bana hade varit 1 mil 22,400 fot kortare jin Laga-linien, den hade varit. 1, 1 5 2,979 rdr billigare, den hade haft 105,450 fot mindre lutningar af 1 på 100, ehuru 7,000 fot mera krökningar af 1,000 fots radie.
Utsk:t hade då kunnat framlägga en ännu storståtligare beräkning öfver de bibanor, som med dessa sålunda besparade medel hade kunnat tillvägabringas.
Utsk:t har likväl öfvergifvit denna, den mest konseqventa riktningen, för att kunna leda banan igenom Jönköpings stad, och jag kan icke annat än gilla denna åsigt på grund af de många, särdeles vigtiga skäl, som tala derför.
Men då en gång bartan blifvit dragen genom Den 25 April e, m. 355 Jönköping, synes äfven deraf lika naturligt böra följa att den bör fortsättas öfver Nässjö och icke genom Lagadalen.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, får jag vördsamt anhålla, att, för södra stambanans fortsättning från Finjasjön förbi och i närheten af sjön Salen åt Nässjö och vidare öfver Tenhult till Jönköping, R.
St:r mätte bevilja och till utgående från Riksgälds-Kontoret anvisa en summa af 6,(JOD,000 rdr raat.
Många ledamöter yttrade härtill bifall.
Mörner, Larl, anförde skriftligen:
Då jag nu går att yttra mig i en fråga af högsta vigt, icke blott för den ort, der länsstyrelsen är mig i nåder anförtrodd, utan för hela södra och medlersta Sverige, skulle jag önska att så, som sakens vigt fordrar, kunna åskådliggöra de skäl, som tala för ett annat beslut än det, StatsUtsk:t i 4:de punkten tillstyrkt It.
St:r att antaga.
Hr von Troil har fullständigt visat det felaktiga uti StatsUtsk:ts beräkningar och på ett öfvertygande sätt ådagalagt det företräde, sorn Nässjö-linien bör tillerkännas, och jag lyckönskar mig och den goda saken att Hr Troil haft en så grundlig bekantskap med förhållandena i Småland alt jag ej behöfver vara vidlyftig.
Jag ber till en början att få något beröra och utreda hufvudsakliga anledningen till förslaget att .draga södra stambanan genom Sunnerbo härad af Kronobergs län från Jönköping till Malmö.
Redan för omkring 20 år tillbaka hade en länsman i samma härad, utrustad med ovanlig urskiljning och tankeförmåga, på resor mellan Jönköping och Kristianstad verkställt lokala undersökningar och derunder trptt sig firma vägen öfver Ljungby och Hallaryd åt.
Skåne vara fördelaktig för en jernvägsanläggning, hvarföre ock Gr.
Adolf v. Rosen, som lifligt intresserade sig för jernvägars anbringande i Sverige, hösten 1845 efter återkomsten från England begärde del af länsman Rundbergs undersökningar.
Svårigheten, för att icke säga omöjligheten, att den tiden få medel till blotta undersökningar afskräckte dock icke llundberg att fullfölja sin plau genom att af Kronobergs läns hushålIssällskap begära understöd till företagande al en okulärundersökning.
Erkännande
Rundbergs outtröttliga möda för ett så godt. ändamål, ansåg likväl sällskapet sig icke kunna eller böra bevilja någon andel i undersökningskostnaden, enär banan skulle komma, som orden lyda, att genomskära en aflägsen och den mest tarfliga delen af länet samt då först afgöras borde hvad närgränsande län ville bekosta till dessa undersökningar.
Sedan omsider erforderliga medel genom Rundbergs förslag blifvit samlade till den af Ingeniören Carl Tottie i Nov, 1850 verkställda okulera undersökning emellan Jönköping och Malmö med en linea till bron vid Kristianstad, hann Rundberg likväl icke utfärda sin prospectus till bildande af ett aktie bolag för utförandet af jernvägsanläggningen, innan han genom döden hindrades att fullfölja denna plan.
Denna kom likväl dermed ej att förfalla, emedan länets hus - 35B I) en 29 April e. m. hållnings-sällskap, som ansåg förslaget af en jernväg, hvilken hade till föremål att lätta kommunikationen med öfriga delar af riket och med utlandet, icke böra öfvergifva», beslöt inbjudning till hushållnings-sällskaperna i Malmö, Kristianstad, Kalmar, Jönköping och Halmstad, att utse ledamöter för nämnde län för att gemensamt med deputerade inom Kronobergs län öfverlägga och tillse om och hvilka åtgärder borde vidtagas för att bereda framgång åt förenämnde förslag.
Under diskussionen vid detta sammanträde den 3 Juni 1853 i Wexiö voro visserligen meningarne delade rörande banans rätta ledning genom Småland; men sedan man föreställde sig att bristande tillgångar skulle försvåra möjligheten att tillvägabringa att fullständigt och ändamålsenligt jernvägs-nät i Sverige, förenade man sig bland annat derom att bestämma jernbanan» ändpunkter, Jönköping i norr och Malmö i söder.
IJti afgifvet underd.
Betänk, d. 30 Sept. 1856 föreslår den då förordnade komitéen att södra stambanan borde utgå från den vestra etc.
Häraf visar sig klart, att äfven under en tid, då man ej vågar hoppas att södra stambanan skulle kunna få annan riktning än den minst kostsamma från Finja-sjön öfver Ljungby och Wernamo till Jönköping, icke blott jernvägs-komiterade utan äfven alla de som med närmare lokal-kännedom yttrat sig i frågan, ansett banan i mera ostlig riktning vara af större nytta och ändamålsenligare än att förlägga densamma genom de vestliga delarne af Småland.
Hvarken vid sednaste eller föreg:de riksdag bestämdes, på sätt StatsUtsk:t förmenar, att södra stambanan skulle ovilkorligen följa Laga-linien, derom 2:ne reservanter fullständigt uplyst, hvarföre ock i det skick, jernvägsfrågan sig befinner, jag anser att man, aflägsnaude all partiskhet, alla euskilta intressen, fördomsfri bör meddela sitt omdöme öfver en vigtig angelägenhet, den der gäller hela orters väl eller ve.
Då jag nu upträdt för att antyda de skäl, hvarpå jag grundar mitt tillstyrkande att gifva företräde åt den sträckning af södra stambanan genom Kronoborgs län, som K. M:t i sin Nåd.
Propos. framställt, är det med verkligt vemod jag nödgas lemna å sido de fördelar, som en annan särdeles vanlottad del af samma ljin, för hvilken jag lifligt intresserar mig, så väl behöfde och ganska förlåtligt eftersträfvar.
Jag anser för min pligt att, med åsidosättande af alla konsiderationer, endast ur det allmänna gagnets synpunkt och följande min innerligaste öfvertygelse, grundad på den lokal-kännedom, jag under en mångårig embets-förvaltning hunnit förvärfva, öppet uttala min mening.
Under åberopande af jernvägs-komitéens förtjenstfull! utarbetade Betänk., hvaraf de flesta af B. o. Ad:s ledamöter säkert tagit kännedom, och utan att fästa mig särdeles vid siffer-upgifter, som, isynnerhet hvad anläggningskostnad och produktion angår, icke i allmänhet kunna anses vara fullt tillförlitliga, om de också blifvit uprättade med all möjlig noggrannhet och omsorg, inskränker jag mig hufvudsakligen till några omständigheter, hvilka, efter min Den 25 April e. m. 357 förmening tillfyllest utvisa ändamålsenligheten af södra banans ledning i öfverensstämmelse med K. M:ts Nåd.
Propos.
Hvad först angår den s. k.
Laga-linien, som StatsUtskit förordat, så genomskär den emellan Skånes och Jönköpings läne-gränser det vidsträckta Sunnerbo härad, bestående af 23 socknar med en folkmängd af omkring 37,000 personer.
Odlingarne hafva visserligen der som annorstädes betydligt tilltagit, hvarför äfven spanmål derifrån afyttras till närmaste kuststäder, men några socknar inom detta härad måste årligen köpa sina förnödenheter deraf.
Utom Toftaholms fideikommiss finnes der ingen betydligare egendom.
De flesta mindre possessioner äro belägna inom ltyssby och Agunnaryds socknar, inom 3 mil från den i östlig riktning föreslagna banan.
Den folkfattigaste trakten är den emellan Ljungby, Köping och Halländska gränsen och denna trakt består till stor del af vidsträckta ljungbeväxta fält, som i anseende till deras sterila beskaffenhet svårligen kunna odlas.
StatsUtsk:t har lagt vigt på mina upgifter i 1838 afgifna femårs-berättelser att orten skulle i sädes-produktion kunna täfla med öfriga härader etc.
Sjösänkningar och mossodlingar hafva visser), verkställts i de af komiterade omnämnda trakter af häradet, men i de socknar, der af mig nyss åberopade ljung- och sandhedar framgå, der blifver alla odlingsförsök onyttiga, då deremot komitéen, sid. 12 i bihanget till Betänk:det, rättel. upgifver att inom Allbo härads nästan alla socknar odlas högst betydliga vattendränkta områden, äfvensom i öfriga härader af Kronobergslän, hvarigenom och hvarintill södra banan efter verkställda undersökningar är af komitéeu föreslagen att passera.
Odlade fält omkring Ljungby köping hade 'otvifvelaktig! blifvit ödelagde af flygsand, om icke för omkring 30 år sedan dess verkningar, genom af Staten beviljade frikostiga anslag till skogs-sådd, kunnat hämmas.
Omkring 130 tunnland äro besådda och nu med rätt vacker skog beväxta.
Inom Sunnerbo härad kunna 14 socknar afyttra skogs-produkter, men 9 äro så skoglösa, att deraf måste inom de skogrikare köpas.
Skogs-effekter afyttras på Helsingborg, Laholm och Halmstad, dit mängden ej har öfver 3 å 4 mils väg, och till hvilka städer dessa tunga effekter lättare transporteras än på jernväg.
I en både folkfattig och af naturen så missgynnad ort som Sunnerbo härad kan produktionen af ladugårdens alster hvarken vara eller under decennier blifva hvad man så gerna önskade och unnade dess idoga befolkning, och äfven i detta afseende är denna trakt af Småland så långt efter de öfriga i östligare riktning.
Af binäringar och fabriker är väfskeds-tillverkningen af egentlig betydenhet.
Deraf föryttras både inom och utom landet till värde af omkring 40,000 rdr.
Der finnes blott ett enda jernbruk, som är beläget inom 1V2 mil från den af komitén föreslagna banan.
De flera bruk inom Kronobergs län, som gränsa intill Nässjö-linien, torde desto helldre böra framför bruken inom Laga-linieus område få någon fördel af jernvägen, som tillverkningen vid de förra nu mäste föras långa vägar på axel, då deremot bruken omkring Tabergs bergslag hafva lätt och kort väg till Jönköping, hvarifrån jernet sjöle - 35« I>en 25 April e. m. des med' minsta kostnad transporteras till Götheborg eller hvilken* handelsplats som helst.
Man ser således att den aldre utstakningen af linien från* Skåne genom Småland haft, på sätt jernvägs-komitéen äfven yttrat, hufvudsakligen till föremål att söka den kortaste förbindelsen emellan Malmö och Jönköping, utan afseende på det öfriga landet.
Beträffande åter den så kallade Nässjö-linien, så behöfvor man blott kasta en blick på jernvägs-kartan, för att öfvertyga sig om berörde linias företräde i alla afseenden, och denna bandel inom Småland utgöres af Kronobergs och Jönköpings län —, och kommer i grannskapet af Kronobergs läns enda stad Wexiö,- hvars handels-röreise skulle alldeles gå under, om- banan komme att genomskära det aflägsna Sunnerbo härad.
Från Finja-sjön genom östra Göinge härad i Skäne kommer den östligt dragna banan att gå igenom Allbo och Norrviddinge härader inom Kronobergs län och inkomma vid sistnämnde härad» gräns i Westra härad af Jönköpings län.
Till de fördelaktiga omdömen, som jernvägs-komitéen lemnat om dessa trakter, bör jag lägga att produktionsförmågan är, åtminstone inom de härader af Kronobergs län der banan skulle genomgå, äfvensom i närgränsande Kinnevalds, Konga och Upviddinge härader, i allmänhet omkring 40 proc. större än på Laga-linien, att hela trakten är skogsbygd, samt under sista 15* åren blifvit betydligt upodlad, att genom sänkning af sjön Möekeln i Allbo härad, belägen nära banan, hvartill Ständerna beviljat anslag, 42,000 rdr, dels såsom lån, dels utan återbetalningsskyldighet, omkring 1,500 tunnlund odlingsbar jord vunnits, att trakterna omkring sjöarne Asnen, Salen och Helga-sjön äro defruktbaraste i länet, att vidsträckta mossar och fält äro tjenlig» till odling och beredning af bränntorf, deribland må nämnas den så kallade Sogle myr, troligen af flera tusen tunnlands vidd, hvilken* genomgår fyra folkrikare socknar i Allbo härad intill Skånska gränsen, att 24 kyrksocknar af dem, som äro belägna inom 3 mil på hvardera sidan af bandelen, som genomskär Kronobergs län, kunna afyttra skogs-produkter; och att fabriks-tillverkningen, likasom lin-odlingen, inbringar betydligt mera i dessa trakter än på* Laga-linien, derom uplysa alla tillgängliga tabellariska upgifter och officiella meddelanden.
StatsUtsk:! har föga eller icke vidrört de betydliga vattendragen i närheten af östliga banan.
Lagaiinien framgår visserligen i granskapet af den vidsträckta sjön Bolmen, hvaremot öfriga omnämnda sjöar i Sunnerbo härad icke äro att jemföra i vidd eller omkrets med de betydliga insjöarna Asnen, Salen, Möckelö och Helgasjön, som ligga invid Nässjölinien, dock alla inom Kronobergs Län.
Genom en förening af de båda sistnämnda med en 3 mils jernbana till Carlshamn, öpnas kommunikationen med denna sjöstad, hvarigenom en högst betydlig både gods- och persontrafik ökas på denna linie.
Utsk:t säger likväl att jernvägskomitéen icke tänkt sig systemet af bibanor ordnadt inom Småland, men sådant måste hvila på ett misstag.