Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag slutar nu, och vill endast tillägga, att en nation bör vara rädd om sina minnen — och IL VII. 9 130 Den 24 Oktober e. m.
Smålands Hussar-reg:te är verkligen ett af våra största minnenTy när man vid en revy visar detta reg:te för utlänningen, kan man med stolthet säga: »Se der, i spetsen för det der reg:tet föll vår, och kanske verldens störste Konung!» Hr Silfverstolpe:
Jag har begärt ordet, för att rätta en besynnerlig tolkning, som Hr Reuterskjöld gifvit mitt yttrande.
Jag bar sagt, att från den stund ett nytt kavalleri uppsättes, och till den, det kan kallas ett godt kavalleri, åtgår minst 20 år.
Jag bade icke väntat mig en sådan misstydning af hvad jag yttrat, såsom att 30 år skulle erfordras för att, i vanliga förhållanden, af en rekryt bilda en duglig kavallerist.
Ty hvar och en vet, att vid en trupp inträffar afgång ofta, snart sagdt dagligen, och ersättes genom rekrytering.
Rekryten ingår i rekrytskolan genast efter antagandet, och så snart lian der blifvit approberad i vissa stycken, insättes han i sqadronen, der han, inympad i den gamla stammen, får sin ytterligare utbildning.
Annat är det att utan stam sätta upp ett indeldt reg:te af endast rekryter och odresserade remonter.
Innan man får dem till den punkt att de kunna kallas godt kavalleri, sade jag att 30 år skulle åtgå, från den dag räknade, då beslutet om uppsättningen fattats.
Se här en enkel beräkning: från den dag Smålands Hussarer fått sin dödsdom och till dess Vestgöta reg:te binner sitta upp, åtgår 10 år, och derefter 20, innan reg:tet är färdigt.
Detta anser jag icke öfverdrifvet tilltaget, och der hafva vi de 30 åren.
Vidare sade jag att kavalleriet i andra länder är sammandraget året om, och då hafva de 365 exercisdagar.
Detta står jag vid.
Jag vet ganska väl att vi hafva helgedagar, men för kavalleristen eger äfven då exercis eller öfning rum, nemi. munderings-visitation, kyrko-parad, vakt-parad, samt stalltjenstgöringen, med hästens skötande.
Jag skulle önska att vårt indeldta kavalleri året om hade en sådan öfningsdag i veckan.
Slutligen har man påstått att jag sammanblandat blottandet af vår östra kust på kavalleri med strategi.
Med strategi menar jag de försvarsanstalter, som under fredstid, eller aflägset från fienden vidtagas, hvartill äfven må räknas truppens förläggande eller stationerande för beständigt å vissa orter.
Taktiken deremot handlar om trupps rörelse under strid, eller i fiendens närhet.
Jag har icke mera att tillägga.
Då jag har ordet, får jag börja med att uttryrka min erkänsla mot landsförsvars-komitéen för det förslag, densamma framställt, ty att en förökning i kavalleri-styrkan är af behofvet påkallad, måste vi väl alla erkänna.
Men jag medgifver likväl, att det skulle vara påkostande att se Smålands Hussar-reg:te afsitta.
Om denna utväg likväl påtagligen vore vida fördelaktigare än alla andra, skulle jag icke sätta mig deremot; men jag föreställer mig att vi med långt större fördel skulle kunna öka vårt kavalleri på annat sätt.
Den 24 Oktober e m. 131 Åtskiilige talare hafva redan yttrat att en utväg förefinnes, genom hvilken man utan kostnad för slaten skulle kunna uppsätta, vare sig ett indeldt eller värfvadt kavalleri-reg:te.
Denna Utväg förefinnes på 2:ne sätt.
Det ena är genom att indraga augments-räntorne, göra det afsutne kavalleriet till ordinarie infanteri, och begagna räntorne till uppsättande af ett nytt kavalleri-reg:te.
Men detta invecklar dock frågan, ty derigenom afsäger man sig all rätt för framtiden att låta det afsutne reg:tet återuppsitta.
Deremot erbjuder sig utvägen att endast föröka den nuv:de vakans-afgiften, som betalas af de afsutne reg:nas rusthållare för att slippa hålla häst och sadelmundering.
Man betalar nu 7\ tunna spanmål om året i vakans-afgift, och att denna afgift är särdeles låg samt borde höjas till minst 12 tunnor, torde lätt inses, om man öfverräknar kostnaderne för en hästs inköp och underhåll.
Alla dessa vakans kontrakter löpa till ända dels 1870, dels 1871.
M. föresloge vakansafgiftens höjande till ett belopp, som närmare motsvarar värdet af den tunga, rustningen in natura medförer, skulle vi få ett ganska vackert kapital.
Jag tror nemi. att, om man satte upp vakans-afgiften till 12 tunnor, skulle de gerna betala densamma.
Det finnes nu 3,000 nummer, som betala vakans-afgift.
Efter 4^ tunnors tillökning skulle det göra omkring 13,000 tunnor spanmål, som man finge i förökad vakans-afgift, d. v. s. omkring 150,000 rdr, och med dessa skulle man ganska väl kunna uppsätta ett värfvadt kavalleri-reg:te.
Det är visserligen sannt att, om det nu beslutes att Vestgöta reg-.te skall uppsitta, så kan K. M. i alla fall fordra ökade vakans-afgifter.
Men då veta rusthållarne att K. M. bestämt sig för Vestgötarnes uppsittande, så att, om han begär 12 tunnor i stället för 7\, så svara de nej, emedan de ej tro någon uppsittning kunna komma i fråga hos dem.
Derföre tror jag i likhet med andra talare, att denna fråga bör ställas i sammanhang med vakans-kontrakternas förnyande.
Det är visserligen sannt att det då kan återstå att en gång för alla afsäga sig rättigheten att uppsätta dessa till rytteri och taga vakans-afgift; men jag vågar icke döma, om K.
M. anser det fördelaktigt att afsäga sig denna rättighet.
Jag får derföre instämma i Hr Brakels förslag.
Men som jag tycker detsamma vara något långt och tror att det kan afiättas något koncisare, samt att man på samma gång bör tänka sig möjligheten af ett värfvadt kavalleri-reg:tes uppsittande, anhåller jag få framställa följande förslag: »Erkännande behöfligheten af en tillökning i kavalleriets nuv:dé styrka, föreställer sig R. o. Ad., att en dylik förändring bör kunna åstadkommas utan att någon del af det redan alltför fåtaliga kavalleriet blifver till infanteri förvandladt, och kan för sin del icke godkänna förslaget om Smålands Hussar-reg:tes afsittande. R. o. Ad. anser äfven att kavalleriets förstärkande, genom indeld eller värfvad trupp, bör kunna med största fördel åstadkommas i förening med vakans-kontrakternas förnyande med de 132 Den 24 Oktober e. m. afsutne rusthålls-reg:tena, och vakans-afgifternas förhöjande till ett belopp, närmare motsvarande värdet af den skyldighet, den är beräknad alt ersätta».
Härpå anhåller jag om Hr Gr:s o. Landtmts propos.
Jag ber till en början, med anledning af en föreg:de talares anförande, få yttra, att jag tror mig tillräckligt tydligt halva tillkännagifvit, att det icke var min mening att minska eller borttaga de skyldigheter, som vidlåda jorden.
Jag anser blott att man icke bör ordna dessa skyldigheter så, att indelningsverket hlir ännu mera hatadt än det nu orättvist är af en stor del af den jordbrukande befolkningen.
Jag önskar, som sagdt, blott att bördan icke skall blifva tyngre än den är.
Jag delar också den värde talarens åsigt deri att de nuvarande vakans-kontrakterne äro af den beskaffenhet alt de kunna höjas, och att, om det öfverlemnas åt K.
M. att uppsätta hvilket reg:te han vill, så bör rusthållarne kunna förmås att höja vakansalgiften.
Om således R. o. Ad. vill aflåta en skrifvelse till K.
M. i denna riktning, har jag ingenting att deremot erinra, och förenar mig i Hr Björnstjernas förslag, i händelse detta vinner R. o. Ad:s bifall.
Lika med en föregrde talare, får äfven jag erkänna att jag i detta af K.
M. framlagda förslag ser en stor omvårdnad om Svenska arméen, och en önskan att för framtiden göra den ännu mera tjenstbar.
Men jag vågar likväl uttrycka den åsigten att detta organisationsförslag, liksom åtskillige andra i vårt land framlagde, lider af ett väsendtligt fel, nemi. att vara stäldt på en alltför långt aflägsen framtid, ty, som en talare anmärkt, genom antagande af detta förslag skulle arméens, och i synnerhet kavalleriets styrka minskas under en längre tid.
Men då jag således bestrider förslagets fördelar, vill jag ingalunda gå in i det pathetiska, och påstå att våra Svenska hjertan skulle svida vid tanken på att man skulle låta det reg:te afsitta, i spetsen för hvilket vår störste hieltekonung föll.
Af sådan anledning hafva våra hjertan fått svida vid så många tillfällen, att derom icke är mycket att orda.
Om man uppslår vår Svenska krigshistoria, skall man på hvarje reg:tes blad (inna sådana minnen, som göra, att det borde för alltid bibehålla sitt namn och vapenslag.
Hvad nu Gustaf Adolf angår, så vill jag taga mig friheten erinra att det var just i spetsen för Westgöta reg:te som Ofverste Soop räddade den store Konungen vid Sturm; och det var också i spetsen för samma kavalleri som den gamle Pär Näbb räddade Carl XI vid Lund.
Sådane bragder äro alltid kära för Svenska hjertan, men skulle man utgå från sådan synpunkt, skulle vi få sätta hela vår arrnée på National-Museum — flottan icke heller förglömmandes.
Den 24 Oktober e. m. 133 Det är derföre icke tillbaka i forntiden jag vill blicka, ty det är icke der jag vill hemta stöd för min åsigt att Smålands ryttare böra bibehållas, utan det är derföre att då stora rustningar öfverallt bedrilvas, och då man endast bör talas om krig, och krig, och krig, särdeles i norden, så synes det mig sannerligen besynnerligt, om Sverige skulle börja desarmera, i st. f. armera.
Jag förenar mig med dem, sorn yrka afslag å Betänk:t.
Jag skall endast bedja att med några ord få komplettera Hr Fahnehjelms historia om Westgöta reg.te. Vid Lund sade Pär Näbb åt Konungen att icke anfalla, hvarpå Kungen svarade: »Jag tror Pär Näbb är rädd.»
Men sedan slaget börjat, blef Lif-reg:tet, och med delta Konungen, omringadt, men räddades af Westgötarne, och Pär Näbb sade då till sin höge Herre: »Jag tror Pär Näbb var icke rädd.»
Då svarade Konungen: »Du är 78 år gammal och skall taga afsked, men din son skall få reg:tet efter dig.»
En och annan af Gubben Näbbs afkomlingar finnas nu här näv:de, och heta Hjerta.
Sedan öfverläggningen förklarats härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade yrkats dels bifall till Stats-Utsk:ts ifrågav:de Utlåt., dels af Hr Silfverstolpe, att R. o. Ad., med afslag å förslaget om Smålands Hussar-reg:tes afsilning, skulle öfverlemna åt K.
M. att bestämma den styrka af de afsuttna kavalleri-regitena, hvilken borde åter uppsitta; dels af Hr von Knorring, att K. o. Ad. skulle för sin del fatta ett beslut af följande lydelse: »R.
St:r, fullt erkännande nödvändigheten af tillökning i arméens dock icke kunna lemna bifall till nu förev:de K. Propos.»; dels af Hr Brakel, att R. o. Ad., med afslag å K. M:s Propos. och Stats-Utsk:ts IJtlåt., för så vidt dermed afses Smålands Hnssarreg:tes afsiltande, måtte för sin del besluta, att derest K. M., för tillökning i arméens nuv:de kavalleristyrka, skulle finna skäligt förordna, att något af de afsutoa rusthållsregdena skall till dess hela eller halfva numerär uppsitta, R.
St:r, med godkännande af den plan för en sådan förändrings utförande, som K. M. i afseende å Westgöta reg:te framlagt, till Iv.
M:s disposition, för vidtagande af åtgärder till förändringens genomförande, ställa dels den vakansafgift, som kan komma att erläggas för tillfälliga karlvakanser från den tid K.
M:s beslut om reg:tets uppsittning kungöres och intill dess uppsittningen sker, och dels de besparingar, som på befälets afiöningsmedel under samma tidrymd uppstå; samt att R.
St:r slutligen uttrycka den underdåniga önskan att kavalleriets förstärkande bör kunna med största fördel åstadkommas i sammanhang med hästvakanskontrakternes förnyande med rusthållarne vid de afsutne reg:terne, och vakans-afgifternas förhöjande till ett belopp närmare 134 Den 24 Oktober e. m. motsvarande värdet af den skyldighet, de äro beräknade att ersätta; dels af Hr Björnstjerna, att R. o. Ad. skulle fatta ett så lydande beslut: »Erkännande behöfligheten af en tillökning i kavalleriets nuv:de styrka, föreställer sig R. o. Ad., att en dyiik förändring bör kunna åstadkommas, utan att någon del af det redan allt för fåtaliga kavalleriet blifver till infanteri förvandlad, och kan för sin del icke godkänna förslaget om Smålands Hussar-reg:tes afsittande. R. o.
Ad. anser äfven att kavalleriets förstärkande, genom indeld eller värfvad trupp, bör kunna med största fördel åstadkommas i förening med vakanskontrakternes förnyande med de afsutne rusthålls-reg:tena, och vakansafgilternes förhöjande till ett belopp närmare motsvarande värdet af den skyldighet, de äro beräknade att ersätta»; dels af Gr.
Sparre, att Utlåt:t måtte återremitteras; och dels slutligen af Hr Fahnehjelm, att detsamma skulle alslås.
Härefter framställdes särskilda propos:r på bifall till StatsUtsk:ts Utlåt, samt på antagande af Hr Silfverstolpes, Hr von Knorrings och Hr Brakels förslag, hvilka alla propostr besvarades med starka nej jemte ett eller annat ja; hvarefter propos. gjordes på antagande af Hr Björnstjernas förslag, och då dertill svarades starka och talrika ja, jemte ett eller annat nej, förklarade Hr Gr. o. Landtm, sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Jag får vördsamt föreslå en inbjud ning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig i R. o. Ad:s nu fattade beslut.
Till detta förslag lemnade R. o. Ad. uppå framställd propos. sitt bifall.
Föredrogos och biföllos Stats-Utsk:ts den 2t och 23 dennes bordlagde Utlåtm: N:o 197, i ani. af väckt motion om inlösen för statens räkning af Hebheska egendomen på Riddarholmen; N:o 202, i aril. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de en den Svenska beskickningen i Turkiet tillhörig, i Pera belägen fastighet; och N:o 203, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. i fråga om afsöndring af jord från Eskilstuna kungsladugård, till utvidgande al Eskilstuna stads samt Klosters och Forss församlingars begrafningsplats.
Vid föredragning af Stats-Utsk:ts den 21 och 23 dennes bordlagde Mern.
N:o 204, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande Stats-Utslcts Utlåt.
A. von Zweigbergks enka, Maria Haeggrens bibehållande intill sin död vid åbo- och besittningsrätten
Den 24 Oktober e. m. 135 till eller arrendet af indragna predikants-boställena vid Westgöta f. d.
Kavalleri-reg:te Törnestorp § mantal och Hofstena Lunnagården { mantal i Skaraborgs län; lades Utslots i första punkten till Preste-St. gjorda inbjudning till handlingarne, samt godkändes Utsk:ts i den sednare punkten afgifne yttrande.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 23 dennes bordlagde Mern.
N:o 200, med förslag till de stadganden ang:de Riksgälds-kontorets skulder och fordringar, som böra införas i det nya reglementet för detta verk.
Vid föredragning af Stats-Utsk:ts den 23 dennes bordlagde Mern.
N:o 206, i ani. af Riks-Ståndens beslut rörande åtskilliga i Mem:t
N:o 170 framställda sammanjemkningsförslag och voter:s-propos:r uti anslagsfrågor tillhörande 8:de hufvudtiteln, blefvo de föreslagna voter:s-propos:ne af R. o. Ad. godkände.
Föredrogs och bifölls Sammansatta Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utslots den 23 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 51, i fråga om förhöjning af folkskole-afgiften.
Vid föredragning af Lag-Utsk:ts den 29 dennes bordlagde Mern.
N:o 74, i ani. af erhållna återremisser af Utsk:ts Mern.
N:o 70, med förslag till voter:s-propos:r i ani af de inom HiksStånden lättade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utslots Utlåt.
N:o 55, öfver gjorda anmärkningar och Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid Utslo.ts Betänk.
N:o 35, ang:de införande af ny strafflag m. m.; godkände R. o. Ad. de föreslagna voter:sproposme och biföll den i sammanhang dermed gjorda hemställan, samt lade till handlingarne Utslots i slutet af Mem:t afgifne yttrande.
Sedan ett prot.-utdrag för detta plenum blifvit uppläst och godkändt; åtskiljdes R. o. Ad. kl. 9 e. m.
In fidem, O. Brakel. 136 Den 27 Oktober.
Tisdagen den 27 Oktober 1863.
Justerades 3 prot.-utdrag för den 24 dennes.
Föredrogs ånyo Hederv.
Bonde-St:s den 23 och 24 dennes på bordet lagde prot.-utdrag N:o 499, innehållande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Bonde-St:s beslut om ett tillägg till lista monnt i 5:te §:ii af Banko-Utskits i Memit Nio 72 afgifna förslag till instruktion för R.
Jag anhåller att Riddarh.-Sekreteraren ville meddela upplysning om de beslut, som i denna fråga blifvit af de respektive Riks-Stånden fattade.
1 ani. häraf tillkännagaf undertecknad, att Banko-Utskits ifrågavide Mern. blifvit af R. o. Ad. samt Preste- och BorgareStin i dess helhet bifallet.
Vid nu upplysta förhållande torde den gjorda inbjudningen icke påkalla annan åtgärd, än att läggas till handlingarne.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. lades inbjudningen till handlingarne.
Borgare-Stis den 24 dennes bordlagde prot.-utdrag Nio 470, innehållande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Borgare-Stis beslut angide Stats-Ulskits Utlåt.
Nio 193, i ani. af väckt motion om statsbidrag till staden Oskarshamn för utlösen af tomtöreafgälden till egaren af de hemman, Irån hvilkas områden stadens utmål är afsöndradt.
Sedan undertecknad, uppå begäran af Frih. Armfelt, meddelat, att ifrågavide Utlåt, blifvit af R. o. Ad. samt Preste- och Bonde-Stin bifalla!, yttrade
Den 27 Oktober. 137 Frih.
På grund af de nu meddelade upplys ningarne anhåller jag att inbjudningen måtte läggas till handlingarne.
Ofverläggningen ansågs härmed slutad och inbjudningen lädes till handlingarne.
Bonde-St:s den 24 dennes bordlagde prot.-utdrag N:o 505, innehållande inbjudning till R. o. Ad. samt Preste-St. att biträda Borgare- och Bonde-Shns sammanstämmande beslut i afseende å Stats-lTtsk:ts Utlåt.
N:o 185, i ani. af väckt motion om fortfarande anslag för Kamererare!) Carl Sandberg.
Vid riksdagen 1856—1858 ställde R.
M:s disposition en summa af 5,000 rdr, för att, derest sådant pröfvades ändamålsenligt, i mån af behof användas till inköp af Kamereraren Sandbergs historiska och kamerala samlingar, och derjemte beviljades, under förutsättning att sådant inköp skedde, ett under statsregleringsperioden utgående årligt belopp af 500 rdr, som skulle kunna, på sätt K. M. funne lämpligt, tilldelas Sandberg, emot det han fortfarande bidroge till samlingarnes förökande, samt, under behörig kontroll, ordnade och vårdade det hela.
Nämnda summa blef jemväl under sistlidna riksdag ställd till K.
Emellertid hafva samlingarne icke ännu blifvit inköpta och arvodet icke heller utdeladt, sannolikt af det skäl att K.
M. ansett samlingarne icke böra inköpas för statens räkning.
Under sådant förhållande anser jag R. o. Ad. sakna skäl att frångå sitt redan fattade beslut, och anhåller derföre om afslag å Bonde-St:s inbjudning.
, afslog R. o. Ad. den ilrågav:de inbjudningen.
Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts den 23 och 24 dennes bordlagde Mern.
N:o 200, med förslag till de stadgande!) ang:de Riksg.-Kont:ts skulder och fordringar, som böra införas i det nya reglementet för detta verk.
I öfverensstämmelse med förfarandet vid föreg:de likartade tillfällen, hemställer jag att med föredragningen af detta Stats-Utsk:ts Meni. måtte så tillgå, att §§:ne endast uppnämnas, samt att gemensam propos. framställes å alla de §§, som lemnäs utan anmärkning.
Cronstedt hade föreslagit, att med föredragningen af ifrågav:de Mern. skulle sålunda 138 Den 27 Oktober. tillgå, att de deri upptagne nya reglements-§§:ne icke upplästes, så vida uppläsning af någon § ej särskildt begärdes, utan endast i deras nummerordning anmältes, samt alt alla de §§, som lemnades utan anmärkning, gjordes till föremål lör en och samma propos.; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. behagade bifalla hvad sålunda i afseende å Menets föredragning blifvit föreslaget.
§,§ 1—4 anmältes och lemnades utan anmärkning. § 5.
Den nu föredragna 5:te §m handlar om det, tilllölje af Rikets sednast församlade Ständers beslut, år 1860 upptagna lån för fortsättandet af statens jernvägsbyggnader.
Den redaktion, (Jtsk:t för denna nya § föreslagit, är, enligt min åsigt, icke fullt lämplig.
Emot §:ns uppställning förekommer nemi., bland annat, det ovanliga, att densamma innehåller redogörelse för innehållet af det beslut, som vid föregide riksdag fattades ang:de upptagningen af detta lån och den summa i Svenskt mynt, som det utländska lånet skulle motsvara, hvilket också strider mot hvad som iakttagits vid redaktionen af nästföregående §, ang:de det under 1856—1858 års riksdag, på grund al då fattadt beslut, upptagna län för statens jernvägsbyggnads-arbeten.
Dessutom förekommer den oegentligheten, att, enligt den af Utsk:t föreslagna lydelsen, hela lånet skulle varda till fullo betaldt den 1 November 1898, oaktadt slutliqviden för premieobligationerna enligt lånekontraktet först den 1 Februari 1899 skall vara verkställd.
Vidare omnämnas 4 | proc:s-ob!igationerna och premieobligationerna på ett sätt, att man skulle kunna tro att det vore fråga om 2:ne särskildta lån, ehuru det, såsom nogsamt är kändt, blott är ett och samma lån, fastän olika obligationer blifvit utställda för olika andelar af lånet.
Då nu, enligt min tanka, åtskilliga af de efterföljande §§:na jemväl äro af beskaffenhet att böra till Utsk:t återremitteras, för erhållande af en förändrad uppställning, tager jag mig friheten anhålla om Hr Gr:s o. Landtrrus propos. på återremiss af denna §.
Till ledning vid omredigerandet af förev:de § har jag uppsatt ett redaktionsförslag, som, i händelse återremiss beviljas, torde få till Utsk:t åtfölja densamma.
Detta förslag lyder sålunda; »§ 5.
Det för fortsättningen af statens jernvägsbyggnader, på grund af Rikets sednast församlade Ständers beslut och Fullmäktige meddelade uppdrag samt K.
Kungörelsen den 13 Mars 1860 upptagna, fonderade statslån skall, enligt derom med Tyska bankirhusen Raphael Erlanger, Gebrilder Bethmann och H. J. Merck & komp. samt Nord-Deutsche Bank afslutadt kontrakt, samt de för detta lån under den 1 Maj 1860
Den 27 Oktober. 139 utfärdade 24,000 stycken A\ proc:s-obligationer å ett sammanräknadt belopp af 8,000,000 Thaler Preussiskt Courant samt 240,000 st. premie-obligationer å 10 Thaler hvardera eller å tillhopa 2,400,000 Thaler samma mynt, återbetalas på det sätt, att 4i proc:s-obligationerna, i enlighet med fastställd amorteringsplan, till kapital och ränta liqvideras medelst en annuitet af 440,000 Thaler, hvilken erlägges med 220,000 Thaler hvarje halft år, till dess lånet blifvit till fullo betaldt, samt att premieobligationerna, i öfverensstämmelse med den för dem uppgjorda och antagna särskilda amorteringsplan, efter föregångna utlottningar, inlösas med en likaledes halfårsvis utgående annuitetssumma, utgörande årligen 110,000 och således för hvarje halft år 55,000 Thaler; kommande följaktligen hela ifrågav:de lån att, genom de sålunda skeende återbelalningarne, varda *'till sitt återstående belopp amorteradt dels den 1 November 1898 och dels den 1 Februari 1899.
För de 4i proc:s-obligationer, som tillhöra den andel utaf detta lån, som öfvertagits af R.
St:rs Bank och ursprungligen utgjorde 1,600,000 Thaler, komma enligt träffadt allal, så länge banken innehar desamma, ränte- och arnorteringsliqviderna att verkställas i Svenskt mynt, efter beräkning af 2| rdr rmt lör hvarje Thaler Preussiskt Courant.
Till ränteliqviderna och kapitalet» etc.
Då lltsk:t möjligen begått ett förbi seende, vill jag icke motsätta mig den begärda återremissen.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till den ifrågav:de §:n, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, som med ja besvarades. §§ 6—9 anmältes oell lemnades utan anmärkning. § 10.
De i denna § omförmälda obligationer, hvilka utfärdades för att utgöra grundfond för allmänna Hypotheksbanken, skulle, enligt R.
St:rs beslut, ölverlemnas till denna bank såsom depositum för att endast användas för det fall, att Hypotheksbanken icke kunde fullgöra sin liqvidations-skyldighet för dess egna förbindelser.
Men vid meddelandet af föreskrifterne ang:de sagde grundfond, underläto R.
St:r bestämma huru förfaras skulle med den ränta, som under den tid Hypotheksbanken innehade dessa obligationer derå upplöpte, utan det förordnades blott att uti dem ränta skulle förskrifvas till det högsta belopp, som erlades för Riksg.-Kont:ts inom riket utelöpande obligationer, äfvensom att räntan för de af Hypotheksbanken möjligen försålda obligationerna skulle af banken och Kiksg.- Kont:t ersättas.