Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mig synes, att sedan Herr Grefven Och Ordföranden förklarat, att han ej kart meddela proposition till bifall eller afslag å RiddarhusUtskottets Memorial, samt tillika tillkännagifvit sin enskilta Öfvertygelse i hufvudfrågan, och redan hemställt, om Ridderskapet och Adeln yrkade proposition på motsatsen af Herr Ordförandens mening, hvilken framställning blifvit med Ja och Nej besvarad, det skulle vara vida lämpligare, att genast företaga hufvudfrågan, samt genom votering utröna, huruvida Ridderskapet och Adeln kunde finna för godt yrka den proposition, att
Generalintendenten dorchimont borde förklaras behörig, att för Adeliga Ätten d’Orchimont N:o 2227 intaga Säte och Stämma å Riddarhuset. 5 66 Den 8 December f. m.
Herr Grefven och Ordföranden hemställde, om Ridderskapet och Adeln yrkade, att Proposition skulle af Herr Grefven och Ordföranden framställas lill bifall eller afslag å RiddarhusUtskottets ifrågavarande Memorial.
Hvarefter Herr Grefven och Ordföranden förklarade, att, enär den af Ridderskapet och Adeln nu yrkade Proposition , till bifall eller afslag å RiddarhusUtskottets Memorial, nödvändigt skulle föranleda dertill, alt en fråga, i sjelfva verket innefattande en tolkning af rälta förståndet utaf 37 §.
Regeringsformen, komme att blifva föremål för Ridderskapets och Adelns pröfning, och hvarvid äfven tillfälle skulle beredas för den möjlighet, att RiddarhusUtskottets Memorial kunde af Ridderskapet och Adeln ogillas, hvarigenom åter ett beslut, stridande mot det begrepp om rätta förståndet af 87 §.
Regeringsformen, Herr Grefven och Ordföranden tillkännagifva sig hysa, skulle uppkomma, ansåg Herr Grefven och Ordföranden följakteligen sig icke kunna å RiddarhusUtskoltets
Memorial meddela någon Proposition.
Jag får vid detta tillfälle förklara, att jag blott derföre ej yr - Den 8 December f. m. 6 7 kar votering, emedan propositionen är så Beskaffad, att jag vid eu votering derom skulle med mitt
Ja komma till ingen annan mening än den, sorn blefve resultatet af Nej.
Då nu Ridderskapet och Adeln vill komma ifrån saken på hvad sätt som hälst, reserverar jag mig blott; propositionen borde väl eljest i min tanka nödvändigt innefatta hänvisning till ConstitutionsUtskottet.
Efter den långa discussion, som förevarit, har jag föga att tillägga, för att fullkomna resultatet.
Sedan Ridderskapet och Adeln yrkat proposition, samt Herr Grefven och Ordföranden vägrat den, och saken kommit i sitt nuvarande skick, lärer ej annat återslå, än alt Herr Grefven och Ordföranden förklarar saken hvilande, och att handlingarne till ConstitutionsUtskottet öfverlemnas.
Herr Grefven och Ordföranden yttrade, att, sedan han vägrat att meddela den af Ridderskapet och Adeln hegärde proposition, finge hannu, jemlikt 55 §.
Riksdagsordningen, förklara öfverläggningen hvilande; och komme frågan att förvisas lill ConstitutionsUtskottet, som borde öfver densammas stridighet eller enlighet med Grundlagen sig utlåta; och hemställde Herr Grefven, om icke Ridderskapet och Adelil behagade anmoda ConstitutionsUtskottet, att 68 Den 8 December f. m. inom 8 Jagar berörde Utlåtande till Ridderskapet och Adeln afgifva.
Jag anhåller att det malte blifva inom 8 dagar efter erhållen del af saken, som ConstitulionsUlskoltel skall yttra sig.
Uppå derefter af Herr Grefven och Ordföranden framställd Proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt anmoda ConstitutionsUtskottet at.t, inom 8 dagar, efter deraf erhållen del, öfver den väckta frågans stridighet eller enlighet med GrundLagen sig utlåta.
Herr von Qvanten, Carl, anförda skriftligen:
I)e tvänne sednaste Riksdagarne har BondeSlåndet anmält olämpligheten af Sågoch Mjölqvarnars skatlläggningsmethod, såsom beräknad, enligt nu gällande stadgar, lill en fjerdedel af hela inkomsten, ulan afdrag af utgifterna.
Stats- och EkonomiUtskotten yttrade sig sistlidne Riksdag i denna fråga luifvudsakligast sålunda:
Att de väl ansågo skattläggningen till ett högt belopp beräknad, men att de, som äga skäl till klagan öfver oriktig tillämpning, synas höra hänvisas att hos Kongl. Majrl direcle i underdånighet
Den 8 December f. m. söka rättelse; samt att någon lindring uti skattläggningsgrunderne, till minskning i StatsVerkets inkomster, så mycket mindre lärer kunna vid denna Riksdag ifrågakomma, som derpå till en del b vi lar den beräkning öfver StatsVerkets inkomster intill nästa Riksdag, hvilken Rikets Höglofl.
Ständer bifallit; och kunna Utskotten ej finna, att förevarande Motion föranleder till någon åtgärd af Rikets Ständer.
Treune Stånd antogo Betänkandet; BondeStåndet återremitterade det, men förgäfves; det förblef ett Rikets’Ständers beslut.
Mot detta oriktiga sätt att behandla cn fråga af så mycken vigt, nödgas jag göra några anmärkningar, för att derigenom söka leda nuvarande
Ständer till blidare och rättvisare åsigter.
Frågan angår onekligen endast en förändrad skattläggningsmethod, ej att upphäfva skedda skattläggningar, till mehn för Statsverket eller rubbning af äganderätten; den innebär endast skyldigheten att afskaffa en föråldrad beskattningslag, hvilken aldrig kunnat i sin stränghet tillämpas, då en fjerdedel af inkomsten, utan afdrag af utgifterna, utgjort grunden; en lag sorn ej äger sin like i något Land, och, hvar hälst den i sin stränghet utöfvades, onékligen skulle medföra vådliga följder.
Hvad Mjölqvarnar angår, skall Kronan hafva sin fjerdedel och mjölnaren vanligen 7o Den 8 December f. m. en fjerdedel af tullen; då återstår hälften, af hvilken inkomst qvarnägaren skall erlägga bevillning, inköpa stenar och underhålla verk och byggnader, hvarigenom i å 2 procent af Capital och byggnadsvärdet skulle tillfalla ägaren, ehuruväl största delen gamla Qvarnar, skattlagde på 16 och i^oortalet, i allmänhet äga en högst obetydlig grundskatt.
Jag lemnar till hvar och en sakkunnig att bedöma, om ej denna
Lag bör afskaffas af en upplyst Lagstiftning, och om den ej borde föranleda till någon åtgärd af Rikets Ständer, synnerligast när denna förändrade
Lag träder i verksamhet, då endast fråga är om nybyggnad af nedruttna men redan skattlagd» Qvarnar.
RegeringsFormens 57 §. bjuder: ”Svenska Folkets urgamla rätt att sig beskatta utöfvas af Rikets Ständer allena vid allmän Riksdag.”
Denna §. inskränker ej Rikets Ständer inom rättigheten att endast uppgöra bevillningssumman, ty det står att sig beskatta: hvilket positiva Lagbud innefattar all beskattning, och tillkommer det således, efter min tanka, Collegier och Embetsverk, att i förening med Rikets Ständer utreda dylika frågor, öfver hvilka Rikets Ständer ensamt äga rätt att besluta.
Jag beder derföre Höglofl.
Rikets Ständer med uppmärksamhet följa denna fråga, hvilken jag anser Den 8 December f. m.
SlatsUlskottet, i förening med BesvärsUtskottet böra afgöra.
Ur denna synpunkt går jag nu att afhandla ämnet, i hopp att det hos nuvarande
Ständer erhåller ett blidare öde.
Maj:t hav insett vigten af denna fråga, och genom Dess Nådiga Proposition, som ankom den 20 sisth November, motiverat Sine åsigter, hvarjemte Kongl. KammnrCollegium afgifvit sitt utlåtande, hufvudsakligast af innehåll: ”Att vid Mjölkvarnars skattläggning samma grund blifvit följd, som vid Jordens beskattning i allmänhet, att nemligen i ränta deraf skulle erläggas £.'del af inkomsten, utan afdrag af ulgifterne; — vidare att, genom an tagandet af denna grund, afvikelse veterligen icke ägt rum från någon i äldre tider gällande lindrigare method eller förr vanlig praxis — —-, utan tvärtom vore obestridligt, att, vid de i sednare lider skedde skattläggningar å Tullmjölqvarnar, beräkningen af tullinkomsten skett med den skonsamhetj alt klagomål öfver för hög ränta sällan försports; att deremot de i äldre tider tillkomne
Qvarnräntor voro långt mera betungande, serdeles å sådane Qvarnar, som från Krono till Skatte blifvit inlöste; att Qvarnägare, då de ansett räntan för bög, alltid ägt öppet att söka nedsättning, och att det icke eller kunde
Qvaruägarne betagas att, då gällande skäl dertill Den 8 December f. m. förekomma, i den åsatte räntan söka oell erhålla förmedling, &c.; hvarjemte KammarCollegium ansett ungefär samma princip böra råda så väl för Qvarnägare, som Sågägare, med afdrag af husbehofssågning och målning.
Sågverksskatten har i de norra Provinserne utgått med ys a T%:del, 3 Elfsborgs Län med TxT:del, i de södra Provipserne med blott randel af behållna inkomsten å T%:del; och framställer Kongl. KammarCollegium derjemte ett alternativ till underdånig pröfning, om icke lego-och salu-sågar kunde behandlas såsom närings-» eller fabriks-anläggningar.
Kammar-Collegii Betänkande, grundadt på lagar, kan i juridiskt afseende ej klandras; men en beskattnings-lag, sorn ej har efterlefvats och aldrig kan efterlefvas, måste vara oduglig; åtminstone finnes i den Provinsen, der jag äger fastigheter, ingen Jord och inga Qvarnar, sorn blifvit skattlagde till |:del af oafkortad inkomst; och tviflar jag på att ett sådant exempel finnes i hela Sverige, kanske med undantag af några usla skattevrakshemman.
Således måste afvikelser från denna grund ägt rum från någon i äldre tider gällande lindrigare method eller praxis„ för att nyttja Collegii egna ord.
Denna orimliga lag har visserligen påkallat skonsamhet, och denna skonsamhet har ägt rum.
Väl har man haft skäl att begära och äfven, Den 8 December f. nn.
73 emot tydlig lag, erhållit förmedling; men huru måste också alla beskattningsfrågor vandra genom alla instantier, till odräglig tunga för dea skattdragande, hvilken ofta, i brist på medel, ej fått åtnjuta den omtalta godtyckliga skonsamheten.
KammarCollegium kan sjelf intyga, att knappast någon ny skattläggning sker, utan alt besvär deröfver äga rum, och huru mycket skulle ej Collegii göromål förminskas, om en billig och tydlig beskattningslag kunde tillvägabringas.
Skattehemmanen utgöra nog
Jidel af oafkortade inkomster, men dessa skattebidrag utgå ej ensamt till Statsverket; de utgå till Clereciet med dess betjening, till Rust- och Roteringar, till Vägar, Broar, Kyrkor, Prästegårdar, Tingshus &c»; och då denna jord är så högt beskattad, hvarföre då med en så högst obillig beskattning söka qväfva den industri, som, genom användandet af de till jorden hörande Vattenfallen, möjligen kan uppkomma ’ Jag kommer nu till Kongl. Majits Nådiga Proposition, som hufvudsakligen innehåller, att Kongl. Majit ej eller finner någon ny method för Mjölqvarnars skattläggning vara af närvarande förhållande påkallad; men hvad Sågqvarnar angår, antager Kongl. Majit Collegii alternativ, att Sågqvarnar endast böra betragtas såsom läbriks-inrättningar, deraf årlig bevillning efter deras uppskattade värde, grundadt på 74 Den 8 December f. m. afkaslningen deraf, husbehofssågningen oberäknad, kommer att såsom för Fabriker i allmänhet erläggas, samt i Bevillningsförordningen regleras och bestämmas till ett sådant belopp, som motsvarade både den nuvarande grundräntan och bevil/ningenj hvarigenom någon minskning för Staten i dess af Qvarnägarne hittills erhållne inkomster, deraf grundräntan endast utgör det mindre betydliga beloppet af i4,ooo R:dr, icke synes vara att befara.
Den mindre tryckande grundskatten för Sågqvarnar till ^?s:del skulle således försvinna och ikläda sig bevillningsnatur, men Mjölqvarnar, hvilka böra skattiäggas till gretel, skola dervid bibehållas.
En sådan åsigt å Regeringens sida har väckt min stora förundran, och jag skulle trott, att Kongl. KanjmarCollegii utlåtande snarare bordt fästa Regeringens uppmärksamhet på nödvändigheten af en lagförändring, än att, som nu skett, genom den Nådiga Propositionen gifva ny styrka åt en föråldrad lag, synnerligast när liberalare principer i afseende på rättigheten att anlägga Vattenverk göra en sådan åtgärd nödvändig, då de endast genom monopolier förmådde bära så dryga skattläggningar.
Det finnes likväl Provinser, der Sågverken gifva sina ägare mångdubbelt mera Den 8 December f. m. afkastning, än alla Mjölqvarnar i samma Provins, ja kanske i halfva Sverige, hvilket lilla Creditivets användande i8a5 häst vittnar.
Men ehuruväl denna Kongl.
Proposition visar sig såsom förmånlig, torde tillämpningen slutligen ej gifva samma resultat.
Om t. ex. ett större Sågverk taxeras, enligt BevillningsFörordningéns 3 Art. 2 §. 26 Moment, till Capitalvärde 5o,ooo R:dr, erlägger det, enligt 2 Art. 5 §., 100 JR:dr.
Nu skall härtill läggas grundräntan; (enligt Kongl. Majrts Nådiga Proposition, som ej innefattar någon ändring af Lagen) hvad utgör den?
Jo, \ å xVdel af afkastningen, utan afdrag af utgifterne.
Rättegång uppstår, som slutas så , att om Kongl.
KammarCollegium ej är slämdt för skonsamhet, Sågvcrksägaren kan blifva dömd betala årligen intill kommande Riksdag långt högre grundskatt än förut, så vida ej EevillningsUtskottet skulle tilldelas en rättighet i denna fråga, den det tillförne aldrig ägt.
Det är således nödvändigt, alt denna beskattningslag afskaffas, och att en ny träder i den föråldrades ställe, hvarföre jag ödmjukast vågar föreslå: 1:0
Att grundskatten för Såg-och Mjölqvarnar må i allmänhet tills vidare bibehållas. 3:0
Att ingen ny grundbeskaltning må hädanefter äga rum, derföre alt man om - Den 8 D e c c in 1) c r f. m. bygger en nedrutten Qvarn, eller samman» bygger några enstaka, hvilka endast derigenom sättas i sitt primitiva skick; hvilket Tore att förqväfva och förhindra industrien och all omtanka till förkofran. 3:o
Att framdeles blifvande grundskatter å alla Vattenverk må bestämmas till 3 a 5 procent af den af beskatlningsmännen pröfvade och jemkade säkra afkastningen. 4:o
Att de i sednare tider högt beskattade Qvarnar, som ej kommit i åtnjutande af skonsamhet, må söka ändring, till vinnande af en på dessa grunder fotad billigare beskattning. 5:o
Alt ali skattläggning hädanefter bölske på Kronans bekostnd, ej på Verkägarens, och ej utgå, innan den är laga kraftvunnen.
Jag vill på intet sätt klandra Kongl.
KammarCollegii bemödande att bevaka Kronans fördelar, men jag måste likväl beklaga det skattskyldiga folket, hvilka ej äga någon auetoritet, som upptager deras rättmätiga klagan öfver obilliga beskattningslagar; de hafva endast ett högre väsende att anropa.
Nära 20 år hafva förflutit sedan vi afskuddade oss enväldets ok, och lika länge hafva folkets sanna Representanter, BondeStåndet, förgäfves väckt och sökt ändring i denna fråga.
Men, mine Herrar, Den 8 December f. tn.
77 bör väl i ett constitutionell samhälle en sådan casus kunna uppstå?
Hvad fosterlands* känsla skall väl deraf uppkomma; hvad begrepp skall väl folket göra sig om dess Representanter, då den ena Riksdagen efter den andra med dryga kostnader förbigår, utan att i spåren förmärkes minsta utsigt till ändring och bättring?
Tidehvarfvet framskrider hand i hand med upplysningen, och vi stå likväl på samma punkt i lagstiftningen, som för ioo år sedan.
Vi böra derföre afskaffa föråldrade lagar, som ej mera passa för vårt tidehvarf, så i beskattnings- som lag- och ekonomifrågor.
Desse fordra en snar och kraftfull handläggning, och endast härigenom kan den lagliga och moraliska äganderätten i all sin vidd åstadkommas, den vi sannerligen nu på mångfaldigt sätt sakna.
Ja, mine Herrar, till lagbunden frihet fordras lagar, som dermed öfverensstämma, och låtom oss visa, att 1828 års
Ständer utvecklat en allvarlig vilja, att ej hädanefter i sådane frågor behöfva bero af gammal praxis, af en behaglig skonsamhet eller förödmjukande Nådansökningar, hvilka kunna godtyckligt antagas eller förkastas.
Jag föreslår derjemte, att Rikets Ständer genom en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t anhålla, det alla oafgjorda skaltläggningsfrågor må i Kongl. Kammar - 78 Den 8 December f. in.
Gollegium tills vidare hvila, intill dess denna fråga hinner utarbetas och afgöras.
Anhålles ödmjukast om remiss till Statsoch EkonomiUtskotten, dit Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i ämnet afgått.
Hans Excellence Herr Grejven och Landt Mar skalken ankom, samt emottog Klubban af Grefve Lewenhaupt.
I anseende dertill, att jag nödgas om några dagar återvända till min aflägsna hemort, utan att säkert vela, när jag hit kan återkomma, måste jag afsäga mig den plats Ridderskapets och Adelns förtroende lemnat mig i BancoUtskottet.
Det sker med verklig ledsnad att ej, åtminstone med ett redligt bemödande, kunna svara mot delta förtroende.
Anmältes och emottogs HojCanceller en in. m. Herr D. von Schultzenheimj hvilken, å Kongl. Maj:ts höga vägnar, aflemnade Kongl. Maj:ts den 6 dennes till Rikets Ständer aflåtne Nådiga Skrifvelse om valet af ett Hemligt Utskott.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade Herr HofCancclleren, att till Kongl. Maj:t framföra Rid - Den 8 December f. m. 79 derskapets och Adelns underdåniga vördnad, jemte försäkran, att Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse skulle med första varda till handläggning företagen.
Sedan Herr IiofCancelleren blifvit på vanligt vis utbeledsagad , upplästes och lades på bordet Kongl. Maj:ts Högstberörde Nådiga Skrifvelse.
Herr Tham, Wolrath: anförde skriftligen : Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående StatsVerkets tillstånd och behof, upptager i början, att genom RiksHufvudboken för 1826 skall vara ådagalagdt, att StatsYerket äger en ifrån de förra åren upplagd tillgång af omkring 5 millioner R:dr Banco.
Rätta förhållandet, tror jag, upplyses af Kongl.
StatsContoirets underdåniga skrifvelse af den i6:de sistlidne October , som innehåller, att StatsVerkets tillgångar vid 1826 års slut utgjorde 5,543,3g6 R:dr 29 sk. 1 rst., men att deremot StatsVerkets skulder vid samma tid voro 4>949>°33 R:dr 6 sk. 8 rst., och att således endast skillnaden emellan dessa summor 5g4,363 R:dr 22 sk. 5 rst. kunnat förtjena namn af upplagd tillgång, så vida icke StatsContoirets Skrifvelse äfven upplyst, att en stor del af detta öfverskott försvinner genom Restantier, som skola af - 8o Den 8 December f. ni. kortas, och Förskotter samt Proprie Balancer, som skola afskrifvas.
Då genom Rikets Ständers Revisorers Berättelser, hvilka förenämnde StatsContoirets skrifvelse vitsordat, Nationen erhållit den tillfredsställande upplysning, att Statsinkomsterna sedan 1823 lemnat ovanligt betydliga öfverskotter, äfven sedan alla anslag, som påfinnas, kunnat derifrån utgå; så måste det för de till Riksdagen ankomna Nationens Representanter vara lika ovän» tadt som smärtande, att icke allenast se allt hopp försvinna för minskning af Nationens bördor i proportion af de anslagen öfverstigande inkomsterna, utan äfven att, då dessa öfverskotter till ökade anslag nu ingått i beräkning, Nationen under fortfarande fred skulle vara nödsakad till Rikets försvar skuldsätta sig genom stora Lån.
Hoppet att denna National-olycka icke af behofvet påkallas, hvilar nu på Rikets Ständers StatsUtskotts bemödande, att reda dessa vigtiga frågor, inen skyldigheten ålägger Representanten att icke förtiga de anmärkningar, som känslan af Fosterlandets ära och väl, i förening med nit för sanningen, påkallar.
:s 80 §. innehåller, för Krigsmagten icke till RegeringsForme att Indelningsverket
Den 8 December f. n». 8r till dess hufvudgrunder skall kunna rubbas, intill dess att Konung och Ständer gemensamt besluta att deruti göra förändring.
Af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående 3:dje Hufvudtiteln inhämtas, att en fullkomlig upplösning af Indelningsverket mäste vara föreslagen i allt sorn angår KrigsBefälets aflöning, hvilket Förslag skall vara upprättadt enligt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 29 Julii 1823.
Jag förmodar icke, att Rikets Ständer i förhand godkänt detta Förslag; jag tror tvärtom, att de väntat sig att deraf få del, och att den nya Löneregleringen, som på grund deraf skulle upprättas, icke bordt komma i fråga, förr än Ständerna efter pröfning af grunderna desamma godkänt.
Härefter uppläste Herr Tham Rikets Ständers nyssnämnde underdåniga Skrifvelse af den 29 Julii 1823, samt tilläde:
Mundtligen får jag innan jag återgår till läsningen, tillkännagifva den smärta jag erfarit, att efter en sådan skrifvelse, hvaruti Rikets Ständer uttryckt, att de ej hade mera penningar att gifva för ändamålet, ett förslag som delta ej blifvit oss meddeladt, ehuru det förutsätter betydlig tillökning i summorne, och rubbning af hela Indelningsverket i hvad Befälet beträffar. 3 H. 6 82 Den 8 December f. m.
Hvarefter Herr Tham fortfor att uppläsa följande:
Mig är berättadt, att vid uppskattningen af KrigsBefälets
Boställen ruan följt den grund, att taxera dem efter det tillstånd, hvari de vid undersökningen befunnos; en princip, sorn på intet sätt öfverensstämmer med den för all annan uppskattning af Egendom eljest antagne enda och rätta grunden, nemligen Jordens verkliga naturliga beskaffenhet och Hemmanens öfriga naturliga förmåner, utan afseende derpå, om innehafvaren vid uppskattningstillfället väl brukat eller vanskött dess innehafvande Boställe.
Den stora Rikshushållaren , sorn inrättade Indelningsverket hade säkerligen den principen att fästa krigaren med kärlek vid sitt Fädernesland, då han grundade dess aflöning på jord och indelta spannmålsräntor.
Härigenom förenades krigarens intresse med jordbrukarens, och olycklig för Fäderneslandet är den stund, då detta föreningsband brytesoch jordbrukarens intresse blifver främmande för den, som emot utländske fiender skall försvara honom.
Redan illa nog att sednare tiders tilltagande luxe i lefnadssätt ” och uniformsgranlåter gör det omöjligt för Officerare i lägre graderna, att, såsom förr, genom giftermål ytterligare fästa sig vid Fädernes - Den 8 December f. m. 83 landet; om derföre den utarrendering af SubalternOflicerares Boställen, som hittills Blifvit verkställd, kan vara nyttig, så måste man dock önska, att sådan utarrendering aldrig må komma i fråga för de i högre graderna varande MilitairEmbetsmäns Boställen.
Att såväl Militairens som CivilStatens indelta Spannmålsräntor skulle af Kronans uppbördsman uppbäras, försäljas och Embetsmännen i Contant aflönas, anser jag i högsta grad skadligt; härigenom skall allt intresse upphöra hos Em betsmannen för jordbrukets välstånd, och Statens Embetsman blifva förvandlade till Regeringens tjenare. Ehuru Sverige nu äger en Konung, som vill vara sitt Folks Fader, så neka oss häfdernas vittnesbörd att tro på ett i tidens längd alltid lika förhållande, och hvem kan då ansvara derföre, att de till hvarje tjenstemans aflöning nu anslagna räntor, som af honom sjelf uppbäras, då, hopsamlade uti en gemensam cassa,- hvilken af Regenten disponeras, icke kunna genom gunstlingars och lycksökares efterhängsenhet blifva ryckta från deras rätta ändamål.
Om alla indelta Spannmålsräntor, på sätt förut nämndt är, skulle för Statens räkning uppbäras, så skall sådant åstadkomma en mängd nyå kostnader, sorn nu för Siats - 84 Den 8 December f. m. cassan äro okända, såsom Magaziner, Magazinsbetjening, Löner, Arfvoden, afskrifningar och förskämning, och lill betäckande af dessa onödiga Tillav skall den skattdragande Medborgaren betungas med nya anslag.
När ett eller Cera goda år inträffa, skall den i Magazinen hopade spannmålen blifva osåld eller bortvräkas till underpris, och hvar skola då penningar tagas till Embetsmännens aflöning?
Hvem kan dessutom förvägra räntegifvare, att in natura lefverera Smör, Fisk, Lin, Mårdskinn och den otaliga mängd andra artiklar, lian, enligt Författningarne, äger rättighet att uppsäga och in natura aflemna, och hvilka Räntetagaren ganska väl kan emottaga och använda, men hvilka i Kronans Magaziner endast skulle öka kostnader och förluster?
Af alla nu anförda skäl nödgas jag på det högsta afstyrka de principer, som äro lagde till grund för det nya aflöningssättet.
Att fasställa ett Riksmarkegångspris eller medelvärde, måste jag på lika grunder, som Rikets Ständer vid 1820 års Riksdag, äfven afstyrka.
Detta medelvärde kan under starkare ombyte af goda och onda årsväxter ömsom skada Räntetagaren och Staten, och då Embetsmännen lika väl måste vara Medborgare som alla öfriga Folkklasser, så finnes ingen billighet deruti, att Den 8 December f. ni. 85 de på and ras bekostnad ensame skola vara fritagne frårt följderna af stigande och fallande priser.