Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag instämmer uti Hr Fåhrrei yttrande, på det att det förslag jag gjort icke måtte hindra Hr Gr. o. Landtm, att framställa propos.
Efter härmed fulländad öfverläggning hemställde Hr Gr. o. Den 25 Juli f. m. 507 Landtm, om R. o. Ad. behagade förkasta det i Const.Utsk:s förev:de Mern. framställda förslag till ändring i 1 2 § R:sF:ii, samt besvarades denna propos. med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det lian ansåg
Nej hafva varit öfvervägande.
Hr Munck och Frih. Paykull hegärde votering.
Uplästes till justering och godkändes en så lydande voteringspropos.
Den som förkastar det i Const.Utskis Mern.
N:o 13, framställda förslag till ändring i 12 § R:sF:n, röstar
Nej; vinner Nej kommer ofvanberörde förslag, så vidt på R. o. Ad. beror, att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja—37.
Nej—3 2.
Föredrogs ånyo Const.Ut.sk:s d. 10 och 20 dennes på bordet lagda Mern.
N:o li, ang:de det tillägg till 12 § R:sF:n, att Konungen ieke må utan R.
St:rs samtycke blifva regerande Furste af utländsk stat.
Efter utgången af den sista voteringen förmodar jag att Const.Utsk:s här representerande ledamöter icke särdeles hålla på den nu förev-.de frågan.
Den har blifvit motiverad ungefärligen så: »att olägenheterne af om detta land (det nemi. der Konungen blefve vafd till regerande furste) vore från vårt aflägse eller egde intressen, stridiga mot våra, behöfva icke närmare angifvas.»
Jag skulle deremot kunna invända att orsaken hvarföre jag ej kan samtycka till detta förslag behöfver icke närmare angifvas.
I korthet ligger anledningen deruti att jag icke inser, hvarföre man nu först skulle finna nödvändigheten af en sådan lagstiftning, då vi händelsevis hafva flera än en af det furstliga huset, som skulle kunna komma i fråga.
Jag tycker icke om att besluta utan att få veta alla de skäl som kunna hafva ledt Utsk., ej heller finner jag att skäl blifvit anförda som göra nyttigt och nödigt att tillvägabringa en sådan Grundlagsförändring, och jag fruktar att i detta ögonblick det icke kan anses vara politiskt klokt att R.
St:r befatta sig med denna förändring.
Det är möjligt att här finnas åsigter som äro emot den s. k. skandinaviska idéen; derom är ingenting att säga, men de böra uttrycka sig på ett annat sätt.
Det visar sig att det finnes en viss oro hos dem som tro sig kunna -bestämma, hvilken opinion R.
St:r böra uttala.
Jag hemställer således huruvida icke R. o. Ad. i detta fall, som det föreg:de, ville förklara att R. o. Ad. icke kan förslaget antaga.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. sos Den 25 Juli f. m.
Den talare som sist yttrade sig har, såvidt jag kunnat upfatta, icke mot detta förslag anfört några andra skäl, än att han icke tycker om detsamma, äfvensom att Utsk. icke framlagt så mångå motiver, han önskade och då det lärer vara omöjligt att vederlägga en sådan bevisning, inskränker jag mig till att begära det R, o. Ad. ieke måtte afslå detta förslag, utan antaga det till hvilande.
Jag har ej något att erinra emot förslaget i sjelfva saken; men det förekommer mig mindre lämpligt att inblanda det såsom ett särskildt mom. af 12 § R:sF:n.
Konungens rätt att ingå förbund med främmande makter och hans obehörighet att, utan R.
St:rs samtycke emottaga Styrelsen öfver en utländsk
Stat äro väl ämnen som icke hafva synnerligt sammanhang sinsemellan.
Enahanda förbud för Prinsar af det Kongl, huset förekommer redan förut i 8 § SuccessionsOrdnm och det synes mig hafva varit lämpligare att dermed sammanföra den nu ifrågaställda föreskriften, och det desto heldre, som denna sednare Grundlag är gemensam för både Sverige och Norrige, och det måste vara i sin ordning att det föreslagne stadgandet, om det varder antaget här, äfven blifver det i Norrige.
Derest från-någon Const.Utsk:s ledamot tillfredsställande förklaring öfver hvad jag anmärkt ej varder lemnad, tillstyrker jag, att Memorialet måtte, med denna anmärkn. till Utsk. återremitteras.
I motsats mot Gr.
Frölich får jag tillstyrka
Ståndet att besluta att den föreslagna förändringen i 12 § It:sF:n måtte blifva hvilande.
Han har sagt sig icke inse något skäl att just nu antaga detta Grundlagsförslag.
Häremot får jag invända att det är bättre sent än aldrig.
Beträffande hans yttrande om den skandinaviska idéen, får jag förklara att min öfvertygelse är att i händelse de skandinaviska utopierne skulle förverkligas, så skulle deraf den största olycka för fäderneslandet upstå.
Derföre anser jag att alla åtgärder böla vidtagas att förhindra något sådant; hvarföre jag tillstyrker att förslaget måtte blifva hvilande.
Till svar å den begäran som en föregående talare framställt, får jag uplysa att det ifrågav:de stadgandet infördes i ILsFm och icke i SuccessionsOrdmn af den anledning, att i våra Grundlagar antages hela förhållandet mellan Konung och folk vara intaget i lt:sF:n, hvaremot den ställning som de öfriga medlemraarue af Konungahuset böra intaga, framställes i SuccessionsOrdnm.
Det tinnes icke ett enda stadgande om Konungens ställning till folket och representationen i SuccessionsOrdn.
Det var derföre rätt att- Grundlagsstiftaren vid SuccessionsOndms stiftande deruti intog föreskrifterne ang:de Arfprins och Hans skyldighet att innan
Han mottager styrelsen i ett annat land, han dertill behöfver representationens och Konungens bifall; men att insätta i SuccessionsOrdn., som handlar, om huru Konungen skall efterträdas, Don 25 Juli f. m. 509 ett stadgande om huru lefvande Konung skall förhålla sig till representationen, det ansåg Utsk. icke riktigt.
Man finner att allt hvad som angår Konungen eller Konungens tillgöranden antingen personligen eller såsom Regent tillhör R:sF:n; Prinsens rätt att efterträda Honom tillhör SuocessionsOrdn.
Den sednare punkten som blifvit vidrörd af Hr Fåhraeus har ledt Utsk. till motsatt resultat.
Samme talare har ansett att då SuocessionsOrdn. gäller för både Sverige och Norrige borde detta stadgande stå i SuocessionsOrdn., emedan den för båda länderne är gemensam.
Det förhåller sig så att Svenska Ständerne kunna, utan att fråga någon annan till råds, för sin del besluta förändring af SuccessionsOrdn., och om den af Konungen sanktioneras, så blir den lag.
Men Norrska lagen innehåller att den Kronan ärfves efter den Svenska SuccessionsOrdn.
Således skulle det vara en möjlighet för Sveriges Ständer och Konungen i Sverige att, om de företaga en förändring i SuccessionsOrdn. göra något hvarefter Norrmännen icke vilja rätta sig, och dessutom låter det tänka sig att uti Svenska Grundlagen funnes ett stadgande att Konungen icke må blifva regerande Furste af annan Stat utan att R.
St:r dertill samtyckt; men att deremot Norrmännen tillåta det, eller tvertom att Norrmännen ansågo StorThingets tillstånd behöfvas, men att Svenskarue icke ansågo det nödigt.
Följden blefve endast att i händelse Konungen antog Kronan i ett annat land, skulle Han nödvändigt, innan Han blefve Regent höra det lands representation, som förbehållit sig något sådant, men att Han icke behöfde höra det andras.
Jag tror mig hafva visat att det är rätt att införa ett dylikt förbehåll i R:sF:n; är man öfverens derom, finnes icke mer än 2:ne sätt att välja mellan; det ena att ställa föreskriften i en särskild § eller ock att ställa den såsom ett nytt mom. under en redan befintlig.
Man hade visserligen ganska väl kunnat begagna det förstnämnda sättet, men då hade g-följden i hela R:sF:n blifvit rubbad och ehuruväl icke någon väsendtlig olägenhet derigenom hade upkoramit, så hade dock någon svårighet upstått dels derigenom att på åtskilliga ställen i de andra Grundlagarne finnes åberopade §§ i R:sF:n, hvilka naturligtvis då äfven måst ändras; dels äfven derföre att då vi nu något hvar kunna Grundlagarne efter den sifferupställning som nu finnes, hade icke så ringa förvecklingar kunnat upstå, om §§ fått en annan nummerföljd än den nuv:de Till införande af detta stadgande finnes åter ingen lämpligare § än den 12:te.
Der talas om Rikets förhållande till främmande makter i afhandlings- och förbunds-väg; om det ifrågav:de stadgandet skall tillhöra någon §, så mäste det vara denna, och derföre ansåg sig ConstUtsk. efter moget bepröfvande kunna införa det i denna.
Mot sjelfva förslaget har icke någon anmärkn. blifvit gjord och jag vill derföre icke uptaga tiden med att försvara det så länge det icke blifvit anfallet.
Jag anhåller derföre att det måtte blifva hvilande.
Ehuru jag i fullkomlig motsats mot en annan talare hyllar de skandinaviska idéer - 510
Den 25 Juli f. m. na och anser att de till verklig lycka för Skandinaviens och Nordens framtid kunna realiseras, tror jag det vara särdeles välbetänkt att på sätt Const.Utsk. föreslagit i Grundlagarne införa en §, som förekommer möjligheten af att Konungen i Sverige skulle kunna, utan R.
St:rs samtycke och utan deras hörande, mottaga en Krona.
Jag anhåller derföre att förslaget måtte till Grundlagsenlig behandling blifva hvilande till nästa Riksdag.
Sorn jag funnit mig tillfredsställd med de uplysningar, som af Const.Utsk:s ordförande meddelats, låter jag frågan om förslagets återremitterande förfalla.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, framställt, att, sedan Hr Fåhraeus afstått från sitt yrkande, i afs. på Utsk:s förev:de förslag endast vore yrkadt dels af Gr.
Frölich att detsamma måtte förkastas och dels af öfrige talare att det måtte antagas såsom hvilande till nästa Riksdag, blef propos. till förkastande af Utsk:s förslag framställd och besvarad med starka
Nej jemte några Ja; hvarpå Hr Gr. o. Landtm., efter tillkännagifvande att han funnit
Nej öfvervägande, förklarade att i följd häraf och då någon anmärkn., som åsyftade förändring ej var gjord, ifrågav:de förslag kom me att, så vidt på R. o. Ad. berodde, blifva hvilande till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.
Ånyo föredrogs Const.Utsk:s d. 16 och 20 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 15, med förslag till ändring i 72§ll:sF:n, ang:de inlösen af R.
St:rs Banks sedlar.
Ifrågavide förslag lemnades utan anmärkn. och såsom följd deraf förklarade Hr Gr. o. Landtm, att detsamma, såvidt på R. o. Ad. berodde, komme att hvila till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.
N:o 16, med förslag till tillägg i 109 § R:sF:n och 20 § RiksdagsOrdn., ang:de upskof i Riksdag.
Äfven detta förslag lemnades utan anmärkn. och i följd deraf förklarade Hr Gr. o.
J.andtm., att detsamma komme att, såvidt på R. o. Ad. berodde blifva hvilande till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.
Föredrogs ånyo Const.Utsk:s d. 16 och 20 dennes på bordet lagda Mein.
N:o 17. med förslag till ändring uti 27 § 1 mom. och 28 § RiksdagsOrdn. samt 53 § R:sF:n, ang:de tiden dels för öfverlemnande af K. M:s Nåd.
Propos. om Statsverkets tillstånd och behof, dels för Utsk:s-val. R, o. Ad. lemnade äfven detta förslag utan anmärkn. och såsom följd deraf förklarade Hr Gr. o. Landtm, att detsamma, så vidt på R. o. Ad berodde, komme att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.
Den 25 Jnli f. m. 511 Ånyo föredrogs Const.Utsk:s d. 10 och 20 dennes på bordet lagda Mera.
N:o 18, med förslag till ändring i 70 § RiksdagsOrdn., ang:de den af Sfatsliådet för dess åtgärder vunna decharge.
Då det förslag sora nu blifvit föredraget är ganska långt och It. o. Adras ledamöter säkerligen redan derom tagit kännedom, hemställer jag att det icke måtte behöfva upläsas.
Frih. Paykull, Joli.
Vi hafva redan så många kontroller i våra Grundlagar att jag för min del ieke finner nödvändigt att deri införa ännu flera.
Om nu revisorerne skulle få göra en anmärkn., sedan R.
St:r, i följd af Const.Utsk:s granskning meddelat decharge, så skulle Revisorerne blifva ansedde för en högre auktoritet.
Dessutom har Hr Tersmeden i sin reservation anmärkt ett besynnerligt förhållande som skulle ega rum, ifall denna lagförändring antogs.
Örn nemi. en anmärkn. gjordes af en Riksdags man och hänvisades till Const.Utsk. samt Utsk. underkände densamma, sä skulle till följd af Revisorernes anmärkn. densamma kunna återuptagas vid en följande
Riksdag af ett annat Const.- Utsk., och således detta handlades alldeles i motsats mot ett föreg:do.
Till ett sådant besynnerligt förhållande anser jag att man icke bör medverka och tillstyrker derföre förslagets förkastande.
Denna fråga beror ganska mycket på den synpunkt ur hvilken man betraktar Konungens Ilådgifvares ansvarighet.
Anses den såsom ett nödvändigt ondt som man måste underkasta sig, derföre att man icke kan blifva af dermed, men som man gerna skulle vilja vara ifrån; då medger jag att en konseqvent utveckling deraf också är ett ondt; men betraktar man denna ansvarighet såsom ett godt, en af vår konstitutions grundvalar, då bör man också konseqvent utveckla densamma, då måste det vara rätt att ställa den så att den kan utöfvas.
Så är emellertid f. n. i vissa fall icke förhållandet.
Const.Utsk. erhåller prot. från sista Riksdagens början och till den ingångna Riksdagen; för den tiden äro räkenskaperne ännu till största delen icke granskade; det är således gifvet att en mängd förhållanden äfven af ganska väsendtlig vigt icke kunna blifva föremål för det granskande Utsk:s pröfning.
Det är icke allenast derför att Utsk. icke skulle medhinna dessa räkenskaper, utan äfven derföre att räkenskaperne icke äro färdiga, som det blir alldeles materielt omöjligt att företaga denna granskning.
Det måste väl då också vara rätt. att tillåta Utsk vid första tillfälle, då dessa förhållanden genom afslutade räkenskaper kunna granskas, företaga denna granskning, och längre har Utsk. icke utsträckt granskningsrätten.
Se vi äfven på det praktiska resultatet af granskningen så är den som jag förut nämnde icke utsträckt längre än till den tid då första resultatet af räkenskapen blifvit kändt.
Vidare tillkommer att en sådan anmärkn., för att medföra något resultat, skall vara gjord och vidhållen först af Revisionen, sedan af StatsUtsk. och slutligen 512 Den 25 Juli f. m. af Const.Utsk. och sist af 3:ne Rikstånd eller Riksrätten.
Nu hemställes, om också en sådan anmärkn. vore af beskaffenhet att få alla dessa olika auktoriteter för sig, huruvida man ieke kan antaga att den verkligen är befogad.
Den siste talaren har tillstyrkt bifall till Const.Utsk:s förslag, då det möjligen kunde hända att en eller annan räkenskap icke vore afslutad vid den tid granskningen af prot:ne påginge, något dylikt kan möjligen inträffa; men jag finner icke hvad inflytande detta kan hafva på frågan.
Skulle penningar vara använde på ett sätt stridande mot R.
St:rs beslut, så måste ju ett sådant Grundlagsvidrigt anordnande stödja sig på någon inom StatsRådet förefallen öfverläggning, och deröfver föras prot.
Då Const.Utsk. granskar dessa sednare, måste Utsk. således' lätt nog kunna uptäcka huruvida någon dylik lagöfverträdelse blifvit begången eller ej.
Då jag i likhet med Hr Tersmeden anser Const.Utsk. vara Grundlagens förnämsta vårdare, förefaller det mig besynnerligt att detta Utsk. sjelf kunnat föreslå det StatsRåden skulle ånyo underkastas anmärkn. för åtgärder, hvilka redan en gång af Utsk. blifvit gillade.
Jag anhåller om afslag å Betänk.
Den siste talaren har begått ett verkligt misstag då han framställt möjligheten för Const.Utsk. att granska dessa förhållanden, ty att börja med är det icke så få räkenskaper som äro oafslutade, tvertom är det de fleste.
Vi veta nemi. att
Rikshufvudboken icke blifvit färdig förrän så långt efteråt, att t. ex. 1855 års
Rikshufvudbok icke blef afslutad förrän sommaren 1857.
Deraf torde R. o. Ad. finna att ieke någon utan de fleste räkenskaper äro oafslutade. leke heller håller det anförande streck att Const.Utsk. skulle kunna t. ex. på det Kongl. Bref, som anbefaller en utgift, veta om detsamma vore riktigt eller icke.
Det skulle kunna hända och har äfven händt att man behöfver assignera på anslag, hvilka utgå till en mängd af olika titlar, och det är omöjligt att veta om en sådan assignering skett, förrän man får se räkenskaperne.
Jag hoppas således att R. o. Ad. finner det saken är nödvändig såvida någon riktig granskning skall kunna ske.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt Hr Gr. o.
Landtm, framställt, hurusom Frih.
Paykull och Gr.
Björnstjerna yrkat att ifrågav:de förslag måtte förkastas, oell Gr.
Lagerbjelke att detsamma måtte antagas till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, blef propos. till förkastande af Utsk:s förslag framställd och besvarades med starka
Nej blandade med några Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg
Uplästes till justering och godkändes följande voterings-propos.
Den Den 25 Jall f. m. 513 Den som förkastar det i Const.Utsk:s Mern.
N:o 18, framställda förslag till ändring i 70 § RiksdagsOrdn., röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, kommer ofvanberörde förslag, så vidt på R. o. Ad. beror, att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.
Föredrogs ånyo Const.Utsk;s d. 10 och 20 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 19, med förslag till ett tillägg i 59 § R:sF:n och 27 § 1 mom. RiksdagsOrdn., rörande propos:n om Statsverkets tillstånd och behof.
Det förslag som Const.Utsk. nu har tili grundlagsförändring framlagt har förut varit föremål för R.
St:rs pröfning oell såvida mitt minne icke felar alltför mycket, vid innev:de Riksdag blifvit afslaget, derom också Frih.
Paykull gjort anmärkn.
Lika med honom anser jag icke särdeles lämpligt att Utsk. framkommit med alldeles samma förslag.
Visserligen säger erfarenheten att det förslag man vill genomdrifva, bör man så länge fortfara med att framhålla, tills dess man inpreglat i folkets sinne att förhållandet icke kan vara annorlunda än man önskar att det skall vara.
Men ännu torde det icke hafva gått så långt med R.
St:r att de icke minnas hvad de från början af Riksdagen beslutat, så att just häruti har man ett vigtigt skäl till afslag å Betänk.
Men dertill kommer äfven de skäl som föranledde frågans förkastande vid denna Riksdags början.
Hofpredikanten Wensjoe har i sin reservation ganska fullständigt redogjort för de ifrågav:de vigtiga skälen, hvilka jag tager mig friheten att upläsa.
Dessa voro: 1:0
Derigenom skulle tillskyndas K.
M:s Regering ett icke ringa besvär, utan att likväl derigenom bereddes representationen ■en deremot svarande ledning eller gagn; 2:o Statsbrist-summan är till en början icke känd och det är svårt att derförinnan afgifva förslag till skatter, som för dess fyllande kunna vara erforderliga; 3:0
Vid hvarje Riksdag väckas anspråk på stora anslag jemväl från Riksdagsmännens sida, och då Regeringen icke förut kan beräkna till hvad belopp, de kunna komma att upgå, blir det för Regeringen icke heller möjligt att vid upgörande af förslaget till en ny BevillningsFörordn. taga dem i beräkning; 4:o För Regeringen är det alltid omöjligt att på förhand veta, huruvida Ständerna kunna för stats-behofvens fyllande fortfarande vilja använda Bankens mellan Riksdagarne uplöpande räntevinst, hvilken brukar upgå till det högst betydliga beloppet af icke mindre lin omkring
Tre milhr Rdr; VII II. 33 514 Den 25 Juli /. m. 5:o Hvad B.
St:r ovilkorligen måste få kännedom om, är Stats-verkets tillstånd till tillgångar och förut bestämda utgifter; och att en sådan kännedom bör dem meddelas, har grundlagen redan föreskrifvit.
Af något af Begeringen föreslaget sätt att fylla de nya behofven kunna B.
St:r icke bindas; och då annat sätt att fylla behofven, än det genom bevillningar, icke kan ifrågakomma, så vore ett Eegeringens förslag rörande sättet utan allt väsendtligt ändamål, men skulle, om det genom grundlagen ålades henne att afgifva ett sådant, väl genast kunna af partiledare begagnas till kärkomna anfallspunkter; 6:0
Dessutom är det föreslagna tillägget icke nog bestämdt och torde således lemna skälig anledning till tvekan och olika tydning, samt vid sådant förhållande blifva ännu svårare att till någorlunda belåtenhet fullgöra; 7:o Slutligen skulle, om
Begeringen toge någon närmare befattning med sättet för bevillningens utgörande, det kanske äfven anses komma i någon kollision med den enl. 57 g B:sF:n Ständerna förbehållna rättigheten att sig sjelfva beskatta.
Dessa skäl synas mig så vigtiga och så talande för afslag att jag för min del med åberopande af desamma tillstyrker att B. o. Ad. täcktes förklara sig icke kunna ifrågav:de grundlagsförslag antaga.
Jag vill dertill lägga ännu ett skäl.
Man har nemi. åberopat BevillningsUtsk:s till B.
St;r nyligen framställda förslag om underd. begäran »att K.
M. måtte täckas genom en komité eller på annat sätt verkställa fullständig undersökning och utredning om så väl den fasta egendomens verkliga värde som om Ständernes och landets ömsesidiga skattebidrag, förmåner och onera, samt sedan i Nåder förelägga B.
St:r resultaten af denna undersökning för att tjena Utsk. till ledning vid bevillningens bestämmande» eller med andra ord man begärde att K.
M. skulle uprätta nya grunder till fastställande af den s. k. allmänna bevillningen.
Denna fråga rörer val en af de titlar under hvilka bevillningen utgår i landet.
Egentligen kan denna särskilda omständighet icke innebära något skäl för B.
St:r att på en sådan förändring i Grundlagen som Const.Utsk. här föreslagit.
Jag får således förnya min anhållan om afslag på ifrågav:de punkt.
Paykull, Joh. Gust.: förklarade sig instämma med Hr Printzensköld.
Lagerbjelke, Gustaf: Att Hr Printzensköld motsatt sig detta förslag är af honom ganska konseqvent handladt, emedan han vid föregtde tillfälle, då detsamma varit föremål för öfverläggning, handlade på samma sätt.
Men då Hr Printzensköld varit konseqvent, hoppas jag också att Ståndet å sin sida skall vara det, och B. o. Ad. har vid alla de tillfällen, då detta förslag utgjort föremål för dess behandling, utan undantag godkändt detsamma.
Det skulle således vara högst besynnerligt om B. o.
Ad., sedan dess tanke att förslaget är riktigt, gång efter annan stadgat sig, nu vid detta enda tillfälle skulle afslå detsamma.
Under sådana forhållan - Den 25 J ali f. m. 515 den vore det orätt att uptaga R. o. Ad:s tid med att uprepa hvad sorn förut blifvit yttradt för förslagets antagande.
Att R. o. Ad. skulle afslå detsamma derföre att något annat
Stånd icke tycker om detsamma lärer väl icke komma i fråga, så mycket mindre, som någon grundlagsförändring i alla fall icke kan påtvingas något Stånd emot dess vilja.
Men om den, enl. R. o. Ad:s tanke, bättre öfvertygelsen, skulle kunna göra sig gällande äfven bos de öfriga Stånden, borde det val vara kärkommet.
Jag anhåller derföre att R. o. Ad. måtte antaga förslaget till hvilande.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, framställt, hurusom
Den 6 November f. m. först afgifva Utlåtande, innan den kunde af Piidderskapet oclrAdeln till pröfning företagas.
Det är Rikets Ständer, sorn härom, besluta, och icke StatsUtskottet.
Af orden i 3o §. synes det, att det är Rikets Ständer, sorn skola communieera sig med Konungen, och kunna yrka ansvar på den föranledning, som af Utskottet ägt rum; att Utskottet kan communieera sig med Konungen deruti, anser jag omöjligt.
Jag skulle derföre tro, att Ridderskapet och Adelil har full rätt att derom besluta; men en omständighet gör mig tvehogsen.
Efter §:ns ordalydelse, är det. blott Statsutgifter, för hvilka redovisande tjenstemän kunna ställas till ansvar.
Nu är detta likväl icke någon disposition på HufvudTitlarna, och det gör, alt jag fruktar, att en domstol, som vill följa den bokstafliga lydelsen af §., torde anse sig icke kunna upptaga frågan.
Jag skulle derföre tro det vara bäst, att låta den saken falla, och blott upptaga den bestämda frågan, som jag uppgifvit, nemligen örn tillkomsten af olikheten i Contraeterna.
Jag måtte misstagit mig antingen på Herr Grefvens och LandtMarskalkens, eller på Herr Ccderschjölds framställning.
Herr Grefven och LandtMarskalken har icke sagt, alt Ulskoltet skulle communicera sig med Konungen; utan att Utskottet borde afgifva sitt Utlåtande innan Ri - ÉdL 3o2 Den 6 No veml) er f. m. kets Ständer företaga frågan lill pröfning.
Detta anser jag vara så mycket mera riktigt, som det tydligen står i §., att det är Utskottet, som skall börja med anmärkningen.
Frågan kan derföre icke anses annorlunda, än såsom en ny motion, hvilken bör hvila på bordet.
Jag tror alldeles icke, att Utskottet behöfver höras, ty det har ganska fullständigt förklarat, att det icke vill sätta Grefve Cederström under 3o §.