Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Grefven anförde vidare, att man i census för städerna gått för långt, då man föreslog, att densamma skulle nedgå ända till 500 r:dr r:gs.
På samma sätt, som den lägre jordbruksclassen skulle innesluta hela BondeSt., emedan ingen eller åtminstone högst få bönder äga tvenne hemman, så är äfven förhållandet med stadsclasserna, att ingen för närvarande inom BorgareSt. valberättigad borde uteslutas, ehuru den röst, som tillkom en lägre förmögenhet, skulle, då den beräknades i proportion efter bevillningen, blifva ganska ringa.
Hr Grefven har vidare anfört, att det skulle vara bättre om man skänkt Adeln mindre välklingande fraser, men ett större antal röster inom representationen.
Det har likväl ingalunda varit utarbetarnes afsigt alt insvepa sig i fraser; de hafva om Adeln fällt det omdöme, som jag förmodar att häfderna icke skola jäfva, äfvensom de hafva tilldelat Adeln en sjelfskrifven andel, utgörande en fjerdedel af den öfre kammaren, under det de tillstadt Adeln att dessutom väljas inom alla öfriga classer.
Sannerligen jag kan uppfatta, huru Hr Grefven skulle önskat valen ännu mera ställde till R. o. Ad:s fördel, såvida icke Hr Grefven velat att båda hamrarne skulle tillsättas uteslutande af Adelsmän.
Hr Grefven har vidare yttrat, att förslaget framkommit i en sådan form, att det hvarken kunde kallas klädt eller oklädt.
Förslagets författare torde få hoppas, att om också drägten klandras, så skall åtminstone ingen med rättvisa kunna påstå, alt Ståndsfördomarna, sjelfförtroende! eller det enskilda intresset utgjort dess materialier; och föröfrigt skall ingen hellre än de se om problemet på ett fullkomligare sätt kan lösas.
I afseende å den vändning, discussionen nu tagit, anhåller äfven jag att få instämma i det förslag till gemensam tanka, som af Hr Akerman afgifvits, emedan deruti en rättvis andel af den öfre kammaren inrymmes åt den högre bildningen och förmögenheten, äfvensom ett billigt vederlag lemnäs åt de Stånd, som nu 72 Den 10 Mars e. m. äga sjelfskrifven representationsrätt.
Detta förslag utgår från det närvar, såsom från ett gifvet rättstillstånd; det våldför ingens rättigheter; det lemnar Konungen vederlag för sina prerogativer; det öfverensstämmer med det yttrande, en Regeringens ledamot här afgifvit; oell jag vågar derföre hoppas, att det inom della lius skall vinna majoritetens bifall.
Den öfverläggning, som under hela denna dag fortgått, har sina märkvärdiga egenheter.
Man skulle kunna tro, alt de personer, som yttrat sig emot Utsk:s förslag, hafva en panisk fruktan för allt hvad som verkligen kan leda till en representationsförändring, ty eljest vet jag icke hvarföre man är så rädd att öfverlemna åt nästkommande Ständer att besluta om detta förslag, dertill de hafva laglig rättighet, sedan de mod iliea tioner deruti blifvit gjorda, som man kan finna lämpliga, på sätt Frih.
Palmstjerna och Hr Lefrén förslagit.
De personer deremot, som begärt, att R. o. Ad. såsom gemensam tanka skulle förklara Utsk:s förslag oantagligt och otjenligt, classificerar jag så, alt de vilja nedlägga sin röst i frågan, ty något afslag förr än vid nästa riksdag får, efter 56 § 2 mom.
Reg.F., icke ske, och hvilka termer man dertill skulle vilja begagna kan vara likgilltigt.
Jag har med särdeles tillfredsställelse erfarit, alt ett af våra Medstånd, nemi. BorgarcSt., med 2 rösters pluralitet beslulit en gemensam tanka till omarbetning af Utsk:s förslag, utan att våga emot grundlagen fästa sig vid något af de förslag, som innefattas i de reservationer, hvilka, på sätt jag förut haft tillfälle anmärka, grundlagsvidrigt åtföljt Utsk:s betänk.
Hr von Hartmansdorff har jemväl i slutet af dess reservation erkänt, att grundlagen blifvit för nära trädd, då man genom dessa reservationer blifver i tillfälle att inom Stånden lill öfverläggning upptaga grundlagsfrågor, som blifvit af Const.Utsk. underkända.
En annan oformlighet, som vid denna riksdag ägt rum, har varit, att ledamöter af detta Stånd tillåtit sig att låta trycka sina förslag till ändringar i grundlagen, innan de desamma afgifvit till Const.Utsk., utan afseende på det grundlagens bud, som förbjuder, alt sådant får ske, innan frågan blifvit pröfvad af Const.Utsk.
Dessa formvidrigheter från början hafva ledt till det resultat, att jag tvinar på att nästkommande
Ständer kunna godkänna det hvilande förslaget, men det är att hoppas, det den discussion, som då deröfver kommer att äga rum, skall föranleda till hällre resultater, så alt på grund deraf ett förslag kan väckas, som är antagligt af de båda stalsmakterna.
Vi hafva under förmiddagens discussion hört åtskilliga besynnerliga ideer framkastas öfver Svenska representationens historia och öfver Svenska medborgares privilegier.
Vi hafva hört sägas, att privilegierna för vårt BondeSt. äro inga andra än skyldigheter.
Den som framställt dessa idéer, torde likväl veta, att BondeSt. från början var Kronans bönder, utan all äganderätt till jorden, och alt det enda privilegium, som är beviljadt uti åbo ska - D e n 10 Mars e. m. 73 skåpets orubblighet och rättigheten till skatteköp, är lika så godt som alla de andra Ståndens privilegier; och hvad de der skyldigheterna beträffar, som BondeSt. skulle äga, så delas dessa skyldigheter af alla Svenska medborgare, som äro innehafvare af hemman i Sverige, och man må derföre taga sig till vara, att icke frän oriktiga utgångspunkter söka att förvirra begreppen.
Härmed anser jag mig också hafva besvarat hvad man på förmiddagen talat om skatteförvandling och om räntornas borttagande.
Hvar och en bör kunna begripa, att en sådan räntornas öfverflyttning till allmän bevillning icke lättsenligen kan ske, utan att en fullkomlig ersättning lemnäs till den, som efter förändringen kommer att erlägga mera bevillning än förut.
Jag är likväl långt ifrån att vilja motsätta mig en sådan förändring, endast den sker på ett rättsenligt sätt, emedan jag tror, att
Sverige icke kan fullkomligt utveckla sina krafter förr, än alla statsinkomster utgå såsom bevillning i proportion efter hvars och ens förmåga, d. ä. inkomst, så att icke den som har millioner betalar lika låg capitationsafgift som hans dräng.
Ilär liar blifvit åtskilligt yttradt om vådan att lemna embetsman för stort deltagande i representationen.
Jag medgifver också, alt detta vid första påseendet kan väcka farhågor, men man torde likväl nödgas erkänna, alt om man vill inom representationen (inna erfarenhet och sakkunskap, så får man icke utesluta embetsmännen.
Hos dem finner man kanske äfven allmännast en af representantens förnämsta pligter, sjelfförsakelsen.
I st. f. alt såsom vanliga medborgare söka sin egen förkofran, måste embetsmännen för det allmännas bästa uppoffra största delen af sin lifstid och ofta en stor del af sin förmögenhet, utan annat hopp om enskild fördel, än en tarflig bergning på sin ålderdom.
Långt ifrån att anse Ulsk:s förslag såsom ett fel härutinnan, anser jag det såsom en förtjenst.
Jag vill nu öfvergå lill den form för den framlida behandlingen af detta ämne, som man anser böra äga rum, och i afseende hvarpå man föreslagit åtskilliga besynnerliga gemensamma tankar.
Hr von Troil, Emil, som yrkat att Ståndet ville förklara Hr Ekholms förslag såsom sin gemensamma tanka, har behagat uppläsa för R. o. Ad. en opinionsyttring från Östergöthland.
Sådant kan vara ganska intressant att läsa i tidningarne för dem, som derpå fästa något afseende.
För dem åter, som vela huru lätt dylika opinionsyttringar kunna tillvägabringas för hvilken sak som helst, äga de intet värde.
Hvad de behaga yttra för eller emot det ena eller andra grundlagsförslaget förutsätter en ren okunnighet om de former, som för ändring i grundlagen äro föreskrifna, hvarigenom det tillhörer Ständerna och icke dem alt sig deröfver yttra.
Sammankomsten för sådana ändamål må tillhöra andra länder, icke oss, ty efter Svensk lag kunna de åtalas, om någon fiscal sig dermed vill befatta; de som tillställa dem äro popularitetsjägare, som söka alt vinna folkgunst, utan afseende på de för samhällets bestånd vådliga följder, som dylika olagliga sammankomster skulle kunna medföra, och det grymma ansvar, som 8 H. ' 10 74 Den 10 Mars e. m. i händelse af åtal derpå följa skulle.
Jag bestrider föröfrigt, att Hr Ekholms förslag, som blifvit af Const.Utsk. afslaget, här må komma under öfverläggning
Med samma skäl skulle en ledamot här kuuna uppstå och extemporera hvilket representationsförslag som helst, t. ex. att hvarje Svensk menniska skulle vara lika valbar, utan afseende hvarken på ärlighet, bildning eller förmögenhet.
En annan skulle kunna uppstå och säga, vi vilja ingen representation alls hafva.
Hvart tager det vägen om man tillåter öfverläggning om sådana förslag, hvilka icke på den i grundlagen bestämda form blifvit utarbetade?
Jag protesterar emot upptagande af något annat förslag, än sådana som hålla sig inom det af Const.Utsk. uppgjorda förslag.
Denna fråga är af en besynnerlig vigt i den mån man söker afvika från grundlagens bud, ty hon innebär då revolution; hon är af helt vanlig beskaffenhet så länge man håller sig inom formerna.
Ty om då ett förslag blir mer eller mindre väl uppgjordt af ett Const.Utsk. och blir antaget eller förkastadt af en kommande riksdag, så är det temmeligen likgillligt, ty samhället lefver icke för fem år utan för tiden, och hvad som icke sker på denna eller nästa riksdag, kan ske på den hundrade härefter.
Må man låta reformerna mogna af sig sjelfva till dess alt alla sansade och förnuftiga menniskor erkänna att de medföra ett bättre.
Men derföre att ett förslag är nytt, är det icke bättre.
Vi hafva haft åtskilliga statsorganismer sedan år 1634, men hade vi i stället behållit den, så skulle Sverige nu stå på en helt annan punkt i område och utveckling än det nu gör.
Slutligen ber jag att få yttra några få ord i afseende på Utsk:s förslag.
Jag gillar den ide', som legat till grund för bibehållandet inom representationen af classerna för yrken.
De siffertal, som Gr.
Anckarsvärd här framställt, leda till intet resultat, i synnerhet som alla statistiska uppgifter om Sveriges folkmängd och beskaffenhet äro sinsemellan olika och icke en enda af dem riktig.
Det är förmågan att i utöfningen af representantkallet kunna gagna samhället, som bör utgöra den egentliga grunden för beräkningen af representationsrätten.
De kunskaper, som fordras för att vara lagstiftare, får man icke bland flertalet af individer i landet, och i afseende på beskattningsåtgärderna är det klart, att om man tager representanterna från massan af folket, skulle det leda lill fåtalets beskattning och till de andras fördel.
Det har således varit rätt af Utsk. att behålla classerna; det har varit rätt af Utsk. att gifva den högre förmögenheten högre röstetal, och slutligen att lemna embetsmannaskickligheten inträde.
I afseende på dessa embetsmäns olika classification, så är det visserligen sant, att i den yngsta graden kunna finnas skickligare män än i den aldrahögsta, men dessa unge män kunna likväl behöfva samla erfarenhet och få tillfälle att visa sin förmåga, för att vinna förtroende, ty deras examensbetyg från universitetet kunna väl utvisa måttet för deras kunskaper, men endast erfarenheten kan ådagalägga i hvad mån dessa kunskaper äro hos dem lefvande och användbara till samhällets gagn.
Den 10 Mars e. m. 75 I afseende på detaljerna af Ulsk:s förslag instämmer jag i de jemkningsförslag, som af Frih. Palmstjerna, Carl Otto, blifvit gjorda.
Efter det anathema, som den siste talaren nyss med ljudlig stämma uttalade öfver hvar och en, som här velat framställa någon annan gemensam tanka till antagande af R. o. Ad., än en sådan, som grundar sig på Const.- Utskrs förslag, torde det vara djerft af mig att åter begära ordet, isynnerhet som jag visserligen icke vill förtjena hans förebråelse alt föra Ståndet in på en revolutionär bana.
Såsom tröst för att ett bättre förslag icke nu kunde genomdrifvas, hänvisade oss den värde talaren till den hundrade riksdagen härefter.
Efter gamla beräkningen inträffar den icke förr än om 500 och efter den nya om 300 år.
Jag ber om ursäkt att mitt tålamod icke kan räcka så länge.
För min del skulle jag tro, att här är fråga om att efter bästa förstånd och noggrann pröfning framställa, så godt man kan, de grunder, på hvilka Svenska representationen skall byggas.
Om nu ett förslag inkommit, som man icke kan biträda, icke för dess brister i detaljer, utan för dess bristande grund, så hemställer jag om man kan nöja sig med att begära den ena eller andra förändringen i en eller annan rad af detta förslag.
Man är då tvungen att antingen sjelf framställa sin tanka, den må gälla hvad den kan, eller också att förena sig med andra mera erfarna ledamöter, som förut yttrat sig.
Jag bekänner öppet, att jag befinner mig i denna ställning.
Jag kan icke finna mig tillfredsställd af Utsk:s förslag, och det på följande korta skäl.
Till en början är den fordran, som hvarje tänkare måste göra sig på cn represenlation, afvägd i två kamrar, att dessa kamrar böra vara åtskilda, så att den ena verkligen utgör ett återhåll af den andra, ide fall, då elt återhåll behöfves.
Här är sä mångå gånger i dag bevisadt, alt Utsk:s förslag i sig sjelft är ett enkammarsystem, att jag icke behöfVer upprepa det, och detta utgör det första skälet hvarföre jag icke kan biträda Utsk:s förslag.
Det andra skälet är, alt nationen synbarligen är trött vid den åtskillnad och splittring, som ligger i den gamla slåndsfördelningcn.
Den vill se representanter för nalionen och icke för det enskilda intresset.
De som medgifva detta, men ändock äro rädda att gå alltför brådstörtadt tillväga, och lill dem hörer jag, hafva önskat, att ett förslag måtte framställas, som lemnar garantier, men också blott garantier och icke verkliga bommar för den förändring man önskar.
Jag hemställer om Utsk:s förslag gör detta.
Icke nöjdt med den gamla fyrdclningen, har det infört en fémdelning, och under denna femte del, sorn kan hänföras till våra gamla begrepp om Stånd, har det ingått i en kaslindelning ända derhän, alt vi skulle t. ex. få en underlieutenants-kast, cn elementarskollärare-kast, med ett ord en sådan mängd kaster att något motstycke icke finnes annat än i Indien och China.
Med ali respect för den Mandarinvishet, som kan ligga häruti, kan jag dock icke gå in på, att hvad som för 12 eller 13 hundrade år sedan ansågs 76 l)en 10 Mars e. m. riktigt i China, nu hör göras lill lag för Sverige.
Jag erkänner dock, att i Utsk:s förslag finnes nedlagd en god vilja att i många fall jemka och göra förbättringar, men då man icke velat utgå från en grund, som jag kan gilla, kan jag likväl icke annat än anhålla om afslag på hela betänk.
Jag skulle dernäst anse det vara min skyldighet att utarbeta ett förslag till gemensam tanka, men jag erkänner, att jag dervid är i någon förlägenhet.
Jag har nemi. vid flera föregale tillfällen i detta afseende tagit mig friheten att framställa ett förslag, som blifvit förkastadt.
Man skulle måhända tycka, att conseqvensen fordrade, att jag vidblef detta: men, mine Hrr, liden har galt framåt, opinionerna hafva otvifvelaktigt visat ett sträfvande att sammanjemka sig.
Mycket återstår väl, men steg på banan äro likväl tagna.
Jag tror mig derföre vara skyldig att söka rätta äfven min åsigt efter den, som hufvudsakligen är gällande.
Att gå in i detaljer i detta fall är obehöfligt, då två eller tre ledamöter här förut hafva yttrat sig om hufvudgrunder, i hvilka jag till hufvudsaklig del ber att få instämma.
Grunderna hafva nemi. af Hr Silfverstolpe i dag blifvit så riktigt framställde, att hans yttrande icke kunde vara annat än för mig tillfredsställande.
Alt detsamma likväl, äfven efter min tanka, var något för mycket allmänneligt, för att kunna tjena lill ledning för Utsk., det måste jag öppet uttala.
Dernäst har en ledamot, Gr.
Anckarsvärd, framställt ett förslag till gemensam tanka, deruti jag, med ett enda undantag, ber att fä förena mig.
Det innehåller nemi. i afseende på bildningen af nedre kammaren, att den skall sammansättas genom samfällda val; men för att försäkra förmögenheten och bildningen i samhället det deltagande i nationalrepresentationen, som desamma tillkommer om samhället skall bestå, har den värde ledamoten föreslagit två valsätt för den lägre kammaren : det ena indirect för den lägre förmögenheten och den lägre bildniningen, det andra direct för den högre förmögenheten och bildningen.
Jag kan icke neka till, att denna modiflcation, som icke funnits hos de förslag, som förut blifvit pröfvade, är för mig mycket tillfredsställande.
För den öfre kammaren har den värde ledamoten föreslagit, alt hälften skall tillsättas af Konungen, hvilken såsom upphöjd öfver partierna visserligen är den bästa valmannen, när det är fråga om att utvälja de erfarnaste och klokaste.
Men den värde ledamoten har dernäst föreslagit, att den andra hälften af öfre kammaren skall tillsättas genom val af den andra.
Jag går visserligen icke så långt, som en talare här, hvilken sade sig icke känna någon constitution i verlden, der ett sådant valsätt blifvit vidtaget, ty jag har icke glömt våra medbroder Norrmännen; men jag medgifver dock, att det kan hafva sina vådliga följder.
Då det dessutom är billigt, att de corporationer, som för närvar, äro valberättigade, njuta någon ersättning för de concessioner de göra, så skulle jag vördsamt vilja föreslå, att den andra delen af öfre kammaren valdes till lika del af de 4 Stånden, såsom hittills.
På denna grund tror jag, att man skulle kunna bygga ett förslag till nationalrepresentation, Den 10 Mars e. m. sorn uppfyllde båda sidornas rättmätiga anspråk.
De anspråk, som icke äro rättmätiga kan ingen hoppas att få uppfyllda.
Jag anhåller derföre vördsamt, att bland den rad af förslag till gemensamma tankar, hvarå Hr Gr. o. Landtm, kommer att framställa propos., äfven detta mitt förslag mätte blifva upptaget.
Då Hr Åkermans förslag om åläggande för Const.Utsk. att inkomma med framställning af en underd. anhållan hos K.
M. om tillsättande af en comité', som skulle utarbeta ett representationsförslag, är begärdt på bordet, så torde det vara för tidigt att nu derom yttra sig, men efter jag har ordet, anhåller jag att få förena mig med honom.
Jag gör det af två skäl, nemi. först att det skall blifva fullkomligen omöjligt för Const.Utsk., att under den korta tid, som återstår af riksdagen, med lugn och sans utföra ett så vigtigt arbete, och för det andra, att ledamöterne i denna comité' naturligtvis skola kunna med mycket mera lugn och eftertanka behandla detta ärende emellan riksdagarne, än detta är möjligt för RiksSt:ns ledamöter.
Jag ber derföre, när denna frågan kommer före, att få förena mig i Hr Åkermans framställning.
Jag anhåller att få yttra några ord i anledn. af den framställning, som nyss gjordes af Frih. Cederström.
Han yttrade först, att förslag, som inlemnas till Const.Utsk., icke få på samma gång meddelas allmänheten genom trycket; men då han sade, att ett sådant förfarande, hvartill jag erkänner mig skyldig, vore underkastadt fiscalisk action, vill jag icke här spilla några ord på mitt försvar, utan afvaktar åtalet.
Vidare har Friherren strängt klandrat dem, som med sina förslag till gemensamma tankar vågat gå utom den femhörning, hvartill Const.Utsk. velat inskränka oss.
Jag ber likväl att i detta fall få fästa Friherrens uppmärksamhet derpå, att 56 § Reg.F. tillåter att emot ett Const.- Utsk:s förslag göra anmärkn:r, utan något tillägg om huru dessa anmärkmr skola vara beskaffade.
Det måtte således stå hvar och en öppet, göra dessa anmärkn.-r i öfverensstämmelse med sin egen åsigt af ämnet.
Om jag deruti felat, så har sannolikt Frih.
Cederström vid förra riksdagen gjort sig skyldig till samma misstag.
Då framställde åtminstone R. o.
Ad. såsom sin gemensamma tanka ett förslag, som var alldeles motsatt med Const.Utsk:s.
Jag vet icke om Frilen biträdde denna mening, men jag tycker mig af hans yttranden vid denna riksdag finna, att han visserligen icke håller sig inom det område, som förra riksdagens Const.Utsk. hade utstakat.
Jag förmodar, att Hr Gr. o.
Landtm, icke inskränker sina propos:r inom den gräns Frih.
Cederström velat bestämma, men jag har i alla fall ansett nödigt att inför Ståndet anmäla min protest emot Frihts åsigt.
Jag har ett kort genmäle att gifva de ledamöter, som gjort anmärkn. vid mitt förra anförande.
Dessa ledamöter äro Gr.
Cronhjelm och Hr von Troil, Emil.
Den sednare yttrade, att jag misstagit mig i mitt 78 Den 10 Mars e. m. anförande om Hr Ekholms förslag i hvad som rörer valcensus.
Orden i det ifrågavar. mom. lyda: ”äger eller med stadgad kronoåbo-rätt eller för embete eller tjenst innehafver fast egendom, lill visst mantal satt, eller till minst 1000 r:drs värde uppskattadt”.
Jag medgifver, att jag förbisett skillnaden emellan eller och och.
Jag hade visserligen trott, att denna census var orimlig, men att den skulle vara till den grad orimlig, som Hr von Troil nu upplyst, att den är, hade jag icke föreställt mig.
BondeSt. äger för närvar.
41,000 mantal, deraf 11,000 äro så styckade, att de icke uppgå till den census, som jag trodde alt Utsk. hade menat.
Men nu har jag blifvit upplyst, att BondeSt. skulle få beräkna röster för alla dessa 41,000 hemman, hvilket tillsammans skulle göra 244,000 röster, då deremot Adeln, som äger 13,000 hemman, och ofrälse Ståndspersoner, som äga 8000, icke skulle tillsammans få mera än 126,000.
Jag hemställer hvad grund af rättvisa, som ligger deruti, och om icke BondeSt. på detta sätt skulle blifva alldeles enrådande.
Hr von Troil har vidare gjort invändning emot min anmärkn. emot benämningen af äldre och yngre kammaren, och klandrat, att jag kallat denna benämning olycklig.
Jag har verkligen gjort det, och ansett bättre, alt den ena kammaren kallades Senat, men likväl har han sjelf blandat bort sig och talat om den första och andra kammaren, hvilka enligt hans eget förslag skulle heta den äldre och yngre.
Cronhjelm anfört till försvar för Hr Åkermans förslag grundar sig äfven på ett misstag.
Hr Åkermans förslag innehåller nemi. två cathegorier för census, den ena för dem, som äga under ett mantal (enligt det lithographierade förslaget, 2 mantal efter det tryckta), med ett minimum af 333 r:dr b:co.
Inom denna cathegori utses 75 ledamöter.
Dessa 75 ledamöter jemte de 45, som efter en låg census utses af BorgareSt., tillsammans 120 ledamöter, måste ju ovillkorligen kunna kullvotera de återstående 80 ledamöterna.
Således tror jag mig icke hafva begått något misstag hvarken i den ena punkten eller i den andra.
Frih. Cederström, Jacob: Jag nödgas i anledn. af Hr Åkermans sista yttrande, nämna, att om den värde talaren vid sista riksdag hade varit ledamot af Riddarhuset, så skulle han tilläfventyrs icke förgätit huru jag då yttrade mig, och att det alldeles icke gick ut på några sådana förslag, som det han nu gjort, utan att jag då protesterade mot R. o. Ad:s beslut, men alldeles icke deltog deruti.
Jag hade visserligen ganska mycket att anmärka emot de under förmiddagens plenum yttrade meningar, men jag skulle anse det vara att otillbörligt missbruka R. o. Ad:s tålamod, om jag dermed upptoge R. o. Ad:s tid, då det i alla fall säkerligen icke skulle leda till något ändamål.
Jag afstår således från allt svaromål, men jag hoppas, att min mening icke kan misstydas, om jag här söker att lemna några factiska upplysningar i afseende på den discussion, som nyss ägt rum i afseende på siffror.
Jag har här autcntika uppgifter
Den 10 Mars e. m. 79 från Kammarrätten, ang:de resultaterna af Reformvännernas förslag.
De slå så ut:
Rösträtten för egendom på landet efter Reformvännernas förslag.
Adeln. 326 personer hafva egendom, som i taxeringsvärde icke uppgå till 10,000 r:dr, för alla uppgår värdet till 1,300,580 r:dr.
Om härvid iakttages högsta röstberäkningen, nemi. att ingen skulle hafva egendom öfver 6,000 r:dr, så belöper på alla tillsammans 650 röster.
383 från 10,000 t. o. m. 50,000 eller tillsammans taxeringsvärde 9,608,990.
Om för hvar och en beräknas högsta rösträtt, eller 9 röster, så gör det 3,447 „ 312 hafva egendom öfver 50,000.
Omför hvar och en beräknas högsta röstetalet, 10 röster, så uppgår det för alla till 3,120 ,, Prester hafva tillsammans taxeringsvärde 1,032,270.
Efter högsta röstberäkning blir häraf 516 „ Burgare tillsammans 7,889,670, eller efter högsta beräkning 3,444 „