Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa vexlar nemligen, äro efter deras natur Tull-inkomst.
Denna titel böra de behålla förderas hela värde, och Coursförhöjningsmedlen, eller diflerencen mellan 48 sk. hvartill de såsom vexlar redan äro debiterade, och det belopp som vid försäljning ingår, bör äfvenledes under Titel; Uppbörd af Tullen genom Vexellör säljning debiteras, för att komina Inkomstberäkningen iRiksStaten tillgodo, 4g
Ben 4 April f, ni.
”Åter hvad utgifteo beträffar, så enär anslagen, eiler de inom hvarje hufvudtitel bestådda summor, icke äro Uppförde till högre numeraire än pari i Svenska Bancosedlar, för den del de mäste utgå i Hamburger Banco, blir det en naturlig följd häraf, att utgifterné äfvenledes, ehuru de bestridas i veXlar, måste al pari afföraS; ty om exempelvis på eidra Hufvudtiteln, de för MiaisterStaten uppförde 90,000 R:dr uti Räkenskapen crediterades efter vexelvärde med 225,000
R;dr efter nu gällande cours; så skulle Siatstiteln vida öfvers skridas, och den af Riksens Ständer föreskrifne allmänna redogörelseform, undergå en väsendtlig rubbning.
Men på det att likväl Riksens
Ständer måga kunna erfara huru beskaffade dispositioner sorn skedt i främmande myntsort, för året, inom hvarje Hufvudtitel , och verkan deraf till effectivt ökad kostnad i Svenska Bancosedlar, bör det belopp som Räntekammarens Hamburger Banco räkning påförer hvarje HufvudTitel, såsöm dess utgift i Hamburger Banco, under loppet af året, uti Titelns Memorialbok, efter denties afskaf, serskildt införas, förvandlas både i Debet och Credit, efter årets medelcours, på samma sätt som Tullverkets Hufvudbok beräknar gin veXel-intrad för året: och enär nu ut giften för den dag den ägt rum, blott finnes gr?verad al pari eller med 48 sk., så kommer skillnaden efter, för hela årets dispositioner, så att exempelvis: om på extra utgifterne äro disponerade fulla beloppet 100,000 R;dr; raen deraf utgjorts 30,000 R;dr i vex-; ben 4 April f tili 47
Ur al parl, och medelcoursen för året vore 112 siw, så graveras Titeln inom columu med en efteriöring af 64 skilling på hvarje af desse 30,000 R;dr eller 40,000 R:dr utöfver sjelfva anslaget* ”Enär hvarje Titel sålunda får sin graVatioa, vexelförsäljningsmedlen, råsom ofvan i underdånighet anföres, redovisas under Titel, Tulluppbörd, och vexelbehållningen vid årets slut står till dispotiton, för att dermed, efter enahanda ordning det följande året förfarasj så rubbas på intet sätt den nu gällande enkla och rediga uppbördsmanna redovisningen för véxlar; men Riksens Ständers afsigt vinnes dock, dels att rätta Tullintraden blir känd, dels att hvarje Titels verkliga gravation i Svenskt mynt blifver i Räkenskapen synlig.
Och om Edet Kongl. Maj:t i Nåder täekes gilla hvad Comittérade nu härutinnan i underdånighet tillstyrkt, torde sådant äfven få StatsContoiret till efterrättelse meddelas.
I anledning af detta utlåtande- förklarade Kongl. Maj:t den 24 November i8iy sig icke hafva funnit skäl bifalla Riksens Ständers anmälan.
StatsUfskottet behagar nu erkänna: ”att den af sednaste Riksens Ständer föreslagne uträkning af hvarje post, till den dagens cours, då den in- eller utgick, skulle på sätt Kongl. Maj.ts åberopade skrifvelse afser ä blifva alltför compliqueradj men anser likväl * 48 Ben 4 Apri 1 f m. siället, att dén af Riksens Ständer härmed åsyftade, uti Stati tiskt hänseende gatt fia vigtiga upplysning, om anslagens mer eller mindre tillräcklighet och möjligajle redighet i räktnjkaperne, kunna derigenom erhållas, att Statsverkets alla så väl inkomster som utgifter uti Hamburger Banco, i RiksStaterne, och i de till grund derför liggande Råkenfkaper debiteras och redovisas eber en viss cours, sorn vid hvarje Riks* dag bestämmes, samt den uppkommande skillnaden mellan samma cours och den medelcours får året, som finnes gällande då inkomsten eller utgiften inträffar iakttages uti den generella årliga liqviden mellan Stats- och RiksgäldsVerken medelst StatsVerkets godtgörande för hvad medelCoursen öfverstiger den fasställda; hvaremot RiksgäldsContoiret tillkommer öfverskotta, som vinnes på den fasställda coursen, utöfver mtdeleoursens belopp
Då ingalunda må bstviflas att det är reda och ordning i Statsverkets räkenskaper som åsyftas; mäste jag öppet förklara min öfvertygelse, att den ingalunda kan vinnas med detta dubbla Calculationsverk, med tvenne imaginerade mätare:
Riksdagscoursen och årets medelcours förutom den tredje och enda rätta, nemligen den cours hvartill vexlarne verkeligen säljas eller köpas; och hvilken allena måste utgöra grunden för uppbördsmännens redovisning.
Jag hade tillåtit mig tro, att den utveck ling - Dan 4 April f m.
49 ling af ämnet, som blifvit gjord, skolat ådagalägga angelägenheten af caiculationernes avskiljande från uppbördsmännens enkla Cassaräkningar:
Jag hade trott mig deruti kunnat förvänta understöd af hvarje person, som förer räkning öfver sine egna aftairer.
Hvilken köpman nyttjar väl en 5 års medelcours uti sin Cassaräkning, öfver ingående och utgående främmande mynt?
och i den allmänna uppbör, den, samt i redovisningen derföre, bör förhållandet ej vara skiljaktigt från den enskiites: enkelhet och tydlig reda böra utgöra vilkoren för begge.
Hade Höglofl.
StatsUfsköttet inskränkt sig att tillstyrka denna calculation blott inom RikeStaten, skulle jag dervid fästat mindre betänklighet; men dä det tillägges, att den äfven skall äga rum uti de till grund för Rih■Staten liggande räketifkaper (och således uti sjelfva uppbördsräkningarne, emedan desse utgöra RiksStatens grund) så måsté jag högeligen afstyrka densamma.
Skälen dertill åro nästan till alla delar här förut utvecklade.
Om, uti Kongl.
Räntekammarens
Hufvudbok, inkomsterne af vexlar och silfver debiteras och afföras efter en af Riksens Ständer fixerad oföränderlig cours, så måste likväl differencen deremellan och den verkeliga producten, vid hvarje förvandling särskilt debiteras eiler alforas: icke kan årets Bil, till Ridd, c, Jd, Pr. JII Band, 4 Den 4 April /. m. J medelcours få något inflytande på den verkelig! uppbörden eller utgiften ; icke heller kan StatsContoiret uti liqvid med RiksgäldsContoiret, godtgöra det ena eller andra verket efter årets medelcours; utan måste all sådan liqvid nödvändigt verkställas efter dan effectiva producten, på skilling och runstycke, för hvad sorn, genom försäljning eller apnat användande från vexlar eller metaller, till Bancosedlar förvandlas och uppkommer Den Statitiska upplysningen , hvarpå fästes så mycket afseende, må vid intet tillfälle föredragas ordningens fordringar i vigtigare sak.
Här är redan förut den Statistiska upplysningen till alla delar vunnen. efter de förvandlingsutredningar öfver SjöTullsuppbörden och annan inkomst i vexlar och metaller, som uti RiksStaterne och dess materialer finnas, så att ingen som velat taga kännedom om den verkeliga uppbörden och utgiften, efter förvandling af vexlar och metaller, har saknat fullständiga anvisningar dertill: likaså är ock förhållandet i fråga om den ökade gravation på hvarje utgifts titel, som genom bestridandet af en del utgifter med vexlar, uppkommer.
Riksätaten innehåller en fullständig uppställning deröfver.
Med den inskränkta kännedom jag äger i dessa ämnen, är det mig icke möjligt att fatta nyttan af vexlarnes förvandling i uppbördsräkningarne efter någon slags fingerad cours.
Om Riksens Ständer utsätta hvilka anslag som
Den 4 April f. m.
T» böra utgå i Hamburger Banco, och anvisa motsvarande belopp af dylik inkomst; så„måver« kan af sådane anvisningar vål upptagas både i Debet och Credit af calculationen till ett visst värde i Bancosedlar; men inom uppbördenoch utgiftenblirdetlikväloförändradt, vexlar.
All cVfverskjutande inkomst afsådan beskaffenhet, förvandlas deremot till Bancosedlar genom successiv försäljning och nettobeloppet fjderaf inflyter och redovisas på sin behörigi titel, och i sin rätta tid; utan att något calculeradt förhållande dessförinnan uti uppbörden inblandas: all öfverskjutande utgift åter, af sådan beskaffenhet förvandlas likaledes till Bancosedlar, genom uppköp för tillfället af vexlar, vare sig att detta uppköp sker af Statsverkets egen vexeltillgång eller på Beursen; och netto beloppet deraf utgår likaledes på sin behöriga titel och i sin rätta tid; graverande alltså äfven med Coursdifferencen, utan att någodt calculeradt förhållande uti utgiften inblandas.
Banco eller metaller redovisas såsom sådane,till dess de verkeligen förvandlas till Svenska BancoSedlar; detta är öfverensstämmande med ali behörig redovisningsgrund.
För min enskildta del tillåter jag mig derföre ock den önskan, att ingen anhållan må hos Kongl. Maj:t i underdånighet göras om befallning tili vederbörande att en sådan förändring från nästa års början behörigen iakttaga; och förklarar lika öppet att om Kongl. Maj* skulle öfver ett sådant förslag inhemta StatsContorets underdåniga utlåtande, ämnar jag, utan tvifvel» 5® Den 4 April f. Ml detsamma då som nu afstyrka, såsom möjligen skadligt _ alltid onyttigt.
I anledning af den anmälan, sorn vid 1822 års
Revisionsförrättning är vorden gjord att en summa af 5,574 R:dr 37 sk. 3 runstycken, som vid Tullverket influtit genom en Finska Fartyg ålagd afgift, att användas vid Åbo Academie-byggnader, enligt Kongl. Brelvet den 9 October 1811, blifvit afsatt till en extra pensionsfond för fattiga Enkor, med yrkande tillika, att som, enligt grunderne för Statsregleringen vid 1S09 och 1810 årens Riksdag, Statsverkets alla tillgångar utan undantag, skola till redpvisning i dess räkenskaper upptaga*--, så borde ock ifrågavarande fond till Sta*en indragas, men de personer som nu af Räntan erhålla understöd, i stället åtnjuta denna förmån uppå något af redan varande Statsanslag^ har StatsUtskottet sådant nu till bifall föresla^- gitj och att, till följd deraf, fondens behållning må med Statsverkets öfrige tillgångar sammanslås, men de derå anviste Pensionsbeloppen deremot öfverföras på allmänna IndragningsStaten: dervid StatsUtskottet tillägger, att Riksens Ständers beslut härom, lärer hos Kongl, Maj-.t i underdånighet böra anmälas, för att derå vinna behörig v erkft ullighet.
Vid hvad StatsUtskottet sålunda andragit, tillåter jag mig följande erinran; Den 4 April /. nu 55 Det är mer än n år sedan Kongl. Maj;t$ nådiga beslut om denna disposition fattades.
Räkenskapen för Åbo Åcademiemedlen är a£ Räntekammaren årligen aflagd, och i StatsContoirets
Protocoll likaledes årligen intagen; hvarjemte underdånig anmälan till Kongl. Majit skedt, vid hvarje tillfälle räntan lemnat tillgång till något understöd; hvadan alltså denna fond ingalunda varit undandold för Revisorers eller Ständers uppmärksamhet, ehuru den först af 1822 års Revision blifvit såsom fynd betraktad, för att utan vidare undersökning, till Staten kimna ingå.
Majus bref 18 ti innehåller likväl, att desse medel icke äro att såsom Statsverkets omedelbara tillgång anse.
Likasom Tolag, Vågpenningar, Beurs- och Brobyggnadsmedel, med flere anslag för Städer, eller särskilte inrättningar, sorn utgå å varor, blifva uppburne af Tullverket, utan att derföre vara Bevillnings- eller Statsmedel; så är ock förhållandet med de ifrågava» rande.
För att befordra Åbo Academie Byggnad, ålades en afgift på 12 år af en skilling för hvarje tolft Bräder och lika mycket för hvarje famn Ved, som från Finland utfördes, enligt Kongl.
Förordnandet af den 2 Junii 1801.
Hvad härigenom inkom; aflefverarades för andamålet, utan att nånsin tillhöra S a'sver. ket, eller i dess räkenskaper ingå.
DåFinlaöii 54 Den 4 April J, m. gick förloradt, fanns den nu ifrågavarande til 1- gången behållen.
Naturligtvis ankommer det på ömsesidigt liqvidationsgrunder de begge Staterne emellao, hvem dessa medel skola tillhöra.
Erhåller Svenska Staten sina fordringar i Finland, så bör ock en reciprocitet äga rum.
Jag vet så mycket heldre att detta var anledningen till Kongl. Maj:fs beslut år 181 r som jag, i egenskap af tjenstförrättande StatsSecreterare för Handels- och Financeärenderne det tillstyrkte, orh contrasignerade, utan att då anse mig handla emot de af Kongl. Maj:t Och Rikets Ständer vid 1809 1810 årens Riksdag för Statsförvaltningen lagde grunder} och utan att deröfver sedeimera hafva emottagit någon erinran af ConstitutionsUtskottet.
Det ansågs att, då det ännu ej var afgjordt hvem medlen borde tillhöra, kunde de under tiden görs* fruktbara för att af räntan -^gifva några behöfvande understöd, häldre än att lemna dem utan användande; och förmodeligen bär denna omsorg billigen häldre gillas än klandras.
Med erfarenhet af alle de ålitanden om biträde, hvarmed Konungen besväras, och huru många som måste afvisas utan hjelp, känner man liflig tillfredsställelse af hvarje tillfälle, då om än i obetydlig mån som här, en utväg kan beredas, för att tillstyrka ett understöd.
Enkor och Barn efter förtjente personer, mäst så dane som af en eller annan orsak icke kunnat inkomma på ordinarie
Pensionsstaten — hafva deraf erhållit smärre utdelningar.
När Den ~ April f. m.
5* man betnktar anslaget på 7lde HufvudTiteln, i jpmföring till behofvet och liderne, så häpnar man vid hvarje företagande pensions reglering: otillräckligt är hvad som tilldelas hvar o< h en och äfven på detta otillräcke liga måste de behöfvande vänta, en del i flere år.
Jag vill nu emedlertid visst icke göra någon speciel erinran dervid, att
Statsutskottet ansett en sådan obetydlig fonds förräntande mindre nödig; men efter den upplysning jag haft äran lemna om anledningen dertill, och om rätta förhållandet med tillkomsten af désse medel, torde det böra tagas under en närmare pröfning, huruvida icke en serskild anmälan bör härom hos Kongl. Majit göras och Kongl Majlts beslut afv»ktas, innan Riksens Ständer deröfver omedelbarligen disponera.
I anledning af den disposition som uppi mindre creditivet ägt rum, sedan sista Riksdagen, och hvad Revisorerne deröfver andragif, har StatsUtskottet ansett sig böra föreslå: det Ri]ifens Ständer hädanefter, vid beflammandet af det mindre Creditivet, ina för dess tillitande jemväl fä fa det vilkor, att dervid fnllflcindigt uppgifvas de utomordentliga behof och föremål, för hvilka de sumj mor, som af famma Creditiv uttagas, avfes erforderliga; och uti hvilken summariska redovisning, Rik* fens Ständer eller deras Revisorer jemväl kunna erhålla en ledning för den fpeciella kännedom om desfa medels användande, i hvarje färfildt fall,fontina ftmas nödig, Den 4 April f m. 63 §. af RegeringsFormea innehåller; s5att för oförsedda händelser, tvenne särskildta tillräckliga summor afsätta» och anslås, den ena att vara tillgänglig, då Konungen till Rikets försvar, eller andra högst viiuiga och angelägna ändamål, sedan hela Sta'sRådets tankar deröfver blifvit inhämtade, finner den vara oundvikeligen nödig;” det är om denna de! sorn jhär är fråga.
Denna föreskrift måste få anses både tydelig och tillräcklig för ordningen
Och sättet att öfver mindre creditivet disponera.
Anledningarne till en sådan disposition, i enlighet med de t Regeringsformen stadgade vilkor, måste i StatsRådets Protocoll, icke summariskt utan specifikt, anföras och nedläggas 9 till Con$titutionsUtskottets granskning.
Jag erkänner gecna att jag icke rätt förstår hvad sorn är Högloft StatsUtskottets mening med den summaiiska redovisning, som Utskottet föreslår Riksens Ständer att göra till* serskildt vilkor, för rättigheten att tillita min" dre creditivet.
Pitt anslag för utomordentliga behof, som ej kunna förutses, måste förutsätta att det ej, tito m i högst vigtiga och magtpåliggande fall, borde till disposition förekomma; men måste tilli; ka förutsätta, attdssse magtpåliggande fall någon gång kunna va/a af den beskaffenhet, det de icke utan skada blifva allmängjorde.
Ar nu Utskottets mening, att uti den expedition som från Kon ungen utgår, exempelvis till
RiksgäldsContoiretj för att anordna större elier mindre del af Den 4 April /, m. 5? lilla creditivet, skulle fullständigt uppgifvas de utomordentliga behof och föremål för hvilka summorne erfordrades, så må det vara mig tillåtet att fråga hvartill denna uppgift skulle tjena, och tillika om icke en så beskaffad fö-i reskrift skulle vara möjligtvis skadlig, åtminstone oformlig?
Huru skulle man väl .fordra,, att, under politiska vådor, då försvarsmedel med försigtighet måste i ordning bringas, uti dispositionen skulle fullständigt uppgilvas de utomordentliga behofven och föremålen: ”för 5,att rusta oss till försvar mot den eller den ”makt erfordre vi den summa &c.,” ty eljest vore ju icke uppgiften fullständig.
För öfrigt kunna icke Fullmägtige i RiksgäldsContoiret pröfva om behofven och föremålen äro behÖ» rige: icke heller kunna Riksens Ständers Revisorer göra det:
ConstitutionsUtskottet allena tillhör denna pröfning:
Revisorerne tillhöra att se till huru medlen blifvit disponerade och redovisade, samt att derom göra anmälan till Rikets Ständer.
Revisorerna finna uti RiksgäldsContoiret hvilket verk eller hvilken person som erhållit disposition öfver medlen och dem qvitteradt, detta blir ledningen för redofordrandet; räkenskapen måtte sedan lemna, icke en summarisk utan en speciel redovisning för användandet.
Hvarken till Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, eller till Revisorerne, eller tili någon annan mellan Riksdagarne verksam authoritet, existerar någon redovisningsskyldighet, vare sig summarisk eller speciel, för Konungens beslut och dispositioner.
De som skola åtlyda Konungens beslut, äga att sig dermed Den 4 April f, rn. verificera, och att för verkställigheten redogöra; och öfver behörigheten deraf, hafva Riksens Ständer vid Riksdagarne, och deras Revisorer dessemellan, ett granskande inseende; men att derutöfver sträcka en så beskaffad fordran, som nu i denne del af StatsUtskottet blifvit föreslagen, afstyrker jag för min del, såsom icke öfverensstämmande, hvarken med ordalydelsen eller meningen af våra grundlagar.
Revisorerne hade anmärkt, att, emot de för Statsverkets förvaltning i allmänhet stadga* de grunder, besparingarne från en del utgiftstitlar blifvit öfverförde till den tredje, StatsUtskottet, som för bedömandet af denna anmärkning, tagit kännedom om Riksens Ständers, tid efter annan i ämnet vidtagna beslut, har nu anmält; ”att vid det utrönta förhållandet, och då Riksens Ständers år 1812 gjorda medgifvande, att öfverskott och besparingar skulle till Kongl. Majit öfverlemnas, sedermera, hvad besparingarne beträffa, icke blifvi^ återkalladt, har väl den af Revisorerne anmälte dispositionen af besparingarne. medelst öfverföring deraf från 5‘.te HufvudTiteln och allmänna IndragningsStaten till den 3:dje, icke kunnat anses afvika frände af Riksens Ständer meddeldte föreskrifter; men likväl på anförde grunder, tillstyrkt det förklarande, ”att de å Utgiftstitlarne uppkommande besparingar, hädanefter må disponeras, codast för de be - , Dea 4 April f. m. 59 hof som inom HufvudTitlarne kunna förefalla, samt att, om något återstår, sedan alle sådane utgifter blifvit bestridde, dermed bör förhållas på lika sätt, som med öfverskotten å JnkomstTitlarne; och detsamma följagteligen lefvereras till RiksgäldsContoiret, för att användas uti den af Riksens Ständer vid 1809 1810 årens Riksdag föreskri t ne ordning."
Utan att just vara noga om ord, torde den erinran likväl icke anses obillig, att i stället för det förklarande: att den af Revisorer/te anmälte diipositionen öfver besparingarne icke kunnat anses afvika från de af Riksens Ständer meddeldte föreskrifter, mera sakenligt kunnat anföras: det denna disposition skett i fullkomlig öfverensstämmelse med de af Riksens Ständer derom meddeldte föreskrifter: det är med noga iagttagande af dem, som StatsContoiret gjordt öfverföringed} och ingen hvarken kunde eller borde anse den derifrån afvika.
Hufvudsaken, för det förflutna, är i alla fall vunnen, genom Högloflige StatsUtskottets förklarande, äfven i de ordalag det skett, och det Förvaltande verket har visst ingenting derutöfver, hvarken att önska eller förvänta.
Annat är deremot Utskottets förslag huru i denna del hädanefter skall förhållas.
Till ziffran är frågan af mindre vigt.
Handlingarne upplysa, att den summa besparingsmedel som från de öfrige Titlarne blifvit öfverförde till den 3:dje, sedan sista Riksdagen, på fem år utgjordt R:dr 5 sk. 6 r. 6a Den 4 April J, m. Emedlertid har Konungens rått till en1 sl beskaffad disposition, nu i 10 år varit i krafs och verkan, och likasom i ett förbigående, i sammanhang med de flere uti en Revisionsberättelse framställde ämnen, förekommer dea till indragning och upphörande.
Det är likväl ett mycket skiljagtigt förhållande mellan InkomstTitlarne och dispositionen öfver deras öfverskotter, emot utgiftsanslugen och dispositionen öfver möjliga besparingar på dem Jag skall alltid medgifva att, enär det är nödvändigt att inkomsterne icke beräknas högre än med all säkerhet ingår, böra öfverskott vanligen alltid inträffa, och det skulle alltså väsendtligen rubba hufvudplanen af en bestämd calcul för Statsutgiften, derest äfven under vanliga förhållanden, öfverskotterne, större eller mindre, till en visst utgifstitel, utöfver det beräknade anslaget öfverfördes
Denna dispositionsrätt upphörde derföre äfven, tillika med det tillstånd som föranledde den.
Men hvad utgiftsanslagen angå, så beror det af Kongl. Majit att disponera dem till fullo, till föremål som med Titeln hafva gemenskap.
Det beror af Kongl. Majit allena, om någon besparing kommer att äga rum eller ej.
Under en ständig klagan öfver anslagens otillräcklighet å den ena sidan, då förmågan att mera utgöra å den andra, likväl icke finnes; uppstår ett jemnt afvägande om företrädet i vigt mellan flere ouppfyllda behof. 3;dje HufvudTitelns hafva i synnerhet, enligt deras natur, varit ansedde angelägnast, ©eh dess £oi - Den 4 April f ni. dnngar intagit ffämsta rummet.
Om nu en utgift på någon af de andra Titlarne, för tillfället skulle kunna besparas, icke såsom posif tivt onödig att bestrida, nien såsom mindre angelägen än en annan, för det allmänna försvaret så vore, på det hela, en hushållning derigenom tillvägabragt, och Riksens Ständer undgingo att särskildt fylla den oundgängligaste.
Det är alltför möjligt att så sker ändå, att den mindre nödiga utgiften på en annan Titel blir bespard, och besparingen ingår till Riksens Ständers disposition, för att på den vägen. med deras begifvande, komma Försvarsverket till godo; men då äfven utgifterne nu, efter Utskottets Förslag, skola så återföras till ett isoleradt betragtande, att de få besparingar, som någon gång tillfälligtvis kunde äga rum på en titel, icke skola af Kongl. Majit vidare disponeras för den 3:dje, hvars anslags otillräcklighet mot behofven, äfven vid denna Riksdag, blifvit tillkännagifven; så anser jag likväl troligt, att vinsten af denna förändring biir ingen.
Enär Riksens Ständer, ur stånd satte att anvisa hvad som fordras för försvaret, uppdraga åt Kongl.
Majit, att äfven dertill använda, hvad som på de öfriga UtgiftsTitlarne må kunna af Kongl. Majjts besparas; hafva de gjort allt hvad i omständigheternas skick varit för dem möjligt; enär de åter göra inskränkning i denna rätt, som ingen oordning medfört; så hafva de, så tilisägandes, iklädt sig eti större förbindelse till fullständiga anslag.
Det är principen mera än dess verkan, på hvilken Jag vid detta tillfälle tillåter mig att fästa upp - 6?
Den 4 April f. m. mSrksainhet.
Jag tror att, vid de förhållanden hvaruti vi oss befinna, jemförde till för-* hållandet i andra Stater ligger det mera vigt deruppå, än vid första påseendet ville finnas, att allt hvad som icke uppenbarat en positiv skada, må fortgå i sitt gällande skick} och icke dragas till en- större ordning i den döda formen, blott för forjmens egen skull, utan all vinst för saken.
Vore förhållandet tvärtom mot hvad det är skulle jag ingalunda tillstyrka en förändring, ty saken är af ringa vigt, och den af Utskottet åberopade formen vore det då mera; nu åter, då denna dispositionsrätt existerar, och efter min tanke, på goda skäl icke blifvit återtagen tillika med den som gällde för öfverskotterne, anser jag angelägit att det förblifver vid hvad som är, hälst jag föreser, att StatsUtskottet skall finna mycken svårighet att gifva Förslag till 3rdje HufvudTitelns fyllande efter hvad af Konungen blifvit i nåder äskadt.