Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Pä desta stal trodde Friherre ak klläkaiwon, at en helt annan beräknings grund borde följas i afseende pä den Kongl. Famillens enstildra egendom an i afseende pä det af Riksens Ständer gjorda tillstött.
Han trodde, alt densamma borde L afseende pa berörde egendom njuta samma ratt som Riket iackltager emot alla utländsta Credilorer som äga godkända fordringar.
Deremot »4?
Den 3 Augusti, ansage Han lika rigligt, att alt hwad som ej more heras enstilta egendom icke utbetalades ester samma grund, uran ester den som as Riksens Ständer wid ,309 ärs
Riksdag blef stadgad:
Och skulle det för öfrigt wara hardt, om för detta
Drottningen medelst förluster ästadlomna genom coursens »förmånlighet, komme att genom successsf minffning i den egendom som wärkeligen tillhörde henne och hennes famille, siukeligen löpa fara att för brist och nöd blifwa blottstald, Gresrye bärner, ^stolpla 6öran:
Det ar ingen som mer an jag, satler wärde pä medlidandets och rättwisans fororingar och jag igenkänner fullkorn? meligen uti den nu framstäldte proposition den regent, hwilken såsom undersate wisat sig lika fördragsam och estergifwande, som han såsom styrande, warit ädelmodig, men jag tror icke, att det är efter dylika grunder som Ridderstapet och Adeln, som Rikets Ständer, kunna eller böra besluta.
Det är wär pligt, att eftersinna hwad som är förhällandet af Rikets behof och desi tillgångar, huru som närwarande ögnablick föreftrifwer att hälla alla utwägar tillhanda för desi kraf, huru änkligen det more föga öfwerensstämmande att dels icke haswa kunnat, dels hafwa ansett opolitiskt, atl emot werkelige fordringsägare upfylla stna förbindelser och att att nu för ett annat fall ukwidga dylika utbetalningar twertemot sure Ständers söregäende beslut.
Jag begär derföre proposition till bifall ä det alternativ i Betänkandet som äfyftar att räta sakerna blifwa i sitt förra stick, och i händelse den xj stuNe bifallas, får jag begära votering.
Äkstilstge hördes härtill ropa Ja 8ri - Den Z Augusti. 4» Friherre Larström, stacob: Jag will endast anmärka wid hwad Herr Friherre Mkanlon anförs, att för delta Konungens ifrägawarande egendom endast ar akt anse som ett pä lifstids ranta Utsatt Capital, Dessutom hafwa för detta Drottningen och de Kongl, barnen, sedan Lutias ^stolph afsagt sig sin andes i den till Famillen samfält ansiagna summa, öswerflödig ersättning för den förlust de genom en stigande cours fä »vidkännas.
Jag an» häller om proposition i enlighet med h-vad Grefwe Mörner förestagit.
Friherre von Illolllisin: Herr Grefwe Mörner anser Konung Lutias ^äolplm fordringar icke äga bättre rätt än de andra Statens Utländska fordringsägares, men dä han icke är någon Fransik undersåte eller mistas i Fransta området, sä torde otc annat förhållande böra iagttagas.
Jag ber om ursäkt, jag hav sagt, att man ansett lika opolitiskt som omöjeligk, akt hemta utländska fordringsägare.
Friherre 8taes vyn klloUstem.
Om jag fattatz Grefwe Mörner? mening origtigt, kar jag gerna emot rättelse, men det är en gifwen sak, att berest det blifrvit honom tillätjt lyfta stna penningar genast, hadtz efter öo a 70 ss- cours, förlusten warit laugt min« dre än nu efter 90, och lill äfwenkyrs framdeles wida högre cours; hwarföre^ jag yrkar proposition pä första alternativet.
Grefwe von 8ckvverin,f örestric iZOFisfau?; Det hade warit wäl om Ridderskapet och Adelns kanka i detta ämne hade kunnat yttra sig Utan för» Ul« 444 Den z Augusti. utgående discuäsion.
Det ges minnen som böra hwila sin tillbörliga tid innan de fä äter w.wäckas.
En handling, ware sig af rättwisa eller af generositet, som möjeligen kan bli beledsaga utaf eller ge anledning till yttranden som kunna kränka, uphör att wara handling af generositet.
Swensta folket har wid detta tillfälle icke blott en olycklig Moders kansta an menagera, utan äfwen Famillens anhörige sä inom som utom landet.
Känner jag Swensta folket rätt, fä wist det altid hwad som är ratt och ädelt sä osta det finner sig behandladt med fogenhet och ser förtroende till desi heders kansta och förstänv.
Men man kan icke altid hwad man will.
Jemwäl kanstan af bristande förmåga bör respecteras dock icke blottställas för misitydning af bristande wilja.
I närwarande sräga tärer nästor hwar, ha fattat sitt beslut, derwid ledd af sin kansta.
All ytterligare discusion kommer wisserligen ej att influera pä denna kansta.
Jag underställer derföre till Högloft.
Ridderstapct och Adeln, om icke det wore bäst allt afbryta discussionen och genast votera, öfwer hwilketdera alternativ stall antagas.
Herr von Zclrultrwnlaeim, Oavist:
Efter all min öjwerlygelse, war är 1809 Riksens Ständers beslut allenast, att för detta Konungahusets räntcfordran, sä wäl svin lifstids förläning, tillsamman utgörande 66,666: g2 eller 4 tunnor guld, icke skulle betalas i Hamburger Banco, utan borde i däwarande Swensta Bancopenningar utgå; men in, gälunds blef föroryMdt, att denna Famille skulle Den z Augustt.
445 beles blifwa underkastad wära Banco kransport-ftdlars ombytlig» och möjligen försämrade warde.
Ä» gande rätten har icke eller warit nekad af för detta Kongl.
Famillens upgifna tillgäng; Haga Lust-slott hörde äfwen kill denna tillgäng: det hade berott af för detca Konungen att detsamma försälja, och hade derpä blifwit crnwändt torde handa tre gänger sa mycket, som den summa hwariill detsamma blifwit i warde uptagit.
Om denna tillgäng förut warit i reda penningar sörwandlad, sä hade densamma ef kunnat wcderbörande fräntagasl Grefwe kckörnor:
I anledning af hwad nu blifwit anfort, anhäller jag fä erindra, att för detta Konungens egendoms qwarlemnande war ett wilkor ä Standernes sida för den bewiljade underhällssum-- man, att om förden ranlegifwande delen af denna egendom, interesiet har i landet upburiks, hade det icke kunnat erhällas annat an uti Swensta Banco sedlar, att Haga Lustslott, oaktadt hwad der kostat, hade af ingen annan än Kronan kunnat utan meubler betalas med 122,000 R:d, att säledes, igenom en sadan 'värdering, samma förmögenhet blifwit ansenligt ökad, att den äfwen derigenom blifwit det, att wärdiet uti Boupkeckningen blifwit i allmänhet högt uptagit, och att för öfrigt när man betänker huru andra narivner wid dylika tillfallen handlat, huru swensta nationen redan förut mera i detta afseende rädfrägcu ädelmodet än sina tillgängar, tror jag man sär alt stal att icke finna obilligt att nu blifwa wid a:ne
Riksdagars uprepade beslut och jag begär säledes proposition till bifall pä desi bekräftelse eller votering.
Herr 446 Den 3 August!- Herr LandtNarstalkeN Yttrade sig: tre ledamöter hafwa yrkat bifall kill det af Ulsikoktet framstälde första alternativ soM tillstyrker räntans Utbetalande efter 52 st. i cours z andre tre hafwabestridt detta och yrkat, au man borde förblifwa wid det före detta tagne beslut Säsom Stats-lltstotret framstält 2:ne alternativer, sä fäk jag nu göra proposition till bifall ä det första i betänkandet framstalde alternativet angäönde räntans betalande efter Z2 stillings cours.
Iä och Nej faMt ätstilligö hördes begära Votering Upsattes och justeraoes följande Voterings proposition L
Den som bifaller att för detta Kongl.
Aa« ttnllens tillkommrude interesse medel för dess i Smetig ägande enstilvte egendom, stall dem ärligen betalas efter en beräkning af 52 st. cours med dö »vilkor som L öfrigt af Stats-Utstottet blifwit fränu ftälde, strifmer Äa Den det ej will, strlfwer Nej Winner Nej kommer sä wäl i afseende pä rNs lerestets som öfriga underhällssumMans Utbetalandö att förhällas pä sätt Riksens Ständer wid i8»§ och i8io arens Riksdagar stadgat.
Härefter företogs voteringen klockan ^ tl och sinkades klockan Z 12 dä rösternö hade Utfallit som följer: Den z Augusti. 447 och förklarade Herr Landt-Marffalken i anledning häraf, atc Ridderkapet och Adeln förblifwil wid de wid föregående RikSdagarne fattade bcflut.
Härefter g,orde Herr Landt-Mrrskalken proposition ritt bifall ä de 2Me öfrige puneterne uti Stats-Utskotiels betänkande, den ena rörande inlös» ning af meublerne wid Haga Lust-flott genom qvittning ä för derta Konungens skuld, det andra rörande inlösen af Bellevue Lustpark.
Denna Herr Landt-Marskalkens proposition blef äf Riddcrskapet och Adeln bifallen.
Företogs ä nyo Bewillnings-lltskotlets, dött Zo I »lii pä bordet lagda memorial, angående all» märma Bewillningen.
Ereswe L^Ilcndorg, Jokan kktMUiUA Upla» ste följande: Förgafwes har man Under loppet af benna Riksdag wänkak, att af Höglost.
Bewillntngs-Utftottet erhälla tidig del, af desi förslag, för grun. berne och fördelningen af en Bewillning till belopp den högsta, som förmodeligen någonsin kan äläggas detta land att utgöra, och angelägenheten af den noggrannaste räftwisa och granskning wid bestämmande af hwar och ens dryga bestaclnings förbindelse hade gifwit en skälig anledning till ben förmodan^ att, dä det efter min öfwercygelse, utan hinder af stadgandet l Zi Z.
Riksdagsordningen kunnat ske, man längt för decia skulle fä emottaga ett Bewillvings förslag, som utan afseende om Bewillningett skulle upgä till 2 eller Zoo,ooO mera eller miwdre, hade lika latt längesedan kunnat upgörM 443 Den 3 Augusti. med alternativer, i följd af olika summor, som nu i anseende till Landt-Tullarne blifwit iakttagil.
Det blifwer således förmodcligen Ridderffapek och Adelns obehagliga lott, under saknad af räd?rum, tvid Riksdagens nära afflutande, att genom s 'stående af förändrade hufwudgrunder bereda e 'kk wisare fördelning af allmänna bördorne, att ni^ -s likasom wid 1789 och i8os "rens Riks i anseende till inskränkt tid, antaga hufwud i - ne för den bewillning som förestås, under or. e kansta af det mindre rättwisa i flere hufwud principer och obehagliga i tillämpningen deraf, som ge. nom antagande deraf mäste medgifwas.
Derwid torde näppeligen något annar nu wara att göra, än, att utan rubbning af hufwudprinciperne i det förewarande betänkande! blott deri förestå sädane ändringar, som kunna snart werkställas till beredande af en jämnare rättwisa, med inskränkning i utwägarne till chican wid bewillningens tillämpning, sä att deri ätminstone, icke mätte finnas större ofullkomlighet än i nu gällande bemillnings författning.
Dä jag, i detta afseende, nu arnar nägra anmärkningar till ändring i Bewillnings Utskottets betänkande, Högloft.
Ridderskapet ocl^ Aoelus pröf-' ning underställa, sär jag i sammanhang dermed yttra den öfvertygelse, ait med undantag as nägre medborgare-claster, jag anser dennabewillning blifwa sä betungande, ar den icke länge sädan kan ulgöras, och att den lid snart mäste inträffa, dä en noggranna» re granskning as Statens tillgängar i förening med dest werkelige, inskränktare behof, mäste bereda eU lättnad för bördor som icke kunna bäras.
Om lid Den 3 Augusti. 449 omständigheter medgifwa hufwudsakeliga rök elser, stulle jag hofwa anmärkt akt embetsman, i synner-' hek de, som nödgas bo i stader och der äro underkastade en kostsammare lefnad, ar» alr för högt taxerade och borde i mohn af lönernes större eller mindre belopp njuta lindring; akt de mindre förMögne borgare och husägare i städerne, blifiva fanste öfwer förmägan beiungade, samt att hemmansagare, särdeles Ständspersoner, såsom ägare af större landregendomar komma säkert att älaggas, i jämförelse lil! andre, större ukftyldcr, och utöfwer hwad de kunna och böra utgöra i följd af de obestämda pä godkycko beroende grunder, för bestämmande af egendomswärden; och torde det tilläkas mig eit närmare utwecklande af det lidande, hwarföre de sistnämnde äro blotkstalde genom de obestämde stadgande'! dem angä, som jag önstad att Högloft» Bewillnings-Utstottek behagade i öfwerwägande kaga.
Dek stadgande, akt nemligen Åbyggnader, til! bestämmande af hemmans wärdén, böra komma t betrackkanve, synes mig innefatta obillighet i sin princip, och i sin tillämpning, möjeligeu föranleda», deiill arbritrage, och störande den öfwerensstämmelse, som man önstar böra bibehällas, inom alla Medborgare dafter, och wid raxeringarne är af synnerlig wigt»
Huru kan med någon pålitlighet bestämmas wärdet af, till exempel, en stenhusbyggnad pä en egendom, som om ägaren den ei bebor, ej allenast icke gagnar honom det minsta
Man äfwen i anseende kill underhållandet deraf, är för honom etk »verkligt onu8, men hwartill han likwäl är förbunden, L Andra
Del- N:o 29. 45» Den z Augusti. i anseende kill den annu gällande författning, al? rvid säterier fär säkcsbyggnad icke saknas? och är del wäl öfverensstämmande med sunda och räktwisa bestatlnings principer, akt åbyggnader pä en e° gendom stola föranleda ej allenast kill ägarens hö» gre beställande an i afseende pä sfelfwa egendomens beskaffenhet, som endast bör wara rättesnöret för all »värdering, nian äfwen föranledande till högre af. gisler för bränwinsbranning, och till ersättning i följd af för högt warde för abyggnaden, utöfwer jordens warde?
Jag förmodar, att hwar och en mäste vlwunger medginva, akt del ställe blifwa äfwen sä löjligt som orältwist, alt pästä, det åbyggnaderna skulle liksom bereda rättighet till bränwinsbranning genom, i afseende pä deras wärde, upkommande rättighet till större pannerymd, och till skyldighet lil! förhöjd bränwinsstatr, äfwensvm, att de stulle hofwa nägon inflytelse pä tull ersättning, hwilket likwäl stulle blifwa en följd, enär egensdomswärde, icke hemmantal, ar antagit till grund för bestämmande af alla detza z:ne olika bewillningar.
Alt detta stadgande mätte anses böra nkgä i Utstotteks betänkande, förmodar jag sä mycket häldre, som bibehällandet borde skäligen föranleda bertill, an emellan byar af lika godhet, kunde wardet anses böra blifwa olika i mohn af flere eller färre åbyggnader, och alt säledes ett lika godt hemman, delad! emellan 4 eller 6 aboer mäste blifwa högre warderadk, an ett deremot i godhet swarande, som af orne öboer innehafwes, men hwilken, kill widlyftighet ledande, granskning, jag tror icke hafwa warit äfpfkad.
Af ännu Den z Augusti.
4Zr ännu större angelägenhet för hemmansägaren är art erhälla en sadan förändring i grunderne för hemmanswärdering, som sätter honom, utom äfventyr, att anses till större förmögenhet an han werkeligen äger, och derpå grundad större beskattning.
Det stadgande, att egendomsprisen i orken de 2 ststförsiukne arén, -kola blifva ledning till bestämmande af det allmännare egendoms warder, mäste likwäl leda till en sadan för hemmansagare mehnlig följd.
Det ar icke nog, au Bewillnings-bitskottet, i sin probabilitet calcul för inkomst af hemman, uptager medelwärdet af hemman kill zooa R:dr Banco, hwartill de i allmänhet icke böra beräknas; det är äfwen icke nog, att af denna högt tilikagne wärderingssumma beräknas ftin procent till grund för bewillningen, hwilken beräkning åtminstone i öfre delen af Swerige, i allmänhet, icke en gäng i förfluten tid, warit grund för egendoms köp, hwarwid g och högst 4 procent warit den wanliga beräkningen; hemmansägare blottställes desiutom genom förenämnde stadgade wärderings sätt, att se sin egendom upstatiad sä högt, akt pä wärderings. summan kunna blott räknas en eller tiva procents afkastning, men icke desi mindre aläggas bewillning beräknad efter mera än dubbel inkomst eller Z procent.
Au egendoms priserne de sista arén blifvit högt upjagade, än gansta sant, men det ar wist icke följd af egendomars stigande warde, under förökade utffylder,utan afmyntels wacklande warde och lättare till. gäng till penningar hos mänga, som utan all beräkning af större eller mindre ränta, wilja fästa dem 452 Den 3 Augusti. 1 jord, för att ej wara underkastade myntets föraNs dringar.
Skall nu detta btifwa en grund för egendoms -värdering, sa, nied förbigående af alt det misinöje, kanske misisamja r Taxeringarne, hwartill rättigheterne för godtycket kan föranleda, sa wisar det sig tämmeligen tvdligt, akten egendomsägare får stundom betala lika bewillning för egendom af 2 elter 2 2 procents wärkelig afkastning, som i annan-väg af andre betalas af förmögenhet som lemnar warkelig och säker behälluing affem procent och således dubbelt emot andre medborgare, sem erlägga bewillning efter förmögenhet eller af beräknad saker inkomstEgendoms ägarens emot andre således ojämförliga betungande, wifar sig ytterligare i följd deraf i ännu starkare dag, dä den förcstagne prsgres va afgiften sedermera kommer att tillämpas.
Han fak dä ä nyo för egendoms warde betala en afgift, sä mycket mera kännbar, som den otta icke är grundad pä weickelig förmögenhet och inkomst i synnerhet wid inträffande misiwäxt, utan som förenämnt är, efter en wida högre pä god ycko grundad beräkning och som ännu mera afwiker frän rätt-visan; han mäste Mgifwa den, uran rättighet till afdrag pä sin skuld.
Desie sammanlagde omständigheter torde uplysa att, vm egendoms ägaren icke äger den förmögenhet att
Han kan upoffra inkomsten af en tredjedel af sin egendom till Krono ulskylderne för de äterstäende twä tredjedelar, mäste han förr eller sednare komma pä obeständ, och akt genom Bewillningens beskaffenhet en gräns nu blifwer sak för mindre mebeolade landtmäns Riksgag. neliga oeconomiska företag till efterdöme och upmun. tran för ringare folkclasiers efterföljd.
I anledning af alt detta, förcfläS den förändring i Den Z Augusti. 453 Utffsttets förslag, att i stället för ledning till bestämmande af warde as sednast i orten skedde köp, den mä tagaS af företeende gärdSräkningau köpebref geometri'^ chartor och andre palltelige rtplysningar om hemmans förhallanden och bcnaffenhe^ ml joro. mopn, ryind och loeala omständigheter, kill pröfning hwrraf more ganska lämpeligt, om hwarje Socken delad i mindre Districker eller r lewis, esker locala kännedomen, och i följd as granssap, derwid någon förberedande algard widtogs.
I sammanhang härmed fär jag göra en anmärkning wid ett stadgande i Betänkandet, att nämligen hemmans eller egendoms ägaren anses skyldig upgifwa sitt omdöme om hem. manets eller egendomens wärde, som jag önskar mätte aldeles förswinna fäfom icke tjenande till något andamäl.
Da ägaren meddelt sina upgiftcr om egendomen, bär han upfyllt sitt åliggande, i afseende pä fin egen fördel, och asättande, af ett prasumiift warde, skulle föranleda kill samma 0- behagliga följder, som af narwarande taxerings sätt, att nämligen man a ena sidan möjeligen bloitstaldeS för en dementi pä sin upgift, och a den andra taxeringsmännen kunde försättas i nödvändighet att begå en ohöflighet emot jordägaren, da denna hans upgift ej af dem kunde godkännas.
I detta afseende bör pa jordägaren fä ankomma att mera eller mindre uplyfa taxeringen om förhällandet, hwartill han likwäl af egen fördel synes böra blifwa upmanad.
Widare, och dä Bewillningen för be förmögnare, och som förenämd! ar för hemmansägare blifwer gan - 454 Ben Z Augusti. ganska kännbar, synes mig, dst den progressiva Ovhöjningen r z artikten ulan orättwisa kunde aldeles förswinna, häldst som anmärkt ar, grunderne icke arv pälile.ige till ett säkert bestämmande af hwar och ens förmögenhet om inkomst, i synnerhet dea som upkommer af en af godtycko beroende upfattad wardering af Landtegsndotn, som skulle föranleda kill en rtterligare betydlig beskattning; men skulle den bibehällas, mäste det åtminstone medzifwas den gäldbundne, enligt Herr Prosten kUstts yttrande i BewillninZs-lllstottet. alt äfwen i della afseende afdraga sin skuld, om han haldre will blotta sin sinanciela ställning, genom upgiswande deraf, an dölja Veu, genom afgift efter sin synbara förmögenhet.
Utstottet, som sjelf synes medgifwa en afwikclse fran ratttvisa, genom bestämmande af progressiv afgift, har likwal dermed nytijat ett marke!igt uttryck, art nämligen intrycket af orättwisa mildras wid corrstderationen att denna obillighet icke träffar mängden-
Denna taute synes stä mindre wäl tillsammans med helgden af hwar enstild mans rätt, utan asftende pä wik kor och förmögenhet.
Men om öfwertygelsen om en lika rätt är allmän, torde Mffotletö stadgande om progessiv afgift sä mycket lattare kunna förswinna, som den derigenom päraknade summa, hwilken genom mångfaldige omgängar i upbördswägen, stulle upbringas, torde, till betydlig del deras, lätteligen upfyllas genom de ytterligare tillgängar, som, wid närmare granftning af Sjölulls inkomsterne lära hafwa wisa! sig.
Ulom förenämnde z:ne husivudsakeiige förändringar i Utskoltels beläukaude, som jag anser wara Den 3 Augusti- 455 wara af mycken wigk, torde det killätas mig görg anmärkningar i följande omständigheter: Wid 2 Art. omafnfter af jordbruk no Atr afgift för Rustljenstmarker, lmnpelig under förra beskattningar icke synes wara billig da beskattningen utgår ifrån inkomst eller förmögenhet och någon, särskild afgift, som skiljer sig fran hemmans o.nrec, eller inkomsten torde icke böra äga rum wid fädant förhållande, hwadan ock Ridderfkapet och Adeln, om ej mitt minne felar, wid 1809 ars Riksdag ansag Rust, ljenstmarkcrne icke böra särkildt beräknas. 2:0
Synes det wara alt för hardt, att, i bewillning taga hälften emot arrende summan af arrendatorer af Kungsgårdar, som, enligt äldre conlracter, betala penninge räman utan förwandling.
ZZet är sant, att de innehafwa arrenden under förmonlige wilkor, men de synas ej böra betungas utöfwer förhällander emot andre, för att derigenom betagas fördelen af ett ordentligt lagligt conträr'. 3:0
Synes de som arrendera hemman af arrendatorer wara för högt taxerade till afgift, lill hälften emot första arrendatorn.
Da Kronan erhåller sin tillbörliga bewillning af första arrendatorn, synes dest rätt wara till godo njuten, och bör ej blifwa widsträcktarc, genom tillfälligheten af en sednare arrendator, hwilken synes böra anses som den wärkelige arrendatorns enjkilde tjenare. 4:0
Skyldigheten att betala afgift för en Inspector eller Fogde i mohn af en egendoms hemmantal, saknar ali billig anledning, ehuru den under det hastigare afflutande af Bewilluingen wid 1809 ars Riksdag för första gängen blef 456
Den Z Augustt. blef i bewillnings förordning införd: en egendomsägare, som hivarken har räd ener böjelse att ifrån sia lämna förwaltningen af sin egendom, borde wäk icke rimmeligen äläggas betala afgift för en tjensteman som han hwarken har eller behöfwer, 5:0
Ar« betsfolk pä Landet, som icke äro i årstjenst, eller äro jordbrukande torpare, synas böra be ala högre inskylder an de so'N äro i tjenst, häldst det tilltagande fä kallade inhy eo boende pä landet ökar swarighelerne att för jordbruket erhälla behöflige tjenstehjon. 6:0 Anmarkes wid 8 §. om bewillning «f Capitaler, att peningemannen ester det,a be,vill. pings förslag undkommer bevillning, aldeles efter eget godtsinnande, hälst han förmodeligen upgör öf. werenskommelsen med sine debitorer som honom godt synes.
Capitalisternes tillgångar, wederbörligen beftatrade, skulle icke ringa öka tillgängarne i war bewillning, och anser jag det upgift af sadan förmögenhet kunde
Dch borde fordras.
Huru mänga hafwa icke betydelige Capitaler infatta i allmänna fonder, i Riksgalds-Comoiret och hos enskilde, och ägare af tunnor guld, betala kanske nägra fä
Riks?
Daler skyddsafgift.
Dä statens bördor äro tunga, döra alla derlin taga des, och dnr tid är icke mera, Dä considerakioner att undgä undersökning om sin förmögenhet lill bewjllnings erläggande kunna medgifwas, Afgifrerne för öfwerfiöd i 4:de artiklen, dä fädane stola införas, synes mig i allmänhet wara för ringa med undantag af afgisterne för siden meubler:
Den som har räd att nyttja öfwerflöd, har ock räd alt betala; och om det ej more något vwanligt, skulle jag förestå akt tjenstefolk efter enskildt?
- Den 3 Augusti. 457 flildke erhällande
Debetsedlar, sjelfwe betaler för öfwerflöd, so>u icke stäligen borde öka Husbönders Iltstylder, ehuru man torde böra anse vetta för obetydligt atl derwid fästa anmärkning.
Om till exempel en tjenstedräng sjelf betalte tillsammans 24 si. för Brämvin, tobak och annat öfwerstöd, nred rättighet kill afdrag för hwad han deraf icke nyttjade, sä kunde han lätteligen utgöra en sadan afgift, utan att dermed öka beloppet af husbondens debetsedel, hwilken i fädant fall aldrig hade någon ersättning derföre att förwänta.
Widare och ivid 5 artilleri, om förestrifterne i afseende pä mankalsstrifningar och taxeringar, anmärkes den mindre nödiga »vidlyftighet med g:ne särskildt instancer af committöer; och dä pröfnings com-? mitthen förklaras icke i Stockholm »vara nödig, önstkas närmare upiysning, hwarföre landet i detta afseende stalt beswäras »ned en öfwer Instance, som kan undwikas i Stockholm, enär KammarColleqium lärer wara i lika förhastande till Commitkeer pä landet som i Stockholm.