Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Huru skulle nu Utsk. kunna, rörrde vallagen, ingifva något annat förslag, än till voter:s-propos:r, ifall Ståndens beslut blifva skiljaktiga?
1 hänseende till kamrarnes bildande har Utsk. likaledes inkommit med tvänne förslag.
Det ena är betänk.
N:o 68, det andra N:o 85, sednare delen, så att äfven i delta fall återstår ej för Utsk., efter min förmening, någon annan laglig rätt, än den, att äfven härutinnan inkomma med förslag till voler:spropos. mellan olika beslut.
Begge frågorna stå således på samma punkt, utan att Utsk. kan komma längre än jag nu visat.
Const.Utsk. må i alla fall, för sin del, göra hvad det för godt finner; men för R. o. Ad. tror jag icke det vara skäl att låta ett förslag, som Ståndet ansåge oriktigt, antagas endast af fruktan att få andra, som möjligen vore än värre, eller mindre lagligt tillkomna.
Om vi således kunna ogilla förslaget, så återkomma vi till frågan, om vi skola göra det i dess helhet, eller om vi skola behandla detsamma punktvis.
D detta hänseende finnas trenne vägar att begagna Den 17 April e. m.
Vi veta att ett Stånd gillat betänk, i dess helhet, och att ett annat ogillat det jemväl i dess helhet.
Vi kunna välja hvilkendera vi vilja af dessa ?.:ne utvägar, eller ock taga den 3:dje, att afgöra frågorna punktvis.
Men för hvilkendera vi besluta oss, så, emedan intet Stånds mening får förtryckas, är det oundgängligt att saken kommer till förstärkt Const.Ulskott.
Skola vi nu göra, såsom man säger, processen kort, eller så lång som möjligt?
Vilja vi det sednare, sfi böra vi fusta oss icke blott vid hvarje fel i den formella behandlingen, hvilka jag tror vara ganska många, och derefter, i likhet med Gr.
Spens, företaga oss att genomgå hvarje särskild § i afseende på innehållets brister.
Till detta allt, med åtföljande voteringar, torde väl åtgå en månad eller kanske något mera.
Nu veta vi att ömsom är delta Hus talrikt, såsom nu, ömsom består det af 20 eller 3o ledamöter.
Det kunde då hända att t. ex. på e. m. fattades af en annan pluralitet, än den, som på f. m. varit tillstädes, beslut, stridande icke blott emot de öfriga Ståndens utan afven emot dem, som detta Stånd på f. m. fattat.
Följden deraf hlefve naturligtvis den, att sedan detta arbete med stor vedermöda lilländabragts, så saknade det inre sammanhang.
När det derefter jemfördes med de öfriga Ståndens beslut, hvilka stannat i olika meningar, och om PresteSt. skulle gå lika vidlyftigt tillväga som vi; så kunde det hända, att öfver hvarje särskild § måste voteras flera gånger, förutan alla inbjudningar och tvister derom.
Finge man omsider, såsom i tullbetänk,, slå 85 punkter tillsammans i en, så kunde afgörandet slutligen taga fart; men då kan man lika gerna begynna med det summariska behandlingssättet.
Det kunde eljest inträffa, att omröstningarne inom det förstärkta Const.- Utsk. komme, till följd af ledsnad och otålighet öfver det myckna voterandet, att få stridiga utslag, emedan uppmärksamheten icke vore spänd på hvarje voler:s*propos., och att sålunda, när arbetet vore tillhopavoteradt, så hängde det icke ihop, utan vore sämre än det som Utsk. uppställt, oaktadt alla dess fel och brister.
— En jemkning i den detaljerade grankningen vore den, att skänka efter alla formella brister och endast hålla sig till felen i innehållet.
Då sluppe man väl ifrån tvisterna och voteringarna om återremissen, men man hade qvar hela den öfriga vidlyftigheten jemte den bedröfliga utsigten att ändock få ett sämre förslag än det Utsk. afgifvit.
Företager man saken i sin helhet och gillar eller ogillar, såsom Bonde- och BorgareSl:n gjort, hvilket lika så väl kan ske på delta rum som hos nyssnämnda
Stånd, så aflöper alltsammans med en eller två voteringar.
Om nu PresteSt. skulle göra på samma sätt, (grannarne här på bänkarna säga att det redan är gjordt), så blir voteringen här ingen annan än gillande på ena sidan och ogillande på den andra.
Det värsta vore att genom den slutliga omröstningen i förstärkt Coust.Utsk. möjligen få det Den i1) A J> r ! 1 e. m.' oförställd fas förslag liggande på bordet till nästa riksdag; men då ligger det der på samma sätt, som förslaget om samfällda val, nemi. med 3:ne Stånds uttryckta ogillande.
Begge förslagen blifva då hvilande derigenom, att minoriteten kan genom det förstärkta Utsk. göra sig gällande emot Ståndens pluralitet.
Emedlertid hafva vi redan sett hvilken verkan på allmänna tänkesättet de 3 Ståndens ogillande af de samfällda valen haft.
Samma verkan på tänkesätten i Sverige och annorstädes, hvarest man ser efter huru vi förhålla oss, bör icke försakas.
Man har hittills anfört Svenska folkel, såsom ett bevis huru vidsträckta rättigheter kunna med hofsamhet begagnas-
Jag har befarat att blotta framställningen af detta förslag skulle gifva regenter och folk en annan mening, och att de, till skada för det constitutionella statsskicket i det hela, skulle komma att tanka och säga eller måhända redan hafva sagt, att Svenskarne, som så lange bevarat deras frihet under omvexlande skiften, ej förmådde bära deras lycka, när medgången blef för långvarig.
Dock, jag hoppas att, om man än kunnat säga sådant vid riksdagens början, så skall man ej hafva skäl att säga det vid dess slut.
En Const.Utskrs medlem bar, i sin förtrytelse öfver den utgång han förutser öfverhänga Utsk:« förslag, sagt hårda ord om vår sländsfördelning.
Jag hade ämnat honom ett förtjent svar, roen jag vill skona den, som har de flesta rösterna emot sig, och blott anhålla alt R. o-.
Ad. måtte instämma i Hr Lagerhjelius begäran, det R. o>.
Ad. ville förklara sig finna Utskrs förslag i sin helhet vara oantagligt.
Jag äfventyrar måhända ett o gillande, derföre att jag begärt ordet, emedan discussionen kanske medtagit Ståndets tålamod.
Jag skall också vara kort och blott upptaga några få af de yttranden, hvilka jag egentligen trott vara riktade emot mig.
En värd ledamot, som med ungdomens värma ådagalägger vackra anlag sorn talare, och hvilken jag verkligen hellre vill uppmuntra än motsäga, har likväl tvungit mig att svara på en fråga, som han framställt.
Sedan han hade förespeglat oss det öde, att oilivi ock ogillade Utsk:s betänk., så skulle det dock af förstärkta Const.Utsk. blifva oss pålagd t, så frågar han oss och måhända särskildt mig, som begärt förkastande af detta förslag, hvad man hade vunnit dermed?
Jag vill svara honom och säga, att man vunnit mycket, nästan allt hvad man kan önska.
Bindeln har fallit, en moralisk kraft har uppstått, när i afton tre Stånd, och hvilka Stånd? jo, just de, hos hvilka upplysningen ©tvifvelaktigt måste praesumeras vara störst, — när, säger jag, tre Stånd ogillat detta förslag.
Man säge hvad man vill om revolutioner m. m., en moralisk kraft har uppstått, som, 0111 den ingenting verkar på Coust.Utskrs ledamöter, skall verka på Europa och Svenska folket.
Detta, Den 17 April e. m. ia5 mine herrar! hafva vi vunnit.
Jag har också en skyldighet att besvara Gr. Anckarsvärd.
Af den der klagan han framställt öfver utfall emot Coust.Utskts* ledamöters personlighet, behnfver jag ej taga något åt mig; ty väl har jag klandrat arbetet, men orri personerna liar jag ej tillåtit mig något yttrande; men Hr Grefven har ställt en begäran fram, som han kanske kan anses berättigad att få besvarad.
Han begär nemi., att de, som kriticerat Utsk:s förslag, ville framställa ett annat i stället.
Jag har kriticerat, men icke annorlunda förfarit än, begagnande min rätt som representant, bevisat med skäl, sorn ännu slå ovederlagda, att förslaget är oförenligt med vårt regeringssätt; men jag har icke föreslagit något annat i stället, och Grefven har rätt att begära explication, hvarför jag det icke gjort.
Nåväl; jag skall svara, men begär på förhand alt svaret ej må anses som en förnärmelse emot Const.Utskcs personal.
Jag har rältall doronia lill Const.Ulsk:s anda och förmåga efter detta arbete, sorn vi nu hafva under öfverläggning : efter detta har jag kommit till det omdöme inom mig, som jag skulle finna betänkligt att yttra, om ej flere ledamöter af Coust.Utsk. många gånger yttrat detsamma mot Regeringen.
Går det an att säga, att representationen icke har förtroende till Regeringen, så må det också vara mig tillåtet förklara, att orsaken, hvarför jag aldrig gör detta Const.Utsk. något förslag, kommer sig helt: enkelt derutaf, att jag ej har förtroende till Const.Utsk.
Jag tror att denna riksdagens Const.- Utsk. ledes af en anda, sorn icke är förenlig med de politiska grundsatser, till hvilka jag bekänner mig.
Jag skall likväl icke gå så långt som desse ledamöter gjort emot Konungens rådgifvare, att erinra dem att afträda från sina platser.
Riksdagen är- redan så långt framliden, att herrar ledamöter af Const.Utsk. alltför gerna derstädes må sitta qvar; meri jag kunde säga åt dem, sorn Napoleon sade åt regenterne, som lian afsatte : "vous avez cesse de regner.” Gr.
Horn, Claris Fredr.:
Jag har begärt ordet, egentligen i anledn. af ett här bredvid mig under loppet af f. m:s plenum afgifvet yttrande, som sedan föranledde Grafvarne Spens och Anckarsvärd att emot mig rikta anmärLotr öfver mina åsigier rörtde förstärkta Const.Utsk:s voteringar.
Jag ber nu alt få närmare förklara mina åsigter i detta fäll, på det att ingen må tro att jag instämt i den talarens åsigt, som klandrat den lagbestämmelse, sorn verkligen staller Ständerna under förstärkta StatsUtskrs förmynderskap i många fall och i alla de händelser, der detta Utsk. handlar med R.
Sirs rätt.
Jag ar likväl i det hela förekommen af Hr von Hartmansdorff, som efter' min tanke tydligen ådagalagt, att förstärkta Const.Utsk. icke vid detla tillfälle annat gjort, än beslutat öfver några grundsatser för Coust.Utsk:s bear - Den 17 April t. m. betning af ämnet.
Dessa grundsatser, naket framställda, kunna ej inrymmas i några.§§ af grundlagen, kunna ej utgöra förslag till ändringar i grundlagen, men det är likväl endast ett sådant förslag, som kan, af förstärkta Const.Utsk. genom votering antaget, blifva bindande för R.
Lyckas det icke Gonst.Ulsk. eller Ständerna alt på dessa grunder uppföra en byggnad, som är naturlig, så förfaller hela verkan af förstärkta Gonst.Utskts votering.
De qvarstå dock alltid med full kraft, så länge ännu något förslag finnes, hvaröfver Sländerne hafva att besluta.
Det kan icke falla mig in alt jäfva dessa förstärkta Const.Utsk:s beslut; men annat är att underkasta sig beslut rör:de grundsatser, och annat är att tillse huru de tillämpas, huru de utvecklas lill ett antagligt lagförslag.
Hr von Hartmansdorff har sagt, att i5 och i5o sådana förslag kunna uppställas och blifva föremål för särskildta beslut.
Jag önskar icke att sådana slöra oformligheter måtte uppstå, och tror att Gunst.Utskls tillgörande är slut, då Ulsk, inkommit med jemkningsförslag eller förslag till voter;s-propos:r.
Då nu R. o. Ad. har sig öppet att afgöra, huruvida Gonst.Utsk:s nu till Ständerna afgifna förslag kan anses behöfligt eller nyttigt och således böra antagas, eller som obehöfligt afslås, så är det naturligt, att, då detta förslag helt och hållet strider mot de grundsatser jag yttrat pä detta rum, jag delar deras åsigter, som önska förslagets underkännande.
Jag ber att få i minnet återföra, att då R. o. Ad. som sin gemensamma tanke godkände Frih.
Sprengtporten förslag, så yrkade jag, alt Ståndet borde stanna vid grundsatserna af ståndsvai och en kammare, bildad af särskilda slånds-cathegorier, samt att Const.- Utsk. på denna basis borde utarbeta ett antagligt förslag, och det var under känslan af ett stort offer, som jag biträdde R. o. Ad;s beslut att afsäga oss vår sjelfskrifoa representationsrätt, emedan jag ansåg detta steg vara innationelt, såsom upphäfvande till stor del den statsförfattning, som genom seklers häfd har någon vigt.
Man har, som skäl för antagandet af samfällda val, hänvisat på den omständigheten, att man derigenom skulle komma i ett närmare förhållande till Norrska storthinget.
Jag vågar betvifla detta och tror att om Sveriges Rikes
Ständer skulle vidtaga ett sådant innationelt steg och så skaka sin statsförfattning i sina grundvalar, så skulle Norrmännen med mycket mera betänklighet och allvar bibehålla sina bruk för sig och rädas för en arnalgamation med en nation, som vidtog en så beskaffad förändring, då den Norrska statsförfattningen kanske har sitt enda stöd i det republikanska Norrige förenadt med det monarkiska Sverige, och alt detta stöd skulle försvinna, samt den arnalgamation, raan anser så lycklig, utbilda sig till en ren militär-despotism.
Jag tror att det är förgäfves att tänka, det republikanska grundsatser kunna göra sig gällande inom Sverige, sådana som de äro i Norrige, och att Den 17 April e. m. sålunda kunna föra båda Rikena utom det Europeiska statsförbundet.
Jag tror att denna tanke ar för djerf för Scandinaviens folk, och att den kan föra oss till vådor.
Det är derföre jag förkastat ide'en af samfällda val, oaktadt förespeglingen att kunna närma oss del Norrska storlhinget, och hvarföre jag sökt alt för principen af allmänna val fordra en hög valcensus.
Nu anser jag det vara omöjligt alt inom vårt samhälle åstadkomma en sådan valcensus, der ingen finnes och är obehöflig i anseende till stånds-cathegorierna.
Detta är en fördel för vårt land, hvarigenom tvister ronde valcensus blifva öfverflödiga hos oss.
En sådan fördel har jag trott att man icke borde försaka, och detta är ett af de stora skäl, hvarför jag vidhåller stånds- eller classfördelningen inom valcollegierna.
Den andra frågan rörer kamrarnes fördelning: man har redan ådagalagt oformligheten deraf, att andra kammaren skulle utgå nr den första och således utgöra ett och samma element, hvarigenom hela ändamålet med tvåkammar-systemet i grunden förfelas.
Hufvudändamålet med en reform tänker jag mig åtminstone vara den vigtiga continuiteten i lagstiftning, äfven utan att det monarkiska systemet, sådant det måste äga rum inom Europa, deruti har sitt enda stöd, ty ställes konungamakten blottad utan allt försvar för dagens opinioner, så skall denna makt duka under.
Ändamålet med den andra kammaren är således att begagna det K. veto, eller åtminstone att göra detta veto så litet behöfligt som möjligt.
Min öfvertygelse är, att om denna kammare så ej formas, skall den verka lill despotism eller democrali, likasom jag tror alt ingendera af dessa statsförfattningar kunna äga bestånd, eller kunna med Europas nuvar. statsförfattning tillåtas.
Vi skulle, utom det att vi ställa oss rent emot den Europeiska civilisationen, inom oss få att strida emot våra historiska minnen och mot de bestämdt särskilda kast- och classfördelningar, som Sverige äger ifrån urminnes tider, och det vore i min tanke förgäfves att i Europas nuvar. ställning vilja uppföra en statsbyggnad på democratiska läror, ty derigenom skulle man endast bereda samhällets ruin och kasta det in i en cirkelgång af revolutioner och usurpationer.
I öfrigt har Hr von Hartmansdorff så utförligt yttrat sig, att jag nu blott får, instämmande med honom, begära det R. o. Ad. mätte biträda Hr Lagerhjelms förslag att anse förslaget oantagligt.
H. Ex. Ilr Gr. Löwenhjelm, Gust.:
Sedan det för stärkta Const.Utsk. utan möjlig appell stadgat principen af samfällda val, kan fråga icke blifva om val, delade mellan stad och land.
Beträffande Const.Utskts hela förslag till representationsreform skulle jag hafva önskat att det blifver till nästa riksdag öfverliggande.
Mitt bestämdaste ogillande af detta förslag har jag tillförene uttryckt, och jag begagnar detta till - ia8
Den 17 A p r i 1 e. m. fälle att det ånyo uttrycka.
Men såsom jag fattar 56 Jtn Reg.F:n måste ett förslag blifva öfverliggande.
Må så vara att icke alltid sålunda skett med förslag till grundlagsändring i ringhaltigare mål.
Mig skulle icke synas rationel!, alt alldeles ingenting qvarblifver efter Ståndens långa mödor i ett så vigligt mål sorn detta.
Ja, jag anser vidare att klokbeten påkallar Ståndets bifall till qvarliggandet.
Förslaget till samfällda val bör icke vinna martyrdödens fördelar.
Dermed blefve den fiendtliga principen endast skendöd; den kan icke vissare oell fullständigare tillintetgöras, lin derigenom att den, efter ytterligare granskning oell ett under de nästa åren fortsatt klander, blifver af nästa Ständer formelt oell pragmatiskt förkastad.
Ilar bar ansetts såsom stridande mot conserjvens, ocb uppriktighet att rösta för öfverliggandet till nästa riksdag af ett förslag, som man ämnar då förkasta.
Men om 56 §:n Riksd.Ordn. så bjuder, är detta intet annat än det som sker när en tappande part vädjar till öfverdomstol, ocb under vädjomålsliden bemödar sig alt ådagalägga ogrunden i underrättens dom.
Likväl ocb enär jag dels under discussionen bort skäl, som gjort mig tveksam, dels förmärkt alt jag föga understödjes, afstår jag ifrån allt yrkande af min menings upptagande uti blifvande propos. eller contra-proposition.
Const.Utsk:s betänk.
N:o 68 behandlar de grundlagsförändringar, hvilka Utsk. ansett såsom nödvändiga corollarier af en blifvande representationsreform. begagnande tillfället, anmäler jag flera: 1:0
Vädjande till nämnd, när 3:ne Stånd stannat mot ett, kan jag icke som rationelt antaga.
Må icke alltid vår grundlag bereda möjlighet att (som nu i anseende lill i fråga var. reformförslag blindt) en majoritet af några röster i i ett förstärkt Utsk. förtrycker majoriteten i representationen.
Nämnd var i alla tider ocb i alla land instiklad för de fall af paria vota, der ett nödvändigt resultat icke kan annorlunda åstadkommas — icke för att lemna comite rade makt att besluta emot committenters majoritet.
Så dant löper rakt emot andan oell sjelfva väsendet af det representativa statsskicket, hvars bela idee ligger i majoritetsväldet.
En grundlagsmekanism, hvarmedelst minoriteten kan påtruga majoriteten sin vilja, är således en uppenbar och oiörsvarlig anomali.
Må, i full som t. ex. detta, tre Stånd icke anses böra få kufva det 4;de.
Redan detta är en ex ception eller principvidrighet, som endast af vår fyrdelning kan rättfärdigas.
Men att ett
Stånd i något fall kan kufva 3:ne, är något som måste eu gång upphöra. 2:0 Const.Utsk. äger en dictatur, hvilkens afskaffande jag anser högligen af behofvet påkailadt.
Utsk. låter utan Ständers hörande enligt 106 §;n inför riksrätt tilltala Ko ll un - Den i j April e. m. nuhgens rådgifvare.
Att Utsk. allena äger initiativet synes lii ig ganska rikligt.
Men luiru läll later icke tänka sig, att opinionen i Stånden modifierat sig Sedan tillsättandet af Ulsk., men detta ändå har förhlifvit vid sin: och hvad kati Vala mera stridande emot den ofvan anförda representativa ideen, än att rådgifvare, sorn återvunnit opinionen inom re» presentationen, ändå blifva lagförde? 3:o Samma 'Utsk. äger en annan, i min tanke, lika obe» horig dictatur, bestående deri, att riksdagsmäns förslag till grundlagsförändring icke meddelas Stånden, söm icke ens få pröfva sådana förslag, med mindre Utsk. för godt funnit att dertill lemna deni tillfälle-. 4:0 Grundlagen bestämmer icke något öm det mini» muni af näivaV. ledamöter, sorn fordras till Voteringsgildt Stand eller Utsk.
Sådan bestämmelse sakhar icke något an» nät mig bekant representativt statsskick, 'och är uppenbar» ligen ganska maktpåliggande, — ja, är det titan tvifvel än meia, än den fulltalighet, om hvilken grundlagen sorgfälligt förordnat i andra (bankmän, förstärkta Utsk. til. fl.)
Och om hvilken mångå anse den hafva förordnat i fråga Om Konungens Conselj. 5:o Af närvar.
Utskrs sysleme finner jag bibehållet mera än hvad mig lämpligt synes.
Äfven nu, under slåndsrepre* Sentation, borde, efter min lanke, det permanenta Stais* tJlskis competence sträcka sig endast till ordinarie likssta» ten, och för extra anslagen tillsättas fåtaligare Utsk. af män, Sorn äga speciel kunskap om de Speciella föremålen; och be* träffande allmänna ekonomi- och besvärsmålen skulle jag rösta för afskaffande af det permanenta Utsk., Och för tillsät* tande likaså af speciella Utsk., valda allt efter målens Specialitet, Dessa båda Utskins närvar. attribOtioner förutsätta en icke tänkbar
Och icke möjlig allvetenhet.
Ifall åter af en blifvande tvåkammar*i epresentation, fattar jag icke
Utskis sysleme annorlunda än att hvardera kammaren sätter sini egna Utskott. 6:0 Riksd.Ordnts 27 § 2 morn. föreskrifver, att ”'jemtö alla proposlr från Konungen till R.
St. eller deras Ulsk. böra Statsrådets deröfver hnlnade yttranden tillika medde* las.” — Rådgifvaren, som motlalat afgifvahdet af eh Konungens pröpös. i conseljen, skall äfven mottala den I ti För representationen, och således inför nationen!
Hvad är detta an* nät än att mottala sjelfva proposin och tillstyrka Ständerna att deli afslå?
Detta förhållande i ett monarkiskt statsskick!
— Ingen republikansk giUndlagsstiftare har någonsin ansett det behörigt.
Mätte denna föreskrift blifva reviderad!
Att den afskaffas är min lifliga önskan.
I anseende lill det myckna besvär jag redan förorsakat det Högh Const.Utsk. med mina många mera., och den rict* 24 *7 Den ij April c. m. ga framgång de rönt, vill jag endast på detta sätt hafva underställt Utsk. dessa mina oförgripliga åsigter.
Då här egentligen är fråga om formen för ämnets behandling, vill jag så litet som möjligt inlåta mig i hufvudsaken.
Några ord synas dock nödvändiga.
Statsförfattningar kunna ej uppgöras efter en allmän theori, de få ofta lof alt vara olika efter olika länder, ja, någongång för samma land under olika tiller.
Ingenting allmängilltigt finnes sålunda i detta hänseende.
Härmed har jag ock uttalat den tanke, ett en tid kan komma, då ståndsbildningen bör ur vår statsförfattning helt och hållet afskiljas.
Men att denna tid ej ännu är inne, synes mig äfvenledes klart.
Väl haren värd talare sagt, att ståndsbildningen i våra häfder tecknat så många blodiga och sorgliga drag, alt den derföre skulle vara mogen för fall.
Men sådana enstaka exempel bevisa föga eller intet; ty det kunde vara lika lätt att framdraga facta, som bevisade att vårt fädernesland genom ståndsbildningen framgått i ära och anseende.
Allt har i båda hänseenden ankommit på de agerande personerna, ej på Ständerna.
När denna ståndsförfattning deremot ej mera har någon rot i allmänna öfvertygelsen; då är dess tid kommen, och — då faller den äfven af sig sjelf.
Att denna tid var kommen, trodde förmodligen Utsk,, åtminstone vid dess första förslag, och med öfvertygelse om de goda afsigter, som ledde Utsk. vid utarbetandet -deraf, var man då skyldig det tacksamhet för dess osparda möda och ihärdiga nit.
Men vid den utgång, som förslaget fick hos Ständerna, borde Utsk. funnit, att det misstagit sig om allmänna tänkesättet och ej längre envist vidhållit sitt förra förslag.
Det är sannt, man kan säga, att Utsk:s grundprincip segrade i förstärkta Const.- Utsk., och att TJlsk. derigenom beröfvades möjligheten att göra ståndsideen fullt gällande.
Men både klokheten, såvida man åt ett nytt förslag ville bereda verkställighet, och rättvisan, såvida man i grundlagsenlig väg ville framgå, hade fordrat, att, om också samfällda valen lades till grund för det nya förslaget, man hade inskränkt valbarheten och bundit den inom de 5 Stånden i enlighet t. ex. med det af Hr Prosten Ödmann uppgifna förslag.
Då hade RiksSttn sett, att Utsk. verkligen haft någon mening med sitt tal om saminanjemkning, hvilket nu förekommer, lindrigast sagdt, rätt underligt, och synes Utsk. snarare aldrig haft blicken riktad på 56 §:n af Reg.Ftn, än alltid, som Utsk. i sitt mern. påstår.
Till råga härpå har Utsk., sedan det nu ånyo ganska opraktiskt och ganska olagligt sagt, att all lanke på ståndside'ens bibehållande bör försvinna, medgifvit åt städerna en egen representationsrätt och sålunda gått från sin egen princip, endast härigenom uppoffrande all tanke på R. o. Ad:s samt PresteSt:s fördel.
Till ett så både oklokt, orättvist och grundlagsstridig! förslag kan jag för min del ej Den 17 April e. m. gifva mitt bifall, dock alltid respccterande de grunder, sorn en gång blifvit i förstärkta Const.Utsk. erkända, äfvensom det eller de förslag, som i enlighet dermed kunna upprättade blifva, hvarför jag hos Hr Frih, o. Landtm, anhåller om propos. på den gemensamma tanke, att detta förslag må varda ansedt oantagligt.
Jag skall strängt bålla mig vid frågan, som är formen, och icke tillåta mig utflygter derifrån.
Kär frågan förra gången förevar, så bekände jag mig tillhöra dem, som yrka reformer, naturligtvis efter Svenska folkets vanor, anspråk och lynne.