Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men äfven om folket har förmåga härtill (och jag bekänner, att jag tror denna förmåga icke saknas, oro skatteväsendet riktigt inrättas), så är det likväl orätt att bevilja dessa anslag, om man tror, att de icke användas lill verkligt gagneliga ändamål.
Björnstjerna har, såsom skäl för beviljandet af de nu begärda anslagen så långt på förhand, anfört, att, sådan som administrationen för närvar, är organiserad i vårt land, det går så långsamt att förfärdiga de krigsförnödenheter, som kunna erfordras, och Hr Gr. har gått oss tillhanda med ett exempel derpå, alt 92 ammunitionsvagnar, om hvilkas förfärdigande KrigsColkm 1824 gått i författning, först 8 år derefter hunnit blifva färdiga.
Jag hemställer, om icke just detta exempel talar mera emot än för anslags beviljande; ty om behofven äro så mångfaldiga och faran så nära för handen, som man hör ropas, men man likväl beräknar så lång tid för behofvens fyllande, synes det väl vara bättre att icke bevilja anslag, än att bevilja dem, utan att veta, om och när de hinna användas.
Sä vida det nemi. är så uträknadt, alt förråden skulle successivt fyllas först om 10 k 12 år, skulle ju fäderneslandet under tiden förblifva i samma olyckliga belägenhet, som derest alldeles inga eller blott en ringa del af dessa anslag vöre beviljade; och då man icke ser Styrelsen bemöda sig .2 H. ' 43 335 Den 28 Augusti. om att afhjelpa det felaktiga uti den organisation, som på detta sätt på åratal fördröjer verkställigheten af den obetydligaste sak och som derigenom slukar så betydligt i administrationskostnad och faux frais, hvilket eljest besparades, så frågar jag, om man kan finna sig uppmuntrad att, under sådana förvirrade förmer, bevilja något?
Och jag hemställer, om icke, i full consequens med Gr.
Björnstjerna* åsigt, det skulle vara Styrelsens åliggande att för Representationen först framställa en plan, huru behofvens fyllande med det derför lemnade anslag skyndsamligen skulle kunna verkställas.
Hr Gr. har äfven medgifvit, hvad jag jemväl för några plenidagar sedan framställde, att oaktadt R.
St. vid förra riksdagen anslogo medel för beklädnad åt r5,ooo man beväring, ingeri enda mundering ännu är sydd eller i coraplett stånd.
Jag hemställer, om icke sådant påtagligen talar emot Styrelsens uppgift vid sista riksdagen, att detta behof var alldeles oundvikligt, och om man ej deraf ledes till att misstro de, i enahanda syftning, vid innevar. riksdag gjorda framställningar från Krigsadministrationens sida?
Här har blifvit mycket taladt om det sätt, hvarpå de ifrågaställa anslagen borde utgå, nemi. antingen sådant borde ske genom bevillning eller lån.
Då jag för min del afslår alla extra anslag, skulle det synas öfverflödigt, att jag vttrade mig häröfver; men jag får bekänna, att, i händelse jag ansåge dessa anslag oundgängliga, jag tror, att Svenska folket ännu icke är så beskattadt, att det icke på den ordinarie bevillningen skulle kunna tåla denna tillökning, om den t. ex. lades på sådana öfverflödsartiklar, som Gr.
Björnstjerna omnämnt.
Jag har med största interesse afhört Gr.
Björnstjerna* framställning om nödvändigheten af ett fondsystem.
Det är så mycken insigt, erfarenhet och ärlig vilja, som framlyser uti Hr Gr:s framställning, att jag skulle önska att kunna upptaga densamma såsom den förtjenar; men dertill saknar jag både tillräcklig vana vid det muntliga föredraget och förråd af insigter och facta i minnet.
Hvad fondsystemet angår, bar jag varit bland dem, som ansett det nyttigt, att Bankens fordringar hos enskilda utbyttes mot Riksg.cont:s obligationer, och skulle ej heller hafva något deremot, om dessa förvandlades till fonder, som kunde ersätta bristen uti rörelsecapitalet; men hvad statsskuld beträffar, d. v. s. en sådan skuld, som i något afseende kunde komma att regleras eller förvaltas af Styrelsen, måste jag städse ogilla denna derföre, att jag icke funnit någon Styrelse (och jag vågar påstå, att ingen Styrelse funnits eller kommer alt finnas), som på ett ändamålsenligt sätt, eller så, att staten icke i mer eller mindre mån till sin oeconomiska och isynnerhet till sin moraliska existens deraf lider, förvaltar ett statsskuldssystem.
Min öfvertygelse är åtminstone den, att både England och Hol - Den 38 Aujusti. 339 iand, de må äga huru stor tillgång på capitaler som helst, likväl varit lyckligare, om de icke ägt något statsskuldssystem.
Man har dessutom icke sett slutet på den svåra rol, England spelar; man har icke sett, om icke just dess statsskuldssystem blir grunden till dess upplösning.
Man ser, hvilket inflytande de Spanska Corteslanen för närvar, hafva på börsen i Paris och huru vigtig för ägarne af dess papper blott den Iilla omständigheten varit, att Don Carlos gått öfver Spanska gränsen, ehuru han der fått stryk den ena gången efter den andra.
Att vänja nationen och dess kärna, medelclassen, vid detta spel är att demoralisera densamsamma.
Alt deremot inrätta ett fondsystem, för att upphjelpa näringarna, kan visserligen hafva sina fördelar, om det Hokt administreras och icke öfverlemnas åt Styrelsens, utan åt enskilda holags administration; men alt göra statsskuld för icke productiva utgifter, sådana t. ex. sorn Regeringen i förevar, fall föreslagit, kommer jag städse att bestrida, och jag tror då, derest utgiften är nödvändig, det vara baltie att inskränka sig så, att man småningom betalar sin skuld och dermed slut, än att kasta sig in i labyrinlhen af ett statsskuldssystem, derifrån man ej vet någon utgång; ty då yi gifva från oss ouppsägbara reverser, torde de här, såsom i andra länder, komma att utgöra en stående skuld, som yäxer år från år och hvaraf, enligt hvad StatsUtsk. jemväl i ett annat betänk, utredt, alltid uppkommer en säker slatsförlust genom de räntor, som gå förlorade.
Slutligen får jag betyga min tillfredsställelse deröfver, att jag af Gr.
Björnstjerna, som, ehuru sjelf icke medlem af Styrelsen, likväl står i en nära beröring med densamma, hört den opinionsbekännelse, att han hyser farhågor för ett statsskuldssystems införande under närvar, administration.
Detta lemnar mig hopp, att Hr Gr. använder sitt inflytande för att tillvägabringa en ändamålsenlig reform häri, och att vi snart kunna få emottaga sådana förslag till förändringar i vår administrations verkningsformer, sorn åsyfta verkliga controller på Administrationen och lemna Representationen en säker ledning, huruvida samhället står stilla eller verkligen går framåt.
Om dessa blifva resultater af Gr.
Björnstjernas inflytande, är jag öfvertygad, att både de nu vägrade och vida högre anslag skola beviljas, såvida deras nytta och vigt inför Representationen ådagalägges.
Jag skall då lyckönska mig sjelf att kunna säga ja dertill; men intilldess och för »ärvar. nödgas jag afstyrka alla extra anslag.
Man har klandrat de motiver, som StatsUtsk. uppställt för sitt utlåt., och jag kan icke neka, att ej heller jag i allo kan gilla desamma.
Ganska synbart har Utsk. ådagalagt ett misstroende till Styrelsens förmåga alt med de medel, som Styielsen begärt, kun - na gagna fäderneslandet; men då Ulsk. tyst uttalat dea princip, som ligger till grund för sjelfva utlåt., skulle jag önskat, att Utsk. offentligen ådagalagt en sådan grundsats.
Jag hade önskat, att StatsUtsk. likaså öppet och likaså sakrikt i detta fallet, som en värd ledamot Gr.
Björnstjerna, hvilken så mägtigt talat till min känsla, uttalat sin öfvertygelse oin livad som i närvar, tidpunkt tillkommer en Svensk lagstiftning.
Jag skulle önskat, att StatsUtsk. begagnat samma argument som Hr Gr. och sagt, att med en sådan administrationsform, som den närvar., trodde StatsUtsk. icke, att det vore nyttigt att bevilja de anslag, som Styrelsen fordrat.
Om StatsUtsk. utgått från denna grundsats, tror jag, att Utsk. skulle beredt fäderneslandet stora välgerningar.
Det hade då gifvit Stånden ett utlåt, till afgörande af ganska betänklig natur, då Utsk., medgifvande behofvens verklighet, ansett deras fyllande ändamålslöst under närvar, administrationssätt, hvarigenom Utsk. undvikit den motsägelsen att på ena stället afstyrka användandet af ett fondsystem och på ett annat ställe tillstyrka detsamma, såsom t. ev. rörande båkars och fyrars förbättrande i landet.
Jag tillstår uppriktigt, att jag varit bland dem, som hyst största fruktan,för fondsystem och ännu mera för statsskuldsystems införande.
Under sistförflutna riksdag yttrade jag mig äfven mot detsamma.
Jag har likväl sedermera haft tillfälle att närmare taga kännedom om alla de förhållanden, som röra detta ämne, och jag nekar icke, att jag numera kommit till den öfvertygelsen, att ett väl ordnadt fondsystem vore nyttigt för Sverige, såvida industrien skall upphjelpas och medel i behofvets stund finnas för sjelfförsvaret.
Jag skulle önska att i allo kunna dela Hr Grts öfvertygelse, nemi. att äfven tidpunkten nu vore inne att medgifva statsskuldssystems införande lill Rikets försvar; men jag vill upprepa Hr Gris tydligt och bestämdt yttrade farhåga att vilja lemna ett så mägtigt vapen i händerna på en Styrelse, som är, bestämdt sagdt, desorganiserad, der ingen ansvarighet finnes, der ingen ledamot, ingen administrationsehef äger att besluta eller att tillse, att besluten verkställas, eller måste ansvara för hvad som uraktlåtes.
Jag skulle tro, att om vi äga något hopp om ett förändradt förhållande i detta fall, det jag tror att vi numera böra kunna äga, vi borde invänta den tidpunkt, då en så organiserad Styrelse finnes, med full skyldighet att inför Representationen redovisa för anslagens användande, innan vi bevilja högre anslag, än StatsUtsk. tillstyrkt.
Jag tror, att denna tidpunkt skall snart inträffa, och att det skulle vara lyckligt, om man kunde fortskynda densamma.
Jag erkänner, att jag i denna del tillhör deri opposition, som tadlar våra institutioner.
Men jag har gått längre; jag har trott, att personliga förhållanden möjligtvis kunde ligga i vägen för det godas införande.
Med en si - Den 28 Augusti. dan öfvertygelse liar jag äfven någon gång yttrat 111ig mot personliga förhållanden; men jag skulle önska att aldrig mer behöfva göra det.
Jag tycker mig finna en sådan anda börja blifva rådande, att sak gör sig gällande framför personliga förhållanden; men jag qvarstår vid den öfvertygelsen, att under närvar, institutioner något ändamålsenligt för Riket icke låter tänka sig.
Det har i dag äfven blifvit ådagalagdt, hvilka schismer kunna finnas inom en administrationsgren, för hvilken flera personer stå i telen.
Det har nemi. af en af de militära administrationscheferna blifvit yttradt, att Wanäs fästning endast vore grundad på erhållandet af förrådshus, då deremot en annan påstått, att man med nämnde fästning afsctt äfven inneslutandet af betydliga stridskrafter.
Således hafva häröfver tvenne stridiga åsigter yttrats.
Jag har äfven besett fästningen, och jag liar trott mig finna planen vara att der kunna innesluta en arme'.
Jag tillstår, att nied den skyldighet, jag ägt, då jag tillhört det militära yrket, att instruera mig deruti, jag bestämdt fattat den öfvertygelse, alt centralförsvaret är alldeles otjenligt; hvarföre äfven hos mig stadgats den öfvertygelse, att Wanäs icke uppkommit på rent militäriska grunder, utan är ett appendix till Götha canal.
Jag vidhåller denna opinion, till stöd hvarför jag kan åberopa ganska kända militära auctoriteter.
Olyckligt skulle det vara för landet, om vi skulle grunda våra stridskrafter på en sådan retraite och bringa vår arme' inom Wanäs murar.
Det har af en sakkunnig man blifvit yttradt, att om en fiende skulle i detta ögonblick förklara oss krig, skulle det saknas kanoner att försvara Stockholms avenuer.
Endast detta medgifvande vittnar om brist på system i ordnandet af Sveriges försvar; ty om stora summor äro använda till uppbyggande af en fästning i hjertat af Riket, under det att medel saknas till anskaffande af nödiga kanoner för försvarandet af hufvudstaden, så tilltror jag mig det omdömet, alt deruti ligger ingen plan för försvarsverket.
Man har sagt, att Stockholms befästande, som vore nödvändigt och som äfven jag medgifver vara i militäriskt hänseende af nödvändigheten påkalladt, skulle erfordra större summor, än de, som blifvit begärda.
Det har äfven jag trott mig finna.
Men äfven här visar sig en planlöshet.
Behöfver Stockholm befästas, bör sådant ske skyndsamt, emedan det är ett behof icke blott för framtiden, utan äfven för den närvarande; och under sådana förhållanden måste ärligt uppgifvas, hvad som err fordras för att skyndsamt åstadkomma ett sådant försvar.
Jag skulle vilja, att Regeringen begärt, hvad som behöfdes härför, och jag skulle icke med min röst vilja motsätta mig erforderliga anslag härtill, såvida jag kunde vara fullkomligen försäkrad om, att anslagen ändamålsenligt användes, Att man nu för detta ändamål anslagit 5o,ooo r:dr, anser Den 28 Augusti. jag vara så ändamålslöst och oförståndigt, att jag skulle önskat, det StatsUtsk. icke inkommit med detta förslag.
Det har af en värd ledamot blifvit yttradt, att Svenska försvarsverket vore det minst dyra.
Möjligtvis kunde det vara det.
Om roan, med beräkning af de tjenstskyldighet och onera, som åligga landet, åstadkommit något verkligt försvar, skulle jag medgifva, att
Sveriges försvar icke vore så öfverdrifvet kostsamt; men om man jemnför kostnaden med hvad som derför åstadkommits, påstår jag, att det finnes ingen stat, som har ett så dyrt försvarsverk.
Man bar vid sista riksdagen begärt ett extra anslag för att på en gång afhjelpa behofvet.
Det oaktadt står man nu på samma punkt som då och behöfver nu lika stort extra anslag som då.
Jag tror visserligen, att vida mera kan behöfvas, än som blifvit Legardt; men jag kan icke gilla, att man vid ena riksdagen säger: så mycket behöfves och icke mer, och vid en kommande riksdag visar, att det förut fordrade beloppet icke utgjort hälften af hvad som behöfves.
Det är förlåtligt, om nationen, vid ett sådant sätt att till— vägagå, i allmänhet tror, att misshushållning äger rum med statens medel.
Misshushållning tror jag äfven äga rum, då man håller en stående arme', dubbelt större än den behöfves, under det medel saknas för underhållet af de egentliga stridskrafterna eller dem, på hvilka det verkliga försvaret skall bero.
Ett stort anslag har blifvit begärdt för artilleriets iståndsättande, hvarmed likväl icke afsetts reservbatteriernas anskaffande, deraf artilleriet äfven är i behof.
Jag nekar icke, att reservbatterier
Uro nödvändiga; men jag vill blott uttrycka den förmodan, att dermed måtte menas äfven positions- eller belägrings-artilleri, emedan den betydliga summan af 324,000 rtdr tyckes mig vara tillräcklig för fältartilleriets iståndsättande.
Utan all fråga är artilleriet i behof af belägrings-artilleri och kustkanoner.
Jag har sjelf öfvertygat mig om detta behof.
Jag skulle tro, att StatsUtsk. ägt samma kunskap, och jag tillstår, att om man vill bortraisonnera behof, som äro gifna, har man gått nära in på den banan att skada fäderneslandet, i ändamål att åstadkomma något godt, som kunde åstadkommas på annat sätt, nemi. genom ett öppet förklarande af StatsUtsk., att det endast vore till följd af en synbar brist på enhet i administrationen, som Utsk. ansett det icke vara riktigt att tillstyrka några vidare anslag.
Ett sådant yttrande, beledsagadt af ett förslag till R.
St. att i constitutionel väg afhjelpa detta förhållande, är det, som jag väntat från StatsUtsk.
Jag har tillförne yttrat mig i samma anda, att del tillhör StatsUtsk. att från en högre synpunkt betrakta sitt åliggande och icke blott, såsom en räknekammare, befatta sig roed siffror och deras beräkning i summor för att söka åstadkomma en inverkan pä staten, som jag anser för vådlig.
Jag anhåller om återremiss af utlåt., åtföljdt af mina nu framställda an - Den 28 Augusti. 343 märkningar samt den anhållan, att StalsUtsk. ville från en politisk synpunkt betrakta ämnet och för R.
St. ådagalägga orsaken, hvarföre det afstyrkt anslag, hvilka det icke kunnat undgå att finna för staten behöfliga.
Jag skulle icke öka antalet af dem, som yttrat sig i denna fråga, hvilken till en del ligger utom mitt bedömande, om icke äfven uti denna inginge så beskaffade frågor, som varit föremål för min forskning vid denna såväl som vid föregående riksdagar.
Jag skall således föga hålla mig vid den del af utlåt., som rörer de behof, hvilka af K.
M. blifvit begärda i afseende på Krigsadministrationen.
Ett kan jag dervid likväl icke underlåta att nämna, det nemi., att jag anser StatsUtsk.
, då del icke kunnat neka behofvet af de begärda anslagen, hafva bort förklara, hvarföre det icke kunnat tillstyrka deras fyllande, men framför allt icke bifalla så otillräckliga anslag, att det ligger i sakens natur, att det är bättre att alldeles intet beviljas, hvilket Gr.
Horn redan visat.
Frågan delar sig här, som mig synes, uti tvenne delar: den ena, om behofvet af hvad K.
M. begärt verkligen är inne.
Är detta behof för handen, måste det fyllas; och då uppstår andra frågan: på hvad sätt skall detta behof fyllas?
StatsUtsk. synes hafva medgifvit första frågan; men då Utsk. öfvergått till den andra, har Utsk., som det synes, varit villrådigt, huru det skulle komma till ett afslag.
Under denna villrådighet har det icke heller varit underligt, att Utsk. fallit uti en eller annan inconsequens.
Utsk. har nemi. i allmänhet förklarat, att Utsk. icke anser sig böra eller behöfva ingå i någon närmare utveckling af de förmodade fördelarna å ena sidan, och de i Utsk:s tanka bestämda olägenheterna å den andra, af stalslånesysternet, betraktadt såsom en utväg att för de ifrågavar.
extra statsutgifterna bereda erforderlig tillgång, emedan Utsk. tror sig böra öppet uttala den öfvertygelse, atti Rikets närvar, ställning några betydligare uppoffringar för efterkommande icke böra göras i afseende på försvarsverkets iståndsättande, men att åter de bidrag, som lill nämnde ändamål anses skäligen tillhöra närvar, tid, äfven böra till fullo utgå, om än allmänna bevillningen, i brist af annan tillgång, i någon mån komme att höjas.
På denna allmänna grundsats har Utsk. byggt sina afsiag och sina tillstyrkanden; men för mig vill det synas, som om Utsk. vid hvarje särskildt tillstyrkande och afslag glömt bort grundsatsen.
Så är, efter min tanka, ovilkorligen allt sådant, som K.
M. begärt lill reservbätterier, kustpiecer och gevär, så beskaffade anslag, som tillhöra både samtid och framlid.
I den mån, som de icke komma att begagnas, tillhöra de framtiden, ty de ligga i förvar, intill dess de skola användas, hvarföre det äfven är rättvist, att framtiden delar denna utgift med samtiden, i 344 Den 38 Augusti. fall samtiden icke kommer i behof af dessa försvarsmedel, och följaktligen är statslånesystemet för dessa ändamål användbart; men deremot är jag icke af samma tanke, hvad utredningsförrådén beträffar.
Der är grundsatsen riktig, att de blott tillhöra samtiden; ty dessa äro af den beskaffenhet att icke kunna i längden förvaras.
Hvad fästningsverken angår, lärer det vara ostridigt, att det är framtiden, sorn af dem har lika mycken fördel som samtiden, och om derföre någonsin något bör ske med anticiperade medel, är det fästningsbyggnader.
Alla de anslag, som ytterligare blifvit begärda, anser jag således såsom föremål för anticipationer på framtiden; men det förundrar mig, att då StatsUtsk. så positivt säger, att endast sådant bör tillstyrkas, som kan anses tillhöra samtiden, men ingenting göras för framtiden, Utsk. likväl frångått denna princip och antagit statslånesystemet för ett särskildt fall, nemi. för uppbyggandet af fyrbåkar, ty Utsk. har just i afseende på fyrbåkarna antagit den princip, som Utsk. förut högligen ogillat; och då Utsk., som öfverlåtit åt Förvaltningen af sjöärenderna att göra en statsskuld, haft ett förtroende för Förvaltn. i afseende på fyrbåkar, som det icke haft för Förvaltn. eller 3:dje Afdelningen af Storamirals-embetet i en annan punkt i fråga om vattencommunicationerna, så frågar jag, hvad det är för skäl för Utsk. att tillstyrka fondsystemet i afseende på fyrbåkarna och sätta det under samma förvaltningsgren, som har dem under sig, men afslå systemet, då fråga är om sjöcommunicationerna, som hafva samma chef, nemi. 3:dje Afdelningen af Storamirals-embetet.
Jag tror, lika med hvad Hr Skogman förklarat, att om någonsin statslånesystemet bör begagnas, är det just för så beskaffade saker, som antingen ställas påen längre framtid, såsom fästningsbyggnader, eller också å,t både samtid och efterverld medföra en inkomst och således böra falla båda till last.
Fördelen af vattencommunicationerna i Sverige torde vara af större vigt, än Utsk. i hast betänkt, och jag tror derföre, att, om Utsk. i afseende på dessa följt samma grundsats som rörande fyrbåkarna, sjöeommunicationerna skulle kunna uti en större scala utvecklas.
Jag ogillar således helt och hållet denna partiskhet, att jag så må säga, uti Utskts Utlåt., tillkommen (jag är säker derpå) på samma sätt, som det sker i alla Utsk., nemi. genom förändrad majoritet.
Det kan icke hafva skett på annat sätt; ty jag kan icke tänka mig, att samma person, som erkänt statslåneprincipen ifråga om fyrbåkarna, afslår densamma i fråga om vattencommunicationerna.
Jag tillstyrker således, att äterremiss må ske af detta utlåt., på det att Utsk. ännu en gång må komma i tillfälle att systematiskt behandla dessa frågor och, derest det skulle skicka sig så, att samma ledamöter komma att behandla dem, Utsk. åtminstone i förenämnde tvenne af - Den a8 Augusti. 345 afseende!! måtte komma till samma resultat.
Palmstjerna liar redan uti sin reservation så utförligt utvecklat den kraft, som kan uppkomma för näringarna genom användande af fondsystemet, att jag icke behöfver vidare ingå i detta ämne.
Björnstjerna har i dag ytterligare utvecklat det; och ehuru jag icke kan på något vis tillräkna mig den äran att hafva varit mästare till detta system, är jag dock giad att kunna offentligen tillkännagifva, att jag tillhör detsamma.
Jag skulle icke ytterligare vilja upptaga R. o.
Ad:s tid, såvida man icke möjligen skulle vilja tyda tystnaden såsom bifall.
Här är så mycket och så val ordadt 0111 extraanslagen, In ad desamma angå landtförsvaret, att det icke torde vara ur vägen att nämna några ord äfven om sjöförsvaret.
I afseende på sättet, hvarpå Etsk. behandlat dessa frågor, ber jag att få instämma uti hvad Frih.
Boye och till största delen uti hvad Gr.
Jag tror, att Etsk. gått till väga på ett sätt, som icke kan försvaras.
Jag tror, att Etsk. icke hållit sig inom de gränsor, det bort, d. v. s. att granska förslaget och framställa sin Öfvertygelse, om det bör gillas eller icke; deremot synes mig, att SlatsEtsk, åtagit sig att yttra en opinion, som endast kan tillkomma R.
Emedlertid toide mig tillåtas att endast inskränka mig till sjöförsvaret.
Jag vili bjuda till att icke blottställa mig för den förebråelsen att tala i saker, deri jag kan anses icke äga någon kännedom.
Etsk. har yttrat den öfvertygelse, att afseende bör fastas pä skärgårdsflottan framför linieflottan.
Jag tänker icke att yttra mig härom; men jag vill blott visa olämpligheten af sättet att behandla frågan.
För bibehållandet af den flotta, som finnes, måste väl anskaffas tillräckliga skjul för densamma.
Äfvenså måste
Väl, då man icke kan bestrida nyttan af ångbåtar för sjöförsvaret, hvilket tvärtom utan sådana numera är odugligt, nödigt antal ångbåtar anskaffas, derest flottan skall kunna medföra påräknad nytta.
Här förekomma äfven några andra frågor.
M. har begärt anslag till cisterner.
Det förundrar mig, att Etsk. uti en så practisk fråga som denna tilltrott sig kunna yttra någon opinion.
Jag betvifla!’, att någon ledamot inom Etsk. äger den kännedom i detta ämne, som fordras för dess riktiga bedömande, och jag skulle derföre Önskat, att Etsk. hemtat sin öfvertygelse hos personer från andra länder.
Då jag således egentligen fästat mig vid Etsk:s'sätt att behandla denna fråga, hvarom redan blifvit så mycket ordadt, och återremiss utan allt tvifvel kommer att äga rum, anhåller jag endast, att dessa anmärkningar mätte få densamma åtfölja, öfvertvgad, att om Etsk:s uppmärksamhet blott fästes på ofvannämnda saker, en förändring derutinnan skall föranledas. 12 b. 44 3^ö Den 28 Augusti.
Ilr af Dalström, Gust. Jac.:
Jag ber om ursägt, att jag med några ord upptager tiden.
Jag liar endast Önskat att få besvara ett par yttranden af en talare.