Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag formar mig aldrig att tro , det ett Riks-Stånd någonsin bör antaga eller gilla sådana enskildfa beskyllningar, sorn en Domstol efteråt möjligen kan förkasta.
Då nu Motionen var gjord angående ogillande af några Friherre Hjertås uttryck, trodde jag, att om Motionen blifvit afslagen, bade följden varit, att Allmänheten, som skall läsa våra Protocoller, hade ansett uttrycken vara af vart
Stånd formeligen gillade; och det var detta, som jag trodde borde förekommas.
Jag ansåg det så mycket häldre nu kunna ske, som ett sådant ogillande aldrig utfallit mindre ofördelagtigt för uttryckens framställare, än nu.
Hjerta är af oss alla ansedd för en rättskaffens man, sora icke med uppsåt förolämpar någon.
Den glada och naiva fritalighet, som han vandt oss vid, i sina anföranden, har utmärkt ett förlitande till Ridderskapets och Adelns benägenhet, att häldre afse hans välmening än granska hans ord; och jag är öf^ vertygad att han, i detta förlitande, icke heller denna gången mlssräknadt sig.
När vi således kunde, utan att minska något af vårt afseende för honom , lemna det ogillande åt hans uttryck, som rättvisan och Allmänhetens uppmirksamhet påk hlade, så tror jag alltid, att vi deri gjorde rätt.
Friherre Hjerta, Axel:
Jag är oändeligen 8?
Den t dpril - smickrad att finna en så vältalig man, som Friherre Boye åtaga sig mitt försvar.
Oombuden är han och misstager sig högeligen deruti att jag attaquerat någon personelt.
Jag har blott anmärkt Discont-Directionens Conduite, och alia tala derom på ett ofördelagtigt sätt.
Ridder. skåpet och Adeln har likväl ogillat mina dervid nyttjade uttryck, och jag mäste finna mig dervid, men jag reserverar mig deremot till Protocollet, Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde , om icke all vidare öfverläggning, i anledning af Ridderskapets och Adelns ogillande ut. af Friherre Hjärtas till Protocollet den 17 sist» ledne Mars nyttjade uttryck finge upphöra.
Ropades Ja, Då Friherre Staél von Holstein, Corfitz Ludvig, härefter anmälte sig att tala, erinrade Herr Grefven och LandtMarskalken, att Ridderska. pet och Adeln redan beslutat, det ali vidare öfverläggning rörande Friherre Hjertås ofvannämnde uttryck borde upphöra.
Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus.- Nu ifrågavarande ämne delar sig i tvänne delar j den ena är personel.
Efter Högloflige Ridder, skåpets och Adelns för mig så smickrande beslut i detta hänseende, får jag, med betygande af min lifligaste tacksamhet derföre > förklara; att jag med yttersta varsamhet, skall pä detta rum söka undvika, uti allmänna äreoder in - Be» i April 89 blanda personligbeter; och om sjelfva saken oundvikeligen skulle föranleda till uttryck , hvilka bära anseende deraf, är dock sådant tvärt emot min mening, och ett förhastande, som ingen häldre än jag önskar gifva den tydning, som vederbör.
Hvad åter angår sjelfva saken, sä, med full känsla af lyckan att vara Svensk, kan jag ej annat än önska en laglig undersökning af Directionens åtgärder.
Aldrig har jag skydt den, och yttrar mig nu ej under hvad form den bör äga rum, fullkomligen tryggad under vår fria Samhälls ordning, hvilken får afgöra huru öfver Svensk Man, Svensk Lag bör skipas af Svenska Domare, Nu till saken — ehuru den ej egentligen hör til! närvarande öfverläggnings-ämne.
Men i följd af hvad som blifvit sagdt af en värd Ledamot, får jag be om ursägt för den tid jag upptager.
Ty då ärendet innan korrt torde komma under öfverläggning oyh skadliga intryck skulle vållas af hvad orätt anfört är, anser jag mig skyldig upplysa sanna förhållandet.
Det är sagt att i8iy års stora Förslag öfver Canal Byggnaden är mitt—Denna uppgift förundrar mig högeligen höra af den, som i följd af ett allmänt uppdrag haft tillfälle granska håde Förslaget och det dermed åtföljande vidlyftiga Memorial-Protocoll, som val är undertecknadt af mig, såsom Ordförande, men oell af Verkets Öfver-Mechanicus, såsom den det 9o jpfn i April. upprättat det.
Detta kallas nu mitt; och om jag varit i stånd göra det ensam, ser jag ej att det derföre hade mindre värde, om det annars är rigtigt; men nu grundar det sig på all* vid Verket varande kunnige Mans samlade erfarenhet, och deraf hade den värde Ledamoten kunnat skaf* af sig all nödig upplysning, då'dessa handlin* gar tili allmän efterrättelse och efterlefnad förvaras i Banquen.
Hau har vidare sagt, att Directionen kallat allidne Major Bagge en Ignorant.
Hvar-* ken jag eller någon af Directionens Ledamöter skulle, kunna, med bibehållande af egen agtning, fälta ett sådant omdöme om en man, hvilken drifven af tjenstenit och i sitt kali fann sin förtida graf på Sjöbotten, Jag har alltid ansett Major Bagge för den skickligaste i yrket, sorn dä fanns j Sverige, den der vid aila tillfällen visade ett nit , sorn bör freda dess minne.
Han var den förste, som upptäckte otili* räekligbeten af sitt första Förslag.
Vid siri död var han sysselsatt med uppgöringen af ett nytt. jag vädjar till en hvar uti detta upplysta Samfund, örn vid en enkel Bruks-Anläggning, en blott husbyggnad, ej missräkningar i första För-, slaäet inträda, Efter 5 års erfarenhet trodde man sig först i stånd att uppräfa ett fullständigt kostnadsoch Arbets Förslag olver det hela} men anna Den i April.
9i osäker, framlade man , uti ett åtföljande serskilt Protocoll, grunderna för detta Förslag, på det nogaste utförde.
Nu berättar man, att denna Calcul slagit fel.
Detta är mig obekant.
Blott en enda Bergsprängning, dä okänd, har inträffat foch för dylika händelser reserverade jag mig år 1815, sorn Ridderskapets och Adelns Protocoller utvisa); men arbetet har ej derigenom blifvit uppehållit, ty man var skyldig utfinna medel till svårigheters öfvervinnare de; och om än detta något fördyrade kostnaden, sä vinnes den igen på annat ställe.
Men deremot är det en sanning, att Sveriges hofvudås är genombruten och segelbar med en 2 mils lång Canalsträcka och alltså fullgjorde hvad som var sagt skulle utföras på den i Förslaget utsatta tiden.
Vidare är sagt, att på ett år 70,000 R:dr blifvit afskrifne för förskämd Proviant.
Detta är för mig äfven något nytt, och jag får beklaga, att innan sådana uppgifter frambäras, den värde Talaren ej sökt underrättelser der han bordt göra det; han hade då kunnat öfvertyga sig om att denna förlust ej uppstått af förskämd Proviant.
Om på ett år 70,000 R:dr skulle gå förlorade för oduglig Proviant, så vore jag visserligen ganska oskicklig till det förtroende mig är uppdragit, utan att hvarken Arberets vidsträckthet eller de många kringspridda Magaziner kunnat tjena till undskyllan, Men äfven detta föfhål.an.!e är tillfullo redan igtf 92 Den i April. utvecklat uti det meranämnde uti Banquen nedlagda Memorial-Protocoll.
Huru har detta helt och hållit kunnat undfalla den, som varit Revisor uti Banquen, där dessa handlingar äro att tillgå till upplysning utaf Canal-ärenderna ?
Förhällandet med dessa 70,000 R:dr är som följer:
Trouppen provianteras utur Magaziner efter en viss gifven, af Konungen faststäld Taxa, och då Trouppens dagspenning, samt öfriga Arbets Lön, från Arbetets början varit densamma, kunde Proviant-Taxan naturligtvis icke betydligen höjas, om ock inköps-priset betydligen öfversteg den; och den förlust häraf uppstår, redan i8tj påräknad och uti Calculerne upptagen, är den nu ifrågavarande.
Till vidare Bestyrkande hvaraf jag bio t får åberopa dels hvad jag förut sagt, dels oftanämnde Protocoll; dch då jag för denna gång ej vidare vill uppehålla Ridderskapet och Adeln, får jag blott anhålla, att man af dessa profbitar vill bedömma hvad vitsord, de uppgifter förtjena, som på sådant sätt framställas.
Friherre Staél von Holstein.- Hvad Grefve von Platen nu yttrat synes isynnerhet vara rigtat emot mig.
Om jag nämnt att Grefve von Platen uppgjort Förslaget till Canal-Arbetet, så synes mig att jag dertill haft goda skäl; man anser i allmänhet Gretve von Platen vara den, som uppgjort planen till hela Verket.
Om han nu intet vill att denna heder skall tillerkännas honom, så må det då bli för dens räkning, som dertill finner sig befogad.
Att jag om Major Bagge nyttjat det ordet Ignorant, Den i April.
93 medgifver jag vara origtigt, samt derföre återkallar det.
Att Major Bagge varit en man af lärdom och insigter, betviflar jag alldeles icke, ehuru jag ej kände honom ; allt hvad jag härom vet, äf att då Grefve von Platen Vid sista Riksdag var nödsakad gifva Canalens beklagliga belägenhet tillkänna, samt att förmå Staten lemna biträde af penningar till dess fullbordande, anfördes såsom skäl, att Major Bagge icke ägde erforderliga insigter i bedömandet af hvad ett sådant arbete kunde kosta, då han uppgjordt ett Förslag, som knappast Svarade emot gtdeien af kostnaden.
Den ursägten att dylika missräkningar äro vanliga vid alla Förslager af Bruksanläggningar, byggnader m. m, är så mycket mindre lämpelig, som i fall Grefve von Platen haft denna sakkännedom redan 1809, han icke bordt sådant förtega i ty hade ett ord derom blifvit* nämnt, hade säkert aldrig denna Canal, som nu sätter oss i sådan brydsamhet, blifvit företagen; det var endast i förlitande på Grefve von Plåtens kunskaper och dess försäkran, att den kunde verkställas med 1,600,000 R:dr, samt det utan Statens Gravation, endast genom sammanskott af Private.
Då vi nu deremot finna opåliteligheten af det som då uppgafs, och man ännu åberopar att hinder möta, dem man ej kunnat förutse, således alldeles i osäkerhet huru många Miljoner ännu erfordras till fullbordandet af detta Verk; så synes hoppet allt mer och mer försvinna om en lycklig utgång, och vore dä tro - 94 Den i April. ligen säkrast att taga den mindre skadan i 'stället för den större, samt låta företagst hvi* la.
Hvad förlusten af den förderfvade Provianten angar, så finnes denna uppgift i en tryckt skrift, sorn snart lärer blifva alimänt bekant.
Äfvenledes öar bär blifvit yttrat och tnedgifvit, att en olaglighet måst begås deruti, att Län blifvit upptagne i Djsconten tili Canal-Arbetets behof, emedan det annars icke kunnat fullbordas enligt den fastställde planen, då de dertill anslagne medel varit otjllräckelige.
Det lärer svårligen kunna försvaras, att man för att dölja ett misstag begår en olaglighet, att man för att fullborda ett arbete, hvartill Fonden är bl i tvert otillräcklig, antingen genom misscalcul eller misshushållning, griper till andras Egendom och använder den sig till nytta, hvarigenom nu möjligen Discontens Creditorer kunna komma att förlora å 20 proCent.
Det är derföre ett lagligt påstående, att de som detta gjordt måtte med sin Egendom vara ansvarige, åtminstone för de 2 Jo,000 R.-dr, hvilka sedan sista Riksdag å nyo af Canal-Direction blifvit i Disconten upplånte.
Förhållandet är i denna del alldeles lika med det som händt i Malmö, att! man nemligen emot Reglementets föreskrift, utan säkerhet tillgripit andras penningar och dem till egen nytta användt.
I anledning häraf yrkar jag skyndsam undersökning härom, samt att Banco-Fullmägtige måtte taga nödiga mått och steg till bevarande af Creditorernas rätt till denna tillgång.
Pierr Grefven 0J1 Landt Mar skalken anmärk - Den i April.
95 te, att som Fr i herr ajne Anckarsvärds och Stael von Holsteins för en stund sedan uppläste skrifteliga Anföranden blifvit begärde pä bordet, komme ock den af bemälde Friherrar viickte fråga, om undersökning rörande Götha Canal Discont-Directions förhållande att tili nästa Plenum hvila.
Herr Munck af Rosenschöld , Eberhard.- Jag får först förklara, det jag med uppmärksamhet läst Götha Canal Directions, rörande Canal-Verket utgifne handlingar, men icke någorstädes funnit, att
Directionen fällt förklenligt omdöme om Major Bagge.
Derefter vill jag, till förekommande af prsjudicat lör framtiden, anmäla min reservation emot det Ridderskapets och Adelns beslut, hvarigenom en dess Ledamot, som anmält sig att tala, bief nekad att yttra sig i ämnet.
Att beslut tages, det öfverläggningen i en fråga skall upphöra, innan hvar och en, som anmält sig lått tillfälle att yttra sig, anser jag vara stridande emot <jo §.
i Riksdags-Ordningen.
Om jag ej misstagit mig, så bar Friherre Stael von Holstein denna gång att tacka Grefve von pisten derföre, att han fick -tala; ty sedan det tillåtits Grefve von Platen, kunde det icke nekas Friherre Stael.
Herr Grefvert och Landt Marskalken yttrade, det han i anledning af hvad Herr Munck af Rosenschöld anfört, ansåg sig böra erinra det han, utan att pä minsta sätt vidröra den uppkomne frågan, angående undersökning af Gö - 96 Dm t April. tha Canal-Disconts
Directions förhållande, endast till Ridderskapet och Adeln hemställt, om icke all vidare öfverläggning, rörande Ståndets ogillande af Friherre Hjertås anmärkte uttryck måtte upphöra; och då denna Proposition blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen, hade Herr Grefven och LandtMärskalken ansett samma beslut äfven böra lända till efterrättelse.
Herr Munck af Rosenschöld i Jag reserverar mig emot beslutet, det må angå hvad ämne som hellst j det kan leda till ett farligt pr*- judicat, och anhåller att min reservation måtte i Protocollet antecknas.
Då jag för en stund sedan begärde ordet, var det blott för att utbedja mig få (asta Högloflige Ridderskapets och Aleius uppmärksamhet på de i den då uppl iste yo § af Riksdags ordningen Utstakade sätt, huru frågor om personligen förolämpande uttryck, kunna i ett Riks Stånd afgöras.
Detta synes enligt derna §:s tydelig* lydelse, blott kunna ske på ; serskildta sätt, nembgen:
Antingen kan Ståndet anse frågan ej förtjena något slags afseende, utan låta den alldeles förfalla; eller ock anmoda LandtMarskalken eller Ståndets Taleman, art gifva den Ledamoten, sorn sig törgåtr en tjenlig föreställning och varning; eller slnteligen att enlig4 78 §•
meC* -g-idelars pluralitet tillåta, att den brottslige må tilltalas vid laglig Domstol, Beti i April* 92> Det 4:cle sätt att afgöra dylika frågor, som Högloflige Ridderskapet och Adeln under denna Riksdag några gånger användt, nemligen: Att Ståndet förklarar sitt ogillande, fruktår jag således ej är med Grundlagarne öfverensstämmande.
Det var blott denna anmärkning, som jag önskade få i Protocollet antecknad, Fortsattes den i förmiddag började pröfning af Riddarhus-Utskottets Utlåtande öfver Riddärhus-Directionens Riksdags-Berättelse. 7 §* Riddarhus-Utskottets hemställan, att aflidne Riddarhus-Secreterafsn Silfverstolpes arne oförsörjda Döttrar kunde, i händelse af deras Moders död eller möjligen trädande i nytt gifte, få, så länge de äro oförsörjde, uppbära en årlig pension af 100 Rrdr Banco hvardera, Lief af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Undertecknad Protocollsförande afträdde; då nu förekom ett ärende, hvaröfver serskilt Protocoll fördes.
Sedan undertecknad derefter åter tillträdt Protocollet, företogs till pröfning, RiddarhusUtskottets hemställan, dels att under förutsättande, det Ridderskapet och Adeln med afseende å Riddarhus-Secreterare-tjenstens verkliga Ridd. och Ad.
Prof. V B, i Afd$ 13, 14* 98 Ben i Apil. vigt, Försätter Secretrraren i det tillstånd, att han kan äga sin deremot svarande utkomst och hvarom Utskottet serskildt Betänkande afgifvit, Riddarbus-Secreterare-tjensten hädanefter ej må med någon publique Tjenst förenas, dels ock, att Riddarhus-Directionen må efter 6ig för tillfället företeende omständigheter bestämma, huruvida en af Directionen tillförordnad Riddarhus-Secreterare må intill Ridderska* pets och Adelns nästa Sammankomst i utöfningen af en förut innehafvande Tjenst, fortfara eller icke.
Grefve Mörner, Carl Stellan, anförde skrif* teligen:
Jag medgifver det Riddaihns Secreteraren under Riksdagarne är. sä sysselsatt, att han omöjligen kan hafva annan Tjenste befattning j likvist tror jag handläggningen emellan vära Riksmöten vara sä inskränkt, att han lätt kan bestrida andra Embets-göromål j det ligger utom dess i människans känsla att stiäfva efter något bättre, men en Rirtdarhus-Secreterare, äfven med den utmärktasre skicklighet, har för denna syttring allt hopp emot sig, om han skall vara bonden vid en Tjenst, som svårligen lemnar utsigt till någon vidare befordran.
Högloflig?
Riddarhus-Utskottet, sorn Sena sidan insedt nödvändigheten att för bättra Riddarehus Secreterarens Lönevilkor, men å en annan trott lämpeligast vara, att denne Tjensteman ej
Den t April, 99 bör tillika hafva någon publique Embets-befattning , har föreslagit att af Riddarhus-Cassans inkomster t.lislå en afpassad årlig Löne-förhöjning, och hvilket äfven blifver nödvändigt, så vida Betänkandet i sjelfva hufvudsaken god* kännes ; men enär annan utväg finnes , till förbättrande af Riddarhus-Secreterarens vilkor, för honom säkerligen mera tillfredsställande, och hvilken på minsta sätt ej ligger Cassan till last, tyckes mig att en sådan häldre bör sökas; och då vi derjemte känna , att Secreterarne i de öfrige Respective Med-Stånden alltid nämnas af Personer, sorn innehafva publique Em* beten, ser jag ej någon fullkomlig anledning hvarföre Riddarhus Secreteraren icke må äijä någon annan Syssla, enär, genom nödiga föreskrifter, han sättes utur möjligheten att försumma sina åligganden vid Riddarhus-Cancelliet.
Utur dessa skäl och äfven ledd af den principe, att man bör göra en förtjent Medborgere så nyttig för Staten och lycklig för sig sjelf, omständigheterna medgifva, då sådant kan ske utan andras förolämpande, är jag fot min enskildta del af den mening, art Ridderskåpet och Adeln icke må lägga hinder i vägen för Riddarhus-Secreterarne, att kunna bestrida något annat publiquet Embete, dock alltid med den ovillkorliga skyldighet å deras sida, att förskaffa sig tjenstfrihet under Riksdagarne; sadana äro mina tankar i denna fråga och jag underkastar Ridderskapets och Adelns pröfn ng ödmjukeligen om de förtjena någon uppmärksamhet. 100 Den i April.
Friherre Sparre, Sixten, uppläste följande3 Oaktadt emot Högloflige Riddarhus Utskottets Betänkande, angående skiljande af Rid» darhus-Secreterare tjensten från ail annan Tjenste-befattning, skulle kunna anföras, prsjudicatet af förre Secreteraren, hvilken af en Kongl. HandCassa hade en årlig
Lön af 300 R:dr E:cor, som således, efter Utskottets beräkning bordt sätta honom i vida mera beroende af Regeringen, än en publique
Domare-befattning af sådan oberoende egenskap att hela KonungaMagter» ej vore tillräcklig, att utan laga dom och ransakning, honom den fråntaga; och oaktadt flerahanda skäl, byggda på sunda beräkningar, skulle i detta ändamål kunna framställas, vill jag blott fästa mig vid en omständighet, som synes mig af nog vigt, för att påkalla Ridderskapets och Adelns upplysta och fördomsfria uppmärksamhet.
Denna är svårigheten och jag vågar nästan säga omöjligheten, att finna en Person, som med erforderliga serdeles egenskaper och skicklighet för att värdigt uppfylla den ansvariga och vigtiga platsen af Representativa Magtens Secreterare, och hvartill ofelbart fordras en man uti sin verksammaste ålder — tillika förenade den blott vegeterande liknöjdhet och lamhet, som kunde förmå honom att på en gång låta sönderslita hvarje band, som ännu qvarhöll honom vid allmän Tjenste-befattning, för att godvilligt, för största delen af sin lifstid till odelad sysselsättning blott välja åskådandet af Arctyv-luntor och GenealogieF, Den t April.
101 ett tidsfördrif kanske mindre tjenligt att fullkomna än att förslöa skickligheten; åtminstone har det gifvits exempel derpå.
Och — är det ej snarare att förmoda det enformigheten af Riddarhus-Directionens Protoeoll emelian Riksdagarne och hvardagligheten af påskrifter på Genealogier och Diplomer, hos Secreteraren skola nedstämma den lyftade åsigt af Riksvårdande angelägenheter, sätta honom pr filen af allmänna ärenders gång och förlama den kraftfullhet, som otvifvelagtigfc för ingen är af mera nödvändighet än för Riddarhus-Secreteraren, vid dess handläggning, under lagstiftande Magtens sammanträden?
Och månne ej denna dvala lik den tvingade Sömnens, mera gör slö och lam än uihvilar.
Men om svårligen någon ung man med skicklighet och verksam själ, härtill skulle kunna förmås, skall då Secreterare-tjensten hos Ridderskapet och Adeln blifva en Pension åt någon åldrig, som, vid slutad bana, blott har till syftemål, att jemte nödig bergning i maklighet få tillbringa sin tid emellan Riksdagarne, under hopp att hjelpligen halka sig. fram vid Riksens Ständers,Sammankomster ?
Det så myc. jtet befarade inflytande på allmänna Åren. ders behandling under Riksdagarne, torde vis. serligen ej vara af någon betydenhet, då man betragtar att Secreterarens Tjenst är} att troget anteckna hvad som sä ges och beslutes, utan att dertill på något sätt kunna mot- elles medverka» 102 Ven t April.
Om man till Utskottets Ledamöter icke blott ej tvekar, utan äfven i vissa Utskott' anser behöfligt, för upplysningar och grundelig sakkännedom, att välja Embetsman, torde vid jemförelsen emellan dessas möj i a inflytande på ärendernas beredning och framställning hos Riksens Ständer, samt ett Stånds Secreterares, man lätt kunna öfvertyga sig om den ringa farhåga, man i detta hänseende med grundad anledning bör hysa.
Men till undanrödjande af all möjlig fruktan i denna omständighet, uti hvilken jag erkänner mig lika ömtålig som någon annan af detta Riddarhus, får jag vördsamt hemställa:
Det Riddarhus-Secreteraren hädanefter ej må äga Representations-rätt, hvarigenom så väl hans inflytande som den möjliga öfverlägsenhet, han genom ett trägit följande at alia ärender skulle kunna äga, säkrast göres overksam.
Denna af Riddarhus Secreterare hittills ofta begagnade rättighet, anser jag högst nödvändigt att dem alldeles fråntaga} och skulle jag snarare trott af Utskottet hafva varit att förvänta ett nogare afseende på det både passande, rättvisa och nödvändiga i denna punct, än en vidlyftig framställning om oberoende, vigt och anseende samt liiddtrskupets och Adelns värdighet, hvilken jag anser hvila på säkrare grundval, än att den af en dylik småsak skulle kunna rubbas.
Jag föreslår således vördsamt, att, med Den i April. ogillande af Utskottets Betänkande i denna del.
Secreterare tjensten må anses kunna förenas med sadan annan Tjenst, som Ridderskapet och Adeln vid hvarje serskilt fall , med fästat afseende sä väl på Tjensten, som på Personen, kan finna lämpdigt tillåta; med bifogadt absolut vilkor för Riddarhus-Secreteraren , att vid hvarje Riksdags början förete Bevis om erhållen tjenstledighet al Kongl. Maj:t intill Riksdagens slut.
Härigenom kommer all fråga om Löneförhöjning för Riddarhus-Secreteraren att försvinna.
Herr Påhlman, Ollo Fredric; Sedan 2:ne varda Talare redan utvecklat de orsaker, som äfven i mm tanka föranleda till ändring i det föreslagna stadgandet,'att icke Riddarhus-Secreteraren skulle tillåtas utöfningen af någon annan Tjenstebefattning, viii jag endast härom tillägga nagra ord.
Den nödvändigaste egenskap hos Ridderskapets och Adelns Secreterare är skicklighet, hvilken hvarken förverfvas eller bibec hålles utan sysselsättning, sorn- i min tanka bör sträcka sig icke allenast till den litteraira utan afven till den verkliga verlden.
Då Riddarhus-Secreterarens göromål emellan Riksdagarne äro ganska obetydliga, så långt ifrån att vara skadeligt, skulle jag anse nyttigt att han derjemte bestridde någon civil Befattning, hvarvid endast det förbehåll torde böra fästas, att den bör vara innom Stockholm och icke får vara föitroende eller Hof-Tjenst.
Men deremot anser jag Riddarehus-Secre» teraren icke böra få begagna Representationsrätt, emedan hvarken dess öfriga göromål det medgifver, eller är det lämpeligt att den , som förer Protocollet och derföre skall ansvara , tillika blandar sig uti sjelfva Discussionen.
Någon Författning lärer icke heller kunna åberopas, som hittills förbjudit RiddarhusSecreteraren att bekläda annan Tjenst, utan endast sednare tiders praxis.
Den, hvars handlingssätt ledes af hedern och hvars caractere är oberoende af allt annat än dess pligt, förblifver sådan ehvad yttre förhållande han också må komma uti.
Motsatsen kan ty värr icke af några stadganden förebyggas.
Dessutom kan jag icke föreställa mig, att en Riddarhus-Secreterare, som afveke ifrån den
Väg han bör följa, skulle något kunna verka på Ridderskapets och Adelns beslut; ty dess förtroende vore väl i och med det samma förverkadt.
Mea sluteligen ock, såsom ett rigtigt skäl för min tanka, får jag ödmjukast nämna, att derest Riddarhus-Secreteraren för alltid betages hopp om någon annan Tjenst, mäste dess Lönevilkor förhöjas, hvartill RiddarhuS-Cassan saknar tillgäng.