Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mine herrar! vi äro då nu komne derhän, att de conservativa begreppens försvar mäste tolkas af Hr Dalman.
Och mot hvilka?
Store Gud! hvad förhållandena förändra sig!! mot Herrarne von Hartmansdorff och Lefre'n, hvilka så ofta sagt oss, att de äro conservativa, och åt hvilka vi äro skyldige den aktningsgärd att erkänna dem hafva varit ända till denna fråga så märkvärdigt conservativa , att jag icke alltid kunnat följa med dem, äfvensom vi icke böra betvifla att de ju båda två i en framtid åter blifva förbålt* conservativa.
Ja, mine herrar! vi hafva kommit ända derhän, alt min rättskänsla befaller att för Hr Dalman förklara min aktning och tacksamhet för de ganska riktiga conservativa åsigter, hvartill lian velat återföra oss.
Ja, mine herrar! antingen skola vi hafva en öfre kammare i förenlighet med den grundsats, hvarifrån vi utgått, d. v. s. med en tillräckligt återhållande kraft, eller också är det bättre att vi hafva ingen.
Jag kan icke förena mig i den tanken, att ett lika antal ledamöter i öfre och nedre kammaren skulle gifva åt den öfre en större kraft.
Tverlom tror jag, att blifva de lika till antalet, så skall den öfre blifva lika tumultuarisk, som den nedre.
Jag anhåller att få göra några erinringar vid hvad jag här åhört.
Lefren har genom sin erfarenhet samlat en öfvertygelse derom, att tidningarna och den del af allmänheten, på hvilken tidningarne mycket inverka, söka att nedsätta R. o.
Ad:s och PresteSlts anseende.
Jag medger detta, men jag är likväl skyldig alt göra den erinran, att då deras bemödanden blott verka på tänkesätten, så gå mina molsåndare, Herrarne von Hartmansdorff och Lefre'n, lill en sådan nedsättning i sjelfva formationen af vår nya representation; ty jag frågar: behöfver man mycket mer än sundt förnuft, för att inse att 3 betyder mer än 2, — och då 3 Stånd alltid skola öfverväga de a andra, så i6 H. 3 iR
Den a November f. m. frågor jag, hvilkendera nedsättningen är skarpast, hvilkendera nedsättningen är farligast, hvilkendera nedsättningen är olyckligas!, om icke just den, sorn vill, att vi i vårt nya statsskick skola för all framtid nedsätta de 2 stånden under kraften af de 3 andra ståndens plmalitet?
Jag har icke bifallit, jag har motsatt mig 5 stånds formerande; annorlunda an villkorligen har jag icke medgifvit 5 stånds antagande, d. v. s. med det villkor att öfre kammaren blefve så stork, att den kunde bibehålla de 2 nedtryckta ståndens mening vid något värde.
Med detta villkor har jag bifallit det; men huru uppfylles detta villkor, när samma 3 stånd skola i öfre kammaren öfverrösta de 2, som hofva öfverrösta! dem i den nedre?
Mine herrar! jag öfverllmnar till eder alt öfverväga och bedomina denna fråga.
Hvar och en talar naturligtvis efter sitt bästa förstånd.
Jag har gjort det, och gjort det frimodigt, derföre att jag känner min rättighet, och derföre alt vi icke äga några discussionsdirecteurer; och om någon är ömtålig, 0111 man råkar att förnärma någon liktorn, så behöfver man icke bry sig derom.
När man talar efter sin bästa öfvertygelse till allmänt väl, är det olyckligt att misshaga, men det oroar ej.
Jag anhåller nu att få vidröra Frih.
Hamiltons hemställan till Hr von Hartmansdorff, att han skulle nedlägga någon del af sin framställning.
Jag bekänner alt jag saknar i denna hemställan något hufvudsakligt ändamål, ty ehvad Hr von Hartmansdorff nedlägger eller icke nedlägger frågan, blir den lika öppen för oss.
— Vid Frih.
Sprenglportens yttrande lior jag synnerligen en hufvudsaklig erinran att göra.
Sprengtporten har mycket rätt deruti, att i detaljer hade vi bort eller böra vi öfverlemna afgörandet åt Const.Utsk.
Jag beklagar blott att Frihrn icke var af den tanken när han band händerna på oss igenom sitt förslag om grunderna.
När detta fö 1 slag antogs, var han icke af den tanken.
Nu är lian afden tanken, så snart det gäller emot honom.
Jag kan icke förlika detta.
Det är möjligt alt jag missförstått Frihrn, och i del fallet ber jag 0111 ursägt samt ger honom ett tillfälle att förklara den contradiction, sorn sannerligen ligger deruti att sjelf hafva bidragit till detaljfrågors afgörande och nu vilja öfverlemna sådana frågor till Const.Utskottet.
Jag slutar med att anhålla det Hr Frih. o. Landtm, täcktes, i den ordning sorn ämnets natur fordrar, först göra propos. huruvida R. o. Ad. vill i anledn. af Hr Aminoffs framställning öfverlemna denna fråga lill Const.Utsk. och sjelf innehålla med beslut derom intilldess Const.Utskts förslag inkommit eller icke, och att Hr Landtm, derefter, ifall Ståndet ett sådant öfverlemnande icke bifaller, ville gifva oss proposition till afslag å Hr von Harlmansdorffs förslag.
Jag får först vördsamt er - Den 2 November f. m. ‘9 ihra, att de omförmälda 125 vnldistrieten icke finnas upptagna i R. o. Ad:s beslut, utan i deras föreställning, som vidhålla redan afsiagna eller ogillade punkter.
Mot mitt förslag har blifvit anmärkt, att det icke vore starkt nog.
Jag anser, på sätt jag förut yttrat, styrkan till stor dei ligga deruti, alt den äldre kammaren är af lika ursprung roed den yngre.
Just skilnaden i ursprunget är det, som gjort den öfre kammaren i Frankrike svag, ehuru hail äger de utinärktasle härförare, statsman och veltenskapsnjän , sorn kanske något land, kanske verlden kunnat uppvisa.
En annan betydlig styrka ligger i R. o. Ad:s redan fattade beslut att antalet skall i den äldre vara lika med det som linnes i den yngre kammaren.
Derigenom kan ingen förebråelse göras åt den äldre, att han föreställer en mindre andel af folkets förtroende än den yngre.
Här har blifvit sagdt, att den äldre kammaren icke vore nog bibehållande.
Denna egenskap ligger för det första deruti, att ledamöterne skola vara äldre.
Med åldern följer betänksamhet och erfarenhet.
Dermed följer äfven, att den gamle mannen ofta får höra yrkas upphäfvande af sådana samhälls-inrättningar, till hvilkas stiftande han sjelf bidragit eller möjligen varit upphofsman.
Deruti ligger ett stort skäl för honom att vilja bibehålla hvad som finnes.
Ytterligare är för honom en anleda. dertill den längre tid för hvilken han är vald tili riksdagsman.
Han behöfver icke begagna ögonblicket för alt skaffa sig inflytande såsom riksdagsman, för att göra sitt namn omtaladt, eller för att fasta det vid något förslag, som han söker genomdrifva.
Han har tid pä sig till framtiden, ocii han är nödsakad alt icke förgå sig vid en riksdag, för alt ej vid en påföljande nödgas frånträda sin mening.
Den som är vald för en gång, utan hopp eller pligt att komma åter, är mera frestad att instämma i eller söka åstadkomma sådana beslut, som gälla för dagen, men icke kunna vidhållas.
Samme talare har påstått , att den äldre kammaren skulle sakna upplysning.
Han kan icke sakna den upplysning, som linnes inom folket i allmänhet , då han är sammansatt af alla Stånd.
Enär ledamöterne tillika skola vara äldre män än medlemmai ne i den andra kammaren, så bör väl förmodas, att de hafva vunnit någon upplysning under de flera år, som de upplefvat.
Äro de åler sådane, som gå tillbaka för hvarje riksdag; så bör man val förmoda, att de icke blifva valde.
Flera riksdagars bevistande bör väl medföra den största upplysning om allmänna ärenden, och det ar just denna, som hufvudsakligen, behöfves.
Samme talare har omförmält fördelarna af Prosten Odmans förslag.
Jag vill icke nu upptaga dess brister, derföre att del icke ar under öfverläggning; men om det skulle komma derhän, så skulle jag söka visa att det är ihåligt, och bland dem jag känner det farligaste, just derföre al t det är skenfagrast.
Hamiltons förslag är ingalunda förkastadt, derföre att mitt företages till pröfning, ty det D e n 'i No ve m b c r f. ra. förra återstår om mitt afslås.
Sprengtporten har sagt, att jag gjort så många medgifvande!), alt litet eller intet af mitt förslag återstode, och att jag sålunda gerna kunde efterskänka hvad sorn vore öfrigt.
Jag hai intet efterskänkt, som är väsendtligt, utom sjelfskrifvenheten; kan således icke göra det medgifvande, Frihtn begärt, aldraroinst ett sådant, som bidroge till antagandet af Frih:ns eget förslag.
Det var nemi. en farhåga hos många inom detta Stånd, att genom dess upphörande att representeras för sig sjelft, och genom dess förening med andra i en gemensam kammare, skulle Ståndets privilegier äfventyras.
Jag förklarade då, all sådant ingalunda var min mening, att jag hade .förgätit att erinra om denna omständighet, roen att Gr.
Spens hade upptagit den.
Till yttermera visso, och för att undanrödja alla farhågor, begärde jag att Gr.
Spens måtte uppläsa sitt förslag, hvilket han gjorde.
Om Grefven nu icke sjelf vidhåller det, så anser jag såsom en hederssak för mig, att vidhålla det, tills J sjelfve, mine herrar! håfven förklarat, det J lippo Ifren all säkerhet för edia privilegier.
Boye har sagt, att 3 Stånd skola kunna öfverrösta de 2 öfriga.
D. t är ganska klart, om man vill åtskilja dem i särskildta stånd; men är man deremot samlad i en kammare, så beror det på de sammanlagda rösterna af minoriteterna i de 3 stånden samt af pluraliteten i de 2 stånden, hvem som får öfverhand.
Då kan det gå tvertom mot hvad Frihtn förmodar.
Samme talare har förundrat sig öfver den förändring i förhållandet, att det är Hr Dalman , som nu är conservativ, och att andre ledamöter deremot äro motsatsen, hvadan Frilun förenat sig med Hr Dalman.
Månne icke, mine herrar! vi af denna förändring i conibinationer kunna förmoda att Frih.
Boye upphört att vara conservativ?
Det är åtminstone min mening om hans förfarande i denna fråga.
Jag har funnit mig uppmanad att begära ordet igenom de herrars yttranden, hvilka hafva föreslagit att öfverlåta åt Coust.Ulsk. uppgörandet af ifrågavar. förslag.
De herrarne hafva sannolikt icke erinrat sig innehållet af 56 §:n Reg.
F;n, emedan de i annat fall troligen icke skulle hafva velat meddela Coust.- Utsk. en sådan makt.
Denna § ålägger nemi.
Const.Utsk. att sammanjemka de meningar, hvart och ett Stånd förklarat för sin gemensamma lanke, i möjligaste måtto till ett helt.
Jag förmodar, att de herrrar, hvilka nu yrka att R. o. Ad. i denna punkt skall göra ingenting, — jag förmodar, säger jag, att deras afsigt dermed alls icke är att fråntaga R. o. Ad. dess röst i Const.Utsk. vid den skeende sammanjemkningeo, och att de väl således afstå från sin begäran att öfverlåta alltsammans åt Const.Utsk.
Det är klart, att då de öfriga SläudenS ullatti) inkomma till Const.Utsk. och R.
Den a November f. ni. ai o. Ad. icke något utlåt, afgifvit, så samman jemka r Utsk. i Stånds beslut utan afseende på hvad hiir till prot. blifvit yttradl, emedan delta alldeles icke kommer till Utskts kännedom.
Det är således af liögsla vigt, att Ståndet aflemnar sin gemensamma tanke äfven i denna fråga, likasom i de öfriga , emedan en sådan tanke kommer att hafva bestämdt inflytande på sjelfva resultatet, vare sig att detta kommer att bero af alla 4 Ståndens likstämmiga beslut, eller kommer, såsom 56 §:n innehåller, att afgå till förstärkt Const.- Utsk. 1 båda fallen kommer Ståndets gemensamma tanke alltid alt hafva sitt stora inflytande på Coust.Utsk:s tillgöranden.
Hade R. o. Ad. återigen från första början af öfverläggningen icke ingått i några detaljer, utan blott, efter roteling öfver Frih. SprengIportens förslag, förklarat, att R. o. Ad. ville afbida Coust.Utskts vidare förslag och icke i första hand yttra sin gemensamma tanke öfver den ena eller andra af de frågor, som tillhörde den ytterligare öfvei läggningen i ämnet, det hade varit en annan sak.
Då hade frågan stått öppen för en ny återremiss lill Utsk., hvilket efter min tanke numera icke är möjligt: ty sedan R. o. Ad. bestämt den nedre kammaren, men icke skulle bestämma något rörtde den andra, så är det klart, att Cons!.Utsk. skulle anse, att R. o. Ad. icke funne nödigt att derom uttrycka en gemensam lanke, utan öfverlemnade till Const.Utsk. att efter de öfriga Ståndens tankar afgifva förslag i denna fråga Hvad åter angår den värde författarens förslag till bildande af allfie kammaren, så får jag erinra, att om den värde författaren icke har andra garantier än ålder och ledamöternes val för längre tid att förevisa för densammas conservativa beskaffenhet, så förefaller det åtminstone för mig nog otillräckligt.
Andra garantier hafva funnits behöfliga vid alla undersökningar ronde sådana ämnen som delta, t. ex. på congressen i Washington 1781, vill jag erinra mig, då den förklarade sig competent och en ny författning der började, så antog man, alt ett conservalivt element i lagstiftande makten bör ingå.
Den conservativa egenskapen af Senaten i Washington härleder man och har man i alla tider härledt, icke så mycket från dess ålder, som icke mera deraf, alt den är vald, icke omedelbarligen af folkel, utan af de särskilda stadsbo sam Högarnes representation.
Den är således vald i 3:dje instansen, och jag för min del kan således icke annat än vid detta tillfälle på denna grund skänka min röst åt Frih.
Hamiltons förslag, sorn åtminstone förvissar mig derom, alt ledamöterne till den öfre kammaien icke omedelbarligen blifva valde af folkel.
Jag skulle likväl önska, att Frihtn vilie modifiera sitt förslag så till vida, att han medgaf en sådan redaction deraf, som innebar, att R. o. Ad. anser att ett ännu mera medelbart val bör äga rum för ledamöter till den öfre kammaren än till den nedre, och att sålunda R. o. Ad:s tanke blefve den, alt just precist i dessa 22 Den 2 November f. ra. mera medelbara val ligger elen förnämsta garantien för öfre kammarens ändamålsenliga sammansättning.
Spens, Garl Gustaf:
Boye har i dag, igenom sin reservation mot formen för behandlingen af denna fråga, angtde Lamraroes sammansättning, har bragt ett ämne å bane, som, ehuru jag fullkomligt instämmer med hvad Hr Frih. o. Landtm, yttrat, alt något steg, i afseende på hvad Frih, Boye yttrade, icke nu kan vidtagas, eller någon ändring i formen icke kail deraf föranledas, likväl bringar mig alt förklara, att jag ej kan annat än lill en del i hans yttrande, såsom reservation betraktad, förena mig.
Jag kan göra det så mycket mera, som den tanke jag här först yttrade, att man borde söka construera R. o. Ad:s gemensamma tanke efter saker och icke efter anmärkarnes personer, innefattade samma mening; ty hade den gjort sig gällande, hade största delen af de framställda förslagen kunnat förbigås, eller hade man åtminstone kunnat förbigå det som nu af Frihin blifvit ifrågasatt.
Man bode nemi. då kunnat inskränka sig och bort inskränka sig till vallagen, och, så vidt möjligt var, akta sig att ingå i bestämmelser om kamrarnes organisation, hvilken fråga ännu icke af Ulsk. blifvit för RiksStm framställd.
Efter denna reservation utber jag mig nu att återkomma till det ämne, som är under afgörande, nemi.
Hr von Hartmansdorlfs förslag.
Jag hoppas, med anleda, af hvad sorn blifvit yttradt, att Frih.
Hamiltons förslag förekommer sedan Hr von HartmansdorfFs är föredraget, i händelse det skulle blifva af R. o. Ad. underkändt.
Örn så händer, torde jag då få tillfälle att yttra mig öfver Frih.
Hamiltons ganska nära med min öfvertygelse öfverensstämmande åsigt.
I afseende å Hr von HartmansdorlFs förslag, föreslog jag i förrgår förmiddag icke någon förändring i 7 punkten, men det yttrande jag då fratngaf framställde endast nmendementer till Hr von HartmansdorlFs systeme.
Det var icke uppgifvet såsom min tanke.
Jag ville blott söka framställa de efter min åsigt mest nödvändiga ändringar inom Hr von HartmansdorlFs förslag, och kunde derföre skilja mig derifrån mycket.
Detta visas bäst deraf, att Hr von Hartmansdorff sjelf antagit de flesta ändringarna.
Hr von Hartmansdorff har nu framställt en ny redaction, som i min tanke är med en särdeles egen talent uppgjord, och sorn jag derföre gerna godkänner såsom grunden för den propos., som nu skall göras.
Om jag nemi. icke fattade orätt, innehöll den, att valen till den öfre kammaren skola ske på samma sätt som valen till nedre kammaren.
Man kan svårligen i färre ord ställa saken på spetsen, än just genom denna redaction.
Hr von Hartmansdorff har derigenom lyckats att förena med sitt förslag hvar och en, som hoppas att Coust.Utsk, skall kunna framkomma med några planer att göra dessa begge särkilda kamrar olika eller karakter-skiljda i något enda annat fall än sorn Den a November f. m. här blifvit oninämndt och af Hr von Hartmansdorff anta get.
Då jag ej kan annat än anse, att äfven den minsta karakters-skilnad, sorn kan åstadkommas mellan de båda kamrarne, är en stor vinst, bekänner jag uppriktigt, att jag emot delta Hr von Hartmansdorff* förslag kommer att votera nej; nien just derföre att jag fruktar alt det torde blifva förgäfves att hoppas, det man här inom Ståndet skall kunna erhålla någon gemensam tanke med sådana förslag till karakters-skilnad, som kunna blifva något ändamålsenligt tillägg i hvad R. o. Ad. redan i sammanhang med Frih.
Sprengtporten* förslag beslutat, just derföre är det min inre önskan, att frågan må återgå till Coust.Utsk. utan bifall till Hr von Hartmansdorff* förslag, och som dertill svårligen kan finnas någon ändamålsenligare utväg än att Hr von Hartmansdorff* förslag upptages i proposm, sådant det är framstaldt, så anhåller jag att propostn må göras såsom han begärt, att valen till öfre kammaren skola ske på samma sätt som val lill den nedre kammaren.
Boye har behagat göra åtskilliga anmärkn:r mot mig och Hr von Hartmansdorff, i afseende på våra tänkesätt i den här frågan och våra tänkesätt i öfrigt under loppet af denna riksdag.
Dessa anmärkntr upptager jag såsom en vanlig följd af Frihms liflighet, men deri ligger dock någonting på bolten, som fordrar en art af vederläggning, helst till följe af den sammanställning, som Frih:n behagat göra emellan en annan ledamots tänkesätt och våra.
Jag får då för det första nämna, att jag lill föregående riksdags Const.Utsk. öfverlemnade ett förslag lill representationsförändring, alldeles öfverensstämmande med de grundsatser, som jag här understödt under denna riksdag.
Det skiljer sig icke i annat, än att jag hade föréslagit /(B ledamöter, 24 i hvardera kammaren af hvart stånd.
Här är föreslaget 5o ledamöter, 20 från hvarje stånd.
Delta mitt förslag har varit föremål för R. o. Ad:s öfverläggning och förkastande vid förra riksdagen.
Jag fick då 25 eller 26 röster för mig mot omkring 3 eller 4 gånger så mångå e mot mig.
En annan talare, Hr Dalman, hade då också ett förslag, som likaledes kom under omröstning och fick en eller två röster mer eller mindre för sig än jag för mitt, samt fick ånöja sig med den stora förkastelsedomen af minst af de voterandes antal.
Mitt förslag var bygdt på precist samma grunder, som jag nu vidhåller.
Hans förslag var bygdt på allmänna valprincipen, icke ståndsprincipen, såsom grund för de väljandes sammansättning.
Det lärer således vara jag, som vidhåller den grundsats, som jag vid en föregrde riksdag framställt.
Frihln har således, förmodar jag, icke med sin framställning mot mig menat någon benägenhet hos mig alt kasta om från den ena riksdagen till den andra.
Jag har icke den arten.
Jag är ingen vindflöjel, som blåses än hit och än dit.
Jag kan hafva orätt i mina grundsatser, och jag Den a November f. m. framställer dera öppet till den kraft och verkan sora de konna hafva, men de äro dock mina grundsatser, de äro fasta, äro icke föränderliga hvarken genom lynnets skiftning eller karakterens obestämdhet.
— Hr Dalman har i korthet yttrat, att Prosten Ödmans grundsatser kunde vara bra.
Hr von Hartmansdorff har ej velat upptaga den punkten, utan blott helt enkelt sagt, att om de voro egentliga föremålet för öfverläggningen, så ville lian bevisa deras ihålighet.
Som dessa grundsatser framställas då och då med ett visst beröm från en viss sida, som likväl icke tyckes vara hugad att gå så allvarligen tillväga med deras framhafvande, sedan vissa nederlag hafva ägt runi i de 3 Stånden under dessa frågor, så anser jag mig likväl böra i korthet karakterisera dessa förslag.
Hr Dalman ville vid förra riksdagen hafva allmänna val gällande.
Prosten Ödman vill så också.
Valförsamlingarne skulle vara de s. k. allmänna valen och förrätta de s. k. samfäldta valen, som här hafva utgjort föremål för 3 Stånds förkastelsedom vid innevar. riksdag, och som, efter en stor talares yttrande i ett annat Stånd, blifvit vederbörligen begrafna.
Prosten Ödman vill likväl, och det utgör det skenfagra i förslaget, att dessa genom allmänna val sammankomna valförsamlingar skola välja på de särskildta ståndens ledamöter, så alt R.
St. skulle likväl vara till ögonfägnad för derti, som hålla af stånds-ide'en, sammansatte af ståndens ledamöter.
Men när den djupt nedgående democratiska valförsamlingen, när sjelfva den råa massan efter största sannolikhet skulle utgöra pluralitelen i valförsamlingen, så vore deraf en gifven följd, såvida icke Guds nåd skulle särskildt mellankomma, att draggen af de personer, som tillhöra de särskildta stånden, skulle komma att utgöra den rådslående församlingen.
De notabiliteter, som skulle framställas vid dessa val, skulle ligga i publicitetens händer för det mesta.
Dessa notabiliteter äro nog kände.
Det h ar icke Prosten Ödman åsyftat, icke heller Hr Dalman, som berömmer d.enna grundsats, men följden af denna grundsats skulle blifva sådan, och jag fruktar för de notabiliteters beskaffenhet, hvilka sålunda skulle blifva valde, äfven om deras rykte ut puffas mer eller mindre af dem, som gjort till sin melier att puffa ut allt hvad dåligt är.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, alt plenum kornme att fortsättas på e. m. kl. 6.
Hr Stuart, Carl
Med undantag endast af en anmäld reservation, har jag iakttagit en oafbruten tystnad under de flera plena, då den ytterst vigtiga representationsfrågan utgjort föremålet för R. o. Ad:s öfverläggning.
Men det må tillåtas mig att, innan dessa discussioner slutas, äfven få inför detta Stånd framställa mina tankar i de ännu återsående detaljfrågorna.
Jag erkänner med särdeles tillfreds - D«n a November f. m. fredsställelse, att det beslut, som R. o. Ad. redan i början af nu förevar, öfverläggningar fattade, öfversteg mina förhoppningar.
Det har varit för mig synnerligen glädjande att tinna, det personer, hvilkas inom vårt land utmärkta parlementariska egenskaper jag icke kan underkänna, åtminstone i detta afseende afvikit ifrån en conservatism, som i nästan alla andra fall, särdeles under denna riksdags lopp, så vidt jag kunnat fatta, uppenbarat sig.
Jag hade likväl äfven vid detta tillfälle rönt en ännu större tillfredsställelse, derest R. o. Ad. stannat vid sitt första beslut, nemi. vid förklarandet att Frih.
Sprengtportens förslag utgjorde Ståndets gemensamma tanke.
De anmärkntr, som sedermera blifvit af det Högloft.
Ståndet godkända, anser jag, för min del, mer eller mindre stridande mot de grundsatser, som detta förslag innefattar, och jag begagnar derföre tillfället att nu generelt reservera mig mot alla dessa såsom Ståndets gemensamma tankar antagna anmärkningar.
En omständighet, vid hvilken jag för öfrigt ej kunnat underlåta att särskildt fästa uppmärksamheten under de discussioner, som här förefallit, har varit den nästan oafbrutna hänsyftningen, det nästan oupphörliga återkommandet, som här ägt rum i afseende å den periodiska pressen och dess härvarande representanter.
Ståndets bedömmande underställda ämnet är i sig sjelft så vigtigt och så omfattande, att jag förmodar, det mera grundade och mera gällande skäl för de yttrade meningarna måtte förefinnas, än de, som endast kunde hemtas från det skick, hvari den periodiska pressen inom hufvudstaden för det närvar, befinner sig.
Jag hur äfven i dag hört flera talare vidröra detta ämne, och jag har derföre ansett mig icke kunna underlåta att göra en erinran mot dessa opåkallade afvikelse!' från den förevar, frågan.
— Hvad nu egenteligeu denna fråga beträffar eller sältet för bildandet af den äldre kammaren, så anser jag mig icke nu böra i delta afseende ingå i några detaljer, utan endast underkänna, jemväl på denna grund, de så väl af Hr von Hartmansdorff som af Frih.
Hamilton framställda förslag.
Vid det af Ilr von Hartmansdorff framställda förslaget, som nu skall utgöra egentliga föremålet för discussionen , anser jag mig böra dessutom anmärka, alt det alltför mycket binder händerna på de väljande.
Jag önskar och jag hoppas, att hvar och en af detta Stånds ledamöter hyser den afsigt, alt i de blifvande representant-kamrarne alla opinionens särskilda skiftningar måtte varda, så vidt möjligt är, representerade.