Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Gyldenstolpe bar sökt att uppställa samma farhåga specielt i afseende på lagfrågor; men jag tager mig friheten fästa denne värde ledamots uppmärksamhet derpå, att dä ifrågavar. förslag icke afser andra lagfrågor, än de som grunda sig på K. propos:r, och Ständerna äga rätt att särskildt för hvarje fall pröfva om de vilja åt Utsk. öfverlåta en sådan rättighet, så finnes icke den ringaste anledn. till den tankan, att RiksSt:n genom ett bifall till förslaget afsäga sig någonting; det är endast en möjlig het, de bereda sig sjelfve, att underlätta framgången af en vigtig samhällsförbättring.
Hr Lagerhjelm har anfört den omständighet, att det är ett särskildt förhållande med de förstärkta Utsk:n, att deras majoritet ofta kan blifva helt annorlunda än Ståndens; men man mäste likväl anmärka, att Utsk. som väljes, måste vara en delegatation af hvarje Stånds majoritet sådan den för tillfället finnes, äfven om den sedermera skulle under riksdagens lopp förändras inom ett så rörligt Stånd som R. o. Ad.
Cederström har trott, att den föreslagna utvägen lätt skulle kunna undvikas, emedan han ansett bäst, att R.
St., inom de särskilda Stånden, i klump antaga det nya lagförslaget.
Detta Den 23 September.
435 i vore visserligen en ganska god utväg, men har blott den olägenheten, att icke låta sig göra, sä länge hvarje ledamot har sin yttranderätt, och kan draga under öfverläggning hvilken del af förslaget som helst, samt deröfver begära votering.
Sä mycket har för öfrigt i sjelfva saken blifvit sagdt, att jag afstär från att deruti vidare inlåta mig.
Jag uther mig vördsamt R. o. Ad:s tillåtelse alt få upptaga lill besvarande ett eller annat inkast, som blifvit gjordt emot min framställning.
Det första af dessa inkast hvilar på ett missförstånd.
En värd talare har nemligen anfört, att jag skulle finna en motsägelse derutinnan, att
Ständerne efter detta förslag skulle delegera ett Utsk.
Jag kan så mycket mindre hysa en sådan öfvertygelse, som R.
St. vid flera de föreg:de riksdagar, i hvilka jag deltagit, hafva gjort detta.
Detta fäster jag mig således icke sä mycket vid, i händelse detta förslag skulle antagas och blifva gällande grundlag.
Abuormiteten ligger deruti, att 87 § Reg.F. stadgar i sitt slut, huru förfaras skall, då Konungens propos:r ronde lagförändringar eller nya lagar skola behandlas af R.
Det stadgas nemi. der, att dä der förekomma sådana frågor, fordras 3 Stånds samtycke för att utgöra R.
När nu i st. f. dessa Ståndens egna beslut en delegation äger rum och således ett förstärkt Utsk. får denna Ständernas makt, sä följer också derutaf, att om det förstärkta Utsk. kan operera så, alt det kommer till något resultat, som behöfver 3 Stånds beslut, sä måste det finnas en fullkomlig abnormitet i denna §, när man dertill lägger det närvar, förslaget.
Till denna abnormitet har det visat sig vid flera riksdagar att de förstärkta Utsk:n kunna komma.
Del är denna abnormitet, som jag ber alt få underkasta R. o. Ad:s noggranna begrundande, innan något beslut fattas.
Jag upprepar detta skäl nu, äfven derföre att det icke finnes upptaget i den reservation, som jag nyss haft äran åberopa.
Några talare efter mig hafva ansett omöjligt att på något annat sätt åstadkomma en förändring, och den siste talaren förklarade rent af, att hvar och en, som är öfverlygad om vårt lagverks ofullkomlighet mäste nödvändigt gå in på detta förslag, och den som det icke gör är således en person, som alldeles icke vill någon reform i denna fråga.
Jag måste helt och hållet motsätta mig denna tolkning.
Jag tror icke, att någon har rätt att inlägga motiver i mina yttranden.
Jag förklarade, från början af denna discussion, att jag icke ingår i någon slags granskning af sjelfva saken; det är blott vid formen jag håller mig.
Huru kan man dä tillåta sig den insinuationen, att jag skulle vara emot all reform, derfåre att jag anser det vara min pligt att framhålla de betänkligheter jag hyser inför det Stånd, hvaraf jag har den äran att vara ledamot.
Hvem äger rätt att här framkasta en insinulion emot mina äsigler eller det sätt, hvarpå jag uppfattat frågan, då hon nu utgör föremål för R. o. Ad-.s beslut.
Men det gifves ännu en annan omständighet, som måste, om 436
Den 23 S e p t e ni Ij e r. jag icke alltför orätt ser saken, vara ännu mera betänklig än de jag redan anfört.
Om det i detta Utsk. skulle hända, sedan riksdagen är afbläst och efelia Utsk. är lössläppt till sitt eget machineri, alt ordf. vägrar propos., så blefve ju Utsk. försatt i overksamhet.
Vi veta nu ganska väl, huru sådana frågor skola upptagas; men om delta förslag antoges, sa tinner man emellan riksdagarne intet sätt, hvarpå en sådan svårighet skulle kunna aflijelpas.
Man säger, att det är omöjligt, såvida man ej antager detta förslag, att få fram de förändringar, som man önskar.
Spens, hvars namn här blifvit åberopadt, har likväl genom sitt förslag redan visat, alt det icke är omöjligt.
Jag har sjelf, då jag första gången yttrade mig, tagit mig friheten att föreslå, det en särskild § i grundlagen skulle införas.
En sådan inovation anser jag icke olämplig.
Den kan ganska väl förlikas med våra andra förhållanden.
En sådan § skulle börjas ungefär sålunda: för att lätta Ständernas beslut i den bestämda frågan om lagverkets förbättring i riket, så hafva Ständerna beslutat så och så.
Derigenom finge denna § ingen utsträckning och kunde icke blifva något prejudicat.
En värd talare har förklarat, att i händelse saken skulle kunna verka som prejudicat, vore han beredd att afstyrka den; jag är öfvertygad, att den kommer att göra det.
På dessa skäl vågar jag vidblifva min tanke och högeligen tillstyrka Ståndet all icke antaga della vådliga förslag lill en innovation, som är oerhörd i vår grundlag.
Ganska många röster hördes åter begära propos. II.
Jag anhåller om tillstånd alt några få ögonblick få tagall. o. Ad:s uppmärksamhet i anspråk.
Jag är först skyldig ett svar ät den siste värde talaren, Gr.
Gyldenstolpe, som citerat ett yttrande af mig i föreg:de plenum.
Prot. för den dagen är ännu icke justerad!, åtminstone har jag icke sett mitt yttrande uppsatt, men jag vädjar till dem af R. o. Ad;s ledamöter, som då voro närvar., och försäkrar, att milt yttrande icke föll sig så, som det af den värde talaren blifvit cileradt.
Jag påminner mig bestämdt, att jag började detta yttrande så: ”Sedan 11. o. Ad. haft tillfälle att höra sig föreläsas den K. propos. af den <5 Juli, sedan 11. o. Ad. haft tillfälle höra de utförliga och öfvertygande yttranden, som Frih. Nordenfalk, Gr.
Anckarsvärd och flere värde talare här hafva anfört” etc.
— Sä föllo mina ord, och jag hemställer, om detta icke är helt annorlunda, än den citation, som Gr.
I afseende på den fråga, som nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, får jag förklara, alt om jag kunde i detta förslag upptäcka alla de vådor och de stora betänkligheter, som flere värde, af mig högt aktade talare förespeglat, så skulle jag i sanning icke ett ögonblick dröja att med min röst söka motverka antagandet af detta förslag; men då jag tvertom är öfvertygad om motsatsen, då jag är öfvertygad om nyttan och behofvet af den förändring, som förslaget åsyftar, så kan jag icke annat än tillstyrka dess antagande.
Ilär är icke tillständigt att yttra något om det större eller mindre värdet af det
Den 23 September. 437 nya lagförslag, som förr eller sednare skall komma under R.
Sl:s öfverläggning, men jag ber alt få återföra i R. o. Ad:s minne, huruledes hela riket önskar en ny och förbättrad criminal-lag, huruledes Konungen jemväl uttryckt sin önskan i detta fall, och sin önskan att under innevar. riksdag kunna öfverlemna ett förslag till R.
St., hvartill jag lägger den upplysning, att, om icke oförutsedda binder mellankomma, detta förslag måhända blir inom loppet af October månad för R.
St. framstäldt.
Jag hemställer då lill R. o. Ad., huruvida det är möjligt att under loppet af innevar. riksdag, hvilken Konungen också bestämdt förklarat sig vilja sluta inom möjligen kortaste tid, hinna pröfva delta förslag i hvarje särskild § på 4 särskilda kamrar.
Detta påstår jag ligger utom möjlighetens gräns, men en möjlighet dertill finnes, om det nu förevar, förslaget af R. o. Ad. antages.
I afseende på Hr Lagerhjelms yttrande, att han trott sig finna en abnormitet emellan detta stadgande och 87 § Reg.F., ber jag att fä nämna, att jag icke kan finna detta.
Det ankommer på Ståndet alt lill grundlag antaga detta stadgande, hvilket sättes i slutet af den nämnda §, såvida det af Konungen godkännes, och § har derigenom icke fått något tillägg, som icke dermed ganska väl kan stå tillsammans.
Man har anmärkt, att en ordf. i Ulsk. skulle kunna vägra propos.
Såvidt jag känner, så vägrar icke ordf. i ett Utsk. propos.
Vill han icke göra den, så lemnar han klubban åt någon annan, och går sin väg.
Slutligen ber jag att få erinra, att det här föreslagna Ulsk. har en särskild förmån, som Ständerna icke äga, nemi. att kunna kalla till sitt biträde lagkunnige personer och af dem erhålla upplysningar.
Jag vill icke vara vidlyftigare, utan anhåller blott att fä förklara, det jag med min röst biträder förslaget.
Det finnes, enligt min tanke, i sjelfva formen för det arbete, hvilket man vill ålägga det s. k. förstärkta LagUtsk. emellan riksdagarne, någonting som gör att jag omöjligen kan bifalla det ifrågavar. förslaget.
Vid utöfningen af Ständernas lagstiftande rätt, äro de af grundlagen bundna lill vissa former, genom hvilka Konungens makt och folkets frihet båda äro betryggade från intrång af Ständerna.
Grundlagens rätt bevakas vid riksdagarne af edsvurne talmän på Konungens vägnar.
Hvem skall bevaka grundlagen vid öfverläggningarne bland dessa 48 ledamöter i förstärkta LagUtsk.?
Hvem försäkrar oss, att den lag vi få af dem emottaga är enligt grundlagen stiftad, och hvem sliter alla de tvister, som om grundlagens tillämpning emellan dem kunna uppkomma?
Ingen edsvuren talman eller något Const.- Utsk. finnes, som kan afgöra dessa tvister.
Med ett ord, lagstiftande makten är der alldeles obunden af alla de former, af hvilka vi finna oss begränsade.
Jag anser förslaget endast på denna grund omöjligen kunna antages.
Sedan Frih. Gyllenhaal yttrat sig, skulle jag förgäfves bjuda lill att öka skälen för förslagets antagande, 43S Deli 23 September. men jag utber mig att få besvara den siste värde talarens yttrande, att Ståndet omöjligen kan antaga detta förslag, med den lilla erinran att omöjligheten lärer då komma att förefinnas blott inom detta Stånd, då de öfriga redan bifallit förslaget.
Jag vill icke till besvarande upptaga de anmärkmr, som blifvit gjorda, för att ådagalägga de missbruk, som kunna blifva en följd af detta förslags antagande, emedan jag tror, att det finnes ingenting i verlden, som icke kan missbrukas.
Jag tror, att man snarare bör se till om någon verklig nytta af det rätta bruket kan uppstå.
Hvad delta förslag angår, tror jag, att det så mycket nödvändigare bör antagas, som jag icke hört någon enda ledamot, hvilken icke medgifvit, att en ny lag är af behofvet påkallad.
För närvar, veta vi icke något annat medel att få en sådan antagen, än det föreslagna, ty man har erkänt, att örn den nya lagen skulle komma att på 4 kamrar behandlas, så skulle den icke på många år kunna blifva antagen.
Om man vill ändamålet måste man således vilja medlet.
En ledamot har yttrat, att systemet skulle förryckas, om det nya lagförslaget skulle af det föreslagne Utsk. paragrafvis delibcreras, men hvar och en lärer finna, alt om någon förryckning korhmer i fråga, mäste den blifva mindre inom Utsk. än inom de 4 Stånden, der hvarje § kan få 4 olika redactioner.
En värd talare har yttrat, att grundlagsförslaget hvarken är ändamålsenligt eller nödvändigt att antaga, utan sagt, att det kunde linnas andra utvägar att få den nya lagen antagen, men han har icke uppgifvit dem.
Samme värde talare har äfven varit tvehågsen huru det skulle gå, om ordf. i det blifvande Utsk. vägrar propos.
Dermed tror jag icke vara någon fara, helst en dylik vägran af propos. är grundlagsvidrig, enär ordf. i Otsk. ej har annan rätt, än hvarje annan ledamot derstädes, och det blir således Utsk:s majoritet, som derom äger att besluta.
En annan värd talare har mycket berömt aflidne Gr.
Spens’ opartiskhet
Jag instämmer fullkomligt deruti, och önskar blott att man lika mycket vid andra tillfällen ville fästa afseende på hans åsigter.
Af alla de vidlyfiiga anföranden, som här blifvit afgifna för bifall till det ifrågavar. grundlagsförslaget, har jag icke kunnat inhemta att mera än ett enda skäl af verklig vigt blifvit framstäldt, det nemi. att en granskning af det nya lagförslaget förestod, som blefve alltför vidlyftig att af 11.
St. företagas.
Jag medgifver riktigheten af detta skäl, men invänder emot antagandet af detta förslag det motskäl, att i händelse man härmed endast afsett det nya lagförslagets antagande, kunde man hafva inskränkt sig att stifta en lex in casu och icke, så som nu är händelsen, i grundlagen införa ett stadgande, som skall stå der för alla kommande lider.
Det är denna våda, som den sida, till hvilken jag bekänner mig, har framställt och, som det synes mig, med ganska grundliga skäl ådagalagt.
Lika med dem anser jag förslaget högst vådligt och tror det vara bättre för Svenska folket, alt ett annat förslag från Const.Utsk. framkommer för Don 23 September.
439 att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, och derigenom vidare uppskjuta lagverkets pröfning, än jag vill biträda ett förslag, hvars följder för framtiden kunna blifva oberäkneliga.
Jag anhåller att endast med några få ord få förlänga denna discussion, nemi. i afseende på möjligheten af alt det nya lagförslaget skulle kunna antagas i sin helhet af R.
St. på deras 4 rum. R. o.
Ad. lärer icke förgätit, att 1809 års grundlag blef antagen i sin helhet på 4 rum.
Ehuru i alla 4 Stånden vid 1809 års riksdag gjordes anmärkmr vid särskilda §§, så var likväl majoriteten nog sansad för att begripa, att det icke gick an alt upptaga särskilda §§, utan att de måste i ett system antagas, och jemkningarne öfverlemnas åt framtiden.
En majoritet i ett enda plenum vid samma riksdag vållade alt icke Riksd.Ordn. blef på samma sätt antagen, och följden deraf blef att Riksd.Ordn. icke blef med samma conseqvens beslutad.
Samma ändamål bör af våra nuvar.
4 Stånd kunna vinnas, och jag har den fullkomliga tillit till Svenska folkets representanters förstånd, att när Konungens propos. kommer, det icke öfverlemnas åt några mer eller mindre spetsfundiga anmärkare att förhindra förslagets antagande i sin helhet.
Detta är ock skälet för mitt afstyrkande af förslaget.
Alla scrupler emot antagande af ett lagförslag äro aktningsvärda, när de komma från en uppriktig öfvertygelse, och sådana hafva de varit i detta fall här.
Men för scrupler kan icke verlden afstanna, och icke eller lagförslaget uppehållas i evärdeliga tider.
Det har blifvit här lill öfverflöd bevisadt, att icke någon annan utväg finnes för alt genomdrifva detta förslag, som i 30 år utgjort en af folkets stora önskningar.
Ilar man icke märkt likväl, att dessa scrupler hos somliga just tilltagit nästan i samma mån, som andra hafva bevisat, att man borde öfvergifva scruplerne?
Ja man kan icke undgå att hafva märkt, att då man till och med icke hade nog med de scrupler, som nu lefvande personer kunnat uppväcka, sä har man uppletat hvad de afdöda hafva talat, och man har velat gifva åt de afdödcs scrupler en stor vigt, derföre att dessa personer voro, som man sade, opartiska.
Den bär nämnda personen var allmänt känd för alt vara opartisk, men han har icke blifvit mera opartisk för det alt han är död; här finnas tvertom många, som nu yttrat sig och hvilka också en gång måste underkasta sig förgängelsen, men man torde likväl få svårt att sedan finna deras yttranden opartiska.
Således, mine Hrr, bör åtminstone icke opartiskheten hos en afliden ligga såsom en scrupel att hindra hvad nutiden af oss fordrar.
Jag sammanfattar för öfrigt skälen, hvarföre jag röstar för förslaget, helt kort deruti, alt jag tror, alt den stora delen af Svenska folket skulle, om sådant lämpligen kunde ske under våra former, vara högligen belåten, om Ständerna alldeles ville inställa sin pröfningsrätt af ett lagförslag, hvilket undergått en så mångfaldig granskning under tvenne olika Regeringar, som det förslag, 440 Den 23 September. hvarpå vi nu vänta.
Men sådant går naturligtvis icke an, och frågan måste således blifva att vidtaga den åtgärd, genom hvilken Ständerna med minsta bråk och bekymmer, huru de skola utöfva sin lagstiftningsrätt, kunna låta denna sak enligt folkets önskan passera osönderplockad.
Då man nu icke kan skrifva om det nu ifrågavar. förslaget, och få det sådant man vill, så lärer knappast någon annan utväg återstå, än alt antaga det sådant det är, och ur denna synpunkt gälla de här uttänkta scruplerna mindre.
Jag voterar ja för förslaget.
Ganska många ledamöter ropade ånyo på propos.
Jag har endast begärt ordet, för att få lemna en upplysning åt Hr Bråkenhjelm.
Han har frågat, hvilken som skulle vaka deröfver, att grundlagens helgd blefve iakttagen af det förstärkta Utsk., då det icke hade någon edsvuren talman.
Jag anhåller i anledn. häraf få fästa uppmärksamheten dervid, alt det väl icke är fråga om att Utsk. skall ensamt besluta öfver de ifrågavar. lagförslagen, utan lära väl Konungen och hans Regering fä behålla sin makt att pröfva Utsk:s beslut, lika så väl som R.
St:s, och att Regeringen således, vid hvarje tillfälle, både är berättigad och förpligtad att hindra Utsk. från att till lag förvandla sådana beslut, som möjligen skulle befinnas strida emot grundlagen.
Jag tror, att denna controll bör vara åtminstone lika verksam, som den, hvilken Hr Bråkenhjelm sökt hos en edsvuren talman.
För öfrigt får jag i anledn. af Gr.
Gyldenstolpes yttrande fästa uppmärksamheten derpå, att här icke är fråga om, att Ständerna skola i allmänhet delegera sin myndighet till något Utsk., utan här är fråga om att Ständerna skola i afseende å någon viss Konungens propos. afgöra, huruvida den antingen i sin helhet eller blott i vissa delar må af ett förstärkt Utsk. pröfvas.
Det är således icke ett åliggande af Ständerne att ovillkorligen till ett R.
St:s Utsk. hänvisa den K. propos.; tvertom skulle det erfordras alla 4 Ståndens enstämmiga beslut, att då de icke på annat sätt kunna slutligen sammanjemka sina meningar och de särskilda detaljerna af ett vidlyftigt lagförslag, denna jemknings- och redactionsåtgärd måtte varda till ett förstärkt LagUtsk. med Ständernas rätt öfverlemnad; och jag hemställer, mine Hrr, huruvida ett sådant beslut, då dertill erfordras en lika stor majoritet inom alla Stånden, som till en grundlagsförändring eller en privilegiifråga, må kunna rimligen hota med några vådor eller ingifva farhågor, att R.
St. skulle lättsinnigt bortskänka sin lagstiftningsmakt i de vigtigare frågorna; utan blifver Hrr von Hartmansdorff, Rääf, och de med dem liktänkande, fullkomligen oförhindrade att, när det nya criminal-lagförslaget förekommer, yrka att t. ex. den i deras tanka så vigtiga frågan om företrädet för brottslingar att slita spö, framför att åläggas cn själspina, hvilken medför ånger och förbättring, må af R.
St. sjelfva afgöras och icke till det förstärkta Utsk. öfverlemnas.
Frih. Cederström, Jacob, har återkallat i R. o. Ad:s minne den Den 23 September.
441 dea minnesvärda 1809 års riksdag.
Friherren har erinrat om den sjelfuppoffring och den patriotism, som då utan tvifvel utmärkte delta Stånd, likasom de öfriga.
Jag tillägger, att våra prot:r förvara vackra drag deraf äfven för Frih.
Cederströms räkning; men må Friherren undersöka och derefter förklara, huruvida icke både på R.
St. och på honom sjelf kan tillämpas det gamla ordspråket: ”liderna förändras och vi med dem.”
Dalman har till försvar för förslaget yttrat sådana grundsatser, som jag anser min pligt såsom representant ålägga mig att vederlägga.
Han har nemi. framställt, alt det icke skulle vara någon våda uti att antaga förslaget, i anseende dertill att det berodde på R.
St. att besluta om ett sådant Utsk. skulle finnas eller ej.
Han har förmenat, att samma säkerhet skulle vara vid tillsättandet af detta Utsk., som vid grundlagsförändringars genonulrifvande, hvilka naturligtvis fordra 4 Stånds sammanstämmande beslut.
Jag får i anledn. deraf erinra, att det icke är fråga om de garantier, sorn skola bildas för öfverlemnande af sakerne till det föreslagna Utsk.; det är endast fråga om icke möjligen detta Utsk. kan tillsättas vid en blifvande riksdag, äfven sedan det nya lagförslaget varit under granskning.
Det är denna våda jag anser vara stor, vid det ifrägavar. förslagets antagande.
Man bör besinna, att man stiftar denna lag för sekler, men icke för enskilda fall.
Hade man velat inskränka stadgandet endast till afseende på det nya lagförslaget, så tror jag icke alt det hade mott så mycket motstånd inom delta Hus, som nu inträffat.
Sedan härefter öfverläggningen af R. o. Ad. ansetts fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade antaga ifrågavar. förslag, ang:de rätt att i vissa fäll förstärka LagUlsk.
Ropades starka ja och nej; hvarefter Hr Bråkenhjelm begärde votering.
Jag har väl funnit det en gång förut hafva inträffat vid denna riksdag, att man begärt votering, innan Hr Gr. o. Landtm, förklarat, huru han uppfattat svaret på den framställda propos.; men jag anser det vara en tidsödande innovation.
Det vore väl icke för mycket, att först höra Hr Gr. o. Landtnäs uppfattning; det upptager endast några ögonblick.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan votering blifvit begärd, den icke kunde förvägras, och det således vore ända målslöst att uppgifva, huru II.
Ex. uppfattat svaret på den sednast framställde propos., såvida icke Hr Bråkenhjelm ville afstå från sin begäran om votering.
Landtm, uppfattat svaret så, att R. o. Ad. skulle hafva bifallit förslaget, så begär jag votering, i annat fall icke. 2 II. 56 442 Den 25 September. H. Ex. Hr Gr. o.
Landt m. hemställde i anledn. deraf, att R. o. Ad. måtte tillåta företagandet af den begärda voteringen, och lät derefter uppläsa följande förslag till voter.propos.:
Den som anlager det i 12 punkten af Consl.Uiskis mern.
N:o 4 anmälda, sedan sista riksdag hvilaude förslag, angrde rätt att i vissa fall förstärka LagUisk., voterar ja i den det ei vill, voterar nej; Vinner nej, blifver förenämnde förslag af R. o. Ad. förkastadf.
Denna voter.propos. godkändes, och vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallil, som följer:
Nej — 127.
Emot det nu fattade beslutet får jag anhålla att till prot. få nedlägga min reservation.
Jag mäste djupt beklaga, alt R. o. Ad. genom detta afslag har förkastat den enda utväg, som erbjudit sig, att åt landet förvärfva de välgörande verkningarne af ett nytt lagverk.
Hr af Sillen, Wilhelm Gideon och Hr Freidenfelt, Carl Johan Casimir instämde i den af Hr Stråle afgifua reservation; hvarjemte Frih. Stjernstedt, Lars, samt Hr af Sillen, Gustaf Otto Probus, till anteckning i prot. anmälde deras reservationer emot det nu fattade beslutet. H. R. o. Ad. åtskildes kl. § till 11 på aftonen.
Onsdagen den 25 September 1844.
Justerades pleniprot. för d. 21 dennes F. m.
Ilr Lefre'n, Joh. Pehr:
Jag för vördsamt anhålla, att R, o. Ad. täcktes tillåta, att jag afsäger mig min plats i Ridd.Utsk., med tillåtelse att icke destomindre fortfarande vara ledamot af Ståndet.
Mina göromål i tjensteväg hafva förökats, och jag är ledsen alt så ofta nödgas manquera Utsk. i alla fall.
Till denna anhållan lemnade, uppå derom framställd propos., R. o. Ad. sitt bifall; hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmo - B'c n 25 S e p t e m e iv 443 dadé Hrr Electorer alt i deras nästa sammanträde utse en ledamot i Ridd.Utsk., lili återbesättande af ledigheten efter Hr Lefren.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf derefter, att Gr. Lewenhaupt, Gustaf, anhållit, att, med bibehållande af sin riksdagsmannarätt, få afsäga sig befattningen att vara Elector. R. o. Ad. leranade jemväl härtill sitt bifall; i följd hvaraf H. Ex. anmodade Hrr Bänkman, att i deras nästa sammanträde välja en Elector i Gr. Lcwenhaupts ställe.
Fortsattes pröfningen af de i Const.Utsk:s d. 14 och 18 dennes på bordet lagda mein.
Nio 4 anmälda, sedan sista riksdag hvilande förslag till grundlagsändringar.
Af de grundlagsändringsförslag, hvilka i afton komma att inför R. o. Ad. föredragas, lärer ett och annat af de öfriga Ständen vara afslaget.