Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ofverintendents-embetets löfte, men då detta endast omfattar området för Stockholms stad, finner jag deruti ett ytterligare skäl att förena mig med Hr von Francken, och får sål. anhålla om bifall till hans reservation.
Hr F å h r te u s, 01 o f I m m a n u e 1:
En föreg: de talare har apostroferat Stats-Utsk:t för det att frågan blifvit betraktad från en alltför inskränkt synpunkt.
Jag får härvid anmärka, att TJtsk:t sett saken precist från samma inskränkta synpunkt, sorn den, från hvilken Revisorernas anmärkning utgått.
Änskönt deras förslag fått en större utsträckning, så har det väl varit Stats-Utsk:ts både rättighet och pligt att återföra frågan till de dimensioner, den synvidd, som anmärkningen ursprungligen haft.
Endast garnisonssjukhuset i Stockholm har anmärkningen angått, och frågan har derför icke bordt betraktas från vidsträcktare synpunkt.
Jag yrkar alltså bifall till Utsk:ts hemställan.
Jag ber blott få upplysa om att Stockholms stad icke ens finnes nämnd i revisorernes anmärkning, som endast talar om Kronans byggnader i allmänhet.
Hr Fåhrajus:
Jag har icke bestridt, att revisorer nas hemställan om åtgärd har ett vidsträcktare syfte, utan endast att föremålet för deras anmärkning var inskränkt till eldfaran för garnisonssjukhuset i Stockholm.
Revisorerna hafva icke förmält ett ord om någon befunnen fara för allmänna byggnader i landsorterna.
Anser man deras förslag ändock böra föranleda särskilda åtgärder äfven i afseende på dessa, så kan med samma skäl fordras, att dessa åtgärder äfven böra utsträckas till de allmänna byggnaderna å ön S:t Barthelemy.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att under densamma hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan och dels af Hr von Francken, att R. o. Ad., med afslag derå, måtte för sin del besluta, »att R.
St:r skola till K.
M:t aflåta underd. skrifvelse med begäran om föreskrifters utfärdande för Ofverintendents-embetet att foga anstalt om åtgärders vidtagande i berörda hänseende»; framställde Hr Gr. o. Landtm, jjropos. på bifall till Utsk:ts hemställan och, då svaren utföllo med många ja jemte åtskilliga nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som bifaller Stats-Utskrts hemställan i 13 § af Utlåtit N:o 127, röstar Ja:
Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o.
Ad. denna hemställan och bifaller Hr von Franckens i ämnet afgifna reservation.» Voteringen företogs och vid dess slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda:
Nej — 19. §§ 14-17.
Utsk:ts hemställanden biföllos. , § 18. Frih. af Ugglas, Gustaf:
Kevisorerne hafva ansett att stuteriernas ändamål skulle i viss grad varn förfeladt, »emedan till beskällare tjenlige hingstar, hvilka från stuterierne afginge, icke såsom beskällare spriddeg.» Hvad revisorerne här ansett som nödigt, har i många år varit praktiseradt.
Hingstar säljas till högst billigt pris i afsigt att få dem spridda kring landet.
Förr betalades de med 500 rdr, men priset har nu stigit till 750 rdr, men med det fördelaktiga vilkoret att endast i af köpesumman årligen behöfver afbetalas.
Ja, jag tror mig till och med veta att hingstar utlemnas till enskilda personer utan betalning och blott mot skyldighet att föda dem under tiden.
Under sådant förhållande anser jag den föreslagna skrifvelseri öfverflödig, och får således anhålla om propos. på afslag å denna punkt.
Hr Montgommerie-Cederhjelin, Robert Nils Germund:
Dä denna punkt föredrogs i Stats-Utsk:t, skedde det så hastigt att jag icke fick tillfälle yttra mig om densamma.
Jag är dock af alldeles samma mening som Frih. af Ugglas.
Skälet härför är att Iv.
M:t bäst är i tillfälle att bedöma frågor af förev;dé beskaffenhet, hvarföre jag anser den ifrågasatta skrifvelsen både onödig och olämplig.
Jag förenar mig således med Frih. af Ugglas i anhållan om afslag å punkten.
Vid frågans behandling i Utsk:t var äfven jag tveksam om lämpligheten af den hemställan, 606 Den 8 Juni. hvaremot anmärkning nu egt runi.
Då likväl flerahanda omständigheter i vederbörande Utsk:s-afdelning anfördes, som syntes ådagalägga, att i åtskilliga orter man hade en otillfredsställande erfarenhet af stuteri-styrelsens åtgärder i anmärkta hänseenden, Och då här icke vore fråga om något bestämdt tillstyrkande, utan endast ett öfverlåtande till K.
M:ts pröfning, huruvida någon åtgärd i omförmäld syftning borde vidtagas, ansåg jag mig icke böra motsätta mig det förslag, som Utsk:t framställt, och om bifall hvartill jag anhåller.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan och dels afslag derå, framställde Hr Gr. o.
Landtm, forst propos. på bifall till densamma, hvarvid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. § 19.
Leuhusen, Frans Oscar: 1 likhet med hvad Frih. äf Ugglas nyss yttrade, anser jag att K.
M:t icke bör besväras med onödiga skrifvelser, och till deras antal räknar jag denna.
I motiverna säges nemi. att »t. f. Chefen för nämnde byrå emotsåge K.
M:ts Nåd. befallning om en sådan årsberättelses afgifvande.»
Under sådana förhållanden anser jag orätt att K.
St:r aflåta denna skrifvelse, och får således anhålla om afslag å punkten.
Denna revisorernas framställning grundar sig derpå att Statistiska Tabellkommissionen, i likhet med alla andra embetsverk, torde böra till K.
M:t ingifva årsberättelse öfver sin verksamhet.
M:t ännu icke gifvit befallning härom, anser jag det ganska lämpligt att R.
St:r härom göra underd. framställning, och får således anhålla om bifall till punkten.
Med anledning af den upplysning
Hr Huss nu lemnat, afstår jag från mitt yrkande.
Öfverläggningen förklarades fulländad och Utsk:ts hemställan bifölls. §{j 20-24.
Ut,sk:ts hemställanden biföllos.
I)en 8 Juni, 607 § 25. mom. a. Frih.
Jag kan icke lemna oanmärkt det opassande skrifsätt
General-tullstyrelsen med anledning af revisorernes anmärkning tillåtit sig.
Den säger nenR.; »hemställande styrelsen att revisorernes anmärkning i denna del icke borde till någon åtgärd föranleda.
» Sådana ord anser jag icke öfverensstämma med den vördnad K.
St:r hafva rätt att fordra af ett embetsverk.
För öfrigt yrkar jag bifall till punkten.
Ofverläggningen förklarades fulländad och Utsk:ts hemställan bifölls. mom. b och c. B iföl los. § 26.
Lades till handlingarne. R. o. Ad. åtskiljdes kl. -j 4 e. m.
Ö08 Din 9 Juni.
Lördagen den 9 Juni 1866.
Justerades 2 prot.-utdrag för d. 8 dennes samt prot:t för den 23 sistl.
Föredrogs en af Kapitenen vid K. M:ts Flotta Sven Adolf Lagerberg ingifven skrift af följamde innehåll:
Sorn jag tillfölje af sjökommendering ser mig förhingrad att mottaga det val till Statsrevisor, hvarmed R. o. Ad. hedrat mig, får jag härom vördsamt göra anmälan.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. behagade nästa Onsdag d. 13 dennes företaga val af en Statsrevisor i Kapiten Lagerbergs ställe: hvilket bifölls.
Anmäldes och bordlädes: Stats-Utsk:ts Mem:r: N:o 132, ang:de sammanbindningsbanans ledning öfver den med Riksg.-Kontorets hus förenade tomt; N:o 133, om anvisande af de i R.
F:s 63 § föreskrifna kreditiv-summor; N:o 134, med förslag till stadganden i det nya reglementet för Riksg.-Kontoret ang:de de under sistförflutna riksdag för jernvägsbyggnaderna beviljade, ännu innestående anslag och lån; samt N:o 136, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om inlösande af de s. k. frisocknarnes tjenstbarheter till Dylta bruk; äfvensom Bevilln.-Utslcts Betänk.
N:o 20, ang:de beräkningen af tullmedlen, postmedlen, stämpelpappersafgiften och bränvins-brännings-medlen.
Den 9 Juni. 009 Upplästes och godkändes Exped.-Utsk:ts skrifvelseförslag: N:o 71, ang:de stämpelpappers-afgiften; N:o 72, i fråga om indragning af de s. k. prebendepastoraten; N:o 73, ang:de ömsesidig frihet för undersåter inom Sverige och Norge att vistas och bosätta sig inom ena eller andra riket, äfvensom att derstädes idka handel eller vissa andra yrken; N:o 74, i fråga om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter; och N:o 75, i fråga om tillämpningen af nu gällande stadgande ang:de ersättning åt militie-boställs-innehafvare för å bostället för Kronans räkning huggen ek.
Företogs val af 26 ledamöter och 4 suppleanter i förstärkt Lag-Utsk.; och befunnos, vid valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till Ledamöter: N:o 83.
Cronstedt, F., med 32 röster. » 86. » Hamilton, H., med 32 röster.
» 139. » Wirsén, A. E., med 32 röster.
Gr. Mörner, C. G., med 32 röster.
» 140. » Leuhusen, F. O., med 32 röster.
» 262. » Klinckowström, K., med 27 röster. » 381. » Hjerta, F. Ph., med 32 röster.
Ilr Ribbing G., med 32 röster. » 135. » Hammarsköld, fullm.
Gr. Taube, H., med 32 röster. » 215. » Ramsay, A. H., med 32 röster.
Cederström, R., med 32 röster. » 313.
» Drakenberg, S., med 30 röster. « 382. » Sass, fullm.
Hr Printzensköld, A., med 30 röster.
» 661.
Sparre, G. A., med 32 röster.
» 687. » von Post, S. G., med 25 röster.
» 830. » von Vicken, fullm.
Leijonhufvud, C. G., med 32 röster.
» 1960.
A.» Montgommerie, R., med 32 röster.
» 1092. » Leijonmark, E. G., med 32 röster.
» 1430.
» Gyllengahm, fullm.
Hr Lagerheim, C., med 32 röster.
H. V. 39 filo Den 9 Juni. N:o 1479.
Hr )) 1606. » » 1749. B.» » 1885. )) 2883. )) )) 2317. 2331. » N:o 2144.
Hr )) 311.
Fri » 601.
Hr » 2017.
» 32 röster.
Flach, J., nied 32 röster, von Ehrenheim, P., med 23 röster.
Arnell, fullm.
Hr Gyllenram, H., men 32 röster.
Gripensvärd, J. O., med 32 röster.
Fåhraus, O. J., med 32 röster.
Ros, A. E., med 32 röster.
S u p p le a n ter: med 23 röster.
Björnstjerna, R., med 21 röster; sedan genom lottning mellan de 4 ledamöter, som erhållit 23 röster, blifvit bestämdt, hvilken af dem, sorn skulle ingå som ordinarie ledamot, och i hvilken ordning de öfriga borde såsom suppleanter inträda.
Föredrogs ett från Vallo il. Borgare-St. ankommet prot.- utdrag N:o 267 för den 8 dennes, innehållande nämnde Riks-Stånds beslut rörande Stats-Utsk:ts Mern.
N:o 125, med förslag till de stadganden i Riksg.-Kontorets reglemente, som angå detta verks skulder och fordringar, äfvensom inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig i hvad Bcrgare-St. beslutat om ett tillägg vid slutet af § 24 i reglements-förslaget.
Hr Montgommerie-Cederhjelm, Robert Kils Germund:
Jag vågar vördsamt anhålla attR. o. Ad. behagade bifalla den nu föredragna inbjudningen.
Den härleder sig från ett tryckfel, hvilket blifvit rättadt medelst det blad, som i dag blifvit inom Ståndet utdeladt, och som endast utgör ett fullständigande af det beslut, som blifvit fattadt med afseende å 23:dje §:n af Riksg.-Kontorets reglemente.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå gjord propos., blef Borgare-Strts ifrågav:de inbjudning af R. o. Ad. antagen.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande sammansatta Bevilln.- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utsk:ts den 6 och 7 dennes bordlagda Utlåt.
N:o 6, i ani. af K. T)en .Tuni.
611 M:ts Nåd.
Propos. ang:de förändrad grund för uttaxering af landstingsmedel; hvarjemte anmältes ett från Hederv.
Borde-St. ankommet prot.-utdrag N:o 342 för den 8 dennes, innehållande inbjudning till R. o. Ad. att biträda Bonde-St:ts beslut om afslag i ifråga v: de Utlåt.
Utsk:ts öfverst å sid. 3 afgifna hemställan.
För min del är jag ganska tacksam, för det Utsk:t föreslagit borttagande af sista punkten i Irsta mom:t och första punkten i 3:dje moinrt af 47 §.
Dessa bestämmelser äro nemligen af den mest våldsamma natur, man kan föreställa sig, uti ett konstitutionelt samhälle, i det de medgifva en nästan oinskränkt makt att disponera öfver de enskildtas egendom; och jag är förundrad, huru dessa stadganden någonsin kunnat vinna R.
Deremot är jag så mycket mindre belåten med Utsk:ts öfriga i Betänk:t afgifna förslag.
Det hufvudsakligaste skäl, som blifvit af Utsk:t åberopadt och som äfven torde ligga till grund för Kongl. Majrts Propos., är, att jordbruket betalar sina utskylder endast efter den del af sina onera, som utgöres genom bevillning, under det att öfrige skattskyldige, som utgöra alla sina onera till Staten genom bevillning,1 derigenom få sig påförd högre bevillnings-taxering och således deltaga uti kommunal-utskylderna till ett vida högre belopp än hemmansegare.
Att så är förhållandet, kan väl vara möjligt; men man bör ihågkomma, att dessa onera ingalunda med tillfredsställelse af jordbruket utgöras; och jag får uppriktigt förklara, att det förefaller mig högst besynnerligt att, på sätt Utsk:t gjort, åberopa dessa onera såsom ett skäl att pålägga jordbruket ännu hårdare beskattning.
Hvad beträffar Utsk:ts argumentation, som har till ändamål att ådagalägga, att landstingens utgifter hittills företrädesvis varit afsedda att tillskynda jordbruket fördelar, så nödgas jag bekänna, att jag inom det län, jag tillhör, gjort en motsatt erfarenhet.
Nu är meningen att lägga en ny tunga på jordbruket och att samtidigt dermed förminska städernas bidrag till landstingskassan.
Dessa sednare skulle under sådana omständigheter ej komma att erlägga skatt annorlunda än efter bevillning.
Man anför dervid, att de åtgärder, som af landstingen vidtagas, ej så mycket komma städerna sorn landsbygden till godo.
Jag tror ej så vara händelsen.
Se vi t, ex. på sjukvården, sorn utgör ett af hufvudföremålen för landstingens verksamhet, så hemställer jag till en hvar, huruvida icke städernas innevånare lika väl äro i behof af sjukvård som landsbygdens; och erfarenheten har visat, att de förra i 612 Den 9 .Tuui. vida högre proportion befolka sjukvårdsanstalterna än de sednare.
Enahanda är äfven förhållandet i de län, der medel uttaxeras för anläggande af jernvägar.
Månne det väl är landtbefolkningen, som företrädesvis befar dessa jernvägar?
Jag tror det, ej; men det oaktadt villman, att jordbruket skall beskatta dubbelt emot andra beskattningsföremål.
Helt annorlunda skulle förhållandet gestalta sig, om här vore fråga om kommunalbeskattningen.
Det är nemi. obestridligt, att en inom kommunen boende landthandlare eller fabriksegare måste anses vida mera rörlig än en jordegare, hvarföre det äfven är billigt, att denne, hvilken i längden bär mera nytta af de uttaxerade medlen, äfven lemnar ett större bidrag än de förstnämnde.
Jag måste uttrycka min förvåning deröfver, att 16 landsting kunnat uttala sig till förmån för ifråga v: de förslag; och jag kan ej förklara det på annat sätt, än att dessa landsting ej rätt förstått hvarom frågan egentligen är.
Annu flere skäl skulle kunna anföras, men jag tror, att de nu påpekade tillräckligt ådagalägga det mindre välbetänkta uti den föreslagna förändringen; och får jag således anhålla, att B. o. Ad., med bifall till Bonde-St:ts inbjudning i denna del, ville afslå Utslcts hemställan uti den nu föredragna punkten.
Den nu föredragna punkten behandlar endast frågan, huruvida jordbruksfastighet skall af landstingsskatt drabbas dubbelt så hårdt som annan fastighet, frälseränta och hvarje annat beskattningsföremål.
1 likhet med den siste talaren anser jag, att så ej bör ega rum, åtminstone ej på det af Utsk:t föreslagna sätt.
Såsom jag vid remissen af den Kongl.
Propos:n yttrat, skulle jag kunna medgifva, att skatten utskrefves efter dylik grund inom landt-kommunerna, derest först en fördelning emellan landsbyggden och städerna i detta hänseende blefve uppgjord enligt hvarderas hela bevillnings-belopp, men att nu, på sätt bär blifvit föreslaget, vältra en del af landstingsskatten från städerne på jordbruket, tror jag ej vara skäl.
Inga klagomål hafva försports öfver den hittills varande fördelningen mellan stad och land, oell några motiver för ilen häri föreslagna förändringen har jag förgäfves sökt såväl i Betänk;t, som i den Kongl. Proposm.
Jag fruktar således, att förslaget tillkommit till följd af ett förbiseende; och då under närv:de förhållande det icke torde vara värdt att söka åvägabringa några modifikationer deruti, tror jag intet annat vara att göra än att afslå denna punkt.
Ehuru jag uppriktigt tillstår, att denna frågas inre beskaffenhet är mig mera i)eu 1) Juni. främmande, än åtskilliga andra, uti hvilkas utredande jag, till följd af R. o. Ad:ns mig visade förtroende att göra mig till ledamot af Ekon.-Utsk:t, deltagit, så. och då Utsk:ts förslag ej synes hafva någon försvarare på detta rum, torde det tillåtas mig att med några ord förorda detsamma.
Att något förbiseende skalle falla Utsk:t till last, vågar jag besrida; tvärtom har frågan der blifvit under flere timmar med största omsorg behandlad.
Det är ett faktum, att af alla våra landsting endast 6 afstyrkt den föreslagna förändringen, men deremot 16 godvilligt ingått derpå, att, om landstingsskatt blefve af nöden, den skulle utskrifvas efter de här föreslagna grunderna.
Någon sådan uttäxeriug har emedlertid i allmänhet ej egt rum, i anledning deraf att landstingen haft en del af bränvinsmedlen till sin disposition.
Då den förändring i grunderna för kominunalutskylderna, som vid sednaste riksdag vidtogs, egde billigheten så mycket för sig, och landstingens områden enligt min tanke äro att betrakta såsom större kommuner, hvilka i sig innesluta de mindre, har jag trott, att grunderna för landstingsskattens och kommunalskattens utgörande böra ställas i harmoni med hvarandra.
En sådan tanke torde hafva ledt K.
M:t och de 16 landsting, som tillstyrkt frågan, äfvensom Utsk:ts majoritet.
Visserligen var denna majoritet ej synnerligen vördnadsbjudande, ty, om jag minnes rätt, bestod den af endast 1 röst; men dervid torde afseende ej böra fästas.
Af dessa i största korthet anförda skäl får jag yrka bifall till Utskits förslag.
Att en förändring egde rum uti grunderna för kommunalskattens uttaxering, hade, enligt min tro, sin kufvudsakligaste anledning deruti, att då genom nya kommunallagen åtskilliga onera, hvilka förut ensamt drabbat jordbruket, blefvo gemensamma för kommunens alla medlemmar, ansåg man billigheten fordra att jordbrukarne skulle något gifva efter, på det kommunens öfriga medlemmar ej mätte af utskylderna allt för tungt drabbas.
De som åtogo sig högre skatt, erhöllo dessutom äfven en vedergällning derför uti det större inflytande på kommunens beslut, som, till följd af dem påfördt större fyrktal, kom dem till del.
En jemkning egde således rum emellan kommunens medlemmar i det de icke jordbrukande afstodo från en del af sin makt att bestämma kommunens beslut emot befrielse från en del af utskylderna, hvaremot jordinnehafvare återfingo en del af den nästan uteslutande beslutande rätt i kommunens angelägenheter, som de förut innehaft, emot det de underkastade sig att fortfarande i större proportion bidraga till filt Den 9 Juni. kommunens utgifter.
En sådan ömsesidig utjemning af rättigheter och skyldigheter kan deremot i förev:de fall ej komma i fråga; man vill här endast fördubbla skyldigheterna.
Såsom skäl för en sådan åtgärd anför man att jordbrukaren redan är betungad med en mängd onera, deruti kommunens öfriga medlemmar icke deltaga, och af hvilka en del icke äro på hans debetsedel synliga.
Det förvånar mig högeligen, huru man, med åberopande af billighet, kan taga den omständighet, att en person är i förhållande till sin förmögenhet högre beskattad än andra, till grund för att ytterligare öka hans beskattning.
Grunden för beskattning borde väl vara den inkomst man eger och ej den omständighet, att man har en mängd utgifter, sorn ej stå i förhållande till inkomsterna.
Emellertid beskattas jordbrukaren nu ej ens i fråga 0111 bevillningen efter sin inkomst, utan efter det kapitalvärde, som blifvit hans egendom åsatt.
Om en fabriksegare eller ett bolag, som har ett till flere millioner uppskattadt verk, ådagalägger, att under ett år rörelsen bedrifvits utan behållning eller med förlust, så medgifves på grund deraf befrielse från bevillning.
Så är deremot ej förhållandet med landtmannen; han måste skatta, äfven om hans egendem ej gifvit någon inkomst.
Att nu till råga på detta missförhållande vilja fördubbla skatten för jordbrukarne i förhållande till öfriga personer, hvilka endast skatta efter verklig åtnjuten inkomst, synes mig vara i hög grad inkonseqvent.
Om man anser någonting oriktigt ligga uti den grund, hvarefter skattebidragen till Staten utgå, så bör naturligtvis rättelse ske uti bevillningsförordmns bestämmelser i detta hänseende, men ingalunda på det nu föreslagna sätt.
Hur jag således ser Utsk:ts förslag, kan jag ej finna det välbetänkt, hvarföre jag förenar mig med dem, som derå yrka afslag.
Såsom afBetänkit synes, har jag reserverat mig mot det slut, hvari Utsk:t i denna fråga stadnat.
Jag är vid detta tillfälle förekommen af Gr.
Mörner och anser i likhet med honom, att inkomst är den enda rätta grunden för beskattning.
Om t. ex. en jordbruksfastighet har ett kapitalvärde af 100,000 rdr, men endast ger en afkastning al 3 proc., så bör enligt min tanke egaren ej skatta för mer än den inkomst, egendomen verkligen ger.
Om beskattningsgrunden i något hänseende befinnes orättvis, så bör, på sätt Gr.
Mörner anförde, rättelse ske uti bevillningsförordn:n.
Af dessa skäl, och då, enligt min tro, kommunalskatten och landstingsskatten utgå till helt olika ändamål.
O ~ Deu 9 Jnni. 615 kan jag ej gilla Utsk:ts förslag, hvarföre jag derå yrkar afslag.
Då Blekinge län är ett bland de 16, hvilka tillstyrkt ifrågav:de förslag, och jag var närv:de vid de inom landstinget i ani. deraf hållna öfverläggningar, så har jag för mig fullkomligt klara de skäl, hvilka förmått landstinget till antagande af förslaget.
Landstingets ledamöter erkände, att egentliga anledningen till den skedda förändringen i grunderna för uttaxering af kommunalskatt lag deruti, att det inom åtskilliga socknar visat sig, att en eller annan der boende person, som egde stora inkomster, fick en sådan röstöfvervigt, att han snart sagdt ensam kunde diktera besluten.
Under sådane omständigheter var det naturligt, att man temligen allmänt önskade en förändring.
Men en sådan kunde ej åvägabringas på annat sätt, än att åt jordbruket gafs en större vigt, hvilket å andra sidan naturligtvis måste medföra en högre beskattning.
När nu landstingsman väljas på kommunalgrund, ansåg man det helt naturligt, att då val skedde på grund at en högre bevillning af inkomst, borde äfven de utgifter, hvilka af landstinget beslutades, utgå efter enahanda grund.
Ett ytterligare skäl anfördes äfven inom landstinget, att nemligen de vanliga utgifter, hvilka föranledas af landstingens beslut, äro af en mera fortfarande natur, såsom t. ex. uppförande af nya lazaretter; —hemmansegaren äfvensom lians efterkommande, hvilka efter honom ärfva hemmanet, komma att åtnjuta fördelarne af en dylik åtgärd.
Så är deremot ej förhållandet med en löntagare eller en fabrikant.
Huruvida han till sin död kommer att qvarbo inom kommunen, är mycket tvifvelaktigt; och att hans barn komma att göra det, är ej att räkna på.
Nu anförda skäl verkade derhän, att landstinget utan votering antog den nya taxeringsgrunden och dessutom, på framställning af ordföranden, fattade det beslut att genast tillämpa den, för den händelse uttaxering af landstingsmedel komine i fråga.
Nämnda skäl hafva på mig verkat öfvertygande; och får jag derför tillstyrka bifall till Utsk:ts förslag.
Jag anhåller att få fö rena mig med dem, som yrka afslag å nu föredragna punkt.
Utsk:t har, såsom förnämsta skälet för sitt tillstyrkande anfört, att »flertalet af de vid landstinget förekommande frågor så öfvervägande synes angå jordbrukets angelägenheter, att dess derigenom företrädesvis afsedda intresse jemväl rättvisligen torde böra för dess innehafvare med - <>16
Den fl Juni. föra en i samma förhållande utsträckt andel i landstingsskattens utgörande».
— Emellertid torde de af Husets ledamöter, som deltagit i landstingens förhandlingar, hafva gjort den iakttagelse, att dervid icke företrädesvis förekommit ärenden, sorn afsett jordbrukets intressen, ty de allmännaste ärendena hafva angått sjukvården, undervisningen och anslag till skarpskytteväsendets befrämjande, och hafva bort intressera alla samhällsmedlemmar i lika hög grad.
Visserligen har man sökt att utsträcka deliberationen jemväl till föremål, sorn höra till nationalrepresentationens gebit, samt velat åstadkomma förändringar i väghållnings- och skjutsskyldigheten m. m.; men som dessa ärenden legat utom landstingens befogenhet, har man icke med afseende derå kunnat komma till något resultat.