Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om denna verkan kunde med någon sannolikhet förväntas af en medgifven lindring i Tullen på de importartiklar, 6om nu äro belagde med höga af-i gifter och till betydliga qvantiteter inkomma, förtjente ofelbart en sådan anstalt att försökas; men att ett slikt resultat icke vore att förmoda, derom vittnar den erfarenhet man i denna väg redan förvärfvat.
Rikets hela importhandel besörjes till nära f:delar sf Städerne Stockholm och Götheborg, der således en vidsträckt och kostsam
Tullbevakning kan med förmon underhållas, och den säkerhet vinnas emot underslef, sorn saknas i de fläste andre.
I afseende på in6keppningen af några de betydligaste och med högre Tullafgifter mäst betungade varuartiklar, finnes följande förhållande hafva ägt rum, nemligen:
Förledit år förtullades:
Aj Arvnc och Vin\
I Stockholm och Götheborg - 3761 Ahni.
Den 28 Juni i f. m. 205
I ds öfrige
Sta pelstäderne - 139 Åhm.
Caffeblner:
I Stockholm och Götheborg - 1,034,152 Skålp.
I de öfrige Stapel städerne - 23,914 Rutt Socker:
I Stockholm och Götheborg - 6,407,856
I de öfrige Stapel städerne - 730,369 — Tobaksblad och Stjtlkar:
I Stockholm och Götheborg - 1,964,680 I de öfrige Stapel städerne - 316,680 I anseende till Rikets öfrige importer inträffar äfven enahanda förhållande, hvilket kan inhemtas deraf, att förledit års uppbörd på inkommande vahror utgjorde i Stockholm och Götheborg i vexlar och silfver 8 i,937 R;dr6sk. och i Svenskt Banco . 976,0 67; 37- ». samt i de öfrige Stapelstäder ne i växlar och silfver . 3,360: 25, — och i Svenskt Banco . 168,410; 19, 5, Det torde härvid anmärkas, att den obetydliga inkomst som Tuiluppbörden således lemnat i Rikets Stapelstäder utom Stockholm och Götheborg, vore en följd af de på visse vahror utsatte höga Tullafgifter, hvilka locr Den 28 Junii f. m. kat till Tullförsnillning.
Om denna anmärkning skulle kunna anses grundad, borde väl i sådant fall ett annat förhållande, än som nu verkeligen äger rum, visa sig i fråga om varor, hvilka draga en modererad eller så låg Tull, att densamma endast utgör 2, 3 å 4 procent af varans värde; men äfven i anseende till desse är resultatet alldeles enahanda, hvilket ådagaiägges af följande utdrag af Tullräkenskaperoe.
Sistledit år infördes: Bomull.
Till Stockholm och Götheborg . 273,057 Skålp.
Till de öfrigeSttpelstäderne . 6,5 4 3 — Ull af alla Jlag.
Till Stockholm och Götheborg . 44,437 Lisp.
Till de öfrige Stä derne . . 10,200 _ Indigo.
Till Stockholm och Götheborg . 99.852 Skålp.
Till de öfrige
Stä derne • • 9j592 Cochenille.
Till Stockholm oeh Götheborg . 1,695 Till de öfrige Stä’ • derne . 38 Hvad som således är uppgifvit angående Den 28 Junii f m.
207 inskeppningen och Talluppbörden under sist— ledit är, instämmer hufvudsakligen äfven med resultatet af flere föregående års erfarenhet, och det är följaktligen utom all fråga, att i afseende på den synliga importen af varor i allmänhet, och således äfven i anseende till Tullintradernes belopp en högst betydlig skillnad verkeligen äger rum i Stockholm och Götheborg å ena och Rikets öfrige Stapelstäder å andra sidan.
Om ordssken dertill undersökes, torde man ej sakna skäl till den slutsats, att der handeln drifves i stort,der ingår ej i beräkning den olofliga vinst, som kan beredas genom afgifternas försnillning, men att deremot i de städer som ej äga förmåga att underhålla reela och båtande handelsrelationer, med andre länder, rörelsens bestånd egenteligen beror af möjligheten för de trafiquerande, att genom underslef vid varans införsel sättas i tillstånd att undersälja den större importeuren, som redligen förtullat sin vara, och genom denna utväg åtkomma en obehörig vinst på Statens och medborgares bekostnad.
Huruvida dylike missbruk kunna, mera hädanefter än hittills, utestängas i ett land, hvars vidsträckta öppna kuster och skärgårdar alltid måste göra äfven den mäst vaksamma tillsyn otillräcklig, är en fråga, hvars besvarande torde hälst böra öfverlemnas åt den, som i allvarsamma ämnen anser det vara sin pligt, att heldre förtro sig åt erfarenhetens vittnesbörd, än att låta utslaget få ankomma på en förmodad verkan af anstallter, byggda på osäkra grunder och prov blematiska beräkningar.
Hvad som emedler - Ben 28 Junii f. m. tid kan antagas som fullkomligen säkert, är att kostnaden vid en ännu mera utvidgad Tullbevakning skulle i en stor del af Rikets mindre Stapelstäder vida öfverstiga den inkomst för Staten, som genom en slik controll kunde beredas, och vid detta förhållande måste det vara påtagligt, att Tullafgifternes nedsättning på Rikets förnämsta importartiklar, skulle oundvikeligen medföra en betydelig förminskning uti Tulluppbörden i det hela, då det ej ens under de lyckligaste omständigheter kan rimmeligen förväntas att den minskning i Tulluppbörden i Stockholm och Götheborg, hvartill en dylik nedsättning skulle föranleda, möjeligen kunde ersättas genom en mera noggran förtullning i de öfrige Städerne, der med få undantag, handelsrörelsen af naturliga ordsaker, alltid måste blifva inskränkt och obetydlig.
Huru högst ofördelaktig verkan på Tulluppbörden den af Bevillningsutskottet föreslagne reglering af Tullafgifterne på inkommande varor skulle medföra, kan slutas af endast följande 2:ne exempel.
Förledit år förtullades, öfver hela Riket i,o58>°66 Skålpund Caffebönor, som i helfri Tull, enligt nu gällande taxa renderade 66,129 R:dr Hamburger Banco, eller efter endast 120 skillingars cours, 165,322 R:dr Svenskt Banco.
Om nu Tu 11 värdet på Caffe, regleradt efter det Höglofl.
Utskottets Förslag, antages till högst Den 2 B Junii f. mi högst 2S sk.
Banco skålpundet; så utgör helfrid Tullen, beräknad efter 20 procent af detta värde, för ett lika partie 123,441 R;dr och StatsVerkets förlust på denna artikel allena skulle således uppgå årligen till minst 41,881 R:dr.
Af Vin inkom och förtullades sistledit år 3j459 Åhm, hvilka i helfri Tull inbragte 83>o 16 R.dr Hamburger Banco, eller efter 120 spillings curs, i Svenskt Banco 207,540 R:dr.
Om man, efter Utskottets Förslag, antager tullen forén Åhm Vin till 30 R;dr Banco, utgör tullbeloppet för ofvanstående qvantum 107,229 R:dr och årliga förlusten således 100.311 R:dr.
Då endast på desse 2:ne
AttikJar ett årligt deficit uppkommer af icke mina drebeloppän 142,192 R:dr;så kan utan öfverdrift och efter mycket sannolika anledningar årliga förlusten på Tulluppbörden å alla till införsel nu tillåtne varor upptagas till 500,000 R:dr och således till nästa Lagtima Riksdag till icke mindre än 2,500,000 R:dr.
Kan det väl med något sken af sannolikhet förmodas, att en så betydlig minskning i Tulluppbördea skulle, i händelse en oinskränkt förtullningsfrihet blefve medgifven för sådane varor, sorn nu äro till införsel förbudne, kunna ersättas genom Tullafgifterne på den sålunda ökade importen; och om Kongl. Maj:t skulle finna en dylik till alla varor utsträckt förtullningsfrihet ej stå att förena med Rikets sannskylldiga in-; Bil. till Ridd. 0.
Ad, Pr, V Band, ,14 Den 28 Junti f. m, teresse, och af sådan anledning, begagnande sig af den rätt, som i Grundlagen är Konungen förbehållen, vägrade Sitt bifall tili den framställning, som af Rikets Ständer kunde i detta afseende göras, huru skulle då bristen i Tulluppbörden annorlunda fyllas, än genom en direct bevillning?
och vöre det väl billigt
Och öfverensstämmande med ett klokt hushållningssysteme, att genom allmänna skatter, pålagde massan if nationen, söka ersättning för hvad man utan ändamål bortskänkt åt consumefiter aF öfverflödsartiklarj hvilkas förbrukning väl ej förtjenar att gynnäs och uppmuntras på StatsVerkets och menighetens bekostnad.
Dessa considerationer torde ådagalägga angelägenheten deraf, att ej utan vigtiga skäl besluta Tullafgifters nedsättande, serdeles då fråga är om sådane varor, som, utan att egenteligen kunna hänföras till nödvändighetsartiklar, i större mängd consumeras inom landet och, såsom en följd deraf, hufvudsakeligen Verka på Tulluppbördens belopp.
Att för desse afgifters beräknande fastställa säkfa och bestämda grunder, och att, så vidt möjligt är, fortkomma godtycklig behandling vid verkställigheten, är äfven ett föremål, som förtjenar synnerlig uppmärksamhet.
Vid frågan om Taxeregleringen har man, såsom Utskottet afven anmärkt, hittills ansett StatsVerkets säkerhet och de trafiquerandes tätt fordra Tullafgifternes utsättande efter Den 58 Junii J. rn. »nått, mål, vigt och stycketal i alla de fall * där sådant later sig göra, men deremot afgifternes beräknande till vissa procent af varuvärdet högst osäker och äfventyrlig och derföre ej böra begagnas i andre fall, än då någon annan utväg ej kunnat lempeligen användas» Troligen hade det Höglofl.
Utskottet ej företrädesvis antagit denna sistnämnde methode, så framt Utskottet insett de olägenheter och brister, sorn oundvikeligen måste blifva dermed förenade, i fall densamma skulle komma att tjena till efterföljd.
Då de af Rikets Ständer vid sista Riksdag meddeldte föreskrifter angående sättet att utröna rätta värdet på utgående varor, funnits i tillämpningen föga Svarande emot ändamålet och ej sällan ledt till ofördelaktiga resultat Vid Tullafgifterrtes bestämmande på Rikets egne producter, hvilkas Vården bördt kunöa nied någorlunda pålitlighet bedömas, hvad säkerhet vore väl då ätt förvänta, om Vid Tulleös reglerande på Utländske Varor, hemtade från aflägsne hamnar både inom och utom Europa, enahanda ttiethode skulle ovilkorligen följas och beräknift. garne komma att grundas hufvudsakeligen på Uppgifter af utrikes vistande Tjenstemän, som, till stor del, sjelfve ärö handlande eller importeUrernes ombud?
I allt fall torde dett omständighet förtjena afseende, att i samma mohn sorn Tullafgifterhe från det ena året till det andra förändras, mäste äfven handelsspeculationerne underkastas hinder och tvång, då vid skeende införskrifningaf Tul - 212 fjell 23 Juni i f, m. lens rätta belopp ej kan med tillförlitlighet calculeras.
Icke mindre opålitlig blefve den af Utskottet föreslagne anstallt, att genom besigtningsmäns tillkallande, genom JuryDomstolars pröfning och sluteligen äfven genom offenteliga Auctioner bestämma Tullafgifternes belopp på sådane varor, hvilkas värde ej kunde pä ofvan anförde sätt utrönas, eller sorn ej voro i Taxan specificerade.
I Stockholm och Götheborg, der under seglationstiden angifningar och förtullningar måste utan uppehåll fortgå, 6å framt ej alltför stora hinder i handel och sjöfart skola uppkomma, skulle svårligen en controll kunna verkställas, som medförde så mycken omgång och tidsutdrägt, och i de fleste mindre Stapelstäderne, der en inskränkt rörelse gjorde densamma verkställbar, blefve den säkerligen i de fleste fall utan åsyftadt ändamål, i synnerhet vid de tillfällen, då Besigtningsmännen saknade den kännedom, som fordrades för att bedöma varans verkeliga beskaffenhet, hvilket fall troligen skulle på flere ställen inträffa-
Den mångåriga erfarenhet man äger om förhållandet i denna del vid förekommne frågor om värderingar af förbrutne dömde, till införsel ej tillåtne, varor, skulle i detta ämne kunna tjena till någon upplysning för alla dem, som, med nit för saken, draga i betänkande, att alltför mycket räkna på verkan af en opinion, med hvarg grundsatser det anses öfverensstämma, att Tullförsnillare^ företag med stränghet beifras, un - Den 28 Junii f. m, 21? der det att Lurendrägaren gynnas eller åtmia-i stone med skonsamhet behandlas.
Hvad angår den slutliga controli, som skulle vinnas genom de föreslagna Auctionerne; så torde sammansättningar i afsigt att ej uppdrifva varans pris utöfver detjaf godsägaren angifne värdet, med så mycket större skäl kunna förmodas i de mindre St^derne, som exempel ej saknas, att sådant verkeligen ägt rum i en af Rikets förnämsta handelsplatser vid Auctioner, der Tullverkets räte varit i fråga.
Emot det Höglofl.
Utskottets Förslag, att i de Städer, der uppbörden uppgår till minst 14,000 R:dr, ett års Creditupplag skulle få begagnas för råämnen och alla andra i Taxan till upplag tillåtne varor, förekommer den betänklighet, att första årets Tulluppbörd efter det att en sådan anstallt befordrades till verkställighet, skulle ofelbart i den mohn förminskas att Statens inkomster, deruti Tullmedlen till så hufvudsaklig del ingå i beräkning, ej annat kunde än blifva otillräcklige för de oundviklige utgifterne; och lärer följaktligen ifrågavarande tillåtelse cj kunna medgifvas under annat vilkor, än att Rikets Höglofl.
Ständer i sammanhang dermed anvisa ett efter omständigheterna lempadt creditiv, för att vid förefallande behof kunna för Statsverkets räkning förskottvis tillitss.
Åtskilligt vore visserligen ännu att tillägga i anledning af det Höglofl.
Förslag angående sättet till Tullafgifternes re - Den 28 Junii f. rn. glerande för varor, som efter nu varande FörJ fattningar äro lofgifne till införsel, Jag tror mig likväl böra undgå, att genom ytterligare anmärkningar i detta ämne öka vidden af ett anförande, som i allt fall torde komma att pröfva Höglofl.
Ridderskapets och Adelns tålamod, då jag nu vördsamt utbeder mig, att få fästa dess uppmärksamhet på en till äfven^ tyrs ännu mera vigtig del af det Högiofl.
Då, enligt RegeringsFormens 60 §•
Tullmedlen räknas bland de Statsinkomster, som, ingå under namn af Bevillning, är det ofelbart Rikets Ständer obetagit att fastställa ali* manna grunder för Tullafgifternes beräknande, men att dermed skulle åtfölja någon rätt att afgöra, huruvida införseln af den ena eller an* dra varan må tillåtas eller förbjudas, är en slutsats, som ej står att förena med samma Grundlags 89 §., der det uttryckeligen 6tadgas, att i frågor om förändring, förklaring och upphäGVande af I agar och Författningar, sorn röra Rikets allmänna hushållning, Rikets Ständer icke äga magt, att annat eller mera besluta, än föreställningar och önskningar, att hos Konungen anmälas till det afseende, sorn Kongl, Maj;t finner för Riket nyttigt.
Bevillningsutskottet nu gjorda framställning om frihet till införsel af utländske Fabriksoch Slöjdevaror, innefattar således ett ämne, sorn ankommer ensamt på Konungens Nådiga pröfning} och att frågor af denna beskaffenhet hittills ej eller blifvit annorlunda af Riket!
Den 28 Junti J. m. II» Ständer betragtade än såsom önskningsmål, att hos Konungen i underdånighet anmälas, derom vittna flere vid framfarne
Riksdagar af dem fattade beslut i dylike ämnen.
Således finnes ibland annat, att sedan vid 1812 års
Riksdag förslag blifvit gjorda om förtullningsfrih‘-t för alla till nyttjande tillåtne utländske Fabrikater och Manufacturvaror, Rikett Ständer, efter att deröfver hafva inhemtat Lag- samt Allmänna Besvärs- och EconomiUtskottens Betänkande, inskränkte sin åtgärd dertill, att, jemte anförande af de skäl, sorn blifvit framställde både för och emot den föreslagna förtullningsfriheten, hänskjuta frågan derom till Kongl. Maj:ts egen pröfning; att vid 1815 års Riksdag, i anledning af åtskillig® då väckte motioner om serskildta anstalter till förmon för den inhemska productionen, Rikets Ständer funno sig böra låta bero dervid, att i underdånighet tillstyrka vissa derpå syftande ändringar uti då gällande TullFörfattningar, samt ändteligen att, då vid sista Riksdag öfverläggning förekom om medel till öfverflödets hämmande, hvarvid synnerlig uppmärksamhet fästades på den i sammanhang dermed framställda frågan om tillåtelse att emot höga Tullafgifter få införa sådane utländska alster eller Fabrikater, som till större delen, men ej tillräckligt kunde tillverkas inom Riket, Rikets Ständer stadnade i det beslut, att i under* dånighet uppgifva de grunder, som de för sio del ansågo för ändamålet lämplige, samt att till Kongl. Majit öfverlemna, att efter pröfning siS Den 28 Junii f. m. deraf stadga de åtgärder, som Kongl. Majit kunde finna nödige.
På detta sätt hafva frågor hörande till Rikets allmänna hushållning, hittills, under tillämpning af 89 $• i Regeringsformen , blifvit af Rikets Ständer behandlade.
Någon mera hufvudsaklig och till sina följder mera vigtig förändring uti nu gällande hushållslagar, lärer väl svårligen kunna komma under öfverläggning, än den af Högloft.
Bevillnings
Utskottet föreslagna, sorn ej åsyftar något mindre, än en fullkomlig omstörtning af ett sedan äldre tider af Konung och Ständer hylladt systeme, som grundlagdt våra Manufacturers och slöjders tillvarelse och hittills försäkrat deras bestånd.
Om Utskottets förslag i detta granlaga ämne möjligen kunde iklädas egenskapen af ett bevillningsmål och såsom sådant handläggas af Rikets Ständer, hvilka, i följd af Grundlagen , äga rätt, att utan någon Konungens medverkan öfver dylika frågor besluta; så skulle derigenom det högst betänkliga förhållande inträffa, att frågan om en så vigtig hushållslag som denna, Romme att behandlas på ett sätt , såsom vöre den ensam beroende af en Statsmagt, till hvars beslutande pröfning den likväl, enligt Grundlagens uttryckliga stadgande, ej hörer, och deremot juft den magt anses böra dervid förblifva overksam, åt hvilken enfam den ceconomiska lagstiftningen är genom samma Grundlag förbehållen.
Utan uppoffring af en för R igeriugssättets bestånd vigtig grundsats, skulle val en så beskaffad tolkning af Grundlagen Den 28 Junti f m.
2*7 ej kunna medgifvas; och jag tviflar ej, att Idöglofl.
Ridderskapet och Adeln lärer , med ogillande af Höglofl.
BevillningsUtskottets åsigter, inse, att förevarande fråga icke kan af Rikets Ständer annorlunda behandlas, än iden ordning, sorn i RegeringsFonnens S9 §• utstakas.
Innan Rikets Ständer besluta, att hos Konungen göra någon underdånig framställning i ett så granlaga ämne, som detta, måste det utan tvifvel blifva ett angeläget föremål för deras uppmärksamhet, att alla omständigheter dervid noga undersökas och pröfvas.
En sådan förberedande undersökning tillhör icke BevillningsUtskottet, hvars åliggande det, enlig4 53 §• * RegeringsFormen och 31 §• af Riksdagsordningen, är att uppgifva de allmänna grunderne för den blifvande
Bevillningens fördelning samt med tillämpning deraf författa förslag till bevillningens utgörande, Bedan summans belopp blifvit fastställd , men icke att föreslå allmänna hushålls-anstalter och förändringar deruti eller att upptaga de hos Rikets Ständer uppkomne frågor om förändring, förklaring och upphäfvande af lagar och författningar, som röra Riket6 allmänna hushållning, föremål, som likmätigt 53 och 89 §§. i RegeringsFormen, och 34 §. i Riksdagsordningen tillhöra Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottet, till hvars yttrande flere med förevarande ämne gemenskap ägande frågor äfven blifvit vid denna Riksdag remitterade.
Att BevillningsUtskottet icke äger att med dylika frågor sig befatta, synes Utskottet äfven för sin del hafva insett, då detsamma förkU - 213 Ben 28 Junii f. rn, ra t sig ”icke tillkomma, att ingå i granjkning af nyttan och nödvändigheten af de författningar, forn till de Suenfke Fabrikernes fördel blifvit vidtagne Då Högloft.
Utskottet likväl, i uppenbar stridighet med detta erkännande, sträckt sin handläggning härvid utöfver den gräns, som i Grundlagen är utstakad för dess verksamhet, lärer väl Utskottets förslag i denna del af ämnet ej förtjena något afseende.
Emedlertid torde det mig tillåtas att vid detta tillfälle f| vördsamt underställa Högiofl.
Ridderskapet och Adelö någre ytterligare anmärkningar, hvartill Utskottets Betänkande gifver anledning.
Ifrån den stund, då Sverige började inse angelägenheten, att, elter andra välbeställda Staters exempel, söka befordra dess egoe slöjders tillväxt och förkofran; fann man äfven nödvändigheten af serskildta anstalter till den innämske slöjde-idkarens skydd emot utländsk medtäflan. [ detta ändamål hafva förbud tid efter annan blifvit utfärdade emot införsel zi sådane tillverkningar, hvilkas åstadkommande inom landet man velat uppmuntra.
Det Stats hushållningssysteme, sorn legat till grund för desse anstalter, och hvilket man under nu varande Riksmöte ej sällan hört utmärkas såsom en olycklig följd if sednare tiders näringsgrundsatser, har i mångfalldiga år, ehuru stundom underkastadt mer och mindre väsendtligt förändringar, likväl alltid till sin hufvudprincip blifvit i Sverige tillämpadt, och i det hela medfört en välgörande verkan till Manufacturernes befrämjande.
Då den välsinnade med - Den 28 Junii f, m, 219 borgaren i desse nyttige niringars framsteg och trefnad funnit ett ämne för sin tillfredsställelse, har han ej eller lemnat utan uppmärksamhet de olägenheter, som med det antagna förbudseystemet varit förenade.
Det är naturligt att en nation , sorn i fordna tider nödgats tillita Utlänningen om nästan alla sina förnödenheter och slöjdevaror, ej kunnat hastigt och i samma 6tund, som behofvet deraf upphört, besegra de fördomar , som bidragit att. underhålla dess böjelse för främmande kram-
Också har man i alla tider sett den olofligt handeln med Utländska varor oförsynt utöfvas, under det att Staten saknat den inkomst, sorn vid deras lofliga införsel och förtullning kunnat vara att påräkna.
Man har funnit sig mer och mer öfvertygad om svårigheten att afvärja lurendrägerier från våra vidsträckta sjökuster och skärgårdar, och denna erfarenhet har vid flere tillfällen föranledt till den fråga, om icke det vöre med Statens fördel mera öfverensstämmande, att medgifva förtullning af Fabriksvaror, hvilkas hemliga införsel ej kunde förhindras, än att bibehålla ett förbud, sora lemnade lagbrytaren utvägar, att skörda en obehörig vinst på StatsVerkets och den idoge näringsidkarens bekostnad?
Vid de granlaga öfverläggningar, sorn både i äldre och sednare tider ägt rum i detta ämne, har man funnit stora betänkligheter emot en sådan anstalt.
Msn har antagit som grundsats, att för ett land, hvars Oeconomiska ställning oundvikeJigen fordrar, att alla de medel till förkofran med omsorg sökas, som möjligen Runn# vio - 220
Den 28 Junii /, m, nas genom en försigtig hushållning, det alltid måste vara af vigt , att främja de productiva näringarnes trefnad och tillväxt; och man bar såsom en följd deraf anseit Manufacturer och Slöjder förtjena hägn och uppmuntran, ej allenast för den directa nytta de tillskynda Staten, utan äfven i anseende till deras verkan på Rikets öfrige näringsgrenar.
Vid frågan om förändringar i de hushållsanstalter, som blifvit vidtagne till förmon för den inhämska industrien, har raan derföre trott den största varsamhet nödvändig, och man har funnit orådligt, att under tillämpning af osäkra theoder i Statshushållniagsläran, åt slumpen öfverlemna Rikets vigtigaste inieressen, och att lättsinnigt blottställa detsamma för vådan af misstag, hvilkas följder i en framtid ej stått att afhjelpa.
Man har ansett det ej utan obillighet kunna fordras, att den Svenske Slöjdeidkaren , hvilken haft att strida emot alla de svårigheter, gom äro oundvikeliga följder af en mer och mer försämrad credit, ett osta, digt Penni ngeverk och en vacklande växelcours, skulle under en tillåten införsel af andre länders
Fabrikater emot en sådan skälig afgift, sorn ej lockade till Tullförsnillning, kun. na underhålla medtäflan med den främmande Fabrikanten, hvilken, utom andre fördelar framför den Svenske, alltid kunde, uti den hos nationen rådande smak för allt hvad som är utländskt, äga säker borgen för en lätt och förmonlig afsättning.
Då man eftersinna!, att en till införseln tillåten, men Tullen undansnillad vara med vida mindre svårighet änden lör.
Den 28 Junti f. ml 221 buaöa och hemliga inpracticerade, kan undgå den controll, sorn i bägge desse faii är nödvändig, så framt ej vägen skall lemnäs öppen för missbruk och underslef, dem vinningslystnaden aldrig lärer underlåta att försöka, har man med skäl befarat, att en medgifven införsel emot hög Tull eller emot sådane afgifter, som voro afpassade efter den inhämske
Näringsidkarens behof af skydd emot främmands concurrence , ej skulle tjena ti i 1 något annat, än att förvandla iurendfägeriet till Tull- * försnillning.