Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty med begagnande af det redan anförda exemplet kan enhvar, som tillika tager i betraktande möjligheten, och man må väl säga sannolikheten, af det förhållande, att serskilde egendomar, gemensamt intecknade för en eller flere skulder och sedermera genom arf eller köp, eller annorledes, komne i olika egares händer, blifvit hvar för sig serskildt intecknade för skuldsedlar, ställde, såsom isynnerhet ofta är fallet med köpeskillingsreverser, på 5, 10, 15 eller flere års betalningstid, lätteligen inse att i följd af den föreslagna lagen, om densamma erhåller retroaktif kraft, kan en inteckningsegare förlora en stor del af den rätt han nu har, enär det ej är möjligt för honom att, intill d. 1 Januari 1857, indrifva eller skaffa sig ny säkerhet för reverser, ställde på längre betalningstermin än till nämnde dag, och för hvilka gäldenären icke torde före förfallotiden underkasta sig betalning då han påräknat en längre tids förlopp för upgörande af liqviden.
Och om således den enskilde, hvilken, i förlitande till den rätt, som nu anses gällande, förskaffat sig en inteckningssäkerhet, skulle, i följd deraf att den föreslagna lagen tillägges en tillbakaverkande A 416
Den 15 Juli. kraft, blifva utsatt för att förlora större eller mindre del af sin egendom — vore detta rättvist?
Hvilket förtroende skola lagarne i en stat kunna hafva, då de rättsförhållanden, som blifvit grundade på dessa lagar, icke ens respekteras af den lagstiftande makten sjelfl
Månne icke dessutom i allmänhet kreditlagarnes anseende, hvilket nu redan icke är det aldra bästa, skulle, om lagstiftande makten börjar att gifva sådane lagar retroactif verkan, helt och hållet förloras, och månne ej allt förtroende man och man emellan måste försvinna, då ingen längre kan veta hvad han skall trygga sig vid?
Visserligen vore ännu att härtill lägga åtskilligt annat, men jag inskränker mig till det jag nu haft äran yttra.
Dertill likväl det torde tillåtas mig lägga den anmärkning, att dä Hr Gunther för sin mening åberopat Högsta Domstolens tillstyrkande, så vågar jag, till stöd för min åberopa Lagberedningens och minoritetens af Högsta Domstolen yttranden, hvilka i så motto äro öfverensstämmande med hvarandra, att begge antaga såsom olämpligt att tillägga lagen retroactif kraft.
Mig synes för öfrigt de mot Utsk:s betänk, gjorda anmärkn.-r desto heldre kunna förfalla, som jag, för min del, är öfvertygad, att så vidt möjligt är, komma alla af inteckningslagen beroende rättsförhållanden att, redan innan den 1 Januari 1857, vara efter den nu föreslagna lagen reglerade, utan att retroactif kraft densamma tillägges.
Jag anhåller om propos. till bifall Utsk:s betänk.
Man har under denna diskussion framställt djupsinniga, för att icke säga klyftiga förmodanden ang:de hvad som för krediten vore nyttigt eller icke.
Enl. mitt förmenande är likväl denna fråga temligen enkel.
Jag skulle nemligen vilja föreställa mig det för krediten vara i alla afseenden fördelaktigast, att man må kunna trygga sig till af lagstiftningen garanterade rättigheter.
Emedlertid skulle, om K.
M:s nåd. propos. antoges, komma att inträffa, att den, som lefvat i förtröstan på en sådan trygghet, en vacker dag skulle befinna sig temeligen utan rättigheter, för det att lian icke med misstänksamma blickar följt den utkommande författningssamlingen och sett efter att det fallit lagstiftningen iii att tillskapa en ny lag med retroactif verkan.
Att ett sådant förhållande kunde vara af fördel för krediten, kan åtminstone jag icke förstå; men äfven om den nya lagens relroactiva verkan kunde försvaras dermed att man finge feni år på sig för att försvara sig emot samma lag, så blifva likväl alla sådane inteckningsegare rättslösa, hvilkas inteckningar icke kunna upsägas, t. ex. amorteringslån utlemnade af allmänna kassor.
Jag kan således icke finna någon möjlighet för Ständerna att bifalla den K. propos:n.
Men då jag, i afseende på tillstyrkan om afslag å den K. propos:n, nödgas instämma med LagUtsk., anser jag likväl de anmärkn:r, som Gr.
Mörner anfört mot vissa delar af den af LagUtsk. föreslagna lagen, vara af den vigt, att man för deras skull icke eller kan bifalla LagUtskis förslag, utan förenar jag mig derföre äfven i detta afseende med Gr.
Mörner i begäran om återremiss af betänk.
Den 15 Juli. 417 Gr.
Då jag förra gången hade ordet, glömde jag alt framställa några anmärkn:r, som synts mig ytterligare förekomma emot det upgjorda nåd. förslaget.
Jag anser nemi., att äfven om man skulle kunna utsträcka lagens tillämpning till sådane förhållanden, som det beror på de enskilda att under den medgifna anståndstiden, till den 1 Jan. 1857. reglera, så är det åtminstone ovillkorligen nödvändigt, att undantaga alla sådana aftal, hvilka äro af beskaffenhet att icke kunna af de enskilde inom den ifrågavar:de tiden rubbas, att således restrictioner åtminstone i denna del äro af behofvet påkallade.
En annan anmärkn. är den, att man trott, det endast de, sorn i en fastighet, bestående af flera delar, erhållit en sednare inteckning i blott en del deraf, skola genom den ifrägavande lagen kunna vidkännas olägenheter; men olägenheterna kunna, enligt min tanka, sträcka sig äfven till den, som har gemensam inteckning i hela fastigheten.
I stället för att han f. n. eger rättighet att till gäldande af sin fordran äska försäljning utaf hvilken del af fastigheten som helst, och, sä vida det icke står i kollision med någon annans rätt, kan af köpeskillingen de'för laga ut inteckningens liela belopp, om den dertill lemnar tillgång, så skulle han, efter den föreslagna nya lagen, endast få rättighet att utur köpeskillingen, för hvarje serskild fastighetsdel, taga ut så stor del af sin fordran, som vid den skedda fördelningen på fastighetsdelen ansetts belöpa, och att efter samma fördelningsgrund söka ersättning ur de serskilda delarne, derest på någon brist skulle upstå.
Således, om panten är af så stort värde, att fordringsegaren i en pant, af t. ex. 10 hemman skulle kunna utfå sitt lån utur köpeskillingen för endast ett af dessa hemman, så skulle han dock, efter den föreslagna nya lagen, nödgas söka ut sin fordran ur alla dessa 10 hemmanen för så stor andel, som på hvart och ett af dem blifvit fördelad, och att om då det brist upstår på någon af dessa delar, för den bristen söka pro rala parta ersättning af alla de andra 9.
På det viset får fordringsegaren kanske anställa lagsökningar och liqvider om sin fordran, en, snart sagdt, oräknelig mängd gånger innan han får ut densamma.
Detta är en olägenhet för den som har den samfällda inteckningen.
Jag tror att äfven den kan förtjena alt tagas i något öfvervägande.
Jag kan försäkra R. o. Åd. att LagUtsk. så noga genomtänkt, så många gånger betraktat denna författning, alt någon återremiss till Utsk. sannerligen icke lönar mödan.
LagUtsk. har i allmänhet gjort sig till regel att så noga kalfattra alla de belänkm, som komma från Utsk., att någon vidare återremiss af dem icke skulle blifva behöflig.
Hvad serskildt denna fråga angår, hvilken i följd af en Kongl. propos:n öfverlemnals till Utsk:s behandling och tilldragit sig dess synnerliga upmärksamhet, har LagUtsk. verkligen redan tillräckligt begrundat den, så att genom en återremiss någon förändring i Utsk:s nu fattade beslut sannolikt icke skulle kunna åstadkommas.
Jag tilläter mig nu uptaga till vederläggning de skäl 8 H. 27 418 Den 15 Juli. sorn för en återremiss anförts af Gr.
Hvad anmärkmne vid 14 § beträffar sä fattar jag icke och finnér icke något skäl hvarföre serskildt vid dessa frågor ett serskildt stadgande om hörande af jordegarne skulle behöfvas, emedan detta ägarens hörande, som nu förulsättes vid hvarje intecknings meddelande, naturligtvis äfven komme att ske vid det fall, som i denna § omtalas, således är Dagot förtydligande af denna § icke behöflig!.
Hvad angår betänkligheten deremot att vid frågor om postpositioner intecknings-dokumenterne skulle förevisas vid annan domstol än den der de blifvit utfärdade, så bar jag f. n., dä medgifvit är att vid förnyande af inteckning, dokumentet får förevisas vid annan domstol, aldrig hört att svårighet deraf upkommit och jag kan icke fatta den stora farhåga som hos Gr.
Mörner upslår för förfalskningen vid frågor om postpositioner.
En förfalskad handling kan inlemnas äfven vid den Häradsrätt der inteckningen ursprungligen är beviljad.
Jag kan omöjligen såsom ordf. i en Härads-rätt bestämma huruvida en för 15 å 20 år sedan presenterad och af en domhafvande påtecknad handling möjligen kan vara förfalskad.
Sådant kan jag icke med mer säkerhet bedomina sittande vid det dombord der inteckningen blifvit beviljad, än sittande vid ett annat.
Detta skäl tror jag således icke bör föranleda till återremiss af betänk.
Hvad beträffar de olägenheter som innehafvaren af den odelade inteckningen skulle hafva af den nya lagen, sä kan jag icke heller inse dem.
Olägenheter har han visserligen icke, snarare en förmån, emedan den föreslagna lagen riktigare bestämmer den odelade inteckningens förhållande till de serskilda fastigheterna.
Han har sin i alla fastigheterna gemensamt och i hvar och en serskilt.
Hans rätt förminskas således i ingen måtto.
Jag uprepar ånyo, genom en återremiss tror jag att intet skall vinnas, och jag vågar sålunda vördsamt anhålla om propos. på bifall till detta LagUtsk:s betänk.
Ofverläggningen förklarades härmed fulländad, hvarefter II.
Landtm, framställde, att under densamma blifvit yrkadt, dels bifall till Utsk:s betänk., dels afslag derå med bifall till K.
M:s i ämnet aflålna nåd. propos., dels ock återremiss.
Propos. till bifall å LagUtskis förevar:de betänk, blef härpå framstäld och besvarad med starka nej, blandade med ja; hvarefter H. Ex. hemställde om R. o. Ad. behagade afslå Utsk:s betänk, samt bifalla K.
M:s deri omförmälda nåd. propos., och då härvid ropades ja, blandade med nej, förklarade det han ansåg denna sednare propos. besvarad med öfvervägande ja.
Den, som med afslag å LagUtskis betänk.
N:o 29, bifaller K.
M:s deri omförmälda nåd. propos. om ändring i vissa delar af Kongl. Förorda, d. 13 Juli 1818, angide inteckning i fast egendom, voterar ja; den det ej vill voterar nej; Den 15 Juli. 419 Vinner nej, anser R. o.
Ad. de emot Iltskss förenämnde betänk, gjorde anmärkmr föranleda till detsammas återremitterande.
Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer : Ja — 19.
Föredrogs ånyo och bifölls LagUtsk:s d. 9 och 12 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 30, i anledn, af väckt motion om rätt för part att återfå till öfverrätt ingifna handlingar.
Föredrogos men bordlädes ånyo, på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gust., och Hr von Troil, Sam. Gust., m. fl. ledamöter, nedannämnde d. 12 dennes första gången bordlagde utlåt.-n, betänkrn och naem., nemi. från S ta ts-U t sk o tte t: N:o 218, i anledn. af erhållne återremisser å betänk.
N:o51, ang:de beräkningen af Statsverkets inkomster; N:o 219, i anledn. af erhållne återremisser å utlåt.
N:o 51, Litt. A; N:o 220, i anledn. af väckt motion om vissa Kyrkoherdar och Skolmästare i Lappmarken å lön anslagen spanmåls utgörande in natura, m. m.
Stats-samt Allmänna Besv.- och Ekon.-Utskottet:
N:o 18, i anledn. af väckte förslag till en förändrad organisation af Landtförsvaret.
Bevill nings-Uts kottet: N:o 14, i anledn. af RiksSt:ns olika beslut, ang:de tullbevillningen.
Lag-Utskottet: N:o 33, i anledn. af väckt motion, ang:de förliknings-komitéers inrättande.
H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, anmälde att Riddarh.Utsk:s Ordf. till honom aflemnat en Promemoria af följande innehåll :
Uti det prot:s-utdr. för d. 24:de och 2ö:te sisth Maj Riddarh.- Utsk. erhållit, med underrättelse om H. R. o. Ad:s beslut ang:de Instruktion för Direktionen och Riddarhusets Tjenstemän, förekommer, efter det de uti Utsk:s förslag till Instruktion af H.
Ståndet gjorde förändringar blifvit uptagne följande mening: ”För öf”rigt förklarade R. o. Ad., att det ifråga om l 'i:de § ang:de 420 Den 15 Juli. ”Pensioneringen af Riddarhusets Tjensteman fattade beslut, Vicke skulle ega retroactiv verkan i afseende på Riddarhu”sets nuvar:de ordinarie Tjenstemän”.
Delta tillägg har synts Riddarh.Utsk. i så måtto tvetydigt att man deraf ej inhemtar huruvida, derest Riddarhusets nuvar:de Tjenstemän vilja underkasta sig de vilkor, som den förändrade 13:de § stadgar, dem icke jemväl må tillkomma de större fördelar i pensionsbelopp m. m. som af förändringen härledas; eller, om stadgandet i den nya 13:de § är en lagstiftning ensamt för framtiden, eller för en helt ny upsättning af Tjenstemän, hvars tillämpning således på en längre tid troligen icke kommer i fråga.
Utsk., som funnit en slik otydlighet böra undanrödjas innan den nya Instruktionen utfärdas till efterrättelse, har således anmodat mig såsom Utsk:s ordf., alt hos E.
Ex. Hr Frih. o. Landtm, vördsamt anmäla detta förhållande, för den framställning till H. R. o. Ad., som E. Ex. i anledn. deraf, kan finna nödig.
Stockholm d. 10 Juli 1851.
Då denna fråga åtminstone för mig är alldeles obekant, och nu först framställd utan att jag förut hört ens talas derom, så anhåller jag att densamma måtte få hvila på bordet.
H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att till honom af Naturforskare-sällskapet blifvit aflemnade, (ill utdelning bland R. o. Ad:s ledamöter, åtskilliga biljetter till bivistande af sällskapets sammankomster i morgon och d. 18 dennes, samt anmodade de Hrr Ledamöter, som deraf ville sig begagna, att dertill anmäla sig hos Riddarh.Fiskalen.
Anmäldes och lades på bordet: Const.Utsk:s mern.
N:o 10, med betänk, i anledn. af anmärknme vid mern.
N:o 7, innehållande förslag till åtskilliga ändringar i grundlagarne; och StatsUtsk:s mern.
N:o 229, i följd af erhållen återremiss af utlåt.
N:o 164, i anledn. dels af K. M:s nåd. propos., _ang:de låneunderstöd för anläggning af jernväg emellan städerne Orebro och Nora, dels af väckt motion i samma ämne. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. £10 e. m.
D en 16 Juli. 421 Onsdagen den 16 Juli 1851.
Justerades 9 prot.utdr. för gårdagen samt pleniprot. för d. 12 Juni f. m.
Företog H. 15. o. Ad. val af Bänkman inom nedanstående Eänkm:s-Afdeln:r: 4:de Bänkm:.«-Afdeln.: efter N:o 154, Frih.
Bennet, Carl Steffan: 15:de Bänkm: s-Af deln.: ,, 1257, Hr Eding, Fullm.
Gr. von Rosen, Gustaf Fredrik; 23:dje Bänkm:s-Afdeln.: ,, 2183, Hr Gripensvärd, Jakob Olof; 24:de Bänkm:s-Afdeln.: ,, 2209, Hr af Harmens, Henrik Otto.
Och befunnos vid valförrättningens slut, hafva blifvit till Bankmän utsedde: inom 4:de Bänkm: s-Af deln. : ,, 49, Frih. Fleetwood, Georg Wilhelm; 23:dje Bänkm:s-Afdeln.: ,, 2156, Hr Burenstam, Axel Adolf; hvaremot för 15:de och 24:de Bärikm:s-Afdeln:ne några väljande icke inställde sig.
Föredrogs ånyo StatsUlsk:s d. 12 och 15 dennes på hordet lagda utlåt.
N:o 218, i anledn. af erhållne återremisser å betänk.
N:o 51, ang:de beräkningen af Statsverkets inkomster.
Härvid företogs först och bifölls Utsk:s hemställan, att de beslut, som i afseende på inkomst-titlarnes beräkning fallas, icke må lägga hinder i vägen för de ändringar, hvilka kunna blifva en följd af R.
St:s beslut i vissa på denna beräkning inverkade men ännu icke slutligen afgjorde frågor.
Beträffande sedermera Utsk:s yttranden, ronde ingressen samt lista till och med ll:te punkterne af betänk.
N:o 51, vidjrlef R. o. Ad. sina derom fattade beslut.
Då härefter förekom Utsk:s, i fråga om 12;te punkten af be - 422 Den 16 Juli. tänk.
N:o 51, gifva yttranden, innefattande hänvisning till Utsk:s förnyade yttrande, ronde en ponkt af betänk.
N:o 51, Litt. A, beslöt R. o. Ad., uppå derom af 11.
Ex. Hr Frih. o. Landtm, gjord hemställan, alt pröfningen af denna fråga skulle anslå tills Statslllsk:s utlåt.
N:o 219, hvarigenom återremisserne af betänk.
N:o 51, Litt.
A. blifvit besvarade, förekomme till afgörande.
Vidkommande Utsk:s yttranden ronde 13:de till och med 10:de punkterne af betänk.
N:o 51, vidblef R. o. Ad. sina i afseende på dessa punkter förut fattade beslut.
I fråga om Utsk:s yttrande i afseende på 17:de punkten af betänk.
N:o 51, ronde rotefrihets-afgift af oroterad men ordinarie rotering underkastad jord, yttrade Hr von Troil, Sam.
Ulsk:s betänk, i anledn. af återremiss af utlåt, om uphörande af Rote-vakans-afgiften för
Halländska utsockne frälsehemmanen är ännu icke uldeladt lill RiksSl:n, men på grund af det förbehåll som är gjordt i l:sta punkten af nu förevande utlåt., anhåller jag nu emedlertid om Hr Frih. o. Landlnus propos. på bifall till hvad Utsk. i det förra betänk, i detta hänseendet tillstyrkt.
Den första punkten innehåller, att det beslut, som i afseende pä inkomst-titlarnes beräknande, fattas, icke må lägga hinder i vägen för de ändringar, hvilka kunna blifva en följd af hvad R.
St. uti omförmäldta frågor, kunna komma alt besluta, och ibland dessa frågor, är äfven den om rote-vakans-afgiften i Halland. R. o. Ad.
Biföll Utsk:s uti 17:de punkten af betänk.
N:o 51, afgifna och nu vidhållna förslag.
Beträffande Ulsk:s yttranden, ronde 18:de till och med 26:te punkterne af betänk.
N:o 51, äfvensom ang:de reslantierne, vidblef R. o. Ad. sina derom förut fattade beslut.
Slutligen förekom och lades lill handlingarne U(sk:s yttrande, ang:de 27:de till och med 31:sta punkterne af betänk.
O Ånyo föredrogs StalsUlsk:s d. 12 och 15 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 219, i anledn. af erhållne återremisser å utlåt.
A. Detta utlåt, företogs punktvis till afgörande.
Issia punkten, ang:de Passevolance-mtdlen, och 2:dra punkten ang:de Militice-boställs-kassans medel. R. o. Ad. vidblef sina rörsde dessa punkter förut fattade beslut. 3:dje punkten, angtde Wadstena Krigsmanshus-kassas medel.
Bifölls. 4:de punkten, angide Amiralitets Krigsmans-kassans medel.
Den Juli. 423 Hr von Troil, Sam.
I det sednast afgifna betänk, ifrån StatsUtsk. är den summa, som, i st. f. rusthålls-afgifter borde såsom årligt anslag för Krigsmanshus-kassan bestämmas, upförd till 9,633 r:dr 16 sk., hvilket äfven synes af den betänk, bifogade tabell.
Uti detta betänk, är ett tryckfel på siffrorna och jag anhåller derföre vördsamt, att Hr Frih. 0. Landtm, ville föreslå R. 0.
Ad. att med rättelse af summan till 9633 r:dr 16 sk. bifalla denna del af Utsk:s sednaste betänk.
Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. ifrågavar:de punkt af Utsk:s utlåt, med den rättelse, att 9,633 r:dr 16 sk. utfördes, i st. f. det oriktigt med 9,333 r:dr 16 sk. uptagna beloppet af ersättningsanslaget för rusthållsafgifterne. 5:le punkten, ang:de Arméens Pensions-kassas medel, Lades till handlingarne. öde punkten, ang:de Invalidhus fondens medel; och 7:de punkten, ang:de Skogsplanterings-kassans medel.
Biföllos. 8:de punkten, ang:de Lappmarks Ecklesiastikverks medel. R. 0. Ad. fann Utsk:s yttrande, ang:de den in natura anvisade spanmålen, icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne samt biföll hvad Utsk. i afseende pä kollekl-medlen föreslagit. 9:de punkten, ang:de till Allmänna Hospitals- och Barnhus-fonden, Danviks Hospital, Stockholms Allmänna Barnhus, Upsala Akademi, Lunds Akademi, samt Domkapitlen och Stockholms Konsistorium anvisade medel.
Bifölls. 10:de punkten, ang:de Gerningsören.
Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Genom den i denna punkt föreslagna förändring med Geruingsörenas upbärande, skulle icke någon förenkling åstadkommas, utan endast ett ökadl besvär för vederbönde Landskamererare, som till följd af det upgjorda förslaget, skulle fä en årlig och ganska invecklad räkning att ombesörja.
För min del, vore jag mest böjd alt instämma uti den inom BorgareSt. uttalade åsigt, att hela denna afgift måtte försvinna, och om BorgareSt. vidhåller denna mening, så vore det skada, att icke låta dem få sin vilja fram.
Jag anhåller således att man måtte förklara, alt denna inkomst-titel må uphöra, derest Wällofl.
BorgareSt. sådant för sin del medgifver.
Vid sista riksdagen hade K. M. föreslagit, att Geruingsörena skulle helt och hållet ur RiksStatens inkomsttitlar uphöra och denna obetydliga afgift efterskänkas.
RiksStm ingingo icke då på K.
M:s nåd. propos. i delta afseende. K. M. har derföre nu föreslagit, att den hvarje stad derföre tillkommande ersättning bör för hvart är uträknas efter antalet af de handtverkare eller Gernings - 424 Den lfi Juli. män, af hvilka Gerningsörena skola utgöras.
Med anledn. af denna K. propos., hade StalsUtsk. i sitt första betänk.
N:o 51, Litt A, hemställt, att R.
St. mätte besluta, det Gerningsören icke vidare skola såsom serskild upbördstitel bland Statsverkets inkomster uptagas, samt att den åtskilliga städer tillkommande andel deraf skall dem ersättas på sätt K. M. i nåder föreslagit, äfvensom att de under närande inkomsttitel inbegripna afgifter hädanefter skola vederborde handtverkare påföras samt upbäras i sammanhang med allmänna bevillningen.
För min del kan jag icke inse, att del af K.
M. föreslagna sättet för Gerningsörenas utgörande och fördelande pä städerna, skulle medföra några synnerligen ökade besvär, utöfver hvad förhållandet nu är, men jag bekänner upriktigt, alt saken är i och för sig sjelf af så ringa vigt, att jag för min del icke gör mycket afseende på om betänk blir i denna punkt af R. o. Ad. bifallet eller afslaget.
Deremot skulle jag tro, att icke R. o. Ad. på sätt Gr.
Mörner föreslagit, bör instämma i den af BorgareSl. yttrade åsigten.
Jag ber alt få fästa upmärksamheten på, att denna åsigt icke är annat än enskilta yttranden af riksdagsmän i BorgareSb, men icke något Stånds beslut.
Jag tror, alt det icke lönar mödan att i RiksStaten uptaga en så ringa inkomsttitel som Gerningsörena och anser, att det skulle leda till reda och ordning om de uphörde, och anhåller derföre nu om Hr Frih. o. Landmts propos. på bifall till hvad Utsk. föreslagit.
Gr. Mörner.-I underd. skrifvelse vid riksdagen 1848, anmälte R.
St., att de icke kunde bifalla förslaget om godtgörelse till Städerne för denna afgift och densammas upbörd i sammanhang med bevillningsafgifterne för handiverkarne pä landet och dervid anfördes såsom skäl: ”att den ersättning, som vid sådant förhållande skulle tillfalla vissa släder, som hade rättighet alt åtnjuta serskilda andelar af berörde gerningsören, korarae att. blifva en utgift, hvilken Statsverket allt framgent finge vidkännas, hvaremot, om gerningsörena bibehöllos vid den beräkningsgrund, hvarefter de f. n. ingingo och sedermera, till en del, pä vederbörsde städer fördelades, anledn. vore att förmoda, det denna städernas inkomst småningom blefve förminskad och slutligen uphörde, allt efter som gerningsmännens antal, i följd af förändrade förhållanden inom näringarne, afloge och försvunne”.
Pä dessa skäl ansågo R.
Sl. vid sisth riksdag, att afgiften borde fortfarande under serskilt inkomsttitel uptagas.
Nu skulle i st. f. det sätt, hvarpå upbörden hittills egt rum, Landskamererare!! åläggas anställa undersökning om beloppet af meranämnde gerningsören och sedermera fördela dem pä de serskilta städerna, hvarigenom ett vidlyftigt bokhålleri skulle upkomma.
Jag kan icke förutse någon fördel af denna omväg och tror således den icke eller vara serdeles, att eftersträfva.
Såvida icke R o.
Ad. anser sig kunna fästa afseende på den af BorgareSl. yttrade åsigten, tillstyrker jag derföre vördsamt att det måtte fä förblifva vid det gamla.
Då härefter H. Ex. Hr • Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle Utsk:s uti ifrågavande punkt gjorda tillstyrkande, ropa - Den 10 Jnli. 425 des ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. lide punkten, äng:de öfriga delar af utlät.
J\:o 51, Litt. A. Lades till handlingarne.
Ånyo föredrogs SlatsUtsk:s d. 12 och 15 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 220, i anledn. af väckt motion om vissa Kyrkoherdar och Skolmästare i Lappmarken i lön anslagen spanmåls utgående in natura m. m.
Beslutet om indragning af de här omtalta 54^ tunnorna spanmål var oriktigt i sak och tillkommet på grund af oriktiga upgifter.
Att R. o. Ad. förut varit af denna mening, syntes bland annat, vid det s. k. decharge-belänk:s föredragning.
Enl. prot.utdr. öfver föredragning af Const.Utskis mern. ang:de granskning af Statsråds-protma, förklarade R. o. Ad. sig ogilla Ulsk:s frikännande utlät, öfver den af Frih. Stjernstedt och Doktor Stenhammar i denna fråga väckta anmärkms anledn. emot Statsrådet och chefen för FinansDepart:tet.
Samma mening som grundade detta R. o. Ad:s beslut, var äfven den rådande på detta rum då till pröfning förehades den punkten uti inkomst-betänk, som handlar om Lappmarkens ecklesiastikfond.