Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s nåd. propos., ang:de controllerna för belåning af tackjern på Stockholms väg, jemte 2:ne dermed sammanhang ägande motioner; N:o 5o. i anledn. af Hr Rosenblads, B., motion, dels om åtskilliga ändringar i Bankens hufvudbok samt upptagandet i densamma af värdet af Bankens fastigheter och inventarier, dels om afskrifning af den förskottssumma, io5,904 r:dr 37 sk., sorn af Lånebanken t. o. m. 1829 blifvit Tumba bruk lemnad; N:o 5i. i anledn. af till Utsk. inkomna ansökningar om eftergift af öfverräntor för åtskilliga, dels hos Lånecontoren i Götheborg och Malmö, dels hos Bancodiscontverket upptagna län; N:o 52. ang:de beviljande af en gratiflcation till Bancodiscontverkets vaktmästare för deras besvär, i följd af den genom Utsk. verkställda revision af Bancodiscontverkets räkenskaper ; N:o Den 7 October. iS5 N:o 53. i anledn. af erhållna återremisser å Utskrs under N:ris 34, 35 och 36 afgifna betänk:n; N:o 54- ang:de löneförbättring åt stereotyperingsföreståndaren i Banken, Myntproberare!! C. A. Broling. H. B., o.
Ad. åtskiljdes kl. ^ till 12 om natten.
Torsdagen den g October 1834* Plenum kl. 10 f. m. Frih. Rantzou, Joh. Al b.:
Jag var icke närvar, i sista eftermiddagsplenum; men då jag tillhör den mening, som då tappade i voteringen, anhåller jag att få reservera mig emot det fattade beslutet.
N:o i5i. äng. verksteldt nytt val till ledamot i Hemliga Utsk. efter med döden afgångne Hofmarsk.
Reutersköld ; N:o i53. i anledn. af väckt fråga om afskrifning afEnkefriherrinnan Eneskjölds skuld till Wadstena Krigsmanshuscassa.
Ankom K. M:s Ilofcanceller, hvilken å Dess höga vägnar aflemnade 2:ne
Dess nåd. propos:r och 2.:ne Dess nåd. skrifvelser.
Upplästes K. M:s nåd. propos af d. 23 sisth Sept., ang:de medel för undsättningar vid inträffande svårare missväxtår.
Begärdes på bordet af Gr. Frölich, Da v., samt Frih.
Ehrenborgh, Gasp. Wilh.
Likaledes upplästes och lades på bordet K. M:s nåd. propos. af d. 23 sisth Sept., angrde ändring i 5 cap. i §Missg.b:n. Äfven upplästes och lades på bordet K.
M:s aflåtna nåd. skrifvelser: i:o af den 6 sisth Sept., angtde upphörande af de på Öland utgående s. k.
Borgholms garnisons servismedel, och 2:0 af den 26 sisth Juli, ang:de rättighet för hemmansägare på Gottland att få erlägga penningelösen för deras räntetjära. i4 H. 24 Den 9 Octobcr f. m.
Upplästes elt prot.utdr. från Hederv.
BondeSt. af d. 7 dennes, innehållande hemställan, om icke
Med ii t: n, derest de icke afslutat de inkomna grundlagsfrågorna, skulle behaga afbryta handläggningen af dessa mål och, så fort sig gör:i lii ter, fiiretngn pä bordet hvilande frägnrnn nm »m urin-- na för brännvinsbränningen, med hvad dermed liar gemenskap, samt ang:de stora sjötullsbevillningen, hvarigenom det återstående arbetet hos Bevilln.Utsk. och riksdagens deraf så väsendtligen beroende slut kunde påskyndas.
Jag kan ej tillstyrka bifall till BondeSt:s inbjudning, utan anhåller, att vi mätte få fortfara med den constitutionsfabrication, som i nästföregående plena blifvit börjad.
Jag begär således hos Hr Gr. o. Landtm, den propos., att BondeStrs nu föredragna prot.utdr. endast må läggas till handlingarna.
Jag kan ej inse något skäl att afbryta de vigtiga grundlagsfrågor, hvarom öfverläggningarna hos R. o. Ad. blifvit började, men ännu icke slutade.
Jag nekar likväl ej heller vigten deraf att få frågan om tullbevillningen så snart som möjligt afgjord, och jag anhåller derföre hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. derå, att Ståndet må besluta att näst efter de redan påbörjade grundlagsfrågorna företaga tullbevillningsfrågan åtminstone i något plenum i nästa vecka.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bestämma, att frågan om stora sjötullsbevilln. skulle näst efter grundlagsändringsförslagen i något plenum uti nästa vecka företagas.
Jag anhåller vid Gr.
Horns förslag få göra den anmärkn., att om de nu under öfverläggning varande grundlagsfrågorna icke hinna att afgöras i nästa vecka, vore man bunden och tvungen att ändock afbryta dem för att innan veckans utgång afgöra tullbevillningsfrågan.
Jag hemställer således, om icke propos:n bör lyda sålunda, att frågan om tullbevillningen må företagas näst efter slutad pröfning af de förslag till grundlagsförändringar, som nu äro under öfverläggning och innefattas i Constit.Utsk:s memor. från N:o 34 t. o. m.
A:o 4o. R. o. Ad. beslöt, att frågan om stora sjötullsbevilln. skulle företagas näst efter slutad pröfning af Conslit.Utsk:s raemor.
N:ris 34, 35, 36, 37, 38, 3g och 4o•
Otto, uppläste följande:
Aär staten tager den enskilde medborgarens personliga och intellectuella förmåga uti anspråk, åligger det också med rätta staten att, så vidt görligt är, godtgöra det enskilda lidande, som derutaf kan blifva en följd.
Den 9 O e t o b e r f. m.
Kur under en tid, då en gångbar farsot hemsöker landet, staten tager i anspråk alla de uppoffringar af möda, helsa och lif, som våra nitiska läkare villigt täfla örn att göra för det allmänna, åligger det äfven staten att sörja derför, att dessa uppoffringar icke blifva förstörande för hela familjer.
Det åligger staten att under sådana omständigheter draga försorg för uppfostrandet af de barn, hvilka genom läkares frånfälle blifva faderlösa.
Första vilkoret får barns uppfostran, är den moderliga omvårdnaden, och dernäst möjligheten att inhemta sådana kunskaper, som bilda nyttiga medlemmar i samhället.
Statens omsorg bör sträcka sig till båda delarna.
Såsom tillämpning af denna grundsats vågar jag med den uti Riksd.Ordnts 56 § mig förvarade rätt föreslå: 1:0 allider practiserande läkare uti cholera morbus och efterlemna!' enka med minderåriga barn, åtnjutes pension på allm. indraguiugsstaten, af enkan 2Öo r:dr b:co årligen och af hvardera barnet i5o r:dr b:co årligen. 2:0 Pensionen utbetalas från början af månaden näst efter dödsdagen, till enkan, så länge hon ogift lefver, och för barn intill det iy:de året; 3:o Skulle den aflidne läkarens enka eller barn äga rättighet till pension uti någon allmän pensionsinrättning, afräknas beloppet häraf från det uti i:sta punkten bestämda, och pä allm. indragningsstaten uppföres blott det överskjutande beloppet. 4:o
Denna rättighet till pension åtnjutes äfven utaf enka eller barn af läkare, som under detta år i cholera morbus aflidit.
I händelse den af Frill.
Palmstjerna nu väckta motion skulle af R.
St. omfattas med bifall, hemställer jag, huruvida den föreslagna pensioneringen bör inskränkas ensamt till läkare, ty dessa kunna icke, efter min tanka, hafva större rätt än andra medborgare, som uppoffrat sig af nit för sina medmenniskors bispringande i cholerafarsoten.
Jag tror icke, att Hrr läkare kunna hafva några större anspråk än öfriga medborgare, såsom ledamöter i sundhetsnämnder, sjukbärare och sjuksköterskor m. fl., som tilläfventyrs råkat ut för olyckan i och för utöfningen af sitt kall.
Läkarne, ehvad de lemnat sin hjelp med eller utan betingad vedergällning, stå i samma kategori som nyssnämnde medborgare, särdeles som läkarnes råd i denna sjukdom icke varit af den betydenhet att kunna föranleda tili några särskilda anspråk.
Jag tyckte mig höra, att den siste talaren slutade sitt anförande dermed, att läkarne icke skulle hafva utmärkt sig genom något sådant nit under cholerasjukdomen, att pension för enkor och barn efter dem, som deri aflidit, borde meddelas.
Om så är, bör
Den 9 O * t • b e r f. m. jag anmärka, att den värde ledamoten icke känner eller ännu kan känna förhållandet; ty dertill fordras uppgifter från 1’andsorterna, sorn hittills saknas.
Man vet blott, att några läkare dött i sjukdomen, utan att känna i hvad mån de dessförinnan bidragit att derifrån rädda andra.
Men om staten anser sig förbunden att pensionera enkor och barn efter krigare, som fallit i krig, synes den hafva lika pligt att gifva pension åt enkor och barn efter läkare, som fallit i kriget mot choleran, att jag så må uttrycka mig.
Min mening är visserligen icke att motsätta mig pensioners beviljande äfven åt enkor och barn efter personer af andra medborgareclasser, hvilka fallit under omsorgerna för cliolerasjukas vård, i fall R.
St. skulle dertill samtycka.
Men jag har velat säga detta för att afvända den njugghet, som eljest kunde blifva en följd af Frih. Cederströms yttrande.
Den siste talaren har icke riktigt uppfattat mina ord, ty jag yttrade endast, att läkarnes råd för sjukdomens behandling icke varit af särdeles betydenhet eller förenade med sådan möda, att den kunde göra dem berättigade till något företräde framför andra medborgare, som uppoffrat sig för de cholerasjukas vårdande.
Jag stödde mig härvid på det kända förhållande, att det varit allm. från trycket meddelade föreskrifter, som merändels blifvit begagnade, och att det isynnerhet varit en skyndsam behandling, äfven med enkla läkemedel, som motverkat sjukdomen.
Jag har likväl ingalunda bestridt, att läkarne med oförskräckthet och nit besökt de sjuka.
Nekas kan det dock icke, att andra medborgare häruti täflat med dem.
Jag instämmer desto hellre uti Frih.
Cederströms åsigt, som man utan modification af Frih.
Palmstjernas förslag skulle nödgas till en obegränsad mängd nuanceringar.
Man skulle nemi. behöfva skilja emellan de läkare, som från början icke velat anse sjukdomen för cholera; ty det kan väl icke vara skäl att gifva pension åt dem, som af en slags vetenskaplig högfärd icke velat erkänna sjukdomen och derigenom beredt ökade olyckor för landet.
Det är dessutom icke blott läkare, som blifvit offer för sitt nit; här finnas ledamöter af sundhetsnämnder, som gjort sig förtjenta att lika mycket ihågkommas.
Jag vill i detta afseende endast påminna R. o. Ad. om aflidne Gr.
Cronhjelm; och jag hemställer, om icke hans enka och barn äfven böra inbegripas i motionen.
Jag kan till följd deraf ej annat än afstyrka förslaget, så framt det ensamt åsyftar läkarne eller icke utsträckes till alla, hvilkas död varit en följd af deras nit att hejda sjukdomen eller vårda de sjuka.
Frih. Boye, Ludv.; Jag begär att få understödja Frih.
Palmstjernas motion, men med utsträckning till alla de ledamöter af' sundhetsnämnder, som varit utsatta för samma fara som läkarne och derför blifvit ett offer.
I anledn. af ’ ' ') Den 9 Octobcr f. ra. 189 Hr Crusenstolpes anmärkning vill jag blott säga, att jag ej befarar, att ju icke, om motionen bifalles, verkställigheten skall ske med sådan urskilning, att pension blott tilldelas dem, som med veik ligt nit fullgjort sitt kall och gäldat delta nit med lifvet.
Man har här nämnt Gr. Cronhjelm, och jag ber då äfven få nämna en annan person, Just.rådet Lagerheim, som jag tryggt kan säga dog ett offer för sitt nit såsom ledamot af sundlietsnämnden.
Jag önskar, att StatsUtsk. måtte fästa sin uppmärksamhet på obetydligheten af den summa, som är ifråga, jemnförd med vigten af de skäl, den siste talaren anfört.
Få äro de, som betalat sitt nit med lifvet, oell staten blifver således föga besvärad; men lika med Hr v. Hartmansdorff kan jag ej finna annat, än att då staten anser sig skyldig att ersätta den fallne krigaren och lätta hans enkas och barns öde, gälla samma moraliska skäl äfven här.
Jag anhåller, att dessa mina anmärkningar få åtfölja remiss af motionen till StatsUtsk.
Det är ej min afsigt att nu ingå i någon vidlyftig discussion öfver motionen; den blir i allt fall föremål för R. o. Adis öfverläggning, när TJtsk:s betänk, deröfver inkommer, och jag förmodar, att Utsk. skall utreda förhållandet.
Men då meningen af motionen blifvit ifrågasatt, bör jag förklara, att min motion inskränker sig till pension endast åt enkor och barn efter läkare, som dött i choleran.
Min öfvertygelse är den, att statens skyldighet inskränker sig till en sådan pligt emot läkarnes familjer.
Öfriga medborgare, som utmärkt sig genom nit och omsorg för communernas omvårdnad under denna sjukdom, hafva åtagit sig det såsom ett municipalsysslande, och om pension för dem bör äga rum, tillhör det communerna att derom besörja.
Detta är min öfvertygelse, som jag velat yttra, utan att för öfrigt nu ingå i vidare discussion af ämnet.
Jag biträder motionen med det tillägg, som Frih.
Cederström gjort.
Sjelf ledamot af en sundhetsnämd, och nyligen uppkommen från sjukdomen, som jag troligen ådragit mig genom denna befattning, kan jag ej annat än yttra den öfvertygelse, att billigheten fordrar, det afseende göres på dem, som uppoffrat sig i sådana befattningar och efterlemnat enka och barn.
Särskildt bör jag nämna, att i den sundhetsnämnd, der jag är ledamot, nemi. den inom stadens broar, som består af 60 ledamöter, hafva 5 ledamöter dött och ingen enda funnits, som ej varit mer eller mindre sjuk, hvilket ej heller är underligt, då man sitter i ett rum tillsammans med personer, af hvilka 16, ja ända till 27 på dygnet varit på sjukbesök, der läkaren sjelf säger sig må illa, och der man hör personer dö på soffan i rummet bredvid.
Jag har ansett mig böra upplysa dessa omständigheter, hvartill jag varit åsyna vittne, äfvensom att några utaf de aflidnas enkor och barn Den g Oelober f. m. äro högst behöfvande.
Men huruvida communerna äro i tillfälle att vedergälla deni, torde vara tvifvel underkastadt.
Då motionären sjelf bestämdt inskränkt sin motion till enkor och barn efter läkare, som dött i cholerafarsoten, vill jag för min del biträda dem, som utsträckt motionen till alla sådana personer, som utmärkt sig i det afseende, hvarom fråga är, och efterlemnat enka och barn.
Mina skäl för denna åsigt hemtar jag derifrån, att läkare böra vara lika beredda att gå farorna till mötes som krigaren, och att deras familjer ej böra vara oberedda att se dem falla.
Jag hemtar vidare anledning äfven derifrån, att det skulle vara olyckligt, om i en tid, då folket blifvit missledt derhän, att man rent af skrämt det från pligten att bistå de sjuka, man icke med understöd tillhandaginge dem, som visat mer energi och nit än de flesta.
Jag skulle således vilja, att man måtte ihågkomma alla, som i detta afseende utmärkt sig, — jag säger utmärkt sig och fäster särskild vigt vid detta ord.
Det är då icke sagdt, att alla läkare, som fallit offer för sjukdomen, komma att stå i den kategorien, likasom icke heller, att de skola stå der ensamt; och jag torde härvid få fästa Utskrs uppmärksamhet på en omständighet, som jag har mig bekant, nemi. att under sjukdomen här i liufvudstaden ingen läkare från Rikets första universitet hitkommit för att taga kännedom om sjukdomen.
Skulle den sprida sig till
Upsala och der härja i högre grad af brist på practisk kännedom hos ställets läkare om sjukdomens behandling, synes skäl att göra undantag för dem.
Jag instämmer till alla delar med den siste värde talaren och önskar blott, att staten måtte hafva tillgångar att belöna alla, samt Regeringen urskilning att bedöma hvilka deraf gjort sig förtjenta.
Måhända böra de utländska läkarne, nemi. de Danska och Engelska, som hitkommit och biträdt under cholerasjukdomen, härvid i främsta rummet ihågkommas, och jag anhåller att derpå få fästa StatsUtsk:s uppmärksamhet.
Jag anser mig pligtig att rätta ett misstag, som Gr.
Horn begått, då han sagt, att ingen läkare från Upsala varit här under sjukdomen; ty jag har hört sägas, att åtskilliga varit här, och tror mig med säkerhet veta, att åtminstone en blifvit hilkaliad af numera afl.
Lindström, för att biträda honom i hans officiella befattning med choleran.
Det bör för öfrigt ej synas underligt, om jag begagnar den välviljande stämning, som R. o. Ad. tyckes hafva för läkarne, för alt hemställa, om ej den föreslagna pensioneringen bör utsträckas ej blott till dem, som dött i choleran, utan afven till dem, som falla uti mera bestämdt smittsamma sjukdomar, såsom rötfebrar och dylika, uti hvilka läkarne också i allmänhet kunna mera ut - Den c) Octo h c r f. 111. rätta.
Jag får derjemte förklara, att jag eljest trott det linkolnina communerna att pröfva och bestrida dvlika belöningar, emedan jag befarar, alt örn de skola gå genom statens band, blir pröfningen icke tillräckligt noggrann.
Jag skulle visserligen vilja biträda motionen, om den afsåge att gifva pension åt sådana enkor och barn, sorn göra särskilda ansökningar derom och för hvilka omständigheterna befinnas ömmande; men att i allmänhet bestämma pension åt alla familjer efter läkare, sorn dött i cholerafarsoten endast derföre, att dessa fullgjort sin pligt, kan jag ej bifalla.
Det är visst olyckligt, att flera blifvit offer för sjukdomen; men sådant är vanligt i flera embetsmannaclasser.
Med en viss förundran har jag här hört, att en ledamot, som i allmänhet utmärker sig för sin sanningskärlek, gjort en deremot stridande uppgift, nemi.
Hr Cederschjöld, sorn uppgifvit, att Professor Lindström haft biträde i skötseln af cholerasjuka utaf någon läkare från Upsala.
Jag anser mig böra förklara, att denna uppgift mäste härröra från ett misstag, och att den strider emot sanningen.
Denna discussion och de flera modificationer, som derunder blifvit föreslagna, visa redan, att ämnet är kinkigt.
Palmstjernas förslag antoges, skulle det kunna hända, att familjer efter läkare, som dött utan att hafva biträdt någon enda cholerasjuk, finge anspråk på pensioner, och att erkänna statens skyldighet att pensionera alla enkor och barn efter dem, sorn blifvit offer för sitt nit i communernas omvårdnad, har äfven sina olägenheter.
Jag kan således ej biträda någotdera af dessa förslag, men finner för mindel lämpligare, att särskilda motioner väckas för hvar och en, åt hvilken man anser Representationen böra lemna understöd; ty något allmänt stadgande tror jag i detta afseende icke vara passande.
Hr Cederschjöld: I anledn. af Frih.
Palmstjernas mig gifna dementi får jag upplysa, att jag fått den uppgift, jag gjort, dels från läkare och dels från ledamöter i sundhetsnäinnden, på hvilkas trovärdighet jag haft skäl att förlita mig.
Det torde således ursägtas, om jag misstagit mig; jag liar emedlertid nu uppgifvit mina källor.
Till den ledamoten, som föreslagit, att särskild motion borde göras för hvarje särskildt fall, öfverlemnar jag att sjelf eftersinna, om det vöre öfverensstämmande med rättvisan, att blott de, som hafva vänner och bekanta inom Representationen, skulle vid detta tillfälle ihågkommas.
Månne ej i landsorterna finnas flera, som på detta sätt skulle blifva bortglömda?
Jag tror således, att om något skall göras, bör det göras generelt, icke såsom personliga favörer.
D e 11 g O c t o b c r f. m.
Till den siste talaren vill jag blott ställa den frågan tillbaka, 0111 lian väl kan beräkna summan, hvartill de ifrågavar. pensionerna skola uppgå, i händelse stadgandet göres generell?
Detta har varit mitt hufvudsakliga skäl, emedan jag befarar, att summan möjligen skulle blifva så stor, att man skulle anse sig icke kunna göra något.
Jag vill endast fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att motionen blifvit väckt af StatsUtsk:s ordförande, som således utan tvifvel vet, hvad statens tillgångar medgifva.
Om summan och hvarest medlen skola tagas behöfva vi altså icke hafva något bekymmer.
Fortsattes pröfningen af Constit.Utskts mentor.
N:o 34 med förslag till grundlagsändringar, åsyftande en ändamålsenligare organisation af Statsrådet. i o § R e g. F. Frih. Roye, Ludv.:
Den stund är nu kommen, då det skall afgöras, om en af de vigtigaste garantier för folkets säkerhet mot godtycket skall bibehållas eller förkastas.
Jag har en gång förut yttrat mig i denna fråga, och jag anser för en pligt att nu förnya min framställning.
Utsk:s betänk. innehåller i premisserna intet skäl för den föreslagna förändringen, utan blott att Allm.
Beredningen bör upphöra, och då Utsk. sedermera kommer till den § i Reg.formen, som omtalar Allm.
Beredningen, har Utsk. likaledes kommit från alla skäl blott med ett enkelt uteslutande.
Jag hade trott, att det varit Utsk:s skyldighet att i fråga om en för folkets väl så ingripande förändring ingå i en noggrann afvägning af skälen för och emot, samt att endast derifrån öfvergå till ett resultat, som ej bort vara frukten af en nyck, en godtycklighet eller en förvillad opinion.
Må Utsk. inför .Nationen försvara sig för ett så oförsvarligt förfarande!
Jag skall emedlertid försöka att i Utsk:s ställe ingå i denna afvägning, och oin jag dervid brister i förmåga, skall jag åtminstone trösta mig med medvetandet att hafva handlat efter den innerligaste öfvertygelse.
Jag anhåller således till en början att få påminna om ändamålet med den ifrågavar. inrättningen, hvilken till garanti för Regeringens rättvisa i alla kamerala mål, för dess klokhet i alla ceconomiska och administrativa åtgärder, hade samma ändamål som Just.- revisionen ännu har i afseende på Högsta Domstolen.
Så Junge Rikets Råd ännu fanns och var fördeladt på 2 divisioner, uppfylldes också detta ändamål i begge fallen lika; men Gustaf III begick ett stolt fel, då han uppflyttade statssecreterarne från blott föredragande, utan inflytande på besluten, till deltagare i rådslagen.
Rådet afgjorde frågorna, var det en säkerhet mera för folket, att stats se - Den 9 October f. m. secreteraren stod der för att upplysa; men frän den olvck]iga stund, då Konungen afskafiäde llådet, mäste man vara betänkt på en annan garanti, och man måste nedstiga till en annan auctoritet, sorn sattes att eontrollera föredraganden och hafva tillsyn öfver gällande författningars tillämpning.
Månne icke detta ändamål ännu är lika angeläget som förr, och dubbelt mer; ty då, i fordna tider, Statsrådet bestod af embetsman, sotn hade vana vid ärendernas behandling och full kännedom af gällande författningar, inträffar nu för tiden, att sådant icke ens kan fordras af alla Statsrådets ledamöter, såsom de numera tillsättas, och af desto större vigt är det, att äfven en annan löst än statssecretei arens kan framkomma till Konungen, då beslut skall fattas.
Genom en votering, uti hvilken jäg icke deltagit, men hvars resultat jag hoppas att nästa Ständer skola tillintetgöra, har R. o. Ad. beslutat, alt
Statsrådets ledamöter skall bestå af endast departementschefer; ty man säger väl, att tvenne icke föredragande Statsråd derjemte blifvit antagna, men hvartill detta skall tjena, kan jag ej inse, enär två icke kunna uppväga åtta, och de derförutan ej kunna åstadkomma den motvigt, som erfordras.
Men nu frågar jag, hvad skall väl följden af allt detta blifva, om Allm.
Beredn. jemväl borttages?
Jo, jag har redan förut påmint, att magtbegäret hos föredraganderna skall leda till en ömsesidig medgörlighet i utbyte af tankar dem emellan; och följden blir, att ett fullkomligt envälde är dem gifvet, om ingen annan mening får framkomma till Konungen, än dea ailsmägtige Statssecreterarens.
Fordrar fåfängan, att
Stats secreterarne nödvändigt skola blifva Statsråd, må det så vara; men då frågan här är om en för folkets frihet väsendtlig sak, hoppas jag, att förslaget skall vid nästa riksdag, sorn man säger, kastas under bordet, derifrån det, efter min tanka, aldrig bort komma.
Jag böjer mig emedlertid vid yttrandet af denna öfvertygelse vördnadsfullt under Ståndets opinion, och framställer blott de skäl, som jag hoppas vid nästa riksdag skola framställas af andra, starkare och lyckligare, än jag.
Äfven i de länder, der Konungens vilja är folkets lag, finner man inrättningar, motsvarande vår Allm.
Beredning; och jag får härvid öppet förklara min tacksamhet för den journalist, sorn nyligen påmint och med skarpsinnighet påmint, hvad Beredn. kunde blifva, och huru välgörande för Sverige den skulle blifva, om den bildades till likhet med hvad som finnes i ett närgränsande land, nemi.
Danmark, der det s. k.
Conferencerådet är jemnförligt med vår Allm.
Beredn.
Besinnar man således, hvad Beredn. kunde blifva, om ej de styrandes magtbegär lage i vägen, så hoppas jag, att, om än denna inrättning för närvarande ej uppfyller allt, hvad man af densamma kan vänta, man likväl ej genom dess borttagande skall beröfva sig all nytta 14 H. Den g Octo 1>er f. m. deraf, bade nu och för framtiden.
På dessa skäl anhåller jag hos Hr Gr. o. Landtm, om den propos., att Utsk:s förslag i denna del icke må antagas, samt begär på förhand votering, i händelse jag dei förutan ej vinner pluralitet för min mening.
Utsk. har i framställningen af sitt förslag öppet uttalat den princip, att i grundlagen ej något borde bestämmas om sättet för regeringsärendernas beredning, och Utsk. har af sådan orsak i sin redaction af io § Reg.F. ej upptagit det hittills befintliga stadgandet om en Allm.
Ärenders Beredning, bestående af 8 personer jemte föredraganden.