Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De derför till kamererare!), lill större delen inom få dagar, aflemnade allester måste af honom inför directionen (eller vid slutbetalta lån begge commissarierna) redovisas, innan lånedocuinenterna återlemnas, och deras beskaffenhet är icke af natur att göra deni rörliga.
(Om dessa documenter, som icke äro annat än vexelLankens qvittenser eller intyg öfver gjord insättning för discontens räkning, skulle anses lika med contant, så borde ombudsmännen också anses såsom cassörer; ty de äga, lika med kamereraren, hvarje vecka en upphörd, för hvilken de med dessa attester redovisa, och på det sätt arbetsordningen nu är ställd i disconten, vore ett missbruk af dessa documenter å ombudsmännens sida mera tänkbart än å kamererarens, som dertill behöfde connivence af flera bokhållare och andra tjenstemän).
Kamererarens verkliga upphörd (i contant) inskränker sig till den del af öfverräntorna, som till honom i contant erlägges, och hvarför han minst en gång i månaden redovisar.
Hans behållning öfverstiger aldrig några tusen r:dr; och då, enligt enskild försigtig lie ts— åtgärd af directionen, nuvar. kamereraren ställt borgen för flerdubbelt belopp, torde det för Bancodiscontens säkerhet vara tillräckligt att stadga sådan borgen vid framtida tillsättningar af tjensten. 2:0
Är förslaget be höfligt för de lanes ökändes säkerhet mot förskingring af deras lånemedel?
Ehvad kamereraren har cassauppbörd eller ej, kan ett förbud för honom att vara ombud för låne^ökande aldrig medföra för dem annan förmån, än att de .) kunna förlora på honom, af det enda skäl, att han ej fick vara deras ombud; men icke hindrar det andra ombud, vare sig inom eller utom disconterna, att lika lätt kunna missbruka förtroendet , ty aldrig liar egenskapen af kamererare, eller behofvet att hålla discontens cassa full, kunnat gifva en förevändning att icke remittera verkligen utfallna lånemedel, utan liar den hemtats från föregifvande, att lånet antingen icke ännu kunnat utgifvas eller icke blifvit bifallet, och sådana svepskäl kunna lika lätt förebäras af hvilket ombud som helst, i stånd till en sådan handling.
Beklagligen sakna vi icke inom disconternas historia exempel af flera tjenstemän, än förre Kamereraren Lindstedt, hvilka förskingrat anförtrodda medel, t. ex.
Bokhållarne Hallberg vid fordna Riks— disconten och Treffenberg vid Götheborgs lånecontor; men bör man derföre förbjuda alla discontverkens tjenstemän att vara commissionärer?
Då borde man äfven utsträcka ett sådant förbud till commissionärer utom verket, ty bland dem hafva dylika missbrukade förtroenden vida oftare inträffat, Jag tror derföre, att det föreslagna förbudet skulle för resp, 6 Den 2 Mars f. m. lånesökande möjligen kunna minska deras säkerhet, ty bland lampliga föremål för deras förtroende till discontombud beröfvade man dem rättigheten att välja en person, hvars sjelfva tjenstbefattning bör utgöra en borgen för dess redbarhet och pålitlighet i penningeväg, och hos hvilken saknaden af dessa egenskaper, om den någon gång komme att finnas, måste räknas till de undantag, som i tidernas längd äro oskiljaktiga från oförmågan för menskliga omdömet att aldrig irra sig. 3:o
Är förslaget be höfligt för att förekomma envald hos kamé rera ren vid utöfvandet af dess tjensteåligganden, hvilken kunde blifva menlig för verkets eller lanes ökändes interesse?
Någon ting dylikt antyder Utsk. bland sina skäl; men med alla ansträngningar har jag icke varit i stånd fåtminstone hvad Bancodisconten beträffar) att under närvar, förhållanden dertill finna den ringaste anledning.
Jag känner alltför väl, att i förra tider ägde de stora tjenstetnännen (kamereraren och ombudsmännen) mångahanda medel att vara deras committenter nyttiga, och att allmänheten hade den tanka, att hvarje lån, som icke gick under deras patronage, var utsatt för all obenägenhet.
Men så är icke förhållandet nu.
Vid Bancodisconten, utom att directionen bemödat sig att utöfva den yttersta oväld, utan afseende på hvem som inlemnat lånedocumentet (endast han är säker för det dermed förenade ansvar), så att hvarje lånsökande må fritt kunna välja det ombud, till hvilket han har högsta förtroendet, så utgöra numera s. k. qvittensböcker, anmiilningssedlar, m. fl. hvarje revisors granskning underkastade officiella handlingar, verificationer för de flesta directionens beslut.
Hvilka de upplysningar skulle vara, som directionen kunde af kamereraren behöfva, och vid hvars afgifvande han kunde missleda, förstår jag icke.
Aliade, som tillhöra kamererarens egentliga detail, äro numera så lätt controllerade af de handlingar, som finnas under directionens egen yård, att all försökt missledning genast vore underkastad upptäckt.
Deremot finnes en annan tjensteman, hvars uppgifter ärq af den största inflytelse på directionens beslut och af den egenskap, att de svårligen kunna controlleras, nemi. registratorn, sorn på hvarje anmälningssedel antecknar de summor, hvarför låntagare och cautionister häfta och om något är förfallet och när.
Befarade man väld för egna committenter, så vöre sålunda här mera anledning, likaledes skulle man i sådant fall kunna befara en obehaglig kollision för ombudsmännen, när de skulle lagsöka egna commiltenter.
Den högsta yäld deremol;> til i hvilken kamereraren numera kunde göra sig skyldig, vöre att sätta ett sednare inlemnadt lån före ett äldre på 1 istap, hvaraf värsta följden blefve, alt, ojn icke alla lånen på en gång kunde ässigueras, det sistnämnda blefve en fånedag senare utgifvet, Den 2 Mars f. m. 7 än det bort; men en sadan väld vore dock mycket svår att utöfva med den skyndsamhet, hvarmed documenterna måste utlemnas till upprättande af föredragningslistan, och fordrade ett par bokhållares medvetande. 4:o
Kan förslaget antagas, utan att minska utsigten för discontverken att vid framtida ledigheter få skickliga och pålitliga sökande till de så vigtiga ka me re rare-befattningar na?
Huru vigtig denna befattning är, särdeles under directioner, af hvars flesta ledamöter man icke äger rätt till anspråk på den oafbrutna tillsyn, som vanligen anses för ett af hufvudvilkoren för en god förvaltning af ett penningeverk, torde jag icke behöfva utreda.
Dess trägenhet och särskilda beskaffenhet gör den oförenlig med andra tjenster.
Den som söker den, måste uppoffra alla andra utsigten för fortkomst och bergning.
Fordrar man då en utmärkt redbar och skicklig man, och en sådan fordrar tjensten, så måste man också bevilja honom förmåner, som kunna locka honom att söka den, eller också underkasta sig följderna af dess besättande med ett mindre passande ämne; och då fråga är 0111 förvaltningen af millioner, kunde dessa följder komma att röra stora summor.
Månne nu de af Utsk. föreslagna totalinkomster kunna anses erbjuda dessa lockemedel?
En kamererare i Bancodisconten finge inalles 1700 r:dr b:co; en bokhållare derstädes kunde i denna egenskap innehafva 990 r:dr, han kunde dermed förena annan tjenstebefattning med möjligen lika löneinkomst, och han ägde rätt till commissioner, som, om lian ägde allmänhetens förtroende, kunde vara ganska indrägtiga.
Således i samma mån verkets tjenstemän kunde rättfärdiga direclionens förtroende till den vigtiga kamererare-beställningen, i samma mån skulle den förgäfves bland dem finna sökande.
Vid lånecontoren blefve förhållandet än sämre, med den dervarande bristen på skickliga ämnen.
Särdeles komme man att erfara detta i Götheborg.
Kamereraren derstädes komme att inalles (med särskilda arfvoden) erhålla omkr.
1600 r:dr b:co; men med dervarande göromål (och Utsk. har icke tillstyrkt något ökadt biträde) nödgas han hålla en enskild medhjelpare.
Afdrag kostnaden för denne och jemnför dermed hvad förste bokhållaren på något af de större handelshusen kan påräkna, så kan man lätt bedöma, huruvida man kan vänta sig en sådan kamererare, som befattningen med en så stor statens egendom fordrar.
Sökande komma visserligen icke att fattas, en Lindstedt, en Treffenberg, en Nylander och dylika; men hvad blefve följden för verket, för directionen och för RiksStms förmåga att inom sig finna aktade män, som ville emottaga ett directövs-uppdrag, der i alla fall ersättningen så föga motsvarade mödan och ansvaret.
Jag har hittills icke ifrågasatt efterlefnaden af det tillstyrkta förbudet; men om det skulle blifva eluderadt Den 2 Mars f. ni. (hvilket med den verksammaste direction vore svårt att förekomma), har man väl betänkt vådan att vänja en sådan tjensteman att betrakta lagbud såsom föremål, icke för efterlefnad, utan för kringgående? 5:o
Kan förslaget utan hög grad af orättvisa och obillighet tillämpas på närvar, tjenstemän, 0 ra det för öfrigt skulle anses antagligt?
Denna fråga torde bestämdt böra besvaras med nej.
Hvad nnvar. kamereraren i Bancodisconten beträffar, i afseende på hvilken jag närmare känner förhållandet, har han, då han efter 3o års tjenstetid vid Disconten, erhöll denna befattning, frånträdt en annan vid ett af Rikets Collegier.
Hans löneinkomster voro förut sammanräknade ungefär lika med hvad han i total inkomst nu komme att erhålla, och dessförutan ägde han icke obetydliga commissioner, som han, förblifven bokhållare, ägt rätt bibehålla, och han stod 1 tur till befordran v J det Colkin, der han var anställd.
Han skulle sålunda vid en redan framskriden ålder blifva betydligt nedsatt i sin oeconomiska ställning och likasom straffad för det han i en ganska kritisk tidpunkt för disconten ägt och förtjent direclionens och fullmägtiges odelade förtroende till verkets vigtigaste tjenst.
Detta vore väl icke billigt och stöde i strid med hvad som hittils iakttagits vid sådana inskränkande föreskrifters införande inom Bankens verk, hvilka vanligen (såsom när vissa grader förbjödos innehafva tjenster utom verket) endast gjordes gällande för blifvande befordringar.
Af alla de skäl, jag nu anfört, underställer jag vördsamt H. Utsk., örn det ej, med frångående af ifrågavar. förslag, skulle finna lämpligt tillstyrka R.
St. följande: 1:0 att vid framlida tillsättanden af kamererare-beställningarna vid Bancodisconten och lånecontoren, ovilkorligen den, som utnämnes, bör aflemna af directionen godkänd borgen till de belopp, Bancofullrnägtige, efter hvardera directionens förslag, kunna finna lämpligt förordna (nuvar. kamereraren i Bancodisconten har aflemnat borgen för 10,000 r;dr b:co, och den i Götheborg för samma summa); 2:0 att Bancofullrnägtige befullmägtigas, att, efter directionernas hörande, för hvardera Jånecontoret bestämma en viss maximisumma, hvaröfver hvardera lånecontorets sammanräknade cassabehållning för samtliga dess lånerörelser, derunder småsedelsvexlingen inberäknad, icke finge stiga, utan att remiss af öfverskotta genast borde verkställas; 3:o att
Bancofullrnägtige berättigas att använda de besparingar för transporter af småsedlar till och från Götheborg och småsedelsvexlingen derstädes, hvilka genom beslutet i förutgående andra punkt kunna uppkomma, till anställande af en cassör vid nämnde låneconlor och dess aflöning m. m., hvil - D;cn a Mars f. m. 9 hvilken cassör då äfven komrae att uppbära de contoret bestådda missräkningspenningar, samt 4ro att, i öfverensstämmelse med de sålunda vidtagande föl-ändringar i hittills gällande föreskrifter för lånecontorens cassarörelse, Bancofulhnägtige uppdrages att uppgöra instructioner för cassaförvaltningen vid hvardera lånecontoret, hvilka vid nästa riksdag komma alt underställas BanCoUtskts och R.
St:s pröfning och stadfästelse.
I afseende på sednare delen af Utskrs betänk., innefattande aflöningsregleringen för disconlverket, skall jag vara kort.
Mina anmärknrr innefattas i de bifogade förslag till stater för dessa verk, äfvensom till några i sammanhang dermed tillstyrkta beslut.
Skälen till olikheten emellan mina förslag och Utskrs äro följande. 1:0
Har jag rättat några tryckfel, misstag och utelemningar, som vid verkställigheten möjligen kunde föranleda missförstånd.
Sålunda är vid Bancodisconten vaktmästarelönen oriktigt upptagen till 170 rrdr i stället för 270, biträdet för iånecontorens registratur till 3oo rrdr i stället för 36o rrdr.
Det särskilda arfvodet till hvardera af 3rne bokhållare af i5o rrdr för böckernas afslutande utgår med vilkor af dessas godkännande af revisorerna och bör sålunda mera betraktas såsom en särskild remuneration derför än ett ovilkorligt appendix till lönen.
Dylika arfvoden (till vida mindre belopp) utgå äfven vid låneconloren och torde för analogiens skull böra på stat uppföras.
Utsk. har upptagit directionens aflöning vid lånecontoren (utom rättigheten till ersättning för resekostnad för den, som bor längre bort än 2 mil), men ej Bancodiseont-directionens.
Jag har completterat staten.
Utsk. har uppfört en del af de vid årets slut i Götheborg utgående särskilda gratificationer; men då icke upptagandet af de små julgåfvorna till vaktmästarne vid begge lånecontoren möjligen kunde väcka tvekan om deras fortfarande, har jag också ansett dem böra förås på stat.
De lånecontoren bestådda missräkningspenningar, nödvändiga vid deras cassarörelse, torde ock böra åtminstone inom linien antecknas. 2:0
Ö f ve r f 1 y 11 a nd e af ett arfvode af i5o r:dr från Bancodisconten till fördelning emellan lånecontoren.
Det ena af förutnämnde 3:ne arfvoden utgår för den s. k. controllboken, som enligt Utsk:s föreskrift upphört med förlidet år.
Arfvodet kan sålunda sist i år under denna form förekomma.
Med den trägnare sysselsättning, de hos kamereraren anställda bokhållare erhållit efter nya regleringen och den flit de visat, vore det visst ej obilligt att tilldela dem detta arfvode såsom någon uppmuntran; men dä hehofvet är onekligen större vid lånecontoren, har jag nöd20 II. 2 [O D«n 2 Mars f. m. gats föreslå dess användande, dels till skolpenningar åt begge vaktmästarne vid dessa (en förmån, som Bancodiscontens och hela Bankens öfriga vaktbetjening äger), dels till jemnkning i arfvodena vid Götheborgs lånecontor af publika pappersfonden, dels lill förhöjning af det arfvode, som vid lånecontoren erhålles för balance-extracten m. m. i någorlunda paritet med hvad vid Bancodisconten äger rum.
För att jemna summorna har en tillökning uppkommit af 14 r:dr 21 sk. 4 r;st' Skulle H. Utsk. finna liela den här ifrågasatta tillökning för lånecontoren för obetydlig för att behöfva ersättas genom besparing från Bancodisconten, och sålunda täckas anvisa det der besparade arfvode af i5o r:dr ti11 fördelning efter directionens pröfning emellan flitiga och förtjenta bokhållare inom verket, så skulle en nyttig uppmuntran beredas utan synnerlig gravation, hvarföre jag såsom alternativt förslag framställer denna förändring. 3:o Någon förbättring i staten för Götheborgs lånecontor.
Utom all jemnförelse står här tjenstemannapersonal och aflöningsslat i ofördelaktigaste förhållande till göromålens mängd, och utom de stora ansträngningar det utmärkt förtjenta, numera aflidna bancoombudet Walmo sjelf gjorde för att göra en del af tjenstemännens tjenst, skulle icke ärenderna kunnat gå, ehuru de sistnämnda, med minskning i sina små löner, hålla enskilda skrifvare (ombudsmannen har 2, kamereraren i och jag tror bokhållaren också 1).
Vid Bancodisconten stiga allmänna discontens lånenummer vanligen för året till i3 ä 14,000, i Götheborg till gooo (i Malmö tror jag tili 4 å 5ooo).
Handelsdiscontens lånenummer är i Götheborg föga mindre, och publika pappers större än i Stockholm (i Malmö äro dessa högst obetydliga).
Men dessutom har Götheborg en betydande jernbelåning, sorn icke finnes vid de andra disconterna, och för hvilken i Stockholm en talrik betjening i lånebanken underhålles; och dock är Götheborgs lånecontors stat till personal och, efter Utsk:s förslag, äfven till aflöning lika med Malmös, och utan all jemnförelse lägre än Bancodiscontens.
Någon rättelse torde finnas nödig.
Det är visserligen icke utan olägenheter i sina följder och högst obehagligt för den, soln sjelf är ordförande i directionen, att föreslå en minskning i de utsigter för framliden, redliga, flitiga och nitiska tjenstemän kunna äga och väl förtjena; men då, ehuru ömande dessa afseenden äro, det dock är obestridligt, att behofvet om någon hjelp i Götheborg är mångdubbelt öfvervägande, och jag befarar mindre benägenhet att fylla detta, så vida ej bestämda tillgångar till dess betäckande anvisas, så bar jag nödgats göra förslaget, att en bokhållarelön vid Bancodisconten öfverflyttas på extra stat, för att, efter den nämnde (sjuklige och af mänga motgångar hemsökte) iunehafvarens afgång, öfverflyttas till skrifvarebiträde i Götheborg.
Den 2 M a r s f. m. ii Jag har derföre nämnt sjelfva personen, emedan möjliga afgången i första rummet af någon af de yngre verksammaste bokhållarne icke billigtvis kunde ersältas genom dess göromåls öfverflyttande på de äldre och sjukliga. 4:o Rättigheten för Bancofull ni ägt i ge att inom nu anslagna staten kunna jetnnka personal och löner vid Baneodisconten.
Då dels vid de successivt beviljade löneförhöjningar mera afseende fästats å personliga förhållanden för tillfället än sjelfva tjensterna, dels de nyligen införda förändringar i arbetsordning och räkenskapssätt betydligen förändrat görotnålen vid flera tjenster, så är en sådan reglering oumbärlig, ehuru en något längre erfarenhet än den redan vunna af endast ett år torde dessförinnan erfordras.
Särdeles anser jag mig böra fästa uppmärksamheten på mitt förslag att lemna fullmägtige vilkorlig rätt att med indragning af ena commissariebeslällningen kunna förbättra den andras vilkor.
Commissariebefattningarna äro de vigtigaste inom directionen.
Ensamma inom den verkets tjenstemän, är det på deras förutgående granskning af alla lånehandlingar, attester m. m., deras vård af säkerhetshandlingarna, deras oafbrutna tillsyn af alla göromålens lagenliga gång inom conior och cancelli, som verkets säkerhet hufvudsakligen beror, och hvarigenom man kan förekomma sådana egennyttans missbruk att inrota sig och vinna burskap, hvilka sedermera icke ulan de största svårigheter, strider och äfven uppoffringar, kunna utrotas.
Dessa tjenstemän böra sålunda vara så betalta, att de sättas utöfver de inskränktare behofven.
Nu är likväl förhållandet, att den commissarie, sorn tilläfventyrs innehar yngre lön, har inalles i44° r’dr b:co, vida mindre än hvad de honom underordnade tjenstemän kunna påräkna, som hafva lönande commissioner.
Men härtill kommer en annan omständighet.
Commissarierna äro förbjudna att hafva commissioner, och för ingen vore en sådan rätt så betänklig som för dem, som icke endast äro ledamöter af directionen, utan ock de, som genom den föregående granskningen mest kunna inflyta på beslutet.
Jag är skyldig de närvarande redliga och nitiska män, som innehafva dessa tjenster, den rättvisa, att icke den aflägnaste misstanka finnes, alt de tillåta sig afsteg från förbudet om commissioner; men huru lätt skulle det icke kunna blifva för den mindre samvetsgranne att på detta sätt förhöja klena lönevilkor, och hvilka kunde icke följderna blifva, äfven om han i början tänkte utöfva denna eludering oväldigt?
Del rätta sältet att afhjelpa lönens svaghet vore att stalia den på procent af den verkliga vinst, förvaltningen gaf (ett systern, som borde äga rum i afseende på bela direclionen); men då detta nu ej låter sig göra, är det bättre att indraga den ena platsen, för alt aflöna den andraså mycket bättre.
Då borde en secreterare tillsättas, sorn för - Den a Mars f. m. de directionens expedition och protocoll och biträdde commissarien vid documenternas granskning.
(Nu varande stadgande, att vid notarietjenstens ledigblifvande secreterarebefattningen hos directionen helt och hållet ofverlemnas åt en af ombudsmännen, är deri mindre lämplig, att denne är en af de embetsman, hvars tjensteåligganden just mest kräfva directionens tillsyn).
Cornmissarien erhölle ensam tillsyn ofver göromålen inom verket.
Hans redan trägna göromål blefve visserligen ökade; men han erhölle deremot "en ersättning i bättre vilkor, hvilken troligen för honom raotvägde olägenheterna.
Förslaget torde åtminstone anses förtjena att kunna komma under öfvervägande bland de organisationsfrågor, hvilkas afgörande ofverlemnas åt fullmägtige, och mera har jag ej tillstyrkt.
Slutligen vill jag nämna, att mina förslag till stater komma att lemna en årlig förhöjning af 14 r:dr 21 sk. 4 rest. b?co, Dock har härvid icke tagits i betraktande den besparing af i3oo r:dr b:co årligen, som skulle uppkomma genom bifall till mitt afstyrkande af förbud för kamererarne att hafva commissioner, då derigenom ersättningen härför komme alt försvinna.
Denna årliga besparing (emot Utskrs förslag) är nog stor, att jag tillåter mig såsom ett alternativ föreslå, att skrifvarebiträde! åt Götheborgs lånecontor, 84o r:dr, matte få beräknas från detta års början, utan afseende på tiden, då motsvarande besparing på Bancodiscontens extra stat inträffar, Remitterades till BancoUtsk, i sammanhang med återj-emissen af samma TJtskrs betänk.
N:o 91, Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till R.
St:s und, skrifvelser till K. M-, nemi,?
N.*o 3oo, i anleda, af K, M:s nåd. propos., ang:de medel för undsättningar i svårare missväxtår; N?o 3oi. så väl i anledn, af K, M:s nåd. skrifvelse till R.
St., rör;de en uti staden Wenersborg inträffad eldsvåda, sorn K. M:s sedermera till R.
St, aflåtna nåd, propos., ang:de Jåneanslag till återuppbyggande af nämnde stad; N?o 3oa. angide utarbetande af en allm, boställs-, byggnads- och husesyns-ordning, Jf?o 3o3, ang;de förklaring af 26 cap, 3 §.
Byggn.b;n, Föredrogs ånyo Gr, Horns, Claes Fredr,, d,' 23 sistl.
Febr, på bordet lagda motion om inbjudn. till de öfriga RiksSCn att förena sig uti den af R. o, Ad. beslutade gemensamma tanka i afseende på den af Constit.Utsk, föreslagna förändrade redaction af 81 §, Reg.F, Frih. Boye, Ludv.?
I den öfverläggning, som föregick det beslut, hvaruti nu är fråga oro alt inbjuda de öf - Bilaga.
Förslag till stat för Bankens Discontverk intill nästa riksdag.
— För hvarj i R:dr B:co. A. Banco-Discontcn. t-1 c; 0? ? > g 1 ? „ fL o' 0 1 i • | ■« * n «" s - o; j Arfvode f särskild ors Skopennint c/> c g 3 V w H 0 t? cL w rs 0 » a *•,1 i:o Directionen. jr 5 ~ £3 — 2 5o — — 25o i5oo i Bancocomnnssane med högre lon ? , .... , . f , ... ° > Etter nuvarande iorhallanden .
. < i dito med lägre dito 3 t i5oo 1200 3oo 240 — — 1800 1440 1800 >44° 4?4° a) Om denne sednare kommer i tur till högre lön, erhåller han lika aflöning med den förre, då staten okas till 5ioo r:dr, hvaremot den minskas till 438o r:dr, i den händelse begge commissaricfna befinna sig bland de yngre inom Bancoverket.
(I intetdera fallet verka dessa förändringar någon skillnad i Bankens total- kostnad, emedan antalet af commissarier med högre lön är bestämdt till 10 inalles, ehvad lönen utgår på Bankens eller Bancodiscontens stat.) i)
Vid blifvande ledighet öfverlemna? åt Bancofullmägtige att, efter Discontdircctionens hörande, kunna, om så pröfvas för verkets bästa lämpligt, indraga den ena BanCocommissarie-beställningen, samt använda den derigenom uppkommande besparing, dels till ökadt arfvode för den återstående commissarien, dels till lön och arfvode åt en secreterare. . 2:0 Tjensteman pä ordinarie stat.
2:dra dito 2 dito 1 dito 1 biträdande vid registraturen 2 dito för avislistornas utskrifning
För-*iåneboken och län-cxtractet samt för vexelhanco-bokcn, då de godkännas af revisorerna 1000 Soo 600 700 700 Goo 55o 45o 4oo 200 i4o 140 X 20 110 36o 240 i5o 1 1 1J 1 1 ! 1 II 1 1 1 1 1 1 i 1 1 1 1 1 II 1200 BOO 60O l34o 840 720 660 45o 4oo 36o 240 i5o 1200 800 600 i34o 2520 720 1320 450 400 360 480 3oo I0,49° ilo Vaktbetjening. 6 vaktmästare 270 — — 3o 3oo x8oo 1800 Summa ordinarie stat 4:o Extra stat. 1 j,o3o Bokhållaren, kamereraren Öller indrages vid dess afgång
En notarie indrages vid innehafvarens afgång
Nuvarande registratorn personligen