Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Rehbinder, om icke det är lika orimligt att säga, att det absolut skall vara 6 frälse ledamöter i Högsta Domstolen, som att säga, att det skall vara 10 frälse ledamöter i Svea Hofrätt.
Som jag icke ser att det gamla stad - D c ii i Juni. a7 gandet medför någon nytta, utan finner det endast lägga lunder i vägen för befordrande af skickligheten, får jag på det högsta tillstyrka ifrågavarande förändring i 17 §:n Reg.F:n. Lika med Hr Cederschjöld finner jag att mycken svårighet uppkommer deraf, att mindre mål kunna behandlas af 4 ledamöter, ifall de uro om beslutet ense, och jag skulle i allo hafva instämt med honom, om Const.Utsk. hade föreslagit en sådan förändring, som han omtalar; men jag tror ej att fråga om en sådan förändring nu kan väckas inom Ståndet, emedan det är 22 §:n och icke den 17, hvarom fråga nu är.
Jag är visserligen af lika tanke med Hr Lagerheim derutinnan, att jag anser det i allmänhet vara förmånligt lemna Konungen så fria händer som möjligt vid befordringar; men jag tror alt detta här icke vore nyttigt, af den grund, att derest Konungen i framtiden skulle nämna lika många eller flera ledamöter i Domstolen af frälse, än af ofrälse Stånden, så skulle det af en viss fraction framkastas såsom ett prof derpå, att Konungen lemnade preference åt
Adelns ledamöter vid befordringar, ett förhållande, som jag icke tror hafva ägt rum på långliga tider.
Frih. Cederström, Thure, har, enligt mitt förmenande, högst oriktigt uppgifvit, att det [nemi. stundom skall uppstått mycken svårighet för Konungen att complettera Högsta Domstolen med ledamöter af frälse Stånd, och jag får fästa uppmärksamheten deruppå, att intet hinder finnes för Konungen, om Han så finner för godt, alt adla en ofrälse man och dymedelst göra honom competent att ingå i Domstolen på frälsesidan.
Det synes mig, såsom vore Frih.
Cederströms förhastade anmärkning genom detta mitt sista skäl helt och hållet vederlagd.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att emot Consl.Utskts meni. vore anmärkt, att förändringen, om Hr Landtm, rätt fattat Frih.
Rehbinders mening, vore onyttig; af Hr Cederschjöld vore anmärkt, att förändringen af Reg.Ftns 22 § borde omfatta äfven de bestämmelser, som angå antalet af ledamöter, hvilka fordras för att Högsta Domstolen skall vara domför.
Hvad det sista förslaget anginge, så behagade R. o. Ad. finna, att, då det af Const.Utsk. afgifna förslag endast omfattade de uti 17., 22 och 106 §§:na Pieg.Fm förekommande bestämmelser, ang:de antalet af frälse och ofrälse ledamöter i Högsta Domstolen, Hr Cederschjölds framställda anmärkning måste förfalla.
Hr Landtm, finge nu framställa propos. å Frih.
Rehbinders anmärkning; antoges ej den såsom Ståndets gemensamma tanke, lomme förslaget att blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, Fiih.
Då de fleste talare, som här yttrat sig, yttrat sig för bifall till Const.Utskls mern. el - iS Den i Juni. ler dess gillande, så lior jag det rätta vara, ali propos. derom först frainställes.
Hr Frih. o. Landtm, erinrade, i anledning af Frih. Cederströms nu framställda anmiirkn., att R. o. Ad. under denna riksdag aldrig någonsin hegart eller ansett att propos. till bifall eller godkännande af Const.Utsk:s afgifna förslag till grundlagsförändring borde framställas förr än R. o. Ad. afslagit de anmärkn.-r, som blifvit framställda i afsigt att blifva Ståndets gemensamma tankar, och det af det skälet, att om R. o. Ad. på en propos. om godkännande svarade nej, men sedan icke kunde förena sig om någon gemensam tanke såsom anmärkning mot förslaget, uppkomma ett förhållande, som icke borde kunna uppkomma.
Hr Landtm, hemställde nu, om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma lanke förklara den af Frih.
Rehbinder gjorda anmärkning.
Då flere talare hafva delat min åsigt om sjelfva saken, ehuru utgående från olika synpunkt, nödgas jag begära votering.
Rehbinder, som är af samma tanke med mig, om han icke funnit nej vara så öfvervägande, att vi svårligen hafva någon anledning att hoppas vinna vid en votering.
Vi önska samma sak, ehuru af olika åsigter; jag skulle således önska samma utgång af saken som han åsyftar, men jag finner ingen sannolikhet att den kan vinnas, och en votering borttager mycken tid.
Då Hr Lefren uppmanat mig att afstå från begäran om votering, och han är en af dem, som delat min tanke i saken, så vill jag icke vara envis, utan afstår från min begäran om votering, om icke någon annan ledamot begär den.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad., sedan Frih.
Rehbinder afstått från sin begäran om votering, torde finna att hans förslag förfallit.
I anledn. häraf förklarade Hr Landtm., att, då ingen vidare anmärkn. emot Utsk:s förslag återstode att pröfva, det komme att blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Boyes, Fredr., den 29 sistl.
Maj på bordet lagda motion, ang:de förlängning i tiden för riksdagsarfvodenas beräknande för en del af notarierna vid RiksStrns cancellier.
Upplästes lill justering och godlifindps Exped.Utslits förslag ]\:v 357 till II, Sits underd. skrifvelse till K. M., angtde beskattningen å stångjernstillverkningen i Riket, Gr.
På det att, i händelse af en möjligen blifvande ålerremiss, Bevilln.Utsk. matie hafva någon dag öfver för behandling af det belänk. angtde allmänna bevillningens fördelning, som nu finnes på Ståndets bord, anhåller jag ali detsamma mätte blifva satt främst på listan till nästa plenum. R. o. Ad. beslöt, att Bevilln.Utslits belänk.
Nto 52 skulle ställas främst på föredragningslistan lill nästa plenum, och alt, i sammanhang dermed, skulle på listan uppföras BorgareSlts inbjudning af den jo Oct. 1840.
I afseende på de betänkm, lill hvilkas bordläggning jag medverkat, vill jag göra samma hemställan som Gr.
Hamilton gjort, på det att alltför mycken tidsutdrägt, i händelse af ålerremiss, målte förekommas.
Jag vill nemi. föreslå, alt StalsUtskts utlåt.
JNT:o 555, angtde riksstaterna, måtte sättas näst efter Bevilln.- Ulskis mein.
N:o 52, och dernäst BancoUtsk:s mern.
Niis 184 och 185, båda ang:de bancoreglemenlet.
Uppå derefter gjord framställning beslöt R. o. Ad., alt på föredragningslistan till nästa plenum skulle, näst efter Bevilln,Utsk:s betänk.
Nio 52, uppföras Sta!sUlsk:s mern.
N:o 555, och derefter BancoUlsk:s memtr Nlis 184 och i85.
Upplästes till justering och godkändes Exped.Ulskts nedannnämnda förslag till R.
St:s und. skrifvelse!1 till K. M., nemligen : N:o 358, med öfverlemnande af förslag till lag för enskilda banker, jemte detta förslag; N:o 35g, angtde anslag till bestridande af reslilulioner åt rotehällarne vid Uplands regtte för orätt erlagda klädepenningar ; Nto 36o, i anledn. af K.
Mts nåd. tillkunnagifvande'angtde verkställd jemkning i provinsen Skånes ordinarie rotering; N:o 36i, angtde förhöjning af de för missbruk af fri— brefsrättighet stadgade böter; Nto 362, angtde förändring i föreskrifterna rörtde ffingforsling.
Lades på bordet nedannämnda från Utskm inkomna utlåttn och mern., nemi. från StatsUtskottel:
Nto 56o, i anledn. af erhållna åtel remisser å utlåt.
Nto 444; 3o
Dea i Juni.
N:o 56r, om anvisande af ersättning til! rotehållare vid Norr- och Westerbottens
Fälljiigarecorpser för rotefrihetsmedel inom Norr- och Westerbottens län; BevillningsUtskottet: N:o 51, i anledn. af återremiss å betänk.
N:o J3, ang:de befrielse från bevillning för Lima sockens innevånare i Veslerdalurna.
Justerades pleni-prottn för den 3 sisth April f. och e. m., samt för den 5 April f. m. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | tili 3 e. m.
Oiisdogen den 2 Juni 184* •
Justerades 8 prot.utdr. för förliden gårdag.
Uplästes förstärkta SlatsUlskts mein.
N:o 563, om intralFadl hinder för votering rör:de extra-stalsreglertn.
Begärdes på hordet af Hrr von Hartmansdorff, A u g., och Lefren, Joli. Pehr.
Ånyo föredrogos ej mindre Bevilln.Utsk:s den 29 sisth
Maj och den i dennes på bordet lagda betänk.
N:o 52, med förslag till bevillningssummans fördelning, än ock BorgareSt:s sednast den 18 sisth Nov. föredragna prot.utdr. af den 10 Oct. i8{o, med inbjudning till MedStånden att förena sig uti BorgareSus beslut i afseende å bevillningsförfattningens 1 1 §.
På begäran af Hr von Hartmansdc rff, Aug., om upplysning hvad beslut PresteSt. i detta ämne fattat, upplyste lindert.
Ridd.Secret., att ingen underrättelse ännu derom ankommit.
Jag tror mig hafva säker underrättelse derom, att PresteSt. i går bifallit betänk., vid öfverläggniugen hvarom jag en stund var tillstädes.
Om så förhåller sig, så skulle R. o. Ad., i händelse Ståndet icke D c n 2 Juni. 3i instämmer i samma beslut, d. v. s. icke bifaller betänk., komma nit stå allena i fråga 0111 skyddsafgiften.
Jag anhåller derföre atl R. o. Ad. måtte bifalla betänkandet.
Uppå derefter framställd propos., blef betänk.
N:o 02 af R. o. Ad. bifallet.
Sedan R. o. Ad. fattat detta beslut, fann Ståndet BnrgareStts inbjudning af den 10 Oct.
18{o icke kunna erhålla annan åtgärd, än att läggas till handlingarna.
Föredrogs ånyo StalsUtsk:s den 29 sisth
Maj och den 1 dennes på bordet lagda mein.
N:o 555, med öfverlemnande af de upprättade riksstaterna.
Memorialet äfvensom de åtföljande riksstaterna godkändes.
Näst i ordningen på listan att föredragas står nu BancoUlskts betänk.
N:o i84; och som detta betänk, innefattar vissa reglementarisk.! föreskrifter, motsvarande 7 art. i 1835 års baneoreglemente, skulle jag anhålla att med afgörande! häraf finge anstå, intilldess BancoUtsk. afgifvit betänk, i afseende å de motioner, som blifvit väckta i fråga om bankens enke- och ptipillcassa.
Landtm, yttrade, det han ansåg sig böra fästa uppmärksamheten deruppå, att genom ett sådant beslut, som Hr Rosenblad föreslagit, följden kunde blifva, ifall det betänk, som han omtalat, icke inkomme under den återstående korta tiden af riksdagens lopp, atl BancoUtsk:s meni.
N:o 184 blefve oafgjordt; men då Hr Landtm, likväl icke funne någon bestämd föreskrift i grundlagen, som förbjöde en sådan åtgärd, ansåg han sig ej heller derå kunna vägra propos., utan hemställde Hr Landtm, nu, om R. o. Ad., på sätt Hr Rosenblad föreslagit, behagade besluta, att BancoUtsk:s mern.
N:o 184 icke skall för R. o. Ad. föredragas, förrän R. o. Ad. pröfvat BancoUtskrs betänk, angtde väckta motioner rör:de bankens enke- och ptipillcassa, samt frågan om bancofullmäktiges dispositionsräkning N:o 2.
Till pröfning företogs BancoUtskts den 29 sisth
Maj och den i dennes på bordet lagda meni.
N:o 185, med svar å gjorda anmärkntr vid Utsk:s betänk.
N:o 155, innefattande förslag till ändring af §:n 232 uti bancoreglemenlet.
Så nära riksdagens slut vågar jag icke göra gällande de bemödanden jag vid återremissen ådagalade, att få en utsträckning i Handelsdiscontens lånerörelse.
Huru vigtig denna utsträckning är, bevises deraf, att vid fullmäktiges sammanträde i går fanns på depo - 3 2 Dea i Jani. sitiåkningen slående ofruktbar en summa af ej mindre än i 1,600,000, oell oaktadt ali den större rättighet, som bancofullinäktige vid denna riksdag fått alt göra medlen fruktbara för banken i annan väg än den vanliga rörelsen, så, och ifall ej nya hypotheksföreningar uppstå, ser jag ej någon utväg, huru i banken innestående summor skola kunna göras fruktbara; men då jag vet, att hvad jag föreslagit ej kan gå igenom, så får jag lof att låta alla mina bemödanden förfalla.
Jag inskränker mig således till den anhållan, alt R. o. Ad., med afslag å delta betänk., måtte bifalla alt ur 2J2 §:ns 4 mom. af nuvarande bancoreglemenle borttages orden ”och vexlar”, och deremot införes elt så lydande stadgande: ”Derjemte må vexlar, accepterade till betalning å den ort, der länet sökles, samt förfallna inom 6 månader, kunna disconteros, med iakttagande af samma räntefot och samma villkor i afseende på säkerheten, som för lån ur denna discont äro föreskrifna.”
Skulle någon af de öfriga Stånden vidtaga detsamma, så hade man vunnit den förmånen, att hafva bragt lagen om inrikes vexlar till en verklighet.
Det kan ej nekas, att det är ovanligt alt beläna vexlar, i stället för att discontera dem; men man bör också ihågkomma sammansättningen af andra bankers styrelse och vår banks styrelse.
Den förra består af bankierer och rika handlande, men så Nr icke förhållandet hos oss.
För att discontera en vexel, har man att hålla sig lill ncceptanteo och den som inlemnar densamma till discontering, således tviinne personer, och följaktligen större säkerhet.
Blir bancostyreisen annot lunda sammansatt, och vexlar gångbara, då må det vara lid att deröfver taga beslut.
Jag tror att Ståndet ej bör göra någon ändring häruti.
Jag får vid detta tillfälle ånyo förklara min ledsnad öfver, att icke Ständerne och BancoUtsk. varit villige alt ingå på hvad som kallas discontering af vexlar, beklagar att villkoren för deras beläning blifvit så inskränkta, och lemnar derhän, huruvida den af Hr Rosenblad föreslagna åtgärden kan till något tjena.
Del ändamål, jag anser önskvärdt att uppnå, och hvartill jag ej finner någon svårighet, är att bidraga lill alt gifva våra inrikes transactioner form af vexlar i stället för formen af assignationer, och förnyar derföre min först framställda begäran. BancoUtsk:s mein.
N:o i85 blef af R. o. Ad. bifallet.
Hr D e n a Juni. 33 Hr Rosenblad:
Jag skall icke begära votering, men nedlägger min reservation emot den förmenta majoritetens beslut.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 29 sistl.
Maj på bordet lagda mera.
J\T:o 5^1, i anledn. af RiksSt:ns stridiga beslut angtde vissa bevillningsmedels ingående till Riksg.contoret.
Frih. Tersmeden, AV i 1 h.
Genom den inbjudning, som StalsUtsk. framställt till R. o. Ad. samt PresteSt.
, gifves för dessa
Stånd ett tillfälle alt återbeträda laglighetens bana, d. v. s. medgifva votering.
Vi hafva redan sett livart det leder, att, på sätt förenämnda tvänne Stånd förfarit, afslå voter:s-propos:r, som blifvit uppsatta i stöd af fattade beslut.
Jag kan således ej annat än tillstyrka, att R. o. Ad. ville bifalla StatsUtsk:s inbjudning.
Tersmedens yrkande, men jag anhåller alt få yttra några ord till bevis derpå, att jag icke anser det denna frågas beskaffenhet bör förblandas med hvad jag tror att Frih.
Tersmeden alluderade på, nemi. om vägrade voteringar i några frågor rörande extra-slatsieglerm.
Man bör noga skilja emellan de omständigheter, som kunna föranleda ledamöter inom ett eller flera
Stånd ali ej ingå i voteringar, der man icke är ense om piopostna, fastän man icke kan göra någon anmärka, emot propos:nes riktiga uppfattning i enlighet med besluten.
Så hafva R. o. Ad. samt PresteSt. handlat, och jag kan ej annat än instämma med Frih.
Tersmeden, alt det vore ett återinträdande på laglighetens bana, 0111 R. o. Ad. inginge på Sta!sUtsk:s inbjudning.
Jag anhåller att reservationerne, så vidt de bålla sig till sak, d. v. s. ända till dess att Doctor Thomanders reservation vidtager, måtte blifva upplästa och jag derefter få yttra mig.
Horns, Gr. von Plåtens, Frih.
Leijonhufvuds, Prosten Stenhammars, Doctor Agrells och biskopen Doctor Hedre'ns reservationer upplästes.
Med stöd af hvad reservanlerne anfört, oell särskildt hvad Biskop Hedrtfn yttrat, anser äfven jag den ifrågavar. inbjudningen vata olaglig.
Om således ett tillfälle derigenom vppas för R. o. Ad. att förändra sin mening, så är det olagligen beredt, och bör endast fördenskull icke begagnas.
Det näst får jag fästa uppmärksamheten derpå, alt det är skilnad mellan ett förhållande, der två Stånd ogillat sjelfva voler:s-propos:n och der blott ett Stånd ogillat densamma, och der följaktligen det ena Ståndet har de öfriga 3 eller pluialitelen emot sig.
Jag 26 H. 5 34 Den a Juni. hemställer derföre, att ingen annan åtgärd måtte vidtagas med detta betänk., än att det varder lagdt till handlingarna.
Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Då Hr von Hartmansdorff anhållit att reservationerne skulle uppläsas, såvida de höllö sig till sak, och begärt att uppläsningen skulle sluta der Doctor Thomanders reservation börjar; så anhåller jag att sistnämnda reservation måtte uppläsas, på det att, om den ej håller sig till sak, jag må få kännedom om hvad det är som densamma håller sig till.
Doctor Thomanders, Hr Valleijs och Hr Schartaus reservationer upplästes.
För min del tillstår jag mig hafva funnit, att den nu upplästa reservationen håller sig lika mycket till sak som de reservationer, hvilka Hr von Hartmansdorff begärde måtte uppläsas.
Då jag icke egentligen har något att tillägga i delta ämne tilt hvad jag förut haft äran anföra, inskränker jag mig till att förena mig i hvad Frih.
Tersmeden framställt, eller att R. o. Ad. måtte bifalla och gilla voter:s-propos:na.
Den fråga, som nu är före, rörer huru olika Stånd uppfattat grundJagarnes föreskrifter.
De grundlags-§§, hvarom nu är att tala, angå Konungens dispositionsrätt af medel samt R.
St:s Riksg.conior.
Jag vill först, innan jag går till dessa §§, nämna om de verkningar, som blifva skulle, om vår grundlag vore sådan, att Ständerne ägde rätt att besluta om allmänna medels uppbörd, och taga den under sin förvaltning, i stället för att medlerr nu stå under Konungens disposition.
Det måtte vara nog, att Ständerne genom sina revisorer granska förvaltningen och dispositionen af de medel, som genom skatternas erläggande influtit.
Demina granskning är oberoende, ty Ständerne äro utan ansvarighet sjelfve, och deras revisorer, som den ena gången utgöres af de ledamöterna, en annan gång af andra, hafva endast att afgifva sina berättelser öfver hvad som förefunnils.
Vi hafva haft varnande exempel på huru det tillgått, när Ständerne ensamme disponera och förvalta de genom skatterna inflytande medlen.
När det ena partiet var rådande, så gick det till på det och det viset, och när det andra kom lill väldet, på ett annat; men så kan ej mera ske, då dispositionsrätten tillhör Styrelsen och granskningen af räkenskaperna och förvaltningsålgärderna tillhörer R.
Hvad grundlagens lydelse, hvarefter vi hafva oss att rätta, beträffar, så är den följande i 64 §:n Reg.Ftn: ”Så väl Rikets ordinarie statsmedel och inkomster, som hvad, på sätt omförmäldt är, under namn af extraordinarie utlagor eller bevillningur till statsverket afR.
Den a Juni. 35 St. ansins, vare tinder Konungens disposition, att till de af R.
St. pröfvade behof och efter den upprättade staten anordnas. ’'
Hvad Riksg.contoret beträffar, stadgar den 66 §:n i samma grundlag: "R. S(:s Riksg.conior föiblifver, såsom hittills, under R.
St. åtagit sig ansvar för den Rikets gäld, contoret ombesörjer, så komma R. St., sedan StatsUtsk. öfver contorets tillstånd och behof sig utlåtit, att genom särskild bevillning tillskjuta de medel, som för betalande af denna gäld, till ränta och capital, oumbärliga finnas, så att Rikets credit varder bibehållen och vårdad.”
Detta är hvad grundlagen bestämmer om Riksg contoret; men alt vilja göra detta conior till ett förvaltande verk, att vilja inleda oss derhän att göra Riksg.contoret till Slatsconlor, för att sedan inkasta oss på den gamla förderfliga hanan, det måste jag bestrida såsom skadligt i sina följder, samt alldeles grundlagsvidrigt, och kan derföre ej annat än tillstyrka alt R. o.
Ad. vidblifver sitt beslut.
Särskildt får jag nämna, att ingen jemförelse äger rum emellan tillämpning i sak af hvad grundlagen föieski ifver, och hvad Stånden, ett eller flera, anse vara grundlagens stadgande vid formfrågors afgörande.
Vid dessa sednares behandling kan den ena lydningen vara lika god och lika enlig med grundlagens blid, som den andra, om än den ena åsigten kan hafva en längre praxis för sig, än den andra.
Om jag nu ansåg mig berättigad alt ingå i sjelfva hufvudsaken, och på grund af dess beskaffenhet trodde mig kunna stödja mitt omdöme öfver frågan, som rörer ett beslut om formen eller sätlet att komma till ett afgörande i anledning af Ståndens olika beslut; så skulle jag medgifva, alt ifrågavarande vägran hvarken är så rationel eller så vigtig sorn man förmodar och tror; men här är icke fråga om hufvudsaken, utan blott, huruvida det är grundlagsenlig! eller icke att votera i förstärkt StatsUtsk., när Ständerne stannat i olika meningar i afseende på åtgärdens lämplighet eller icke.
I delta fall har redan så mycket blifvit sagd!, att jag ej vill trötta R. o. Ad. med att återupprepa hvad sorn förut en gång blifvit anfördt, utan resumerar mig till alt endast yttra, att dessa beslut äro af beskaffenhet att, efter 6q §:n Reg.Fin, hafva bort föranleda till votering i förstärkt StatsUtsk.
Alt frågan rörer åtskilliga ekonomiska bestämmelser, hvaröfver Konungen må besluta, hindrar icke, att om hufvudfrågan angår Riksg.conl:s styrelse och förvaltning, eller statsmedels användande på något sätt efter de föreskrifter, sorn Ständerne äro berättigade alt meddela; så är det en gifven följd, alt när hufvudfrågan måste afgöras, så måste också de särskildta villkoren, som äro af ekonomisk egenskap, icke kunna förfalla.
Jag anhåller således, alt R. o. Ad. ville gilla de voter:s-propos:r, som StatsUtsk. föreslagit. 36 Den a Juni. Fril).
Cederström, Jacob: Huruvida man skall votera i förstärkt Utsk., då Stånden stanna i olika beslut, det har grundlagen bestämt, och någon tolkning af grundlagens bild i detta fall behöfves icke; ty alla sådana frågor, som icke kunna förfalla, de skola afgöras af förstärkta Utsk., men i administrativa frågor, hvarom två Stånd stannat emot två, får votering icke ske, utan en sådan fråga belt enkelt förfalla och det enligt 73 §:n Riksd.Ordn.
Af sådan natur är denna fråga, som angår en uppbörd för Riksg.cont., sorn det förut icke baft; del är således en innovation, som visvisserligen kan införas, om alla 3 Stånden äro derom eniga oell Konungen dertill lemnar sin stadfästelse, men som måste förfalla, då två Stånd stannat emot två.
Jag anhåller om propos., att R. o. Ad. må lägga detta betänk, till handlingarna och vidblifva sitt förut fattade beslut.
Gederström, och tillstyrker, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt fattade beslut.
Denna fråga är af beskaffenhet att kunna, och bör derföre äfven förfalla.
Jag tillägger icke några hänsyftningar medelst motsatta bemödanden; men följden af motsatta bemödanden vore, efter mitt begrepp, alt småningom undergräfva det nuvarande regeringssättet, som i grundlagen är stadgadt, samt återföra oss till de förhatliga tiderna af allenaslyrande Ständer, som gjorde Sveriges vanära och olycka, och hvarifrån vi en gång kommit efter stora uppoffringar.
Jag tillstyrker, att vi förblifva vid grundlagens mening, sorn är, att Ständerne icke skola blifva styrande, utan alt S'alens medel skola förblifva under Konungens disposition, men granskningen deraf tillhöra Ständerna i laga ordning; ty man kan ej granska hvad man sjelf anbefallt; — Ständernes revisorer kunna ej granska Ständers styresmaunaåtgärder, IJr Frih. o. Landtm, yttrade, att StatsUtskts nu föredragna mern.
N:o inneliölle arne särskilda delar; i den ena yttrade Utsk. att det fick förklara, att Utsk. anser sig numera icke kunna efterkomma den inom RorgareSt. ifrågaställda och af BondeSt. beslutade uppmaning, att genom utsedde deputerade söka förmå R. o. Ad. samt PresteSt. alt jemväl godkänna den af Utsk. uti ifrågavarande hänseende föreslagna voterts-propos.; och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade godkänna denna del af Utsk;s betänkande.
Hr Landtm, yttrade vidare, att den andra delen inneholle, alt Utsk. hemtal ytterligare anledning alt inbjuda R. o. Ad. samt PresteSt. att, med fästadt afseende derå, att förevar. fråga rörer Riksg,cont:s inkomster, instämma i de 2:ne andra RiksSt:ns beslut, ang:de densammas hänskjutande till omröstning i förstärkt StatsUlsk., enligt den i Utsk:s mern.
Den i Juni. 37 N:o 447 intagna voter:s-proposilion.
Denna voter:s-propos. lydde som följer:
Den, som, i likhet med Borgare- och BondeSt:n, bifaller de af StatsUtsk. i dess il t latin N:is 355 oell 41 < framställda förslag, att toll-, saluaccis- och brännvinsbevillningsmedlen samt den bland statsverkets behållna inkomster beräknade andel af postmrdlen skola, på det sätt samt med de villkor och iakttaganden TJlsk. föreslagit, från och med nästkommande år 1842 lill Riksg.cont. inlevereras, voterar ia; den det ej vill, voterar nei; Vinner nej, hafva R.
St. afslagit de af Utsk. i berörde hänseende framställda förslag.
Denna voterings ja-propos. hänförde således lill utlålJna N:is 355 och 41'•
N;° 411 inne holle blott ett par mindre ändringar i N:o 355, hvilket sednare innehölle hufvudfrågan.
Då StatsUtskis mern.