Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare har Hr KrigsMinistern sagt att det underbefäl, som uttoges från den indelta arméen, skulle allt för kännbart saknas i dess led.
Ledena fylldes ju af beväringsynglingar, hvilkas antal, likasom gamla stammen, blefve i ena som andra fallet lika, med den skillnad, att den gamla soldatens säkerhet och vana vid möten och vapenyrket skulle i allmänhet göra honom tjenligare till underbefäl, än den föga öfvade bevåringsynglingen.
Jag önskar ock högeligen denna upmuntran för den indelta soldaten, heldst man i deras led ofta ser män, som äro ganska skickliga och hafva samma sträfvan efter framåtgående, som de bildade klasserna, samt med någon ledning tvifvelsutan skulle öfverstiga de förhoppningar, man vanligen hyser om dem.
Med erkännande häraf vill jag dock icke bestrida att icke äfven beväringsynglingar kunna sättas till underofficerare; och jag är ganska öfvertygad att man bland dem skulle kunna erhålla mycket befäl, särdeles från universiteter och skolor, om man med allvar vinnläde sig om att införa någon undervisning i vapenyrket.
Man har anfört att beklädnaden icke egentligen utgör föremål för den K.
Proposm; men då uti alla beräkningar antydes, hvad den skulle komma att kosta, så må det ursäktas mig att jag utaf fdrev:de K.
Propos. ansett mig hafva ani. yttra några ord uti detta ämne.
Hr KrigsMinistern har bland annat anmärkt att det skulle åstadkomma, som man säger, ond blod bland beväringsynglingarn.e, om den ene vore finare klädd än den andre; men jag vill i afs:de härå endast erinra, att de grofva vallmanskläderna på senare tider nästan uphört att begagnas samt att de flesta ynglingarna i stället Den 7 Jan uari.
41 numera bestå sig med klädesrockar, så att olikheten blefve nog icke så stor, som den värde talaren föreställt sig En vidrig känsla vfickes bos mig vid tanken uppå beskaffenheten af de persedlar, som under min tjenstetid tilldelats beväringsmanskapet; och hvilka persedlar icke stodo uti något jemförligt förhållande till dem, som af den gamla truppen bäras.
— Likväl är det landets söner, som komma fram till exercisplatsen; och hvem kan, vid eftersinnandet häraf, förundra sig öfver, att det för mången bland dem skall kännas sårade, att beklädas med sämre plagg än den gamla stammen.
Jag har icke varit i tillfälle att taga behörig kännedom om denna K.
Propos. och finner mig således urståndsatt att deröfver nu kunna, endast med ledning af de anföranden i ämnet, jag hår hört afgifvas, mig yttra; — men hoppas, att framdeles, då jag deraf hunnit taga deJ, få uttala mina tankar rör:de denna för fäderneslandets framtid så vigtiga fråga.
Öfverläggningen förklarades fulländad och den K.
Proposm jemte yttranderne remitterades till LagUtsk:t.
M:s d. 4 dennes bordlagda nåd.
St:r, med förslag till ordnande af Biskoparnes löneinkomster.
Hr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz: K. M:s nåd.
St:r med förslag till ordnande af Biskoparnes löneinkomster måste jag af flera skäl ogilla.
Först och främst derföre, att jag anser att man på detta sätt tillskapar en slags fursteprelatur, helt och hållet oförenlig med den rena Evangeliska läran.
För det andra finner jag att ifrågav:de förändring står i strid med Grundlagens anda.
Vi känna att R.F:s 34 § uptager, såsom Rikets högsta embetsmän, StatsMinistrarne och StatsRåden.
Då nämnde personer således innehafva
Rikets högsta embeten, kan jag icke finna annat, än att de äfven böra åtnjuta den högsta aflöningen.
Om jag nu tager i betraktande den aflöning, som StatsRåden hade före sista Riksdagen, så utgjorde den 10,000 Rdr och för UtrikesMinistern något mer, oberäknadt den tillökning af 4,5 00 rdr, hvilken i ansrde till den dyra tiden egde rum för den derpåföljande Statsregleringsperioden.
Om det nu skulle hända, att denna tillfälliga tillökning fråntogs dessa embetsman, så skulle följden blifva, att Biskoparna voro de personer, som åtnjöto de högsta inkomsterna.
Jag hemställer, huruvida detta kan vara ett riktigt och billigt förhållande.
Men låt vara, att ofvanomförmäldta lönetillökning kommer att fortgå, så blir dock biskoparnes aflöning, detta oaktadt, högre, enär densamma, jemlikt den Iv. Proposm, skulle upgå i medeltal till 14,000 rdr jemte boställen.
Vi hafva 3 olika brancher af aflöning på Stat.
Den Ecklesiastiska, den Militära och den Kamerala.
Jag tror det vara i sin ordning att de högre embetsmännen inom hvarje af dessa grader åtnjuta lika aflöning.
Landshöfdingen är den högsta embetsmännen 42 Dea 7 Januari. inom den Kamerala och GeneralBefälhafvaren morn den Militära branchen.
För Landshöfding finnes lönen bestämd till 9,000 rdr, ehuru uptagen till 10,00 0 rdr Kan del val, Mina Hrr, jag hemställer det till Eder, vara rättvist att aflöningen för embetsmännen inom den Ecklesiastika branchen skall vara högre än den är för vederb:de inom de andra aldelningarne?
Man måste finna detta så mycket mer oriktigt, då man tager i betraktande ett förhållande, som man ej kan undgå att bemärka, att inom den Ecklesiastika afdelningen Biskoparnes aflöning utgör, så att säga, en pension.
De må, för min del, gerna sitta qvar på deras platser ända till sena ålderdomen; men mig tycks dock vara rätt och billigt att man jemväl tager berörde omständighet i beräkning, då det är fråga om att bestämma deras löner; och anställer man uti förevule fall en jemnförelse med deras vederlikar inom de båda andra af mig omnämnda afdelningarne, så känna vi, att embetsmännen der äro tvungna att frånträda sina tjenster, då tjenstbarheten uphör, hvaremot inom den Ecklesiastika branchen något slikt icke kommer i fråga.
Med afs:de å hvad jag nu i ämnet anfört, anser jag mig böra föreslå att ErkeBiskopens aflöning måtte bestämmas till 10,000 rdr rmt och Biskoparnes till enahanda belopp, som utgå för de högsta embetsmännen inom de Militära och Ka merala brancherna, GeneralBefälhafvaren inom den förra och Landshöfdingen inom den sednare, eller 9,000 rdr rmt.
Jag anhåller att dessa mina anner måtte få åtfölja den K.
Proposm till vederbörligt Utsk. Gr. Hamilton, Henning:
Mot K.
Propos. ang. reglering af Biskoparnes löner har hufvudsakligen blifvit anmärkt, att det förslag till aflönings-stat, som blifvit i Proposm upgifvet, skulle vara för högt tilltaget och bilda, enligt talarens yttrande, en fursteprelatur.
Man kan dervid endast söka sig en utgångspunkt för jemförelse mellan de tjenstemän inom landet, hvilka förut haft likartade löner.
I det fallet har man såsom ett medeltal för biskoparne antagit 12,000 rdr rmt.
Det är en lön, som jag någon tid har haft, och jag upbär t. o. m. något mer för närv:de; men jag får upriktigt erkänna, — något furstelif har jag icke varit och är icke heller nu uti tillfälle att med dessa tillgångar föra; och jag tror att det skall blifva lika omöjligt för biskoparne.
Något mot
Grundlagen stridande kan jag icke heller finna uti detta förslag.
Erkebiskopens lön sknlle blifva ganska obetydligt högre ån Departementschefernas, och Grundlagen talar aldrig ett ord om aflöning, hvilken naturligtvis måste vara beroende icke allenast af tjenstemännens rang, utan äfven dels af den möda, tjensten förorsakar, dels af de kostnader, som ovilkorligen äro med tjensten förbundne.
I afs:de å Biskoparnes löner, hvars medeltal är 1 2,000 rdr, har den förre talaren anmärkt, att denna aflönings belopp är lika stort med de konsultativa StatsRådens löner.
Detta är ganska sannt; De ii 7 Januari. men afven om jag antager, att de konsultativa StatsRåden åro fullt upp lika sysselsatta med Biskoparne eller mer, så bör man dock erinra sig, att med deras tjenster är ieke någon representationsskyldighet förenad, hvaremot biskoparne hafva en större representations-skyldighet, än kanske någon annan tjensteman i landet.
Detta gäller icke blott om hvardagslifvet, då de svårligen kunna neka sin gästfrihet, utan kan sägas hufvudsakligast med afside på de högst betydliga utgifter, med hvilka de äro betungade vid prestmötena, då vanligtvis Biskoparne böra flera dagar underhålla ett stort antal gäster; och det vore beklagligt om, i följd af biskopslönernas knaphet, de sågo i sin ekonomiska ställning ett hinder- att upfylla den pligt, som härutinnan åligger dem.
Man har, tyvärr, sett att lång tid mellan prestmötena förflyter.
Jag hoppas detta förhållande skall kunna ändras; men man får då icke göra det äfven i ekonomiskt afseende afskräckandc för Biskoparne att arbeta derför.
Biskoparne hafva äfven en annan kostnad i deras tjensteutöfning, en kostnad, som på sednare tider ganska betydligt ökats, nemi. för tjensteresor.
Det har visserligen funnits en tid, då dessa resor voro mindre kostsamma, då Biskoparne reste från prestgård till prestgård och skjutsades af pastorerna; men denna sed har på sednare tid undergått en betydlig förändring.
Uti de stift, der jag en längre tid varit bosatt, har jag icke sett förhållandet vara sådant.
Biskoparne hafva såsom andra rest med skjuts; och jag fäster synnerlig vigt uppå, att Biskoparne måste, så mycket som möjligt, under serskilda tider besöka stiftets serskilda delar, emedan de derigenom utöfva det hufvudsakligaste inflytandet på handhafvandet af religions- och skolväsendet, samt i öfrigt erhålla behöflig kännedom rörande tillståndet inom församlingarne.
Samma talare har äfven anställt en jemförelse uti förev:de fall med de högsta embetsmännen inom öfrige administrationsgrenar och omnämnt landshöfdingarne, för hvilka lönen skulle vara bestämd till 9.0 0 0 rdr.
Detta är dock icke rätta förhållandet, ty, som vi veta, blefvo deras löner, genom löneregleringen af år 1837, bestämda till 5.000 rdr bko, ehuru undantagsvis för dem i Götheborg och Malmö något högre, men för vissa andra åter lägre.
Man måste emellertid ihågkomma, att en väsendtlig del af deras löner består af jord, och att afkastningen af denna icke till sitt fulla värde ingår i det belopp, hvartill indelningsliafvarens lön vid regleringen blifvit antagen.
Häraf har blifvit en följd, att flere landshöfdingar tjena för samma belopp, som för Biskoparne i medeltal är föreslaget, och hvilket, efter min öfvertygelse, icke är mer än som erfordras om de skola kunna föra ett temligen gästfritt, ehuru tarfligt lif, och hafva tillfälle att göra de utgifter, som med tjensten äro förenade.
Detta gäller om biskopslönerna i allmänhet.
Den förhöjning, som i vissa fall egt rum, har skett med afs:de på serskilda omständigheter, såsom t. ex. att för Erkebiskopen samt Biskoparne i Lund och Götheborg lefnadskostnaderna äro dyrare; att Linköpings stift väl icke till vidden, men dock med hänsigt till dess folkrikhet, mängden af skolor och församlingar derstädes, år bland de största och erfordrar större representations-skyldighet än vanligt; hvaremot aflöningen för Dan 7 Januari. 2:ne stift, Wexiö och Calmar, blifvit föreslagen till lägre belopp eller 10,000 rdr, med afs:de derå, att utgifterna derstädes i och för tjensten åro mindre, enär dessa stift äro mindre vidsträckta, resorna följaktligen blifva kortare, samt församlingarnes antal mindre, och således representations-skyldigheten i förhållande dertill minskad.
Dessutom tror jag, att vid en sådan här lönereglering, der PresteStåndets beslut i frågan är af så betydlig vigt, är skäl att äfven fästa något afs:de på det förhållande, som hittills egt rum.
Vi veta, att ehuru Biskoparnes löner i många stift icke upgå till de höga belopp, hvarom man förut gjort sig föreställning, de likväl i några få stift upburna inkomsterna utgöra mer än hvad man skäligen i Sverige kan antaga såsom god utkomst.
B. St:r hafva uttryckt den önskan, att ett jemnare förhållande i detta hänseende skulle kunna åstadkommas, samt att prmbende-pastoraten, så vidt möjligt är, måtte indragas.
Uti båda dessa fall har K. M:t sökt gå K.
Sfcrs omförmäldte önskningar till mötes, då dels halfva antalet prsebende-pastorater är föreslaget till indragning, dels ett jemnare förhållande mellan Biskoparnes löneinkomster sökt regleras; och detta på ett sått, som jag tror kunna tillfredsställa PresteSt:s billiga anspråk och icke heller böra af representationen anses alltför frikostigt.
Jag anhåller, att dessa mina anmärkningar måtte få åtfölja den Ii.
Propos. till Utslct.
Jag erkänner fullkomligt vigten af de skäl, Gr.
Hamilton anfört derför, att biskoparnes löner icke måtte nedsättas ännu mera, ty med afs:de så väl å deras representations-skyldighet, som de dem åliggande tjensteresor och prestmöten, år obestridligt att de måste hafva en stor lefnadskostnad; men då ock det verkliga förhållandet år, att, — på sätt äfven den adle Gr:n antydt, många gånger handt, att dessa prestmöten, dessa tjensteresor uteblifvit, så anser jag mig böra hemställa, icke att lönerna må ytterligare nedsättas, men att deremot hvad prestmötena beträffar, represenlations-kostnadsersåttning i en rund större summa hädanefter kommer att vederb:de för hvarje verkstäldt prestmöte tilldelas, äfvensom att biskoparne må ega, att för de resor, de uti tjensteärenden företaga, åtnjuta ersättning, beräknad efter ett visst antal hästar; och jag hyser den förhoppning, att de måhända derefter skulle komma att resa omkring i stiftet något oftare än tillförene.
Vidkommande den af mig förut omnämnda representationsersättning, så är det onekligen med all billighet förenadt, att de erhålla en sådan, då den verkligen egt rum.
Slutligen, och för att det må komma under Utsk:ts ompröfning, anser jag mig böra, i sammanhang härmed, fästa upmärksamheten uppå, huruvida icke någon eller några af de biskopslöner, som nu finnas, skulle kunna genom stiftens sammanslagning indragas.
Ehuru jag icke anser mig i något afs:de vederlagd af hvad Gr.
Hamilton i ämnet anfört, vill jag dock uptaga några af de mot mitt anförande utaf den ädle Gr:n yttrade anmärkningar.
Gr:n har lagt serskild vigt uppå hvad som af mig I>en 7 Januari. 45 yttrades, att härigenom en fursteprelatur skulle tillskapas, men vid de betraktelser, som af honom blifvit anstälde öfver detta ords betydelse, glömt att allting är relativt.
Om vi nemi. å andra sidan hafva i minnet vår ekonomiska ställning, vår stora skuldsättning, så tror jag, att vi, vid sådant förhållande, skulle göra rättast uti att afstå, från tillsättning af alla sådana platser, der någon större lyx genom tjensteförmånerna år innehafvaren tillförsäkrad.
Jag anser fördenskull fortfarande, att ifrågav:de ord varit anvåndt på sitt ställe. Gr: 11 har, såsom ett skäl för storleken af biskoparnes aflöning, erinrat om deras representations-kostnad, men dervid förgätit, att äfven de personer, med hvilka jag jemfört biskoparne, hafva representationsskyldighet.
Jag tror att t. ex. Landshöfdingarne i åtskilliga län hafva en ganska stor sådan.
Hvad vidare GeneralBefälhafvarne beträffar, så är förhållandet enahanda.
Nämnde personers representations-skyldighet motsvarar således i allo sedvanliga prestmiddagarne.
Ytterligare har Grin fästat upmärksamheten vid kostnaden, som förorsakas vederbide genom de stora embetsresorna.
Afven GeneralBefålbafvarne häfva ganska stora embetsresor.
Hvem kan neka, att den, som har inspektion mellan Torneå och Gefle, måste utbetala ganska betydliga reseomkostnader; och likväl kommer icke någon reseersättning till godo.
I afs:de å Landshöfdingarne, är af samma talare anmärkt, att deras löner från lång tid tillbaka utgått af jordegendom, samt att sålunda en summa stått på papperet och en annan i jordegendomen, denna sednare af högre belopp eller, rättare sagdt, högre afkastning ån det uti löneregleringen uptagna; men vi skola erinra oss, att vid bestämmandet af Landshöfdingarnes löner, faststäldes det vilkor, att deras aflöning skulle minskas, om densamma framdeles befunnes öfverstiga den afkastning, hvartill deras boställen vid löneregleringen blifvit upskattade.
Det var nyligen här fråga om Landtbrukslnstitutet i Alnarp ; och i sammanhang dermed upgafs att landshöfdingelönen i Malmö var upskattad till 10,000 rdr.
Grin har vidare omnämnt den stränga tjenstgöringen.
Denna åsigt måste jag bestrida.
Yi hafva sett biskopar vara borta från sina stift uti åratal; och, detta oaktadt, har allt gått sin jemna gång och, på det hela taget, lika bra som under deras dervaro.
Jag vädjar då till Eder, M.
Hrr, huruvida denna tjenstgöring kan vara så fatiguerande, som man förcspeglat.
Det fanns i Lund en biskop för icke så lång tid sedan, hvilken var öfver 80 år.
Uti Linköping beklädes Biskopsembetet af en annan, hvilken, enligt all beräkning, hunnit så långt i ålder, att någon sträng tjenstgöring icke skäligen kan af honom påräknas.
På grund af hvad jag nu anfört, har jag funnit obilligt att tilldela biskoparne större löner, än de erhålla, som bestrida Statens öfriga högre embeten, synnerligast då man tager i betraktande att de förstnämnda ofta nog kunna anses såsom pensionerade personer, ett förhållande, hvilket, efter det af så många förordas, för min del må ega rum; men jag anser, framför allt, att man bör så söka ställa till, att, som det heter, »kyrkan ställes midt i byn», och vid ifrågakommande löneregleringar iakttaga att, så vidt möjligt, ett propor - Den 7 Januari. tionerligt förhållande mellan löner, som tilldelas personer af samina grader, åvägabringas.
Öfverraskad af de genomgripande re formförslag, som från Regeringen utgått ang:de ett förändradt aflöningssätt för presterskapet, anser jag mig icke böra undertrycka den tacksamlietskänsla, hvilken jag finner det allmänna vid detta tillfälle vara Regeringen skyldig för dess vidtagande af nu föreslagna åtgärd.
Min öfvertygelse år således, att för närv:de visst icke någon prutning i afs:de på de bestämda summorna bör komma att ega rum.
Jag anhåller blott att lå bifoga en önskan till Utsk.-t, den nemi., att det icke måtte eftertrakta ett så fullständigt ordnande af denna fråga, som den ondast under hand och uti en långt aflägsen framtid kan komma att erhålla, samt att följaktligen härvid icke måtte förfaras på samma sätt, som vid löneregleringen för Arméen för lång tid tillbaka tillvägagick.
Fördenskull tillstyrker jag att det måtte blifva de nu föreslagna summorna, som bestämdt komma att utgå, utan någon beräkning på boställsvärden, prmbendevården m. m. dylikt, som endast är af den beskaffenhet, att städse undergå förändring, och hvilket förfaringssätt icke skulle leda till det resultat, som man önskat och förutsatt.
Det år blott denna anmärkning jag har att göra.
För öfrigt bifaller jag förslaget till alla delar.
Efter härmed fulländad öfverläggning, remitterades den K.
Propm tillika med de derom nu afgifne yttranden till StatsUtsk:t.
Till sistnämnde Utsk. remitterades jemväl: 1 :o K. M:s d. 4 d:s bordlagda nåd Prop. angide anslag för inrättande af bildnings-anstalter för lärare vid elementar-läroverken; samt 2:o K. M:s d. 4 d:s bordlagda nåd.
St:r i fråga om låneunderstöd för anläggning af en jernväg förbi Hedens forssar i Luleå eif. Efter föredragning af K.
M:s d. 4 d:s på bordet lagde nåd.
St:r med de af särskilda komiterade afgifna underd. förslag, ang:de kommunal-styrelser, blef densamma remitterad till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t.
Efter tillkännagifvande att det nu i ordningen följande mål vore af den beskaffenhet, att detsamma ej lämpligen kunde af honom föredragas, öfverlemnade H.
Exc. Hr Gr. o. Landtmm klubban åt den främste nårv:de ledamoten, Gr.
Gyldenstolpe, Adolf Fredrik Nils, samt aflägsnade sig; hvarefter föredrogs StatsUtskits d, 28 sisth Dec. och d. 4 d:s bordlagda Utlåtande n:o 15, ang:de Rgs-kontorets förvaltning under den sedan början af 185 6 —1858 års Riksdag förflutna tid.
Den 7 Januari. 47 Detta Utlåt, företogs punktvis till afgörande.
J :sta punkten lades till handlingarne.
Ilr Akerman, Fredrik:
För min del tillstyrker jag bifall till detta förslag, men anser mig böra uplysa om anledn. hvarföre en så beskaffad bokföring, som Revisorerne ansett böra ändras, i Rgs-kont. egt rum.
Förhållandet var nemi., att då R.
St:r 1857 beslöto att återstoden å anslaget åt stam-holländerierna skulle öfverlemnas till Rgs-kontoret, så skedde detta öfverlemnande icke i kontanta penningar, utan i obligationer; och då vid sådant förh:de kunde anses ovisst, huruvida den så beskaffade tillgången verkligen komme att lemna den summa penningar, som i räkenskaperna uptogs, funno fullmäktige sig icke böra kunna utfärda qvitto på beloppet, utan endast ett erkännande att de mottagit så och så många obligationer, jemte specifikation derå.
Då så var förh:det och Rgskont. ansåg sig icke böra ikläda sig ansvaret för summan, var också gifvet att denna tillgång fördes i särskild räkenskap.
Nu har likväl, såsom af Bet. visar sig, Rgs-kont. kunnat fullgöra liqvider å ifrågavide anslag till de belopp, som obligationerna skulle representera, och i följd häraf upstår numera icke något hinder att bokföra denna post i samma räkning, som uptager Rgs-kontorets öfriga tillgångar.
Denna punkt blef af R. o. Ad. bifallen 3:dje och 4:de punkterna lades till handlingarna.
Med anledn. af Utslc:ts hemställan i 5:te punkten, beslöt R. o. Ad , uppå Hr Gr. o. Ordf:s framställning, att registren öfver Ståndets protokoller jemväl hädanefter skola uprättas med iakttagande af samma upställning, som vid de sednaste Riksdagarne begagnats.
6:te och 7:de punkterna lades till handlingarne. 8:de, 9:de, ltkde, 11 :te och 12:te punkterna biföllos. 13:de, 14:de och 15:de punkterna lades till handlingarne.
Det uti 16:de punkten afgifna förslag till förnyad Instruktion för R.
Stms Revisorer vid granskningen af Rgs-kontorets tillstånd och förvaltning blef af R. o. Ad. godkändt. 17:de punkten bifölls. 18:de och 19:de punkterna lades till handlingarne. 20:de och 21:sta punkterna biföllos.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, härefter återkommit, föredrogos och biföllos StatsUtsk:ts nedannämnde, d. 4 dennes bordlagde Utlåtanden, nemi.:
N:o 16, i ani. af IC.
Propos., ang:de befrielse från rotering för hemmanet Ansätt i Jemtlands län; N:o 17, i ani. af K. M:s nåd.
Propos., ang:de försäljning af sex lånsmansboställs-lågenheter i Malmöhus län; N:o 18, i ani. af K. M:s nåd.
Propos., ang:de utbyte af jord, tillhörande Nyköpings slott, emot stadsjord, för anläggning af gasverk i staden Nyköping; 48 D en 7 Jann ari.
N:o 19, i ani. af K. M:s nåd.
Propos., ang:de öfverlåtande åt
Strömsholms nya kanalbolag af eganderätten till en jordrymd från Strömsholms kungsladugård och stuteri; N:o 20, i ani. af K M:s nåd.
Propos., i fråga om utbyte af häradsskrifvare-bostället Hagebohl */2 mtl, emot Vjg mtl Kolshult i Ostra härad af Jönköpings län; N:o 21, i ani, af K.
M:s nåd.-Propos, ang:de uplåtelse till Norrbottens läns Hushållnings-sällskap af gamla länsfängelsebyggnaden i Piteå; N:o 22, i ani. af K. M:s nåd.
Propos., ang:de uplåtande af en Halmstads slott tillhörig jordlott till byggnadstomt för ett nytt tullhus i nämnde stad; N:o 23, i ani. af K.
Propos., om anslående af ett mtl Låstad Jägaregården jemte */1(. mtl Grönetomt till boställe åt Kronofogden i södra Wadsbo fögderi af Skaraborgs lån; Nm 24, i ani. af K. M:s nåd.
Propos., ang:de indragning till Kronan af det Kronolänsmannen i Sunnerbo härads sydöstra distrikt på lön anslagne bostället Bökhult Södergården N:o 2, emot kontant ersättning till boställsinnehafvaren; N:o 25, i ani. af K. M:s nåd.
Propos,, ang:de uphörande af den s. k. kalkugnsafgiften på Gottland; samt N:o 20, i ani. af K. M:s nåd.
Propos. anglde anslag till fullbordande af det invid hufvudstaden upförda hospitalet för sinnessjukas vård.
Efter föredragning af StatsUtsk:ts d. 4 dennes bordlagde Mern.
N:o 27, med återlemnande af en utaf RiksdagsFullmäktigen J. O. Almqvist från Norrbottens län inom BondeSt:t väckt motion, ang:de förändrad reglering af Elektriska Telegrafverkets styrelse, nedsättning i telegrafportot m. m.; samt N:o 28, med återlemnande af en utaf RiksdagsFullmäktigen Johannes Andersson från Skaraborgs lån inom BondeSt:t väckt motion, om ändring i gällande stadganden rörande skjutsningsbesväret; lades dessa Mern. till handlingarne, med förklarande, att R. o.
Ad. ansåg de deri omförmälde motioner böra af Allm. Besv.- o. Ekon.- Utslct behandlas.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere Ledamöter, BankoUtsk:ts d. 4 dennes på bordet lagde Berättelse N:o 6, ang: de R.
Stms Hanks styrelse och förvaltning.
Föredrogs punktvis och bifölls Lag Ut sk: ts d. 4 dennes bordlagde Betänk.
N:o 7, i ani. af gjord framställning om förklaring af föreskrifterne ang: de verkställighet af straffarbete.
Efter föredragning af LagUtsk:ts d. 4 dennes bordlagde Utlåt.