Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St. att anslå medel till de bansträckningar, hvartill Utsk. ansett medel vid denna Riksdag böra nnslås.
Det förslag, som Gr. af Ugglas nu afgifvit, eller att, med förbigående af de punkter, deri Utsk. uttalat sina åsigter i frågan, genast företaga de punkter, som röra de tillstyrkta anslagen, anser jag för min del i sjelfva hufvudsaken föga betyda.
StatsUtsk:s åsigter äro af Eder alla, mine
Hrr, ganska väl kända och frågan har blifvit ytterligare utredd under de långvariga gemensamma öfverläggningar, som nyss slutades.
En hvar af oss har derföre troligtvis redan bestämt sin tanke i saken och är således beredd att besluta om de punkter, som röra anslags-summorna.
I enlighet med denna min åsigt har jag ingenting emot det förslag till föredragningssätt, som Gr. af Ugglas afgifvit och Erih.
Tersmeden understödt, ehuru jag skiljer mig från den sistnämnde värde ledamoten deri, att jag icke anser den 3:dje punkten stå i något oskiljaktigt sammanhang med den 2:dra.
Denna 2:dra punkt har nemi. tillkommit sålunda, att sedan inom Utsk. fråga uppstått, huruvida ett system för Statens Jernvägsanläggningar borde upgöras eller icke, yrkade de ledamöter, som icke ville antaga ett sådant system, att ett särskildt beslut derom skulle fattas, och en gifven följd af detta yrkande blef, att sedan denna fråga genom votering afgjorts, densamma upptogs i en särskild punkt af Betänk.
Den 2;dra punkten har således icke tillkommit genom tillgörande af dem, som ansågo att ett system borde upgöras, utan leder sitt uphof just från dem, som icke ville upgöra något system för Statens Jernvägsbyggnader, oell om detta förhållande har jag ansett mig böra upplysa R. o. Ad.
Jag har trott mig finna, att Gr af Ugglas med sin här gjorda framställning afsett, att 6:te punkten först skulle företagas till afgörande, och i sådant fall får 26 11 e n 8 Juni. j-ag desto hellre med honom mig förena, som Betänk:s föredragning i dess nummerordning endast skulle leda till en onödig tidsutdrägt.
Icke heller jag har något emot det nu föreslagna föredragningsättet, så vida meningen icke är att, efter förbigående af 2:dra, 3:dje, 4:de och 5:te punkterne, ännu i denna dag företaga den 6:te punkten till afgörande.
Om Hr Gr. o. Landtm, behagade till E. o.
Ad. yttra den försäkran, att vi, efter denna formfrågas afgörande, finge åtskiljas, så tror jag, att E. o. Ad. kan vara nöjd med det föreslagna föredragningssättet, men i motsatt fall kan jag ej finna annat, än att det vanliga sättet för föredragning af punktvis upställda Betänk, bör äfven nu iakttagas.
Hvar och en af oss har visserligen redan inom sig beslutat, huru han kommer att votera, men denna omständighet bevisar ej, att det skulle vara tjenligt att nu framåt natten till afgörande företaga de vigtiga anslagsfrågorna, hvarföre jag vidblifver min redan yttrade åsigt, att jag ej medgifver föredragningssättets förändring, så vida vi ej efter detsammas afgörande få åtskiljas. 1' annat fall kommer jag att emot förslaget försöka behörigt motstånd.
Till följd af den upställning StatsUtsk. gifvit åt detta Utlåt, torde den åsigt jag i frågan hyser få svårt att göra sig gällande, särdeles efter de yttranden i ämnet, som från olika sidor afgifvits.
Meu då hos de fleste af oss råder en bestämd öfvertygelse derom, att Jernvägar i stor utsträckning böra byggas samt att för detta ändamål lån till stora belopp böra upptagas, så är det just storleken af Statens skuldsättning i och för Jernvägsanläggningarne, som, i min tanke, bör i första rummet bestämmas, hvarföre jag ock anser, att den punkt i Utlåt., som handlar om låns upptagande för bestridande af kostnaderne för Jernvägsbyggnaderne, bör först föredragas och afgöras.
I öfverensstämmelse med denna min åsigt får jag nu föreslå, att den 24:de punkten måtte efter den förstas afgörande blifva föremål för öfverläggningen.
Jag får uppriktigt lyckönska hvarje ledamot af E. o. Ad., som icke, i likhet med mig, finner sig behöfva något rådrum för att, efter en fyra dagars fortgående discussion i frågan, samla sina tankar och stadga sina åsigter.
För min del finner jag ett sådant upskof vara högst behöfligt och får derföre vördsamt hemställa, huruvida icke Hr Gr. o. Landtm, samt E. o. Ad. skulle finna för godt att, efter den Lsta punktens afgörande, upskjuta företagandet af de öfriga punkterne till en annan dag, då man åtminstone finge en hel dag för sig och icke äfventyrade att sent in på natten afgöra dessa vigtiga frågor.
Jag föreslår derföre att behandlingen af detta Betänk, måtte upskjutas till ett annat plenum.
Jag kan icke annat än till alla delar in - Den 8 Juni. 27 stämma uti Gr.
Då den gemensamma öfverläggningen räckt ända till den timme, då detta plenum börjades, samt Hr Gr. o. Landtm, sutit på sin stol sedan kl. 9 på f. m., torde E. o. Ad. finna lämpligt att icke ytterligare taga sin Ordförandes krafter i anspråk genom en vidlyftig öfverläggning i afton.
Jag får derföre hemställa, att E. o. Ad. efter den första punktens afgörande behagade åtskiljas.
Anckarsvärd med sitt yttrande afsett, att vi nu endast skulle företaga den första punkten och efter dess afgörande åtskiljas, utan att hafva bestämt sättet för Betänk:s föredragning i öfrigt, finner jag mig nödsakad att motsätta mig denna hans framställning.
Deremot instämmer jag gerna uti Frih.
Tersmedens förslag, att vi i detta plenum endast skola afgöra den l:sta punkten och föredragningssättet för de öfriga delarne af Betänk.
Jag är förekommen af Hr von Troil och förenar mig med honom.
Jag anser mig kunna såsom alldeles gifvet antaga, att då R. o. Ad. fattade det beslut, att Jernvägsfrågan skulle förekomma till hufvudsaklig handläggning denna dag, E. o.
Ad. föreställde sig, att de allmänna sammankomsterne skulle sluta sednast i Lördags e. m.
Då emedlertid ett annat förhållande inträffat, ithy att dessa sammankomster fortgått ända till kl. 6 i e. m. eller ända till dess detta plenum börjades så måste jag visserligen å ena sidan uttrycka min beundran öfver den ovanliga uthållighet, hvarpå Hr Gr o Landtm, så väl denna dag som under de föregående dagarne visat prof, men jag måste tillika å andra sidan erkänna, att jag för min del icke är mäktig af samma ihärdighet utan i detta fall är betydligt underlägsen vår ärade Ordförande.
Jag tillstår gerna och upriktigt, att jag ganska väl behöfver något rådrum för att begrunda de många innehållsrika yttranden, som i frågan blifvit afgifna, och jag tror icke heller, att det kan vara meningen, att nu taga oss par surprise eller genom en öfverrumpling, utan att lemna oss tid att moget begrunda frågan, innan vi deri besluta.
Då denna fråga utan tvifvel är en ibland de vigtigaste, som någonsin inom den Svenska Eepresentationen förevarit, och bestämdt den aldra vigtigaste med hänsigt till de stora summor, som äro föreslagna att genom lån uptagas och för hvilkas återgäldande det skattdragande folket måste vidkännas dryga och långvariga utgifter, så torde det vara en billig önskan att få något rådrum, innan man går att fatta beslut i denna vigtiga sak.
Jag kan således icke annat än på det lifligaste betyga Gr.
Anckarsvärd min tacksamhet för den framställning han här gjort och önska allvarligt, att densamma måtte af E. o. Ad. bifallas. 28 Den 8 Juni.
För att om möjligt förkorta öfverläggningen anser jag mig böra nämna att, då Gr.
Frölich gjorde sin framställning, innebar den, att jag måtte försäkra, att intet annat skall i detta plenum föredragas, än nu förevarande formfråga, samt att enär detta beror på R. o. Ad., jag icke kunde afgifva en sådan försäkran; men då sedermera flere ledamöter yttrat sig för att R. o.
Ad måtte åtskiljas sedan föredragningssättet blifvit afgjordt, så kommer jag att, sedan den saken är afgjord, hemställa att behandlingen af förev:de Utlåt, ieke i detta plenum må fortsättas, hvilka ordalag i den blifvande proposm erfordras derföre att från Utsk. inkommit några Betänk, som böra anmälas till bordläggning.
Frih. Cederström Rudolf:
Jag förenar mig med Gr. af Ugglas och Frih.
Tersmeden samt anhåller blott att få anföra några ord i anledning af Hr Mannerskantz’s hemställan, att den 24:de punkten först måtte företagas till afgörande, eller, med andra ord, att innan vi öfvergå till de särskildta anslagssummorna, vi först måtte bestämma det totalbelopp, som skall i och för Jernvägsbyggnaderna uplånas.
För min del hyser jag en alldeles olika åsigt om lämpligheten af detta förslag, ty om vi först bestämma den summa, som skall användas på Jernvägsföretaget, men sedermera icke kunna komma öfverens om de Stambanor, på hvilkas utförande denna summa skulle nedläggas, så stannade vi i sanning uti en högst invecklad ställning.
Deremot är det af Gr. af Ugglas föreslagna föredragningssätt i min tanke serdeles lämpligt och jag önskar, att det Högfl.
Ståndet i afton icke måtte åtskiljas förr, än beslut om föredragningssättet blifvit fattadt, så att vi i morgondagens plenum må kunna företaga sjelfva hufvudfrågorna till behandling och afgörande.
Då åtskilliga talare tyckas hafva ifrågasatt, att meningen med det af mig framställda förslaget möjligen vore att genast komma till beslut i hufvudsaken, så får jag härmed förklara, att min afsigt ieke varit sådan.
Jag har endast afsett att få föredragningssättet bestämdt, och som man icke lärer kunna framställa tvenne yrkanden på en gång, har jag blott begärt propos. på bifall till mitt förslag om föredragningssättet efter hvars afgörande det står hvar och en ledamot af Ståndet öppet att begära propos. om att åtskiljas.
Hr Cederschiöld: Hr Gr. o. Landtm, har yttrat, att här endast är fråga om att fatta beslut ang:de föredragningssättet samt att R. o. Ad. sedermera kunde besluta att åtskiljas.
Detta låter visserligen ganska oskyldigt, men jag kan ej underlåta att fästa R. o. Ad:s upmärksamhet derpå, att det icke är likgiltigt med hvilken punkt af Utlåt, vi börja, ty om vi ej gå i ordning med frågorna, så binda vi möjligtvis våra händer i afseende å någon förbigången punkt, hvarförutan jag föreställer mig, att det finnes många af R, o. Ad:s ledamöter, som, lika med mig icke varit be - Den 8 Juni. 29 redda på den här gjorda framställningen om ett förändradt föredragningssätt och följaktligen ej varit i tillfälle att för sig göra klart, huruvida detsamma är lämpligt eller icke.
Det är visserligen möjligt, att en stor del af Ståndets medlemmar derom förut öfverlagd och öfverenskommit, men jag tror likväl, att måhända en ännu större del af R. o. Ad. icke afvetat, att man ämnade föreslå förändring uti den vanliga föredragnings ordningen, och vid sådant förhållande torde det ej vara likgiltigt, att man något får tänka på saken och öfverväga, huruvida det må vara nyttigt att följa någon annan föredragnings-ordning än den af Utsk. föreslagna.
Det är vanligt att Utsk:n upställa de särskilda delarne af sina Utlåt:n i den ordning de anse vara den rätta, och då man föreslår en afvikelse från denna ordning, torde det vara skäl att besinna de möj liga följderna af ett sådant beslut.
För min del kan jag således icke annat än reservera mig deremot, att vi nu genast skulle besluta att antaga en annan ordning än den StatsUtsk. föreslagit, hvarföre jag vidblifver min anhållan att vi efter första punktens afgörande, måtte få åtskiljas, för att få någon hvila så väl för våra kroppar som våra sinnen, innan vi gå att ytterligare besluta ang:de detta så ytterst vigtiga Utlåt.
Det är möjligt att mitt första yttrande grundade sig på ett missförstånd af Hr Gr. o.
Landtnäs först gjorda framställning.
Men sedan jag nu förnummit, att man icke tyckes vilja bifalla den skäliga anhållan, som Gr.
Anckarsvärd gjort och Hr Cederschiöld bitriidt, får jag för min del förklara, att jag, lika med den sistnämnde, anser att endast l:sta punkten af Betänk, nu bör afgöras, samt att jag, om meningen är att gå vidare i frågan, kommer att deremot göra allt möjligt motstånd.
Jag bekänner tillika, att jag icke kunnat uppfatta hvad Hr Gr. o. Landtm, nämnde ang:de föredragningssättet, ty jag har visserligen hört Hr Gr:n redogöra för hvad Talmans-konklaven öfverenskommit, men detta är något helt annat än att besluta om föredragningssättet.
Jag kan således ej återtaga hvad jag förut yttrat utan vidblifver min åsigt, att vi böra stanna vid första punktens afgörande och icke i afton vidare öfverlägga och måhända votera om föredragningssättet, hvilket torde vara vida vigtigare än man föreställer sig.
Man har här insinuerat, dels att meningen vore att nu taga R. o. Ad. par suprise och dels att en del af R. o. Ad. på förhand öfverenskommit att förändra sättet för föredagningen at' detta Utlåt., och nu vill förmå den öfriga delen af Ståndet att utan vidare besinningstid derpå ingå.
Med anledning häraf får jag förklara, att jag icke deltagit i någon föregående öfverläggning ang:de föredragnings-ordningen och icke heller har för afsigt att taga R. o. Ad. par surprise, ehuru jag, med anledning af Gr.
Anckarsviirds framställning, att endast lista punkten nu skulle afgöras, tog mig friheten att till Hr Gr. o. Landtm, hemställa, att vi först måtte få afgöra frågan om föredragningssättet och sedermera före - 30 I) en 8 Jun taga den l:sta punkten.
Det kunde nemi. icke annat än förvåna mig, att sedan frågan om föredragningssättet redan var gjord till föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, man framkom med det förslag att vi deruti ej i detta plenum skulle fatta något beslut.
Mig vill det synas vara ganska lyckligt, om vi kunde derom i afton besluta, så att ej största delen af morgondagens plenum möjligtvis af denna formfråga upptages.
På grund häraf måste jag förnya min första framställning att innan vi i qväll åtskiljas, vi måtte få afgöra frågan om föredragningssättet och måhända äfven den l:sta punkten i Utlåt.
Hvad sjelfva frågan om föredragningssättet beträffar, så synes det mig såsom skulle densamma på ett ganska enkelt sätt kunna afgöras.
Jag föreställer mig, att StatsUtsk. gjort sig all möjlig omsorg att upställa sitt Utlåt, i den aldra bästa och mest systematiska ordning och om så är, förstår jag icke, hvarföre man nu vill förrycka denna ordning och, med förbigående af punkterne emellan den Usta och den 6:te, börja den hufvudsakliga föredragningen med den sistnämnde punkten.
Bäst synes mig vara att följa nummerordningen i Utlåt, och jag tvekar ej att erkänna, att jag tillhör antalet af sådana troligtvis ganska inskränkta personer, som äro vana att, som man säger, börja med början.
Jag hoppas, att de med mig liktänkande understödja detta mitt förslag, hvilket torde vara det lämpligaste, då deremot det andra förslaget synes mig endast medföra oreda.
Det kan visserligen ej falla mig in att i någon mån klandra de Herrar, som uti en fråga sådan som denna äro betänksamma, men jag kan å andra sidan icke undgå att medgifva, att, det är förenadt med fördel att, på sätt Gr. af Ugglas föreslagit, börja med den 6:te punkten.
Såsom vi veta, innefattar Usta punkten ett afstyrkande å Hr Bodells motion, den andra frågan om det s. k. systemet, den tredje frågan om stambanornas sträckning; den fjerde hr Wallenbergs motion om sammanbindning af banorna norr och söder om Stockholm öfver ett trängre Mälare-pass på något afstånd från staden, och den femte frågan om bangårdarne i Stockholm.
Derefter kommer man till den 6:te punkten, hvari tillstyrkes anslag till vestra stambanan söder om Mälaren.
Örn R. o. Ad. icke beviljar detta anslag, är det gifvet, att den del af Adje punkten, som handlar om denna banas sträckning söder om Mälaren, är de facto förfallen, och på samma sätt kommer det att gå med de öfriga bansträckningarne, hvartill anslag icke beviljas, ty att fastställa bansträckningar utan att för deras utförande anslå medel lärer icke tjena till något.
Följaktligen anser jag för min del det vara lämligt att antaga Gr. af Ugglas’s förslag och således i nästa plenum till behandling företaga den 6:te punkten i Utlåt.
Jag tror, att det är så mycket mera angeläget att antaga Gr. af Ugglas’s förslag, som det i annat fall D em 8 J ani. 31 skulle kunna inträffa något temligen löjligt, ithy att E. o. Ad. t. ex. först kan besluta, att vestra stambanan skall gå söder om Mälaren, men sedermera vid ett annat tillfälle, då möjligtvis en annan åsigt vinner pluralitet, kan bevilja anslag åt samma bana men med sträckning norr om Mälaren.
För att undvika en sådan möjligtvis inträffande stridighet i beslut, anser jag för min del det vara lämpligast, att först besluta om anslagsfrågorna, ty med deras afgörande är äfven frågorna om banornas sträckning de facto afgjorda.
Hr Cederschiöld: Gr. Liljencrantz kan ej inse någon våda deri, att man nu beslutar om föredragningssättet; och han har så till vida rätt, som ett sådant förfarande ej kan medföra någon våda för den, som haft tid att tänka på saken och på förhand varit beredd derpå, att ett nytt föredragningssätt skulle fastställas.
Men ett annat förhållande eger rum med dem, hvilka lika med mig, icke voro beredda på den här gjorda framställningen om förändring af det vanliga föredragningssättet, och det torde derföre ursäktas mig att jag nu ej anser mig vara färdig att besluta om en slik förändring.
Med anledning af Hr von Troils yttrande får jag förklara, att jag ej velat framkasta den insinuation, att meningen vore att taga oss par surprise, utan att jag endast velat framhålla möjligheten af ett förliastadt beslut såsom ett skäl för det uppskof jag begärt.
Just emedan jag ej kunde föreställa mig, att man ville öfverrumpla oss, förmodade jag, att ingen skulle motsätta sig det af mig yrkade uppskofvet, men om, emot denna min förmodan, Gr. af Ugglas icke skulle vara benägen att afstå från sitt yrkande om en förändrad föredragnings-ordning, så anser jag mig böra å min sida yrka, att Gr. af Ugglas’s framställning derom måtte få hvila på bordet, för att i nästa plenum blifva föremål för beslut.
Jag instämmer uti Hr Cedersehiölds nu gjorda anhållan om bordläggning utaf Gr af Ugglas’s förslag till till förändrad föredragnings-ordning, Gr. af Ugglas:
Hr Cederschiöld har frågat mig, om jag icke skulle vilja återtaga det förslag jag här framställt.
Härpå svarar jag, att jag icke plägar taga någon menniska par surprise och alldra minst vill det i en så vigtig fråga som den nu förev:de.
Men då frågan om föredragningssättet en gång blifvit framställd till föremål för öfverläggning, har jag ansett mig böra afgifva det af mig afgifna förslaget, emedan jag för min del funnit detsamma vara bättre än att företaga Betänk, punktvis i nummerordning.
Jag vet icke, huruvida det går an att lägga frågan om föredragningssättet på bordet, då man derigenom onekligen afklipper föredragningen af ett Betänk., som redan tvenne gånger blifvit bordlagdt.
Detta är en sak, hvars bedömande tillhör Hr Gr. o.
Landtm, i första rummet och jag vill således ej deruti ingå. 32 Den 8 Juni.
Äfven jag vill upriktigt erkänna, att då man så här hastigt skall afgöra frågan om föredragningssättet af ett så vigtigt Betänk, som det nu förev:de, det kan vara fara värdt att man förhastar sig.
Men om R. o. Ad. i dag fattar beslut om föredragningssättet, får jag för min del föreslå, att början göres med den 3:dje punkten, som handlar om de särskildta stambanorna, samt att R. o. Ad. i sammanhang dermed företager anslagsfrågorna, så att R. o. Ad., på samma gång en bansträckning fastställes, jemväl beviljar det anslag dertill, som kan finnas skäligt.
Om deremot den 6:te punkten ensam för sig först företages, torde, i min tanke, det ej blifva fullkomlig jemnvigt emellan de olika meningarne, ty det är klart att då fråga om anslag för en viss bana förekommer samt denna fråga har en stor del af R. o. Ad. för sig, så kan det hända, att en annan del af Ståndet, som jemväl vill bevilja anslag till samma bana, icke vågar bevil ja detsamma i den fruktan, att anslag till andra banor sedermera ej anses kunna beviljas.
Men all anledning till en sådan fruktan är undanröjd, om man börjar med 3:dje punkten och genomgår densamma momentvis, ty då kan man vid hvarje morn., så vida den deri föreslagna bansträckning gillas, tillika besluta om det anslag, som dertill bör beviljas.
På detta sätt synes mig frågan blifva enkel och klar, på samma gång som hvarje fruktan för öfverraskning är håfven.
Jag hoppas, att så väl Hr Gr. o. Landtm, som R. o. Ad. inser, att det blifver omöjligt att utan en längre diskussion och slutlig votering afgöra frågan om Gr. af Ugg!as’s förslag.
Jag hade nästan lust att fråga Gr. af Ugglas, huruvida han ej varit i okunnighet om Talmans-konklavens öfverenskommelse.
Sådant är åtminstone fallet med mig och, såsom jag tror, jemväl med många andra af Ståndets medlemmar, hvarföre det ej torde förefalla underligt om vi ej anse oss nu kunna besluta i frågan.
Hr Cederschöld begärt frågan på bordet, kan jag ej annat än förena mig med honom och får jag, med anledning af Gr. af Ugglas’s tveksamhet om grundlagsenligheten af en sådan bordläggning, erinra, att det i allmänhet öfverensstämmer med vår Riksd:sOrdn:s anda, att ett nytt förslag icke skall kunna genast drifvas igenom, så vida någon ledamot begär detsamma på bordet.
Då den nu gjorda framställningen om förändradt föredragningssätt torde vara vigtigare än man föreställer sig, hoppas jag, att Hr Gr. o. Landtm, beviljar den begärda bordläggningen och sålunda medgifver oss uppskof med dess afgörande.
Jag ber dessutom att få omnämna hvad i min tanke skulle kunna blifva följden utaf att antaga Gr. af Ugglas’s förslag, nemi. att de Stånd, som möjligtvis icke följa samma föredragningssätt, komma att i frågans behandling blifva så mycket efter oss, att de sysselsätta sig med vidlyftiga öfverläggningar om principfrågor, medan vi gå på och votera det ena anslaget efter det andra.
Afsigten är måhända äfven sådan och jag vill i så fall gerna medgifva, att det ligger en ganska väl be - Den 8 Juni. 33 beräknad taktik till grund för förslaget; men vare härmed huru som helst, tror jag, att vi, som hafva yrkat på uppskof med frågans afgörande, hafva grundlagen på vår sida, och att vi på samma gång bevisa en skyldig aktning för Hr Gr. o. Landtm, som efter dagens långvariga och nästan oafbrutna öfverläggningar utan tvifvel är i stort behof af hvila.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade nu, att hvad den begärda bordläggningen beträffade, så innehöll 49 § Riksd:sOrd:n ganska bestämdt, att då en fråga 3:dje gången föredrages skall den till afgörande företagas.
Det enda fall, då ett undantag derifrån vore medgifvet, var enligt samma §:s 3:dje morn., som innehöll att om, vid pröfningen af ett Utsk:s förslag, ett bestämdt förslag till förändring blifvit upgjordt, så kan om dess antagande eller förkastande, Ståndet antingen genast eller, derest någon ledamot det äskar, i annat plenum besluta.
Detta enda fall, då bordläggning kunde ega rum af ett ärende, som tredje gången förekommer, afsåg sålunda det förhållande att ett framstäldt motförslag ansågs erfordra den betänketid, att Ståndet, efter slutad discussion, ville förklara att afgörandet bör ega rum en följande dag.
Det enda sätt, hvarpå de yttrade meningarne i denna fråga syntes möjligen kunna sammanjemkas vore derföre att discussionen öfver föredragningssättet finge fortsättas tills den blifvit fulländad, oell som derefter Ståndet behagade förklara att Ståndet fordrar betänketid, kunde det ske och propos derom framställas.
Så vidt jag kan förstå, innefattar det förslag, Gr. af Ugglas hiir framställt, en afvikelse från det förslag StatsUtsk. afgifvit, ty man måste väl antaga, att den ordning för frågans afgörande, som i StatsUtsk:s Utlåt, blifvit upställd är ett af Utsk. framställdt förslag.
Om detta ej kan bestridas, så följer deraf, att R. o.
Ad. eger rättighet att betänka sig på det förslag till förändring af nämnde ordning, Gr. af Ugglas afgifvit.
Grundlagens mening med en frågas bordläggning måtte väl vara den, att representationen skall ega rådrum att betänka sig, innan den fattar sitt beslut i frågan.
För min del får jag här öppet förklara, att då jag nu upträdt emot antagandet af Gr. af Ugglas’ förslag, så har det skett, icke derföre att jag ogillar detta förslag, ty jag kommer måhända att i ett påföljande plenum understödja detsamma, utan derföre att jag i denna stund icke finner mig beredd att deröfver fatta ett beslut.
Detta är skälet hvarföre jag fortfarande anhåller att vi måtte få åtskiljas och yrkar, att Ståndets tanke härom måtte blifva inhämtad.
Landtm, yttrade: