Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Besvärs-och Ekon.- Utskis den 8 sisth Mars på bordet lagda mern. och belänkanden: N:o 12y, 0111 arfvode för extra cancellibiträde; N:o 13o, i anledn. af väckta frågor, dels om upphörande al fyr-, båk- och lotsafgiftcrna, och dels om förundrande af vissa punkter i nu gällande lotsreglemente; N:o i3i, ang:de föreslagen förenkling af titulaturer i embetsskrifvelse!' till och från embetsverk och enskilde personer; N:o 132, i anledn. af väckt motion, att läkare, som anställas vid bruk eller hos menigheter, må vara pligtige att under krig tjenstgöia vid armeen.
Till pröfning företogs Allin.
Besvärs- och Ekon.TJtsk:s den 8 sisth Mars på bordet lagda betänk.
N:n 133, i anledn. af väckta motioner 0111 medverkan för afskalfande af slafveriet på ön S:t Barthelemy.
På begäran af Hr von Hartmansdorff, August, upplyste Underl.
R i d d. S ec r e t., att detta betänk, blifvit bifallet af Preste- och Bonde.Stin; rör:de BorgareStis beslut i ämnet var ännu icke någon underrättelse ankommen.
Mig synes, att ett enkelt bifall till motionen hade varit riktigare, än vidtagandet af ett beslut, fattadt i de ordalag, som Utsk. lili sitt tillstyrkande begagnat.
Motionärerne hafva nemi. begärt, ”att R.
St. hos K. M. anhålla, det K.
M. täckes anbefalla och till Ständernes kunskap låta komma en undersökning 0111 slafve1 iels tillstånd på 011 S:t Barthelemy, samt om de Ijcnligaste medlen för slafveriets afskalfande derstädes."
Örn R.
St. ej a3 H. t6 132 Den 3 April f. m. besluta något annat än bifall till denna anhållan, så ar, såsom mig synes, beslutet riktigt.
St. deremot besluta hvad Utsk. tillstyrkt, nemi. ”att R.
St. hos K. M. i underd. anhålla, att K.
M. täckes i nåder tillse, huru slafveriet å Sn S:t Barthelemy må kunna nfsknffas, och vidtaga alla de utvägar, som för vinnande af detta vigliga ändamål kunna beredas och finnas lämpliga;” så ser det ut, som om man af K.
M. äskade icke blott undersökning, utan äfven andra åtgärder under tiden, till slafveriels afskaffande.
Jag inser ej huru detta skulle blifva möjligt på annat sätt, än att man gåfve skadestånd åt slafvarnes ägare, på samma sätt, som Engelska Regeringen förhållit sig i sina colonier, der slafveriet blifvit afskalTfadt.
St. tillstyrkt och anvisat medel för en sådan skade-ersättning, så hade åtgärden varit riktig.
Men då inga medel blifvit anvisade, så synes mig, alt R.
St. ej borde sträcka deras yrkande längre än motionärerne; hvadan jag, för min del, föreslår, alt R, o. Ad. blott ville besluta bifall till motionärens anhållan, sådan den sidan 10 finnes upptagen.
Såvida jag fattat Hr von Hartmansdorflfs yttrande riktigt, så förmenar han, att det ej kan gifvas någon annan utväg alt förhindra slafveriels fortgång, ifall det befinnes i någon mån äga rum pä St.
Bar thelemy, än att lösa slafvarne med ett anslag af medel dertill, och det är på denna förutsättning, som talaren trott det vara olämpligt att till K.
M. framställa en underd. önskan i detta fall.
Men som icke Utsk., efter hvad vi hört uppläsas i betänk., föreslagit någon åtgärd utan öfverlemnat till K.
M. att tillse hvilken utväg K.
M. kunde anse lämplig dertill, och då jag ej tror, att R.
St. här böra grunda sitt beslut endast på den föreställning om sättet derför, som en ledamot inom Ståndet här uppgifver, då det möjligen kan finnas inånga andra sätt att dessförinnan vinna ändamålet, så får jag för min del helt och hållet instämma uti hvad Utsk. tillstyrkt, och då hela saken ej innefattar annat än en underd. ansökan i en principfråga, så tror jag ej, att något hinder möter att förena sig uti det beslut, hvaruti två Stånd redan stannat.
Jag mäste bestrida lagligheten af den utväg, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, att nu, då frågan första gången är före tios R. o. Ad , emot 56 §:n Reg.
F:n besluta öfver densamma med förändringar.
Om förändringar skola göras, så måste be'änk. först återremitteras.
Det blir således nu fråga om bifall eller återremiss, men att nu med förändringar antaga detta betänk., skulle rakt strida emot 56 §:n Reg.Fm.
Jag föreställde mig knappt möjligheten af, att någon enda röst kunde höja sig lill försvårande af bifall till Utsk:s betänk., hvilket i öfrigt redan Den 3 April f. m. är af (vä Sland bifallet.
För min del önskar jag, alt R. o. Ad. äfven matie antaga det i likhet med hvad de 2tne andra Stånden hafva gjort.
Det har visserligen icke varit min-mening, alt R. o. Ad. skulle genast göra denna förändring, utan att den skulle ske i grundlagsenlig väg.
Det var likväl ett fel af mig, att jag ej uttalade ordet återremiss, som kan behöfvas för hvarje sådan särskild fråga.
1 afseende på sjelfva saken, får jag, med anledn. af den siste värde talarens yttrande, om försvårandet af slafveriets afskatfande, erinra, att jag ej utgått ifrån en sådan syftning.
Derigenom alt man framställer en begäran, som ej kan uppfyllas, lättar man ej slafveriet, utan skulle möjligen i så målto kunna försvåra det, som en begäran, hvilken ej kan efterkommas, är detsamma som ett gyckel.
Det är just fördenskull jag gjort anmärka, emot delta betänk., emedan jag ansett nödigt för R.
Sl:s egen värdighet, att ej begära annat, än hvad som är verkställbar!, och som följaktligen kan bifallas.
Önskar man något mera, så synes man drifva gäck med sig sjelf, och detta är hvad jag velat förekomma; ty ali begära åtgärder till slafveriets afskalfände utan att anslå medel dertill, är förgäfves, då man besinnar, att slafvarne äro den dyrbaraste egendom plantage-ägaren liar.
Då denna fråga var före inom Utsk., så uppstod det visserligen den tanke, som också här vill göra sig gällande, i likhet med hvad Hr von Hartmansdorff nu yttrat, men majoriteten ansåg sig ej böra yttra något, som den icke visste.
Vi kände ej inom Utsk., huruvida K.
M. kunde använda medel till afskaffände af slafverict på denna ö, utan några statsanslag.
M. får del af R.
St:s önskan i detta fall, sådan sorn den är uttryckt i Utsk:s betänk.
, så beror del sedermera af K.
M. alt vid en blifvande riksdag förelägga R.
St., huruvida R.
St. äga medi I att afskaffa detta slafveri eller ej; men hade Utsk. tillstyrkt medels anslående för detta ändamål, så hade Utsk. pä förhand yttrat den opinion, att sådana medel nödvändigt skulle behöfvas.
Det var delta, som Utsk. icke kände, hvarföre Utsk. beslöt att afböja all fråga om ett anslag, sorn Utsk. ej visste om det kunde behöfvas.
Utsk. tillstyrker således att öfverlemna till K.
M. att förelägga R.
St. förslag om de medel, som K.
M. kunde finna behöfliga, och det är på sådan grund, som jag tillstyrker bifall till Utsk:s betänk., hvilket i min tanke innefattar detsamma, som Hr von Hartmansdorff åsyftar, emedan det är så vidsträckt, att det omfattar, både den händelsen att medel kunna behöfvas, och den att de ej behöfvas.
Allm. besvärs- och Ekon.Ulsk:s betänk.
N:o 133 blef af ]!, o.
Don 3 April f. ra.
Besvärs-och Ekon.- Utsk:s den 8 sistl.
N:o i 34, i atiledn. af Utsk:s betänk.
N.‘o io4, ang:de villkor för befordran till kronolänsmanstjenster, fann R. o. Ad., som bifallit betänk.
N:o io4, utlåt.
N:o 134 icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna.
Jag anhåller att få till prot. antecknadt, att Utsk. har uti betänk.
N:o 134, hvilket nyss blifvit lagdt lill handlingarna, oriktigt emot Riksd.- Ordn:s 49 § förfarit, då Utsk. ej helt enkelt besvarat BondeSt:s återremiss, och ej de öfriga Stånden, då betänk, endast af ett
Stånd blifvit aténemitteradt.
Besvärs- och Ekon.- Utskts den 8 sistl.
N:o i 35, i atdedn. af föreslagen districtsfördelning inom Stockholms län vid de årliga markegångstaxornas upprättande.
Besvärs- och Ekon.Utsk:s den 8 sistl.
N:o i36, i anlcdn. af väckt fråga om vidtagande af åtgärder i afseende på Rikets sjö makt till handelns betryggande.
Vid denna riksdag har det vid uppsättningen af R.
St:s tind. skrifvelse!- till K.
M. varit mycket resoneradt, der jag tror att man endast hade bort införa besluten.
Om delta skulle gå an, så vore det i min tanke önskvärd!, alt man en gang antog en un derd. skrifvelse, deri man endast resonerade, ehuru man ej hade något beslut att anföra.
Uti sådant hänseende skulle Ekon.Utskts förevar, betänk, ej vara utan sin betydelse, ty Utsk. säger: ''och såsom följd af detta beslut, hvilket vunnit ännu mera vigt genom R.
St:s jemväl gjorda förklarande, att i allt hvad på dem ankommer vilja understödja de kraftigaste och mest ändamålsenliga åtgärder, som från Regeringens sida kunna i sådant afseende komma att vidtagas, det numera ensamt beror på K.
M:s höga bepröfvande att bestämma sättet, hvarmedelst Svenska undersåtarne kunna blifva tryggade vid helgden af de ingångna fördragen.,J
En sådan skrifvelse skulle otvifvelaktig! hafva varit nog mäktig att inverka på Statsrådets beslut i många fall, som röra sjöväsendet.
Jag hoppas och önskar, att Statsrådets ledamöter iakttaga hvad Ekon.Utsk. i detta hänseende anfört, och det skulle visserligen vid något tillfälle kunna vara af stor nytta.
Såsom förhållandet nu är, så önskar jag blott att Ekon.Utskts betänk, mätte bifallas.
Besvärs- och Ekon.Utskts utlåt.
N:o 136 blef af R. o.
Likaledes biföll R. o. Ad., vid förnyad föredragning, Allm. besvärs- och Ekori.Ulsk:s den 8 sisiI.
N:o 137, i anleda, af väckt förslag alt heväringsskyIdige å Oland saint inom norra neli södra Möre härader af Calmar län hädanefter må lili vapenöfningar sammanträda i Calmar stad.
Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas på eftermiddagen kl. 6.
Ånyo föredrogs StatsUtskts den t 1 sisth Mars på bordet lagda utlåt.
]N:o 44b i anledn. af Hr Bråkenhjelms, P. R. , motion om ett årligt arfvode att på allm. indraga.staten utgå till Hr Hofmarskalken Leijonmark, för dess vid tabellverket gjorda tjenster.
På begäran sif Hr von Hartmansdorff, August, upplyste lindert.
Ridd. Secret., att BondeSt. bifallit detta utlåt.; ang:de Preste- och BorgareSttns beslut vore ännu icke någon underrättelse ankommen.
Hr von Hartmansdorff samt Hr Råfel t, Anton, begärde, att utlåt, ytterligare måtte få livila på bordet.
Till pröfning företogs StatsUlskts den 1 r sisth Mars på bordet lagda utlåt.
N:o 44^ ang:de återremiss å utlåt.
N:o 4o3.
På grund af de utaf R. o. Ad. vid återremissen anförda anmärkn:r, anhåller jag om propos. på afslag till Ulsk:s så väl första som sista betänkande.
Jag får, i motsats emot den sista värda talaren, anhålla om bifall på Utskis betänkande.
Jag linner för min del skäl ali instämma i den begäran, som Frih.
Cederström framställt.
Domkyrkan i Upsala är både den största i Riket, och de minnesvårdar den innehåller fordra en vida större kostnad än någon annan.
När kyrkan, på sätt vid återremissen blifvit visadt, i seklers tid varit i åtnjutande af den motsvarande inkomsten, så ser jag ej något skäl hvarför den nu skulle beröfvas kyrkan.
Hernösands k vi ka är ej heller den enda domkyrka, som är utan anslag at Staten.
Äfven på andra ställen måste domkyrkor och till och med biskopshuset underhållas af staden.
Kostnaderna blifva helt undra, då det är fråga om att vidmakthålla en sådan kyrka som den i Upsala, hvilket ej kan begäras af den enskilda communen.
Af alla dessa förenade skäl förenar jag mig i den gjorda begäran att utlåt, mätte afslås.
Jag hur ej del - D c ii 3 April i. m. tagit uti Utsk:s beslut, att ifrågavar.
124 t:r spanmål borde förflyttas ifrån Upsala till Hernösand; men då vi tömt beslutat och gillat ett slags rättsanspråk derpå, att denna spanmål borde tillkomma Hernösand, och ej Upsala, så kan jag ej undgå att linna, att det verkligen skulle innebära ett kringgående af det beslut, som R.
St. redan fattat, att anslå någon ersättning lill Upsala domkyrka, när saken blir fullständigare utredd.
Om detta varit meningen, så hade ärendet utan tvifvel kunnat mycket enklare behandlas, då detsamma första gången handlades emedan man då, i stället för att anslå ett understöd lill Upsala, hade kunnat tillstyrka ett anslag directe till Hernösand.
På dessa skäl får jag så mycket hellre hemställa, att R. o. Ad. mätte bifalla StatsUtsk:s betänk., sorn jag, efter hvad jag uppriktigt mäste tillstå, ej inser meningen med Frih. Cederströms begäran, att betänk, skulle afslås. ålan kan väl icke neka, attJUtsk:s utredning är riktig, och att de skäl äro grundade, hvarpå Utsk. stödt sitt afstyrkande i sjelfva saken.
Jag inser således ej af hvad anledning betänk, borde afslås, och hemställer till den som yrkat det, om det icke då vore mera skäl att ändra det, samt vidtaga något beslut, hvarigenom Upsala domkyrka linge anslaget, hvilket Utsk. ej kunnat tillstyrka, af det skäl, som jag haft äran anföra, nemi. att Utsk. ej borde gifva anledn. till att kringgå ett beslut, som R.
St. förut fattat.
Lika mycket som någon annan, nitälskar jag för bibehållandet af Upsala domkyrka, och för min del har jag icke heller på detta rum deltagit i det beslut, på grund hvaraf 124 t:r spanmål af den till Upsala domkyrka anvisade kronotionde skola förflyttas lill Hernösand; men en annan fråga är, huruvida, sedan R.
St. fattat ett sådant beslut, medel till fyllande af den brist, sorn derigenom uppstår, böra anvisas till Upsala domkyrka.
När man icke vet, huruvida K. AI. bifaller hvad R.
St. uti det ifrågavar. hänseendet föreslår, då det ej är en gifven sak, att K. M. skall till detta R.
St:s förslag lemna bifall, och då det icke heller utredt är för hvad ändamål och till hvad belopp domkyrkan egentligen kan behöfva statsbidrag, äfvensom det säkerligen ej kan vara meningen att ersätta ett möjligen förloradt öfverflöd genom bifall till motionen, så får jag instämma med dem, som yrkat bifall till StalsUtsk:s betänkande.
StatsUlsk:s ullål.
N:o 44^ hirf af R, o. Ad. bifallet.
På begäran af Hrr von Hartmansdorff, A u g., samt von Rosen, Georg, lades ånyo på bordet StatsUtsk:s den 1 1 sist I.
Mars första gången bordlagda mein.
N:o 447, med anledn. af RiksStms olika beslut i fråga 0111 åtskilliga statsbidrags ingående till Riksg.contoret.
Vitl förnyad föredragning af StatsUtsk:s den i i sisi).
JS':o 44$, i anledn. af väckt fråga om ett låneunderstöd för återuppbyggande af en genom vådeld förstörd bro öfver JSissaån, blef samina utlåt, af Ii. o. Ali. bifallet.
Till pröfning företogs StatsUtskts den t t sistl.
Mars på bordet lagda utlät.
N:o 449» ang:de ny lönereglering för Riksg.contorets tjenstemannapersonal och vaktbetjening.
Jag finner i det ifråga var. betänk, ett iörnyadt bevis på den fri k os ti gliet, hvarmed R.
St. oell deras Utsk. omfatta deras egna verk.
För min del liar jag intet att deremot anmärka, men andra Statens embetsman hafva vidi trägnare och mera maktpåliggande göromål, än de tjenstemän, som nu sålunda af R.
St. nflönas.
Jag bestrider ej heller bifall lill Utsk:s betänk., men anhåller att få instämma i Gr.
Mörners yttrande, och hoppas, att, när jämförelser göras emellan de aflöningar, som R.
St. leinnat till tjenstemän i deras egna verk, och dem de lemnat ät Statens embetsman, det lärer visa sig hvilka som blifva stjufmoderligt behandlade.
Jag ber vid detta tillfälle att få nämna, att när ifrågavar, betänk, förevar inom Utsk., gjorde jag samina anmärkning, solliden siste värde talaren, alt man syntes hafva frikostigare behandlat dessa tjenstemän, än deras vederlikar inom Statens verk.
Derpå svarades, att tjenslemännen inom Riksg.contoret och R.
St:s Rank i allmänhet icke hafva någon annan utsigt till befordran, äu inom dessa verk, och att det således på denna grund vore skäl, att deras löner vore högre.
Della skäl torde kunna vederläggas, det är möjligt; men det har åtminstone för mig varit anledningen dertill, alt jag ej kunuat neka mitt bifall till Utsk:s betänkande.
Äfven jag motsätter mig icke det anslag, som Utsk. föreslagit för betjeningen i Riksg. contoret, men jag anhåller alt fa lill prot. förklara, ali det bör blifva ett rättesnöre för kommande StatsUtsk. (på det ruvar.
StatsUtsk. kan man icke göra någon räkning i della fall), alt då arbetet för embetsmännen i Riksg.contoret icke i någon mån kan jemföras med det i Rikets collegier, så måste jag säga, att då collegiernes rådsembete» äro uppförda lill 1600 r:drs lön, deraf en del af R.
St. på StatsUtskis tillstyrkan och genom förstärkt SlalsUtsk:s slutliga votering blifvit förklarad för arfvode, och deremot dessa commissarie!' nu tilläggas såsom lön 2000 r:dr, så äro de tjenstemän, som betjena R.
St. i deras verk, helt annorlunda 128 Den 3 April f. m. lottade, än Statens embetsinän, som likväl förestå långt vigtigare oell ansvarsfullare göromål.
Jag vill endast i afseende på det yttrande af Frih.
Sprengtporten, att tjenstemännen innin R.
St:s verk ej äga utsigt till befordran i andra verk, yttra några ord.
Jag kunde nämna åtskilliga exempel i detta afseende, men vill för det närvarande inskränka mig till ett enda, som under riksdagens lopp har inträffat.
Det torde nemi. ej för StatsUtskts- ledamöter vara främmande, huruledes en commissarie i Riksg.cont. förflyttades till landssecreleraretjonsten i Hernösand.
Det är dessutom en känd sak, att desse tjenstemän med sina befattningar i Riksg.contoret förena tjenster på Rikets stal eller inom andra verk oell således kunna likasom Rikets öfrige embetsmän i sin tur avancera, hvilket de äfven göra.
S pr eng t por ten :
Jag instämmer fullkomligt med Frih.
Cederström derutinnan, att R.
St ej kunna på något sätt påräkna det nuvar.
StatsUtsk:s åtgärd vid denna riksdag i förevar, fråga, isynnerhet vid det förhållande, att 1\.
St. bifalla detta betänk.; ty då är frågan, såsom man lätt inser, fullkomligen afskuren ifrån Utsk:s vidare behand
Med anledning af hvad Gr.
Mörner yttrat, får jag erinra, att R.
St. vid denna riksdag beviljat 1800 r:drs lön för hofrättsråderne.
Jag kan likväl ej inse att detta kan leda till lika förhållande inora de öfriga Statens verk; men i händelse delta anses rättvist och billigt, sä skall jag visserligen icke för summans skull vägra min röst lill denna löneförhöjning.
Jag tager mig friheten lill Frih.
Cederström hemställa, huruvida förhållandet verkligen är lika i collegierna och för embetsmännen i Riksg.cont.
I detta sistnämnda verk hafva embetsmännen ej mer än en tjenst, då ibland raderna i collegierna det åtminstone finnes en, som, efter hvad jag bestämdt känner, äfven är departementschef i tullverket och uppbär full lön på begge ställen.
Under sådant förhållande hemställer jag, örn icke denne tjensteman är lika väl lönad som en commissarie i Riksg.cont.
Här hafva i afseende på Riksg.conlts tjenstemän exempel blifvit anförda, huruledes de erhållit befordran i Statens verk.
Jag torde dertill få lägga några exempel ifrån Banken.
Under nuvar. riksdag har advoeatfiscalen derstädes blifvit, med bibehållande af denna befattning, prot.secret. i Justitiedep:tet.
Förut har det händt, alt en advocatfiscal i Banketi blifvit först justitieråd och sedermera president i Svea Hofrätt.
I afseende på sättet huruledes StatsUtsk. vid denna riksdag behandlat
Statens embetsmän i jemförelse med Riksg.contrs, torde jag först Den 3 April f. m. 129 först få åberopa förhållandet med Kammar-colhm.
Råden der hafva endast 1600 i;dr.
INär det var fråga om förhöjning af deras löner, eller egentligen 0111 adjunctionsmedel, så blef detta anslag i möjligaste måtto förknappadt.
En statsconimissarie liar ej heller mera än 1600 r:dr b:eo i lön.
Ilan mätte dock val vara att jemföra med en commissarie i Riksg.cont., som nu skulle få 2000 r:dr.
För statscommissarierna har Utsk. förut afslyrkt lönens förhöjning öfver 1600 r:dr, och äfven 1111 hafva vi på vårt hord ett betänk., hvaruti StatsUtsk. ytterligare afstyrker en löneförhöjning för detta verk.
Så olika behandlar Utsk.
Statens och R.
St;s tjenstemän.
Jag hade ej ämnat vidare yttra mig i denna sak.
Hvad jag först yttrade, åsyftade endast att fästa uppmärksamheten på den ojemnhet, som jag tyckt mig finna hafva ägt rum vid lönernas bestämmande inom de särskildta verken; men i afseende på den anmärka., som emot mig har blifvit riktad, torde det tillåtas mig, då jag sjelf är ledamot i Hofrätten, alt fästa uppmärksamheten derpå, att den löneförhöjning, sorn i delta hänseende blifvit beviljad, gick igenom i förstärkt StatsUtsk. emot StatsUtskts förslag.
Jag kan verkligen icke inse för hvad ändamål man skall fortsätta en discussion af denna beskaffenhet, då man börjat med att tillkännagifva, att man ej ville hafva någon nedsättning i StatsUtsk:s förslag.
Jag tyckte mig i början finna, att meningen dermed endast var, att låta utflöda några droppar afund, som visserligen kunde tåla vid att förminskas; meri diseussionen synes hafva fortgått på ett sätt, att man nästan tyckes vilja fabricera ämnen derför, och derjemte synes det mig, att ifall man önskar någon nedsättning i de löner, sorn blifvit tillstyrkta för R.
St:s verk, så hade de värde ledamöterne äfven bort yrka samma sparsamhet i afseende på andra löneförhöjningar.
Jag tior, att detta varit det rätta sättet att åstadkomma en sådan förändring i löneregleringen i allmänhet; men om med denna discussion ej åsyftas något annat ändamål, än att omtala hvad den ene eller andre tjenstemannen har i lön, så tror jag den vara alldeles öfverflödig.
Jag hoppas att Gr.
Frölich är den ende af R. o. Ad:s ledamöter, som icke skil jer emellan billig förtrytelse och afund.
Hvad anslagen åt tjenstemännen beträffar, så har jag ej yrkat nedsättning för någon, eller att låta dem, som hittills varit vanlottade, förblifva sådana.
Mitt tillstyrkande af denna löneförbättring åt tjenstemännen i Riksg.cont. är således fullkomligt öfverensstämmande med det sätt, hvarpå jag under dylika förhållanden handlat emot Statens tjenstemän.
Hu 23 H. 17 Dea 3 April f. m. ruvida mina motståndare handlat lila conseqvent lemnar jag till R. o. Ad. att bedomina.
StatsUtsk:s utlåt.
JM:o 449 klef af R. 0> Ad. bifallet.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 11 sistl.
Mars påjlbordet lagda meni.
N:o 4^3, med framställning angtde resultatet af statsregleringen samt beräkning af statsfy llnadssumman, jemte dermed sammanhang ägande frågor.
Hr von Hartmansdorff, A u g.:
Jag hemställer till det Höglofl.
Ståndet, om detta mern. är af beskaffenhet att kunna komma under pröfning, förr än omröstning i förstärkt StatsUtsk. ang:de tullbevilln. ägt rum.
Dessförinnan vet man ännu ej, huru högt man kan uppskatta tullafgifterna, eller till hvad belopp man skall bestämma statsbristsumman.
Jag hemställer således vördsamt, att R. o.
Ad. måtte uppskjuta föredragningen af detta mål, intilldess förenämnde omröstning ägt rum.
Sprengtporten, Jac. Willi: Att R. o. Ad. nu skulle fatta något definitivt beslut i afseende på statsbrist— summan under det återstående af riksdagen, synes mig o~ möjligt, synnerligen då en mängd anslagsfrågor, som jag finner dagligen väckas, ännu icke äro afgjorda, emedan mig synes angeläget, att Bevilln.Utsk. snart erhåller någon slags ledning för sina arbeten af det förhållande, som SlatsUtskts calculer visserligen innefatta.
Vid de föregående riksdagarna har StatsUtsk. flera gånger till R.
St. öfverlemriat sådana calculer som dessa, men de hafva sedermera, i följd af förekommande händelser under riksdagens lopp, undergått förändringar.
Jag tager mig friheten hemställa, huruvida detta mern. egentligen fordrar någon annan åtgärd, än att läggas till handlingarna.
Något beslut i anledn. deraf tror jag ej kunna komma i fråga, såvida icke R. o. Ad. skulle linna lämpligt att meddela Bevilln.Utsk. innehållet af StatsUtskts framställning.
Om detta mern. anses blott såsom en notification, utan någon slags påföljd, så har jag intet emot att det lägges till handlingarna.
Men om meningen är, såsom den efter milt förmenande bort vara, att underrätta BevillnUlsk., så är det ännu alltför tidigt att yttra sig deröfver, emedan, på sätt Frih.
Sprengtporten anmärkt, icke ens utgifterna äro bestämda, ännu mindre inkomsterna.
Man kan sålunda icke veta huru stor bevillning man behöfver.
För Bevil!n.Utsk:s ledamöter, af hvilka en hvar såsom riksdagsman erhåller del af detta betänk., kan summan såsom calculation ej vara obekant.
Det synes mig således vara utan ändamål alt företaga detta betänk., hvadan jag anhåller, alt det må tills vidare få hvila.
Hr Frill, o Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg att StatsUtsk:s merri.
N:o 463 icke erfordrade annan åtgärd än att läggas till handlingarna.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt om R. o. Ad. behagade för det närvarande lägga det nu föredragna meni. till handlingarna, vore det alltid öppet för R. o. Ad. alt, när Siandet så för godt funne, till pröfning företaga de föremål, sorn det innehölle.