Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. ville anbefalla Sundhets-Colhm, att afgifva sitt yttrande i' frågan, samt att K.
M. derefter måtte ordna de yttre karantänerna på det sätt, K.
M. anser mest betryggande.
Hvad spärrningarne inom landet angår, kan jag icke neka, att de synas mig vara i högsta måtto olämpliga; men äfven i den frågan bör Sundhets-Colhm kunna erhålla föreskrift att meddela sitt omdöme.
Jag har visserligen af Hr Ekströmers yttrande fått anledn. förmoda, att Sundhets-Colhm icke skulle vara för uphäfvande af karantänerna mot utlandet; men hans yttrande, rör:de spärrningarne inom landet, har jag i anseende till min aflägsenhet från honom sannolikt ej rätt upfaltat, emedan jag tyckte mig finna, att han i början talade emot spärrningarne och slutligen för dem; men, som sagdt är, jag har min plats så långt bort från honom, att jag troligtvis icke riktigt upfaltat hans yttrande.
Mig synes, att om det än på någon punkt kunde lyckas att utestänga koleran, hvilket icke lärer kunna anses, såsom bevist, genom de exempel här blifvit anförde, emedan sådant först då kan anses vara ådagalagdt när koleran ej inkommit på något ställe, der spärrningar egt rum; men om det skall vara hvarje kommuns naturliga rätt att spärra sig, då han dermed icke förnärmar andra, så skulle t. ex inom
Stockholms stad hvarje församling vara berättigad att spärra sig mot hvarandra, och måhända skulle äfven hvarje husegare hafva rätt att spärra sig.
Jag vet icke huru detta skall tillgå; men då kunde ju äfven hvarje familj, under åberopande af sin naturliga rätt, vilja spärra sig inom sina rum, för att icke komma i beröring med andra.
Vi hafva likväl pligter mot våra medmenniskor och bröder inom landet.
Förhållandet är helt olika mot utlandet.
Men inom riket anses vi stå lill hvarandra i ett närmare förhållande, än mot utlandet; och då bjuder väl pligten att handla annorlunda.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag att Betänk, måtte återremitteras, på det att Utsk. måtte upställa ett nytt förslag till underd. skrifvelse i den riktning jag påpekat, så att den kommer att uttrycka den önskan, att K. M., efter Sundliets-Colhii hörande i ämnet, ordnar karantäns-väsendet i enlighet dermed.
Slutligen anser jag mig böra, likasom Gr.
Liljencrantz, afstyrka alla åtgärder, som har till föremål att kasta på Regeringen hela ansvaret för beslutet i en så vigtig fråga.
Jag vill i största korthet fästa upmärksamhelen på den vidlyftiga vederläggning, för hvilken min reservation varit föremål.
En ledamot har upställt en definition 504 Den 31 Maj f. m. på kommunernas naturliga rätt, och vidare definierat ordet spärrning, samt bevisat, att båda begreppen icke stå tillsammans.
När man sålunda upställer sina defiuitioner, är det lätt att komma till rätta med sina motståndare, men hvar och en, som läst min reservation, vet, att jag dermed menar kommunernas samliällsenliga rätt, och den kan väl icke förnekas vara naturlig, fastän den icke får så förstås, som då man i vetenskapen säger naturlig rätt, eller rätt i naturtillståndet, såsom den värde talaren yttrat sig.
Dessutom har än den ena och än den andra punkten i förslaget varit föremål för vederläggning, och hvad som qvarstår deraf skulle jag anhålla, måtte afslås, likasom hela förslaget.
Att jag skulle cidera min opinion i frågan, då jag icke har någon fruktan för karantäner mot utlandet eller för spärrningar inom landet, det är för mycket begärdt af mig, och jag fordrar icke mera af mig sjelf i det fallet, än jag fordrar af andra, och lägger icke min enskilda opinion till grund för några rättsanspråk.
Jag anhåller att få fästa upmärksamheten derpå, att om frågan skall anses afgjord genom 3 Stånds beslut, sä är ändamålet dermed icke vunnet, att R. o. Ad. förenar sig med PresteSt., emedan derigenom två Stånd stanna emot tvä, och om än frågan förekommer till jemkning i Utsk., måste Utsk. gå en medelväg emellan de olika besluten.
Komma 3 beslut till Utsk., nemi.
Borgareoch BondeSt:ns gemensamma samt PresteShs och R. o. Ad:s serskilda beslut, måste jemkning ega rum emellan de två och det afslag, som, enl. min åsigt kommer alt gå mycket nära till hvad Hr Ekströmer har yrkat.
Jag anser således, att den lyckligaste utgången af frågan vore, alt R. o. Ad. helt simpelt afslår Betänk., emedan derigenom upkommer ett medium emellan tvä ytterligheter.
Då jag i egenskap af Ordfide i en af rikets karantäns-kommissioner och såsom Landshöfd. i det län, som är beläget närmast till utlandet och de delar deraf, hvilka sisth år varit af koleran hemsökte, icke anser mig tillständigt att yttra någon enskild opinion i ämnet, hade jag helst önskat att kunna förbigå detsamma; men jag har ansett mig pligtig begära ordet, egentligen för alt något närmare fästa upmärksamheten på den skrifvelse, Hr Ekströmer förordat, grundad på PresteSt:s förut fattade beslut i frågan.
Här äro egentligen tre meningar, som sökt göra sig gällande.
Den ena har yrkat afslag på skrifvelsen.
Om R. o. -Ad. fattar ett sådant beslut, så innebär detta i sig sjelf en opinions-yttring, att R. o.
Ad. anser de nuvande förhållandena med karantänerna böra fortfara.
Antages åter PresteSt:s beslut, såsom en talare föreslagit, anhåller jag att få fästa upmärksamheten på en mellan-mening i detta beslut, hvilken, enl. min åsigt, tillintetgör det syftemål man afsett.
PresteSt. yttrar nemi., att det önskar, att .det hittills medgifna spärrandet må undanröjas eller åtminstone de mångfaldiga olä - Den 31 Maj f. m. 505 genheter, som dermed äro förknippade i väsendtlig mån undanrödjas.
Utsk. har i klara och bestämda ordalag uttalat den opinion, att alla spärrningar, såväl till lands som sjös, icke må tillstädjas.
PresteSt. har i sitt beslut uttryckt detsamma, men tillika tillagt den mellan-mening, hvarom jag nyss nämnt, och hvilken, enl. min tanke, borttager verkan af hvad PresteSt. förut sagt.
Skulle således R. o. Ad:s majoritet vid frågans slutliga lösning, hysa den åsigten, att dessa inrikes spärrningar icke böra bibehållas, tror jag icke, att R. o.
Ad. bör antaga PresteSt:s beslut, såvida icke den af mig redan påpekade mellan-mening borttages.
Lika med föreg:de talare, erkänner jag de olägenheter, som åtfölja förslaget, sådant det nu är, emedan Utsk. i vissa punkter ingått alltför mycket i detaljer; men vill man uttrycka någon åsigt i ämnet, synes det mig vida klokare att heldre antaga Utsk:s förslag, än PresteSt:s beslut, sådant det är.
Skulle deremot Hr Ekströmer, som derom först väckt fråga, medgifva borttagande af ifrågavande mellan-mening, skulle jag tro, att den opinion, som hos åtskilliga ledamöter kunna göra sig gällande, kan i skrifvelsen uttryckas.
Sådant PresteSt:s beslut nu är upställdt, innebär det en motsägelse, och upfyller ingalunda det ändamål, som dermed afses.
Jag har redan sagt, att jag icke ansett mig böra uttrycka min egen öfvertygelse i ämnet; men jag har trott mig böra fästa upmärksamheten på det motsägande och i det hela intet sägande i PresteSt:s beslut.
Då en välvillig
Regering vill stödja sina åtgärder på en allmän öfvertygelse inom landet, anser jag för min del, att, om af ett eller annat skäl, någorstädes skrik, som man här yttrat, skulle upstå, det må få blifva dervid.
Att i denna fråga finnes en allmän öfvertygelse, det tror jag.
Den öfvertygelsen anser jag
,på landet vara, att man icke så synnerligen värderar eller anser såsom angelägna dessa spärrnings-åtgärder, men att deremot i åtskilliga städer man är af en annan tanke.
Vidare anser jag, att man i allmänhet kan instämma med Hr Ekströmer, och hänföra kolera-sjukdomen till egenskap lika med andra smittosamma sjukdomar, såsom t. ex. rödsot och nerffeber.
Hr Ekströmer har sagt, att om en skrifvelse till K.
M. skall ingå, bör den affattas i varsamma och allmänna ordalag.
Jag skulle vilja i stället, att den måtte blifva bestämd, om än icke ingående i småsaker.
Jag vågar derföre föreslå, att skrifvelsen måtte blifva af det innehåll, att K.
Bl. ville förbjuda spärrnings-åtgärderna inom landet, utom hvad städerna angår, der folkmängden och faran är större, och der således de må bibehållas om och hvarest man så åstundar, samt vidare, att K.
Bl. i öfrigt, såvidt ske kunde, gjorde dessa åtgärder så litet hinderliga för den allmänna rörelsen sorn möjligt.
Om skrifvelsen sålunda upställes, skulle de här yttrade åsigterna kunna förenas.
Blan har visserligen sagt, att om inom vissa städer spärrningarne tillätos, sådant vore svårt för gesäller och fattige: men de må 500 Den 31 Maj f. m. val under sådana omständigheter hålla sig hemma, och jag föreställer mig, att, om städerna tillåtas spärra sig, kungörelse derom kommer att utfärdas, så att vandringsmännen må veta af det.
Man har sagt^alt mot spärrningarne kan anföras detsamma, som mot tullförfattningarne, nemi. att om de icke uträttar allt'godt, hafva de dock uträttat något.
Denna tanke har i allmänhet blifvit mycket modifierad, och tviflar jag att man i allmänhet längre vill vidhålla den.
Hr Ekströmer några ord till svar på hans sista anförande, deri han tyckes draga den slutsats af mitt förra yttrande, som skulle någon grymhet eller obenägenhet blifvit i Upsala visad mot sådana fattiga personer, som från andra orter dit anlända.
Så var icke förhållandet, utan de, som från smittad ort anlände till staden, måste undergå karantän, och fingo allting fritt.
Ville de färdas genom staden, fördes de naturligtvis derigenom, och fingo tillika något penningar, enl. hvad jag vill minnas, 6 sk. b:ko.
Hvad åter angår lugnet inom staden, hvilket Hr Ekströmer betviflar hafva funnits, så får jag försäkra, att ett sådant lugn rådde inom staden, helst den, under år 1834, gjorde närmare bekantskap med sjukdomen, och då auktoriteterna hade tillfälle att se sjukdomen i ögonen.
Lika med Hr Cederschiöld skulle jag önska, att Betänk, mätte återremitteras, om det vore någon aparence att hans förslag kunde antagas; men jag betviflar, att man kommer till ett sådant resultat, sedan'"de öfriga Stånden fattat sitt beslut i ämnet.
Jag är sjelf alltför trött af denna långa discussion, för att genom dess fortsättande än ytterligare uppehålla R. o. Ad., och vill blott i anledn. af Frih. Raabs och Hr von Troils anförande förklara, att jag gerna medgifver borttagandet af den ifrågavande mellanmeningen, hvilken, enl. dessa talares åsigter, skulle göra PresleSt:s beslut alltför mycket vacklande eller, såsom Hr von Troil yttrade, helt och hållet uphäfva syftemålet med detsamma, hvilket jag dock alldeles icke tror vara fallet, men på det ingen må föreställa sig, att någon arriere pensée ligger derunder, tillstyrker jag att den får utgå.
Ordalagen af I’resteSt:s beslut förtjena i allt fall företräde för Utsk:s förslag.
Raab har väl förklarat, att det gör ingenting hurudana. dessa ordalag äro, ty det beror af Regeringen att bestämma hurudan författningen bör blifva.
Detta sista är visserligen en sanning; men kan det derföre vara likgiltigt om R.
Stms underd. skrifvelse i ämnet innehåller endast de allmänna grunderna, hvarpå R.
St:r anse den blifvande författnm böra hvila, och dessa riktiga, eller ett detaljeradt förslag till föreskrifter, hvilka till en del måste anses alldeles olämpliga och följaktligen ej af Regeringen kunna bifallas?
Hvad angår Giv Liljencrantz yttrande att uttalande af en opinion från R.
Stms sida skulle försätta Regeringen i ett obehagligt predikament, synes mig en sådan åsigt fullkomligt oriktig; ty om det är en öfvervägande önskan i landet, att spärr - Den 31 Maj f. m. 507 Bingarne mot koleran skola uphöra, så måste det för Regeringen vara godt att hafva denna rådande opinion att stödja sig vid, då den såsom jag vågar förutsätta, i den nya författn:n förbjuder dem.
Mot PresteSt:s beslut rör:de de yttre karantänerna, bar ingen anmärkn. af vigt blifvit gjord.
Hr Cederschiölds yttrande, ronde 3:e punkten innefattar mycken välmening, men det ligger ett missförstånd till grund derför.
Det är omöjligt att utan oerhörda kostnader ordna karantäns-anstalterna så, att med den lifliga och årligen tilltagande ångbåts-kommunikalionen alla de från olika håll ankommande och till olika kathegorier hänförliga karantäns-skyldige, der skulle kunna mottagas.
Lämpligast är otvifvelaktigt att de karantäns-skyldige qvarblifva på de fartyg, med hvilka de ankommit; och de hafva då intet att klaga, enär de under karantäns-tiden njuta samma beqvämligheter, som de haft under resan.
Hr Cederschiöld har vidare yttrat, att de karantänsskyldige åtminstone borde under karantäns-tiden vara lika bra logerade, sorn fångarne i cellfängelser.
Ja väl! men då bör man ock vara beredd, att på karantäns-byggnader nedlägga lika kostnad, som för upförandet af cellfängelser blifvit använd.
Slutligen bar Hr Cederschiöld önskat, att 11.
St:r i den underd. skrifvelsen måtte anhålla att K.
M. före den nya författn:ns utfärdande måtte anbefalla Sundhets-Colhm att afgifva yttrande i ämnet.
Detta torde vara öfverflödigt att begära, emedan det i alla fall säkert kommer att ske.
Jag förnyar ännu en gång min anhållan att R. o. Ad. måtte antaga PresteSt:rs beslut och att, om så sker, de öfrige Stånden måtte inbjudas, att med R. o. Ad. sig förena.
Hr Cederschiöld’, Fredr.
Ehuru jag icke delar Hr Ekströmers åsigter om kolerans sätt att upträda och fortplanta sig, emedan det alltför mycket skiljer sig ifrån hvad man, mig vetterligt, har sig bekant om andra sjukdomar i detta hänseende; så vill jag dock tro att tidpunkten ännu icke torde vara inne för vidtagande af de åtgärder, jag i mitt förra yttrande föreslagit, och anhåller derföre, att R. o. Ad. måtte antaga Hr von Troils redaktion, så att den ifrågavande mellan-meningen uteslutes.
Beträffande min värde Mindes yttrande, rör:de den 3:dje punkten, tager jag mig friheten fästa hans upmärksamhet derpå, att man har all anledn. förmoda, alt om 3 är skall hela det öfriga Europa hafva afskaffat alla karantäner, och att det är då all anledn. förmoda, att en dylik åtgärd äfven blifver vidtagen hos oss, I anledn. af den åberopade Pariser-conventionen, får jag uplysa, att ibland smittosamma sjukdomar uptogs äfven koleran, men det skedde efter en lång discussion och efter omröstning, som utföll med blott några rösters pluralitet, och jag har hört berättas af en person, som var närvande vid denna discussion, att man har all anledn. tro, att efter 5 års förlopp skulle alla de Stater, som antagit karantänen uphäfva desamma.
Således, om man nu skulle begynna att bygga karantäns-palatser, skulle sådant för - 508 Den 31 Maj f m. hindra den åtgärd vi nu önska.
Jag anhåller om bifall på Hr Ekströmers förslag, med de förändringar deri Hr von Troil framställt. o _ 0 Ater hördes starka rop pa propos.
Då jag tog mig friheten fästa upmärksamheten på nödvändigheten att vidtaga åtgärder i och för ett bättre ordnande af karantäns-väsendet, var dermed icke meningen, såsom andra talare tyckes hafva upfattat det, att man vid karantäns-plalserna äfven borde upföra cellfängelser.
Jag anförde endast såsom en jemförelse, att, då man nedlagt sä stora kostnader för herbergerande af brottslingar, rättvisan äfven fordrade, att man använder någon kostnad för att ändamålsenligare än f. n. herbergera äfven dem, hvilka tvingas i fångenskap utan att.hafva begått brott, och jag hänvisade derjemte på en utväg, hvilken jag ansåg kunna vidtagas, utan några serdeles betydliga kostnader, nemi. användandet af utdömde fartyg vid karantäns-platserne.
Jag vidhåller min önskan, att R.
St:r, derest en skrifvelse till K. M. skall inga, måtte uttala den önskan, att vid karantäns-platserna måtte sä ordnas, att de personer, som der intvingas i fångenskap icke måtte, såsom hittills, der blottställas för en slags tortyr, utan åtnjuta lifsförnödenheter till drägligt pris och den möjligaste största beqvämlighet, samt icke behandlas såsom de grofsta brottslingar.
Jag anhåller om återremiss af Betänk., emedan jag icke tror det vara möjligt, att här på stående fot kunna bestämma den redaktion skrifvelsen bör innehålla, och de fleste talare här hafva ogillat den af Utsk. föreslagne.
Hr Ekströmer yrkat bifall till PresteShs beslut med uteslutande af en mellanmening, anhåller jag att, derest icke min begäran om återremiss bifalles, detta af Hr Ekströmer upgifna förslag till skrifvelse måtte, innan R. o. Ad. fattar sitt beslut, blifva upläst.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., att under densamma blifvit yrkadt, dels af Frih. af Ugglas med flere ledamöter bifall å Utsk:s Betänk.; dels af Hr Ekströmer instämmande i PresteSt:s beslut, deri han dock förklarat sig vilja medgifva den förändring, att orden: ”utan att minska den dermed afsedda trygghet mot sjukdomen,” skulle, i öfverensstämmelse med Frih. Raabs yttrande, utgå.
Härvid anmälde sig och yttrade Hr Ekströmer:
Det var egentligen mellanmeningen i 2:dra punkten Hr von Troil och Frih.
Raab önskade utesluten.
Den lyder sålunda: ”eller åtminstone de mångfaldiga olägenheter, hvilka dermed äro förknippade, i väsendtlig män un danrödjas.” Frih.
Jag får anmäla, att det var första mellanmeningen jag önskade måtte utgå, hvaremot Hr von Troil ville utesluta den andra, och Or Ekströmer har förklarat, att han Jiar icke något emot, att dessa båda mellanmeningar uteslutas.
Så - Den 31 SJaj f. m. 509 ledes skulle R. o. Ad. antaga PresteStis beslut med uteslutande af båda mellanmeningarne.
Thephron:
Denna discussion utvisar, att man under discussionen i hufvndsaken icke upfattat, hvilken mellanmening man vill utesluta.
Då båda raellanmeningarne nu blifvit föreslagne att utgå, måste jag bestrida det, emedan eljest PresteSt:s förslag till skrifvelse, om R. o. Ad. antager del med det nu ifrågaställda uteslutandet af de 2 mellanmeningarne, ingalunda uttrycker den önskan, att karantäns-anstalterne måtte blifva bättre ordnade än f. n. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han ännu icke haft tillfälle alt omnämna Hr von Troils förslag, samt framställde derjemte, att Hr Ekströmer medgifvit, att vid det af honom yrkade instämmande uti PresteSt:s beslut, må utgå icke blott de af Hr Gr. o. Landtm, redan upgifne ord, hvaremot Frih.
Raab gjort anmärka., utan äfven orden: ”eller åtminstone de mångfaldiga olägenheter, hvilka dermed är förknippade, i väsendtlig mån undanrödjas”, hvilka ords uteslutande Hr von Troil yrkat; att Hr von Hartmansdorff, Gr. Liljencrantz, Hr Bråkenhjelm och Frih. von Kraemer yrkat afslag, deruti äfven Frih.
Rehbinder, som förut yrkat återremiss, sedermera instämt; att Hr Cederschiöld, Rob. Theophron, yrkat återremiss, samt Hr Cederschiöld, Fredr. Aug., instämt med Hr von Troil; vid hvilket förhållande nu vore i fråga dels bifall till Utsk:s Betänk., dels instämmande i PresteSt:s beslut, med de förändringar, som af Frih. Raab och Hr von Troil blifvit föreslagne, dels afslag och dels återremiss. Hr Ribbing:
Mitt förslag har måhända blifvit bortglömt.
Jag anhåller, att det må blifva upläst.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han vore skyldig bedja Hr Ribbing om ursäkt, för det han glömt att omnämna Hr Bibbi ngs förslag, hvilket innehöll, att R. o. Ad. skulle för sin del besluta, att i underd:het anhålla, att K.
M. måtte förbjuda spärrnings-åtgärder inom landet, med undantag för städerne, der folkmängden är och således faran kan blifva större, samt, såvidt ske kan, mildra spärrnings-åtgärderne emot utlandet.
Sedan nu blifvit afgjordt, att PresteSt:s förslag till skrifvelse skall blifva föremål för propos., anhåller jag, att det måtte blifva upläst sådant det efter ifrågasatta förändringarna skall lyda.
Sedan den sålunda begärda upläsningen försiggått, yttrade Hr Adelborg, Anders Otto:
Jag anser att i första punkten 5:te raden orden ”möjligen kunna leda till” böra utbytas mot orden ”leda till".
Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att discussionen redan blifvit förklarad vara afslutad och således någon icke förut yrkad propos., numera ej kunde ifrågakomma. 510
Den 31 Maj f. m. Af Hr Gr. o. G and tro. härefter framställde propos:r l:o till bifall å Utskrs Betänk., 2:o till instämmande i PresteSt:s beslut paed uteslutande af de 2:ne mellan-meningar, hvaremot Frih. Raab och Hr von Troil gjort anmärkn., 3:o till Betänk:s återremitterande, 4:o till afslag å detsamma och 5:o till bifall åt Hr Ribbings förslag, besvarades de 2:ne förstnämnde med blandade
Ja och Nej samt de 3:ne sistnämnde med starka
Nej jemte några Ja; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förevar:de Betänk., samt, sedan svaren härvid utfallit med starka
Jag anhåller cm votering och att afsläg blir contra-propos.
Raab: Jag anhåller, att PresteSt:s beslut med de vidtagna törändringarne må blifva contra-propos.
Teophron:
Jag anhåller att återremiss måtte blifva contra-propos.
Jag anhåller att mitt förslag måtte blifva contra-propos.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, då flere contra-propos:r blifvit yrkade, skulle söka derom inhemta majoritetens mening, hvarefter, derest svaret ej komme att anses tillfredsställande, ytterligare votering kunde begäras, samt hemställde derjemte, om R. o. Ad. behagade till contra-propos. antaga PresleSt:s beslut med de deri nu föreslagne förändringar.
Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, alt han funnit
Härvid begärdes votering af Gr.
Liljencrants och Hr Cederschiöld, Rob. Teophron, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då af de ledamöter, som nu begärt votering, den ena yrkat afslag och den andra återremiss å Utsk:s Betänk., först borde afgöras hvilketdera af dessa yrkanden, vid samma votering borde blifva cortra-propos.
Som jag först begärt votering, anhåller jag, att mitt förslag måtte blifva Japropos.
Det var Gr.
Liljecrantz, som först begärde votering och som önskat att af slag å Betänk, måtte blifva contrapropos.
Jag tog mig friheten förena mig med honom.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att det vore likgiltigt ehvad Gr.
Liljencrantz eller Hr Cederschiöld först begärt den nu ifrägavar:de voteringen, helst Hr Gr. o.
Landtm, nödgades till R. o. Ad. hemställa, hvilketdera af dessa ledamöters yrkanden borde ingå såsom contra-propos. vid denna votering, i hvilken PresteSt:s beslut, med deri yrkade föräadriBgar komme att blifva Ja-propos.; D en 31 M aj f. m. 511 hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge att, vid nu förestående votering om contra-propos., afslag å Utsk:s Betänk, borde ingå såsom contra-propos., samt, sedan svaren härvid utfallit med Ja, blandade med Nej, förklarade det han ansåg
Jag samtalade med en annan ledamot och hörde således icke, den fråga, som framställdes.
Enl. hvad en annan ledamot sedermera meddelat mig skulle mitt förslag nu komma ali undertryckas, hvarföre jag begär votering om denna fråga, på det alt mitt förslag må komma under pröfning.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att genom den votering, som först komme att ega rum, endast borde bestämmas, huruvida afslag eller återremiss å Utsk:s Betänk, borde blifva contra-propos. vid derefter skeende votering i frågan om contra propos. i hufvudfrågan, anmälde sig och yttrade Hr Bråkenhjelm:
Efter hvad jag trott mig finna, har jag föga hopp om framgång för mitt förslag, och vid sådant förhållande vill jag icke besvära Ståndet med en votering, utan upmanar dem, som sådan begärt, att derifrån afstå.
Icke blott Hr Bråkenhjelm utan äfven Hr von Hartmansdorff, Gr.
Liljencrantz och Frih. von Krajmer samt jag hafva yrkat afslag.
Den, som till contra-propos. vid äskad votering om contrapropos:nen vid blifvande votering om bifall till Allm.
N:o 85 antager förslaget, att nämnde Betänk, må afslås, röstar Ja j den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antages'"till contra-propos. vid voteringen om contrapropos. att Utsk:s Betänk., på grund af deremot gjorda anmärkmr, återremitteras.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 14 Nej — 32.
Härefter uplästes till justering och godkändes en sålydande votens-propos.:
Den, som till contra-propos. vid äskad votering om bifall till Allm.
N:o 85 antager att R. o. Ad. icke gillar det af Utsk. i detta Betänk, framställda förslag till underd. skrifvelse, utan för sin del beslutar, att R.
St:r måtte i underd. skrifvelse anhålla det K. M., efter inhemtande af vederbörande Embetsverks underd.
Utlåtm i ämnet, täcktes 512 Den 31 Maj f- m. l:o i afseende på de genom K.