Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta gäller ej blott för R. o. Ad:s men syn nerligen för PresleSl:s ledamöter, hvilka här i Stockholm boende medlemmar till stor del äro embetsman och således hafva svårt att åtaga sig uppdraget alt vara ledamöter tili laxeringscomitéen, hvars arbeten hörja i Maj och räcka ända tili Uctober.
Föröfrigt vädjar jag till de
Hrr af Ridd.-Direktm, som äro tillstädes, om icke förhållandet alltid varit att
Direktm haft mycket svårt att erhålla det erforderliga antalet ledamöter af R. o. Ad.
Jag tror derföre ali det skulle blifva ganska lämpligt och nyttigt att minska delta antal med Upplysningsvis får jag nämna, att sedan ledaraölerne blifvit utsedde och uppdraget sig åtagit, har det varit svårt att fä deni tillsammans för besluts fattande, så mycket mer då antalet är än talrikare.
Jag kan i del fallet citera händelser, dä icke iner än 18 ledamöter sammanräknadt varit uppe vid plenisammankomst, hvaraf följden blifvit att den måst inställas.
Detta är ett ytterligare skäl att minska antalet.
Jag har mig bekant att de öfriga 3:ne RiksStm bifallit denna punkt, således torde en ålerremiss ej tjena till någonting.
Jag yrkar bifall lill betänk, i denna punkt Frih. Cederström, Claes Rud.r Jag mätte hafva uttryckt mig något otydligt, då jag talade om svårigheten att få ihop taxeringsman.
Hr Aminoff har nemi. trott, att jag dermed menade svårigheten att få dem utvalde.
Jag afsåg deremot svårigheten att få de valde tillsammans i och för verkställighet af de dem åliggande taxeringsarbetena.
Ty om ledamöterne, såsom ofta händer, ej skulle hafva tillfälle att hela tiden egna sig åt dessa arbeten, utan att än den ena, än den andra har giltiga förhinder, så är det ju tydligt ali större svårigheter förete sig vid alt fördela dessa förhinder på ett mindre antal ledamöter, än om man har ett större antal att tillgå.
Detta, med hvad mera milt första anförande omförmält, utgjorde skälet hvarföre jag yrkat åtterremiss; men då nu, på sätt Hr Aminoff upplyst, denna punkt redan är af öfrige RiksStm bifallen, vill jag visserligen icke genom ett alltför strängt, fortsatt yrkande på återremiss förorsaka tidsutdrägt, utan afstår derifrån, såvida ej flere talare tordehända hysa den önskan om återremiss, som jag från början uttalat.
Cederström numera förklarat sig icke vilja strängt yrka på återremiss, torde det vara tillräckligt att 134 Den 12 April f. m. nämna, att de ledamöter af Revilln.Ulsk., som äro från Stockholms stad, förklarat att den allmänna önskan här vore att få antalet af ledamöter i laxeringscomitéen inskränkt.
Jag tror derföre att det ej vore lämpligt af oss iandtboer, att sätta oss emot denna önskan.
Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. hvad Utsk. i förevar, punkt yttrat, jemte dess förslag till 88 §:s redaktion. 10:o Ang:de 102 §.
Utsk:s förslag lill redaktion af ifrågavar. § blef härjemte uppläst.
Uti den nu föredragna §:n finnes ett stadgande inryckt, af innehåll, att man ej må utan laga förfall afsäga sig ledamotskap uti laxeringscomitéen.
Jag har hittills alltid föreställt mig att hvarje uppdrag i kommunal väg är ett förtroendeuppdrag, och att man således bör äga rätt att detsamma sig afsäga.
Hvem skall dessutom pröfva det anmäldla förfallet?
Derom är ingenting stadgadt.
Jag vill taga mig sjelf till exempel.
Jag har flere gånger blifvit invald till ledamot i comitéen, inen merendels nödgats afsäga mig det erhållna förtroendet.
Jag har likväl icke haft annan grund derföre, än att jag geuom sådant deltagande i comitéens arbeten skulle sedermera blifva jäfvig att handlägga sådane taxeringsfrågor, som i besvärsväg kunde komma att dragas under högre auktoritets pröfning.
Detta fruktar jag icke hädanefter skall gälla såsom laga förfall om Utsk:s förslag antages.
Dermed kan väl icke annat förstås, än hvad i allmänna lagen under denna benämning inbegripes.
Man kan dessutom hafva andra sysselsättningar eller enskilda angelägenheter, som hindra en att sköta ett kommunalbestyr, och då är det väl obilligt att man skall vara tvungen att åtaga sig detsamma.
Jag anhåller derföre att den föreslagna förändringen i denna § måtte varda af R. o. Ad. afslagen.
Den siste värde talaren har såsom skäl emot antagande af den föreslagna förändringen anfört, att det ej skulle vara bestämdt hvem som skulle pröfva det uppgifna förfallet.
Men samma skäl skulle likväl kunna anföras i fråga om landtbos skyldighet alt inställa sig, såvida han ej har laga förfall.
Har man nu så länge kunnat oklandradt bibehålla detta stadgande för landet, kan jag icke finna annat, än att skäl är förhanden att äfven utsträcka det till Stockholms stad, och det torde vara så mycket nödvändigare, som det hittills varit en allmän plägsed att äfven utan ringaste förfall afsäga sig det erhållna förtroendet.
Jemte det jag instämmer uti hvad Frih.
Raab yttrat, torde jag få upplysa Hr Tham derom, att uti nu gällande bevilln:s-förordn. står, att ingen må utan laga förfall från taxerings-comitéens sammanträden uteblifva.
Då man således icke får uteblifva utan laga förfall, borde man väl icke eller få afsäga sig förtroendet utan laga förfall.
För min del, anser jag derföre det Den 12 April f. m. 135 föreslagna stadgandet vara ganska nyttigt och lämpligt, dels pä det att denna § må blifva tydligare, dels ock derföre, att det stadgade ansvaret är för Stockholm mera nödvändigt, än för någon annan kommun, hufvudsakligast derföre, att det är i denna stad som de flesta missbruken ägt rum.
Hvad beträffar frågan om det för besluts fattande liehöfliga antal ledamöter, så anser jag det alldeles nödvändigt, att ett visst antal finnes föreskrifvet; eljest kunde det ju hända att endast 2 å 3 personer deltogo uti besluten.
Jag anser Utsk:s förslag vara så väl lill innehåil som redaktion tillfredsställande, och får derföre tillstyrka bifall derå.
Jag anhåller vördsammast om upplysning huruvida 57 §:n är bifallen eller icke, och att jag sedermera malte åter få ordet.
I anledn. häraf upplyste Hr Gr. o. Landtm, att fråga om förändring af 57 § icke i Utsk:s betänk, förekommit och alt följaktligen denna § icke varit föremål för R. o. Ad:s öfverläggning.
Frih. Cederström, Claes, Rud.: 57 § innehåller ett vite af 3 rd:r 16 sk. för den taxeringsman å landet, som utan laga förfall sig frän taxerings-comitéens sammanträden afhåller.
Man har ock velat införa samma stadgande för stad.
Då jag nu hör att fråga aldrig varit om alt förändra 57 §:s nuvar. lydelse, torde det tillåtas mig, som, innan jag erhöll upplysning om förhållandet, föreställde mig att ändring jemväl dervid varit föreslagen, att, hållande, mig sålunda ensamt och allenast vid den 102 §:s innehåll, anmärka olämpligheten af att höja vitesbeloppel från 2 r:dr till 3: 16.
Något behof af en sådan höjning synes mig så mycket mindre hafva varit för handen, som berörde stadgande hittills aldrig varit tillämpadt, samt icke ens de nu bestämda lägre böterne någonsin utkräfls.
Då man haft försyn för att utkräfva böterne dä de utgjort ett mindre belopp, lärer väl detta i ännu högre grad blifva förhållandet, när bötesbeloppet höjes.
Hvad vidare beträffar stadgandet derom, att utom ordf., minst halfva antalet ledamöter böra vara tillstädes för besluts fattande, tror jag att erfarenheten visat detsamma vara af illusorisk beskaffenhet.
Jag skulle kunna citera förrättningar der man fått vänta ganska länge på det lagbestämda minimiantalet af ledamöterne, ja, att detta minimiantal alldeles icke infann sig; grannlagenheten förbjuder mig alt anföra den utväg, hvartill man slutligen såg sig nödgad; om författningen dervid icke till pricka kunde efterkommas, så var det sannerligen icke möjligt att annorlunda förfara, än man gjorde.
Ty med ideligt bötfällande vinnes icke annat än ledamöternes ytterligare afskrämmande från de i sig sjelfve kärfva och föga lockande göromålen.
För min del anser jag alt man icke bör göra sådane föreskrifter, som ej väl låta sig tillämpas och begär derföre, lika med Hr Tham, afslag å förevar, punkt.
Om det är billigt att en till taxeringsman på landet utsedd person, för uteblifvande från comitéens sammanträden, skall erlägga en pligt af 3 rd:r 16 sk. då han icke 136 Den 12 April f. m. kan uppge laga förfall, så synes det mig vara ändå billigare att taxeringsman i stad underkastas samma ansvarsskyldighet.
Den förre kan nemi. hafva en mängd förhinder, såsom resans längd m. fl., som alldeles icke höra kunna förefinnas för sladsboen.
En värd talare har påstått att böter aldrig blifvit intagne; detta är missbruk mot författningen.
Jag har mig likväl bekant, alt, vid sednare taxeringar i Stockholm, personer blifvit pliklfälde för uteblifvande från plenisammankomst, och är öfvertygad, att vederbör, icke underlåta alt dem äfven hädanefter uttaga.
Jag skulle anse det högst inkonseqvent, att då man har ett dviikt ansvars-stadgande för alla öfrige städer i riket, man icke skulle hafva detsamma för Stockholm.
Hvad jag yrkat, är endast att man måtte vara befriad frän all åtaga sig uppdrag, såsom eomiteledamot, då man icke dertill har ledighet.
Jag kan icke förstå orden ”laga förfall” som i förslaget förekomma, annorlunda eller vidsträcktare, än allmänna lagens stadganden derom innehålla.
Likväl kunna andra fall gifvas, än de i lagen omtalta, i följd hvaraf man kan hafva skäliga anspråk pä att icke behöfva åtaga sig berörde befattning.
Så är förhållandet med en del tjenstemän.
Hittills har det alltid varit vanligt, att bland ledamöterne af R. o. Ad:s klass invalts någon tjensteman inom kammar-rätten, dunder ansetts kunna med sin sakkännedom gagna.
Om del då inträffar, hvad sorn handt mig, eller att man är förordnad att vara föredragande i sagde verk, der man måste vara närvar. 5 dagar i veckan, har man temligen svårt att derjemte fullgöra ett så beskaffadt uppdrag, som det jfrågavar.
Emellertid är det föreslaget, att man skall böta i händelse man ej inställer sig vid taxerings-comitéernes sammanträden, äfven om Statens tjenst skulle lägga hinder derföre.
Ett sådant stadgande är, såsom hvar och en torde finna, orimligt.
Hittills har, i fråga om utseende af ledamöter för R. o. Ad., så tillgått, att sedan Ridd.-Direkt. utvalt vissa personer, så kringskickas till de valde en lista, innehållande deras namn, hvarpå desse, i händelse af förfall, skrifva ordet ”hindrad”, i hvilket fall nytt val måste anställas och detta fortsättes till dess att alla de valde förklarat sig vilja uppdraget sig åtaga.
Nu har man föreslagit att borttaga denna rätt och i stället stadga skyldighet för hvar och en kallad, som är hindrad ali visa laga förfall, ifall han vill undvika att bötfällas.
Della stadgande anser jag orimligt, hvarföre jag yrkar afslag derå.
För min del kan jag icke inse annat, än att om en person är af tjensteåligganden helt och hållet upplagen och derigenom hindrad att åtaga sig ett sådant bestyr, som det ifrågavar., sådant må gälla såsom laga förfall.
Men något särskildt undantag för ledamot i kammar-rätten torde ej böra stadgas.
Deremot anser jag det i allmänhet vara rättvist och billigt, att samma ansvar bestämmes för ledamot i stad, som det hvilket gäller för dem på landet.
Ett dylikt stadgande har länge varit Den 12 April f. m. 137 gällande för landet, ulan att man försport något missnöje deröfver.
Jag anser mig skyldig upplysa, att förhållandet verkligen hit lills varit sådant, som Hr
Tham uppgifvit det, eller att sedan en lista blifvit, upprättad på de af Ridd.Direktm utsedde ledamöter, kringskickas den till dem och om någon derå tecknar sig vara hindrad, blir han fri och annan person utses.
Om man deremot, genom anteckning å listan, godkänner kallelsen men uleblifver utan anmäldt förfall, så bör man derföre plikta.
Jag kan, såsom flere gånger invald ledamot och dessutom 5 gånger ordf. i taxeringscomitéen, upplysa, att det ej sällan händer att en ledamot, som antagit kallelsen, aldrig med sin fot. visar sig i comitéens sammankomster.
Detta anser jag likväl oformligt och tror alt någon kontroll och ansvar bör linnas; hvadan jag också tillstyrker bifall till hvad Bevilln.Utsk. här föreslagit.
Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i dess betänk, och förfallningsförslag i afseende på 102 § tillstyrkt, ropades starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att härvid Ja varit öfvervägande. lim Ang:de 119 §; 12:o Aag:de 121 § och 13:0 Angele 125 §. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter yttrat och hemställt. 14:o Ang:de 126 §.
Efter uppläsning af Utsk:s förslag lill redaktion af ifrågavar. §, blef detsamma af R. o. Ad. bifallet. 15:o Aug:de 128 §.
Det förslag af Frih.
Ridderstolpe, som i denna punkt omnämnes, är enligt min tanka ganska riktigt.
Då det nemi. är omöjligt för häradsskrifvaren att inom den nu stadgade tiden inlemna uppbördsböckerne kompletta, synes del också tydligen vara olämpligt att stadga en skyldighet för dessa embetsman att inlemna dem, enär de icke i sitt ofullbordade skick kunna lända till efterrättelse.
Dessa uppbördsböcker skola vara i enlighet med debetssedlarne uppgjorde, hvilka, upptagande hvad den skattskyldig^ skall erlägga till staten både såsom grundskatt och såsom bevil)n., äro på markegångssättningen beroende.
Markegången åter, som sättes i November, kan öfverklagas, hvadan det alltid skall hända, att man d. 1 November icke känner hvad den rätteligen är, hvadan skatternas verkliga belopp för det kommande året lika litet kan dessförinnan i uppbördshöckerna intagas.
Meningen med delta stadgande skall vara att merherörde böcker skola vara kompletterade och inlemnade till landskontoret så tidigt, att de der hinna genomses och påtecknas för öfverlemnande till kronofogden, för uppbördens verk - 138 Den 12 April f. m. ställande.
Då nu emellertid uppbördsstämmorne icke börja förr än efter d. 15 Januari hvarje år, vanligtvis icke förr än efter d. 1 Februari och fortsättas in i Mars, sä synes det mig, som om det gjorde alldeles tillfyllest om uppbördsböckerne äro inlemnade före d. 15 Januari till K. bef:de, emedan vederbör, då hade några dagars rådrum att granska dem och de i alla fall i behörig tid vore färdige för uppbördsstämmorne.
På dessa skäl anhåller jag, att R. o. Ad. behagade återremittera denna punkt, på det att Bevilln.Utsk. måtte komma i tillfälle att taga saken i ytterligare öfvervägande, vid betraktande af de omständigheter, som i verkligheten förefinnas.
Jag måste äfven öppet erkänna, att i det län, der jag tjenstgör, hafva vederbör, under loppet af sednaste 12 åren icke inom d. 1 November inlemnat ifrågavar. uppbördsböcker och icke eller derom af K. bef:de blifvit påminte, af det skäl, att man ansett det vigtigare att få dem kompletta, än att få dera en eller annan månad tidigare, än de behöfvas.
Vanligtvis hafva dessa böcker der icke varit inlemnade före d. 15 Januari; då de sedan blifvit granskade och försedde med vederbörl. påskrift.
Som jag tror mig med visshet känna, att bevilln.-förordms föreskrift uti 128 §:n i de flesta län aldrig varit efterlefvad alltsedan K. och R.
St. beslöto, att endast en uppbördsstämma om året skulle hållas, synes det mig, som om Utsk. saknat skäl att afstyrka bifall å Frih. Ridderstolpes motion.
Man bör nemi. undvika att bibehålla ett lagstadgande, som innefattar en onödig och onyttig föreskrift; och som den nu ifrågavar. är af denna beskaffenhet, förenar jag mig uti den begäran om återremiss å ifrågavar. punkt, som af Frih.
Jag har begärt ordet endast för att förklara, att jag, långt ifrån att vilja motsätta mig återremiss, tvet tom förordar den, enär jag icke kan annat än erkänna riktigheten af den emot förevar, punkt gjorda anmärkn.
Jag tror att Utsk:s beslut härrört af ett förbiseende utaf tiden för markegångssättningen. R. o. Ad. ansåg de emot denna punkt af Utsk:s betänk, gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss. 16:o Ang:de 130 och 131 §§. R. o.
Ad. lät bero vid hvad Utsk. i afseende pä dessa §§ yttrat. 17:o Ang:de 136 §.
Härjemte upplästes den af Utsk. föreslagna förändrade redaktion af ifrågavar.
§:s lista mom. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i denna punkt ytttrat äfvensom förenämnde redaktions-förslag. 18:o Ang:de 137 §; och 19:0 Ang:dc 138 §■ R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter tillstyrkt.
Den 12 April f. m. 139 20:o An g: de 143 §.
Efter uppläsning af Utsk:s förslag till denna §:s redaktion, blef detsamma af R. o. Ad. godkändt. 21:0 Ang:de 144 §.
Hvad Utsk. i afseende pä ifrågavar. § yttrat, blef af R. o. Ad. godkändt. 22 :o An g: de 145 §.
Härjemte upplästes den af Utsk. föreslagne redaktion af lista oell 4 mom. af ifrågavar. §, hvarefter såväl Utsk:s yttrande i denna punkt som berörde redaktions förslag af R. o. Ad. godkändes. 23:o Ang-.de 147 §. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i afseende på 147 § yttrat. 24:o Ang:de 148 §.
Härvid upplästes Utsk:s förslag till redaktion af ifrågavar. §, hvarefter såväl Utsk:s utlåt, i denna punkt, som berörde redak tions förslag af R. o.
Ad. godkändes. 25:o Ang:de 149 §. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i afseende på 149 § hemställt. 26:o Utsk:s anmälan, att innan R.
St:n faststält grunderne för allmänna bevilln-.n samt bränvinsbrännin gs-rättighetens utöfvande, Utsk. icke blir i tillfälle att tillse i hvad män de vid bevilln.-sstadgati fogade formulär till debetsedlar och längder m. m. erfordra förändring eller derom afgifva utlåt. R. o.
Ad. lät vid denna anmälan bero. 27:0 Utsk:s tillstijrkande, att R.
St. hos K. M., vid öfverlemnandet af bevilln:s-stadgan, i underd. anhålla, att K. M., efter öfvervägande af hvad i afseende å såväl bötesbestämtnelser som öfriga föreskrifter, hvilka äro af den beskaffenhet, att de grundlagsenligt erfordra K.
M:s nådiga godkännande, må täckas låta allmän författning i ämnet utfärda.
Detta tillstyrkande blef af R. o. Ad. bifallet. H. R. o. Ad. åtskildes kl. \ till 3 e. m.
In fidem protocolli, Albert Munck. <40 Den 12 April e. m.
Onsdagen den 12 April 1848.
Anmäldes oell lades på bordet BankoUtsk:s mera. och belänk.:
N:o 41 i anledn. af erhållen återremiss å mern.
N:o 31, med hemställan, alt ett tillfälligt förskott mätte meddelas ät fonden för belåning af fast egendom; och N:o 42, med förslag lill reglering af bankens lane- och kreditiv-rörelse.
M:s denna dag ankomna nåd. skrifvelse af d. 10 dennes, ang:de förordnande af en slats-räds-ledamol i afseende pä handläggningen af vissa i Riksd.Ordms 36 och 42 §§ omförmälda riksdags-ärenden.
Denna skrifvelse lades till handlingarne; hvarjemte beslöts, att vederbör.
Utsk. skulle meddelas underrättelse om densammas innehåll.
Upplästes ett af Hr Skjöldebrand, Carl Fredr., iulemnadt sålydande mern.:
Den af R. o. Adis Electorer mig tilldelade plats, som ledamot i BankoUtsk. under permitterad ledamots frånvaro, får jag, då mina tjenstegöromål hindra densammas ulöfvande, anhålla att mig få afsäga.
Samtidigt får jag hos det H.
Ståndet anhålla, att äfven få afsäga mig den mig tilldelade plats som suppleant i nämnde Utsk. R. o. Ad. lemnade, med bibehållande af Hr Skjöldebrands riksdagsmannarätt, härtill sitt samtycke; hvarefter Hr Gr. o.
Landtm, anmodade Hrr Electorer att efter Hr Skjöldebrand utse ej allenast en annan ledamot, att inträda i BankoUtsk. för återstoden af den tid, hvarunder Hr Leijonankar, Fredr. Wilh. Erik Carl, erhållit ledighet, ulan ock en suppleant i samma Utsk.; äfvensom att derjemte, i st. f. Hr af Harmens, Henrik Otto, som erhållit 14 dagars ledighet ifrån d. 17 dennes, utse en ledamot i Stats-Utsk. under ledighetstiden.
Uppå anmodan af åtskilliga af det H.
Ståndets ledamöter, får jag äran föreslå att Ridd.-Direktm måtte af R. o. Ad. blifva uppdragen att föranstalta om förfärdigande af vår nyligen afgängne Landtrms Hr Gr.
Sparres porträtt, för att detsamma pä vanligt sätt må blifva inom Riddarhuset förvarade oc''
Jag föreställer mig, att R. o. Ad. med glädje skall omfatta detta tillfälle, att lemna f. d. Hr Landtm, ett bevis på dess högaktning och erkänsla.
Den 12 April e. m. 141 Hr Gr. o. Landtm, hemstälde, om R. o. Ad. instämde i Gr.
Frölichs framställning samt bifölle att Ridd.-Direkl:n finge sig uppdraget att föranstaha om förfärdigandet af f. d.
H. Ex. Hr Gr. Gustaf Adolf Sparres porträtt samt i sådant afseende träffa öfverenskommelse med någon skicklig mälare.
Fortsattes pröfningen af Bevilln:sUlsk:s betänk.
N:o9, ang:de grunderne för den blifvande allmänna bevillnm samt föreskrifterne för deras tillämpning.
Fl r Gr. o. Landtm, yttrade, att då numera alla de punkter, hvaruti Ulsk. yttrat sig om ifrågakomue förändringar i bevilln:s-stadgan blifvit af R. o. Ad. genomgänane och således, enligt den antagna ordningen för delta betänk:s föredragning, Utsk:s förslag till bevillms-sladga nu borde företagas lill pröfning, Hr Landtm, finge hemställa, om Ii. o. Ad. behagade tillåta, att vid föredragningen deraf §§:ne endast uppnämndes, och all de §§ hvaruti dervid icke yrkades förändring, ansägos godkände.
Då härefter alla de i Utsk:s förslag till bevillms-stadga upptagna §§ uppropades, blefvo endast nedannämude §§ föremål för anmärka, eller diskussion, nemi.: § 2.
Jag anhåller vördsamligen få vela, huruvida något prot.uldr. är ankommet ronde de öfriga Ståndens beslut i afseende å bevilln. för embels och tjensteraäns löner. 1 anledn. häraf hade lindert.
R i dd.-s e k r e t e r ar e äran upplysa, att prot.uldr. ang:de pröfningen af Bevilln:s Utsk:s ifråga var. betänk.
N:o 9, ankommit endast från Hederv. Bonde-St., som återremitterat betänk, till Utsk:s vidare behandling endast i det afseende, att om, efter det summans belopp blifvit fastställdt och inkomsterne af bränvinsbränningen, tullen och stämpladt papper blifvit beräknade samt personliga skyddsafgiften möjligen blir anslagen lill understöd ät folkskolorne, en ökad be vil I n. skulle anses af nöden, densamma borde såsom fyllnads-afgift utgöras medelst progressiva afgifter för den högre förmögenheten eller inkomsten; hvaremot Ståndet funnit för godt att betänk, i öfrigt godkänna.
Då jag har anledn. förmoda att Ståndet icke uti förevar, punkt vill hafva några ändringar, så anhåller jag endast att min i ämnet afgifna reservation måtte i dagens prot. intagas, synnerligen som frågan troligen kommer att röna samma öde äfven hos de öfriga Stånden.
Denna reservation var sålydande: ”1 likhet med Utsk:s pluralitet, har jag tillstyrkt, att å de till Utsk. remitterade motionerna om upphörande af hevilla, för 142 Den 12 April e. m. embets- och tjenstemäns löner, något afseende icke borde fästas; men jag har gjort detta, icke på de skäl, som Dtsk. efter omröstning godkänt, utan derför, alt jag anser staten för närvar, icke kunna umbära denna inkomst.
1 afseende på sättet för bevillnts utgörande, har jag icke varit af pluralitetens tanka, hvadan jag emot beslutet får mig reservera, och då ett af mig uppgjordt förslag till progressiva afgifter vann afd:s bifall, fast det sedermera underkändes i plenum, har jag ansett mig böra detsamma här intaga: ”Bevillning af embets- och tjenstemän samt betjente, m. fl. Af alla löner, som öfverstiga: 200 r:dr, en afgift af 1 procent 2: — 300 ,, ,, ,, ,, ,, . 3: — 400 ,, ,, ii ,, ,, 4: — 500 ii ii ,, „ ,, 5: — 600 ,, ,, ,, ,, ,, 6: — /00 ii ii i, ii 1^ „ 8: 36. 800 „ „ „ „ 1| „ 12: — 900 „ „ ,, ,, 1-^ ,, 15: 36. 1,000 ,, ,, ,, ,, 2 ,, 20: —— 1,100 „ „ „ „ 2i „ . 24: 36.
1,200 „ „ „ 2| „ 30: — samt af alla löner derutöfver tre för hvarje fullt hundrade.
Och vågar jag hoppas det H. Riks-St:n vid föredragning af bevilln:sbetänk. täcktes åt detta mitt förslag lemna behörigt afseende, helst detsamma afser någon lindring uti bevilln:s-afgifternas utgående af de ringare lönerne.” § 4.
Hr Gr. o. Landtm, anmärkte att R. o. Ad. redan godkänt denna §. § o. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, alt, enligt förut fattadt beslut, med pröfningen af denna § borde anstå tills den 10 §:n blifvit afgjord, och att derföre sistnämnde § nu först komne att utgöra föremål för öfverläggningen.
Jag anhåller att den af Hr Fåhraeus afgifna reservation i afseende å 10 §:n måtte blifva uppläst.
Sedan till följe häraf denna vid Utsk:s betänk, fogade reservation blifvit uppläst, anförde Hr Aminoff skriftligen: