Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre lckjerra, Ickans, förnyade sin erinran, om brosnäs'Omn-LÄers intagande i Inteckningskroweollsr; de kunde ej instyta i Lagfarts-krorocoiior, hwilket wore för et helt annat ändamål inrartadt.
Grefwe ?olks utbad sig fa göra den anmärkning, at ivid Härads-Rätten förcS et sa> skilldt ?r»ro^ coll för Lagfarten och et särskilldt för Inteckningar.
Dek förra innehåller allenast meddelande af Upbud och Fastor , det andra allt hwad som gravsr-sr en Egendom.
Det wore i detta sednare, som ärrenäs- (ilonrrsLIer skulle intagas, hwilka derigenom wunne en särskilld säkerhet; och instämmer detta fullkomligen med lydelser» och assigtcn i Kongl. Maj:ts Nädlga kropoluion.
Hans RxcsIIsncs Herr Grefwen och Lan dt-Marskal k en.
Bifaller Höglosiige Ridderskapet och ?ldeln, at ^rrenäLtcir ma för Domaren upwisa sit Loull-sA, inom den tid i IV.
Cap. i. §.
Jorda-Balken stadgas, och at LomrsHsr ma uti Iukecknings-krokocollsc intagas.
Slukcligen proponerrös Herr Grefwen och Landt-Marffalkrn, enligt Konungens kroxolmor!, 61 ^ 4vr at igenom ärrenäs LontrsLksr äldre Jnlecknings-hafware, och de, hwilka framför deni äga betalning utur Egendomen njuta, icke ma warda rubbade i den rätt, dem enligt
Lag är rilstandig.
Herr ck-e^onKoipe, ^ nnas Lamuel, föreslog , at sedan grunderna ti!
Lagförändringen nu wörö bifallna, i enlighet med Hans Majlis Nådiga kropostrion, Herr k.e^onstoI^es ^roisLk nu aker mätte upläsas och derefter jamnkaö. » Hwilket skedde och xrojsQsr gillades endast med den förändring uti g. §. ak längsta ärrenäs-tid skulle i stället för Femton ar utsättas tii Femtio.
Herr von Lögeström, hostan.
I anledning af desta propoluwnsr hasme wi nu at förwänta nya Lagar, och jag hyser intet twiswelsmäl om deras rätkwifa.
Wid detta tilfälle torde allenast rillatas mig anmärka, at wi are lyckelige med Lagar; wi hasme af dem stora volumsr och Lagar af alla stag: och jag magar tro, at ingen
Domare kan pasta sig wara i stand at efterlefwa eller ens känna dem alla.
Jag kan för min del ej annat sinna, än at en allmän förbättring af wart Lag..
Werk blifwer för rättwifans handhafwande alldeles nödwandig; och jag skulle i ödmjukhet önska, at til Kongl. Maj:t i underdånighet mätte hemställas, om icke Hans Mastt täckteö widtaga sadana utwagar, hwarigenom Lagarna kunde öfwerseS och en allmän Lag. förbättring beredas; hwilken min ödmjuka önskan jag begär, mätte i krorocollsr antecknas.
Ätskillige hördeS häruti instämma.
IlplasteS Osoonnmle - Utskottets Betänkande af den iz.
Maji, angående en förbättrad Gästgifware-Ord - 4--Z ning, hivilket jamte det dcrwid fogade krojrki til Gästgifware - Ordningen Lades pä Bordet.
Riksens häglof!.
Ständers Oeconomis-Utskotts Betänkande om förbättrad Gästgifware-tvrdmng, jämte bifogadt ?rojeät.
Dä Skjutsnings-Beswaret ar en af de allmänna skyldigheter, hwars upsyllande ar lika nödwändigt, semester nu warands Skjuts-Inrättning, särdeles för Landtmannen tryckande, och i hans angelägna omsorg för Åkerbruket hinderligt, sä har OsconomieUtffottet ansett för en kär pligt, at) til underdånigt följe as Kongl. Maj:ts Nådiga Lropalition, öfwerlägga om de möjeliga förbättringar, som derwid kunde aga rum.
Under Utskottets bemödande, at närmast kunna befordra det hufwudsakeliga andamälet, som wore Allmogens befriande frän det hinder och betryck, den ständiga fkjutsningen medförer, har afwen hos Utskottet upstätt staga; om icke Skjuts-Inrättningen här i Landet skulle kunna ställas pä samma fot, som Utrikes, der resande fortställas med sä kallade Postcller Fragt-Wagnar, underhällna genom entreprenad^, hwilka pä wist tid til sina bestämda Stationer affärdas, utan något ombyte af Hästar pä en sträcka as flera mist Nyttan as en sädan Skjutsfards-Inrättning ar ögonskenlig, men för at döma om den ar antaglig, och har i Riket kan aga beständ, fordras en noga och tilförlitelig kännedom af hwarje Landsorts loenia beskaffenhet med flera omständigheter, hwilka icke, utan föregängua undersökningar kunna med fullkomlig säkerhet bestämmas.
Utskottet, som saknat denna hjelpreda och as sadan anledning icke kuynat inga uti en närmare öst §04 . werläggning om sattet at bringa detta förslag M werkställighet, tror sig likwäl pä förhand kunna stuta, at cur ock Forwagns - Inrättningen wid de större sä kallade sträkwägarna, hwarest en jämn rörelse med et någorlunda päräknadt antal resande gifweS, med fördel lunde antagaS, sä skulle likwäl, i de L^tcr, der färre resande framtäga, och afbidandet as deras ankornst i män deraf more osäkert, denna austallt, Hwars tilbörliga underhållande pä alla ställen more lika nödwändig, icke länge kunna aga bestånd, ocb således det allmänna ändamälet dermed icke upfyllas. Widare har Utstottet funnit sig böra lemna en särdeles upmärksamhet ät förhällandet med den sa kallade Hällskjutsningen, til hwars bestridande osta flera mil frän Gästgifwaregården boende Hemmansagare öro förbundne, at, dä deras tour inträffar, med Hlstar och Wagnredskap infinna sig pä skjutsnings- . stället, der de under owiflhet huruwida de fä skjutsa eller icke, nödsakas afbida icke mindre än et helt dygns utgång,. innan de hafwa rättighet at hemfara.
Stundom anländer dessförinnan nägon resande, men stundom icke.
I förra fallet fär den Hållskjuts-skyldige för dest langwäga resa och särskilldta dygns borrtomistande ätnjuta nägon ersättning, likwäl ej pä längt' när motsvarande de kostnader och den försummelse, han genom en sädan skjutsfärd sätt widkännas; I sednare händelsen äter är hans möda och beswar förgäfwes anwändt, utan all nytta, men lil betydelig skada för den skattskyldiga Jordägaren, hans äkerbruk och näring.
Hästskjutsen i allmänhet följakteligen ar mycket tryckande och beswärlig lärer wara oemotsägeligt.
Jämte det Utskottet derföre, för at genast i nägon män kunna befrämja lättnad deruti föreslagit den rättighet för Hållskjuts-skyldiga Hemmansäboer, at med
Lem, som moro närmare Gästgifwaregården boende, öfverenskomma och betinga om en flik skyldighets utgörande, har Utskottet äfwen warit betänkt pä medel och utwagar til dest fullkomliga afflaffande.
I sadant ändamål får Utskottet widare hemställa vm icke pä de ställen i Riket, der et färre antal af resande wanligtwis färdas, Hällfljutsmngen kunde, lika som redan skett i Smålånd, en del af Skäne och åtskilliga andra af Rikets krovincer, helt och hällit indragas, utan at Ikekerve underlagen, hwilka dä ensamme komma at utgöra fljutsningen, torde behöfwa något deremot swarand-e »vederlag.
Hwad äter angar de traÄer der fljutsnings-beswaret, i anseende til mänga resandes framfart oftare påkommer och hwarest Uelerven utan Hallfljutsens biträde eller något annat unoerstöd, icke skulle kunna med fljutsningen uthärda, sä synes ingen lämpeligare utwäg til indragningen kunna widtagas, än at Gästgifwaren och Uekerver enrot nägon flälig wedergällning af Hallfljutsarne ätogo sig at för resandes fortställande, allena ansvara.
De Hållskjuts-skyldige blifva wäl derigenom icke äireötw- befriade frän all tyngd >— men da det förhäller sig helt olika at för fullgörandet af ett skjutsfärd nödsakas med Hästar och Äkedon resa flera mil och förspilla nägra dtzgn, enrot den förbindelse, at för en sä heswarande skjuts utgifwa en flälig betalning til den, som bor nära wid eller omkring sjelfwa fljutsnings-stället, och hwilken följakteligen sä mycket lättare kan fljutsningen widmagthälla, som han än befriad frän flera af de olägenheter, hwilke den längwägaboende wid sin fljutsresa fär »vidkännas; sä torde icke allenast de HällUutsande i märkoiig nian sinna sig lindrade genom den föreflagna förändringen, utan äfwen en allmän nytta deraf rrpkomma, i anseende Lil besparingen 4<-5 !- af dagsverken som genom en langwäga färd til och frän Gästgifware-Gärden förspillas.
Det är af besia stal, som Utskottet anser sig böra hemställa, om icke genom Konungens Befallningshafwandes flyndesamma försorg i hwarje Län, der Hallskjutsen ännu är bibehållen, wederbörande Hällftjuts-skyldige, Hemmansägare samt Gästgifware och Ikekerve-Skjutsare borde höras, huruwida de skulle willja i en sa beskaffad entrepreuaäs inga, hvarigenom desie sednare gemensamt sörbundo sig at för all skjutsning wara answariga emot thet the förre antingen in natura, eller i förwandling til penningar efter MarkegängSDaxan, til dem ärligen lefverera et wtsit Huantuin Hö, Halm och Hafra, uträknadt ester den wanliga Hällsttuts-ätgängen, samt Gästgifwarens och Kelervens behof för underhällandet af de flera Hastar, som dä torde böra anskaffas.
Härigenom wore klntrexrsneurerns, ä deras sida, icke underkastade något äfwentyr i anseende til prisernas ombyteliga stegring eller förändring; och Utskottet anser något underslef eller misibruk wid öswerenskommelsens upfyllande, desto mindre wara at befara, som Gästgifware, hwilke dä som nu komme at underhälla et behörigt antal Hästar, i män af deras äboende Hemmans storlek, säkert höllö noga hand öfwer Uekerve-Böndernas skjuts-färder, och desie äter för deras egen fördel funno nödwändigt at anmärka, L fall nägot af Gästgifwarne eftersattes; men innan pä. ofwannämnda sätt blifwit inhämtad säker kännedom dels om hwarje Orts särskillda beskaffenhet, dels om de skj'uts-skyldiges egen önskan i afseende pä den före flagna förändringen, hwarom likwäl Landshöfdingarne torde anbefallas at med möjeligaste skyndsamhet, deras utlåtanden afgifva, anser Utskottet icke lämpeligt at om Hästskjutsens affkaffande eller bibehållande nägon allmän Författning widtages — Hvilket allt jämte Utskottets och åtskilliga Ledamöters ingifna -kemo - —7! 4°7 riller til Riksens Höglofliga Ständers granstning och bepröfwande, wbrdfamw.ast hcmställeS.
Norrköping den ig.
Maji igoo. Ä Ridderstapets och Adelns Ä Preste-Ständets magnar magnar 6ari Lteiiair iclörner. 2acir. L/Znwus.
Ä Borgare-Ständets Bonde-Ständets magnar ' wägnar I^oreiius^ ^näer8 parskon. O!. Hwoäor Pilljev/Llcll.
Project til en ny Gäftgifware-Ordning. §. r. Wid allmänna Lands- och Sjöwägar stola nödiga Gästgiswaregärdar mara, ej längre frän hmarannan, än högst twä mil, ther thel sig göra läter.
Skall ny Gästglfmaregärd anläggas, dä äger Landshöfdingen, om Jorden är Krono eller KronoSkatte eller Lärosäten tilhörig, sedan Härads-Rätten hört alla wederbörande och med utlätande inkommit, utse nägon tjenlig lagenhet dertill Ä Frälse-Jord bör det ste med Frälsemannens goda minne, och honom wara obetaget, at sjelf förse Gästgifmeriet med tjenlig Gästgifware. . ' Z. 2.
Uppå allmänna Gästgiswaregärdar ä Landet stola wara nödiga
Hus för '-vägfarande, säsom Säl och Gästestuga med jina Kamrar, Stall och Wagnslider, dem Gästgifware efter Lag och Hufesyns-Ordningen uti rätt ständ hätta bör. L. 3- §. 3.
Hastva Landshöfdingarne at halla noga hand deröfwer, at i de större Städerna af Mrgillcatcn sä-> dane Gästgifware tilsättaS, hwilke icke allenast med tjenliga Hus och Stallrum, utan ock med flera nödwändighcter kunna gä de resande tilhanda.
Gästgifware i de större Städerna böra wara alldeles stulde ifrån Formän och Skjutsrättare, hwilke sednares pligt är, at med Hästar, Sadlar, Magnar, Kärror, Slädor, Selar, och Batar wara för» sedda; och bör IrlaZillraten En eller Twänne gänger vm äret undersökning göra, om Skjutslagets Hastar och Resetyg äro i behöngt stand, dä allt odugligt ogillas och den stjutsstyldige wid lämpeligt wile förelägges, at fu.rgodt genast i stället anskaffa. ^ k. 4- Uti de Städer, der ingen stor handel eller genomfart är, sä ock pä Landet, stola Gästgifware tillika wara skjutsare, och salunda ställa sig til noga efterlefnad, hwad uti denna Förordning stadgadt är; Börande Landshöfdingen noga tilfe, at alle Gästgifware, som äga Hemman, Jord, eller andra förmäner, hwarföre stjuts dem åligger, sadan skyldighet wid Gästgifwaregården utgöra, med det antal Hästar och i den ordning som wederbor, sä at de, under hvarjehanda förevändning, ej mage derifrån befrias til öfriga Sjutslagets betungande. s. F. De som uti Städerna eller pä Landet aro förordnade, at skjutsa med Bät, stvla wara försedde ätmindstone med twänne, en större och en mindre, efter Sjöns storlek som öfwerfaras stansa böra de ock ester ärsens tid hafwa nödigt folk til rodd och segling. 8, Hr - §. 6.
Gästgifvare stola för
Mig betalning lala ds resande fa hus och stallrum, samt nar de blifva otilräckeliga, öfvereirskomma med närmaste grannar, aL de mot billig wedergallning gifva de resande inqvartering. §. 7. Landswag bör laggas', der dct karfvas och Lrndshofdinge wid Tinget lata undersöka, hwrrest den jämnast och beqwämligast göras kan; och stall linds» wäg mara tio alnar bred, men wäg iil Ting, Kyrka och Qwarn, sä ock annor farwäg sex alnar, snut Bro öfver Ström eller Bäsk, lika bred nred wägen; dock pä de orter, der oöfverwinneliga hinder nima eller det eljest onödigt pröfwas, mä de mindre wigar, såsom By- och Qwarmvägar, warda Mr före» stresna bredd undantagna.
Wägrödning bör ste, pä sätt Landshöfdingen nödigt pröfvar, efter hwarje orts bestaffenhet, dä »vägarna böra höjas och fyllas med sand och grus, der sädant är pä utägor at tilgä, samt sä förbättras, at matten pä dem ej stadnar, til hwilken änoa, der det ste kan, diken ä bägge sidor stola göras, med nödiga aflopp derutur; sä stola ock smä bustar pä ömse sidor af lands,vägen ifrån yttre kanten af diket, til fyra, och der ej dike är til sex' alnar borrthuggas; öfwer hwilket allt Kronobetjeningen bör hälla noga upsigt.
Skulle någon tredskas at sätta sina brolottee och wägstycken i det stick, som wederbör, sone och upstatte dä Kronobetjente med Nämnd eller Goda Man, hwad felaktigt är, och kundgöre det den, som wäg eller bro hälla bör, samt förelägge wist tio, at den bättra; gör han det ej, eller förfallolöst uteblifver, dä han om bro- och wägsyn tilsagd warder, pllkte hwarje gäng En Riksdaler ; haswe ock Kronobetjente magt, Z2 4lS ! r» IL at läka bättra för lego och taga den utaf honom, som tredstar. Wid Hemmanet bindes alltid ansvarigheten för »väghållningen, sä at den, som deraf är ägare eller äbo, tilhör skyldigheten utaf hwad, som ofwanföre stadgadt är.
Allmän winterwäg öfwer sjöar eller mosar, stall hwarje by för sina Hemman utstaka, der isen starkast och mindsta fara är; hwarest större sjöar äro, göre det Socknarna som deromkring ligga; andre ock wäg, sä ofta det för strömstärningar eller andra anledningar tarfwas och tede den förbi, »vid Sex Riksdaler gr stillrs bot.
De som stora makar göra, antingen pä längre eller närmare afständ frän wägen, »närke dem ut; öfwer» sorn wräkar böra utmärkas och bro deröfwer byggas, der det sig göra läter, af dem sädana skyldigheter tilhöra, wid Tretton Riksd.
Z2 still, wite; skolande det äligga Kronobetjeningen derä hafwa inseende, at sädant allt i rätter tid ster.
Spilles lif genom försummelse i förestrefna delar, plikte destutom den eller de, som bertil wallande warit efter Rättens bepröfwande hel eller hals mansbot.
Alle, sorn ä Landet Hemman äga eller bruka, stola wägar rödja och broar hälla, warandes ej heller Konungens Gärdar eller Ladugärdar derisrän fria, utan bör hwar och en sit skifte sa efter den del, han i by äger.
Städerna »ned deras innewänare, rödje och hälle äfwen »väg och broar, fä längt stadens ägor räcka; kommandes hwad Presterskapet angär, med wägrödningen inom stadens äillriÄ, likmätigt P.esterstapets krivileZier, at efter »vanligheten förhällas.
Ester stora snöfall eller yrwäder aligger den, som »vägstycke hälla bör, at ofördröjligen stätta de allmänna wägar och gator, enligt de författningar, som . 4>I »m snöstattning utkomna arv, str at de resande beqvämligen fortkomina kunna. §. 3- Allmänna landswägar stola, d« det ej redan stedt, as Landtmätare mätas, sa at alla milar blifwa lika länga och räknas adertontusende alnar pä en mil.
Wid hwarje hel, hals och fjerdedels mil bör uprättas af sten en wänlig stolpe, som wisar miltalet.
Löper wägen til någon Stad, Socke r, Bruk, Sjöhamn elier annars kundbar ort, stola märken sättas, som utwrfa hwarthän den sig leder; äfwensä bör wid Gästgifwarcgärdar utför porten, en Tafla uphängas, med förteckning, huru längt det är til nästa ombytesställe.
Alla säoana märken eller stolpar betalas och underhällas af Häradets sakören; äro de icke tilräckeliga, göre da sammanstött de, som äro styldige at wägen hälla. §. 9- Gästgifware i Städer och pa Landet stola wara försedde, til de Resandes behof, med nödiga och försvarliga Sängkläder, Linne, Bordtyg och annat Husgeråd, Mat, Dricka, Ljus, Wed, Hasta, Hö, Hulm och Hackelse; Är Gästen ej nöjd med husmanskost, utan will hafwa något bättre, mä han med Wärdén derom öfwerenskomma.
Will ock nögon genom egen Betjening, för sig tilreda lata, stände det honom fritt; äliggandes Gästgifware» anskaffa nödiga matpersedlar bertil mot gangbart pris, men Stuga, Bord och Bänk, njute den Resande fritt. §. 10.
Til förekommande af all oreda och twist, huru -ek som Gästen hos Gästgifware» förtärt och ätnjutit, beräknas stall, bör ^>ä Landet af Härads-Rätterna wid Höste-Tinget och i Städerna af UaZillratsrn», alla A' wid MichaelSmäsio-tiden, en stälig laxa sättaS, icke allenast pä en Mällio mat af husmanskost/ utan rck pä D icka/ Sang/ Ljus och llLed samt Hasta, Ha, Halm och Hackelse, hwilka fyra sednare utfcrrrinfls - persedlar ifrån d. i.
Marni om äret til desi ny laxa uorättas, böra betalas med en tredjedels förhöjning utöfver hwad i den förra laxan är utsatt; och skall laxan, til wederbörandes underrättelse. uti Silen eller Gtstestugau ä hwarje Gästgifwaregård anjläs, r.id En R:or. 32 still, bo ; föreläggandes äfwen ^Ia§iliraterna och Harads - Rätterna , Gisigifome, huru stort förråd as Hasta, Hö och Hickelst wid hwarje G-stgifwaregärd hällas bör, för de Resandes behof, som betjena sig af egna Hista:'. Wagrar Gästgifware sadan Resande nödtorftigt betesfoder ester laxa dera, böle Z Rtdr. 16 still, til Församlingens fattiga , .börandeS G lstgifware denna plikt i taka händer genast nedsätta, da Resande i twänne goda ruäns närwaro wifat sig salunda wara för när sked ; men om Gästgifware undandrager sig, at besia bö.er pä stället u gifva och Resande derigenom sättes i nödwandighet at honom Lagföra, plikte dä dubbelt
Ler han stridig finnes och ersätte desiutom den Resande all förorsakad kostnad.
Förmenar Gästgifware lexan för ringa wara, föke dä rättelse deruti hos Landshöfdingen. Z. n. Hästar, Sadlar, Magnar, Kärror, Slädar och Bätar böra Gästgifware och Skjutsare hälla sä mänga, Landshöfdingen och MiFlllraten, efter hwarje Orts beskaffenhet, nödiga pröfwar; ster det ej, böle den försumlige Tre Rtdr. 16 still. Behöfwcr de Resande flera Hästar, än Skjutslaget halla bör, wants r>a imil kelerve eller Gästgifware Hästarne äler mkonnm och twänne timar hwilat. §. 12. Wid de Gästgifwaregärdar, hwarest Hallstjuts ännu är bibehållen, men hwikken möjligt wis efter hand indragas kan, stola de til Hälle!
Skjutsstylor§e, med Hästar och Resetyg sig ä Gästgifivaregärden klockan Sex eftermiddagen infinna och der et dygn eller längre, om sa öfwerenskommet ar / förbliswa, för at de Resande afbida: ware ock berättigade lil den först ankommande Skjutsen.
Den försummelige häremot, angifwcs hos Tings-Rätten och bote Tjugufyra stillingar för hwarje H,st, hvarmed han en eller flera Timar förfallolöst nleöliswer, Men den som alldeles bliswcr borria, böle dubbelt.
Gästgifware ma ej, utan Lanbshöfdingens tillstånd, ätaga sig at stjntfa för någon annan, wid Tre Riksdaler :6 still, bot, ej heller fria någon Skjutsande derifrån, wid enahanda böter.
De, som bo pä
Oar och icke alllid kunna komma til Gästgifwaregården, mage dock, med GästgifwareuS kännedom, öfwsrenskomma med någon annan, som Skjutsen bestrider.
P.i lika fatt mäge de, som lil Hchstjuls aro anflagne, med andra, närmare Gästgifwaregården boende, vm utgörandet deraf betinga.
H vad Skjutsen i Städerna angar, sa kommer derwid at pä manligt satt förblifva.
Landshöfdingen bör, til wederbörandes efterrättelse, genom anteckning i Dagböckerna eller a annat lämpeligt satt, wid hwarje G istgistvaregärd lemna noga och nödig uplysmng, vin hwad för Skjuts-Inrättningen, i anseende til de resandes beqwämligheter och skyldigheter är at iakttaga.
Innan Gästgifware sär skjutsa, bör alltid Hällstnitsen, der sädan finnes, först utgå, men sedan mä Gästgifvaren i tour med kellervLn, intet förwagra de resande sina H star, Magnar, B atar eller annan Fordeustap, ehwad årstid det wara kan, sä lange riägm sädant as honom olegdt är, samt dä hemma simres; stec det/ utan desto wigtigare orsak, dk 4-4 --2""!""!'
M upfylle
Han den resandes bewisliga stada, samt böke bertil Tre Riksdaler och Sexton Skill.; Samma bot ware, om Gästgifware!: förwagrar den resande Hus och Herberge.
Den som först kommer til Gästgifwaregård, bör ock först fa stjuts derifrån. §. rZ.
Uti Bät-leg» betalas efter den Dara, Landshöfdingen fastställt, som alltid ä Bätstället bör wara tilstädes. §. *4.
Ifrån alla Stader, utom Stockholm, som har sin egen Skjutsförfattning, betalas Tols stillingar Milm för hwarje A>ast, men frän alla Gastgifwaregärdar pä Landet Ätta stilling.
Eho som begär eller täger mera Skjutslega, än salunda stadgadt ar, ware förfallen til Tre R:dr.
16 still, böter.
Medhafwer ej Resande egna Rid eller Åke-don, lege dä af den Skjutsande eller Gastgiswaren och betale för hwarje mil: för en Parwagn eller Parfläda med Selar twä stilling, 'för en Kärra eller Slada med Sela afven som Sadel, med beräkning af ^dels mil, dä -^del eller mindre öfwerstjuter, En stilling; förestrisna betalning erlägga Resande, da han den Skjutsandes Hast och Resetyg nyttjat och ifrån sig lemna bör; Och mä ingen' dessförinnan frän Ombytsstället med Skjuts förhjelpas. r;.
Efter en Skjutshäst, ware sig pä hwad Äketyg som häldst, mä ej flere an En Resande färdas, eller medhafwa mera saker, än som utom egen tyngd utgöra fyra a fem Lispund ViÄu-ckie-wigt.
Pä öppen Wagn eller Släda med twänne Hastar, mä ej flere än irenne Resande aka, eller tilhopa medföra mera «f LoKertar, Kappsäckar, Skrin eller Lädor, än 8 a 9 Lispunds wigt.
Färdas Resande med täckta Magnar, tage da för Len, ssm är inrättad til m - 4-5 Person, hwara Resande med Dräng mä aka och medföra saker til Tia a Ellvfwa Lispunds wigt/ twänne Hästar.
För den som ar inrättad til twänne Personer, hwara twänne Resande maga aka med Dräng, samt medföra saker'til Tolf a Tretton Lispunds tyngd, trenne Hästar; för den som ar inrattad til fyra fullwurna personer, tages, fastän ej flere än en eller twänne Resande deruti skulle äka, utom Dräng, med tilhöriga saker af Nitton a Tjugu Lispunds wigt, uti godt -väglag fyra Hästar; men aka flera personer a en sadan Wagn, eller wagarna arv swärn, tage da alltid efter Wagnens storlek fem a sex Hästar.
Medhafwer Resande halfwuxit barn, warde det icke beräknadt uti förenamnda fastställda antal af personer.
Hädanefter stall ock, wid Fem Riksdalers wite, för Gistgifwarne, a hwarje Gistgiswaregärd finnas Wäg-balance eller sä kallad Pyndare, med Skalar och tilräckeliga Wrgter; hwarwid de större mä as fasta stenarter med atecknadt märke om wigten bestå, til tyngdernas afmätande, da twist emellan de rssande och stjutsskyldiga derom upkvmmer; åliggandes det Gästzifwaren -vid answar noga tilse at härmed rigtigt tilgär, och åge derjämte frihet den resanoe stjuts förmena, i fall han will färdas med större tyngd, an här förordnad t ar.
Finna resande nödigt, at i djup eller backig wäg til sin fortkomst nyttja flera hastar, an stadgadt är, medförer säd ant ingen följd at taga lika antal, dä bättre wäg kan träffas.
Enar skjutshäst wigar, stall det alltid wara dea stjutsandes owilkvrliga rättighet, at icke allenast medfölja, utan ock at sjelf köra , wid alla de tilfällen, da antingen desi eget aketyg eller Resandes enbetstyg nyttjas , sa wida kan efter Gästgiswarens eller H.illkarlens intyg dertff stickelig ar; hwarwid Lik.oal rakt - 4'6 tages, ak dä en, til och m d fyra hastar tages, böra icke flere än en skjutsande wara följaktig och tivänns stjrttsare, dä hästarnas antal öfwerstiger fyra och utgör til och med sex.
S'er olycka genom förfnmmelfe etter oskickligt körande, da den skjutsande i förejkrifna händelser sjelf körer, drabbe dä ansvaret honom allena, four jin rättighet missbrukat.
Tiitror sig den skjutsande, at äf-ven köra Resandes egna magnar, de ware sig större etter mindre, och sädant af Resande medgifwes, answare dä l-.kaledes för de olyckshändelser, som genom owarsamt körande tima kunna.