Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När allt detta är iakttaget, så äger Landshöfdingen ej rätt att förneka Gårdfaripass, hvaruti införes Hemmansbrukarens namn och hemvist, orten dit han vill begifva sig, för att sina varor afyttra, förteckning derå, samt tiden då han ofelbart bör vara åter.
Tvänne gånger om året, nemligen i Januari och September månader, utdelas dessa pass för 2:ne månader hvarje gång, och åligger passtaganden dessutom att, innan han företager handelsresan, uppvisa passet på Tull- " kamrarna i Borås eller Ulricehamn, för att styrka, det ej andra varor medföras, än som i passet finnas antecknade
Controllen skulle sålunda synas vara tillräcklig, för att hindra missbruk ; och när dessa ej inträffa, hvarom jag dock ej äger en tillfredsställande öfvertygelse, så är jag af den mening, att omförmälte Häraders
Allmoge icke allenast borde bibehållas vid sina erhållna rättigheter, utan snarare, i likhet med hvad som sker i Helsingland och Norrland, genom premier njuta uppmuntran för sin omtanka att , då en mindre gifvande och bördig Jord ej lemnar hopp till nödtorf. tig bergning, är fliten rigtad å andra patriofiskaj lika hedrande företag.
Dm 4 April. 155 Med förutsättande af Författningarnes obrottsliga elterlefnad kan jag ej inse billigt, att ofvannämnde sju Häraders allmoge bör underkastas den tidspillan och kär,bara utgift, som erfordras, för att obehindradt och kostnadsfritt afyttia egna tillverkningar, då, mig veterligen, inga andra jordägare vidkännas dessa o* nera, och hvartill hutvudsakligast bör räknas den dryga Bevillning för idkande gårdfarihandel, från 3 till och med 15 R:dr Banco- Denna omständighet torde förtjena en allvarsam granskning; ty, antingen bör nämnde Bevillning, såsom otillämplig , alldeles försvinna , e. när den kringvandrande GårdfariBonden ej har annat att sälja, än inhemska eg'na tillverkningar} eller ock misstänkes han för utprångling af otillåtna varor, hvarföre han på sätt och vis i förhand bedömmes att till Staten erlägga en afgift, hvilken, sammanlagd med utgiften för omförmälte bevis, Pass och anteckningar, så betydligen förmindskar den vinst han borde påräkna för Res-rättighetens begagnan-i de, att den ej medförer någon väsendtlig förmån Till bevis härå får jag äran anföra, att, då de uppgifna varors värde beräknas efter högsta försäljnings-pris, så anser jag som maximum, då någon gårdfarihandlande vid resans anträdande medhafvcr angifna egna tillverkningar till ett belopp af 2 å 300
Banco, hvilken summa knappast kan förmodas gilva 12 procents behållen vinst} men om äfven denna, efter min öfvertygelse , högt beräknade fördel antages som säker, så fruktar jag, att nyttan ej ersätter den påtagliga förlust, sorn 156 Den 4 April. gårdsbruket med dertill hörande flera ceconomiska bihaudterirgar, måste vidkännas genom Bondens 2:ne månaders frånvaro.
Att kringvandringen i afseende på sederna ej kan vara nyttig, särdeles för de yngre, är lika säkert, som att håg och vana för vanliga gårdbruksarbeten derigenom raindskas.
Att helt och hållet inskränka resräitigheten, torde dock vara betänkligt; ty derigenom skulle afsättningen af egna tillverkningar försväras och Bonden utstängas från andra afyttringsställen än de, som nästgränsande Städer tillbjuda, och hvarest handlande derstädes ägde tillfälle missbjuda säljaren, och ofta under varans verkliga värde köpa den.
Under namn af gårdfarihandel, bedömmes i allmänhet all den Vestgöthehandel, hvilken utöfvas af kringvandrande eller vandrande säljare.
Hvad jag i det föregående yttrat, har endast afseende på förbundshandel; men sorn från samma orter de så kallade Borås och Ulricehamns ContingentBorgare äfven till idkande af enahanda handel, lika med de förra, äro berättigade, så, kanske med långt större skäl, böra och kunna utöfvade och så billigt klandrade missbruk till stor del tillskrifvas dem- Desse handelsmän , som af Magistraterna förpassat, oftast på ett år, äro förpligtade att med sina familjer bo i nämnde Städer, samt der hafva öppna salubodar.
Men, då jag med visshet känner 3 att denna föreskrift ej alltid ef - Den 4 April. 157 terlefves, utan fastmer missbrukas till den grad, att flere ContingentBorgare till och med i andra provinser varit boende, och genom
Handelsrelationer i alla orter utvidgat sina speculationer, så vågar jag tryggt göra den slutsats, att öfverflödets högst skadliga kringspridande ej endast bör tillskrifvas Gårdfarihandlande.
Nödvändigheten att genom nya Författningar, mer lämpliga till närvarande tid > afböja alla afvikelser från de stadgar, som i fordna tider ansetts tillräckliga, tior jag mig böra vördsammast tillstyrka; och tror tillika, att ändamålet lättast och säkrast skulle vinnas, om vissa personer finge uppdrag att granska denna angelägenhet; ty derigenom skulle, utan att kränka de förut gifna primitiva privilegier, som angå Vestgöthahandeln , missbruket hämmas med bibehållande af den idoge och nyttige Medborgarens tillerkända lagliga rättigheter.
Utan att ingå i några detailer, ledande till ändring och förbättring i omförmälte Författningar, så får jag till Eders Excellences och Höglofl.
Ridderskapets och Adelns upplysta pröfning endast hemställa, om icke en påtaglig nytta skulle åstadkommas derigenom, att ingen Gårdfari- eller annan till Vestgöthahandeln hörande person borde med pass förses, som ej upphunnit till 30 års ålder; och ej, som nu oftast händer, Hemmansåboer öfverlemna gårdsbruket till söner och andra lagliga arfvingar^ hvilka» då de äro skrifne för 158 Den 4 April. hemmanet, äfven begagna den dertill höran* de handels1.ättighet.
Herr Adle,-heim, Pehr, hade inlemnat ett så lydande: Ödmjukt Memorial.
Sedan, i anseende till den allt jemnt stigande dyrhet, det måste vara och ännu mera framgent blifva en omöjlighet, att Hans Maj t Konungens och Hans Kongl.
Hot ceconomier kunna bestridas med de 'årliga summor förut dertill af Riksens Högiofl.
Ständer äro anslagna, får till Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Högiofl.
Ridderskapets och Adelns mogna ompröfvande jag den äran ödmjukast hemställa: att för Hans Maj:t Konungen måtte ännu vidare anslås en årlig summa af Etthundrafemtio Tusende Riksdaler BancoSedlar, äfvensom en årlig tillökning af Sjuttiofem Tusende R:dr samma mynt för Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, och att dessa årliga tillökningar utgå ifrån och med den första Januari innevarande år.
Vinner denna min ödmjuka hemställan Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskalIkens samt Högiofl. Ridderskapets och Adelns benägna bifall, torde detta mitt Memorial få blifva de öfriga MedStänder communiceradt.
Begärdes på Bordet. 159 * Herr Ljungfelt, Henric Wilhelm, hade inlemnat till Protocollet följande, som upplästes:
Ett bestämdt begrepp om öfverflöd lärer icke kunna fattas genom särskildta betraktelser öfver vissa delar, som kunna indragas.
Detta begrepp uppkommer antingen såsom följd • af hvarje enskildt medborgares öfversigt på sin hushållnings räkning, hvarvid allt blir ett öf-' verflöd, sorn i utgifter öfverstiger dess årliga inkomst, eller det uppkommer genom Regentens vaksamhet för Riket, att det icke må tryckas af en betungad handelsvåg, af främmande importer.
Emot det förra öfverflödet kan icke med framgång användas förbud och strafflagar.
Hvem skulle vilja störa den allmänna säkerheten, den husliga sällheten , genom visitationer och controller, eller hvem inser icke dessa utvägars olämplighet ?
Då samhällen genom sådana orsaker försvagas , kunna dessa resultat af misshushållningen ické annorlunda afböjas, än genom exempel från de stora.
Kraftig är denna verkan på alla classer af medborgare.
Utom den skall bruket och vanan beständigt utöfva deras magt öfver svagheten, utom d£n kunna väl frivilliga öfverenskommelser träffas, inea skola snart å nyo brytas af mängden, och hvar - Den 4 April. je brutet löfte skall blifva ett ingrepp emot Nationalcaracteren, en vanhelgd af gamla Svenska redligheten, utaf ännu vådligare art, än det onda man söker förekomma.
Skulle åter den enskildta misshushållningen stiga till sådan förfärande högd , att hela Nationen hotas med förstöring, såsom en följd af den individuella lättsinnigheten och sedeförderfvet * skulle deraf den egoism uppkomma, som blott har egna fördelar till föremål , och är utan deltagande i fäderneslandets och likars öden; skulle denna veklighet och slapphet, som afskyr att lemna makligheten, äfven när fosterlandets väl fordrar en manlig verksamhet, börja blifva Nationernes caractersfel, så att mängden blott söker rikedomar och titlar, med eller utan framgång, och i alla fall, så långt den förmår, omger sig med deras klädnad och yttre kännemärken , att hvar och en vill likna den rike och förnäme, obekymrad om medlens loflighet och följderna, utan känsla för den torftiga sjelfständighetens och det inre egna bifallets värde, häraf uppkommer slafviska och fala tänkesätt; blygd och vedervilja för lofliga och berömvärda, men tillika mödosamma och obemärkta näringsgrenar; osmak för gagnelig verksamhet; allmänna tyckets och uppmärksamhetens bortvändande från all skgs redbarhet, till all slags flärd då säger jag Nationen börjar till deti na grad urarta, då är tiden inne för lagstiftande magten att utöfva sitt högsta förmynderskap - II.
Den 4 April. derskap för dessa nvilioner slösare och UtsväfVande , ty då har öfverflödet öfvergått från vissa medlemmar till hela samhällen.
Huruvida denna teckning i mer eller mindre mån kan vara lämplig till oss, tillhör ej mig att dömma.
Allt nog, att en undersökning härom, samt botemedlen för det bevislig!; skadliga, förtjena den största uppmärksamhet.
Detta kan ej vara i en enda persons förmåga , och mindst min. jag vågar derföre vördsamligen till Eders Exceliences och Högloft.
Rid* derskapets och Adelns upplysta pröfning hemställa, om det icke vöre nyttigt, och för ändamålet tjenligt, att Oeconomie- och BesvärsUtskottet anmodades; 1:0
Att undersöka, hvilka de öfverfiöds-artiklar egentligen äro, som alldeles borde förbjudas till införsel och till förbrukning. 2:o Att pröfva, om några sådana författningar eller anstalter finnas, som i mer eller min. dre mån motarbeta detta välgörande ändamål. 3:0
Att föreslå, hvilka åtgärder för öfrigt kunde vara tjonligast att verka på allmänna opinionen, för att minska den i alla Stånd ötverklagade luxen ; och 4:0
Att utarbeta ett sådant projekt till Anstalters vintagande i detta afseende , att Rikets Ständer, efter en noga granskning derRidd. 0. Ad.
Fröt, N:o 21. zz> 162 Den 4 April. af, kunde förena sig, att hos Kongl Majit i underdånighet anhålla,’ det reglementariska åtgärder i öfverensstämmelse dermed måtte vidtagas, I händelse EdersExcellence och Höglofl.
Ridderskapet och Adeln skulle finna dessa anmärkningar förtjena något afseende, är min vördsamma anhållan, att detta Dictamen må till Oeconomie- och BesvärsUtskottet remitteras, jern. te dess meddelande åt de öfriga respectiva MedStånden.
Remitterades till Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottet, och blef communication med de öfriga respectiva Stånden Författaren tillåten.
Herr Grefven och Landt Mar skalken androg, att, då redan någon tid af Riksdagen vore förliden , och någon del af de vid Ståndens och Utskotters Canzlier antagne Tjenstemän vore i den belägenhet, att icke kunna umbära den aflöning, som detn skulle komma att beviljas, syntes honom tidpunkten vara inne, att efter vanligheten hos RiksStånden föreslå grunderna och beloppet af samtlige Riksdagstjenstemäns aflöning; i anledning hvaraf Herr LandtMarskalken hemställde att, likasom vid de trenne sednare Riksdagarna skett, Promemorier i detta ämne måtte få af Herrar Talmän, för Ståndens Canzlier och Vaktbetjening, och af Utskottens Ordförande, för Utskottens, inlemnas till Stats Ut»
Den 13 April. 163 skottet, i afsigt att detsamma måtte med sitt yttrande och hemställan häröfver till Riksens Ständers Plena inkomma.
Ridderskapet och Adeln åtskilldes klockan half till 8* In fidem protocolli A. G, Silfverstolpe.
Thornia gen den i3 April* Plenum klockan 9 förmiddagen.
Justerades följande : Utdrag af Protocollet, hållet i Höglofl» Ridderskapets och Adelns Plenum, efterm. den 4 April 1815. S. D. Uppå anmälan af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken, att, dåredan någon tid af Riksdagen vore förliden, och en del af de vid Ståndens och Utskottens Canzlier antagna Tjenstemän vöre i den belägenhet, att icke kunna umbära den aflöning, som dem skulle komma att beviljas, syntes honom tidpunkten vara inne, att efter Vanligheten hos Den 13 April.
RiksStånden föreslå grunderna och beloppef af samtlige Riksdags-ijenstemäns aflöning ; beslöt Ridderskapet och Adeln för sia del’ att Promemorier i detta ämne skulle få af Herrar Talmän, för Ståndens Canzlier samt Vakt. betjening, och af Utskottens Ordförande, lör Utskottens, inlemnas till StatsUtskottet i afsigt att detsamma matie med sitt yttrande och hemställan häröfver till Riksens Ständers Plena inkomma.
Ut supra. justerades PleniProtocollen för den 4 April, för- och eftermiddagen.
Föredrogs å nyo och remitterades till Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottet Herr of Darellis, sistlidne Pienidag på bordet lagde, Hietainen, samt blef det
Författarén tillåtet att detsamma med de öfriga respectiva Stånden comtnunicera.
Det sistlidne Pienidag på bordet lagde Memorial från ExpeditionsUtskottet, angående förökning af Utskottets betjening, blef nu ä nyo föredraget samt af Ridderskapet och Adeln bifallet.
Vid förnyad föredragning af PrestStåndets, sistlidne Pienidag på bordet lagde ProtocollsUtdrag af den 29 Mars, rörande Herr Prosten Doctor Stenhammars communicerade Memoria), uppläste Den 13 April. 165 Herr Spaldencreutz, Aruid, följande:
Med mycken förundran har jag först afhört och sedan genomläst Herr Prosten Doctor Stenhammars hittills på bordet liggande Memorial, jag hade aldrig" kunnat förmoda möjligheten, att Riksens Ständers önskningar eller beslut någonsin skulle kunna mindre noggrannt expedieras, än de af Ständerna blifvit uppgjorde och öfverenskomne.
Af ofvannämnda Memorial har jag likväl blifvit öfvertygad om motsatsen, och sedan jag noga granskat de deruti uppgifna facta, och funnit dem grundade och sanna,1 har jag ej kunnat undvika att offentligen yttra den obehagliga känsla, som detta besynnerliga förfarande hos mig åstadkommit.
Så länge Svenska Nationen äger rätt att stifta sina egna lagar, så länge denna frihet utgör grundvalen för Sveriges sällhet och bestånd och är Nationens rättig, het: så länge ärö vi äfven skyldige att med styrka och kraft understödja och bevara den.
Dertill hörer hufvudsakligast att noga vårda och efterlefva de lagar, som blifvit öfverenskomne och uppgjorde, och att, framför allt, vaka deröfver, att dessa lagar ej af okunnigheten, vårdslösheten eller sveket, bli annorlunda uttryckte och till efterlefnad påbudne, än den Lagstiftande magten sjelf åsyftat och beslutit. jag för min del är mycket ömtålig om Svenska Nationens rättigheter, och det är af denna orsak jag härmedelst får uppmana hvarje rättsinnad Individ af Ridderskapet och Adeln att noga öfverväga det ämne, hvarvid jag nu sökt fästa Ridderskapets och Adelns Den 13 April. uppmärksamhet.
Jag hade bordt detaljera saken nogare, men, för att ej bli för vidlöftig och tröttsam, får jag endast recommendera Prosten Doctor Stenhammars förtjenstfull:!
Memorial, att af hvar och en af mitt Stånds redliga Medlemmar noga genomläsas, emedan det innehåller alla de detaljer, hvarpå jag grundar min anmaning.
Tillika får jag föreslå , att Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, antingen enskildt eller i förening med de andra Stånden, genast ville anmoda Riksens Ständer3 Justitieombudsman att så snart som möjligt 'till Riksens Ständer inkomma med sitt utlåtande om de i Prosten Doctor Stenhammars Me. morial åberopade händelserna angående Be* villningen, Brännvins-tillverkningen, Mantalsskrifningarna och Extra Roteringen, på det att rätta förhållandet, hvad möjligt är, må blifva kändt.
Till förekommande af alla misstag för framtiden , får jag äfven föreslå , att under loppet af denna Riksdag ett så kalladt RevisionsUtskott, af 2:ne till 3:ne personer af hvarje Stånd, måtte förordnas.
Detta Utskott bör vid slutet af Riksdagen vara skyldigt att, innan Ständerne åtskiljas, noga granska alla Expeditioners öfverensstämmande med Riksens Ständers underdåniga önskningar eller beslut, hvarjemte Riksens Ständers Justitieombudsman borde åläggas vara närvarande vid detta Utskotts sammankomster, dock kanske utan rösträttighet, men för att bevaka Ständernas rätt och noga tillse att genom felaktiga redactioner ej skulle kunna uppkomma Författningar , stridande mot Ständernes Den 13 April, 167 fattade önskningar eller beslut.
Äfven skulle det tillhöra Justitieombudsmannen att i sin årsberättelse upptaga förloppet härvid, så att Allmänheteu kunde upplysas om förhållandet.
Jag anhåller om Eders Excellences Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskal* kens proposition på mitt förslag, och att detta mitt Memorial må med de öfriga Stånden blifva communiceradt.
Hans Excellence Herr Grefven och Landtttlar'- skalken hemställde , om icke Ridderskapet och Adeln ansåg samma ändamål, som det, hvilket Herr Spaldencreutz åsyftat , kunna vinnas genom instämmande uti PrestStåndets i detta afseende fattade beslut 3 och föreslog således, att enahanda anmodan måtte göras till Ridderskåpets och Adelns Utskotts Ledamöter, som den, hvilken af PrestStåndet till dess Ledamöter blifvit gjord.
Till remitterande företogs Herr af Vhrs , sistlidne Plenidag på bordet lagde, Dictamen, hvarvid Grefve Rosen, Axel, uppläste följande : Enär Herr Directeuren af Uhr för godt funnit att uti sitt den 4 April uppläste
Dictamen motsäga flera af de anmärkningar , jag trott mig böra framställa emot det yttrande 168 Den 13 April. till Protoeollet , som samme välde Ledamot den 29 sistlidne Ma's uppläst i detta Stånds Plenum, tinner jag mig föranlåten att ännu en gång utbedja mig Höglo!!.- Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på det ämne, hvilket Herr Directeuren af Uhr och jag betrakta utur så olika synpunkt.
Min tanka har aldrig varit att ursäkta missbruk, hvilkas utöfvande det är min pligt, både som Embetsman och Medborgare, att afsky och beifra, derföre har jag uti mitt senaste Dictamen till Protoeollet, långt ifrån att yttra en slik^villosats, endast med skäl, styrkte genom facta, sökt bestrida vådligheten af en oinskränkt jSIedevlagsfrihet i Götheborg, samt ådagalägga, att ej dålig Cours föranledes af denna handelsgren, och att tvärtom flere högst betydlige förmåner tillkommit
Fäderneslandet genom de sednare årens utvidgade trafik i lötheborg, hvilken åter varit en följd af den dervarande Nederlagshandeln, som ditlockat eljest uteblifne Speculanter och Capitaier, och tillika beredt ett hitintills i Sverige okändt mercantilt förhållande.
Det skall, likasom förra gången, blifva med strödda skäl, jag får äran inför Höglofi.
Ridderskapet och Adeln styrka mina satser; ty att uti en systematisk afhandling utbreda mig öfver allt, hvanill discussionen gifver anledning, vore upptaga Ståndets dyrbara tid till en grad, sorn icke är svarande emot de gränsor, yttrande till ett Protocoll förutsätter.
Den 13 April. 169 Efter denna korta ingress öfvergår jag nu till ämnet:
Herr af Uhr påstår, att jag motsagt mig, när jag yttrat: att sednare Handelsförhållanden och Trcinsiioröreisen i Götheborg ej haft någon hufvudsaklig del i förhållandet till den höga VäxelCoursen, emedan jag på ett annat ställe medgifvit: att enskildte vinglerier bidragit till Conrsens försam, rande.
Jag hoppas likväl kunna förena dessa uttryck genom det bevis, som ligger för öppen dager uti Danmarks ccconomiska Handelsoch Finance-förhållanden under de sednare 2® åren.
. Säkerligen finnas få Stater, som med obetydliga exporter likväl drifvit en starkare och mera lönande handel, haft en efter locala omständigheter bättre inrättad RiksOeconomie, än nämnde Land, ända till dess olyckliga politiska förhållanden nödgade Konungen att stänga sina hamnar för snart sagdt all trafik:
Landtbruket drifvet till högd, den gren deraf, hvarpå det ensamt kan orubbadt hvila, nemligen Boskapsskötseln, omtänksamt förbättrad, näringar uppmuntrade och Myntvärdet stadgadt till den grad, att Dansk Courant alltid var något bättre än vår Riksgäldssedel, oaktadt dessa mynt borde vara nästan al pari.
Se der en kort, men sann målning af Danmarks tillstånd ända till år 1807.
På hvilka grunder hvi lade desse så lysande förmåner, annat än på Köpenhamns lyckliga läge för Transitorörelse emellan Ostersjöhåmnarna och Europas öfriga, samt Indiens haf?
En stor Statsman, Grefve Bernstorp,, fattade med ljus blick och o - 170 Den 13 April. vanlig verkningsförmåga vigten af detta läge, inga prohibitiva Författningar inskränkte speculanten, d-n mest utvidgade Nederlagsrörel se ägde rum, Och välståndet var allmänt Vändom taflan , och vi finne
Danmarks enskildta och allmänna välmåga vid stängda hamnar försvunnen , myntväsendet det mest vacklan ie sorn kan upptänkas, och Växelvinglerier, som man kallar det, verkställda till den grad, att på en vecka Coursen kunde stiga och falla flera hundrade procent.
Om till försämrande af myntet onekligen krigsrustningar, öfver Statens krafter, hufvudsakligen bidragit, måste man väl äfven medgifva, att dess vacklande värde underhölls genom speculanter, som ej tillkommo genom någon Transitohandels asped, enär hamnarne voro tillslutne för alla skepp.
När jag med det sjeifmisstroende , som öfverensstämmer med mina inskränkta kunskaper, upprigtigt bekänner mig ej våga yttra något bestämdt om rätta och de tnångfalldiga orsaker till vårt mynts försämrande, tycker jag mig, utan att öfvergå blygsamhetens gräns, vara berättigad tro, det en jemförelse emellan tvenne Transitoplatser är lätnp. lig för att leda i bevis, det Transitohandel och Cours äro tvenne särskildta saker, som, åtmindstone i Danmark , varit oberoende af hvarandra, och således i Götheborg äfven kunna stå i skildt förhållande.
Jag har yttrat min mening, att Lurendrägaren sist af alla väljer Nederlags utvägen till sitt ändamåls vinnande, och att jag tvif - Den 13 Npril. 37i lar, det betydliga missbruk skett uti sådant afseende vid reexportationen af varorna.
Uhr åter hänvisar till de tid efter annan inkomne rapporter till högsta Tullstyrelsen ock till Handlingarna af mångfalldiga Rättegångar, i anledning af dels upptackla, dels på högsta sannolikhet förmodade missbruk vid reexportationen af Neder lagsvaror.
Utan att äga någon precis kännedom om ett sådant förhållande, vågar jag likväl förmoda, att dylika rapporter skola vara ganska få, och Rättegångarne ännu färre, samt de upptäckta missbruken obetydliga, hvilket bäst bevises, om man undersöker Confiscations'berättelserna, samt af dem inhämtar huruvida de gjorda beslagen skett vid varans in- eller utgående.
Jag har aldrig hört om talas mera än tvenne casus af sednare fallet.
Förenande mig med Herrn/ Uhr om nödvändigheten af större NederlagsMagaziners uppförande , är det med tillfredsställelse jag får underrätta, det Staden Götheborg intet blifvit förledd att utur sigte lemna nämnde angelägenhet, genom några mindre nödiga Byggnaders företagande; ty i ehuru stort behof man är om en Börs, betjenar man sig ännu härtill af ett litet och uselt ruin i den 80-åra gamla Rådhusbyggnaden , och något Assembléehus var vid min afresa ifrån Staden ej heller påtänkt att bygga.
Vid Herr af Uhrs anmärkning, att fördelen af 1812 års utskeppning af förtullade varor är problematisk, i anseende dertill att jag ej 1 72 Den 13 April. styrkt huruvida dessa varor afgått till utrikes ort, är jag iedsen att ej nu på stället kunna bevisa att sig så förhållit, men skall inom få dagar vara dertill i stånd, enär jag efterskrifva så väl denna som flera detailerade upplysningar i det ämne jag nu behandlar.
Hvad jag yttrat i mitt förra Dictamen, angående otillåten Tullcredit, medgifver jag är ett missförstånd, hvartill jag iörleddes af Herr qf
Uhrs eget uttryck i sitt första Dictamen.
I 1 ka mån, som Herr af Uhr, ej en gång i inbillningen, kan föreställa sig ett så högt b;-lopp af Kronoutskylder eller Tullinkomst, som skulle svara emot den af oinskränktaTransitorörelsen uppkommande oberäkneliga Statsförlust, öfvergår det minfattning, huru Nationen skulle kunnat dessa sednare 7 åren utgöra det deficit i Statsinkomster, som genom en vanlig Tull och Bevilinings intrad af Götheborg skulle uppkommit.