Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Frågan om fri Communication emellan tvänne inrikes Provincer är dessutom så enkel och utredd, att den'minsta tvekan icke lärer uppstå om det beslut, som bör fattas — Man säger att Skogarne i Blekingen äro redan uthuggne, att om utförsel till andra Orter tillätes , Skogs-Producter blifva dyrare och med tiden kunna saknas för denna Province — Efter den localkann^dom jag äger om Skogarne i Blekinge, är förhållandet, att på 2 å 3 mils afstånd ifrån Kusterne, äga Skogarne sä ringa värde, att de just al denna orsak blifvit minskade genom Svedjande, det mäst förstörande af allt satt, att hushålla med Skog och denna behandling fortfar ännu — Om en bättre hushållning , som blir en följd af Skogens högre värde infördes, blefve Blekingska Skogarne tillräcklige både för Ortens behof och att utföra betydligt deraf tili Skåne — Man kan väl dess - Den 4 April. utom knappt tänka sig en orimligare Författning än, att r.ne angränsande Provincer i .samma Rike, som sinsemellan hafva Sjö-Communication icke få obehindrat tillföra hvarannan sina Producter , som de Ömsesidigt behöfva; ty Blekingen har vanligen behof af Spannmål från Skåne likasom denna Province af Skogs effecter ifrån Blekingen; äfven 0111 dessa Provincer icke tillhörde samma Rikt*, vore forbudet ej skadeligt för Blekinge.
Blott Landvågen och äfven ifrån en enda Hamn i Blekingen kunna nu Skogs-Producter till Skåne utföras.
Det är såsom en värd Ledamot yttrat sig i en af de mäst uppenbara motsägelser, att hindra en naturlig Communication emellan vissa Provincer, under det att man pä Nationens bekostnad, tillställer en artificiel emellan andra.
Om den allmänna nyttan och billigheten af det ifrågavarande förbudets upphäfvande, på sätt Utskottet föreslagit, lärer icke ringaste tvekan äga rum, för det opartiska omdömet och då Ridderskapet och Adeln redan vid förledne Riksdag bifallit en lika beskaffad Motion, sorn den nämnde; så vågar jag vördsamt tillstyrka och hemställa, att Ridderskapet och Adeln utan afseende på de mot Utskottets Betänkande gjorde Anmärkningar och utan återremiss, behagade Betänkandet bifalla.
Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric.-
Jemtö det jag förenar mig uti de yttranden, Herrar Rosenschöld och Mannerstam afgifvit, återstår Den 4 April. blott för mig att förklara, det jag icke kan antaga de skäl, hvilka jag hört här anföras emot bifall af Utskottets Betänkande.
Det tvång som hitintills hvilat öfver ifrågavarande Provincers rättighet att få utföra sina Skogs-Producter, grundar sig egenteligen på gammalt bruk, utan annat giltigt skäl, och jag finnér således ingen anledning att detta tvång derföre bör bibehållas; och det så mycket mindre, som vid första ögonkastet visar sig genast orimligheten af förbudet, att ej få ftan samma Strand föra sina effecter til! hvad Ort af Riket man behagar, utan endast till ett visst »nvist ställe, såsom Carlskrona.
Hvad åter angår den befarade följden af förhöjda Ved-priser, kan jag ej finna något skäl, som berättigar Carlskrona Stads Innevånare, att äga ett Monopolium, att få köpa ved för bättre pris än hvad andra derföre måste gifva, äfvensom jag tror att Örlogs-Flottan icke eller kan komma att genom en sådan friare Ved-utförsel beröfva* erforderligt
Virke för des9 Skepps-Varf, då det är lika så litet i Blekinge som å andra Orter tillåtit att fälla Ekar utan föregången tillåtelse och utsyning.
Man har äfven påstått, att Lurendrägerier skulle genom en ökad Seglations-friber underlättas, men sådant kan jag icke eller finna, emedan, om man antoge att Vedbåtarne kunde utifrån infora främmande Varor, man äfven Dtn 4.
April. borde anse detsamma lika lätt kunna inträffa ined de många Strömmings* och FiskeriFartyg , hvilka begifva sig ut till de yttersta Skären af Rikets Kuster oftast 3 å 4 mil från Landet; men man har likväl ej förbjudit sådant.
Jag önskar derföre att Utskottets hemställan tillika med den, som i detta ämne redan vid förra Riksdagen till Kongl. Maj:t framfördes, måtte snart blifva bringad till verkställighet, och jag förenar mig äfven med Herr Mannerstam deruti, att Betänkandet kunde utan återremiss varda af Högloft.
Herr Påhlman, Otto Fredric: Herr Mannerstam har så fullständigt anfört de skäl, hvilka böra föranleda till bifall å Högloflige Utskottens Betänkande, att jag anhåller få till alla delar förena mig med hvad nämnde värde Talare yttrat.
Hela min själ uppröres, då i ett tidehvarf, hvilket benämnes såsom upplyst, jag ännu höc försvaras sådana Monopoliske och Skråmässige Författningar, hvilka från Århundraden tillbaka leda sitt ursprung från egennytta hos vissa och den råaste okunnighet bos andra, och uti hvilka gamla föränderlige, beständigt hvarandra af> lösande Författningar, mer än någon annan Riks olycka, igenfinnes orsakerne till Sveriges aftynande krafter och minskade Production.
Och aldramäst är det smärtande att hnna dylika Riksförderfligt Stadgandeo försvaras af Män, 2?6
Dm 4 April. hos hvilka Nationen, genom deras ställning i Samhället, har rätt att vänta urskil lili ng oc*h med tidens upplysning förenligt omdöme.
Man igenfinner gamla Författningar, som förbjudit Landtmannen i vissa Orter, att på något annat ställt* än elen eller den Staden föryttra sine med svett och möda sandade varor, som ålägger honom att på vissa löresknfna och inga andra vägar föra sina varor, att endast pA vissa dagar samt till och m;-d vissa föreskrifna timmar dem försälja, och att vid alla afvikelser derifrån hafva jemte böter varan förverkat.
Till antalet af sådana, fria människor förnärmande föreskrifter, kan med allt skäl hänföras, den nu ifrågavarande, hvars yrkade förändring elier upphafvande visserligen icke är förtidigt.
Är icke Allmogen i Blekinge och Skåne, såsom Svenska Undersåtare , lika så väl berättigade till det beskydd, att redeligen få sig försörja, som de i Carl krona Stad; eller bora de förra ännu längre hindras fran utöfningen af fria Mäns ostrioiga rättighet, för att bereda lindriga Vedpriser åt de sednare.
Är icke Skäne och Blekinge Svenska Provincer för hvilka Hafvets begagnande bör vara gemensamt med aila Öfriga?
Det lärer böra tillskrifvas tidens sällsamheter , att under det otanteliga Summor uppoffras - Den 4 Amil. offras för aft bygga en Canal, fortfar förbudet att begagna Hafvet till lättad afsättning 2:ne Svenksa Proviuser emellan , och att en som yrkat den förra, nemligen, Canal-ar.läggningen, försvarar förbud nsot Hafvets begagnande.
Såsom skäl för fortfarande förbud har äfven blifvit yttrat att ^kogarne i Blekinge redan äro uthuggna.
Häremot
Or jag er eta, att då det är solklart, att den som ingen Skog har, kan icke eiler någon försälja, bl fver förbudet deremot icke de<s drindre lika onfriligt.
Det är bedröfligt att höra Statsmän, som ännu olif ntenteligen framträda såsom Föifäcktare för Styrelsens förmynderskap öfver den enskilta industrien.
Grefve Cronstedt, Clas:
Ändamålet med en Lag bör vara att förekomma förbrytelser och ej lemna uppmuntran till deras begående.
Jag känner, atti oaktadt förbuden mot veds utförande från Blekinge till Skäne sådant likväl årligen sker , på det sätt, att Bönder och afven andra med sin3 Båtar och små Jakter se,-la. till Bergqvara i Caimare Län, och der skaffa sig betyg, det de lastat ved derifrån för att gå till Skåne, hvaremot Författningarne ej lag. ga något hinder och hvarigenom Kronan förlorar de Tullafgifter, som eljest bordt erläggas.
I öfrigt får jag upplysa att Örlogs-Flottan de Ridd. och Ad.
Prot. V B. i A/d. 33, 34.
r 258 Den 4 Ap il. sednare åren icke erhållit någon ved från Blekinge, utan bar den afhämtats från Småland.
Herr af Brickman Gustaf:
Det smärtar mig, att mitt fria yttrande öfver det förekomne ämnet, väckt6 obehagliga känslor; men jag lider häldre denna smärta än den bittra förebråelsen att hafva lemnat flere tusende människor åt ett hotande öde, utan att åtminstone framställa det.
Jag har dessutom icke bestridt Allmogens ifrågavarande rätt:
Jag har endast påstått, att den af andra Medborgares anspråk, på tillvarelse i Samhället måste begränsas j och om sanning och rättvisa böra grundlägga hvarje enskilt
Domares öfvertygelse; så måste de vara ännu mera angelägna för Nationens Representanter, för att icke genom förhastade omdömen, bereda vådliga följder.
Derföre har jag trodt och tror ännu , att närmare upplysning i detta ämne, långt ihan att vara öfverflödig, fast hälidre kunde gagna , vid en lugn och fördomsfri pröfning, och vid ett i förhållande dertill rättsenligt fattat beslut.
Herr Grefvin och Landt Marsh olken hemstäl* de, om icke enär Pluraliteren af Ridderskapet och Adeln syntes benägen att nu genast bifalla Utskottets Betänkande, Herr af Brinckman behagade afstå från sitt yrkande om återremiss deraf.
Herr af Brinkman :
Jag känner lifligt värdet af Herr Grefvens och LandtMarskalkens
Ben 4.
April. 25 9 föreställning, och vördar för mycket Höglofl.
Ridderskapets och Adelns allmänna röst, för att icke afstå från min anhållan om återremiss.
Men jag begär att det jag anfört, må i Höglofl.
Ridderskapets och Adelns Protocoll vittna, om uppfyllandet af min pligt, både såsom Medborgare och Styresman, att för Högloflige Ridderskapet och Adeln icke dölja sanna förhållandet, under det jag upprigtigt önskar, det den frihet som åsyftas, till dess verkan må blifva mindre skadelig, än den jag trott mig kunna förutse.
Herr Munck af Rosenschöld , Eberhard.- Herr af Brinckman har yttrat, att uti detta Mål, voro tvänne Parter, hvilkas lätt borde vid afgörandet komma i betragtande.
Jag får härvid blott anmärka, att dessa Parter äro Nationen å ena sidan, och några enskilta Innevånare i Blekinges Städer , i synnerhet i Carlskrona, å andra sidan, hvilka senare ej tyckes inse sambandet emellan Städernas interesse och Landets välmåga.
Som Riksens Ständer blott representera den ena af dessa Parter, eller Nationen , och äro pligtige att bevaka endast dess intresse, så tror jag att Riksens Ständer äga rätt att taga sitt beslut till förmon för Nationen, utan att behöfva afäagta andra Partens hörande, hvartill utom dess den magt, som sluteligen skall afgöra denna fråga , haft ett tillräckeligt och förmodel/gen redan nog begagnadt rådrum.
Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, blef Lag- och 360 Benj.
Oeconomis-Utskottens ifrågavarande Betänkande af Ridderskapet och Adeln gilladt.
Till pröfning företogs Lag- samt Allmänna Besvärs och Oeconomis-Utskottens den ig sistledne Martil afgifne samt den i dennes på bor. det lagde Betänkande, öfver väckt Motion om upphäfvande af förbud mot Landsköp.
Harr Mannerstam, Johan:
Emot det upplästa Betänkandet utber jag mig få göra några Anmärkningar.
Utskotten hafva visserligen rätt deruti, att Spannmåls-Handeln öfver hela Riket är sedan år 1780 fri, och att Victualie-Han. deln äfven sedan år 1805 är obehindrad j men utom .Spannmål och Victualier, finnas en mängd varor, hvilkajvunna af Landtmannen tillverkas, och hvilkas 'frambringande böra till både dess och det Allmännas nytta uppmuntras.
Af sådan egenskap äro alla Slöjde-Arbeten , hvilka Landtmannen , under denfledighet ifrån Jordbruket, som vissa årstider häraf lemna, tillverkar , och hvilkas afsättning i flere delar väl är tillåten, men ännu i många fall är underkastad onödiga svårigheter och hinder.
Granskningen sf de härom ännu gällande
Författningar bör likväl företagas i sammanhang med den fråga, som no likasom under flere föregående Riksdagar, är underkastad Riksens Standers pröfning, nemligen, om en allmännare Närings t tibet i och med den af mig väckte Den éf. April.
Motion , har jag egenteligenåsyftat, att de Stadgande? om Landt-handeln, hvilka ännu uti öCapi Handels Balken qvarstå och såsom sådana rät. teligen icke kunna annorlunda än genom Konungens och Riksens Ständers sammanstämmiga beslut ändras, måtte under denna Riksdag upphäfvas, så att de allmänna Författningar om Handel och öfriga Näringar, hvilka Kongl. Maj:t, i anledning af Riksens Ständers beslut och underdåniga önskningar, skulle finna för Riket nyttiga, måtte utan hinder deraf kunna vidtagas.
På dessa grunder och då dessutom frågan om Näringsfrihet ännu icke till Riksens Ständers pröfning ifrån Utskotten inkommit, hemställer jag, om icke Betäökandet må till
Ut* skottet återremitteras.
Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, huruvida Ridderskapet och Adeln ansåg de af Herr Mannerstam gjorde anmärkningar böra föranleda till återremiss af Betänkandet.
Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets den 18 sistledne Martti afgifne samt den i dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, så väl angående de Anmärkningar, hvilka blifvit gjorde emot Utskottets den 30 sistledne Januarii meddeldtc Betänkande, om förlupen Ma - Den 4.
April. kas rättighet, att i nytt giftermål ingå, som ock öfver den i sammanhang dermed väckt® Motion, huru förhållas bör i afseende ä berörde rättighet, enär skillnad i Ägtenskap skedt på grund af xS Cap. 7 §.
Kyrko-L>3gen och 13 Cap. 7 §.
Giftermåls-Balken; fann Ridderskapet och Adeln, sorn redan den 17 sistledne Februarii bifallit Utskottets förra Betänkande, för godt, att vid Utskottets nu afgitne yttrande låta bero.
Föredrogs å nyo Lag-Utskottets den 18 sistledne Martil afgifne samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, öfver väckt fråga om bestämd förklaring, angå. ende hvad till Po!itie-Mäl bör hänföras.
Grefve Gyllenborg , Johan Henning, hade inlemnat ett så lydande anförande:
Om det icke varit oväntadt, att Höglofl.
Lag-Utskottet skulle undandraga sig att ingå i någon hufvudsaklig pröfning af min Motion, kan likväl derföre icke medgifvas, att Lagutskottet, utan att åsidosätta Grundlagens föreskrift, kunnat, meddela ett så beskaffat Uttåtande, som dess Betänkande innehåller, hollst Motionen tydligen åsyftar ej mindre Lagförklaring, än Förslag till ett nytt Stadgande, i hvilka båda afseenden Lagutskottet, i grund af den af Utskottet åberopade 33 § Riksdags-Ordningen samt yg §.
RegeringsFormen är otvifvelaktigt förpligtadt, att ett yttrande meddela, och jag hade trodt att om ock dessa Den 4.
April. 2 63 åsyftanden icke nog tydeligen varit uttryckte, att
Utskottet skulle med tillfredsställelse hafva ansett sig uppfylla dess bestämmelse, då, det lemnade tillstyrkande af tydlighet i föreskrifter, som nu bero af godtycket.
Lagen uppdrager tydeligen gränsorne emellan Domare och jExecutiva Magternes åligganden, och då obestämda Stadgar finnas, såsom den af mig i Motionen åberopade Kungörelsen af den 10 Martil iSif, hvilka öppna för Lsndshöfdingar rättighet uti Police-Mål afhöra Vittnen, således att inträda på Domare-Magtens område, uppkommer helt naturligt ifrån detta förhållande den fråga till Lagförklaring; hvad är meningen med Police-Mål? och i hvilka fall, och i grund af hvad rätt, äga Landshöfdingar, med afvikelse ifrån Allmänna Lagens stadgande , ingå i den Domare-Magten allena i Lagen förbehåline rätt att afhöra Vittnen.
Utan att förvränga Grundlagens uttryckeliga mening, kait äfven så litet upptagande af sådan Motion till förklaring vägras, som Förslag till Stadgande af ansvar för den Landshöfdinge, som under obehörig rubrique af Police-Mål anställer
Vittnes-förhör, i andra fall än sådana, därigenom bestämde Stadganden, det är medgifvit; anseendes jag det möjeligen kunna blifva ganska vådeligt för personlig3 säkerheten, om 1' sådana Mål man för tillfället finner godt rubricera såsom Police-Mål.
Landshöfdingarne medgifvas rättighet att inkalla och afhöra vittnen, som, jemlikt Allmänna Lagens . stadgande , är en Domstols - åtgärd, hvilken icke åt Executiva Myndigheten bör uppdragas. 264 Den 4 April.
Efter en nöjaktig utredning af ämnet til!
Lagförklaring och Stadgande, sorn jag rrodde mig äga anledning förmoda, hade jag kunnat följa min fortsatts, att icke uppgifva anledningen till min Motion, men då Utskottet, Målet an. orlunda behandlar, och ibland skälen till afslag upptagit, att j*g icke framställt något vi.-SI bestämt ämne , deruti jag föreslår stiftande af ny
Lag eller förmenar förklaring af nu gällande vara nödig, så till förekommande af att denna tystnad, hvarmed jag åtminstone icke trott mig misshaga, skulle, såsom underlåtenhet vid ärendets närmare granskning an. ses; får jag tillkännagifva, att j3g hämtat anle-lningeo till Motionen, ifrån ett
Mål af egerskap att icke kunna hänföras till Police-rrål under de kände rubriquerne för sådana , der firledit är flere Vittnen blelto af Landshöfdingen i Orten afhörde och kostnaderne vid Vittnes-förhören till flere hundrade Riksdaler af Siat-ns allmänna Medel godtgjorde.
Af an. förde skäl anhall r jag vördsammeligen att Utskottets Betänkande måtte återremitteras med dessa Anmärkningar; yrkande jag det Utskottet måtte antingen såsom en ovidrörd, eller ny Motion, upptaga de framstälde frågor, hvartM jag äfven i sednare afseendet är i grund af 56 § Riksdags-Ordningen obestrideligen beiät-igad.
Skulle årer, i händelse de öfrige Riks Stånden Betänkandet bifallit, Lag Utskottet anse sig icke vidare åligga att Motionen upptaga, så får jag erindra att jemlikt 49 §.
Ordningen anser jag mig äga rätt att ▼äntå tu Betänkande, som upptaga och veder - Den 4.
April. lagger de af mig nu framstälde skäl, men icke blott ttt tillkännagifvande af de andra RiksStåndens åtgärd dervid, som äfven Protocolls-Utdragen ifrån de andra Stånden upplysa, hvarigenom Lagstiftarens föreskrift lernnas ouppfylld.
Uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, blef Lag Utskottets Betänkande, i anledning af Grefve Gyllenborgs dervid gjorde Anmärkning, till Utskottet återförvisadt.
Företogs till pröfning Lag-Utskottets den 9 sistledne Martil afgifne , samt den i dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, innefattande svar på Återremiss från Ridderskapet och Adeln, af Utskottets den 23 sistledne Januari! m?ddeldte Betänkande; angående åtgärders vidtagande till Sjö-Lagens öfverseende.
Herr Anckarsparre, Ingemar August, uppläste följande: Lag-Utskottet har ej ansett det tillhöra sig att lemna någon åtgärd till de af mig gjorde Anmärkningar vid dess Betänkande, i frågan om Sjö Lagens förbättrande, hvilka Anmärkningar Högloft.
Ridderskapet och Adeln benäget behagade anse ledande till Betänkandets återremiss.
Den undersökning jag vördsamt föreslagit till upplysnings vinnande huru långt *66
Den 4 April. man hunnit med Lagarnes öfverseende och förbättrande, förmodar jag just tillhöra det Utskott, som af Rikets Lagstiftare har sig uppdragit alla med Lagverket sammanhang ägande Mål.
Att ställa ofvannämnde öfverseende och förbättrande på till och med hvad Lag-Utskottet nog olämpligt kallar beting , anser jag vara nödigt derföre att det är högst vigtigt för det Allmänna, att snart få se och erfara de lyckliga följderna af detta grannlaga Arbete, för hvilket en större drift så mycket mindre kan vara menlig, som man väl aldrig kan vänta sig Riksens Ständers godkännande af arbetet, om det i något fall blifvit vårdslöst behandlat.
De öfrige jme RiksStånden hafva bifallit Utskottets Betänkande; det afgör väl verkan af Ridderskapecs och Adelns beslut, men bör ej leda detsamma, emedan hvars och ens öfvertygelse hör yttras oagtadt andras stridiga mening.
Ridderskapets och Adelns ogillande af Utskottets Betänkande kan ej ändra sakens utgång, men om jag vågade vördsamt önska ett sådant ogillande är det blott för att, i händelse vid en sednare Riksdag detta så magtpåliggande Lagarbete möjligtvis ännu stod på samma punct, som det nu gör, Ridderskapet och Adeln då kunde visa att från dem kommit både de Förslag och det Beslut, som kunnat leda till det så vigtiga och högst efter, längtade målet, en för närvarande tids språk, seder och behof, lämpad redning af det LagChaos vi nu genom otaliga hvarannan upphäf - Ben 4 April B.67 vande och förklarande Förordningar och Förklaringar äga.
Herr Grefven oeh Landt Marskalken hemställde, om icke, enär de öfriga trenne RiksStånden redan bifallit Lag - Utskottets första Betänkande, Ridderskapet och Adeln behagade äfven för sin del dervid nu mera låta bera, hvilket bifölls.
Föredrogs å nyo Lag-Utskottets den 18 sistledne Martii afgifne, S3tnt den 1 dennes aftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, öfver gjordt Förslag, att Öfver-Ståtbålfare-Embo* te t i Police-Ärender hädanefter må blifva ställdt under Hof-Rättens granskning samt de Protocoller och Domböcker, som där hållas, till HofRätten varda inlemnade.
Herr Grönhagen, Gustaf, anförde skrifteligen:
I anledning af Lag-Utskottets, till Höglofl.
Ridderskapet och Adeln inkomne Betänkande öfver den af mig inlemnade och hos Ridderskapet och Adeln uppläste Motion, rörande en förbättring af Police-Styreisen här i Hufvudstaden, har jag, vid genomläsandet af det samma, emot all förmodan inhämtat och funnit, det Höglofl.
Lag-Utskottet nog facilt behandlat detta, till Medborgares säkerhet och fredande mot våld, vigtiga ämne.
26g Den 4 April.
I mitt förslag, som till Lag-Utskottet remitterades, fick väl icke något skäl anföras, eller någon händelse åberopas till styrka för det samma; men då Lag-Utskottet länge haft tillfalla betrakta Memorialet, sådant det den 24 sistledne Januarii hos Höglotl.
Ridderskapet och Adeln upplästes, och i dess Protocoller är infördt, och sedermera af trycket utkom» mit; så kan Utskottet omöjeligen vara i okunnighet om de premisser och retlexioner, 60m deruti finnas upptagne.
Sedermera hafva 2:ne upplysande tryckta handlingar i samma ämne utkommit, under rubrique: Polian utan Slöja, eller angifvelser hot JR iisens Högloft.
Ständers Justitia-Ombudsman , emot Herr Under-Ståthållaren m. m. Wanqvist, rörande olaga Arrestering och väld mot oskyldige.
Allt detta sammanlagdt borde, enligt min öfvertygelse, väckt en starkare uppmärksamhet hos Utskottet och gifvit anledning till någon föreslagen förändring med denna, emot Constitution och Lag förfarande Auctoritét; hvarföre jag icke kan undgå att å Lag-Utskottets
Betänkande göra några Anmärkningar; hvartill jag vördsamt utbeder mig Höglo!!.
Ridderskapets och Adelös gunst ga uppmärksamhet.
Utskottet yttrar, a:t uti en större Stad, der ett stort antal människor äio samlade och vistande, ändamålet med Policen är att bevaka och bibehålla allmän säkerhet, och att tillse och befordra den ordning och snygghet m. m. som måste råda innom en sådan Folksamling; sant Den 4 April. till uppfyllande af sådant ändamål, anser Urskottet Police-Kammaren icke kunna undergå någon af de förändringar jag föreslagit.
Utskottet föreslår likväl icke något annat förändrande härvid, utan vill således att Policen framdeles må få fortfara med samma myndighet, som hittills, och det utan undantag.
Icke en gång ringaste controll öfver densamma får, enligt Utskottets mening, äga rum.
Utskottet yttrar vidare, det vara förmånligare att directe hos Kongl. Maj:t få anföra klagan emot Policens åtgärder och förfaranden.
Hvad det förstnämnde beträffar, så anser jag enda sättet att förekomma sådana våldsamheter vara, att Policen ställes under Kongl. HofRättens granskande, samt att dess Protocoller och Domböcker till Hof-Rätten insändas.
Jag tror att ordnings vinnande i Stockholm kan befordras och befrämjas utan att människor oskyldigt misshandlas; jag har trodt, att en Domare, som Police-Mästaren, bör känna Constitutionen och Allmänna Lagens föreskrifter så mycket, att de af honom minst böra kunna öfverskridas , då han är densamma, som skall beskydda Medborgaren, och vaka öfver allmänna säkerhetens helgd.
Det sednare åter, att hos Kongl. Maj:t directe anföra klagan, torde efter min tanka icke vara sa lämpligt, af deri orsak, att Kongl. Majit och dess Högsta Domstol är högsta och sista Instantien, hvarföre ock alla fran andra Domstolar tili Kongl.
Majjts afgörande inkom - Den 4 April. mande
Mål, alltid förut vid lägre och högr«
Domstolar blifvit utredde och aldrasist tili Kongl. Maj:t ankomma.
Det syntes således som LagUtskottet vill, att Poiice-Mäl böra hafva en bakvänd ordning, nemligen, att börja vid högsta Jnstantien och sluta vid den lägre.
Sluteligen får jag tillägga några små omständigheter som icke torde vara att fötkasta, nemligen:
Att, utom hvad jag förut föreslagit, jag äfven anser högst nödvändigt att anföra: i:o
Att a:ne oberoende Fiscaler tillsättas, och alltid en af dem böra bivista Sessionerne i Police-Kammarenj att de må äga och utöfva samma befattning derstädes , som Advocat-Fiscaleme i Hof-Rätterne och Collegierne innehafva, samt endast ha att ansvara för Justitieombudsmannen såsom deras enda Förman, samt att de utan tunga för Staten, kunna af de betydlige Saköjes-medlen, som dageligen i PoliceKammaren så ymnigt inflyta, prydligt aflö* nas: