Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
ProvincialLåkare; men att en del af detsamma likväl årligen utgått, och att för det närvarande sådane arfvoden äro beviljade för ProvinOialMedicorum medhjelpare, i Kopparbergs, Kronobergs och Blekinge Lån, samt Philipstads District af Wermlands
Lån, af orsaker sorn ännu fortfara och beklageligen ej så snart torde komma att upphöra.
Utskottet anser val, att tillgång till sådane utgifters bestridande icke bör kunna saknas på andra för Medicinalverket anviste anslag, men så mycket jag kan finna, åro de nästan alla af den natur, att besparingar å desamma aldrig skola kunna uppkomma, med Undantag af Titeln till farsoters och smittosamma sjukdomars håm^- mande m. m,, hvartill Utskottet hädanefter föreslagit 6000 R:dr årligen, och den till kostnaders bestridande för besigtningar å döda kroppar, hvartill 3 ,000 R;dr årligen åro beräknade; hvilka möjligtvis skulle kunna lemna tillgångar dertill.
Då detta likväl beror på omständigheter, hvilka ej i förhand kunna beräknas, och det lika lått skulle kunna hända; att sistnämnde båda anslag kunde vid vissa tider blifva otillräckliga till och med för deras egna verkeliga ändamål, så önskar jag att få fästa Höglofl.
Utskottets uppmärksamhet derå; för att, i händelse de kostnader , som för ProvincialLåkares biträden hädanefter kunrr. blifva oumgånglige, ej af besparingarne på förut omnämnde Titlar skulle kunbestridas, någon annan utväg att erhålla erforliga medel dertill, måtte af Utskottet blifva an vist.
Ven (J Julii f, m. 47 Att Utskottet til! indragning föreslagit 3,322 R:dr i3 sk. 4 rist, hvilka på nuvarande MedicinalStaien finnas, såsom ers odi-ponerad årlig tillgång upptagne, år en naturlig följd af denna Stals förändrade reglering; jag får likväl i anledning deraf anföra, att Kongl. Maj;t uti Bref den 12 Junii 1816, i nåder beviljat Kongl.
SundhetsCollegii Kamtnererare, i anseende till de honom åliggande ansenligen ökade, trägne och ansvarsfulla göromål, en årlig gratificatiott af 100 R:dr, hvilken af nu ifrågarande ^riedel utgått, och efter hvarje års fullbordadt bokslut blifvit anordnad.
Att tillgång måtte finnas till utbetalande af denna årliga gratification äfven hädanefter är så mycket mera nödvändigt, då Kongl. ÖundhetsCollegii Kammererare ej åger högre lön ån 3to H:dr årligen, by T;r Spannmål derunder inbegripne, oaktadt hans göromål äro verkeligeh ganska mångfalldiga; något biträde utöfver det af en Renskrifvare honom fej bestås, och h rns egenteliga göromål erhållit en ytterligare betydlig tillökning, igenom redovisningen af de för besigtningar å döda kroppar utgående och inkommande medel, hvilken före detta tillhört Kongl. Maj:ts och Rikets StatsContoir men på Kongl.
SundhetsCoilegium blifvit öfverflyttad, till följd af Kongl. Majds förnyade Nådiga InStruction för ProvincialLäkare i Riket.
N:o 5, Grefve Hård, Carl Gustaf: Högloft.
StatsUtskottet har ansett sig icke kunna tillstyrka något afseende å den gjorda 48 Hen 5 Julii f. m« hemställan om tillökning i lönerne för 4 HofRättsRåd i Götha HofRätt, medelst anslag af skillnaden emellan Assessors och HolRättsRådslöner; dels derföre, att besparing med Statens medel vore af omständigheterne högt påkallad, dels derföre, att en högre fullmakt icke skall berättiga till annan lön, än den Staten består för innehafvande verkelig tjenst.
Det förra skälet bör så vida gälla, att ingen onödig utgift bör äga rum, och det senare synes här ieke kunna tillämpas, enär rättvisan fordrar ett lika förhållande i afseende på löne-förrnoner för Embetsmån med lika värdighet och befattning.
En Ordförandes göromål åro hvarken mera trägne eller mera maktpåliggande, ån en annan Ledamots, men man har förinodeligen af~ sett, att, då i detta fall den högre värdigheten vanligen medföljer en längre tjenstetid, densamma också borde åtföljas af en större lön.
Detta synes mig ock så mycket billigare, som utvägen för en HofRåttsLedamot till befordran utom verket är ganska inskränkt och i allmänhet lönerne inom HolRätterne, förenade med högst obetydeiiga extra inkomster, i förhållande till andra Embetsmåns äro ganska små.
På t / D*n £ Julli f, m<4 fg
På denna grund och då den ifrågavarande löneförhöjningen synes mig ganska obetydligt det hela, hemställer jag otn icke StatsUtskottet skulle finna skäligt, att tillstyrka" bifall till Kgl.
Maj;ts i detta ämne meddelade Nådiga remiss. Bilagor till Pleni-Protocollet för elen 5 Julii eftermiddagen.
, N:o 1.
Friherre Carpelan, Carl Mauritz:
Frånvarande vid de discussioner, som ho* Höglofl.
Ridderskapets och Adeln förefallit, föranledde af BevillningsUtskottets föreslagne förändrade Tariff för ut- och ingående SjöTullsafgifternes beräknande, och således icke kännande de anmärkningar, som dervid blifvit gjorde, har jag trodt mig pligtig fästa Höglofl.
Herr Fornander har uti dess gjorda re3erj Bil. till Ridd. o, Ad.
Brot. VI.
Band. 4. m JDm g Julii e. ra» vation åskot Tullens ytterligare nedsättande å Kläde, Ylle, Bomulls- och Sidenvaror; deruti instämmer jag för min del, ej allenast helt och hållit, utan anser äfven till och med den af nämnde Herr Fornander projecterade Tariffen ändock för hög.
Samma öfvertygelse hyser jag likaledes om den fixerade tullen å åtskilliga andra effecter, hvarvid jag, vid en högst flygtig öfversigt, synnerligast fästat mig vid följande: i5 procent å Casimir, hvaraf i synnerhet hvitt Casimir, såsom oumbärligt för MilitairaCivila- och Gala-uniformer, synes mig nog dryg, äfvensom 3o procent å Cajfe-bonor; en vara som vanan gjort till ett behof för alla klasser af Svenska medborgare.
Tullen å Viner år bestämd till 25, 4o ä 5o procent.
Ehuru man borde förmoda att ingen Tullförsnillning å en sådan vara kunde existera, utan i connivence med Tullbevakningen; blir denna slutsats likväl högst felaktig då man dels considererar den ofta öfvade plågseden att på dertill lämplige ställen mer eller mindre aflägsne från bevakningsorten, i öppna sjön nedsänka vinfastager eller ock med båtar landsätta dem, hvartill Gottländska localen åtminstone år högst gynnande dels ock åser den under namn af Skeppsprovision tullfritt tiliåtne införseln deraf ^äfvensom af Caffe och Risgryn); oaktadt Kongl.
GeneralTullstyrelsens hittills vidtagne nitiska åtgärder, har den sig derifrån hån. flytande betydliga Tullförsnillning icke kunnat förekommas; men skulle någon möjligen kunna Ben S >•
7H4 betvifla detta förhållande, får jag blott hånvisa till Vin-lmport-Tabellerne vid Wisby SjöTullsKammare , hvaraf tydligen skönjes att enda artikeln Communion-vin årligen på Gottland Öfverstiger hvad som blifvit af vin derstädes införtulladt och införpassadt.
Att erlägga i5 å 25 procent för Plymer, synnerligast strutpjådrar som icke i Sverige produceras, men dock äro ej allenast nog aflmånt brukade af det täcka könet, utan äfven anbefallde att nyttjas till Generals, Landshöfdinge, Presidents, StatsSecreterare och Hofuniformer; samt att belägga alla slags infattade pärlor med i5 å 20 procent, synes mig nästan innefatta ett påbud att tullförsnilla slikartade effecter, sora kunna utan minsta svårighet undandöljasj då deremot en nedsatt Tull till 5 å 5 procent, gjorde __ torde hända att im porteuren ej ansåg det löna mödan undansnilla Staten dess rättmätiga skårf.
I allmänhet betraktadt, synes mig efFecter af hvad art sora hålst, hvilka med en mindre volumineuse omfattning förena ett större värde, böra med den låg/ta möjliga tull beläggas äfvensom jag tror att mindre tullförsnillning uppkom deraf att alla viner, utan undantag, frago vidkännas lika låg tull.
Genom sådana nedsatta förtullningsprinciper skulle Staten vinna flerfaldigt mera, både med hänsigt till Statsintradernes ökande, och lagförbrytelsers undanrödjande.
Dermedelst skul - Den £ Juli! t, mt le ock säkrast den af flere yttrade farhågan af en genom ett liberalare förtullningssystem tilltagande försnillning — förekornmas, som, åt* minstone troligen, i alla fall, blefve enda tånk bara försöket; och som skulle vinna en ökad garantie om strängare, mera åndamålsenlige och på intet sått evasiva straff för tuilförsnillaren stadgades; då, men ej förr, kunde man utan en billig harm och utan åsidosättande af mensklighetens kraf, se förbrytaren undergå sitt välförtjenta straff.
Om produktplacatet och andra prohibitiv a forfattningar för utländska importvaror hos oss upphåfdes, skulle säkerligen derigenom Sverige förberedas den, måhända, ån vigtigare förmånen att tullen å vårt jarn och andra Svenska våsendtliga exportartikiar hos utlänningen äfven nedsattes, likasom ock vår fragthandel, derigenom uppmuntrades, synnerligast på Holland, då deremot med våra nu gällande handelsstadgar, våra medbröder, Norrmånnerne, kunna begagna sig deraf, men icke vi sjelfve.
Vid Högloft.
Den deruti föreslagne Juryn icke enligt min tanka blir det åsyftade ändamålet motsvarig, utan endast ländande till collisiener oeh chicaner.
Ej eller är det otroligt att, i anseende till vårderingsmånnernes olika interessen (ty värr nästan alltid enda driffjädern till men - Den 5 Julli <% mé 53 niskans handlingar) det lätteligen kunde hända alt rösterne blefvo lika delte vid valet af Ordförande som i en slik händelse således icke blefve vald. 2) Anser jag ej eller de projecterade Auctionerne åndamålsenlige, den till deras verkställande föreslagne minsta tiden af i4 dygn efter första Kungörelsens införande i Stockholms och Götheborgs Tidningar blir alldeles olämplig på mera aflägsna orter som t. ex. på Gottland, hvars postgång beroende af väder och vind, vissa tider på året år understundom flera månader afbruten, då deremot genom ett längre fördröjande mera ömtåliga varor skulle äfventyra att förskämmas. 5J
Torde vårdett beftämmande å diverse utgående produkter, beråknadt, enligt Magistraternes eller Måklarnes uppgifter efter olika orters medelpris, icke 'tolltid blifva den lämpligaste normen.
I sammanhang härmed vågar jag yttra den öfvertygelsen att Gottland, i hänseende till dess från det öfriga Sverige isolerade läge tn. m. åskar förändrade bevakningsanstalter och åtskilliga exeptioner i allmänna stadganden, så vida Tullintradernes säkra indrifvande förenad med dess handels bestånd och förkofran, ej skall 5* i)en 5 Julii <?. m, åsidosättas.
Rikets Ständer skulle finna lämpligt att, utan deras vidare hörande, till Kongl. Maj:ts nådiga godtfinnande i underdånighet öfverlemna att derom, enligt sig företeende omständigheter förordna.
Dessa mina tankar (Endast sister af en varm fosterlandskänsla) anhåller jag vördsammast måtte få bifogas återremissen till Höglollige Bevillningsutskottet.
N:o s. Herr von W eigel, Christian Ehrenfried'.
Jag är tvertom om dess riktighet fullkomligen öfvertygad, och borde således, isynnerhet uti närvarande tidepunct, då, såsom Utskottet anför ”behofven ökas men den Skattdra”gandes förmåga att dem fylla deremot synes ”aftaga,” så mycket mindre försöka, att åstadkomma någon ändring i Utskottets tillstyrkande j men då jag har den öfvertygelsen, att vid uppgörandet af det förslag uti ifrågavarande ämne, hvilket Kongl. Majit, till Rikets Höglofl.
Ständer låtit öfverlemna, all möjelig sparsamhet re - Deii § Julii a» dan varit iakttagen, och att, om den nedsättning deraf, som Utskottet föreslagit, skulle bifallas , Inrättningens nyttiga ändamål uti hufvudsaken skulle nästan alldeles förfelas, så har jag ej ansett mig böra underlåta, att vid Utskottets Betänkande göra några anmärkningar; så mycket mindre, som jag med sann tillfredsställelse funnit, att äfven inom Utskottet tankarne rörande detta ämne varit delade; att i synnerhet Herr Doctorn och Biskopen Wallenberg, hvars upplysande reservation åtföljer Utskottets Betänkande, ansett saken utur den, enligt min tanka, enda riktiga synpunkten, och att (lere andra värde Ledamöter af det Höglofl.
Innan jag likväl vidrör de hufyudpunkter af Betänkandet, som angå sjelfva anslaget för Veterinair-inrättningen , utbeder jag mig, att förut få fästa Högl.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på ett yttrande, som förekommer deruti, hvilket, enligt min tanka, låter befara, att Utskottet vid behandlingen af detta ämne möjligtvis skulle kunna haft ett mindre afseende på den vidsträkta verkningskrets af Veterinairlnrättningar i allmänhet och den nytta de i så många hänseenden för ett Rike medföra, än saken förtjenar ; eller att
Utskottet åtminstone fruktat den i Stockholm grundade sakna en sådan bestämmelse; och hvilket yttrande så mycket mera är af vigt, som den åsigt, hvilken legat till grund för detsamma, ostridigt till Utskottets beslut om anslagets nedsättning tyckes kunna hafva medverkat lika sä mycket, som svårighe - jVen 5 Juli i e. m\ ten, hvilken Utskottet funnit, att anvisa de er" forderliga medel dertill.
Det heter nemligen uti Betänkandet, oell sedan Utskottet om lönerna för practices och teoretices Lärarne sig yttrat, ”att dessa löner likväl blifvit tillstyrkte under *det villkor, att undervisningen icke endast af”ser Hästläkare-vetenskapen, utan att
Boskaps”medicinen i allmänhet blifver ett föremål för ”Lärarnes föreläsningar, såsom äfven varande ”för Landet af den allmännaste och största ”nytta.”
På hvad sätt den tanka hos Utskottet kan hafva uppkommit, att planen med den i Stockholm inrättade VeterinairSkola endast af. sett Hästläkare-vetenskapens spridande, känner jag icke, men om ibland ”de flere till upplys”ningar ledande handlingar, som jemte ritnin”garne till projecterade byggnader ra. ni.
Ut”skottet säger sig hafva emottagit,” funnits de underdåniga skrifvelser, som Comitterade uti detta ämne till Kongl. Maj-.t afgifvit, så vågar jag tro, att desamma ej kunnat gifva anledning dertill, Dc upplysa tvertom, att den undervisning, som vid härvarande Veterinairinrättning skall meddelas, ingalunda bör inskränkas till botande af hästens sjukdomar, skoning m. m., oaktadt kännedomen derom och färdigheten deruti äro för Hofslagai’en och Djur-Läkaren onekligen af lika så stor vigt, som hästens värde vanligtvis öfverstiger det af de öfrige husdjuren; utan att der bör undervisas uti nalural-historien , anatomien m. m. af alla husdjur; huru genom behörig skötsel, vård och begag. nande af dem , deras helsa kan bibehållas; huru racerna kunna förbättras och derigenom sjelf - Ven 5 Julil e, m. 57 va djurens varde förökas; uti läran om de åkommor, skador, sjukdomar och farsoter, för hvilka husdjuren äro mest blottställde , eller hvilka hos dem kunna förekommas och de deremot af erfarenheten godkände säkraste kurmethoderna ; om de chirurgiska operationer, som i llere afseenden företagas m. m.; samt att undervisningen sä inråttas bör , att ej blott Hofslagare och DjurLåkare vid Inrättningen kunna danas, utan att äfven andra personer, i synnerhet Cavallen- Officerare, Possessionater och Landtbrukare samt sjelfva MenniskoLåkaren, enär de det önska, vid Inrättningen må kunna inhämta allmänna eller grundeligare insigter, rörande förut omnämnde för dem ofta ganska vigtiga ämnen; af hvilket allt följer, att hvad Utskottet föreskrifvit, såsom ett vilkor, och långt mera ån detta, redan uti sjelfva organisationen af Stockholm» Veterinär-inrättning varit inbegripet och att Utskottet således af förut omnämnde handlingar, snarare tyckes kunnat hämta skål för beviljande af hela det för Inrättningens underhåll nödigt ansedde anslaget, än för dess nedsättande.
Denna inskrånta åsigt vederlågges dessutom ganska bestämdt af de berättelser om Inrättningen, som finnas införde i Stockholms Post- och Inrikes Tidningar för de båda sist— förflutne åren, och hvilka uti ingressen af Betänkandet älven åro åberopade.
Beträffande sjelfva Betänkandet för öfrigt så anföres, i afseende, på den till Inrättningens fullbordande nödigt ansedde anslagssumma, ”att Utskottet väl trott sig finna, att för en Veteri - Den 5 Julli *. m, närinrättning af den större omfattning, sorn är föreslagen för den i Stockholm grundade, de byggnader, hvaraf Inrättningen sig nu begagnar icke äro fullt svarande i det hela mot planen och det utrymme, som localen erbjuder; oaktadt det nödvändigaste redan är vunnit genom lämpelig Stallbyggnads uppförande m. m , men att Utskottet ock vunnit den förhoppning, att det af Kongl. Maj;t och Rikets Ständer åsyftade ändamål skall vinnas med mera inskränkta bidrag af Staten, än dem Kongl. Maj:t på grund af särskilte Coinitterades uppgjorda förslag äskat; hvilken inskränkning Utskottet desto hellre tror kunna äga rum, utan menlig verkan på hufvudplanen, Veterinair-kunskapens tillväxt, som Veterinärinrättningen i Skara uti dess nu varande skick lemnar ett icke obetydligt bidrag till kun_ skapens spridande; hvarföre Utskottet ansett sig ej kunna bevilja det till inrättningens fullbordande äskade anslaget, utan att dermed lärer böra uppskjutas till en annan tid, då tillgångarne kunna medgifva en sådan kostnad, samt att imellertid, derest icke något annat Kronans hus dertill skulle för ändamålet anvisas och begagnas, hvartill Utskottet förmodar tillfälle ej saknas, Inrättningen med de dertill redan upplåtna lägenheter kunde fortsättas.
Hvad sålunda rörande de ännu felande lägenheters anskaffande af Utskottet blifvit föreslaget, finner jag visserligen likaledes vara den bästa och minst kostsamma utväg dertill, och skulle till alla delar åtnöjas dermed, om hvad Utskottet förmodar, vöre säkert, att något annat Din § Julii e\ m. 59 passande Kronans hus kunde åt Inrättningen upplåtas; men då utvägarne dertill ännu, åtminstone för mig, äro okände, så nödgas jag hos Höglollige Ridderskapet och Ådeln anhålla, att Utskottets afstyrkande af anslag till Nybyggnad ej mätte bifallas, innan Utskottet bestämdt hunnit uppgifva de lägenheter, som i dess ställe för inrättningen kunna upplåtas; och får såsom skäl lör denna min vördsamma anhållan framställa de olägenheter, hvilka för inrättningen skulle uppkomma, om möjligtvis både anslaget till Nybyggnad och det omnämnde upplåtandet af någon annan passande lägenhet i dess ställe skulle uteblifva.
Det är väl sannt, att, såsom Utskottet säger, genom uppförandet af Stallbyggnad, Smedja m. m. redan det nödvändigaste är vunnet; men lika sannt är, att det som återstår, är lika oumbärligt; och flere af Utskottets Herrar Ledamöter, som gifvit sig den möda, att undersöka förhållandet på stället, kunna intyga, att utöfver nämnde byggnader, allt det öfriga, som af inrättningen kan begagnas, består endast af en gammal byggnad af träd, hvilken dessutom ej länge, och åtminstone icke utan förnyade kostsamma reparationer kan bibehållas uti det någorlunda försvarliga skick, hvaruti den nu befinnes, efter en företagen reparation; att uti denna byggnad, bredevid den i detta afseende ej sunda anatomie-salen, man varit nödsakad, att uti trenne små rum sammanpacka inrättningens vu varande elever; att utrymme saknas att hysa flere; att det så kallade auditorium varit för litet ' -r. 6o Don 5 Julii c. m. för att kunna emottaga alla flem,som redan infunnit sig, för att afhöra Öfver-Direeteuren Norlings föreläsningar, hvilka han derföre varit nödsakad, att ofta hålla uti det större sjukstallet, som likväl, utom utrymmet, saknar allt hvad till ett auditorium erfordras; att Inrättningens Bibliothek och samlingar, hvilka likväl, så mycket ske kan, ständigt böra förökas, nu mera knappt rymmas uti de tvänne dertill tillgängeliga mindre rum; att Doctor Retzius, som tills vidare förestått den theoretiska Lärarens befattning vid Inrättningen, val bor derstädes, men att han har blott en kammare att disponera, som ej är större än en vanlig betjentkammare, och att Inrättningens Föreståndare, hvars närvaro vid Inrättningen är af så mycken vigt, har varit nödsakad, att emot hyra förskaffa sig bonings-rum utom.
Inrättningen, Att, oaktadt alla dessa ofullkomligheter, Inrättningen kommit i gång, och kunnat vinna det förtroende, den här i Staden redan äger, och att Inrättningens Lärare hittills villigt underkastat sig de deraf för dem uppkommande svårigheter, bör endast tillskrifvas deras verkliga nit för Inrättningens uppkomst, och hoppet, man har trott sig kunna hysa, att Riksens Högloflige Ständer, som förut, men i synnerhet linder det sednaste Riksmötet, så tydeligen uttryckt deras önskan, det måtte Kongl.
Majit i nåder låta vidtaga alla åtgärder fill Veterinärvettenskapens befrämjande, äfven icke skulle afslå medel till nämnde ofullkomligheters snara afhjelpande.
Men sådant kan förhållandet likväl ej länge förblifva i händelse Inrättningen Den 5 Julli e, m. 6l skulle fortfara uti dess nu varande ofullkomlighet; oell det ar att befara, att ledsnaden, som deraf bör uppkomma, hufvudsakligen grundad på omöjligheten, att under sådane omständigheter kunna antaga flere Elever; att öfver deras flit och uppförande kunna hafva den erforderliga tillsynen, och att, oaktadt all använd tid och möda, kunna hoppas, att, med bibehållande af deras moralité, kunna tilldana nyttiga medborgare, skall troligen komma, att hos Lärarne med tiden väcka den önskan, att snarare få återgå till andra befattningar, der åtminstone ej oöfvervinnerliga svårigheter hindra dem att blifva nyttiga.
Att ett sådant förhållande, i händelse det skulle inträffa, ej skulle synnerligen bidraga att befrämja det föremål, hvilket Kongl. Maj.t och Rikets Ständer åsyftat, Veterinär-kunskapens tillväxt, torde ingen vilja bestrida.
Jag åtminstone för min del kan ej annat än frukta, att det skall hafva en menlig verkan derpå och kan äfven ej dela Utskottets tanka, att det bidrag Veterinär-Inrättningen i Skara i dess nu varande skick lemnar till
Ve terinär-kunskapens spridande, skulle kunna till en del göra de för Stockholms Inrättning a£ Utskottet föreslagne inskränkningar mindre känbara.
Till bevis härå må det mig tillåtas anföra, att det hufvudsak]iga skälet, hvarföre en Veterinärinrättning för Stockholm af Kongl.
Majit blef bifallen, var omöjligheten, att kunna bringa den i Skara till den fullkomlighet, som en central-j anstalt af detta slag för Riket bör äga.
Veterinärinrättningen i Skara skall alltid stå qvar, såsom ett hedrande monument af medborgerlig - ö* D*n 5 Julii t. ro. het, både hos dess stiftare och hans efterträdare , hvilka med ospard möda och egna uppoflringar anlagt och bibehållit densamma.
Den har medfört den verkan, att Veterinärvetenskapen hår i Riket blifvit idkad, förr änden hunnit anses vara af den vigt, att den borde fästa Kongl. Maj;ts och Rikets Ständers uppmärksamhet.
Den skall ock för framtiden medföra den nytta, att 7 elever kostnadsfritt för Staten der årligen underhållas och vinna en underbyggnad, som gör, att de sedan på kortare tid och med mera framgång vid Stockholms inrättning skola kunna fullborda deras återstående utbildning och att tvenne Lärare der sysselsättas och underhållas, som vid skeende afgång af de i Stockholm varande, blifva att tillgå, för att befordras till dessa vidsträcktare Lårarebestållningar.
Men af samma skäl, som hindrade att Inrättningen i Skara kunde påtänkas, såsom en blifvande centralanstalt för Riket, och hvaribland hufvudsakligen må nämnas; att antalet af de hästar^ som årligen kunna komma under Inrättningens behandling i Skara, ej svarar emot behofvet i afseende på undervisningen; att, i följd deraf, äfven öfning i skoningen och i synnerhet i skoningen af hästar med sjuka eller förderfvade hofvar, der ej skulle kunna vinnas, om ej under en längre tid, ån den, hvilken Eleverna vanligtvis önska, att vid en sådan inrättning tillbringa; att