Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Emellertid bör jag vid detta tillfälle icke lemna oanmärkt, att, efter Pontonier-bataljonens uppsättning, bristen på egentlig Ingeniörtrnpp slår lika känbar som förut.
Pontonierväsendet är inom flera Europas arméer förenadt med artilleriet; vid andra åter med genie-korpsen och det är svårt att säga, hvilket af dessa vapenslag det står närmast, men i intetdera fallet kan en sådan trupp ersätta den, som egentligen tillhörer dessa båda vapen.
Afräknas nu, efter Pontonier-bataljonens uppsättning, det Ingeniörbeial, som hörer dit, så återstå inalles 26 office rare vid Ingeniörkorpsen, men Dea 28 Februari f. m. 645 ingen enda ingeniörsoldat.
För aflijelpande af denna brist skulle, enligt deri af Chefen för Ingeniörkorpsen inlemnade plan, 1 sappörbataljon uppsättas elter samma norm som pontonierbataljonen, beståride af 3 kompanier Stamtrupp med dessutom 80 man beväring på hvarje.
Vårt
Ingeniörväsende skulle således komma att bestå af 38 officerare och 600 man sappörer, hvaraf § stamtrupp och | beväring.
Belgiska arméen, som till styrka är närmast jemförlig med den Svenska, räknar 117 Genieofficerare, 50 Gardes du Genio samt 1,779 underofficerare och sappörer, fördelade i 12 kompanier, eller nära 4 gånger flera Genieolficerare och 3 gånger så stor truppnumerär som Svenska Ingeniörväsendet, när det en gång blifvit kornpletteradt.
Pontonväsendet i Belgien är förenadt med artilleriet.
Franska arméens genieväsende består af 40 generaler, hvaraf 26 i aktiv tjenst och 14 på reservstat, 718 öfrige högre och lägre officerare samt 572 underofficerare jemte 3:ne regementen Genietrupper, hvarje regemente på krigsfot bestående af 24 kompanier å 150 man, eller inalles 11,000 man.
Vid Napoleon l:s stora armé räknades genietrupperne ibland till 20,000 man, fördelade på de särskilda armékorpserna.
Jag har nämnt dessa siffror för att visa huru högt man skattar ett talrikt och väl öfvadt geniväsende vid Europas bäst organiserade och mest krigsvanda armé.
Det är den långa freden, som gjort oss så liknöjda derför, ty detta vapenslag tager sig mindre väl ut i fredens lugn, men framstår så mycket vigtigare, när kriget inträdt.
.lag anhåller vördsammast om bifall till Otsk:ts förslag.
Hvad först beträffar den af K.
M:t föreslagna staten för ingeniörofficerarne, så tror jag att den innebär en orättvisa mot den öfriga arméens befäl.
Om man genomgår de föreslagna lönerna, så finner man att en major skulle hafva i lön 4,000 rdr och såsom arvode 800 rdr, tillsammans 4,800 rdr; en kapten i lön 3,000 och arvode 1.200, summa 4,200 rdr, och en löjtnant i lön 1,200 och arvode 547,50, summa 1,747,50 rdr.
Om man jemför dessa löner med motsvarande vid värfvade regementen, så finner man att, efter afdrag af ackordsränta. en major der har 3,600 rdr (således en major vid ingeniörkorpsen 1,200 rdr mer), en kapten har 2,000 rdr (en ingeniörkapten alltså 2,200 rdr mer) och en löjtnant lika med en ingeniörlöjtnant, men med accordsafdrag och utan arvode.
Man invänder, att kompanicheferne vid värfvade regementen kunna bereda sig inkomst genom passevolansen; men den kan icke bli särdeles stor, och uppgår ingalunda till 2,000 rdr.
Jag missunnar icke någon hans lön; men jag anser att, då R.
St:r bevilja anslag till löner, böra de äfven tillse att dessa rättvist fördelas.
Hvad sedermera vidkommer upprättande af ifrågavarande kompani, så tror jag, att dermed ganska väl kan anstå till 646
Den 28 Februari f. m. nästa riksdag.
Chefen för Ingeniörkorpsen har upplyst, att med detta kompani vore korpsen fulltalig.
Men den öfriga arméen, hvaraf en omorganisation förestår, är icke fulltalig och blir det icke så snart; och jag anser, att vi derföre val kunna uppskjuta med kompletteringen, som har till ändamål at framskaffa de trupper, som skola slås.
Stats-Utsk:t har ansett det vara sin pligt att icke betunga statsverket med andra utgifter, än de, som äro oundgängligen nödvändiga, och jag tror detta vara det rätta.
Då detta af K.
M:t begärda anslag icke kan anses för tillfället nödvändigt, hvilket äfven den talare, som är detta intresses målsman, icke torde kunna förneka, tror jag att en nedprutning på de stora utgifterna här kan ske, och anhåller om afslag på denna punkt.
För min del anhåller jag om bifall till denna punkt.
Liljencrantz omta lade orättvisan af lönernas fördelning, så har jag aldrig varit plågad af afundsjuka och ser gerna om andra hafva det bättre än jag.
Medgifvas måste väl ändå att det är skillnad på göromålen för ingeniör-officerarne och officerarne vid andra regementen, som likväl kunna sysselsätta sig med annat, än hvad till tjensten hörer.
Liljencrantz egen framstående verksamhet vid kommunala angelägenheter m. m., är ett talande exempel härpå.
Hr af Kleen:
Liljencrantz hade sig bekant huru stor skillnad det är i göromålen för kompanibefälet vid pontonier-korpsen och vid ett regemente, så tror jag ej att han skulle funnit de begärda arvodena orättvisa.
En pontonier-soldat måste, utom den vanliga soldatbildningen, äfven vara så pass sjöman, att han kan röra sig och manövrera med en ponton på vattnet, och så mycket kavallerist, att han kari till häst föra fram denna ponton, lastad på en vagn, i hvad terräng som helst.
Han skall dessutom känna hela denna materiel i dess minsta detaljer och förstå att deraf sammansätta en brygga.
Allt detta skall bibringas honom af befälet, dels theoretiskt i skolorna, dels vid de praktiska öfningarne.
Månne vid någon annan trupp inom Svenska arméen så omfattande kunskaper och olikartade öfningar förekomma, och tillfölje deraf någorstädes en så trägen, och svår tjenstgöring för befälet?
De för pontonier-befälet föreslagna arfvoden torde således vara välförtjenta och äro i öfrigt, hvad kompani-cheferne beträffar, en vida mindre löneförmån, än hvad passevolansen inbringar vid värfvade regementen.
Jag hemställer i öfrigt, huruvida det kan vara lämpligt att ännu längre uppskjuta med att komplettera en så angelägen sak som Svenska arméns pontonierväsende.
Jag får vördsamt yrka bifall till hvad Utsk:t i denna punkt tillstyrkt.
Den 28 Februari f. m. 647 Hr Tornerhjelm, Rudolf:
Beträffande den af en talare gjorda anmärkningen om lönernas för höga belopp, vill jag icke tillskrifva den afundsjuka, utan samvetsgrannhet och noggrannhet vid denna vigtiga pröfning.
Jag kan dock icke dela hans åsigter; ty då en omorganisering af arméen snart skall ega rum, böra väl anslagen till ingeniörkorpsen vara i öfverensstämmelse dermed och sådane, att de icke inom kort måste ändras.
Man vill icke erkänna nyttan af ett 3:dje ingeniörkompanis upprättande, utan anser man att dermed kan anstå; men man måste i fredstid söka att få arméen i ordning och jag tror ej det är skäl att längre dröja.
Man talar om att spara, och det bör man visserligen göra, men icke i otid.
Detta anslag har efter lång öfverläggning af Utsk:t blifvit tillstyrkt, då pluraliteten ansåg det för fosterlandets väl behöfligt.
Jag yrkar bifall till denna punkt.
Enligt min tanke är bristen
,på ingeniörtrupper det största fel i vår armés organisation, ett fel som jag under flera riksdagar efter bästa förmåga påpekat.
Denna brist förskrifver sig beklagligen icke från i går, den har under sekler fortfarit och lätteligen torde kunna visas att många af våra största förluster just härleda sig härifrån.
Jag behöfver endast påminna om slaget vid Pultava, hvars följder ej blifvit på långt när så olyckliga, om vår slagna, men ingalunda upprifna här kunnat komma öfver Dnieper-floden.
Pontontross saknades och hela arméen måste derföre sträcka vapen; dermed var det äfven slut med Sveriges öfvervigt i norden.
Konventionen i Olkjocki hade aldrig behöft ingås, och således icke Finland bortslutas, om vi vid Sikajocki haft behöfliga pontoniertrupper.
Liljencrantz har sagt, att då arméen icke ännu vore fulltalig, behöfde icke heller ingeniörtrupperna dertill uppbringas.
Om man jemför förhållandet hos oss med det i andra länder, tror jag man skall finna, att vi i afseende på dylika trupper äro allt för underlägsna.
Wurtemberg med 1,700,000 innevånare har 378 man; vi endast 240; Hanover har lika mycket ingeniörtrupper som vi, ehuru der endast finnes \\ million innevånare, och Baijern, med lika folkmängd som Sverige, har 3,286 man ingeniörer; vid jemförelse med de små Hessiska staterna blir förhållandet ännu mer ofördelaktigt för oss, ehuru vår krigstheater med dess stora sjöar och talrika strömmar gör en väl ordnad pontontross oundgängligare än på de flesta andra ställen.
Det tycks derföre vara nödvändigt att vi så snart möjligt öka detta vapenslag.
— Lika med Hr af Kleen ber jag att få fästa uppmärksamheten dervid att, äfven om vi nu antaga K.
M:ts Propos., komma vi i alla fall icke att ega en enda man verkliga genietrupper eller sappörer.
Jag vill visst göra så stora besparingar för Statsverket, som möjligt, dock icke så, att landet derigenom skadas; derför kommer jag alt rösta bifall till förslaget.
Afven de högre lönerna måste jag förorda, icke derföre att ingeniör-officerare hafva större kunskaper, än andra t. ex. artillerister, icke heller 64$ Den 28 Februari f, m. derför att deras tjenstgöring är strängare än andra garnisonsofficerares, utan derför att vid ingeniör-korpsen icke finnes passevolans.
De förhöjda lönerna utgöra således den ersättning K.
M:t finner lämplig för passevolausens afskaffande.
Då jag för min del anser passevolansen vara en verklig kräfta för arméen, den der med det snaraste måste uridanrödjas, om våra värfvade trupper skola blifva hvad de borde vara, är det med verklig glädje jag yrkar bifall till punkten i sin helhet.
Jag förenar mig med den siste värde talaren, som besvarat de af Frih. Liljencrantz gjorda anmärkningar.
Det kan icke vara Frih:n obekant, att älven ingeniör-korpsen haft accords-amortering, som af officerarnes egna medel blifvit till fullo betald.
Hvad passevolansen beträffar, tror jag icke att den är af den obetydlighet, som Frih.
Liljencrantz velat påskina.
Liksom Gr.
Björnstjerna hoppas äfven jag, alt den, så snart det kan ske utan orättvisa mot kompani-cheferna, skall borttagas vid de värfvade regementena, liksom den blifvit borttagen vid ingeniör-korpsen, der det visat sig för truppen fördelaktigt.
Hvad ingeniörernes tjenstgöring beträffar, så har jag sjelf tjenstgjort vid denna korps, och vet att tjenstgöringen der är i högsta grad besvärlig.
Officerarne kommenderas än hit och än dit, och hafva ingen varaktig stad, och dertill äro deras inkomster otillräckliga.
Såsom exempel vill jag nämna, att sedan jag erhållit det uppdraget att organisera det första pontonier-kompaniet, samt konstruera och låta tillverka det första bryggequipaget, med hvilka befattningar jag under 16 månader fortfor, intill dess kompaniet var uppsatt och exerceradt, samt bryggtrainen fullbordad, måste jag af ekonomiska skäl afsäga mig detta hedrande uppdrag, emedan min aflöning icke var tillräcklig att bestrida de med tjensten förenade utgifter, och jag är dock icke känd som misshushållare.
Bebofvet af ifrågav:de pontoriier-kompanier är så tydligt visadt och utredt, att jag inskränker mig till att begära bifall till denna punkt.
Sedan motivet för det af mig begärda afslaget, hvilket af den talare, som hade ordet näst efter mig, blifvit stämpladt såsom afund, af en annan talare blifvit välvilligare och, jag vågar säga, rättvisare bedömdt, så förbigår jag nu denna sak.
Man har sagt att andra officerare hafva tillfälle till verksamhet utom tjensten.
Jag tror att äfven ingeniör-officerarne hafva det, och jag hänvisar till de vackra enskilda byggnader, som af dem blifvit uppförda, och hvilka jag hoppas skola såsom monumenter gå till efterverlden.
Då vi komma till Femte Hufvudtiteln, få vi höra omtalas alla de kunskaper en sjöman behöfver; han skall kunna astronomi, infanteri- och artilleriexercis m. m., ntan att derför erhålla högre aflöning, och skickas dessutom omkring, vida längre än ingeniör-officerarne.
649 Mitt sinne intogs af dysterhet vid betraktande af den tafla, Frih.
Klinckowström uppdragit öfver våra finansers ställning.
En statsbrist af 30 millioner ar för handen.
Jag frågade mig, om vi hafva annat att göra, än spara allt hvad vi kunna, och jag tog då i betraktande, om vi icke skulle kunna vänta med uppsättande af detta pontonier-kompani, tills den armé, som skall gå i elden, är fulltalig.
Jag kan icke lemna min röst till ett anslag, som jag icke anser nödvändigt, och jag yrkar fortfarande afslag å denna punkt.
Hr Nordenfelt; Jag trodde knappt mina öron, då jag hörde en i tjenst varande kapten vid ett regemente, der man är van att finna en hög grad af militärisk bildning, yttra, att, då Sveriges armé icke är organiserad till det stora nummertal, som är behöfligt, behöfde icke heller något vidare pontonierkompani att upprättas.
Då vi hafva 30,000 man stamtrupper och minst 20,000 man beväring, tillsammans 50,000 man, trodde jag icke, att någon kunde anse tre pontonier-kompanier vara för mycket.
Behofvet af dessa sistnämnda trupper beror dessutom icke på arméens storlek, utan på landets terräng.
I ett slättland utan strömmar kan den största armé vara utan pontonierer; och sedan en bro är slagen, är det lika lätt, att derpå öfverföra 100,000 man, som 50,000 man.
Jag tror, att dessa tre pontonier-kompanier äro ett minimum, och att ett uppskof med dess organiserande icke är befogadt.
Från min barndom har jag haft den regeln, att hvad man kan göra i dag, bör man icke uppskjuta till i morgon.
Då vi nu omsider hafva ett StatsUlsk:ts Betänk., sorn tillstyrker upprättandet af detta kompani, böra vi äfven dertill lemna vårt bifall.
FJvem vet hur penningeställningen i landet kan vara beskaffad, då nästa riksdag sammankommer.
Om endast en liten del af de derom uttalade mörka spådoinarne går i fullbordan, så kommer riksdagen troligen att afslå både detta och många andra anslag till arméen; och skall det då anses vara så mycket mer skäl dertill, om nuv:de Ständer vägrat bifall till det nu begärda anslaget.
Jag yrkar att denna punkt måtte bifallas.
Frih. af Ugglas; Jag ämnar icke inlåta mig i hufvudsaken, utan vill endast upplysa, att lönerna vid 3:dje kompaniet, som Frih.
Liljencrantz tyckt vara så stora, af K.
M:t äro föreslagna till samma belopp, som de vid Usta och 2:dra kompanierna redan befintliga; och jag föreställer mig, att det icke går an att bestämma lönerna vid ett kompani lägre, än vid ett annat.
Ett af Hr Nordenfelt framstäldt skäl, synes mig så märkvärdigt, att jag icke kan underlåta att vidröra detsamma.
Han sade, att om det begärda anslaget nu afslås, skulle det äfven vid nästa riksdag afslås, då riksdagen hade ett så godt skäl dertill, deruti att R. o. Ad., som eljest skulle vara så släpp - 650 Den 28 Februari f. m. hänta, icke dertill lemnat bifall.
Jag kan icke finna, att detta är något skäl att fortgå på samma bana; och jag yrkar fortfarande afslag.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Stats-Utsk:ts ifrågav:de hemställan och dels afslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till densamma och, då dervid svarades talrika och starka ja jemte åtskilliga nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som bifaller Stats-Utsk:ts i 13:de punkten mom. a. af Utlåt:t N:o 51 gjorda hemställan, i fråga om upprättande af ett tredje kompani ingeniörtrupper, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. denna hemställan.»
Sedermera företogs voteringen och belunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda:
Mom. b och c. Utslcts hemställanden biföllos.
14:de och 15:de punkterna. R. o. Ad. biföll hvad Utsk:t i dessa punkter föreslagit.
Då 16:de punkten är beroende af beslutet vid 17:de punkten, anhåller jag att 17:de punkten måtte före 16:de punkten föredragas.
Jemte det jag instämmer i den förra värde talarens begäran, anhåller jag, att då i 17:de punkten mom. litt. d. är det vigtigaste, detta mom. måtte före mom. litt.
a. föredragas.
Det synes mig, att man först bör afgöra om truppens tillökning och sedan om dess kasernering, och att den af Utsk:t följda ordningen således är den rätta.
Om det är skäl att tillöka truppen, synes mig vara beroende af det utrymme, som för densamma finnes, och jag fortfar derför i min anhållan.
Deli 28 Februari f. m. 651 Frih.
PS sätt Gr.
Mörner anfört, synes det vara rätt att vid föredragningen af I7:de punkten, som bör föregå den 16:de, börja med mom. litt. a.
Jag tror att flere talare vilja utveckla skälen för den af K.
M. begärda tillökningen i artilleritruppen; och då bör ju detta ske, när denna tillökning är i fråga, men ej vid frågan om kasernen.
Men äfven om denna blir bifallen, föijer icke deraf, att H. o. Ad. måste bevilja anslaget till kasernbyggnaden, så mycket mindre som truppens inqvartering åligger Wisby stad.
Sedan öfverläggningen i denna fråga härmed ansetts slutad, förmälte Hr Gr. o. Landtm., att Hr Gyllenram hade föreslagit, att med föredragningen af Utsk:ts hemställanden i den 17:de punkten blifvit af R. o. Ad. genomgångna; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. härtill ville -lemna sitt bifall.
Landtm., att i afs:de å 17:de punktens behandling det blifvit utaf Gr. af Ugglas föreslaget, att mom. d. skulle företagas till afgörande före mom. a, b och c, hvaremot 2 andra ledamöter yrkat, att dessa mormr skulle förekomma i den ordning de i Utlåtit funnos upptagna; och sedan Hr Gr. o. Landtm, framställt propos. derå, att
Utskits uppställning af 17:de punkten skulle vid föredragningen följas, blef denna propos. med ja besvarad.
Till följd häraf förekom nu: 17:de punkten.
Mom. a. Hr Reuterskiöld:
Med afseende på Gotlands afskiljda läge och bristen på stamtrupper derstädes, har befolkningen åtagit sig första försvaret af denna ö.
Till detta vigtiga lörsvar fordras emellertid äfven artilleri.
Den stamtrupp, som derför är afsedd, måste så öfvas, att manskapet får icke blott kännedom om det maskinmessiga i sättet att sköta vapnet, utan måste äfven kunna duga till lörgårigsmän och äfven till befäl för den öfriga truppen, för hvilket ändamål det måste bibringas en speciellare kännedom om vapnets egenskaper och dess användningssätt.
Det är klart, att till dessa öfningar fordras längre tid, än den, hvarunder beväringen är sammandragen, och att truppen icke får vara så svag att all öfning omöjliggöres.
Vid frågans behandling i Stats-Utsk:t gjorde sig på afdelningen denna åsigt gällande, men i Utsk:ts plenum antogs en annan mening.
Då det är påtagligt, att om truppen saknar nödig öfning, hela denna inrättning är ändamålslös, tillstyrker jag för min del bifall till afdelningens förslag och att K.
M;ts i ämnet afgifna framställning måtte vinna framgång.
652 Den 28 Februari f. m.
Hr Gyllenram:
Utom de af den förre värde talaren an förde skäl, tillåter jag mig nämna, att det nn befintliga artillerimanskapet är så upptaget af vakt- och ordonnans-tjenslgöring, att fösa tid till dess öfning finnes öfver.
Att bibringa dem någon fulländning, så att de kunde vara en (öresyn och lämpliga befälsämnen, kan på detta sätt icke ske.
Det har varit meningen att få en korporalskola i gång, men detta har icke låtit sig göra, dels emedan truppens tid är så upptagen, och dels af brist på kasern.
M:ts i ämnet gjorda framställning.
Hr Rosensvärd:
Som jag reserverat mig mot Utsk:ts Betänk, i denna del och upptagit afdelningens förslag om bifall till K. M:ts Propos., så anhåller jag att få förena mig med de 2:ne föregående talarne.
Derjemte ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att i delta mom. egentligen är fråga om en summa af 2,49t r:dr 10 öre till aflöning och brödkorn för manskapet under den ökade tjenstgöringstiden, då öfrige poster, nemi. 1,850 r:dr, förekomma i 16:de punkten och 1,497 r:dr i 19:de punkten litt. d., till följd af den af Utslct iakttagna ordning att hänföra hvarje belopp till de större anslagsrubriker, sorn på Riksstaten under denna hufvudtitel förekomma.
Jag anhåller om bifall till det af K.
M:t äskade belopp, 2,491 r:dr 10 öre.
Med Hr Reuterskiöld delar jag den åsigten, att försvaret af det till sitt läge afskiljda Gotland, som är öfverlemnadt till dess befolkning, bör så ordnas, att det kan emotstå ett angrepp.
Men å andra sidan tror jag icke, att den ringa tillökning af 26 man, hvarmed artilleristyrkan skulle förstärka\s utöfver de 34 man, som redan finnas, kan i någon väsendtlig mån till detta försvar bidraga, och då jag beräknar det anslag af 5,838 r:dr, som härför blifvit begärdt, och dertill lägger den summa, hvartill uppförandet af en särskild kasern skulle uppgå, eller cirka 44,000 r:dr, så finner jag att dessa utgifter äro väl dryga i jemförelse med den ringa nytta man af denna lilla styrka kan hemta.
Jag hemställer derföre, att Utskits förslag måtte bifallas.
På afdelningen tillstyrkte jag det begärda anslaget för tillökningen af 26 man.
Men då jag finner att kostnaden för denna tillökning, genom behofvet af särskild kasern m. m., skulle uppgå till 48 å 49 tusen r:dr, samt dessutom dessa 26 man vid en fiendes angrepp icke skulle kunna förhindra Gotlands intagande, förenar jag mig i anhållan om bifall till Utsk:ts hemställan.
Med anledning af en talares ytt rande om »uppsättning» af ifrågavarande 26 man, får jag nämn* Den 28 Februari f. m. 653 att derom ej är fråga.
Gotlands artilleris stamtrupp är ett värfvadt manskap, hvaraf en del är permitteradt, utom under exercismånaderne.
Här är nu fråga om anslag till brödkorn, aflöning, mathållning och beklädnadsslitningsersättning för dessa 26 man, som enl. författningarne skall vara permitteradt emellan exercistiderne, men nu föreslås blifva indragne i tjenstgöring året om, för att med de derstädes förut varande kunna genom förvärfvande! af större krigsbildning, tjena till föresyn för nationalbeväringen.
Jag ber få fästa uppmärksamhet uppå : att af de 75 man värfvade artillerister, som finnas på Gotland, endast 34 skola vara i tjenstgöring året om. lie öfrige permitteras för Kronans räkning, kontrakterne äro härefter uppgjorda.
Om nu ej dessa kunna permitteras, så måste de få vara qvar i tjenstgöring och Kronan i alla händelser föda dem.
Passevolantören får kläda dem.
Detta förhållande inträffar numera särdeles ofta vid de värfvade regementena.
Häraf följer att Staten troligen i alla händelser får vidkännas en del af ifrågavarande utgift.
Under sådant förhållande, och på de skäl som af flera talare blifvit anförde, får jag anhålla hos Hr Gr. o. Landtmarskalken om propos, å afslag på Utskits förslag i denna punkt, och bifall till K. M:s Nåd.
Klinckowström har sjelf antydt be? hofvet af ett förbättradt försvar för Gotland, på samma gång han begärt afslag på K.
Mits framställning derom.
Hr Tornerhjelm har sammanblandat truppéns tillökning med behofvet af en kasern, hvilka saker icke hafva något sammanhang.
Det kan ej vara meningen att försvara ön med dessa 26 man, utan man bör se saken i stort och taga i betraktande det inflytande på beväringen de kunna utöfva.
Jag anhåller fortfarande om bifall till K.
M:ts Propos. Hr Reuterskiöld:
Med anledning af yttrandet, att dessa 26 mans tillökning skulle vara alltför kostsam, vill jag erinra att de afse icke blott styrkans tillökning såsom garnisonstrupp, utan att dermed afses hufvudsakligen möjligheten att kunna öfvas till ledare för beväringen och sålunda grundlägga ett hopp om möjligheten att försvara ön.
Ser man saken från denna synpunkt, kan man väl icke anse den begärda uppoffringen för stor, för att bibehålla en sådan perla som Gotland.
Frågan om kasernbyggnad är icke beroende af denna fråga.
Den kan deraf blifva en följd; men äfven om ingen tillökning sker, erfordras kasern-bvggnad.
Den (örre värde talaren har styrkt mig deri, att min förut uttalade åsigt är rigtig.
Det är upplyst, att den nuv:de kasernen är tillräcklig för den styrka, som nu tinnes; men fördelen af den begärda tillökningen motsvarar icke 654 Den 28 Februari f. ra. de stora kostnaderna derför.
Jag anser derföre, att sparsamhet härvidlag är fullkomligt på sin plats, och yrkar bifall till Utsk:ts hemställan.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan, och dels att R. o. Ad., med afslag derå, skulle bifalla K.