Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan icke heller finna, huru någon tvekan kan upstå om hvem, som skall blifva Ordfide, ty när val sker medelst slutna sedlar, måste ju den blifva Ordfide, som får de flesta rösterna.
Här har blifvit talat om konseqvens i R. o. Adis beslut.
Jag ber att få draga en konseqvens 080 Den 13 December e. m. af en föregrde tilldragelse bitr i afton. R. o.
Ad. har genom ett förut fattadt beslut befriat ett annat
Stånd från ett förmyndareskap, som länge funnits öfver detta Stånd.
Konungen bar nemi. det förmyndareskap för BondeSt. alt Han tillsätter dess Sekret.
Detta har R. o. Ad. ansett lämpligt att vid detta tillfälle borttaga, men det tyckes som om konseqvensen fordrade att på samma gång borttaga det förmynderskap som R. o. Ad. utöfvat inom 0tsk.
Åtskilliga talare, som här yttrat sig för afslag af den ifrågav.-de grundlags-förändringen hafva till stöd för denna sin åsigt anfört Itonsetjvensen.
Detta ger mig anledn. att erinra om det förslag, som vid 1851 års Riksdag lill förändring j representations-sfltlet upgjordes af Gr.
Lagerbjelke, och öfver hvilket Ii.
St:r fattade beslut förliden Riksdag, då äfven den ändring i 39 § liiksd.Ordnm föreslogs alt ledamöter i Utsk. skulle äga att genom val inom sig utse Ordf:de.
Om jag icke för mycket bedrar mig, så yttrade sig för detta förslag äfven Gr. Liljencrantz, Ilr Bildt och Frih. af Ugglas.
Jag tror att i fullkomlig konseqvens med detta deras förfarande hade deras yttrande i afton bort blifva motsatsen mot hvad de varit.
För öfrigt får jag förklara, att jag tänker votera Ja, på de skäl som blifvit anförda af IIr Cederschiöld och af dem, som yrkat bifall till förslaget.
Hr B ra k e 1, Mauritz Gust.:
Det kan icke nekas att R. o. Ad. är det förnämsta Ståndet icke allenast till följd af sina minnen utan äfven till följd af grundlagens bud.
Vid alla tillfällen, när Ständerna sammanti äda på Rikssalen för R. o. Ad:s Ordf:de, Landtm, ordet för dem, när Ständerna samlats i Utsk. så har hittills R o. Ad:s äldste ledamot fört ordet och sålunda lärer del också hädanefter förblifva, så länge vår representation förbi i fver indelad i Stånd.
Jag för min del kan icke finna annat än att, om man upoffrade denna rättighet, det vöre ett erkännande, alt man icke vore fullt och bäst vuxen densamma.
Jag hade icke trott alt en person som känner med sig att han kan fylla ett kall, sjelfmant aflägger denna sin rättighet och öfverlemna:- åt slumpen att bestämma, hvem som skall fylla detta kall.
Jag anser honom åtminstone icke vara värdig att hädanefter sådant kall bekläda och långt från att vinna popularitet hos de andra St:n genom att bifalla detta förslag, tror jag tvärtom, att R. o. Ad. skulle nedsätta sin egen värdighet.
Äfven tror jag, mine Hrr, att de icke mera, och detta med rätta, skulle anse oss värdige att vara Ordfide i blifvande Riksdagars Utsk.
Jag för min del kan icke annat än rösta för afslag af det nu hvilande förslaget.
Då den talare, som upträdde näst före den siste värde talaren, lade stor vigt pä att icke allenast jag utan äfven andra talare gjort oss skyldiga lill inkonseqvens derigenom att vi röstade för Gr.
Lagerbjelkes representations-förslag vid sisth Riksdag, oaktadt efter detta förslag Utsk. skulle välja sina OrdLde, så anhåller jag, för att freda mig och dessa
IIrr från denna beskyll - Den 13 December e. m. fiSl ning, på hvilken man tyckes lägga stor vigt, få fästa upmärksamheten på att jag för en stund sedan yttrade, att R. o. Ad. borde i konseqvens med det beslut, som R. o. Ad. fattade vid 1850 och 1851 års
Riksdag bifalla den ifrågav:de förändringen om BondeSt:s Sekret:s tillsättande och att jag på samma grund yrkade att R. o. Ad. i konseqvens med de beslut R. o. Ad. och PresteSt. fattade förliden Riksdag, äfven nu måtte afslå detta förslag som hvarken är nyttigt eller nödvändigt.
Jag får med afseende på den förmenta inkonseqvensen fästa Hr Stjernsvärds upmärksambet på att det var under förutsättning att representationen skulle ombildas på sätt Gr.
Lagerbjelke föreslagit som jag röstade för denna g om tillsättningen af Utsk:s Ordf:de, som likväl ej gällde andra än de särskildta, utan afseende å Stånd sammansatta, Utsk:n.
Om sjelfskrifven heten är borta och val kommer att ske inom R. o.
Ad., så är också det ena en gifven följd af det andra, men så länge vi utöfva vår representations-rätt, på grund af sjelfskrifvenheten, så länge bör ock den derigenom erkända bördsrätlen vara gällande, om inga olägenheter upsla till förfång för det allmänna och i detta fall med ännu mera skäl gälla, när endast fördelar derigenom vinnas.
Raab, Garl Adam:
Jag förstår icke egentligen, hvad den siste värde talaren menar med sin konseqvens.
På den grund att St:t förut har beslutat, att BondeSt:s Sekret, borde af BondeSt. utses och på den grund att R. o. Ad. förut har afslagit tillsättandet af Utsk:s Ordf:de genom val inom Utsk., så påstår man att R. o. Ad. jemnt borde göra på samma sätt för konseqvensens skull.
Denna bevisning tyckes mig vara origtig; ty derhän kan man aldrig komma genom någon konseqvens.
För öfrigt tager jag mig friheten att fästa upmärksamheten på en sak.
Vi tala om att vi representera börden på detta rum, det är en sanning, vi hafva kommit hit genom vår börd, men när vi genom börden äro kallade till denna ständer-församling, så hemställer jag till Hrr:ne, om icke just härigenom börden inom Ständerna borde vara uphäfven och förtjensten få inträde.
Jag kan således icke förstå, hvad det ligger för paraderi i att man inom Utsk. väljer till Ordf:de.
Visserligen har en talare, Frih. af Ugglas, sagt att under parti-strider, då sinnesstämningen är uprörd, kan det hända att hvarje Stånd väljer Ordf:de inom sitt eget Stånd.
Nå! låt så vara att de välja hvar inom sitt Stånd, då får vi fyra personer, hvilka sinsemellan kunna lotta.
Deraf följer ovilkorligen att vi få en UtskottsOrdf:de och att den omtalade faran af partier i denna delen icke är någon.
Sedermera har en annan talare, Gr.
Liljencrantz sagt, att det icke finnes någon förargelse inom de andra St:n öfver att R. o. Ad., i följd af grundlagens bud intager Ordffde-platsen inom Utslcn.
Det kan Gr.
Liljencrantz icke veta, om man skall i det offentliga draga någon slutsats, så måste det vara tvertoro.
Alt man icke kan ställa till opposition mot grundlagens bud, det tyckes vara gifvet och klart.
Men nog tyckes det många gånger då man ser en Ordf:de, som 682 Den 13 December e. m. icke är skicklig nog att bestrida sin plats, väcka förargelse inom Utsk., att denne unge, i Riksdags-ärendena oerfarne man skall bestrida Ordf:de-platsen.
Jag tager mig friheten att yrka bifall till förslaget.
Hr Bildt bar sagt att Gr.
Lagerbjelkes omordade förslag innehöll att sjelfskrifvenheten skulle uphöra, och att det var under dessa omständigheter, 'sorn han ingenting hade emot, att Utskrn sjelfve valde sina Ordf:de.
Enl. min upfattning af detta förslag, innehöll det ingalunda att sjelfskrifvenheten skulle uphöra, men väl gifvas en mindre utsträckning än nu är fallet.
Här har nu under loppet af mångaRiksdagar ständigt varit tal omförändring i representationssättet.
Ålla hafva med en mun instämt i att det närvide vore olämpligt, men när något specielt förslag förekommit, har det alltid svarats: »det duger icke.»
Enda sättet att på fredlig och lugn väg kunna åstadkomma något sådant, är att skillnaden mellan St:n så småningom utplånades.
Detta vore ett litet steg på denna bana och derigenom tror jag att den framdeles skulle alldeles försvinna och slutligen en förändring åstadkommas utan skada för samhället.
Wånga ledamöter hördes ropa på propos.
Då sjelfskrifvenheten kommit på tal, tager jag mig friheten erinra 11. o. Ad., hurusom Ståndet 1844 nästan enhälligt beslöt, att afsäga sig sin sjelfskrifvenhet såsom Stånd.
Att detta sedermera icke kommit till någon verkställighet, härleder sig af att alla de representations-förslag, som blifvit framlagda, af Ståndet blifvit förkastade.
Men när man en gång ansett sjelfskrifvenheten böra såsom Stånd försvinna, så är det minsta man kan göra att afsäga den i ett så specielt fall som delta.
Jag har blott begärt ordet, för att få yttra, att jag icke kan förstå följdrigtigheten i den slutsats, som Hr Bildt dragit från R. o.
Ad:s sjelfskrifvenhet. E. o, Ad. representerar vid Riksdagen till följd af sin börd, men R. o. Ad. utgör derigenom blott ett Stånd af fyra.
Detta Stånd är kordineradt med de andra St:n och inget
Stånd är subordineradt under da öfriga.
Således kan, enl. mitt förmenande, en sådan slutföljd som den Hr Bildt dragit, icke vara rigtigt logisk. R. o. Ad. torde ursäkta mig, det är icke min mening att säga något stötande, om jag fäster upmärksamheten på, huru denna fråga bedömmes af allmänna tänkesättet.
Man anmärker der nemi. att det nuv:de sättet att tillsätta Ordf:de-platserna inom Utskrn icke är något, som rör R. o. Ad:s intresse på det hela, utan egentligen blott intresset hos de personer, som sitta på de första Grefve- eller Friherrebänkarne, och att således R. o. Ad. samfälldt icke skulle afsäga sig någon af sina rättigheter genom att detta rättades, helst tro - Den 13 December e. m. f>83 ligen rösterna lika ofta skulle falla pä någon af R. o. Ad:s ledamöter som på någon af de andra St:n.
En stor del af Ståndet som nu är alldeles utesluten från Ordf:de-platserna, nemi. alla de lägre numrorna skulle således vinna, men ej förlora på förändringen.
Så tror jag att denna fråga bör betraktas, men det är visserligen icke passande att åberopa allmänna rösten utom ett Stånd, då det finnes ett så stort antal uplyste personer här, som kunna bedömma det.
Det torde blott tillåtas mig nämna, att jag tror, att hvar och en äfven inom detta Stånd är öfvertygad, att det inom hela den öfriga nationen nästan icke finnes mera än en röst ang:de den Gr. Liljencrantz:
Jag får för min del också förklara den siste värde talaren, att det ingalunda är för att säga en ohöflighet, som jag nu ber att få uptaga en del af hans sista yttrande.
Han försäkrar R. o.
Ad. att det allmänna omdömet är att Adeln borde afstå från sin nu ifrågav:de rättighet, hvarjemte han tilläde att denna angelägenhet ingalunda rörer Adelns, utan egentligen deras sorn sitta på Grefve- och Friherre-bänkarne.
Man skulle visserligen med skäl kunna framställa den mycket simpla frågan till den siste värde talaren, huru han vet det?
men denna fråga skulle kanske synas onödig, ehuru den vore rigtig och på sitt rätta ställe.
Jag finner en ganska naturlig förklarings-grund deri att talaren, som under en stor del af sin lefnad befattat sig med att förklara, hvad som är det allmänna omdömet, dermed blifvit så införlifvad, att han icke kunnat underlåta att tala derom vid ett så högtidligt tillfälle som detta.
Hvad åter beträffar sjelfva saken, så får jag erinra att den sisto värde talaren sjelf helt nyligen Iemnat prof af, hvad som föröfrigt torde stå hvilken Adelsman som sådant eftertraktar, öppet, huru man innehar plats på Grefve- och Friherrebänkarne, hvarigenom man alltså äfven som Adelsman kan förvärfva den stora företrädesrätten att vara Ordfide i Utsk.
Detta kan således icke vara något skäl och jag är fullt och fast öfvertygad att det icke torde finnas någon af detta husets medlemmar som biter på den kroken.
Jag är öfvertygad att detta förslag kommer att falla och att det kommer att falla med stor pluralitet, men jag anhåller blott om att med några ord få påpeka den brist på konseqvens som finnes i de föreslagna grundlagsförändringarne.
Const,- Utsk. har föreslagit att Ordfide skall väljas när Ständerna komma tillsamman i Utsk., straxt derefter kommer förslaget om RiksStms sammanträde för gemensamma öfverläggningar i vigtigare ämnen och der står: »St:n vare medgifvet att på ett rum till gemensam öfverläggning rörande allmän, vid Riksdagen under handläggning varande fråga sammanträda, likväl utan rättighet att der besluta; och före dervid Landtm, ordet.
Hvad är det för en konseqvens i dessa båda förslag?
Skall man vid det ena gemensamma sammanträdet välja Ordfide och vid det andra Landtm, vara sjelfskrifven Ordfide ?» 684 Den 13 December e. m.
Jag skall icke vidröra hvad Gr.
Liljencrantz anfört om mig personligen, men hvad det angår att jag vid en af de föreg:de Riksdagarne sutit på en af de första Grefve-bänkarne, så är det möjligt att det väckt samma känslor, som man vet en gång hafva gifvit sig luft i det yttrandet: »Hvad skall Saul göra bland profeterne?» Jag vili' blott hafva den äran att berigtiga det sätt, hvarpå Gr.
Liljencrantz uptagit ett annat yttrande.
Jag har nemi. icke försäkrat B. o. Ad. om, hvad som kunde vara allmänna omdömet utom detta hus, utan jag har endast vädjat till Ståndet sjelf hvad det kunde anse detta omdöme vara.
Jag har således icke gått grannlagenheten i detta yttrande för när, och hoppas, att man icke kan säga, att jag någonsin gjort det inom detta hus.
Efter det öfverläggningen härmed ansetts fulländad, hémstållde Hr Gr. o. Landtm, först om R. o. Ad. behagade antaga nu ifrågavar:de förslag, dervid svaren utföllo med blandade
Ja och Nej, och sedermera propos. till förkastande af detta förslag framställdes, ropades starka Ja, blandade med många Nej; hvarpå Hr Gr. o.
Landtm, förklarade att han ansåg den sednast gjorda propos:n besvarad med öfvervägande Ja.
Raab, Adam, Ckristian, begärde votering.
Den, som antager det i Const.UtsIcs Mern.
N:o 2 under N:o 12 framställda förslag lill ändring i 39 § Riksd.Ordnln, ang:de val af Ordbde i Utskott och andra R Stms delegationer, röstar Ja, den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder förenämnde förslag af R. o. Ad. förkastadt.
Nej — 90.
Jag enhåller att få till prot:t anmäla min reservation.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad., i anseende till den redan långt framskridna tiden, behagade till nästa plenum upskjuta pröfningen af de öfriga uti Const.UtsIcs förevar:de Mern. anmälde hvilande förslag till grundlags-lörändring; hvilket bifölls.
Anmäldes och lades på bbrdet nedannämnde från Utslcn inkomne Utlåt, och Mern.; nemi. från Lag Utskottet v N:o 5, i anledn. af verkställd granskning af R.
Stms Just.- Ombudsmans embets-förvaltning från sednaste till innevar:de Riksmötes början; Den 17 December. 685 RiddarhusUlskollel:
N:o 3, ang:de Hr Brakels motion om utseende af R. o. Ad:s Elektorer samfäldt in pleno; och N:o 4, ang:de Hr Brakels motion om Hemliga Utsk:s väljande genom direkta val. H. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. 12 på natten.
Onsdagen den 17 December 1856.
Plenum kl. 10 f. m. Just. pieni-prot. för d. 29 sisth Nov. f. och e. m. Enär Frih. af Ugglas, Curt Guslaf, under gårdagen blifvit i nåder utnämnd till SlatsRåd, samt till följd deraf, jemlikt 41 § Kiksd.Ordmn samt 18 § Riddarb.Ordnm, uphört att vara ledamot af Const.Utsk., samt Elektor, anmodade Hr Gr. o. Landtm, dels Hrr Elektorer att sammanträda för att i st. f. Frih. af Ugglas utse en ledamot i nämnde Utskott, dels Hrr Bänkmän att sammanträda till val af en Elektor i bemälde Friherres ställe.
Fortsattes pröfningen af de i Const.UtsIcs Mern.
N:o 2 anmäldle förslag till ändring i grundlagarne; och förekommo härvid: punkten N:o 13, innehållande förslag lill tillägg i 4 6 § Riksd.Ordnm, ung:de sammanträde af RiltsSltn för gemensamma öfverläggningar, äfvensom, i sammanhang dermed till ändring i 110 § Reg.F.n samt A8 och 78 §§ Riksd.Ordn:h ; punkten N:o 14, innehållande förslag lill ändring i 68 § Riksd Ordn:n, ang:de tiden för Revisorernc af Statsverkets, Ban kens och Riksg:sKont:s tillstånd, styrelse och förvaltning ; samt punkten N:o 15, innehållande förslag lill tillägg i i09 § Reg.F-.n och 80 § Riksd.Ordn:n, ang:de upskof i Riksdag.
It. o. Ad. antog de i förenämnde punkter uptagne förslag.
Föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, LagUtsk:s d. 13 dennes e. m. på bordet lagda Utlåt.
N:o 5, i an - 686 Den 1 7 December. ledn. af verkställd granskning af R.
St:rs Just.Ombudsmans embetsförvaltning från sednaste till innev:de Riksmötes början.
Föredrogs ånyo RiddarhusCtsk. d. 29 sistl.
Nov. och d. 10 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 2, ang:de särskild tryckning af RiddarhusUtsk:s Mern. och handlingar.
Det förslag, som af RiddarhusUtsk. blifvit afgifvit, är i min tanke ganska godt och ändamålsenligt, men deri finnes en detalj-bestämmelse, hvars behöflighet jag ej rätt kunnat fatta, nemi. att uplagan af Bihanget till R. o. Adis prot. skulle beslå af 700 exemplar.
Af R. o. Ad:s Prof. tryckas nemi. endast 500 exemplar Nu har R. o. Ad. onekligen rättighet att stadga, huruvida de handlingar, hvilka blifvit föreslagna att intagas i Bihanget, skola inflyta i sjelfva profit eller i ett bihang dertill, hvilket kostar ungefär lika mycket, så att summan af riksdags-kostnaderne genom antagandet af det sednare sättet icke i någon väsendtlig mån förökas; men jag kan icke inse, hvarföre antalet af bibangen skall vara större än antalet af sjelfva profin; ty den ledamot, som på förhand uttagit sitt exemplar af Bihanget, behöfver väl icke ett nytt exemplar deraf, då han sedermera uttager protokolls-exemplaret.
Man torde möjligen säga, att det ej skulle möta någon svårighet att få den ökade kostnaden för den större uplagan af Bihanget betäckt af riksdags-kostnadsmedlen, enär det är Riksg:sKont:s åliggande att betala riksdags-kostnaderne för allt som rörer R.
St:r gemensamt; men om det faller ett Riksstånd in att för sin beqvämlighet eller någon annan orsak göra onödiga kostnader, så är jag icke rätt säker, huruvida detta Stånd kan med fog påstå, att denna ökade kostnad skall af riksdagskostnadsmedlen bestridas.
Jag vågar derföre anhålla om återremiss af Mem:t, på det att Utsk. måtte taga saken i ytterligare öfvervägande, så vida icke någon af Utsk:s tillstädesvarande ledamöter kan nöjaktigt redogöra för anlednm till det ifrågavar:de förslaget.
Orsaken, hvar före uplagan af Bihanget föreslogs att bestå af 700 exemplar, var den, att Utsk. ansåg, att det skulle komma att åtgå flere exemplar af Bihanget än af profin.
Jag för min del anser likväl 500 exemplar af Bihanget göra alldeles tillfyllest och anhåller således om bifall till Utsk:s förslag med den förändring, att siffran 700 utbytes emot 500.
Det är med sann tillfreds ställelse jag emottagit RiddarhusUtsk:s ifrågav:de Mern.; ty så väl för mig som för hvar och en af R. o. Ad:s öfrige ledamöter har det utan tvifvel icke sällan varit ganska svårt att kunna, såsom sig borde, följa RiddarbusUtsk:s hittills endast skriftligen, men ej i tryck oss delgifna framställningar, hvilken svårighet skulle för Den 1 7 Decernber. framtiden undanrödjas, om Utsk:s Utlåtin trycktes och till R. o. Adis medlemmar utdelades.
Ehuru jag således fullkomligen erkänner förslagets verkliga nytta, bör jag dock medgifva, att Gr.
Lagerbjelke i sin nyss gjorda framställning har så till vida rätt, som det möjligtvis skulle kunna förefalla de öfriga St:n i någon mån främmande, att R. o. Ad. förutsätter, att det allmänna skulle betala en större kostnad för dessa Ut!åt:ns tryckning, än hittills ifrågakommit, nemi. i sammanhang med våra prot:r.
En värd ledamot af Höglofl. RiddarhusUtsk., Hr von Francken, har jemväl förklarat sin enskilda mening vara, att antalet af Bihangs-exemplaren kunde, utan skada, nedsättas från 700 till det af Utsk. föreslagna belopp, 500, hvilket antal, äfven i min tanke, synes vara tillräckligt.
Då någon annan anmärkn. emot förslaget icke blifvit gjord, torde frågan nu genast kunna afgöras och en återremiss undvikas, sålunda att R. o. Ad. bi folie Utskis hemställan med den förändring, som blifvit föreslagen.
Blott en liten modifikation af uttrycken ville jag härvid förorda.
Ty som det skulle kunna hända, att R. o. Ad. framdeles beslöte höja antalet af protokolls-exemplaren, torde det måhända vara mindre lämpligt att för Bihangs-exemplarens belopp fastställa en viss siffra, oberoende af de förstnämnda exemplarens antal, som nu tillfälligtvis utgör siffran 500.
Jag får derföre föreslå, att. 11. o. Ad. behagade bifalla RiddarhusUtskis Utlåt., med den förändring, att orden »till ett antal af 700 exemplar» utbytas emot orden »till ett antal exemplar lika med antalet exemplar af Ståndets prot.»
Hr von Francken har uplyst, att Utsk. ansett, att det skulle komma att åtgå flere exemplar af Bihanget än af prot:n, men icke, hvarföre Utsk. så ansett.
Förmodligen har Utsk. haft något skäl dertill, och jag skulle derföre önska, att Utlåt, i detta fall blefve mera fullständigt.
Om verkligen skäl till förslaget finnes, tror jag att man ej bör sätta sig deremot, enär omkostnaden för det ökade antalet torde vara ganska obetydlig.
Orsaken, hvarföre Utsk. tillstyrkt, att
Bihangs-uplagam skulle blifva 200 exemplar större än protokolls-uplagan, är den, att antalet af R. o. Adis under loppet af Riksdagen närvarande ledamöter är större, än antalet af dem, som sedermera uttaga sina protokolls-exemplar.
Men som jag i allt fall anser 500 exemplar af båda uplagorna göra tillfyllest, har jag ingenting emot Frih. Cederströms förslag.
Att R. o. Ad:s ledamöter under en Riksdag stundom äro fulltaligare än de ledamöter, hvilka uttaga sina protokolls-exemplar, inverkar i detta fall icke på sjelfva saken, ty man måste ändock låta trycka så mångå exemplar af protm, att alla de af R. o. Adis medlemmar, hvilka uttagit pollet, kunna erhålla hvar och en sitt exemplar.
Då nu tvänne af RiddarhusUtskis ledamöter uplyst, att något bättre skäl, än det nyssnämnda, icke 688 Den 17 December. ligger till grund för förslaget, anliäller jag att, med frånträdande af mitt yrkande å återremiss, få förena mig med Frih. Cederström.
Sedan härefter äfven Hr von Francken instämt i Frih.
Cederströms förslag, blef RiddarhusUtsk:s förevaride Mern. bifallet, med den förändring, att, i stället för de i Utskis hemställan förekommande orden: »till ett antal af 700 exemplar», infördes orden: »till ett antal exemplar lika med antalet af Ståndets prot.»
Föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter RiddarhusUtsk:s nedannämnde d. 13 dennes e. m. på bordet lagda Mern.
N:o 3, ang:de Hr Brakels motion om utseende af K. o. Ad:s Elektorer samfäldt in pleno; och N:o 4, ang:de Ilr Brakels motion om Hemliga Utsk:s väljande genom direkta val.
Jag anhåller att få afsäga mig min plats såsom en af R. o. Adis Elektorer, men ändock varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Bänkmän att utse en Elektor i st. f. Hr Tersmeden.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Ulsk:n inkomne Mern. och Ltlut:n, nemi. från SlatsUtskotlel: N:o 14, med återlemnande af Riksdagsfullmäktigen Nils Svenssons från Christianstads län, motion om beslutande af en underd. skrifvelse, rörande dels lindring i de reservskjuts-skyldiges åliggande att befordra paketposten, dels förbindelse för Poslmästarne med de särskilda stalionerne att tillhandahålla postiljonen förteckningar å paketernes och varornes tyngd; N:o 15, med återlemnande af Riksdags-fullmäktigen J. E. Rutströms motion, ang:de förändring af den för Wester- och Norrbottens län d. 23 Aug. 1773, utfärdade skattläggnings method; N:o 16, ang:de medels anvisande till vestra och södra Jernvägs-stambanornas fortsättning efter 1857 års ingång; N:o 17, i anledn. af återremiss å det ang:de godtgörande af Hr Landtmis och Hrr Talmåns ökade riksdags-kostnader afgifna Mern.
BevillninijsUlskollet:
N;o 1, om antagande af 3 Kanslister utöfver den i Itiksd.- Ordmns 24 § bestämda Kansli-personal; i N:o 2, om återlemnande af vice Talmannen Anders Anderssons inom BondeSt. väckta motion rörande bränvihs-skaltens anslående till jernvägars anläggning; N:o Deti 17 Decemb er.
N:o 3, om återlemnande af Gustaf Larssons från Stockholms län inom BondeSt. väckta motion, atsg:de användande af en del utaf bränvins-skatten till do lägre undervisnings-verkens och folkskolornas behof; N:o 4, om återlemnande af en utaf Frih. von Saltza, Philip, bos It. o. Ad. väckt motion.
Hanhol!Isltollel ,•
N:o 5, öfver väckt motion om anställande af laga undersökning i vissa af Bankens Styrelse behandlade mål; M:o 6, I fråga om eftergift af öfverränta å 2:tie hos LåneKontoret i Götheborg uptagne HandelsDiskontlån; samt
N:o 7, i fråga om afskrifning af åtskilliga från LåneKontoret i Götheborg utgifna
Diskontlån, äfvensom af derstädes balanserade öfverräntor å dylika lån.
Då härefter Ilr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att några ytterligare ärender icke f. n. hade inkommit till föredragning, men att propos. till R. o. Ad:s åtskiljande ej kunde framstöilas emedan en of Konungens Rådgifvare anmält det han skulle ankomma för alt aflemna K.