Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Rosensvärd: Frih.
Klinckowström har lemnat den upplysning, att denna punkt skulle vara afgjord genom de öfriga Stms beslut, men, såvida derom icke ankommit något protokollsutdrag, torde uppgiften kunna hvila på ett misstag, och jag anser att R. o. Ad., äfven örn så icke vore förhållandet, mycket väl kan uttrycka sin åsigt i frågan.
Jag får derföre fortfarande yrka bifall till hvad jag i min vid denna punkt afgifna reservation föreslagit.
Jag gillar fullkomligt, att Stats-lJfsk:t ansett sig vid uppgörande af statsregleringen för 1867 böra iakttaga all möjlig sparsamhet, och icke bevilja anslag för företag, med hvilkas påbörjande eller afslutande utan fara kunde uppskjutas.
Jag har derföre ej heller reserverat mig mot Utsk:ts beslut ang:de den nyss föredragna punkten a), ehuru jag skulle gerna sett, om Den 28 Februari e. m. 691 arbetet å sjelfva fästningsbyggnaden vid Carlsborg kunnat bedrifvas med större anslag och mera kraft; men hvad jag mäste ogilla, äro de skäl, som Utsk:t anfört för sitt beslut.
Hvad åter angår det nu föredragna momit b, sorn handlar om förrådsbyggnader vid Carlsborg, så saknas nästan helt och hållet sådana byggnader för en del af materielen, och behofvet deraf är så trängande, att jag anser det vara alldeles oundgängligt att med det första fylla detsamma.
Carlsborg är rikets centrala depotfästning.
Der skola reservförråd al alla slag i krigstid vara upplagda.
Från dessa förråd och i sammanhang dermed anlagda verkstäder skall armén förses med sina förnödenheter.
Då således förrådsbyggnader vid Carlsborg ovilkorligen måste förr eller sednare uppföras, såvida fästningen skall motsvara sitt ändamål, kan det icke vara med god hushållning förenligt att på andra orter uppföra eller anskaffa provisionella byggnader, som framdeles blifva öfverflödiga, lika litet som att, i brist på tjenliga upplags- och förvaringsställen, utsätta den för krigsbruk småningom samlade inaterieJen för vanvård.
Om icke R. o. Ad. anser sig kunna bevilja hela det af K.
M:t för ifrågavide ändamål äskade anslag, får jag hemställa, att åtminstone 100,000 rdr måtte under 1867 anvisas till förberedande arbeten å förrådsbyggnaderna vid Carlsborg, så att dessa med de anslag, som under en kommande statsreglering torde beviljas, kunna med all kraft bedrifvas.
Ad:ns uppmärksamhet derpå, att, då R.
St:r så generöst beviljat anslag till anskaffande af all slags krigsmateriel, administrationen mäst gå i författning derom, att byggnader uppföras till förvarande af denna materiel.
Att icke göra detta vore detsamma som om en enskild hushållare icke förskaffade sig lador, för att deri förvara sin säd.
Om Sveriges finansiella ställning verkligen är så beklaglig, som den här i dag blifvit af en talare skildrad, måste vi hushålla, men till en god hushållning hör i främsta rummet att väl bevara hvad man har.
På dessa skäl vågar jag anhålla om bifall till K. M:ts Propos. Gr. Posse:
Då detta ärende förevar inom Stats-Utsk:t, erkände man visserligen den stora vigten deraf, att lämpliga förrådshus finnas, der statens krigsmateriel kan förvaras, men det blef tillika utredt, att på Carlsborg finnes en arsenal, uppförd i 2 våningar och 2 flyglar, som begagnas till förvarande af arméns och annan krigsmateriel.
Ehuru denna arsenal icke är bombfri, och således ej kan anses uppfylla alla billiga anspråk på en dylik byggnad, ansåg likväl Utsk:.t, då denna arsenal en längre tid kunnat till ifrågavide ändamål användas, behofvet af en ny sådan icke vara så trängande, att man vid denna riksdag borde bevilja anslag dertill.
Jag får anhålla om bifall till Utskits hemställan.
692 Den 28 Februari e. m.
För min del har jag alltid varit mån om hushållning med Statens medel, och, som jag anser största hushållningen ligga deruti att hvad som finnes väl bevaras, får jag anhålla att R. o. Ad. ville bevilja det af K.
M:t för ifrågav:de ändamål äskade anslag.
Posses yltrande, att arsenalen å Carlsborg icke skulle vara bombfri, får jag upplysa, att; den väl icke är försedd med bombfria hvalf, men alt dessa vid ett krigstillfälle kunna genom blindering göras bornbfria.
Deremot äro alla öfriga permanenta byggnader på Carlsborg försedda med bombfria hvalf.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan, dels af Hr Lagerhjelm, att R. o. Ad., med afslag å samma hemställan, måtte bifalla K.
M:ts i ämnet gjorda framställning, och dels af Hr Reuterskiöld, att R. o. Ad., med afslag å merberörde hemställan, skulle på det sätt bifalla K.
M:ts framställning, att ett anslag af 100,000 rdr beviljades till påbörjande af förrådsbyggnader vid Carlsborg.
Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många ja och nej i blandning, sedermera propos. på afslag derå samt bifall till K.
M:ts framställning i ämnet, då svaren utföllo med många nej jemte några ja, och slutligen propos. på afslag å Utsk:ts hemställan och bifall till K.
Mits framställning i så måtto, att ett anslag af 100,000 rdr för ifrågavide ändamål beviljades, hvilken propos. med blandade ja och nej besvarades; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts hemställan förnyats samt med många ja och nej i blandning besvarats, Hr Gr. o.
Sedan Hr von Francken begärt votering samt R. o. Ad., på Hr Gr:ns o.
Landtmins framställning, till kontraproposition vid voteringen antagit
Hr Reuterskölds yrkande, uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som bifaller Stats-Utsk:ts hemställan i mom. b af 35:te punkten i Utlåt:t N:o 51, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. denna hemställan och bifaller på det sätt K.
M:ts framställning i ämnet, att ett anslag af 100,000 rdr till påbörjande af förrådsbyggnader vid Carlsborg beviljas.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda:
Den 28 Februari e. m. 693 36:te punkten.
Mom. a. Utsk:ts hemställan bifölls. Mom. b. Hr af Kleen:
Oaktadt den nedsättning, som har blifvit gjord i det af K.
M:t begärda anslag, och ehuru Waxholms fästning är en ulpost för hufvudstadens försvar mot denna anfallssida, och som derföre, så fort som möjligt, bör sättas i fullständigt försvarsskick, så förklarar jag mig dock nöjd, om R. o. Ad. täcktes bifalla, hvad Utsk:t har tillstyrkt.
Då man så ofta klandrat Waxholms fästning, ber jag nu blott få fästa uppmärksamheten på, att ingen egentlig förändring behöfts i det redan befintliga, nien val åtskilliga tillägg i försvaret, framkallade af de framsteg artilleri- och sjövapnet i en sednare tid gjort och hvarföre den beräknade kostnaden, 450,000 ldr, icke kan anses betydlig för att få denna plats försatt i ett tidsenligt skick.
— Efter utförandet af dessa förstärkningar i försvaret vid Waxholm, kunna vi anse oss fullt tryggade på denna sida mot alla fiendtliga företag mot hufvudstaden.
Det synes mig som om Stats-Utsk:t icke gått rigtigt konseqvent tillväga vid föreslående af anslag till fästningsbvggnader.
Vi hafva här nyss förehaft behandlingen af frågan om anslag till en fästningsbyggnad, som fortgått under en mängd år, snart under en mansålder, och förr eller sednare måste fullbordas.
M:t äskade anslag till fortsättande af denna fästningsbyggnad har Utsk:t nedprutat ända till 100,000 rdr, i följd hvaraf R.
St:r ännu vid flera riksdagar måste till densamma bevilja anslag, men deremot har Utsk:t ansett sig böra tillstyrka anslag af ett lika stort belopp för ett alldeles nytt företag eller anläggande af en skans vid Oxdjupet.
Jag föreställer mig, att detta anslag icke är af behofvet så oundgängligen påkalladt, och att detta är just ett sådant anslag, som K.
St:r kunna undandraga sig att bevilja, isynnerhet då vi inom ett år åter hafva riksdag och då tankarne om Waxholms fästning och dess lämplighet såsom försvar äro så delade.
Jag anhåller derföre om propos. å afslag af Utsk:ts hemställan.
Vid behandlingen af denna fråga inom Utsk:t uppstod icke någon skiljaktighet, ty alla vore ense om, att inloppet till Stockholm måste med det första sättas i godt försvarsskick.
Afven R.
St:rs Revisorer, som på sednare tider befattat sig med att vara ingeniörer, hafva fästat R.
Stirs uppmärksamhet på vigten af att befästningarne vid Waxholm lämpades efter de förändringar, krigskonsten sedan fästningens full - 694 Den 28 Februari e. m. bördande undergått.
Just med anledning af dessa krigskonstens förändringar, artilleriets och i allmänhet sjövapnets- ökade anfallskraft, måste, då för några år sedan, i följd af de politiska förhållandena, rustningar inom vårt land verkställdes, åtskilliga provisionella åtgärder vidtagas, för att sätta inloppet till Stockholm i förbättradt försvarstillstånd.
I betraktande af Stockholms blottställda läge, dess vigt i såväl politiskt som strategiskt hänseende, har nu Utsk:t ansett, att i första rummet borde beviljas, hvad som fordrades till inloppets försvar.
Meningen är att dels förvandla några af de passagera verken, som med anledning af krigsrustningarne uppfördes, till permanenta, dels ock att tillägga åtskilligt, som då af brist på tid och medel icke kunnat utföras.
Till dessa arbeten höra dels pansrade batterier för att bestryka stängsellinierna vid Waxholm, och annan pansarbeklädnad derstädes, dels och anläggningen af en skans till försvar af försänkningarne i Oxdjupet.
Det döda eller s. k. passiva försvaret, det må nu bestå af stenfyllningar, stängsellinier eller andra hinder, är, rätt användt, utan tvifvel serdeles lämpligt, men, som medlen att tränga igenom sådana hinder äro mångfaldiga, om man dertill ostördt får använda tid och arbete, måste de försvaras, och Utsk:t har derlöre tillstyrkt ett anslag äfven för anläggandet af en skans vid Oxdjupet, hvarigenom derv:de fövsänkningar kunde beredas behöfligt skydd.
Utsk:t har emellertid ansett sig kunna föreslå någon nedsättning i det af K.
M:t för 1867 äskade anslaget, enär ifrågav:de skansanläggning är beräknad alt uppföras under flera år och vid delta likasom vid andra större byggnadsföretag man under det lörsta året, då åtskilliga förberedelser måste göras, icke med lika fördel kan använda en större byggnadssumma, som under de efterföljande.
Hvad beträffar den af den siste värde talaren gjorda jemförelse!) med Carlsborg, så kan jag visserligen icke annat än beklaga att byggnaden af denna lastning icke kan bedrifvas med större skyndsamhet.
Men till någon inkonseqvens har Utsk:t icke gjort sig skyldigt, då det beviljat rikligare anslag lill belastningarne vid Stockholms inlopp, än till Carlsborg.
Stockholms läge såsom en utpost på Sveriges vestra och mest blottställda kust, dess vigt såsom hufvudstad och strategisk punkt, gör att det i första hand kan blifva utsatt för ett fiendtligt anfall, då deremot Carlsborg, afsedt till depot- och förrådsfästning, i anseende till sitt undandragna läge, lörst i sista hand bör kunna blifva målet för en fiendes allvarliga företag.
Detta är skilnaden mellan Stockholm och Carlsborg, och deraf förklaras äfven att Utslct, då det icke kunnat lika omhulda befästningarne vid båda dessa orter, tillstyrkt rikligare anslag för Stockholm, än tor Carlsborg.
Jag anhåller om bifall till Utsk:ts hemställan, hvilken jag anser vara fullt befogad.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förevide hemställan och dels afslag derå, framställde
Den 28 februari e. m. 695 Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till densamma, och, då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 37:de punkten.
Mom. a. Hr af Kleen:
Utsk:t har här strängast gått till väga, då det nära nog afslagit allt hvad K.
M:t begärt för försvaret mot sjösidan, med undantag af årsanslaget till fortsättning af Hästholmens befästande och ett nytt anslag af 24,000 rdr till försänkning uti inloppet derstädes.
Motiveringen för delta afslag ser ut som ett skarpt klander, liksom hade vid hela denna befästningsfråga ett vacklande egt rum mellan olika, snart sagdt hvarandra motsägande, planer.
Så bade 1820 års plan upptagit ombyggnaden af Kungsholmens fästning och Drottningskärs iståndsättande, samt en ny skans på Hästholmen — allt detta för den yttre befästningen, eller den som var afsedd att försvara de 2:ne större inloppen, samt för försvaret af den inre redden åtskilliga torn och batterier på 8 särskilda skär och holmar.
År 1856 hade deremot en ny plan blifvit uppgjord, som endast afsett det inre försvaret, men på blott 6 holmar, hvaraf endast skäret Länsmannen var gemensamt med 1820 års plan.
Hästholmens befästning skulle då äfven förklarats som onödig.
År 1859 hade åter Hästholmen blifvit upptagen uti befästningsplanen, men deremot alla inre befästningar öfvergifvits, med undantag af 2:ne torn på öarne Godnatt och Kurrholmen, och slutligen hade nu sednast 1864 man kommit med förslag till en ny befästning på Dynan, jemte åtskilliga arbeten på Kungsholmen till stora inloppets försvar.
Så farliga dessa anmärkningar synas vara, och hur skickligt de blifvit grupperade, för att få utseende af ett vacklande fram och åter, så lätt skall det blifva att för R. o. Ad. ådagalägga, att intet af allt det anförda företer något dylikt, utan att tvärtom i sjelfva verket — allt ifrån början, då detta farsvar först sattes i verket — en genomgående plan strängt blifvit följd, om ock der bredvid sådana tillägg eller partiella förändringer i försvaret blifvit gjorda, som varit en nödvändig följd af de förändringar inom sjövapnet, som i sednare tider gjort sig gällande.
För att bevisa detta, utber jag mig att i största korthet få genomgå en historik öfver försvaret vid Carlskrona.
Som bekant är, anlades redan af Carl X Carlskrona stad och örlogsvarf på Trotsö eller der nu sjelfva staden är belägen.
Men det var först under Carl XI som anläggningen egentligen ordnades, och som befästningarne påbegyntes under ledning af Generai-qvartermästaren Dahlberg, Sveriges Vauban, samt sedermera under Generai-qvartermästaren Stuart.
Detta fästningsförsvar åt sjösidan bestod af ett yttre vid de i hafsbandet be - 696
Den 28 Februari e. in. lägna stora inloppen samt ett inre, draget omkring sjelfva varfvet, jemte spridda befästningar på omkringliggande bolmar.
Så uppkom efter liand Kungsholmens fästning.
Drottningskär samt hela den inre gamla belastningen, hvaraf ännu finnas qvarlefvor, jemte de spridda batterier, som från den tiden finnas qvar.
På Hästholmen skulle enligt planen äfven en större donjon uppföras, men som aldrig kom till stånd, utan i stället några jordbatterier.
förn i Augusti e. m, la anskaffas och utgå.
Jag kan ej fatta, att man viii bestrida, det bidragen hittills genom bevillning utgått, derföre att det varit af Bankens gevinst som medlen blifvit förskjutne.
Om denna icke sålunda blifvit använd; så hade den ju kunnit minska sjelfva bevillniogsbeloppet, och om detta är en sann analogiej så lärer det icke med någon serdeles framgång kunna bestridas, att ju byggnadsbidraget till Götha Canal hittills verkeligen utgått genom bevillning.
Grefve von Platen har i minnet återfört den visserligen fordom enhälligt hyllade läran-, att man bör återbetala hvad mati lånar, men huru den ädle Grefven vill i verkställigheten hänföra denna satts till Gothl CanalBolags förhållande till Staten, frugtar jig ännu vars högst problematiskt.
Jag fortfar ali. tid att anse Götha Canal , såsom ett af dessa ioproductiva storverk, som aldrig kunna ersätta kostnaden.
Jag vill ej nu ingå uti besvarandet af den ädle Grefven? yttranden äfven i hvad de kunnat åsyfta mina meningar, jag inskränker mig för det närvarande, att på det i frigaste bestrida och motsätta mig låne-systemets införande till Götha Canalarbetets bedrifvande.
J»g yrkar återremiss af Betänkandet.
Herr Manner flam, Johan:
Jag ämnar icke ingå uti någon undersökning om rigtigheten af den historique olver Götha Canais tillkomst och detta arbetes fortgång m- m., sorn här blifvit framställd.
Ridderskapet och Adeln lärer redan känna förhållandet i detta fall.
Jag äm - Beil 6 Augusti r, m. nar icke eller undersöka den Stats-oeconomiska nytta som Canaien kan medföra , jemförd med dess dertill använde kostnad Bindeln har i detta fall längesedan fallit ifrån nationens ögon, och alla försök att åter fästa den, torde vara fruktlösa.
Jag vill derföre endast några ögonblick uppehålla mig vid en del af de reflexioner, som under discussionerne förekom* mit.
Man har yttrat, att en del af Bolagets privilegier togs ifrån det detsamma och man har äfven fällt härom en annan ännu hårdare term
Jag vet icke åt hvilka denna förebråelse är ämnad, om ej åt dem, som vid förra Riksdagen tillstyrkt de åtgärder, hvilka, i afseende pä Directionen, då af Riksens Ständer vidtogos.
Jag deltog, både såsom Ledamot i BancoLJtskottet och i detta Stånd, uti de beslut som fattapes härom, och gerna erkänner jag, att saken ej behandlades uti vanlig juridisk form; men jag hemställer, om det uti sakernes då varande tillstånd var lämpeligt, och om skulden kan kastas på Riksens Ständer, att
Disconten blef, såsom den redan vid Ständernes sammankomst var, upplöst; den var upplöst, eller urståndsatt att fullgöra sina förbindelser derföre , att den, i sin grundläggning felaktig, hide utöfver gränsen af dess tillgångar och credit, oförsigtigt sträckt sin lånerörelse och användt en betydande del af sina fonder till Canalbyggnaden
Det torde således ej vara Riksens Ständer, som böra uppbära beskyllningen att Disconten fallit.
Man hsr ock talat om en protest, sora blifvit efter Riksdagen ölverlemnad, emot Riksens Ständers beslut.
Jag skplle tro, Den 6 Augusti e, m. 303 att sedan Kongl. Maj:t fattat
Sitt beslut och lemnat den välförtjenta varning, sorn deruti är gifven , borde denna fråga anses såsom förfallen och ingen vidare discussioo derom få äga rum; derföre ingår jag ej eller deruti.
Beträffande nu varande egenteliga öfverläggningsämne , instämmer jag uti den tanka, att först i sammanhang med sättet eller med frågan , huru bidraget skall utgå, bör beloppet deraf bestämmas ; jag förutser visserligen , att ett fortfarande anslag kommer att beviljas , men jag anser det öfverenstämmande med riktig ordning, att, såsom en Ledamot uti Utskotten yttra t, först uppgöra Ststens tillgångar, och ej taga partiella beslut, utan tillse att allt står tillsammans med planen för det hela.
Man har sagt, att det ej kan anses såsom Bevillning, hvad hittills af Bankens inkomster blifvit användt till Canalbyggnaden; men då det är allmänt kändt, att, bland Bankens inkomster, är Statsverket* ränte- och capital-afbetalningar på dess skuld till Banken, en af de betydligaste, och att denna inbetalning med bevillning liqvideras, så mäste man väl medgifva, att bevillningen indirect användes till Canalbyggnaden och att den kunde minskas, om Banken befriades ifrån denna utbetalning.
I afseende på sättet , *tt genom lån bestrida dessa utgifter , har jag förut yttrat mig.
Jag bar bestridt upptagande af lån och är ännu af samma tanka.
Snarare må då anslaget tagas af StaisVerkets inkomster genom Bevillning , än att man skall börja ett iånesystem , Den 6 dugtttfi e. m. sorn ej är af behofvet påkalladt och som är ofördelagtigt, både för det närvarande och för kommande slägten.
Herr Strå\e, Nils Vilhelm: Å ena sidan klagar man daröfver , att Delägarne uti CanalBolaget genom af Riksens Ständer vidtagne åtgärder , blifvit inlåckade, att våga sine penningar på ett företag , som sedermera funnits icke giiva den vinst som man påräknat , utan lemna de mest grnndade farhågor för en stor förlust, och å den andra sidan klagar man deröfver, att Staten blifvit inlåckad stt medverka till detta stora arbetes företagande och att derigenom stora opåräknade utgifter uppkommit, hvilka medtagit de allmänna medlen och vållat oreda uti penningeväsendet.
För min del tror jag det vara utan ändamål , att nu gå till rätta med hvarandra härom.
Hvad som är gjordt kan icke mera andras.
Men jag anser det vara vår pligt , att nu söka bota det andra, så vidt sig göra låter och att vikta oss för de misstag , som fordom blifvit begängne.
Härtill räknar jag den oklokheten att vilja uppoffra ett högre ändamål, för att vinna ett lägre.
Jag har trott, att man först borde göra sig reda der'öre , huruvida man anser Canalens fullbordande vara af den vigt, att allt annat derföre borde uppoffras.
Detta har icke varit min tanka.
Jag anser, att återförandet af ordning uti Rikets penninge-vässnde bords stå uti främsta rummet och Canalso uti det andra.
Kunna de ej båda förenas, Den 6 Aiigu sii e, m, förenäs, så måste det sednare vika.
Då mari undersöker hvilka utvägar kunna begagnas för att erhålla medel till Canalens fortsättande, finner man lätt, att om Banken någonsin skall komma i stånd att kunna fullgöra skyldigheten att betala sina skulder, måste Banken få behålla åtminstone någon del af sine inkomster.
I annat fall förblifver den i samma skick, som den hitintills varit och erhåller blott en ökad summa af fordringar, som icke kunna indrifvas, och aldeles icke öka Bankens betal-i ningsförmåga.
Det återstår således icke annat än att pålägga landet bevillning eller att upptaga lån.
Man har ssgt, att de medel, som hitintills användts till Canalarbetet, icke utgått genom bevillning, och anfört att de medel som i afbetalning på StatsVerkets skuld till Banken ingått, för att icke qvarstanna i Banken och såmedelst minska RörelseCapitalet, åter måst utgifvas och att lämpeligaste utvägen dertill varit, att aovända dessa medel till Canalarbetet; men jag hemställer till hvar och en, om icke olägenheten deraf, att genom bevillning upptaga medel och låta dem uti Banken qvarstadna, lättast och på det mäst ändamålsenliga sätt undvikits, om man icke pålagt folket denna Bevillning, utan låtit penningarne vara qvar i folkets Cassör; Banken hade derigenom aldeles ej kommit uti sämre ställning, utan tvertom i bättre belägenhet än nu, ty den hade då ägt qvar sin fordran hos StatsVerket oförminskad , och det torde ostridigt alltid vara lät— Ridd, o. Ad.
Prot. VII, Band. 3^6 Den 6 Augusti e. m. tare att få denna betald, än att återfå de penningar som blifvit försträkte till Götha Canal.
Bankens fordran hos Statsverket hade väl då varit större än den nu är, men i samma mon, hade äfven den osäkra fordran hos CanalBolaget varit mindre, än den för det närvarande utgör.
Om det således är ostridigt, att ifrågavarande medel icke behöft, genom Bevillning infordras, 6å framt de ej skola till Canalen användas, så måste det vara klart, att penningarne verkeligeo blifvit genom Bevillning anskaffade, ehuru de först passerat Bankens böcker, innan de till CanalDirectionen blifvit utbetalde.
Det lärer likväl vara svårt, att nu förmå Riksens Ständer, att besluta en sådan Bevillnings fortfarande, och då återstår endast utvägen, att upptaga Statslån under en eller annan form» Jag har trott, att utvägen att vidtaga ett lånesysteme, måste sparas till verkelig nöd inträffar, och att sådane företag, som det ifrågavarande, icke borde tillvägabringas genom skulldsättning, utan af öfverskott, å de inkomster man redan äger.
För det närvarande finnas dessa ej, och då ser jag icke annat , än att man är nödsakad att uppskjuta företagets fullbordande till en bättre tid , då ordning uti penningeväsendet blifvit till vä— gabragdt, samt trefnaden och välmågan hos folket återkommit i den mån att detsamma mäktar bära en för detta ändamål ökad Bevillning.
Jag har således uti min serskilta mening föreslagit, att icke högre anslag nu må beviljas, än som erfordras, för att fullborda Westgötha linien och att sluta arbetet på Östgötha li-:
Den 6 Augusd ,e. m, 307 nien på ett sådant sätt, att det åter kan företagas, då Riksens Ständer finna sig dertill äga medel.
Blifver detta Riksens Ständers beslut, då kan man utan långa öfverläggningar vidtaga en Finance-reglering , som återför ordning uti penningeväsendet.
Man har anfört, alt det skulle vara en orättvisa emot actieägarne, om det éj tillätes dem, att få beräkna ett högre actiecapital till 120 procent och deraf godtgöra sig de 5 procent, som reglementet innehåller, att actieägar-* ne under Byggnadsåren skulle tillgodonjuta*