Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett sådant uttryck är följaktligen olämpligt.
Jag hade icke ämnat göra någon anmärkn. härvid, utan låta denna, likasom andra öfverdrifter, kommande från samma håll, falla i glömska.
Men då saken blifvit framdragen, och Utsk. anser sig hafva rättighet att på det sättet bemöta 2:ne Stånds mening, stridande emot Utskls egen, så har äfven jag ansett mig böra erinra om olämpligheten för ett Utsk. att på det sättet yttra sig om ett RiksStånd.
En ledamot af StatsUtsk. liar uppträde hviken ansett 6g §:n Reg.Fm så klar, att icke blott den af Utsk, begagnade termen ”o v e d e r sä g I i g e n”, utan ännu bättre ordet "ovillkorligen” kunnat användas.
Såsom motsats till den värde ledamotens sätt alt läsa Svenska språket uti 6g §:n Reg.F:n, tager jag mig friheten att uppläsa början af samma §, hvilken lyder sålunda:
"Uppstå antingen bos R.
Sils plena gemensamt eller uti något af RiksStln betäukligheter att antaga hvad StatsUtsk. tillstyrkt uti det, (eomina) som rörer aniingen Statens reglerande, (eomina) eller bevillningens derefter lämpade hela belopp, (comma)^eller hvad till Riksg.contrs utgifter och inkomster hörer, eller grunderna för Riksg.conlls styrelse och förvaltning, då böra de skäl anföras" etc.
Här är således bestämdt i hvilka fall, då Dc 11 12 Ma j. 2 Stånd stanna emot 2, fräsan bör af förstärkta StatsUtsk. nfgörns; men ibland dessa fall är icke det upptaget, sorn StatsUtsk. uti förevarande fråga ansett böra af förstärkta StatsUtsk. afgöras; ty om medlen redovisas af Pål eller af Niclas, eller om de inflyta i den ena eller andra af Statens cassakistor, Uro ämnen, sorn icke kunna förändra den natur de efter grundlagen äga, genom rubriken pä ett betänk.
Vare det nog sagdt om formen.
StatsUtskis ledamöter må anse det vara lämpligt att nyttja ordet o ve d ersä g
I i ge n , då de tala till sina principaler, hvilka ogillat deras framställning; de erhålla derföre icke större kraft eller förmåga att göra sina åsigter gällande; ty ett ogillande af RiksSt:n är allt hvad de förtjena och vinna.
Hr Lefre'n:
Då jag sednast begärde ordet, önskade jag att få saga hvad Hr von Hartmansdorff och Frih.
Cederström sedermera upplyst.
Jag inskränker mig derföre till att förena mig med dem, öfvertygad att deraf klart synes, attdet förmanskap, sorn har blifvit klandradt, verkligen är klandervärdt.
Jag ser icke hvartill dessa eviga föreläsningar öfver grundlagen och dess tolkning skall tjena.
Det är uppenbart, att antingen man väljer ett sådant demonstrationssätt, som Frih.
Cederström begagnat, då han uppläst 69 §:n Reg.Fln med upprepande af (conima) och andra skiljetecken, eller ock ingår uti en så lugn framställning, som Hr Lefre'n företog sig, så komma vi likväl icke ett hårsmån närmare sammanjemkning af de olika åsigterna, som röjt sig i denna fråga.
Alt tvista derom huruvida ordet ’’ovedersägligen” kan innefatta någonting förnärmande, då det nyttjas af ett Ulsk. till tvänne Stånd, hvilka icke instämt uti Utsk:s mening, anser jag icke särdeles löna mödan, emedan mycket kan sägas både mot och roed, allt efter som man uti sitt lexicon uppfört detta ord ibland dem, som äro förbjudna eller icke.
Hufvudfrågan här torde vara att tillse, om icke detta Stånd vid del förhållande, som StatsUlsk. anmält, finner någon åtgärd lämplig att vidtaga, för att söka bela den schism, som uppstått.
Jag för min del kan icke annat än både önska och yrka, ali della Stånd omsider fogar sig lill hvad efter min öfvertygelse är det rätta; och jag vågar derföre, ehuru osannolikt det må synas vara att få en sådan mening gällande emot det beslut, som Ståndet förut fatlat, understödt af det Högv. PresteSt., anhålla och föreslå, att R. o. Ad. matie foga sig till hvad Borgnreoch BondeStm i delta fall redan ansett böra äga rum; jag tror det vara värdigt detta Stånd, att visa en sådan aktning för, icke de 2 andra Ståndens beslut, ulan det rälta i sak, som ofelbart, när partistriderne vid denna riksdag blifvit glömde, kommer alt göra sig gällande hos hvarje tänkande man inom della land; och då tror jag också, altför ett sådant ändamål bör man icke försumma alt i sisla ögonblicket i3a Dea 12 M :i j. göra hvad man kan.
Jag vågar således hoppas, att, om dis-» missionen fortfar, den icke måtte antaga den ton af bitterhet och hätskhet, som en värd ledamot tyckes vilja gifva deråt, utan att hvar och en helt simpelt och allvarligt betraktar sjelfva hufvudfrågan.
Det är ej första gången i dag, som StatsUtsk. uppbär ett strängt klander för dess sätt att tyda 69 §:n RegFm.
Man har klagat deröfver alt StatsUtsk. velat tillegna sig eli förmanskap öfver RiksStln, då SlatsUtsk. efter dess öfvertygelse följer hvad grundlagen gifvet- vid handen.
Jag nekar icke, att de tvänne Stånd, sorn hafva förkastat ifrågavar. voteris-propos., dertill ägt an - ledn., icke uti grundlagens bokstaf, men uti sjelfva ämnets natur; ty jag delar med dem den åsigt, att hvad StatsUtsk, i denna del föreslagit icke är af nytta för Riksgcont.; men ett är att klandra sjelfva materien för Ulskis förhandling, och annat är att underkänna Utsk:s sätt att behandla de frågor, som kommit under Utsk:s pröfning.
I sista hänseendet delar jag Utsk:s åsigt; tv ovedersägligen åligger det StatsUtsk., enligt 6g §:n Reg.Fm, att till förstärkta StatsUtsk;s omröstning framställa detta ämne, sedan 2 Stånd deruti stannat emot 2, Jag önskar visserligen icke för min del, alt förstärkta StatsUlsk:s omröstning skall utfalla, såsom Utsk- velat det; men denna min enskilda önskan måste vika för grundlagens bud.
Jag tyder detta grundlogsbud, såsom det blifvit framsläldt af en SlatsUtsk:s ledamot, såsom verkligen hänvisande på del förmanskap, hvilket grundlagssliftaren i visst fall uppdragit åt StatsUtsk., nemi. alt tillstyrka en votering i förstärkt StatsUtsk., och hvilken votering skall ske efter Utskts tillstyrkande då 2 Stånd stannat emot 2, Det är den olyckliga fyrdelningen inom representationen, som gjort att ett så orimligt lagbud finnes; orimligt är det att en delegation skall skrifva lagar för sina principaler; men det måste vara så, för att komma till slut med riksdagsärendena.
Denna besynnerlighet hoppas jag skall blifva en allvarlig anledn, för Representationen att komma under fund med olämpligheten af arbetet på 4 mm; ty så länge detta arbetssätt finnes, komma vi aldrig ur delta trassel.
För att få slut på våra riksdagsärender måste vi underkasta oss ett och annat Utskts s, k. förmanskap; ty utan detsamma uppfylles icke grundlagsbudet, och riksdagsärendena blifva 00fgjorda.
Jag kan således icke annat än tillstyrka R. o, Ad. alt godkänna hvad StatsUtsk. i detta mål yttrat.
Gr. von Platen!
Det är visserligen en grundsats, sorn Selger, att såsom man blir behandlad af andra, skall mati behandla dem; men jag vill icke tyda detta på det sältet, ali, för det att StatsUtsk. fått emottaga beskyllningar för bristande fosterlandskänsla och brist på trohet emot Konungahuset, hvilket är detsamma som beskyllning för förräderi, Den 12 Maj. 133 StatsUtsk. deraf skulle kunna hemta rättighet alt nyttja sådana ordalag mot något Stånd; men då här uppstått strid om ord, anhåller jag alt ingen ville låta sig vilseföras af hvad som blifvit yttradt mot StatsUtsk , utan att man ville taga kännedom om det förtal liga ord, som af StatsUtsk. blifvit begagnadt.
Uti betänk, heter det: ”Sedan vid profningen af den under innevar. riksdag ånyo väckta, och af StatsUtsk. behandlade frågan ang.-de tull- och brännvinsbevillningens, samt post- och saluaccismedlens ingående till Riksg.cont., 2 RiksSt., på sätt 69 §:n Reg.F:n förutsätter, stannat emot 2, har lig e n tillhör de i samma § uppräknade ärenden, som i sådant fall skola af förstärkt StatsUtsk. slutligen afgöras” etc.
Den illgerning, hvartill StatsUtsk. gjort sig skyldigt, består således deruti, alt Ulsk. i den citerade meningen nyttjat ordet ”ovedersägligen.
Jag har svårt alt tro, alt man utan största håg att klandra skulle kunnat fästa sig dervid.
Man har anfört såsom ett skäl, hvarför StatsUtsk. skulle hafva orätt, att Frih.
Cederström och en annan talare tydde grundlagen lill den slutföljd, alt R. o. Ad. skulle hafva rätt emot StatsUtskts åsigt; men huru svårt det är att rätta sig efter dessa auctoriteter, ehuru goda de i manga fall kunna vara, synes deraf, alt man blott behöfver gå tolf timmar tillbaka för alt finna Frih.
Cederström oell den andre värde grundlagstolkaren i strid om grundlagens rälta förstånd.
Hela frågan reducerar sig dertill, huruvida StatsUtsk. yttrat något emot R.
Då 2 Stånd stannat emot 2, måste StatsUtsk. vara berättigadt att, i detta såsom i andia fall der 2 Stånd stannat emot 2, vidblifva sin en gång fattade öfvertygelse.
Detta anser jag vara rätt och derföre skulle jag önska att R, o.
Ad. ville ingå på voleringsfrågan.
Hr von Hohenhausen, Michael Silvius; Med anledn. af hvad en ledamot yttrat 0111 behofvet att underkasta sig ett Utsk:s afgörande, när man är skyldig att besluta, så, när fråga är 0111 att tillämpa grundlagen, är det endast ett Ulsk., sorn grundlagen bestämt till att vara skiljedomare emellan Stånden, äfvensom grundlagen bestämt den form, uti hvilken det får ske.
En ledamot har nämnt i anledn, af detta betänk., alt det nu vore skäl för R. o. Ad. att frångå sitt förra beslut.
Jag får fästa lians uppmärksamhet derpå, alt detta betänk, ingalunda innehåller någon inbjudning eller föranleder till discussion i sjelfva saken, emedan det blott innehåller en anmälan om RiksSttns stridiga beslut i anledn. af en föreslagen voter:s-propos.
Orsaken till den discussion, smil nu uppstått, har varit den, att någre ledamöter klandrat ett uttryck, som StatsUtsk. begagnat.
Jag kan icke neka att detta uttryck var mindre lämpligt.
Utsk. hade icke bort peremptoriskt yttra sig 0111 hvad som var i34 Den is Maj. ovedersägligen ratt eller icke, när halfva representationen var af annan tanke än Utsk.
Hade Utsk., såsom sig bort, tillagt orden— enligt Utsk:s tanke, då hade Utsk. dermed ti11— kännagifvit att det ansåg saken äfven på annat sätt kunna bedömmas.
Utsk. äger visserligen rättighet alt på sitt sätt uppfatta grundlagens anda, men det äger icke rättighet att förklara sin åsigt emot 2!ne RiksStts vara ovedersägligen riktigt.
Sprengtporten: Sedan Frih.
Cederström haft godheten att uppläsa 69 §:n Reg.F:n och dervid lagt behörig vigt på alla skiljetecken, samt t. o. m. tillagt sådana, som icke finnas, nemi. utropstecken och frågetecken, så borde jag måhända finna mig öfvertygad om rikligheten af hans sals; men jag får förklara, alt jag icke destomindre för b 1 i f— ver vid min yttrade mening.
För öfrigt och då Utslus ledamöter haft ali möda ospard att öfvertyga R. o. Ad:s ledamöter derom, att det blott är i subjectiv och icke i objectiv mening, sorn det förfärliga ordet blifvit begagnadt, så skulle jag förmoda alt Utsk. lemnat den redovisning, som kan behöfvas, och att följaktligen någon vidare discussion icke kan vara af behofvet påkallad.
För att försöka att klart framställa för hållandet äfven för de herrar ledamöter, hvilka försvara lämpligheten af det uttryck, hvarom här är fråga, så vill jag för ett ögonblick föreställa mig att på detta rum någon uppstod och begärde af Hr Frih. o.
Landtm, propos. derpå, att R. o. Ad. skulle förklara, att StatsUtsk. och de tvänne Slånd, hvilka med R. o. Ad. och PresleSt. stannat i olika begrepp om grundlagens mening, ovedersägligen hafva orätt.
Jag hemställer, om någon ledamot här på stället skulle vilja träda upp och tillstyrka ett sådant beslut, ifall någon begärde en sådan förklaring; och jag vågar nästan tro, att Hr Frih. o. Landtm, skulle, lindrigast sagdt, förehålla den som proponerade sådant, att hans förslag syntes vara så olämpligt och så inträngande på de öfriga Ståndens område, samt så alltför ömtåligt med afseende på den aktning, som Stånden äro skyldiga hvarandra, att Hr Frih. o. Landtm, hemställde om icke motionären ville återtaga förslaget; men om han det vägrade, skulle jag tro att Hr Frih. o. Landtm, ägde skälig anledn. att vägra propos. på en så ohöfvisk framställning.
Jag hemställer lill Gr. Frölich, som tagit StalsUtsk:s åtgärd i försvar, om han icke skulle sälta sig emot mig, i händelse jag begärde propos. till det beslut, alt de öfriga 2:ne Stånden jemte StatsUtsk. ovedersägligen tolkat grundlagen oriktigt.
Om det medgifves, att detta förklarande å ena sidan vore oriktigt och obehörigt, då det framställdes om Borgare- och BondeStrn samt StatsUtsk., så måste det äfven vara oriktigt, då det framställes af StatsUtsk. om R. o. Ad. och PresleSt.
Vare delta dock nog!
Må man ej tro att vi här blott disputera om ett ord; under detta ord
Dea 12 Maj. i35 ligger mera än blott disput om en fras; bär ligger en tendens inunder.
Jag märker att debatten ännu någon stund kommer att fortgå ang:de ordet ”ovedersägligen,” oell huru det skall anses.
Till svar på hvad den siste värde ledamoten yttrat, får jag meddela, att sedan lian förklarat, att han och hans vänner anse det vara ett ohöfviskt ord, sä skulle jag vara den siste, som af Hr Frih. o. Landtm, ville yrka en propos. sådan som den Hr Lefre'n ansett möjligen kunna göras; men ett annat lunder möter för framställandet af berörde propos., bestående deruti, att det vore att göra propos. på en premiss, och icke på något resultat.
Det är dock icke ulan exempel, att ledamöter, tillhörande den sidan, fästat mera afseende vid premisserna än conclusionen.
Yi hafva för några dagar sedan, då Const.Utskts sista betänk, förevar, hört, att man begärde propos. på premissernas läggande till handlingarna.
Jag ansåg framställningen i sig sjelf så löjlig, att jag icke tyckte det vara stort värdt att besvara den, och nfhöll mig derföre från voteringen om hvad jag ansåg för en löjlighet.
Detta i förbigående sagdt till Hr Lefrens artiga framställning till mig.
För alt fä slut på discussionen om ordet ”ovedersägligen”, hemställer jag till Ståndet, om icke, oansedt StatsUlsk. verkligen i min tanke uti considcration för R. o. Ad. samt PresteSt. gått längre än det bort, då Utsk. i delta mern. icke föreslagit någonting, ehuru Utsk. i ett annat fall, t. ex. då fråga var om skiljaktigheter i afseende på ordinariestatsregleringen, ansåg sig böra för andra gången inkomma med framställning om inbjudning, så att jag förväntat att StalsUtsk.
, i kraft af icke allenast den rättighet utan äfven skyldighet 69 §:n Reg.Fin lemnar, icke skulle hafva inskränkt sig till en blott anmälan, utan äfven hafva gjort en inbjudning till R. o. Ad. samt PresteSt. att förena sig med de öfriga 2:ne Stånden, men då det icke skett, så får jag hemställa, säger jag, om icke R. o. Ad. skulle finna sig oförhindradt att, med anledu. af den anmälan som ägt rum, taga det beslut, som närmast leder till en riktig och laglig utgång af saken.
Jag vågar då hoppas, att Hr Frih. o. Landtm, täcktes framställa en sådan propos., som jag i mitt förra yttrande hade äran begära.
Om jag icke hade varit ordföran de på den afdelning i StatsUlsk., der detta mål blifvit beredt, skuile jag icke ytterligare hafva begärt ordet.
Nu anser jag mig bestämdt skyldig och jemväl berättigad alt sjelf förklara ett ord, sorn jag varit med om att använda, samt utsäga hvad begrepp jag för min del, och såsom jag förmodar äfven StatsUtskts öfrige ledamöter fästat dervid; och anhåller jag att detta måtte få stå i prot. lill svar på de beskyllningar, som göras om dolda afsiglcr.
Jag får då för - i36 Den 12 Maj. klara, att ordet ”ovedersägligen” endast har afseende på StalsUtskts åsigt och ingalunda kan eller bör förstås så, sorn skulle StatsUtsk. hafva velat säga, att de hegge Stånden, sora ogillat StatsUtskts åsigt, ovedersägligen skulle haft orätt.
Hr Printzensköld, Carl: Sedan S t a tsXJ tsk :s leda möter råkat uti en dilemma för de yttranden, som här blifvit fällda öfver StatsUtsk:s majoritet, så har man tagit samma tillflykt, som man vanligtvis brukar, då man söker förklara ord på det sätt, hvarigenom yttranden, sora äro riktade emot personer, icke så directe falla på dem.
Jag vet icke hvad som varit lättare för StatsUtsk., i händelse förhållandet varit sådant som Gr. von Platen uppgifvet, att man nemi. endast velat uttrycka StatsUtsk:s tanke, än att använda orden: enligt StalsUtskis åsigt.
Då bade saken varit tydlig och klar; men icke hade man boi t, på sätt som skett, dietaloriskt säga till de tvänne Stånden, alt de ovedersägligen baft orätt.
Man finner fortsättningen af delta språk, då man läser slutet af meni., der Utsk., så till sägande, berömt sig derföre att Utsk. sökt bringa grundlagen till verkställighet; det vill. med andra ord säga, att 2:ne Stånd, så vidt på dem kunnat ankomma, sökt hindra grundlagens verkställighet.
Jag hemställer om det är lämpligt alt använda ett sådant språk emot RiksSt-.n. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.:
Jag tror det va la hvar och en menniskas ovedersägliga rättighet alt anse sin opinion vara ovedersägligen riklig.
Jag kan icke begripa i hvars namn StatsUtsk. bär skulle halva talat, 0111 icke i sitt eget, och jag kan icke förstå hvaruti det ohöfviska förefinnes; ty om ett Utsk. eller någon enskild ledamot påstår, att någon annan ledamots eller något PiiksStånds åsigt icke är den rätta, så är det ju ingenting annat, än att olika åsigter, enligt det individuella föreställningssättet, icke öfverrensstumma.
Oaktadt alla påståenden om det ohöfviska uti begagnandet af detta ord, mäste jag förklara, att jag tillhör dem, som tro att StatsUtsk. och de tvänne Stånd, som biträdt StatsUtskls opinion, ovedersägligen baft rätt, och deraf mäste efter mitt föreställningssätt följa, att de andra tvänne Stånden ovedersägligen haft orätt.
Lika litet sora jag anser mig böra finna mig förnärmad deraf, att min opinion icke delas af andra, lika litet tror jagalt någon annan bör hafva skäl att anse sig förnärmad derför att man icke bar lyckan att se saken lika med honom.
Slutligen får jag förklara, att jag icke vet hvartill hela denna discussionen egentligen skall leda eller tjena; ty i sjelfva saken verkar den till ingenting.
Jag har icke haft förmånen att vara tillstädes från discussionens början och äger således icke kännedom 0111 hvad åt sk i 11 ige talare yttrat; men jag har haft tillfälle alt höra Gr. von Platen och instämmer fullkomligen i hans D c 11 11 Maj. hans yttrande; och jig skulle önska, att R. o. Ad. på grund at Utsk:s betänk, ville förena sig lili de två Ståndens åsigt, för att kunna bringa saken till grundlagsenlig! slut och till den behandling, sorn vårt grundlagsniachineri i sådana frågor som denna förutsätter, genom slutlig votering, då två Stånd stannat emot två.
Hr af Uhr, Gust.:
Jag ber att få hemställa till Hr Frih. o. Landtm., huruvida icke symptomer visa sig till andeskåderi här på Riddarhuset.
Åtminstone kan jag icke, utan antagande af en sådan clairvoyance, fatta, huiu man uti ett gammal Svenskt ord skall kunna skåda tendens eller afsigt.
En talare har nämnt om öfverdrift hos oppositionen ; men Svenska folket dömrner deröfver i en högre instans; och hela riksdagen, isynnerhet en af de sisla dagarna, har lemnat öfverflödiga tillfällen att bedömma på hvilkendera sidan öfverdriften ligger.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då SlatsUstk:s nu föredragna mern. endast innehöll en framställning till Borgare- och BondeSitn, fick Hr Landtm, hemställa, om icke R. o.
Ad funne att det på vanligt sätt icke erfordrade annan åtgärd än alt läggas till handlingarna.
Utaf den af Hr Frih. o. Landtm, fram ställda propos. finner jag att Hr Landtm, anser den af mig gjorda framställningen icke kunna komma i fråga, utan höra supprimeras; men jag hemställer, om icke Hr Frih. o. Landtm, må anse åtminstone formen fordra, alt litet närmare utveckla de orsaker, hvarför icke den af mig begärda propostn kan af Hr Landtm, framställas.
Frölichs framställning kan icke betraktas annorlunda, än i tvänne cathegorier.
Den ena, såsom en ny motion, — och i sådant fall är den otillständig; och den andra, såsom ett försök att upprifva R. o. Ad:s beslut, då i sådant hänseende den är olaglig.
I intetdera fallet kan den till upptagande förekomma.
Om jag i nit för en sak, som jag an ser riktig, går längre än andra sidans opinion om formerna medgifver, så må det billigtvis mig ursägtas.
Det är med afsigt alt söka gå en sådan opinion till mötes, som jag får vördsamt hemställa, om icke Ståndet snarare skulle vilja instämma i den åsigt alt återremittera detta betänk, till StalsUtsk. tillika med de anmäi katr, som dervid äro gjorda.
Hr Frih. o. Landtm yttrade, att då Gr.
Frölich nu tillstyrkt R. o. Ad. alt fatta ett annat beslut än det han i sitt första yttrande ansett böra af R. o. Ad. fattas, torde ingen förklaring af Hr Landtm, i afseende på den propos., lian först begärde, erfordras.
Emedlertid och då vanligen 25 H. 18 i38 D«11 13 Maj. den första propos., som liiir framstiilles i anledn. af ett utsk.betänk., är i öfverensstämmelse med syftningen af detta betänk., så ansåg Hr Landtm, sig böra för R. o. Ad. framställa den propos., lian för en stund sedan gjorde.
Skulle den icke af R. o. Ad. antagas, så blelve fråga om propos. till återremiss; hemställande Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. ansåge SlatsUtskts mein.
N:o 517 icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarna Ropades starka ja, blandade med nej.
Då Hr Landtm, förklarade, det lian trott sig finna alt ja öfverröstat nej, begärde Gr.
Frölich votering.
Upplästes till justering och godkändes följande volerrsproposition:
Den som anser StatsUtsk:s mein.
N:o 517 icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna, voterar in; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. de vid ofvannämnda mein.
N:o 517 gjorda anmäikntr föranleda dess återremitterande.
Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja - 43.
Nej — 29.
Frih. Cederström, Thure:
Uti en så vigtig och grannlaga fråga, som den hvilken förevar i gårdagens p'enum i anledn. af förstärkta StatsUtsk:s mein.
N:o 49d> angtde 22 voter:S-propos:n, ansåg jag mig icke tillständig! att ingå i tolkning af 69 §:n Reg.F:n; men då jag ingalunda kan dela den åsigt, som genom votering i delta Stånd gjorde sig gällande, och jag anser det vara min pligt såsom representant, att frikalla mig ifrån att hafva deltagit i beslutet, så får jag anhålla att deremot till prot. få nedlägga min reservation.
Hr Dalman, Wilh.
Då jag icke deltagit i den debatt, som i går e. m. föreföll, huruvida en votering i förstärkta StatsTJtsk. kan anses gilltig, äfven för den händelse att icke samtlige utsk.ledamöter deruti deltaga, så anhåller jag att till prot. få antecknadt, alt jag i voteringen lade nej.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskrs den 8 dennes på bordet lagda memorialer:
N:o 5(8, med förslag till voter:s-piopos. i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut öfver utlåt.
N:o 4^9 ang:de anslag för cabinellscassan; D e ii ia Maj.
N:o 519, i anledn. af RiksSltns skiljaktiga beslut ang;de ett lån till Carlskrona stads pastorat; fann It. o.
Ad. för godt att bifalla de liti nämnda mem:r tö resi a g n a vo tens-propositioner.
Föredrogos ånyo och biföllos StatsUtskis den 8 dennes på bordel lagda mein.
N:o 520, angtde gralification åt Slatscommissarien af Sillen; och utlåt.
N:o 521, i anledn. af K. M:s nåd. remiss å aflidne Kamereraren och Redogöraren vid Carl Gustafs stads geviirsfactori, Assessoren G. Widegrens enkas ansökan 0111 pension.
Landtm, yttrade, att innan han för R. o.
Ad. föredroge det näst på listan förekommande mål, ville hail för Ståndet låta uppläsa ett från BorgareSt. ankommet prot.utdr., innehållande en inbjudning.
Upplästes BorgareStts prot.utdr. af den 10 dennes, af innehåll, att Ståndet, såsom ett medel att påskynda riksdagens allmänt efterlängtade slut, beslutat vänligen inbjuda R. o. Ad. samt PresleSt. att instämma uti de beslut BorgareSt. fattat uti de ännu ej definitivt afgjorda delar af extra-stalsregleringen, hvarom handlas uti StatsUtskts utlåt.
N:o 5a2, emedan, i den händelse R. o. Ad. samt PresteSt. gå denna BorgareSt» önskan till mötes, R.
Sits beslut om hela extrastatsregleringen sålunda äro bestämda och för Exped.Utsk. intet vidare hinder möter att nu genast uppsätta förslag till alla de und. skrifvelse!' i ämnet, hvilka af berörde statsreglering, så vidt den omfattas af StatsUtsk:s ullåltn JV:is 354 och /|35, blifva en följd, eller för StatsUtsk. att utarbeta fortsättningen af reglementet för Riksg.cont., och att föreslå R.
St. den slutliga dispositionen af återstoden uppå öfverskotten och baocovinsten.
Cederström, Jacob, anhöll, att StatsUtskts betänk.
Af:o 5i2 tillika med BorgareStis prot.utdr. mätte få hvila på bordet.