Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med den öfvertygelse,, att dylika uteslutande förmåner böra räknas bland monopolier, om hvilka RegeringsFormens 6o:de §. stadgar, hade det Särskildt aUtskottet, med anledning af Riksdags Ordningens 2<):de §., kunnat vid dessa åtgärder fästa Riksens Ständers uppmärksamhet.
Utskottet har, hvad den förflutna tiden beträffar, stadnat inom gränsen af orsakernas blotta anmälande, af det skäl ofelbart, att, då Utskottet ville bostrida de principer för handel och näringar, om en tid varit gällande, dä d.et var frän dessa principer sorn Utskottet ansåg sig Lora härleda en del af de till förlägenheten bidragande orsaker, da dessa principers vigtighet ännu ä andra sidan försvarades, borde Utskottet undvika allt som möjli /en hade kunnat föranleda tänderna och Nationen att hos Utskottet förmoda någon annan aJVigt än den, att såsom orygglig framställa den grundsats, att inhemska Näringarne höra framför handelsinteresset vara berättiga,de till styrelsens omsorg.
Ben 20 -hd' e■ m‘ 893 Utgången har rättfärdigfrt rigtigheten af detta handlingssätt.
Efter förklaringar å ömse sidor, tillfyllestgörande och tillfredsställande för nila, inträffade en af dessa skönare dagar som i hopp förena alla sinnen och som Ståndets yngre medlemmar länge torde i ett heiigt minne bevara-.
Vid en sådan sinnenas stämning, tror jäg, att då ConstitutionsUtskottet ofelbart haft anledning dertill, Utskottet ock, för att hos Nationen väcka full öfvertygelse om. en sorgfällig vård af 'de till samhällets och regeringssättets bestånd fastställda former och om dess noga granskning af ämnen sorn äga största inflytande på det allmännas väl, hade bort fästa uppmärksamhet vid ofvanuppgifna tvänne åtgärder.
Enligt lovide §. af Regerings
För men berodde det jn af Ständernas eget godtfinnande, att göra någon anmälan derom eiler att låta saken falla.
Ofelbart hade det sednare skett.
Vi hörde ju under de öfverffggningar, hvartill det Särskildta Utskottets Betänkande föranledde, huru man utan all motsägelse för gällande ansåg de skäl, föranledda, af yttre tvingande politiska och af inre osconomiska förhållanden, sorn blifvit anförda till deras rättfärdigande.
894 Den te Juli e. m.
Jag tilltror mig icke kunna bedÖmma om de orden, hvarmed RegeringsFornienS 107:de §. begynner: skulle ConstitutionsUt skottet anmärka, förutsätta hos Constitu tionsUtskottet någon pröfningstättighet, att efter sig företeende om-tändigheter anmärka eller icke anmärka, hvad som vid de gifna rådslagen kunde vara att anmärka.
Det är möjligt att sådan sorn nu Nationens repre* Sentation är, en dylik föregående pröfning»* rätt icke bordett ConstitntionsUtskottet an* förtros.
Men öfvertygad är jag, att om det beror af ConstitutionsUtskottets skön att nu* märka eller icke anmärka, så bör ej ConstitutionsUtskottet underlåta att anmärka, medan ännu ett blott anmärkande kan gö* ra tillfyllest; öFvertygad är jag alt ConstitutionsUtskottet, derigenom att det icke an* märkt, ådagalaggt att det origtigt bedömt tidens anda, och att det skadat i stället för att gagna.
Att någon gang afvika från gifna föreskrifter, när omständigheterna det bjuda, har aldrig ännu af billigt tänkande mätt blifvit ansedt för fel.
Men att förvilla allmänhetens begrepp om hvad som ärrätt och icke rätt, pligt och icke pligt, heligt och icke heligt, det ar och blir ett fel.
Den 20 Juli e. *»• 895
Ithnru jag för min del gerna ifrån tnig skiljer all farhåga, att de afvikel-er från gifna föreskrifter, hvartill under den förflutna tiden tvingande omständigheter kunnat föranleda, skola blifva farliga prejudicater för framtiden, kän jag dock icke Underlåta, då jag finnér den af ConstitutionsUtskottet yttrade öfvertygelse i collision med hvad från andra håll blifvit yttradt, och då jag ser vida större våda i ConstitutionsUt* skottets handlingssätt, än i sjelfva de afvikelser Från Grundlagarnes föreskrift, som hade kunnat vara att anmärka, att genom reservation till Protocollet förklara mitt o* gillande af ConstitutionsUtskottets Betänkande.
Friherre Stael, Friherre Hjerta, Axel Och Herr Flach, Eric, förenade sig med Grefve von Shvrerin.
Jag har redan i förra plenum, då denna fråga förevar, yttrat, att jag ogillar ConstitutionsUtskottets förnekande af enskilda Utskotts-Leda* möters rätt, att afgifva särskildta yttranden som till Stånden åtfölja Utskottens Betänkan* den.
Denna rätt, i Grundlagen förvarad, bör ej af ConstitutionsUtskottet förnärmas; i Laglig t C! CJ lorm, genom Konungs och Ständers gemensamma beslut, kan den först ändras men ej dessförinnan nndergå någon annan tydning
Den 20 Jåli f. nu än den bokstafliga i 57 §.
RiksdagsOrdr.ingen.
Jag förenar mig således med hvad Kerr Grefve Schwerin så utförligt och val yttrat,- samt anballer, att min reservation mot detta ConstitutionsUtskottets beslut, må i Protocollet blifva antecknad.
Herr Friherre af Wetterstedt, Gustaft Jag vågar blott utbedja mig några fä ögonblick al Högloft.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet.'
Om, på sätt en Värd Le* damot yttrat, det är afgjordt och bestämde, att tidens anda hade kraft anmärkningar ernot StatsRådets Ledamöter, att Constitutions* Utskottet således har misskännt den, och genom underlåtna anmärkningar skadat i stället för att gagna, så instämmer äfven jag med samma varda Ledamot i den önskan, att dessa så högt påkallade anmärk* -ningar hade blifvit gjorda.
Derigenom skulle den följd uppkommit, som hvarje medborgare, ehvad hans ställning inom. samhället må vara, äger så väl. för sin egen, som för det allmännas säkerhet, ratt att kräfva, den nämligen, att lå besvara gjorda beskyllningar, att framställa skäl för sina handlingar emot obevista slutföljder af deras resultater, och med ett ord, att, efter sakens utredda förhållande, få vädja till allmänhetens oväldiga domslut.
Jag är öfyertygad, att ingen Embetsman af dem, soia / Den 20 Juli e. nu 39?
so,m vid detta tillfälje kommit eller kunnat komma' i fråga, ej nied glädje skall mota hvarje anmärkning, från hvad hail han än må-komma, och äfven veta att besvara den. jag vill ej ingå i någon pröfning af de skäl, som legat till grund för ConstitutjonsUtskottets Betänkande, till följe af Bäron Stanis gjorda motion.
Jag vill endast yttra några ord om den tidpunkt, sorn blifvit vald för deritia sednare.
Jag tror, att de-n rättighet, sorn enligt loyidé §.
i Re» geringsForhren, ar hvarje enskild Riksdagsman leornad, att, på det i föregående £. , stadgade sätt, göra anmärkning mot StatsRudets--Ledamöter, för alt svara mot sitt ändamål, endast bör begagnas, innan ConS ti tutio nsU tsk ottet till Riksens Ständer inkommit med sitt slutliga Yttrande, till följe af granskningen af StatsRådets Protocoll.
När detta iakttages, så får anmärkningen ätmindstone den påföljd, att dea fäster ConstitutionstJtskothets närmare uppmärksamhet, vid genomläsningen af de handlingar, som äga gemenskap med den öfverklagade åtgärden.
I annat fall, och om, i likhet med hvad nu skett, anmärkningen göres vid föredragningen af ett ConstitutionslJtskoLtets Betänkande, sorn frikänner StatsRådets
Ledamöter från ali ansvarig» Ridd.jo. Ad.
Frotoc, 113. 114. het, så är det ej tänkbart att detta Utskott skulle» i några lösligen framställda beskyllningar, lia nita någon säkrare ledning för dess beslut än i sjelfva StatsRådels Protocoll. Likväl äro
Embetsman öppet nämnde såsom förtjenande anmärkning, o-ch de äga ej en gång rätt att inom det Stand, der anmärkningen skett, påkalla skälens allmängörande, för att sålunda fa besvara dem.
Alla d essa anledningar hafva gifvit ett stöd åt min nu yttrade ofvertygel»e.
Jag kan deruti bedraga mig, men det Jeunna vi alla.
Jag har, törhända, redan för länge uppehållit mi g vid ett ämne, som mången torde anse for min egen sak.
Jag har blott enomständiglutätt tillägga: hvarföre harden Ledamot, sorn gjort anmärkningen emot tvänne föredragande Embetsman inom Statsllådet, ej sträckt detsamma till Stat-Rådets öfriga Ledamöter?^
Såsom sjelf varande Ledamot deraf har jag deltagit i de beslut, Sorn förnämligast synas ligga till grund för Herr Friherre Staéls anförande, och jag skall aldrig tveka, att med de tvänne aktningsvärda män,»om nu varit i fråga, alltid dela både ansvar och förebråelser.
Med de tänkesätt, som städse skola leda min vandel och mina handlingar, skall jag vara beredd att möta hvarje inkast, hvarje i laglig ordning gjord anmärkning och Den 20 Juli. e. m. m lika så litet afskräckas derutaf, som dåcaS af ögonblickligt bifall.
Då den värda Talaren, som sist yttrade sig, ansett sig kunna gifva åt hvad jag sagt om tidens anda, en tydning så foga instämmande med mina afsigter, har jag förmodligen otydligt framställt min tanka.
Jag ville blott tillkännagifva att, i min öfvertygelse, tidens anda fordrar förtroende tiil Folkets loyauté och hederskänsla.
Jag 'bet Herr Grefven vara försäkrad, att jag ej velat taga orden annoilunda än jag hörk dem.
Stael: Friherre Wetterstedt har sagt det vara olämpligt göra anmärkningar emot StatsRådet etc. sed au ConstitutionsITt kottet inkommit med sitt Betänkande; härtill finnes likväl ingen anledning i Grundlagen, tvärtom anser jag att man bör afvakta ConstitutionsUt«kotlets Yttrande, i den förmodan, att det intet underlåter gora anmärkningar, der anledning till sådana finnes, men då det är möjligt att Ut kottet kan misstaga sig, så kan enskild Ledamot icke batagas anmäla sådant sora undfallit Utskottets uppmärksamhet; nu i detta fallet hade likväl ett annat Utskott i Den £o Jali. e, m, förväg uppgifvit sådana omständigheter, sont förtjent att: icke utan afseende af Constitu» tion&Ulskottet lemnäs.
Jag får hioff anmärka, att jag ej sade det vara olämpligt, men att min öfvertygelse var sådan.
Jag anhåller att slutligen få i Protocollet antecknadt, att, om ConstitutionsUtsfeottet, då det, utan namngifvande af personer, anmärkte att Rubriker på målen felade i vissa Piotocoll, ock hade i generella termer omnämnt de tvänne omständigheter, som varit att anmärka, så hade å den andra sidan den obehagligheten kunnat undvikas att uppgifva namn.
Herr Flach, Carl: Jug' förenar mig å »vo med hvad Herr Grefve von Schwerin nu yttrat.
Hade ConstitutionsUtskot* tet, efter granskningen af StatsRådets Protocoll, fullgjort den pligt, att framställa för R>‘k'ens Ständer en generel Tableau öfver hvad deraf funnits anmärkningsvärdt, och härtill fogat en anvisning till politiska och många andra skäl, som allmänheten ej kan känna; då hade nationens Representanter, tillfredsställde öfver ett med Grundlappn enligt behandlingssätt, visserligen icke
Äskat några ytterligare åtgärder, och då ha - de man äfven undvikit obehagligheten af stt personalisera.
Men dä ConstitutionsUtskottet alldeles frångått denna safternas ordning, itro Riksens Ständer, hvars handlingar af nationen skola bedo unnas, liksom påtrugade den för oss alla oangenäma nödvändighet, att sjelfva, på sätt na skedt är, bevaka, vara rättigheter,.
Def; förundrar mig att höra det någon enskild person åtager sig att föreskrifva ConstitutionsUtskotlet hvad det skulle göra eller icke göra.
Göns lita tion sUtskottet har, innan Friherre Staqls anmärkning, fästat uppmärksamhet vid frågorna om nederlaget för Bomullsvarorna och om Bräavinsinförskrifningen.
Det har vid, granskningen erfarit, att man hade derom bland allmänheten mycket orediga och origtiga begrepp, och att till och med anledningarna till det som så mycket öfverklagades, varit till betydande del g i foa af Riksens Stander sjelfva.
Utskottet skulle icke heller hafva ansett sig handla rättvist, om det underlåtit att besinna i hvad tid dessa anstalter blifvit vidtagna, nämligen då Sveriges inre omständigheter ännu så oundvikligen berodde af de yttre: och Utskottet hade på sådana grunder ansett någon anmärkning deremot icke behörig, utan tvärtom funnit, nar alla sammanlades, det nu tadlade Konungen 902 Den 2o Juli e. m•
Rådgifvare hafva såsom värdiga män förhållit sig.
Herr Flach, Carl; I anledning af den förundran som mitt Yt rande \ rickt: hos Friherre Rudolf Cederström, får jag blott erinra, att jag yttrat mig alldeles lika med HofCanzleren Friherre Wetterstedt, Herr Grefve Schwerin och flera andra Ridderskapets och Adelns Ledamöter, hvilka alla instämt i den önskan, att ConstilutionsUiskotteh förhållit sig annorlunda.
ConstitutionsUtskottets Memorial lades härefter till handlingarna.
Vidare föredrogs ett Memorial fiån ConstitutiOmUtskottet, af den 19 denries, med förmälan, att det Hogvördiga PrestStåndet den 17 Juli återremitterat Utskottets Memorial, angående förrättad granskning af StatsRadets PiotocoU, dels i anJedning af Professor Forss» lis anmärkning, att det af Utskottet nyttjade ordet Decharge icke vore lämpligt, enär han ingenstädes i Grundlagana funnit alt Riksens Ständer hvarken äga skylaighet ellei rättighet att gifva den; delsianlc».! ing af emot decharge» gjmda erinringar till PrestStåndets P ojocoll af Prosten, Lectoren Fitibe . g, grundande sig på Sär»kildtaUtskottr ts, i des^-Betänkande f >i etedda, uppgifver; föiklaröndps U.tskottet, i afseende Ven 20 Juli e. m. g05 på det sednare ämnet, någon återremiss icke hafva bort äga rum, enär Utskottets Utlåtande om decharge’.! ej är af egenskap att blifva ett föremål for Riksens Ständeis pröfning, och formen för anmärkningar inom RiksStånden emot StatsRadets
Ledamöter finnes i 29 §.
Riksdagsordningen särskildt föreskrifven; och föreslåendes, med anledning af Professoren Forssels erinran, att ehuru Utskottet af 76 §.
Riksdagsordningen ansett sig äga full anledning att nytl ju ordet decharge, formeln för densamma måtte, i likhet med de vid de tvänne sistförflutna Riksdagar nyttjade ordalag, blifva följande: ’’att då ConstitulionsUtskottet vid granskningen af StatsRådets
Protocoll funnit ingen anmärkning böra äga rum, har det ansett, i stöd af 76 §. i Riksdagsordningen, all ansvarighet för StatsRådets Ledamöter, Föredragande, och Konungens Rådgifvare i Commandomål, för utöfningen af deras Embeten intill denna dag, då detta nu till ända lupna Riksmöte börjades, hafva upphört.”
Uppå gjord proposition godkändes den föreslagna redactionsförändringen, hvilken skulle Expeditionsutskott till efterrättelse meddelas, och Memorialet lades för öfrigt till handlingarna.
S°4 Per 2o Juli r. m.
'Upplästes ett Memorial fran Constitu* tionsUtskattet af förlidne gärdägj innefattande dess Utlåtande rörande Ilerr Landt* Marskalkens vägran af proposition i Plenum flen 17 dennes d det gjorda yrkandet att ConstitnliorisUtskottet mätte åläggas inkomma med upplysning om orsakerna, hvarföre detsamma vägrat en af sina Ledamöter, att i frågan rörande decharge för StatsRådet, vid Utskottets Memorial bifoga ett särskildt yttrande: innefattande hufvudsakligen^ uppå utförligen angifna skäl, att dä, i fall, der ett Utskott handlar med Riksens Ständers rätt, ets dess medgifvande af ett åläggande af förklaring ä ena sidan, skulle innebära ett medgifvande af ett Ständs omdöme å den andra, hvilket ej skulle vara annat än ett Riksens Ständers domslut öfver Riksens Ständer, och då ett Stånds-beslut till infordrande frän ConstitutionsUtskottet af den nu i fråga ställda förklaring, anses af Utskottet stridan,de emot Grundlagens tydliga lydelse i 106 och toy £. §.
RegeringsFormen, der ConstitutionsUtskottet
, Oph således ingen annan, är bokstafligen förordnad): till profvare af StatsRådetS förhål lande; får Utskottet, i stöd af den rättighet 55 §.
Riksdagsordningen detsamma tillägger, vördsamt förklara den yrkade propositionen stridig mot Grundlagarna och Herr LandtMarskalkens vägran dermed öfverensstämmande.
' Dsrt Zo~ Juli. e. M, 905 Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard:
I förra Plenum har jag yttrat min reservation i anseeende till Ccr..-UtutionsUtskottets vägran, att låta 2:ne des Ledamöters särskilda tankar åtfölja Utskottets Betänkande.
.Nu får jag äfven göra min reservation 1 afseende på Statsutskott ets i r.n upplästa Betänkande yttiade påstående, att det icke vore pligtigt uppgifva de af Ridderskapet och Adeln önskade skäl för denna dpss vä-, gran.
Då ingen §., ingen-enda lad i Grundlagen kunnat uppsökas, sbjn. skäl för Gon-. stitutionsUtskottets vägrar, var väl ingen fordran ‘mera rimlig och ingen, mindre inconstitutiohel än Riddi rskapets och Adelns, att af ConstitutionsUtskostet erhålla upplysning om de skäl, sorn grundlagt Utskottets Beslut.
Ridderskapet och Adeln kunde sjelf icke i Grundlagarna uppsöka ett stadgande, Som Åer icke fanns,, men det som det fann, rörande denna fråga, var rakt stridande mot Utskottets, Beslut. 57 §.
Riksdagsordningen, stadgar uttryckligen, att vill Ledamot, sorn ej i ett Utskotts fattade beslut instämt, sin särskilda tanka hos Ståndet anmäla, stande det honom fritt, genom särskildt Memorial eller Dictamen till Protocollet, hvilket må Utskottets Beslut åtfölja.
Här göres intet undantag för ConstitutionsUtskottet, icke heller finnes på något annat ställe i Grundlagarna något sådant undantag stadgadt.
Lika så liv go6
Den 20■ Juli e. m.. tet finnes något stadgande, som berättigar Utskottetalt på begäran icke lemna Ståtujen upplysning om skälen för de.-s beslut, när detta ej directe angår sjelfva granskningen af StatsRådets ProtocoU.
GonstitutionsUtskottet har redan af Grundlagens bokstaf erhållit sä mycken, kanhända hittills älven: gagnelig magt, att det ej bör genom redactionerän vidare- utöfver boksta (liga stadgandet utsträcka den.
Jag inser val med Grundlagens esprit vara öfverensstämmande att fortkomma sä mycket, som med Riksens Ständers frihet och rättigheter kanvara enligt, discussioner i Plena om personer.
D-uf öre hade Utskottets 2:ne Ledamöter.» särskildta Betänkanden med anmärkningar ej Hort fä blifva ett ventilationsämne i Ständens plena; men detta hade ej kunnat hindra dem, att meddelas ad notitiam och så läggas till handlingarna.
I allt fall kan Utskottets förklarande, att det ej vöre berättigadt lemna den äskade upplysningen om skälen för sitt beslut ej en gång försvaras genom deductioner af lagens esprit.
Detta ConstitutionsUtskottels egenmägtiga förfarande kontrasterar allt för mycket med den liberalitet, som Riksens Ständer vid denna Riksdag fatt röna frän Regeringens sida.
Jag reserverar mig derföre mot
ConstitutionsUtskottets beslut såsom ett farligt prejudicat.
Den 20 *• m - 907 Herr Våhlman, Otto Fredrih:
Ehuru jag med uppmärksamhet af hört ConstitutionsUCskottets nu upplästa förklaring, är jag dock, långt ifrån att finna de af Utskottet framställda skäl tillfredsställande, än mer öfvertygad att bemäldta Högloft.
Utskott gjort verkliga misstag och afvikelser frän Grundlagarnas tydliga föreskrift.
RiksdagsOrdningens 57 §. lemnar ganska bestämdt hvar och en UtskottsLedamot rättighet, att låta sin särskilda mening till Riksstånden åtlölja Utskottets Betänkande.
När i Grundlagarna icke ett enda ord förekommer, sorn frän denna rättighet utesluter Ledamöter af ConstitutionsUtskottet, så vet jag icke med hvad skäl ConstitutionsUtf kottet tillåtit sig vägra några dess Ledamöter begagna denna deras i Grundlagen förvarade rättighet.
Om det kan medgifvas, att ClonstitutionsUtskottet sålunda äger, tvärtemot RegeringsFormens ordalydelse, förklara dess mening par analogie af andra slutsatser eller med åberopande af dess esprit, så sluta vi med att icke äga någon Grundlag elier åtmindstone med att icke efterlefva den vi besvurit.
Det vore ock att medgifva Constituti nsUt»kottet en magt, som icke en gång Konung och Ständer gemensamt äga, nämligen att förändra Grundlagarna annorlunda än på det «ätt i dem Hanes lö- eskvifvet.
Den våda vår Constitutionella frihet foper ;enoa ett sådant förfarande, är lu-L att inse.
Men jag anhåller 90"
Ben 2o Juli é. m. derjemte att genom framställande af ett ex« empel, få vördsamt underställa Ridderskapet och Adeln, till hvilken grad af orättvisa det skulle kunna leda om man med* gaf ConstitutionsUtskot-tet den rättighet, attkunna vägra några Ledamöter fa sin tanka i dagsljuset.
Föreställom oss ett GonstitutionsUtskott, hvars liesta eller verksammaste Ledamöter ledas af hämndlystnad; personligt hat eller afund till en eller liera af StatsRådet, hvilken händelse är ganska möj* lig att någon gång inträffa.
Ont nu dessa,, för att tillfredsställa ett lågt begär till förföljelse, lyckades att inom ConstitutionsUtskottet genomdrifva det beslut, att en eller flera förtjenstfulla rediiga män af StatsRadet skulle ställas för RiksRätt, eller hvad jag anser iner betänkligt, hos Riksens Ständer anmälas, för- att genom Ständernas underdåniga anhållan utan föregående undersökning skiljas ifrån Konungens höga förtroende; så kunde ju da, med samma skrål som nu skett, en eller flera af Utskottets Ledamöter, sorn ägde nog mod oeh heder för att sätta sig emot en rådande factioiis låga försök att missleda allmänna omdömet, vägra att till Riksens Ständer afgifva sin särskilda mening, hvilken kunnat upplysa om det rätta förhållandet; och följden felefve ju den, att Rikets högsta Embetsman kunde af allmänna opinionen fråndömas heder, och ära, utan att en gång äga Den 20 Juli e. m. 909 den rätt sorn Lagen förvarar den största brottsling att få försvara sig?
ConstitutionsUtskottet kunde äfven i ett sådant fall anse sig icke behöfva lemna några skäl för sin anmälan; och följden af allt detta klefve, att en rättskaffens man hade föga tillfredsställelse af, att i Statens vigtigaste värf uppoffra sin tid, hälsa och lugn.
Att CorrsiitutionsUtskottet äger med Ständers rätt afgöra, huruvida någon ai StatsRådet skall för RiksRätt ställas, är en sanning; men deremot far jag erinra, att bemäldta Utskott alldeles icke har afgörande magt,-då fråga uppstår, alt hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla Ständernas önskan om en eller fleras skiljande från sina Embeten.
I detta sednare fall skall fragan genom beslut i RiksStåndens Idena afgöras.
Och hvad anolagi eller esprit kan .väl Utskottet åberopa, att i detta fall hindra någon dess Ledamot att till Riksens Ständer afgifva särskildt yttrande.
Då jag nu icke yrkar förändring af GonstilutionsUtskottets så kallade decharge, emedan jag anser Utskottet i detta fall besluta med Riksens Ständers rätt, vill jag endast hafva nrin reservation förvarad, att jag högtidligen protesterar e■mot bemäldta Utskotts ofvannämnda förfarande såsom i min tanka alldeles Lagstridigt: och förklarar tillika, att om jag vore Ledamot af oftanämnda Utskott, och hade funnit skäl att skilja mig fran pluraliteten *s 9*o Ven 20 Juli e. m. mening, underkastade jag inig aldrig
Utsk ■ titels vägran att till RiksStånden afgifva mitt särskildta yttrande; ty det kunde icke falla mig in, alt begära tillåtelse om något, hvartill RegeringsFormcn mig berattigar; det är endast en skyldighet att till uppläsning anmäla sitt särskildta votum förr ärt d*-t kan från Utskottet afsändas.
Öfvertygad att
U institutirtnsUtskottets afsigt varit alt snarare förekomma än bereda oblida mild omen öfver någon sorn säkerligen icke förtjent att se sina åtgärder beskuggas, tror jag dock att sådant kari blifva en följd ar ConstiintionslTtskottets handlingssätt.
Jag hein.-täller till livar och en att sjelf afgöra o a någon man af ära finnes, som icke heldre skulle önska att se sina åtgärder rakt framställda såsom felaktiga, än ivndandölj da på ett sätt att omdömet derom mäste förblifva tvetydigt, I förra fallet kan hail försvara sina steg, i det sednare är han ett mål för klander och missnöje, nts-n att Äga tillfälle upplysa om det rätta förhållandet.
ÄFfen det\ redligaste och mest förtjer. te mannen kan misstaga sig och göra felsteg.
De är<> lättare att inse efteråt än på förhand
Men han kan icke dess mindre vara berättigad till allmän aktning och erkänsla, hvilken han ock i sådant fall kan hos Svenska Nationen påräkna, dä han blott har tillfälle, att i dagen lägga sina handlingar och de motiv, hvaraf han varit
Den 20 Juli e. m. ledd.
Den besynnerliga rigtning detta ä» reride fått och hvartill jig anser ConstittxtionsUtskottet egentligen hafva gifvit anledning, gör att filan lätt kur.de falla på den tankan, att Ledamöter af StatsRådet säkrast
Undgå all anmärkning af Riksens Ständer, om de sofvande elier med Wira-Spel förnöta tiden, i stället för att lipp offra den i Statens vigtiga värf.
Sådant skall ålmin ds.'toej blifva uppmuntrande för den sorn blott genom egen skicklighet och möda bereder sig vägen lill en bekymmersam och visst icke afundsvärd plats.
Då jig för Eder, mina Herrar, vågar framställa mina tänkesätt öfver ett högst granlaga ämne, kan jag icke heller förtiga, att jag an.-eT CoirstiftitionslJtskottet hafva afvikit från en fbreskrifven formalitet uti sjelfva sättet att yttra sig otti Regeringens Ledamöter.