Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ar 1S39 t- ex. beräknades bankens utelöpande sedelstock knappt till 18 millioner £, de andra bankerues till nära 24 millioner, (de Skottska och Irländska inberäknade), och dä dertill kommer den metalliska cirkulationen, som minst kan beräknas till 15 å 20 milliouer, kail den Engelska bankens andel i rörelsen knappt antagas utgöra g: men 0111 något starkare tillitande af privalbankcrnes cassa ökar deras behof af metallisk valuta, är det Engelska banken — sorn på dessa bankers rörelse saknar allt inflytande — hvarifrån bristen fy lies.
Dessa för England särskilda förhållanden tvinga denna bunk alt hälla en, i proportion till dess sedelstock, stor metallisk cassa.
Sverige är fattigt pä capitaler.
Det är icke der, som främmande länder i behofvets stund söka sina lånebilräden.
I medeltal kan numera Sveriges spanmålsutförsel anses öfverstiga dess införsel.
Sveriges liela peuningeeirkulation utgöres för det närvarande af något, öfver 19 millioner r:dr i banco- och riksgäldssedel', något öfver 3 millioner i privatbanksedlar, efter afdrag af deras cassa i riksmynt, oell ett obetydligt belopp i enskilda assignaliouer och i klingande mynt.
Bankens sedlar kunna således antagas utgöra nära f af hela cirkulationen.
I afseende pä Engelska bankens rörelse, har man endast för lider af fullt omlopp, då penningarne cirkulera lätt, antagit en viss proportion af / till 3 emellan metalliska cassan och sedelstocken, såsom önskvärd.
Under tider, då penningerörelsen är lidande, har man satt proportionen å sido, och i det rika England fordrat, att hanken med sitt biträde borde komma emellan, för alt icke handel och näringar skulle lida för mycket, I Sverige är det just för tider af penningerörelsens och Den 7 Augusti. 125 credilens lidande, som man lagt hinder i vägen för bankens biträden, genom att såsom villkor stadga eli förhållande af 2 till 5 emellan metallisk cassa och sedelstock, och man har äfven velat, när detta förhållande blifvit rubbadt, utan afseende på penningerörelsens tillstånd, återställa detsamma genom indragning i förut lemnade biträden.
Det är sant, alt Svenska bankens fordringar icke äro så lätt realisibla som den Engelskas, och att de i allmänhet äro ställda på vida längre lid.
Men utom att Svenska banken, i förhållande till sin rörelse, aldrig kan underkastas de påkänniugar som den Engelska, är skillnaden mera skenbar än verklig.
I en lid af financiel förlägenhet, dä Engelska banken ej vill förminska sina försträckningar åt allmänheten, blir med dess juridiska rätt att sälja innehafvande fonder, iucassera förfallande fordringar, hela förändringen att öfverflytta förslräckuingarne i annan form, pä andra namn och måhända oftast pä andra documenter.
Engelska bankens depositioner tillhöra till större delen enskilde, och af bankierernes behållningar hafva stundom inom 6 månader hälften uttagits.
Statens depositioner understiga vanligen bankeus löpande förskott
(Deficiency’s bills).
Vid början af hvart qvartal förskjuter vanligen banken hela då förfallna dividend ä statsskulden, som ersättes vid qvartalets slut.
Der är det således riktigt att inberäkna depositioner bland sedelstocken.
Statens och allmänna verks depositioner i Svenska banken hafva under de sista 10 åren aldrig understigit 3^ million, stundom öfverstigit 7 millioner r:dr, enskildes deremot sällan uppgått lill 700,000 r:dr, vanligen hållit sig vid ^ million och understiga för det närvarande 400,000 r:dr.
Bankens enda försträckning ät
Staten på löpande räkning är creditivel åt Riksg.cont., hvilket under sednare åren sällan varit begagnadt.
Här synes del således obehöfligt alt inberäkna depositionerna, åtminstone de allmänna, bland sedelstocken.
Man har mot milt förslag lill rörelsens förstärkning anmärkt dess form af förskott åt allmänna disconten och fastighetslånerörelsen.
Utan att nu vilja ingå i någon undersökning 0111 företrädet emellan den ena eller den andra lånerörelsen, får jag upplysa, att då jag icke ville gå BancoUtsk. i förväg vid dess allmänna reglering, och ansåg nödigt att ersätta den starka indragning, som nu dagligen pågår, dels genom minskning i jernbelåningen, dels genom amorterande af alla inbetalningar ä fastighetslånen, och dels derigenom, att disconten måste inom d. 1 Oct. i banken insätta en halfårsvinst, valde jag denna form, emedan alla handlingar äro färdiga, så att den rörelsen ämnade förstärkning genast kan utgå.
För öfrigt torde det vara öfverflödigt erinra, att de penningar som utgifvas, snart spridas öfver hela rörelsen, ulan afseende pä hvilken näringsgren, som först erhölle dem.
Afven bör jag fästa uppmärksam - 1,26
Den 7 Augusti. heten derå, att oin de 950,000 r:dr jag föreslagit, skulle öka sedelrörelsen; så, utan afdrag för de sedlar, som nu dagligen amorteras, skulle förhållandet emellan bankens metalliska cassa och dess verkligen utelöpande sedelstock blifva nära såsom 2 till 5, och om man till sedelstocken räknar depositionerne, nära såsom 1 till 3, utan att taga i betraktande de 200,000 r:dr silfver, som inom d. 1 Oct. skola ytterligare till banken levereras och till § äro betalte.
Då ett sedelbelopp af 8 millioner, motsvarande bankens nu ägande metalliska cassa, svårligen kan dragas från den nuvar. inskränkta cirkulationen, skulle jag visserligen efter varande förhållanden anse cassan tillräcklig; men då jag anser vigtigt, att banken ej bör beröfva sig kraften att kunna välgörande verka på cirkulationen, önskar jag en betydligare förstärkning åt metalliska cassan.
Oaktadt den fulla öfverlygelse jag äger, att, med bibehållande af inre och yttre fred, närvar, ogynnande handelsförhållanden skola besegras, vågar jag dock icke hoppas detta så snart, att man med säkerhet kan lemna cassans förstärkning endast åt de första årens vexelöfverskott.
Jag tror derföre, att banken bör uppoffra en del af dess sedan 10 år nära fördubblade årsvinst, för att i annan väg förstärka sina metalliska krafter, och i denna punkt saknar jag icke anledn. alt kunna påräkna lika åsigter bos min värde vän och collega, som först yttrade sig.
Mine Hrr! jag har sökt visa, att de allmänna grundsatser, jag önskat tillämpade på våra förhållanden, kunna väl stå tillsammans med realisationen, och att i ett Iand, rikt på erfarenhet och sakkännedom, de varit allmänt godkända af dess anseddasle stats- och affärsmän.
Omdömet öfver mina åsigter och förslager öfverlemnar jag åt 11. o. Adis, Banco-Utsk:s och samtliga R.
St:s upplysta och lugna pröfning, öfvertygad, alt de alltid lika med en af dem, som i dag yttrat sig emot min motion, skola erkänna min välmening.
Hr Lefr en, Joli.
Vi äro nu återinne på det gamla ämnet, striden emellan bankens tvenne särskilda hufvudfunctioner.
Bankens ena function är att upprätthålla myntvärdet, att såsom sig bör vårda den fond, som blifvit anförtrodd i bankens förvar och som banken icke äger, utan som äges af allmänheten; och dess andra function är lånebanks-operalionerna, d. v. s. att drifva näring med den fond, som banken icke äger, men som är tillåten att användas såsom fond för uäringsrörelsen.
Det är en väsendtlig skillnad emellan dessa tvenne åligganden.
Banken tillhör ett bolag.
De fyra RiksStui tillsammans utgöra detta bolag i banco-ärenden, men de äro tillika lagstiftare i fråga om rikets säkerhet emot detta bolags möjliga misstag och deraf följande bankrutter.
Det är väsendtligt, att R.
St., såsom lagstiftare klart hälla sig till den distiuctionen, att de såsom lagstiftare icke glömma att hålla ordning på R.
St., såsom bancobolag.
St. såsom haucobolag hafva ett stort privilegium sig tilldömdl uti 72 § Ueg.F, sorn lyder:
Den 7 Augusti. 127 ”Att R.
St. allena äga rätt alt genom Lanken utgifva sedlar, som för mynt uti riket érkännas.”
Detta stora privilegium måste R.
St. tillse, att bancobolagel R.
St. icke missbruka.
Bancobolaget R.
St. missbruka det, om de så drifva sin näring, sin lånerörelse, att de blifva bankrutt i sin cassa och nödgas sluta igen sin lucka för utvexlingar.
Detta har händt, och man bör vara uppmärksam på att sådant icke ännu en gång händer; ty hvad inträffar då?
Då inträffar icke blott en vanlig bankrutt såsom inom ett enskildt bolag, och de individer sorn hafva affärer med samma bolag, utan då inträffar en bankrutt, hvarigenom personer, som aldrig haft att göra med bancobolagels discontrörelse m. m., likväl komma att blifva lidande derpå, nemligen derigenom att Bankens sedlar äro tvungne värdemätare vid de transaclioner, som äga rum emellan Svenska medborgare, äfven dem som aldrig haft någre affärer med bancobolaget R.
Således måste varsamhet äga rum vid alla de tillfällen, då fråga uppstår att utsträcka bankens lånerörelser.
Vi hafva nyligen haft en kris, som jag hoppas nu är i det närmaste öfverstånden; vi hafva nemi. sett en continuerlig utvexling af bankens silfverfond, och denna utvexling bör varna oss att icke utsträcka lånerörelsen mer än som vederbör.
Denna kris har upphört förmodligen derigenom, att ett tillräckligt antal sedlar gått in i banken och föranledt denna penningkris i landet, som för ögonblicket tvingat folket och ibland annat köpmannaeorpsen att icke lättsinnigt utan med uppmärksamhet importera varor, så kärt dem är att kunna inom landet afsätta deni sorn utifrån inhemtas.
Krisen uppkommer genom den ögonblickliga svårigheten att betala dessa varor.
Jag vill icke uppehålla R. o. Adis tid med en längre deduetiou af detta angelägna ärende, utan instämmer med hvad Hr von Hartmansdorff och Hr von Troil anfört; det blir nog tillfälle längre fram under riksdagens lopp alt deltaga i denna gamla strid, som jag hoppas skall föras så, alt banken icke må bli bankrutt en gång till.
Jag hade ej velat längre uppehålla Ståndet med delta ämne: men då Hr Rosenblad började berömma sig af sin motion om förökning af bankens grundfond lill 10 millioner och framställt denna motion likasom till qvittning mot det sedel-utsläppnings-förslag, han förut gjort; sä anser jag mig böra fästa uppmärksamheten på rätta beskaffenheten af Hr Rosenblads första motion.
Del är ganska berömligt alt vilja öka bankens grundfond, men väsendtligt blott för en händelse, som jag önskar mätte aldrig inträffa, nemi. den att banken nödgades inställa sin silfverutvexling och göra cession, eller utredning med sina fordringsägare.
I det fallet och då banken nödgades på en gäng indrifva sina fordringar af fastighetsägare och andre , som lånat den ena eller andra disconlen m. 11., så skulle det troligen hända alt en mängd af dem ej kunde betala hvad de voro skyldige.
Då skulle dessa 10 mil - 128 Den 7 Augusth lioner vara af värde för att fylla bristen oell åt hvarje innehafvare af hankens sedlar skaffa full valuta: men uti intet annat fall är denna grundfond, så vidt jag förslår, af någon väsendtlig vigt, jemförelsevis med angelägenheten att förse hanken med tillräckligt silfver, för alt inlösa sina sedlar och således hålla dem i värde.
Om nu åtgärder föreslås, hvarigenom man börjar försvaga banken och, hvad som är ännu mer väsendtligt, undergräfva en grundsats af sådan vigt, som den att icke utgifva sedlar utan silfvertillgång i det stadgade förhållandet, så är detta högst vådligt.
Den summa som uppgifvits, är, i händelse hon ej behöfde sammanläggas med llere andra betydligare, så ringa, att man deraf kunde föranledas att tro, att motiouären endast önskat sig ett prajudicat, för att sedan åberopa det vid större företag.
Jag har känt en gammal embetsman, som syntes önska slippa alla reglor för sina embetsåtgärder.
Hans bemödande var, att när ett mål förekom skaffa sig motsatta prmjudicat, för att sedan kunna åberopa hvilketdera som helst.
Om man gör lika så med banken, så beklagar jag ställningen i allmänhet och dem i synnerhet, hvilka fästa tillit till den bancosedel de hafva i sina händer.
Här har talats om att forcera sedelindragningen.
Jag har ej begärt någon indragning, än mindre att anstränga den, utan jag har blott velat förekomma utsläppning af sedlar, innan man äger motsvarande silfverfond; aldraminst har jag velat medgifva skadliga åtgärder, vidtagna i förskott, innan
DancoUtsk. hunnit begrunda saken i det hela och vidtaga de åtgärder, som rikets ställning och bankens tillgångar i det hela föranleda.
IIr Rosenblads förevarande motion, jemte de dervid gjorda anmärkmr, blef derefter till BancoUtsk. remitterad.
St:s Hrr Revisorers afgifna berättelse om är 1843 verkställd granskning af Statsverkets styrelse och förvaltning, jemte de i anledn. af samma berättelse infordrade och till K. M. afgifna lind. utlåtm.
Remitterades till BancoUtsk. R. H.
St:s revisorers åren 1841 och 1843 afgifna berättelser, ang:dc granskning så väl af bankens och Tumba bruks afslulade räkenskaper för åren 1839, 1840, 1841 och 1842, som af styrelsen och förvaltningen vid dessa verk.
Justerades prot.utdrag, angule sistnämnde 2 remisser till Stats- och BancoUtskm.
Upplästes till justering och godkändes pleni-prot. för d. 1 dennes.
Före - De ii 7 Augusti. 129 Föredrogs och lades på hordet: SlatsUtsk:s meni.
N:o 4, med Sterlemnande af en utaf Hr Ribbing, Arvid, väckt motion om de i afseende på folkskolorne vidlagnc åtgärder, samt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s mern., ang:de ökadt cancelliki träde. II. R. o. Ad. åtskildes kl. 3 e. m.
Lördagen den 10 Augusti 1844.
Justerades eli prot.uldr. för d. 7 dennes.
Hrr Electorers listor till val af 2:ne ledamöter i Hevilla.-, en ledamot i Banco- saint 2:ne ledamöter i Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk.; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i Bevillning.s- Utskottet: efter N:o 313.
Hr Drakenberg, Fullm.
Hr von Schantz, Cari Jacob, och i\T:o 1036.
Hr Reuterskjöld, Carl Leonhard: N:o 456- Hr Aminoff, Johan Fredrik, och N:o 1923.
„ Ridderstam, Fullm.
Frih. Hermelin, August Söderling; Banco-Utskottet: efter N:o 1703.
Hr Blomereutz, Fullm.
Hr af Geierstam, Gustaf Emanuel: N:o 2320.
Hr Akerman, Fredrik; Allm.
Besvärs- och Ekonomi-Utskottet: efter N:o 1987- Hr Liljestråle, Otto, samt N:o 2018.
Hr af Forselles, Adam: N:o 1038.
Ilr Bogeman, Carl, och iN:o 1749. B. Ilr von Ehrenheim, Christian Wilhelm. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Bänkmän att snart sammanträda, för att genom nya val ersätta de ledigheter bland R. o. Adis Electorer, som uppstått, derigenom att Hrr Stjerngranat, Georg Gustaf Henrik, och von Hartmansdorff, Aug., blifvit utsedde till Utsk:s-ledamöler.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att II. M. Konungen nästa Onsdag kl 2 e. m. täcktes emottaga den deputation, som skall framföra It.
Sl:s und. anhållan, att H. M. mätte låta sin och H. M.
Drottningens kröning för sig gå under denna 1 H. 17 130 Den 10 Augusti. riksdag; hvarjemte II.
Ex. anmodade dc Herrar, som nti depulationen önskade deltaga, att dertill lala anteckna sig hos Ridd.
Fiscalcn.
Föredrogs å nyo och bifölls Ridd.Utsk:s d. 3 dennes på bordet lagda mein., ang:de tryckningen af R. o. Ad:s prol. vid innevar. riksdag.
Föredrogs å nyo och remitterades till BancoUtsk.
Ilr Bildts, Knut, d. 7 dennes på hordet lagda motion om rättighet för Wisby sparbanksdireclion att på R.
St:s Bank utgifva assignalioner.
A nyo föredrogs Frih. Cederströms, Thure Fredr., d. 7 dennes på bordet lagda motion om anslag åt Capitaiuen Baltzar Cronstrand, för utgifvande af ett arbete öfver Egyptens fornlemningar.
Remitterades till SlatsUlsk.
Vid förnyad föredragning af Ilr Bildts, Knut, d. 7 dennes på hordet lagda motion om förflyttande af Laridshöfdingeresidensel i Götheborgs och Bohus län ifrån Götheborg lill Uddevalla, samt Gr. Löwenhjelms, Carl Gustaf, i samma ämne afgifne anförande, blelvo sagde motion och anförande lill Allni. Besv.- o. Ekon.Ulsk. remitterade.
Föredrogs å nyo och remitterades lill SlatsUlsk.
Ilr af Dalströms, Gustaf Jaeob, d. 7 dennes pä höidet lagda motion om ersättning för Hr Landlmarskalkens och Hrr Talmännens riksdagskostnader.
O A nyo föredrogs
Hr Westerslrands, Pehr, d. 7 dennes väckta och på bordet lagda motion, ang:de grundskallernes förvandling lill bevillning m. m.
Hr Rääf, Leonhard Fredr., anförde skriftligen:
De fä dagar, sorn förflutit sedan Hr Westerstrand andron . ..
. ~ sin motion, hafva för mig varit upptagna i den befattning 11.
Ståndets hedrande förtroende mig ålagt.
Jag har således ieke ägt ledighet att sammanställa dea mångfald af skäl, enligt hvilka jag tror mig böra afstyrka antagandet af ifrägavar. förslag, hvars obehöllighet, skadlighet, orättvisa, omöjlighet och outvecklade skick jag hoppas kunna fullständigt ådagalägga, om mig tillätes alt fä, efter skedd remiss, inkomma lill Ulsk., genom H.
Ståndet, med mina aninärkntr; hvarom jag vördsammast anhåller.
Under sisth riksdag väcktes i detta ämne, dels af Frih. af Nordin dels af Gr.
Ankarsvärd, motioner, vid hvilka jag dä gjorde åtskilliga anmärkntr.
Jag behöfver ej upprepa dem nu sedan prot. finnas tryckta, ulan anhåller endast all, fä tillägga eli och annat.
Den ifråga - Ben 10 Augusti. 131 var. motionen är så. vidsträckt, alt lion innefattar frågor om rubbning i Konungamakten, i PrcsteStändcls privilegier, i den enskilda äganderätten, i den allmänna beskattningen samt indelningsverket; med clt ord, den är af en sä genomgripande natur, att om motionären ieke åsyftar all göra Sveriges statsskick omöjligt — hvarom jag visserligen är öfvcrtygad — jag likväl anser det blifva omöjligt för StalsUtsk. att på en gäng bringa Svenska Slaten i eli så förändrad!, skick.
Det säges: ”Prmrogativet alt, ulan binder af Ständers be”slut, påräkna ordinarie inkomster, skulle således utan fara för ”uppkommande brist af medel för de allmänna behofvens fyllande, kunna till någon del, eller bell oell hållet, af Konungen efterskänkas.”
Det är således fråga om eftergift af någon bland Konungens rättigheter: dessa äro, som hvar man vet, uti grundlagen bestämda.
Det är således fråga om grundlagsförändring; men derom äger likväl ingen riksdagsman rätt att väcka motion inom sitt Ständ, ulan bos Const.Utsk.
Motionären bar väl ieke eller i sitt förslag talat om förändring af någon viss § i Reg.F.; men icke för thy ligger doek en sådan förändring derunder åsyftad, hvilket desto tydligare synes, som lian omtalar, huru indelningar ej kunna utan Konungens samtycke indragas.
Konungen kan visserligen gifva sin sanclion till beslut, sorn ieke angå grundlagen, men dä man talar om hchöfligheten af Konungens samtycke, så talar man ock om en Konungens grundlagliga rättighet, hvilken med de ordinarie inkomsterna oell indeluingarne skulle upphöra.
Det säges ock, att genom bifall lill denna motion, ”kunde ett med sant con”slit »lionel samhällsordning öfverensstämmande beskattuings”systcm uppkomma.”
Hvad vill cu sant eonslitutionel samhällsordning säga?
1 Sverige mätte det icke vara någon annan än den, som linnes beskrifven i våra grundlagar.
Men att det icke liro dessa som menas, kan slutas deraf, att en förändring till det sant constituliouella åsyftas.
Finnes det möjligen någon normal-upplaga af sant coust i l ulione I la grundlagar?
och hvem bar i sådant fall varit behörig alt stämpla benne till allmän efterrättelse lor eonstilulionella Hinder?
Finnes någon mvndi^- v O het inom eller utom detta rike, hvilken del tillkommer förklara någon viss statsförfattning för all vara normal, likasom KrigsColl. stämplar eli patronkök med dess inredning, till efterrättelse inom vår armé?
Finnes ingen sådan myndighet, så vet jag icke hvarifrån jcmförelsegrunden är tagen.
Ytterligare säges:
”Då numera penningcförhätlandena ej utgöra något hinder, är det lid att man inser det naturliga och förmånliga deruti, att hos oss alla statsbidrag (med undantag af några vissa, såsom bro- och väghållning, tingshus- och kyrkobyggnad m. m.) utgöras i penningar direet till statscassan, och den af Staten lönade embetsmannen upphör att sjelf af den skattdragande uttaga sin aflöning.”
Ar det då så 'a lldeles säkert, att peuningeväsendet vunnit en sadan stadga, alt hvar och en, som har lön lien 10 Augusti. i indelta persedlar, kan vara förvissad, att om samma lön förvandlas i penningar, lian ulbckomme livad lian hittills erhållit?
Nyligen hördén J, mine
Hrr, ett förslag af Hr Rosenblad, att utgifva nya sedlar på hankens credit, ulan motsvarande silfvervaluta.
Om en sådan mening gör sig gällande, månne peuningeväsendet då är säkert?
Del finnes möjligen andra utvägar alt vidtaga, t. ex. begagnandet af inrikes vexlar, hvarigenom rörelse-capitalet kunde, utan fara för penningevärdet, ökas eller fördubblas; men man vänder sig i stället rakt emot det sedelmynt, hvars värde beror på den yttersta säkerheten — bankens redbarheter.
— Om vi se saken från räntegifvarnes sida, månne det för dem skulle under närvar, penningebrist vara en fördel att nödgas erlägga alla utgifter i penningar, i stället för alt betala en stor del deraf i ränlepcrsedlar?
Hvarest skulle väl penningar lagas?
Motionären yttrar: ”att den kronotionde, som preslerskapet åtnjuter, äfven skall förvandlas i penningar:” detta är en fråga sorn rörer PresteSt:s privilegier.
Jag nämnde härom i början af della anförande, och om ingen önskar böra den §, hvilken handlar härom, så skall jag icke besvära
Ståndet med uppläsningen af de ordalag, som styrka mitt påslående.
Vidare föreslås att förändra indelningsverket: det torde anses mindre behörigt af mig, som icke är militär, att tala för indelningsverkets försvar.
Men i länder, hvarest andra utvägar för en stående härs upprätthållande äro vidtagne, oroar man sig, antingen öfver saknaden af en gammal slam af soldater, och öfver vådan att med rekryter, som tjeuat på sin höjd 3 år, möta en bär af gamla eller s. k. kärntrupper, eller ock är man der, hvarest sådana finnas, bekymrad deröfver, alt dessa, under en långvarig fred, förnöta sin tid utan särdeles gagn och med vissa olägenheter för fäderneslandet.
Ilos oss deremot äro begge dessa farhågor undanröjde genom indelningsverket, ty vår indeita soldat är äfven jordbrukare; och då han i sådan egenskap arbetar lill samhällets nytta, gör lian det på fästniugsbygguader, canalgräfningar eller andra vigtiga företag.
Jag anser indelningsverket vara en klenod, sorn vi sorgfälligt böre förvara.
Tror väl någon att Sverige kunnat uthärda så förstörande krig, som dem K. Carl XII utförde, om ej indelningsverket varit lill?
En inrättning af så högt och allmänt värde bör man ej göra till föremål för mindre väl betänkta ändringsförslag.
Slutligen föreslås att förvandla krono- oell skattejorden till säteri, derigenom alt innehafvarne skulle betala eu ärlig afgift, för alt tillköpa sig en sådan fördel.
Om ägaren till ett skattehemman eller åboen på kronojord å ena sidan får rättighet att köpa denna jord till säteri, så är det väl ock skäl å den andra, så framt ej äganderätten skall trädas för nära, att säteriägaren undfår betalning för det att hans jord nedsättes till lika egenskap med den öfriga mera beskattade.
En sådan liqvid torde icke vara lätt att uppgöra.
Men om denna jemlik het med stort besvär kunde åstadkommas, hvad blefvc följden?
Jo, Den 10 Augusti. tilan tvifvel den, att alla, som icke äga jord på landet, skulle komma att utgöra högre bevillning, till ersättande af skaltcoch kronohemmanens förra afgifter: en pålaga, som de icke behöft betala, om vederbörande innehafvare af krono- och skattejorden fortfarit med utgörande af sina förra utskvlder.
Om alla andra, än ägare af jord på landet, fått betala mindre bevillning, under de till jordens friköpande utsatta 28 åren; så kan denna korta lindring icke godtgöra deni deu ökade lunga, som sedan skulle beständigt drabba dem.
Deremot hafva skattejordens innehafvare icke att klaga öfver deras nuvar. ulskylder, emedan de tagit jorden i arf eller köp för så mycket ringare pris, som deu gifver ringare afkastning.
Slutligen yttras, att om denna förändring skedde, så borde hemmantalet belt oell hållet afskaffas och jordeboksvcrket kunde utbytas mot en enkel taxeringslängd öfver hemmanvärdet, emedan detta vore en mycket säkrare måttstock än hemmantalet.
Jag betviflar tillvaron af en sådan säkerhet.
Vi veta, alt ifrån det ena länet till det andra äro taxeringsvärdena högst olika.
De äro det lill och med inom samma län.
Jag kan uppgifva, alt i det, hvars styrelse under kort lid var mig anförtrodd, befunnos vid pröfnings-comiteens sammanträde tvenne lika, men i särskilda fögderier belägna qvarnar vara så olika taxerade, att den ena blifvit värderad till 15,000 r:dr, men den andra endast lill 5000 r:dr.
Hvilken större säkerhet skulle man då hafva om hemmantalet undanrödjes?