Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller om R. o. Ad:s uppmärksamhet på skillnaden i resultaterna, om tryckningen verkställes efter Ståndets beslut eller på K.
M:s befallning
I förra fallet skulle förmodligen med denna tryckning förfaras på sammi sätt som med tryckningen af alla andra riksdagsförhandlingar; hvadan protocollen ej heller komma till allmänheten genom boklådan, hvilket deremot blir förhållandet, om tryckningen sker på K. Rl:s nåd. befallning.
Jag har trott, att af samma orsak, samma aktning för allmän rätt, som ej mindre sjelfva lagförslaget, än alla dervid gjorde anmärkningar kommit till allmänhetens kännedom, af samma orsak, för att närmaie uppfylla ändamålet med detta allmängörande, borde Den a5 April e. m. 3a5 äfven den slutliga och egentliga granskningen komma till allmänhetens kunskap; och jag ser ej, att detta på samma sätt kan ske annorlunda, än genom K.
M:s befallning.
Boyes sednaste anförande förtjenade visserligen ganska mycket afseende, om det icke vore grundadt på ett fullkomligt misstag, det nemi., att riksdagsförhandlingarna icke komma allmänheten tillhanda; ty det är i grundlagen påbjudet, att de skola tryckas och i boklådorna hållas allmänheten tillhanda, ehuru allmänheten föga begagnat sig häraf, då likväl dessa handlingar alltid funnits till salu, så snart de varit tryckta, och samma förhållande torde både kunna och böra äga rum med den afhandling, som nu är i fråga.
Det tillmäle, att hafva begått misstag, hatjag kanske sjelf föranledt, emedan jag ej förutsåg, att den framställda anmärkningen kunde göras.
Det återstår likväl att sjelf bevisa, att det icke är något så fullkomligt misstag
Den tryckning, sorn på K.
M:s befallning verkställes, utfaller nemi. så, att alla auctoriteter få del af det tryckta, hvilket deremot icke är förhållandet, då tryckningen sker efter Stånds beslut.
Hr von Troil: Hvad Frih.
Boye sednast yttrade, utgör ett tillägg till hans motion; men jag finner icke, hvarföre utdelning till vederbörande auctoriteter mindre kan ske, om tryckningen verkställes efter Stånds beslut, än på K. M:s befallning.
Boyes nu föredragna motion remitterades till LagUtskottet.
Föredrogs ånyo Constit.‘Utsk:s d. 21 dennes på bordet lagda memorial N:o 4> nled uppgift å af samtliga RiksSt. godkända grundlagsändringsförslag.
Vid förnyad föredragning biföllos nedannämnde d. 21 dennes på bordet lagda betänkm från LagUtsk., nemi.:
N:o 3o. öfver Riksd.-fullm:ge Pehr Jönssons och Pehr Henrikssons motioner om inskränkning af det i nu gällande lag föreskrifna antal af nämndemän; N:o 3i. öfver Riksd.-fullm.
Nordmarks motion om inskränkning af den nuvar. tillåtelsen för ynglingar bland allmogen att vid 18 års ålder ingå äktenskap; N:o 32. öfver Riksd.fullm.
Erikssons motion om förändrade föreskrifter, rör.‘de den undersökning, som bör föregå, innan sjelfspillingar må begrafvas; N:o 33. öfver Riksd-fullm.
Botvid Jonssons förslag till vissa föreskrifter i afseende på tiden, inom hvilken ransakning öfver häktad person borde företagas, m. m. 3a6 Den 25 April e. m.
Ånyo föredrogs Oecon.Utsk:s d. 21 dennes på bordet lagda betänk.
N:o '54, i anledn. af väckt motion derom, att de 124 t:r spannmål, som under benämning af domkyrkotunnor nu årligen gå från Hernösands stift till Upsala domkyrka, hädanefter må tillfalla Hernösands kyrka.
Jag vill blott vördsamt tillkännagifva, att jag för min del instämmer i den reservation , Frih.
Wrede afgifvit emot betänk.
Jag anser nemi. domkyrkotunnorna vara statsanslag och- kan ingalunda instämma i Oecon.Utsk:s åsigt, att de böra anses såsom en slags comnmnalafgift.
Jag tror, att denna fråga bör behandlas lika med andra frågor, rör:de allmänna onera, och anser, för min del, ämnets vigt förtjena en återremiss af detta betänk., på det att Oecon.Utsk. må sammanträda med StatsUtsk. för att vederbörligen utreda den väckta frågan och i anledn. deraf föreslå den åtgärd, som han linner lämplig.
Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. måtte bifalla betänkts återremitterande.
Som jag icke så noga känner de förhållanden, betänk, innehåller, nödgas jag att en» dast i följd af den reservation, som är betänk, bifogad, yttra den åsigt, att då ingen af dem, som reserverat sig emot betänk.
, nu är närvarande, önskade jag, att betänk, måtte få hvila, på det att dessa reservanter må komma i tillfälle att närmare utveckla sin mening.
Ad. skulle bevilja återremiss, skall jag gerna instämma i reservanternas framställning, emedan jag tror, på sätt jag redan på f. m. yttrat, att ju färre underd. skrifvelser R.
St. till K
M. aflåta, desto bättre skall det vara, enär man derigenom kunde erhålla den förhoppning, att de nnderd. skrifvelser, R.
St. ej kunna undgå att inlemna, skola vinna mera afseende än eljest.
På denna grund anhåller jag om återremiss, med begäran att, i händelse R. o. Ad. icke beviljar den, betänk, må få hvila på bordet.
Hr Riben, Carl Wilh. samt Hr Stuart instämde uti den framställda begäran, att Oecon.Utsk:s betänk.
N:o 34 än ytterligare måtte komma att hvila på bordet.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 21 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 54, ang:de beräkningan af statsverkets in-r kom ster.
Grefvarna Cronhjelm, Otto Au g. och von Fersen, Hans, samt Hr Gyllenhaal, Lars Herman, begärde, att detta utlåt, än ytterligare måtte få hvila på bordet.
Jag förenar mig i anhållan, att delta utlåt, må få hvila på bordet, och får derjemte beT gära, att jemväl alla de bilagor, som under särskilda nummer åtfölja detta utlåt., tillika må hvila.
Den a:> April e. m. Gr. Cronhjelm:
Jag får äran upplysa, att inga bilagor med särskilda nummer åtfölja detta utlåt., utan att de alla äro inbegripna under samma nummer.
Underteck.
Vid StatsUtsk:s betänk.
N:o 54 finnas visserligen icke några bilagor med särskilda nummer, men bilagorna nämnas med bokstäfver ifrån A till och med I, upptaga särskilda motioner och utgöra så särskilda delar, att de särskildt kunna inför R. o.
Ad. föredragas och afgöras.
Då jag instämde i den af flera ledamöter nu gjorda begäran om bordläggning af detta betänk.
, var det visserligen icke i afsigt att fördröja målets afgörande, än mindre för att nu föranleda en discussion.
Jag får derföre vördsamt anhålla om Hr Gr. o.
Landtm:s propos., att förevar, betänk, må till nästa plenum hvila på bordet.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att sedan åtskilliga ledamöter ytterligare begärt StatsUtsk:s utlåt.
N:o 54 på bordet, komme det, tillika med de detsamma såsom bilagor åtföljande särskilda utlåta), att blifva hvilande.
Företogs till pröfning StatsUtskls d. 21 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 55 öfver den af Hr Stjerncreutz, Peter Niclas, hos R. o. Ad. gjorda motion, ang:de utbekommande ifrån Riksg Cont. af en dess, enligt afgifven räkning, å ved och brännkol till Landtnäs s. k. soire'er vid sisth riksdag ägande fordran.
Jag vågar anhålla om återremiss å detta betänk.
Förhållandet är i korthet sådant, att vid sisth riksdag antogs en person, som skulle anskaffa ved och brännkol till Landtm:ssoire'erna efter reqvisition, hvilken, efter hvad jag förmodar, skulle göras af hofmästaren Detta var ett enskildt åtagande.
Denna person var Hr Stjerncreutz, som väckt ifrågavar. motion.
Han har visst begått det, om jag får säga, slarfvet att icke inkomma med sina räkningar straxt efter riksdagens slut, utan först något öfver ett år eller närmare 2 år derefter, och verificationeii har ytterligare blifvit fördröjd derigenom, att den person, sorn skulle lemna sin påskrift derå, var sjuk och sängliggande i södra delen af Riket; således kunde påskriften ej begäras förrän 2 år efter riksdagen.
Af skäl, som betänk, upplyser, yttrade då f d.
De Geer, att han icke kunde påminna sig, huruvida vedåtgången varit sådan den i räkningarna upptogs, hvarföre H. Ex., likväl under förklarande, att han icke betviflade räkningens riktighet, icke underskref densamma.
Nu har Hr Stjern^ creutz begärt att få sin räkning betald, och den bar, jemte bi^ fogade attester af hofmästaren, blifvit i Riksg.Cont, granskad 328 Den a5 April e. ra. och riktig befunnen; men tvisten består deri, att Fullmägtige och StatsUtsk. ej ansett räkningen kunna betalas, innan Landtm, lemnat sin påskrift, som den dåvar.
Landtm, säger sig så långt efter riksdagen ej kunna meddela.
Re\isionsCont. finner alla allegater riktiga, men den enskilda entreprenören kan ändå icke få ut sin fordran.
Jag foresta Helmig, att det vid sådant förhållande icke kan vara lämpligt att vägra en enskild person att utfå sin fordran, eller tvinga honom att stämma Fullmägtige i Riksg.Cont.
Jag yrkar derföre återremiss å betänk, med begäran, att såvida räkningen är riktig, såsom Riksg Cont:s Commissarier intygat, motionären måtte utfå sina innestående 5 ä 6oo r:dr.
Jag styrkes i denna begäran af det skäl, att Utsk. raisonnerat lika med mig i fråga om räkningens riktighet och vägrat betalningen endast på den grund, att Landtmrs påskrift fattas.
När räkningen är riktig, yrkar jag, att den må betalas och, ehuru äfven jag önskar sparsamhet i alla möjliga afseenden, vill jag likväl icke drifva den så långt, att en enskild skall förlora eller tillskjuta något på riksdagskostnaderna.
För den enskilda entreprenören har icke någon prescriptionstid blifvit stadgad, inom hvilken han skall presentera sina räkningar, och ehuru det visserligen är ett oförsvarligt slarf, att de ej förut blifvit afgifna, hafva de dock blifvit aflemnade, då de påfordrades.
Med den enskilda kännedom jag har om motionären, är jag fullt öfvertygad, att räkningen icke innehåller mera, än han sjelf utgifvit, och då tror jag det vara olämpligt att neka honom sin betalning.
Al b., förenade sig med Gr. Cronhjelm.
Jag skulle fullkomligen dela den mening, som Gr.
Cronhjelm i slutet af sitt yttrande uttryckt om olämpligheten att icke betala denna förmenta fordran, om jag vore öfvertygad, att den är en verklig fordran; men jag har fullt skäl att inom mig sätta sådant i fråga
Det är icke blott eti slarf, som vållat dröjsmålet med denna redogörelse, hvilken icke kom in, förrän i832 års Revisorer gjorde anmärkning, att Hr Stjerncreutz ej redovist för de förskottssummor, han uppburit.
Då blef han provocerad att inlemna den räkning, hvarom han under tvenne år icke nämnt ett ord.
Hvad för öfrigt verificationerna beträffar, kan jag, oaktadt Commissarierna godkänt dem, icke antaga dem såsom fullständigt verificerande hans redogörelse.
Här är icke stället att utveckla skälen, hvarföre Utsk. betvifla! deras riktighet, och det har varit ett tillräckligt skal för Utsk, att åberopa den föreskrift, som R.
St. vid sista riksdagen lemnat; ty i följd deraf har Utsk. ej kunnat tillstyrka räkningens betalande, och jag betvifla;- högeligen, att genom återremiss något annat betänk, kan af Utsk. afgifvas.
Palmstjerna, Carl Otto, förenade sig med Hr Gyllenhaal. q(.
Den a5 April e. m. Gr. Cronhjelm:
Jag erkänner visserligen, att det icke kan vara lämpligt att här ifrågasätta, huruvida en af Ståndets ledamöter inlemnat en falsk eller icke falsk räkning; men jag viii fästa uppmärksamheten derpå, att återremiss är nödig, då räkningens riktighet blifvit godkänd, ty Utsk. hade bort säga, antingen att räkningen är för hög och bör i laga ordning bestyrkas, eller också att den bör betalas.
Här är deremot sagdt, att verificationerna äro riktiga, men att Landtm, icke påskrifvit dem.
Ett sådant svepskäl för att komma från en utgift, som skett för R.
St:s räkning, är icke lämpligt.
Jag skulle icke hafva det minsta emot betänk., om det hette, att motionären borde'i laglig väg söka sin ersättning.
Då visste motionären, att han borde lagligen bestyrka sin fordran.
Men att bifalla ett betänk., som innehåller, det redovisningen är i alla delar riktig, men att räkningen ej bör betalas derföre, att formaliteten af Landtm:s påskrift icke är uppfylld, finner jag stridande emot Ståndets värdighet, enär en underordnad tjensteman sålunda skulle tvingas att endast för en formalitets skull vidkännas utgifter, som han förskjutit för riksdägskostnaderna.
Jag anhåller på dessa skäl om återremiss, samt att förhållandet må blifva fullständigt utredt; ty enligt StatsUtsk:s nu afgif na betänk, synes räkningen vara riktig, men betalningen un danhållen.
Det är Commissarierna i Riksg.Cont., som sagt, att räkningen är bestyrkt med behöriga verificationer; men StatsUtsk. har ej kunnat säga det.
Jag upprepar ännu en gång, att dessa verificationer äro sådana, att StatsUtskrs ledamöter ej kunnat godkänna deni.
Jag vill blott upplysa, att namnet på en person, som bestyrkt flera af verificationerna, är skrifvet med olika handstil.
Jag hemställer dä, hvilka bland dessa underskrifter skola anses riktiga.
Detta synes vara ett stort skäl mot räkningens godkännande till betalning; men det hufvudsakligaste hemtar jag från R.
St:s vid förra riksdagen gifna föreskrift, att räkningen bör vara försedd med Laadtm:s påskrift.
Det är icke ett af mig kändt förhållande, att en persons, förmodligen hofmästarens namnteckning i verificationerna visar olika bandstilar; men jag kan dock icke annat än vidhålla min mening, att man bör få veta, hvarföre betalningen afstyrkes; ty hvad den siste talaren såsom hufvudsaklig! skäl åberopat, nemi. att Landtm, icke påskrifvit räkningen, kan icke vara något lagligt skäl, helst Landtm., då entreprenören begärt påskriften, vägrat den, under förklarande, att han icke betviflar räkningens riktighet.
Motionären har sedermera vändt sig till Riksg.- Cont., der Fullmägtige, oaktadt
Commissarierna efter verkställd granskning ansett räkningen riktig, afslagit betalningen 5 H. & 33o Den a5 April. e. m. derföre, att Landtm» påskrift saknades, och slutligen har StatsUtsk. hållit sig till samma grund för sitt utlåtande.
Jag vill blott, att motionären må få veta, hvar han skall få ut sina penningar; ty att han icke skall erhålla dem, sätter jag icke i fråga, och jag kan icke begripa, altman, då fråga är om en så lumpen summa, kan godkänna StatsUtsk:s beslut.
För öfrigt har jag icke någon närmare kännedom om verificationernas beskaffenhet.
Frih. Palmstjerna:'
Just derföre, att jag har speciel kännedom om dessa verificationer, får jag tillstyrka bifall å betänk.
Det hindrar icke Hr Stjerncreutz att, såvida han önskar det, i laglig väg söka utbekomma den fordran, han uppgifvit.
Jag tror icke, att Ständernas beslut kan i sådant afseende lägga något hinder i vägen för motionären; ty om
Ständernas vid sista riksdag meddelade föreskrift till Fullmägtige i Riksg.Cont. ej kan hafva någon verkan på den enskildes rätt, så står ju honom alltid öppet att i laga ordning göra denna sin rätt gällande och förete de verificationer, som kunna grundlägga en sådan rätt.
Jag har granskat verificationerna med all den noggrannhet, hvartill jag varit i stånd, och kan för min del icke godkänna dem; hvarföre jag också nu får tillstyrka bifall å betänk. StatsUtsk:s utlåt.
N:o 55 blef af R. o. Ad. bifallet.
Silfverskjöld, Garl:
Jag vågar vördsamt hemställa, huruvida icke äfven denna discussion kunde få utgå ur protocollet.
Mina motiver för denna hemställan torde jag ej behöfva framföra, då de förklaras af sjelfva discussionen.
Jag anhåller, att mina yttranden må få qvarstå i prot., emedan jag icke anser saken vara af den rena beskaffenhet, att grannlagenheten ej fordrar diseussionens uteslutande.
Jag anser, att det vore en verklig vinst för motionären, att discussionen blefve uttagen ur prot., och jag förenar mig derföre med Frih.
Silfverskjöld.
Som mina yttranden ej lära kunna stå i prot. utan de anföranden, som föranledt dem, torde hela discussionen få qvarstå; och jag är innerligen öfvertygad, att saken är så ren, som jag framställt den.
Skulle deremot motsatsen äga rum, så anhåller jag äfven, att discussionen af sådan anledning ej må uteslutas.
Palmstjerna yrkade, att discussionen måtte i prot. qvarstå.
Sedan åtskilliga ledamöter begärt, att deras yttranden må få qvarstå, kan jag naturligtvis icke ytterligare begära deras uteslutande.
Jag vill blott för min del förklara, att jag icke betviflar, det ju Hr Stjerncreutz Den sS April ». m. kunnat hafva fullkomligt skäl alt söka ersättning; men jag har sökt göra mig noga reda för förhållandet och har, på grund deraf, funnit mig böra biträda Utsk:s tanke.
Jag förenar mig äfven denna gång med Frih.
Silfverskjöld och begär nu, att äfven mina yttranden må få qvarstå i protocollet.
StatsUtsk:s d. 21 dennes på bordet lagda memorial N:o 56, ang:de en gratification åt Commissarien I).
Ek för hans hafda befattning med reparation och inredningen af Riksg.Cont:s förra hus, som nu begagnas af de ofrälse RiksSt:n samt R.
St:s Utskott.
Företogs till pröfning StatsUtskrs d. 21 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 57, i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse om ytterligare statsanslag för Arme'ens Pensionscassa, om dispositionen af accordsregleringsanslaget och om belåningsrätt å accordsfondens obligationer.
Jag för min del erkänner, att jag ej kan fullkomligen instämma i det nu upplästa betänk.
Utsk. uppgifver de inkomster, hvilka Pensionscassan skall -äga af statsverket, och har derunder inberäknat besparingen för de s. k. vacance- och liggemånaderna, som icke utgör annat än afdrag på tjenstemänuens löner och således icke är statsanslag.
Om tjenstemännen, såsom nu är fallet, få tjena io månader, förrän de få någon lön eller förrän den ökas, hafva de sjelfva lemnat dessa bidrag, likasom bidragen voro deras och icke statens, om de först efter 20 månader skulle uppbära sina lön.
Hvad åter beträffar de 48,564 r:dr, som tillhöra Wadstena Krigsmanshus, så äro de verkligen statsmedel; men jag får upplysa, att hvad sora verkligen utbetalas i pensioner, utgör nära fyra gånger denna summa.
Jag vill icke yrka något statsanslag till pensioner i närvar, stund, då tillgångarna troligen äro knappa; men då Utsk. slutligen, på grunder, som icke lära behöft utvecklas, erkänt den grundsatsen, att det åligger staten att pensionera sina blesserade krigare; då Utsk. vidare inskränkt denna grundsats, alldenstund det ansett den böra tillämpas endast pä dem, som framdeles blifva blesserade, hvilket jag ej heller vill bestrida; så kan jag icke annat än finna underligt, att Utsk. icke framställt någon tarif för pensioneringen, eller yttrat sig, huruvida pensionerna skola utgå i riksdalrar eller endast i skillingar.
Af denna anledning anhåller jag om återremiss och att StatsUtsk. må föreslå R.
St., alt framdeles blesserade officerare må hafva rättighet att erhålla åtminstone det högst inskränkta pensionsbelopp, som af Armeens sist församlade fullmägtige föreslogs och som t. ex. för en blesserad General endast utgjorde 200 r:dr,och natur - Den 25 April e. m.
Jigtvis mindre för de lägre graderna.
Det skulle vara mig kärt, om StatsUtsk. kunde föreslå högre pensioner; men åtminstone något vore vunnet, om de omnämnde bestämdes såsom minimum.
De Ständer, som sedermera sammanträdde, kunde dock besluta högre pensioner; men den sårade bör veta, att han såsom en rättighet har att påräkna detta ringa belopp.
Jag anhåller således om återremiss ä detta betänk.
H. F.x. Hr Gr. Brahe, Magn.:
Jag får till alla delar förena mig i hvad Hr v.
Troil nu yttrat.
Jag tror det vara så mycket lämpligare, att StatsUtsk. nu bestämmer de pensionsbelopp, hvaraf blesserade officerare böra komma i åtnjutande, sorn behofvet af pensionerna är lemnadt åt en framtid, och man således ej kan säga, att några personliga förhållanden kunna ligga till grund för StatsUtsk:s förslag.
I fall pensionerna ej bestämmas, förrän de böra utgå, kunna sådana förhållanden komma i fråga, men de kunna ej nu inverka på beslutet.
Det är äfvenledes högst önskligt för dem, som kunna komma i åtnjutande afifrågavar. pensioner, att i behofvets stund veta, hvad de kunna påräkna, och att beloppet icke bestämmes af medlidandet, sedan de Vedan äro blesserade.
Af sådan anledning kan jag icke annat än förena mig i Hr v. Troils anhållan, att StatsUtsk. måtte utsätta beloppet af de pensioner, blesserade officerare böra erhålla, och att det ej må blifva lägre än Armeens sednast församlade fullmägtige föreslagit.
Beloppet, som fullmägtige föreslogo, är ganska ringa; men fullmägtige kunde ej gå längre, emedan de måste beräkna det i öfverensstämmelse med tillgångarna.
St. hade visserligen vid sista riksdag anslagit en summa till Armeens Pensionscassa; men detta tillskott var högst ringa för sitt ändamål.
Armeens fullmägtige kunde således, oaktadt deras benägenhet att bereda blesserade en blidare framtid, ej föreslå så höga pensioner, som de hade önskat, utan att förnärma deras rätt, som voro delägare uti Pensionscassan.
Fullmägtige erkände alla, att de föreslagna pensionsbeloppen voro så ringa, att de velat åtminstone fördubbla dem; men i anseende till de ringa tillgångarna kunde d^ ej följa sina hjertans böjelse.
Det vore derföre önskligt, att StatsUtsk. nu på förhand ville föreslå en tarif för de blifvande pensionerna.
Jag får således anhålla 0111 återremiss af det nu föredragna betänkandet.
Jag anhåller äfven om återremiss å detta betänk., likväl på alldeles olika grunder mot dem, sorn af Hr v. Troil och H.
Brahe blifvit anförda.
Jag tror, att StatsUtsk, gör tillräckligt, om Utsk. tillstyrker, att, i händelse olyckan af ett krig skulle inträffa, Konungen må på indragningsstaten åt blesserade offcerare anvisa de pensionsbelopp, som Konungen kan hnna nödiga.
Jag hoppas, att den tiden är så aflägsen, ätt vi ej behöfva tala om beloppen.
Den 25 April e. m. 333 Hr von Troil: Oin StatsUtsk. skulle behaga föreslå och R.
St. sedermera ville bifalla, hvad Hr
Dalman föreslagit, vore jag mycket nöjd dermed, emedau det är mycket bättre eller mera ledande till det ändamål, jag åsyftar, än hvad jag begärt.
Hr Dalmans förslag var nemi. att lemna K.
M. rätt att efter sitt välgörande hjertås böjelse pensionera blesserade krigare.
Detta vore det fördelaktigaste för armeen; men jag befarar, att StatsUtsk. ej tror sig kunna göra en sådan framställning, samt att den ej skulle blifva bifallen, och detta var anledningen till det vida inskränktare förslag, jag framställde.
W:o 5y blef af R. o. Ad. återremitteradt.
N:o '58, i anledn, af K.
M:s nåd. propos. örn upphörande af liggemånaders och begrafningshjelps beräkning vid tillträde af vissa högre civila embeten.
Vid flera tillfällen hår, både inom detta Stånd och i de öfriga, olämpligheten och obilligheten af den beskattning, sorn består i begrafningshjelp, blifvit framställd.
Mest af alla drabbar denna obillighet dem, som innehafva förtroende-embeten.
Så länge man befordras i sin tur, kännes äfdraget för begrafningshjelp mindre tungt, emedan man, utom i rista graden, innehar närmaste lön under den, man skall erhålla, intilldess att denna verkligen utfaller.
Men sorn ingen tur till förtroende-embeten äger rum, händer det ofta nog, att män, som hafva en obetydlig eller ingen lön på stat, befordras dit, och att de följaktligen under första liaifåret efter deras inträde i befattningen, eller just då de bäst beliöfde deras lön, få en alltför ringa eller alldeles ingen aflöning.
Jag har sjelf varit i den sednare belägenheten att icke hafva haft någon lön på stat, då jag utnämndes till det förtroende-embete, jag nu bekläder.
Detta och vissa andra dylika embeten äro äfven af den mödosamma beskaffenhet, att äldre män svårligen kunna bibehålla dem så länge, att de vid sitt afskedstagande få åtnjuta lönen såsom pension på indragningsstat.
Annan pension kunna de icke erhålla; ty ostadigheten af deras embeten hindrar dem att få vara delägare i Civilstatens Pensionscassa Således om de nödgas tidigare taga afsked, fä de hvarken igen, hvad som förut blifvit dem i begrafningshjelp afdraget, eller någon pension för framtiden.
De och deras familjer förlora således på dubbelt sätt.
Jag anser följaktligen StatsUtsk. hafva alltför hardt förfarit, och tillstyrker på sådan grund återremiss af betänk.
A:o 58 återremitterades.
Ånyo föredrogs och gillades StatsUtskts d. 21 dennes på bordet lagda utlåt.
JN:o 5g, i anledn. af de åren i83o 3J4 Den a5 April e. m. och i832 församlade R.
St:s Revisorers till R.
St, afgifna. berättelser om verkställd granskning af Riksg.Cont., det derunder lydande Gen.
AssistanceCont. och Götha Canulbolags samt Malmö f. d.
Upplästes och lades på bordet nedannämnde från Lagoch Oecon.Utskm inkomna betänkanden:
N:o i. i anledn af väckt motion om öfverseende af städernas polisförfattningar; N:o 2. i anledn. af väckt fråga om rättigheten till hemtning af s. k. hafstång.
Justerades pleniprotocollen för d. 10 dennes e. m. samt d. i5 dennes f. och. e. ni. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 10 på aftonen.
Måndagen den 28 April 1834* Plenum kl. io f. m.