Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. nu gjort; der yttras nemi. att ”sedan församlingen, inom hvilken handelsbods anläggning sökes, öfver ansökningen blifvit hörd, K. Alis Befihide eger att i ämnet beslut meddela; vederböride dock öppet Den 23 Juli. 581 lemnadt att, i händelse af befogenhet, deröfver i laga ordning besvär anföra”.
Det förfaringssätt, som af Ekon.Utsk. härvid förordas till iakttagande för K. M:s Bef:h:de, är ju något annat än hvad K. M. sednast anbefallt.
K:s Bef:h:de mäste meddela tillståndsbref i alla de fall, der laga hinder icke möta, så blifver församlingens och hans egen pröfuingsrätt af individens personliga lämplighet icke synnerligen stor; hvaremot, om K-.s Bef:h:de, efter församlingens hörande, beslut efter sig företeende omständigheter eger meddela, pröfningsrätten är betydande nog.
Detta sednare tyckes också vara vida mera öfverenstämnrande med allmänhetens önskningar ocn hästa, hvarföre jag för min del, (ehuru jag önskat alt man redan vid föregtde riksdag kunnat komma till det nu föreslagna resultatet, för att ej håfva behöft falla Konungen besvärlig med flere serskilda begäranden i samma ämne), vördsamt tillstyrker att R. o. Ad. behagade bifalla förslaget sådant som det är.
Den skrifvelse, som R.
St. sisth riksdag till Konungen afläto och den, som nu är i fråga, afse helt olika föremål, tinder förlidne riksdag beslölo Ständerne att hos Konungen anhålla det stadgas måtte, alt, innan rättighet till handels idkande å landet medgåfves, Sockennämnden i vederbör, församlingar borde öfver ansökningen höras.
Detta bifölls; — ett sådant hörande afser icke nu föreslagna skrifvelse, utan angår att K:s Bef:h:de måtte erhålla rättighet att i frågan besluta.
Enl. nuvar. förhållande eger denna myndighet intet annat att i en sådan sak vidgöra, än att, sedan församlingarne blifvit hörde, efterse om något laga hinder för ansökningens bifallande möter, och om icke något dylikt står i vägen, mäste K:s Bef:h:de äfven om församlingarne på än aldrig så goda skäl afslyrkt ansökningen om handelsrättigheten, densamma bifalla.
Nu afser åter denna skrifvelse att K:s Bef:h:de skall erhålla rättighet att, på grund så väl af inkomna uplysningar från vederbör, församling, som möjligen på grund äfven af andra, kunna i en sådan fråga beslut meddela.
Detta anser jag vara högst nödvändigt och stå en i konseqvent följd med R.
St:s vid förra riksdagen gjorda begäran, ty hvartill skulle församlingarnes hörande eljest tjena om ej K:s Befdmle derå finge fästa behörigt afseende.
Jag anser följaktligen nu föreslagna skrifvelse vara ganska nödvändig, såsom ett corolarium till den som under förra riksdagen i ämnet afgafs, hvarföre jag anhåller om propos. till bifall å detta förslag likväl med det förtydligande, så att ordställningen: ”eger att i ämnet beslut meddela”, förändras lill: eger alt i ämnet efter omständigheterna beslut meddela IIr Printzensköld, Carl:
I afseende på motiverne för bifall till Utsk:s betänk, är jag förekommen i hvad jag ämnade yttra af Gr.
Lagerbjelke med hvilken jag således förenar mig.
Men jag önskar en redaktionsförändring utöfver den som han till sakens förtydligande föreslagit, emedan om äfven, enl. förslaget, en rättighet meddelas K:s Bef:h:de att efter omständigheterna besluta, deraf icke 582 Den 23 Juli. följer rättighet för denna myndighet alt afslå ansökning om handelsbods öpnande å landet, emedan författningen är tydlig och klar, att, såvidt den sökande fullgjort alla prestanda, så skall han ock komma i åtnjutande af den rättighet han söker; och man kan således med fog erinra, att dessa omständigheter icke sträcka sig derhän alt K:s Bef:h:de skulle tillkomma att afslå en sådan ansökning.
Af sådan anledn. hemställer jag att i den föreslagna underd. skrifvelsen måtte inflyta det K:s Bef:h:de eger att, efter sig företeende omständigheter, så beskaffade ansökningar bifalla eller afslå, hvarigenom i författnm den förändring blir lillvägabragt, att just pröfningsrätlen, som är af så stor vigt för K:s Bef:h:de att ega i förevar, fall, valder samma embetsmyndighet tillerkänd.
Ty en orimlighet är det likväl, man må nu säga hvad man vill, att vederbör.
Sockennämnder skola höras öfver sådana ansökningar, för alt, yttra s;g huruvida de anse en handelsbods öpnande inom socknen behöflig eller icke, ulan ali K:s Bef:h:de sedan ega makt och myndighet att pä sådane yttranden, när de äro afstyrkande, fästa något afseende.
Det synes mig ligga i sakens natur, alt K:s Bef:h:de, såsom varande högsta myndigheten inom länet, hvilken det åligger alt tillse det ordning och sedlighet der iakttagas och vidmakthållas, bör ega rättighet att, efter sig företeende omständigheter, vidtaga alla de åtgärder som för dessa ändamåls vinnande erfordras, och att således K:s Bel:h:de bör kunna afslå dylika ansökningar, då det befinnes alt beviljandet icke vore gagneligt för del samhälle, der sökanden ville sig nedsätta.
Det bör nemi. i detta fall tillgå, på samma sätt, som då fråga upstår om krogars inrättande; i sådana mål eger K:s Bef:h:de absolut makt att afslå eller bifalla, efter sig företeende omständigheter och hvarföre skulle icke i förevar, fall en lika makt denna embelsmyndighct tillkomma?
Det står ju sökanden fritt alt klaga öfver beslutet; han får deruti rättelse om han en sådan förljenar; hvarom icke, och derest K:s Bef:h:de med fullkomlig grundlighet pröfvat saken, blir beslutet framställdt och då är ju al! rättvisa å ömse sidor iakttagen.
Jag tillstyrker bifall till Utsk:s betänk, med ett sådant förtydligande, hvarigenom intet tvifvel må kunna upstå, det ju ej ett K:s Bef:h:des beslut i fråga om rättighet till handelsbods öpnande å landet må kunna innefatta såväl bifall som afslag.
En värd talare har trott sig i nu förevar, utlåt, finna detsamma sora Sländerne under sisth riksdag hos Konungen anhöllo.
Delta öfvertygar mig således att Utsk. icke lyckats att fullkomligt uttrycka sin mening, eller att åtminstone denna mening är tvetydig.
Såvida jag kan påminna mig, utgick Ulsk:s majoritet från samma åsigter som af Frih.
Lagerbjelke blifvit framställde.
Man vet, att K:s» Bef:h:de, enl. nu gällande författning icke eger rättighet att neka en person att blifva landthandlare då han kan bevisa sig icke vara vanfrejdad samt fullgjort några mindre betydande prestanda; men på de skäl som af åtskilliga ledamöter framställdes, ansåg Utsk. lämpligt att man öfvcrlemnade åt K:s Bef:h:de I) e n 23 Jul i.
383 att i detta fall besluta, äfven om den sökande kunde visa sig vara qvalificerad enl. nu gällande författning.
Jag liar velat nämna detta derföre, alt om R. o. Ad. önskar bifalla Ulsk:s åsigt, blefve det kanske nödvändigt alt uttrycka detta mera bestämdt än i delta utlåt, skett.
Om en sådan förändring kan låta sig verkställa utan föreg:de återremiss, — derom vill jag ej yttra mig.
Visserligen skulle jag deri se en liten oformlighet, men skall derföre icke motsätta mig, att en obetydlig redaklionsförändring, ty förutan, åstadkommes, dä den leder till ett godt ändamål; förenande mig alltså med Gr.
Lagerbjelke; men pä en så betydande förändring, som den Hr Printzensköld föreslagit, kan jag ej ingå, med mindre utlåt, varder till Utsk. återförvisadt, ty eljest vidtages helt visst en för stor oformlighet.
Jag anhåller alltså om propos. på bifall till betänk, med det förtydligande som af Gr.
Lagerbjelke blifvit föreslaget.
Atskillige talare, deribland Gr.
Lagerbjelke och Hr Hjärne hafva visat skillnaden emellan den skrifvelse som sisth riksdag i detta ämne till Konungen afgick, och den, som nu till afgående föreslås; och det kan således icke sägas att Ekon.Utsk. onödigtvis förfarit.
Jag skulle tro, att den redaktion Utsk. föreslagit alltför väl skulle kunna bifallas, men skall icke heller hafva något emot om förändring deruti göres.
Hvad frågan om återremiss angår, ber jag att derpå få fästa upmärksamheten, att delta ämne redan förut engång varit under Ståndets behandling och att det är just till följd af återremiss som denna skrifvelse, sådan den nu lyder, blifvit föreslagen, och inom Ståndet förordades, sådan den är af flere talare, som sjelfve voro Landshöfdingar.
När man hört Hr Printzenskölds yttrande i denna fråga så skulle man frestas att tro att handeln vore det egentliga onda som Sverige har att lida af d. v. s. att handeln är en landsplåga.
I denna syftning är ock ganska riktigt detta betänk, affattadt, ty genom antagande deraf, skall man kullkasta Handelsordn. af d. 22 Dec. 1846 — och likväl är ej mer än 5 år förflutna sedan densamma utkom; varandes det ej nog mpd hvad deri stadgas i detta hänseende, utan vill Hr Printzensköld ali saken skall behandlas som när fråga är om tillstånd till krogrörelses bedrifvande.
Jag kan dock ej finna alt denna landthandel är så skadlig som man vill låta påskina och det kan vara alldeles tillräckligt med hvad i afseende derå finnes stadgadt, utan att någon utvidgning i K.
Bef:h:des befattning dermed behöfves, ty med alla föreskrifter som nu skola iakttagas, så upkomma inga handelsbjodar å landet, hvilket måhända just åsyftas, men då kullkastar man i och med detsanjma 1846 års författning.
Jag yrkar afslag å Utsk:s förslag.
Mellan Utsk:s förslag samt det af HrPrintzensköld och mig framställda, finnes i sak ingen skillnad.
Olikheten består endast i den större eller mindre tydligheten och som ben W Juli. jag, hvad mig beträffar, linner Hr Printzenskölds förslag vara det allralydligaste, så anhåller jag au få förena mig med honom i begäran om propos. pä detsamma.
Någon återremiss ytterligare kan icke ega rinn, sedan frågan en gång varit återremitterad; och vågar jag hemställa huruvida icke, för den händelse R. o. Ad. skulle bifalla del förslag
Hr Printzensköld nu väckt, R. o.
Ad. behagade inbjuda de öfrige Stånden att sig derom med R. o. Ad. förena.
Om verkligen det ändamål skulle vinnas med ifrågavar. förslag, att en större latitud derigenom lemnades åt K.
Bef:h:des pröfningsrätt, så skulle jag medgifva alt någon verkan deraf kunde vara att påräkna: men jag måste tillstå det jag ej kunnat finna ordalydelsen af förslaget sådan, att jag deraf kunnat se någon egentlig olikhet mot den redan gällande författningen, ehuru ordalagen äro något skiljaklige.
Det heter i nu gällande författning, att K:s Bef:h:de eger alt i ämnet beslut meddela sedan vederbör, blifvit hörde.
Skulle det väl kunna falla någon in alt tro att derigenom K.
Bef:h:de kunde vara medgifvet att meddela sitt beslut annorlunda än lag-likmätigt?
Man säger att då församlingen skall höras, så måste meningen dermed vara att beslutet kan blifva, på grund af hvad som förekommit, jakande eller nekande; men samma förhållande eger redan rum, i följd af föreskriften om Sockennämnds hörande; ty derigenom lemnäs ju enahanda ledning för omdömet.
Det heter 1111 vidare, alt man borde tillägga: efter omständigheterna: men jag frågar ytterligare, hvilka omständigheter kunna väl leda derhän att lagen skall kunna undanrödjas?
För min del kan jag ej föreställa mig hvilka de skulle vara; och tror ej att K:s Befdude, genom hvad nu föreslås, skola finna sig berättigade att afvika från stadgandet i 1846 års Handels-ordn. i afseende på prestanda för dem som skola idka handel.
Vill man göra en sådan ändring, alt derigenom verkligen gifves åt K:s Bef:h:de en större latitud i pröfningsrätten, så måste alltså helt andra ordalag begagnas.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framställde II.
Landtm, att under densamma blifvit yrkadt dels bifall till Utsk:s utlät., dels bifall dertill med den förändring att uti den föreslagna underd. anhållan, i st. f. de efter ”Konungens Befallningshafvande” förekommande ord, skulle införas ”eger att densamma, efter sig företeende omständigheter, afslå eller bifalla, vederbörande dock öppet lemnadt att, i händelse af befogenhet, öfver beslutet i laga ordning besvär anföra”, dels ock afslag å Utsk:s utlåt.
Härvid anmälde sig och yttrade Hr Rosensvärd:
Som jag icke hört någon som yrkat bifall till Utsk:s förslag, sådant det nu befinnes, mer än Frih. Cederström, tager jag mig friheten npmana honom att förena sig i det redaktionsförslag som Gr.
Lagerbjelke och Hr Printzensköld framställt.
Jag skall gerna efterkomma den till mig gjorda upmauingen, och förenar mig med dem som yrkat bifall, med tillägg af de ordalag, som H. Ex. Hr Frih. 0.
Landtm, nyss upläst.
Den 23 Juli. 585 H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade att, sedan numera yrkandet om bifall till utlåt, blifvit frånträdt, lian ansåge sig först böra framställa propos. lill afslag derå, men denna propos. besvarades med starka nej, blandade med åtskilliga ja, hvarefter H.
Ex. hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s utlåt, med den af H. Ex. nyss upläste redaktions-föränändring, samt då härvid ropades ja, blandade med några nej, förklarade det han ansåg denna sednare propos. besvarad med öfvervägande ja.
Sedan det Högloft.
Ståndet nu behagat antaga Ekon.Utsk s betänk.
N:o 122 med den förändring Gr.
Lagerbjelke och jag föreslagit, hemställer jag det R. o.
Ad. behagade genom prot:s-utdr. sådant de resp.
Medständen tillkännagifva, med inbjudning ali i R. o. Ad:s beslut sig förena.
H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade att han i följd af Gr.
Lagerbjelkes förut gjorda begäran ämnat framställa den nu äskade proposm, och nu finge hemställa om R. o. Ad. behagade inbjuda Medstånden att instämma i R. o.
Ad:s i afseende på Allm.
N:o 122 fattade beslut.
Det beslut sora R. o. Ad. nu fattat, anser jag vara till syftemål sådant, alt det till väsendtlig del uphäfver K. Handels-ordn. af d. 22 Dec. 1S46; och får jag af sådan anledn. till prot. mot samma beslut mig reservera.
Föredrogos, men lades, på begäran af Gr Lagerbjelke, Guslaf och Gr.
Taube, Henning Edvard, ånyo på bordet nedannämnde d. 21 dennes första gången bordlagde mern. och utlät., nemi. Const.Utsk:s mern.
N:o 11, med förslag lill ändring i 39 § Riksd.-Ordn., ang:de val af Ordf:de i Utskott; och Allm.
N:o 120, i anledn. af väckt motion om Oresundska tult-afgiftens uphörande för Svenska fartyg.
Anmäldes och lades på bordet: StatsUtsk:s mern.
N:o 261, med förslag till sammanjemkning eller voter:s-propos:r, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, rör:de extra Statsanslag till föremål tillhörande 4:de, 5:te, 6:te och 7:de hufvudtitlarne; och Bevilln.-, Lag- samt Allm.
N:o 3, i anledn. af gjorda anmärkmr vid Utsk:ns betänk.
N:o 1, ang:de vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin.
Då det är angeläget att fortskynda afgörandet af StatsUtskrs nyss bordlagda betänk., N:o 261 ang:de den extra Stalsregleringen får jag anhålla att nämnde betänk, må sättas främst på föredragnings-listan lill nästa plenum.
Den 23 Juli.
Uppå i anledn. häraf framställd propos. beslöts alt SlalsUtsk:s nu bordlagda mern.
N:o 261 skulle upföras främst å föredragningslistan för nästa plenum. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. -j till 4 e. m.
Fredageu den 25 Juli 1851.
Justerades 2:ne prot:s-utdr. för d. 23 dennes samt pleni prot. för d. 14 sisth Juni.
Uplästes ett af Frih. Hermelin, Aug.
Söderling, inlemnadt sälydande mern.
Af den reservalion af Hr Prosten Wallin, som finnes anförd vid Allm.
Besv. o. Ekou.Utsk:s utlåt.
N:o 114, rör:de folkundervisningen i riket, har man erfarit, att den afdeln. af bemälde Utsk., som i första hand haft att behandla de ronde folkundervisningen vid denna riksdag väckta motioner, hade bland annat föreslagit: ”att R.
St. måtte hos K. M. i underd:het anhålla, det K.
M. täcktes låta i Folkskolestadgans 13 § intaga den föreskrift, att Biskop och Domkapitel böra åt Seminarie-föreståndaren eller annan i folkskoleundervisningen kunnig person, gifva updrag att besöka så många inom Stiftet befintliga skolor som för året finnes lämpligt, för att inhemta underrättelse om den method och de böcker, som i skolorne vid undervisningen begagnas, och för alt genom meddelande af uplysningar i detta hänseende bidraga till folkskoleväsendets förbättring; åliggande det honom att om denna sin resa afgifva berättelse till Domkapitlet”.
Detta afdelms förslag blef likväl icke af Utsk. antaget, och reservationer emot Utsk:s beslut i denna del hafva blifvit anförde af icke mindre än 9 serskilta ledamöter.
Man bör förmoda, alt detta Utsk:s afslag icke skall anses innebära ett underkännande af det ändamål, som Afdeln. hade åsyftat, nemi. en verksammare, på en gång lifvande och ledande upmärksamhet på landets folkskolor samt ökadt Den 25 Juli. 587 tillfälle till uplysningar, upmuntran och råd för såväl lärare sora skolstyrelser; utan att afslaget fastmera blott varit föranledt af de svårigheter, som synas möta utförandet.
Det torde äfven böra medgifvas att
Seminarii föreståndarne måhända icke utan förlust för undervisning i seminarierne, som måste anses kräfva all deras upmärksamhet, skulle kunna fullgöra ett sådant åliggande, som här blifvit ifrågasatt; och svårigheter torde äfven möta att inom alla stift kunna finna andra personer, som med erforderlig skicklighet och nit förena den ledighet från andra tjensleåligganden, att de kunde behörigen fullgöra ett sådant updrag som det ifrägavar:de.
Då emedlertid angelägenheten af sjelfva saken icke lärer bestridas af någon, som nitälskar för folkundervisningens befrämjande, och känner dess närvande ståndpunkt på den Svenska landsbyggden; då det utan tvifvel måste vara lättare att inom hela riket finna en eller annan person, med de egenskaper som erfordras för ett dylikt updrag, än att finna sådane inom hvarje stift; — och då en tillförlitlig jemförelse emellan de olika behofven i olika stift och en derpå grundad noggrannare kännedom om folkundervisningens verkliga tillstånd i riket och om de verksammaste medlen för dess vidare uphjelpande svårligen kan vinnas, med mindre samma personer tillåtas att utsträcka sina skolbesök inom större delar af riket; — vågar jag, i anledn. af den behandling, som denna fråga rönt af Ekon.Ulsk., och med stöd af 56 § Kiksd.Ordn., vördsamt hemställa: att R.
St. måtte hos K. M. i underd:het anhålla, att K.
M. täcktes åt en eller annan dertill skicklig person gifva nådigt updrag alt under tiden från denna till nästkommande riksdag årligen besöka så mänga inom riket befintliga skolor, som för året finnes lämpligt, eller som hvarje år kunna medhinnas, för att inhemta närmare underrättelser om folkundervisningens tillstånd i riket och för att genom meddelande af uplysningar och råd bidraga till folkskole-väsendets förbättring, med åliggande att om dessa resor till K.
M. årligen afgifva underd. berättelser; äfvensom att lämpligt arfvode och kostnadsersättning för dessa resor måtte genom besparingarne å de af R.
St. redan beviljade anslagen för folkskole-väsendel bestridas.
Då det för hvar och en, som lefvat på landsbyggden, är nogsamt bekant, att ett af de största hinder, hvarmed folkundervisningen i vårt land har att kämpa, just är svårigheten att uti våra vanliga glest befolkade socknar och i ett klimat, som under största delen af året i hög grad försvårar skolgången, göra den undervisning, som folkskolan erbjuder, åtkomlig för alla, och då denna svårighet endast på ett alltför ofullkomligt sätt blifvit afhjelpt genom de här och der anställda s. k. ambulatoriska skolmäslarne, hvilka vanligen blott några fä veckor af året kunna uppehålla sig i hvarje rote, så synes det böra blifva ett af de förnämsta föremålen för en sådan resandes upmärksamhet, att utfinna medel till undanrödjande af detta hinder, och alt arbeta derpå, att undervisningen måtte blifva i möjligaste måtto tillgänglig för alla.
Bland förtjenstfulla bemödanden, som i detta afseende redan blifvit gjorda i vårt land, har den inrättning, 588 Den 25 Juli. sora Gr. Torsten, Rudenschöld, med K.
M:s nåd. tillstånd och understöd sedan några år tillbaka infört uti Otterstads församling af Skara stift, företrädesvis ådragit sig en allmännare upmärksamhet, samt visat de mest välgörande verkningar, vitsordade såväl genom flera underd. berättelser till K. M. af Skara Consistorium, som genom en ifrån ortens innevånare till K.
M. under loppet af denna riksdag afgifven underd. petition.
Enl. hvad man erfarit har K.
M. äfven nyligen beviljat Gr. T.
Rudenschöld fortfarande understöd för ännu ett år till fortsättande af sin gagnande och välsignelserika verksamhet inom nämnde församling såsom ledare af dess folkskoleväsende.
Då del likväl otvifvelaktig! i högre grad skulle lända lill det allmännas gagn, om en sådan mans verksamhet funné användning i en vidsträcktare krets, än inom en enda församling; — då den erfaranhel, som Gr. T.
Rudenschöld under sitt arbete för Skolundervisningens förbättring och allmänliggörande inom sin församling, redan inhämtat, och det varma, samt kristliga nit, han dervid ådagalagt, ofelbart skulle sprida sina välgörande verkningar åt flera håll, om de genom en lifvande personlig beröring äfven komme andra församlingar inom olika delar af riket till godo; — då ingen kan vara mera skicklig att gå andra tillhanda med uplysningar om den af Gr.
Rudenschöld utförda skolplanen och om den dervid vunna erfarenheten än Gr. T.
Rudenschöld sjelf, som äfven redan uti en underd. skrifvelse till K.
M. förklarat sig villig alt ett sådant updrag sig åtaga; — och då slutligen meddelandet af sådane uplysningar serdeles väl lät för ena sig med ett updrag af den allmännare syftning, som nyss förut blifvit föreslaget, och (ill hvars utförande, enl. de af Skara Consistorium lemnade vitsord, Gr. T.
Rudenschöld synes ega alla erforderliga egenskaper; — tager jag mig friheten i omedelbart sammanhang med nyss framställde förslag, tillika vördsamt föreslå: alt R.
St. måtte derjemte hos K. M. i underd:het anhålla, att, med afseende å det nit och den skicklighet, som Gr. T.
Rudenschöld ådagalagt för folkundervisningens förbättring, K.
M. täcktes i nåder företrädesvis tilldela ett updrag af ifrågavar:de beskaffenhet åt bemäldle Grefve, med förbindelse derjemte, att uti de församlingar, hvilka befinnas hugade alt inrätta sitt skolväsende i enlighet med Gr.
Ruden schölds i Otterstad församling följda plan, gå vederbör:de skolstyrelser och lärare tillhanda med dertill erforderliga uplysningar och råd.
Jag anhåller slutligen att Gr. T.
Rudenschölds utgifna bok om folkskolan, hvilken innehåller fullständiga och officiela berälteler om hans arbete för folkundervisningens befrämjande, och hvaraf jag härhos har äran bifoga ett exemplar, måtte få åtfölja denna min motion till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., på det de ledamöter af nämnde Utsk., som icke förut hafva någon närmare kunskap om Gr. T.
Rudenschölds förtjenstfulla verksamhet, måtte blifva i tillfälle alt deraf taga kännedom.
Den 25 Juli. 58'J Föredrogs
S(atsUlsk:s d. 23 dennes på bordet lagda mera.
N:o 201, med förslag till sammanjemkning eller voler:s-propos:r, i anledn. af RiksSlms skiljaktiga beslut, rör:de extra statsanslag till föremål, tillhörande 4:de, 5:le ö:le och 7:de hufvudtitlarne. R. o.
Ad. godkände de i delta mern. föreslagne voter:s-propos:r. Föredrogs ånyo Consl.Utsk:s d. 21 och 23 dennes på bordet lagda mera.
N:o 11, med förslag till ändring i 39 § Riksd.Ordn., ang:de val af Ordf:de i Utsk.
St. haft den lyckan — om man så vill kalla det — eller kanske rättare den olyckan, att från Const.Utsk. under innevar:de riksdag få emottaga ett förslag till en nära nog total omstörtning af vårt nuvande representationssätt, så vill det synas mig som Utsk. skulle arbetat nog i den vägen samt att Utsk. icke behöft inlåta sig i några ytterligare partiella förslag i samma förderfliga syftning.
Det förslag, som Utsk. här framställt, är grundadt på en af Riksdagsfullmäktigen Henrik Andersson från Orebro län till Utsk. ingifven motion, deruti blifvit föreslaget att samtelige R.
St:s Utsk. skulle inom sig, bland a la 4 RiksSlåndens ledamöter, välja dem som skulle silla främst i Utsk.
För min del tror jag att en så beskaffad förändring, långt ifrån att upfylla det ändamål som Utsk. här synes hafva velat antyda, tvertom skulle endast leda till partistrider och agitationer inom Utsk. samt understundom framkalla chikaner emot åtskilliga ledamöter, äfvensom mot ett eller annat Riksstånd.
Att föreslå en förändring, som sålunda icke innebär den ringaste nytta, men otvifvelaktig! skulle förorsaka splittring och oro inom RiksSt:ns delegationer, det anser jag för min del icke hafva tillhört Const.Utsk.
Jag får således hos R. o. Ad. vördsamt anhålla, att R. o. Ad. måtte förklara, det ifrågavande förslag är hvarken nödigt eller nyttigt och att det derföre icke kan af R. o. Ad. antagas.