Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Klart är det ock att, om kostnaden ej fördelas pä flere år, bör innehafvare!! för ögonblicket, i händelse han varit nödsakad förskjuta större delen af kostnaden, erhålla godtgorelse af sin eller sina efterträdare o. s. v. Men, såsom sagdt är, delta kan icke upgöras ögonblickligen och derföre förnyar jag min anhållan om återremiss.
— Här har blifvit anfördt ett exempel deruppå, att kostnaden upgått till 1,000 R:dr för ett enda hemman.
Då detta är alltför betungande för en hemmansegare, hvad skall det då icke vara för en boställsinnehafvare.
Jag hoppas således att R. o. Ad. bifaller min anhållan om återremiss.
Det exempel, som den siste värde talaren åberopat, är ganska skickligt valdt, ty det utgör ett undantags-förhållande att en församling består af ö å 7 hemman.
Det finnes visserligen församlingar på Gottland, tror jag, hvilka bestå endast af 5 eller 6 hemman, men så små församlingar höra, som sagdt, till undantagen.
Det är gifvet att kostnaderna till följe häraf blifva så mycket tyngre, men jag anser att detta undantags-förhållande icke bör inverka på saken i allmänhet, och derföre vägar jag, med åberopande af hvad jag förut haft äran anföra, fortfara uti mitt yrkande på bifall. Frih. af Ugglas, Curt Gusta:
Förutom de skäl, hvilka af Hr von Hartmansdorff blifvit anförda och uti hvilka jag lill alla delar instämmer, får jag fästa R. o.
Ad:ns upmärksamhet deruppå, att det uti Kongl. Kungörelsen af d. 4 Maj 1827 ang:de laga skifte finnas föreskrifvet — såsom Betänk, äfven uplyser — att sådane kostnader, som till följe af laga skiften upkomma, och af boställsinnehafvare böra godtgöras, skola på 20 år fördelas, och eger innehafvaren af sin efterträdare upbära ersättning för det lemnade förskottet.
Jag tror att enahanda skäl, nemi. billighet, talar för bifall till hvad Hr von Hartmansdorff föreslagit.
Man har velat påstå, att presterskapet härigenom skulle onödigtvis påyrka nya kyrkobyggnader, enär deltagandet i kostnaden icke skulle för dem blifva så kännbart.
Om man med något skäl kan påstå sådant, tror jag att man å andra sidan med lika mycket skäl kan säga, att just till följe af de dryga kostnader, som f. n. drabba boställsinnehafvarne, äro desse alltför litet angelägne om att få sina kyrkor i det skick de borde vara. R. o. Ad. torde således finna att billigheten fordrar, att förändring - Den 19 Juli. 353 dring i de nuvande förhållanden vidtagas, och jag skulle tro att raan, med ledning af skiftes-stadgan, ganska lätt skall kunna upgöra förslag till förordn. uti ifrågavarrde hänseende.
Jag vill endast fästa den siste värde talarens upmärksamhet deruppå, att det är en betydlig skilnad emellan den kostnad sorn nedlägges på ett laga skifte och den sora användes för upförande af allmänna byggnader.
Skiftet är ett produktivt arbete, och, om boställsinnehafvare]] skulle lemna bostället straxt efter sedan skif!et blifvit verkställda kommer fördelen af skiftet först tillträdaren till godo.
För öfrigt hör jag icke lemna oanmärkt, alt det är ganska osäkert, huruvida motionären framkommit med sitt förslag, om han hade känt de närvarande förhållanderna, hvilket icke synes vara händelsen, ty han har, såsom det ock af Betänk, visar sig, antagit att i fråga om militie-bostiillen redan vore förordnadt hvad han i afseende på civila och eckleciaslika yrkat, men så är icke förhållandet.
.lag skall visserligen icke motsätta mig en återremiss, men jag befarar, att den icke kommer all medföra åsyftad verkan.
Hr Flach ansåg del af mig åberopade exemplet, vara någonting högst ovanligt.
Under min Stats-sekreterare-tid hände det att Jerfsö församling i Helsingland skulle bygga ny kyrka, hvilken kostade omkring 50,000 R:dr.
Jag vill minnas att hemmanens antal var något öfver 100; så att kostnaden skulle blifva omkring 500 R:dr på hvarje hemman.
När detta mål föredrogs salig Konungen, fann han bidraget blifva så stort, att han befalde, det församlingen skulle, innan ritningsförslaget godkändes, tillfrågas om hon underkastade sig en sådan kostnad.
Församlingsboerne svarade: vi vilja hafva kyrkan så stor, att våra efterkommande, i fall de bli flera än vi, må i henne få godt rum.
Om det inom församlingen fanns någon boställsinnehafvare, måste han naturligtvis underkasta sig de dryga utgifterna.
I By, Bro, II uggenäs och Ny församlingars pastorat i Wermland skulle Huggenäs kyrka ombyggas.
Kostnaden var beräknad till 12,000 R:dr, och som församlingen bestod af endast ^mantal, hade hvarje sådant bordt erlägga 1,000 R:dr.
Med en så ringa öfvervigt som en -J röst, eller dylikt, beslöts omsider att sockenmännen skulle förena sig med en annan församling, ehuru fåtalet ville underkasta sig den stora kostnaden.
Man kan lätt föreställa sig, huru en boställshafvare skolat vid sådana tillfällen få sitta emellan.
Hvarföre skall man då icke försöka att, på sätt Frih. af Ugglas omnämnt, skaffa dem en billigare behandling?
Som jag varit den enda ledamot af detta Höglofl.
Stånd, hvilken reserverat sig mot Betänk.
, torde det tillåtas äfven mig alt härom yttra några ord.
Till en början får jag nämna, att jag fullkomligt instämmer uti 9 H. 23 354 Den 19 Juli. de åsigter, som af Hr von Hartmansdorff blifvit uttryckta.
Det är visserligen en sanning att ifrågavande utgifter komma att drabba boställsinnehafvaren både under nuvar:de förhållanden och dem, som blifva en följd af motionärens förslag, men dock med den skilnad, alt boställsinnehafvaren nu ensam får betala de dryga afgifterna och icke har någon framtid för sig d. v. s. att om han kommer att från bostället afflytta straxt efter arbetets fullbordande, erhåller han ingen godtgörelse för de erlagda afgifterna, hvaremot, genom bifall till motionärens förslag, han skulle af efterträdaren njuta ersättning för dem.
Man har talat om svårigheterna att skilja mellan de kostnader, som utgå i dagsverken och dem som kontant erläggas.
Jag får uplysa att en ledamot af Utsk:n, Prosten Tranaeus, hvilken sjelf haft kyrkobyggnad om hand, yttrat, att uti räkenskaperna alldrig uptages annat än de kontanta bidragen.
Alströmer har yttrat, att, i händelse en kyrkobyggnad genom entreprenad företogs, så skulle, i fall ombyte af boställsinnehafvare straxt efter arbetets fullbordande egde rum, efterträdaren med kontanta bidrag nödgas ersätta omkostnader, som genom natnra-pnestationer kunnat betäckas.
I anledning häraf får jag nämna, alt då kyrkobyggnad på entreprenad öfverlåtes, tager man vid entreprenads-summans bestämmande vanligen endast i beräkning de kontanta bidragen, hvaremot entreprenören förbehåller sig vissa materialiers och dagsverkens presterande in natura; hvarjemte jag äfven anser mig böra nämna att det icke endast är fråga om kyrkobyggnader, utan äfven om alla andra byggnader, som inom församlingarne förekomma.
På grund af hvad jag haft äran anföra, får äfven jag vördsamt anhålla örn återremiss.
Alströmer bemötta anmärkningen ronde laga skifte ånyo blifvit åberopad, finner jag mig upkallad att ytterligare yttra mig i detta ämne.
Det tyckes för det enklaste förstånd vara klart, huru stor olikheten är mellan kostnaden för verkställandet af laga skifte och upbyggandet af allmänna byggnader, ty då efterträdaren genom skiftet erhåller betydliga fördelar, är det deremot ganska problematiskt, huruvida i senare fallet någonting annat än skada, förlust och upoffring tillskyndas efterträdaren.
Om t. ex. en person under 20 ä 30 år innehaft ett boställe, har han redan i förskott upburit fördelen af att slippa deltaga i publika byggnader, men om man vänder om frågan, föreställer jag mig att den blir så klar, att reservantens hela argumentation förfaller.
Om Fyrunga socken hade förenat sig med någon annan församling, hade kostnaden för densamma icke blifvit så stor.
Det är endast med anledning af den siste värde talarens yttrande jag har begärt ordet.
Han har med afseende på laga skifte sagt, att en bestämd fördel faller på den som tillträder bostället, sedan skiftet blifvit verkställda Jag vill häremot anmärka, att den fördel, som upkommer utaf laga skifte, Den 19 Juli. 355 ofta är ganska problematisk; deremot tager jag, mig friheten fästa uppmärksamhet deruppå, alt de ifrågavaride byggnaderne alltid i iner eller mindre män äro af nytta för boställsinnehafvare!).
Hvad åter beträffar påståendet att Fyrunga socken vore ett undan tags-förhållande, så vill jag icke bestämt bestrida det, ehuru Hr von Hartmansdorff genom anförande af flere exempel uplyst, att så icke torde vara förhållandet, men om äfven i afseende på andra församlingar förhållandet är mindre i ögonen fallande, qvarstår alltid, ehuru i mindre grad, det obilliga i sjelfva saken.
Hr Flach har sagt, att skilnaden mellan laga skifte och kyrkobyggnad vore den, att boställsliafvaren icke skulle hafva något gagn af byggnaden, men deremot nytta af laga skifte.
Om man antager att hvarken boställshafvaren eller öfrige medlemmar af hans hushåll ginge i kyrkan, sä hade Hr Flach rätt, men ora man antager, att de, som bekänna vår lära, i allmänhet begagna kyrkorna, så har han orätt.
Jag hoppas att R. o. Ad. jemväl tager detta i öfvervägande i fråga om återremissen.
Propos. å bifall lill förevaride Betänk, blef härefter framstäld och besvarad med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. ansåge de emot detta Betänk. gjorda anmaknir föranleda till återremiss, samt efter det svaren härvid utfallit med starka
Föredrogs StatsUtsk:ts d. 15 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt.
N:o 168, i ani. af väckt motion om bidrag af allmänna medel till pensions-inrättningen för Svenske Läkare, deras enkor och barn.
Jag hade trott, alt man i någon mån borde hafva gatt motionärens önskan till mötes, och att man åtminstone hade kunnat bevilja en summa af 20,000 R:dr, för att förstärka den i reglementet § 51 omförmälda serskilda nödhjelps-fond; men då de ledamöter af R. o. Ad., som tillhöra läkarecorpsen, icke påyrka en återremiss af Utlåt., anser jag mig icke heller böra en sådan begära; nöjd att genom innehållet af min reservation hafva ådagalagt den nitälskan, som jag anser saken förtjena, och hafva sökt fästa upmärksamhet på detta ärende hos dem det egentligen och närmast angår.
Föredogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUtskits d. 15 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt. 23* 356
Den 16 Juli.
N:o 169, i ani. af väckt motion om pension för afl.
Intendenten Theodor Sandströms enka och barn.
Föredrogs och bifölls StatsUtsk:ls d. 15 dennes f. m. pä bordet lagda Utlåt.
N:o 170, i ani. af K.
M:ts Nåd. Propos., ang:de pension för framlidne Landshöfdingen m. m. C. U. Normans enka.
Vid föredragning af StalsUtskrls d. 15 dennes f. in. på bordet lagda Utlåt.
N:o 171, i ani. af vackt motion om förhöjning af den ryttare och soldater från) Wadstena Krigsmanshuskassa tillkommande pension, yttrade sig Ilr von Hartmansdorff, Aug.:
Jag har, under denna Riksdag, förut fästat li. o. Ad:s upmärksamhet pä obilligheten deraf, att man pensionerar gemenskapen vid arméen så illa, som nu sker, och alt man dessutom frän Krigsmanshus-kassan årligen borttager 5,800 R:dr, som användas till aflöning åt KrigsKolhii tjenstemän.
Det finnes väl icke något lämpligare sätt att förbättra pensionerne, än att låta Slaten aflöna KrigsKolhii tjenstemän och använda nyssnämnde kassas medel till pensioner ät soldater.
Om man antager att deras pensioner öfverhufvud utgör 12 R:dr, ehuru somlige lära upgå till endast 8 R:dr, så skulle 483 man kunna pensioneras roed de medel, som nu tagas ifrån dem och, såsom jag liar nämnt, användas till KrigsKolhm.
Jag anhåller således om återremiss, på det StatsUtsk. måtte komma i tillfälle att taga saken i närmare öfvervägande.
Jag befarar, att en återremiss icke skulle medföra det mål, som llr von Hartmansdorff åsyftar; ty utan att någou motion blifver vackt om förändring uti den Statsreglering, som redan varit föremål för R.
Sl:s pröfning, kan väl ,StatsUtsk. icke föreslå att de ifrågavar.-de 5,800 R:dr, som blifvit anslagna till aflöning åt Krigs-Kolkii tjenstemän, skola .användas till pensioner åt gemenskapen af indelta arméen.
Om denna summa från Krigs-Kolhgii stat afdrages, måste ju den härigenom upkommande bristen fyllas genom andra Statsanslag, hvilka jag visserligen anser hafva varit vida gagneligare, än flere af dem, som Utsk. utöfver K. M:s Nåd.
Propos. föreslagit; men då vi hafva hunnit så långt med Statsregleringen, som nu är händelsen, torde icke deruti någon förändring kunna ske, förrän vid näst påföljande Riksdag.
Emellertid, om dessa 5,800 R:dr skulle komma att användas till pensioner åt soldater, anser jag det icke böra ske på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, nemi. att antalet af de soldater, som skulle erhålla pension, förökades; utan borde enl. min tanka pensionernas belopp förhöjas, hvartill dock 5,800 R:dr föga förslå.
I senare tider har rättigheten att erhålla pension blifvit utvidgad derigenom att en kortare tjenstetid, än som förut var förhållandet, medförer rätt Den 19 Juli. 357 tili pension.
Att ytterligare nedsätta denna tjenstetid, så att pensioner skulle kunna erhållas tidigare än hvad författningarne f. n. medgifva, anser jag vara olämpligt; ty dels skulle tjenstetiden blifva utöfver hehofvet förkortad, dels skulle härigenom betydliga kostnader upkomma.
Det är bättre att den som tjent länge undfår pension, när kropskrafterna aftaga, än att den, som skiljer sig frän tjenste!) tidigare och under det krafterna äro oförsvagade, erhåller pension.
Ehuru della icke egentligen hörer till ämnet, har jag ändock icke kunnat underlåta att nämna det, såsom uttryckande den grundsats, som jag anser i detta afseende höra följas.
Fullkomligt instämmande uti Utsk:s yttrande: ”att K. 31. äfven hädanefter skall, i den mån kassans ställning sådant raedgifver, bereda underhållstagarne den ytterligare tillökning i det nuvande ringa understödet, som af rältvisa och billighet påkallas”, kan jag dock icke med tystnad helt och hållet förbigå detta ämne, sorn bör ligga hvarje militär om hjertat.
Jag tror att man i st. f. att samla en reservfond af omkring 50 å 00,000 Hulr, borde använda dessa penningar lill förökande af de pensioner, som nu ulleranas.
Man säger visserligen att denna fond afsättes derföre, att om vi få krig, Olifver antalet af pensionstagare så förstoradt, alt kassan icke kan räcka lill.
Detta torde visserligen vara sanni, men jag hemställer till Eder, 31ine llrr, om det icke är förnuftigare alt, inyan man reserverar medel ät de invalider, sorn kommande krig möjligen kunna förskaffa oss, först tillse, att de, som äro qvar sedan förflutna krig och som i tjensten blifvit krymplingar, icke mätte svälla ihjäl eller såsom uslingar stryka gatorna omkring samt slutligen falla fattigvården till last.
Ett ytterligare skäl hvarföre man bordt hafva tagit ämnet i ett så noga öfvervägande, att man kommit lill en annan hemställan, än den Utsk. framställt, är det att motionen uti nu ifrågavande ämne blifvit väckt af en ledamot frän Hederv. BondeSt., hvilket som vi veta icke är serdeles hågadt att bevilja anslag åt militärer.
Palmstjerna uttalade grundsats, att det vore bättre att gemenskapen först vid en långt framskriden ålder komme i åtnjutande af pension, än att denna förmån bereddes dem vid en tidigare ålder, vågar jag hysa en motsatt åsigt, ty hvad följer derutaf?
Jo att nästan ingen af dem, som tjenar vid de värfvade regementerna, erhåller pension, ty, emedan de icke kunna tjena så lång tid som nu erfordras, måste de taga afsked efter sin första kapitulation samt falla sedermera fattigvården till last, hvaremot, om pensionerne utföllo tidigare, hvilket öfverhufvud icke skulle öka utgifterna, de säkerligen skulle tjena till dess de blefvo pensionsberättigade.
Efter som jag nu har ordet, begagnar jag tillfället att uttrycka min högaktning för Ilr von Hartmansdorff, som alltid står på militärernas bästa.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag vördsamt om återremiss af Betänk. 358 Den 19 Juli.
Jag vill icke tillåta mig yttra någon mening derom, hvilket som vore för arméen fördelaktigast, antingen att pensionernas antal eller deras belopp ökades, ty jag eger ingen sakkännedom, hvarpå jag må kunna grunda mitt omdöme.
De af mig omnämnda 483 pensionerne utgjorde blott ett exempel för att visa, luiru mycket den ifrågavande summan inverkar på arméen, hvaremot hon icke kan för Statsverket vara af stor betydenhet, ehuru hon för Krigs-Kolhii tjenslemäns aflöning är nödvändig.
Emellertid hemställer jag, om det icke är skäl förmoda, att när R.
St:r visat sig, till följe af den vanliga farhågan för löneförhöjnings medgifvande, icke vilja tilldela KrigsKolhii tjenstemän något anslag, R.
St:r torde vara benägnare att gifva de ifrågavande 5,800 R:dr till soldaterna.
Beloppet kan ju gå i utbyte, om jag så må uttrycka mig.
St:r å ena sidan säga: ”Krigs Kolkii tjenstemän fä icke något anslag, utan må Krigsmanshus-kassan aflöna dem”, så kunna R.
St:r ä andra sidan yttra: ”åt soldaterna vilja vi deremot gifva 5,800 R:dr”.
Det kommer då pä ett ut.
Jag förmodar att R.
St:r mera hålla af soldaterna än tjenstemännen, och då få beggedera i alla fall hvad dem rätteligen tillkomma bör.
Jag har icke utan förundran hört en talare uttrycka sin tillfredsställelse deröfver, att man talar för militära anslag, vare sig att man i frågan har rätt eller orätt.
Sympatierna för dessa afskedade soldater tror jag vara odelade, både inom Riddarhuset och ibland Svenska folket, men enl. min tanka är det hvarje representants skyldighet, att icke blott följa sitt hjertås könslor, utan framför allt äfven tillse hvad som verkligen bör och kan göras.
Deu i ämnet väckta motionen afser hufvudsakligen att de ifrågavande pensionerna skola utfalla efter en ännu mera förkortad tjenstetid, än som nu eger rum.
Olägenheterna häraf hafva på ett lika uplysande som sakrikt sätt blifvit framställda af Frih. Palmstjerna, som har visat, att det är långt fördelaktigare för gemenskapen, om de vid en mera framskriden ålder få ett större pensionsbelopp, än om de tidigare erhålla ett mindre och obetydligare.
Denna grundsats synes äfven K. M. hafva följt, då K. JVI. genom Nåd.
Bref af d. 22 April 1851 förordnat att underhållstagare i 4:de klassen af Wadstena Krigsmans hus-kassa, hvilka uphunnit 70 år, skola upflytlas i 3:dje klassen, hvarigenom de således erhålla vida högre pensioner än förut.
Det af Hr von Hartmansdorff väckta förslag att lill ifrågavande ändamål använda de 5,800 R:dr, hvilka utgå lill aflöning åt Krigs-Kolhii tjenstemän, borde hafva förekommit, när öfverläggningen om Krigs-Kolhii aflöningsstat förevar, hvaremot det nu, sedan R.
SI:r godkänt denna stat, har alldeles för sent framkommit.
Jag tager mig friheten derjemte fästa upmärksamhet deruppå, att Ulsk:s Utlåt, alldeles icke innefattar — såsom Hr von Den 19 Juli. 359 Hartmansdorff förmodat — någon reorganisation af Wadstena Krigsmanshus-kassa, utan endast svaromål deruppå, huruvida den af Riksdagsmannen från Malmöhus län Johannes Nilsson framställda motion kunde vara nyttig eller tjenlig, men då motionären icke framlagt den aldra ringaste utredning af frågan, icke heller visat till huru stora kostnader förslaget, om det genomfördes, skulle leda, och då, enl. hvad jag förut nämnt, den af honom uttalade grundsats, att utdela mindre pensioner vid tidigare år, icke är rigtig, utan att tvertom större pensioner böra gifvas vid högre ålder, så anser jag, på grund häraf, att R. o. Ad. har fullt giltiga skäl att afslå motionen samt bifalla Utsk:s förlag.
Orsaken hvarföre jag yttrade några ord emot återremiss af frågan är den, att jag anser, att såväl vid delta som vid alla andra tillfällen ingen onödig åtgärd bör vidtagas, och dä jag ser att icke någon åtgärd kan blifva följden af Retänk:s återremitterande, så tror jag att R. o. Ad. icke heller bör bifalla detsamma, man må för öfrigt hålla så vackra tal som helst om gamla soldater, som tjent ut och blifvit blesserade m. m.
Om nu icke någon åtgärd kan vidtagas, tjena ju dessa granna fraser till ingenting.
Hvad Hr von Knorrings kalkyler angår, sä fruktar jag att StatsUtsk. icke kan antaga dem, äfven örn en återremiss skulle komma att ega rum.
Hr von Knorring yttrade nemi. att det icke skulle öka utgifterna, om pensionerna biföllos vid en kortare tjenstetid än vid en längre.
StatsUtsk. — vill jag minnas af gammal vana — räknar helt olika.
Om pensionerna gifvas först efter en tjenstetid af 24 år, eller efter en tid af blott 12 år, synes mig att desamma förhålla sig till hvarandra som 50 till 100.
Detta blott efter tidens längd, och om jag tager siffran på antalet till hjelp, tror jag icke heller att jag skall få orätt.
Icke utan skäl anser jag att Utsk. anför, att K.
M. säkerligen ökar pensionsbeloppen, såvidt tillgångarna medgifva och omständigheterna dertill föranleda.
Sednast år 1852 fann K.
M. för godt att förhöja pensionsbeloppen för de pensionstagare, som uphunnit 65 år, och upgår den årliga utgiften för denna tillökning till omkring 10,000 R:dr.
För öfrigt är upgiften att 50,000 R:dr skulle af Krigsmanshus-kassans inkomster årligen reserveras till framtida behof, okänd för mig och jag skulle äfven tro för redogöraren.
Jag är ganska säker att förhållandet icke är sådant, utan att kalkylerna på det sättet skett, att man vill vara förvissad om alt inkomsterna skola räcka för pensionerna.
Lemna de då och då något öfverskott, är det olika för olika år, såsom beroende på markegången.
Om det någon gång skulle ha blifvit en reservfond af 50,000 R:dr, så var det innan tillökning uti pensionernas belopp af K.
M. sista gången beviljades.
Dessutom torde jag få uplysa att pensionstagarnes antal upgår till 10,500 personer, och att således, om man använde de 5,800 R:dr, som nu äro i fråga, skulle de icke bereda hvarje pensionstagare en större förhöjning än vid pass 24 sk.
Vill man 3G0 Den 19 Juli. öka pensionsbeloppen, måste man således vidtaga andra åtgärder, som äro mera tillfyllestgörande.
Naturligtvis kan det icke falla någon in att tro. att jag skulle anse sympatierna för soldaterna här vara iinga.
Jlin mening har heller icke varit att på något sätt påbörda Hr Bildt alt icke hafva upbjndit all sin förmåga för att inom Utsk. befrämja saken, rnen då jag förut sell honom genomdrifva sådant, som inom Utsk. misslyckats, trodde jag alt iian äfven nu skulle göra detsamma.
Då det likväl icke skelt, ansåg jag att någon utom Utsk. — och det är om dem jag egentligen talar — äfven borde söka verka för saken.
Detta var anledningen lill mitt sista uttryck, hvilket jag hoppas icke måtte missförstås.
Hvad sjelfva saken beträffar, tror jag det hade varit bättre om StatsUtsk. hade gjort den utredning, som Hr Bildt förmenat motionären borde hafva gjort.
Ulaf Belänk:s första sida, der det slår: ”Riksdagsfullmäktige!!
Johannes Nilsson från Malmöhus län föreslagit, dels att den ryttare eller soldat, som oförvitligen tjeut i 20 år, måtte i ärlig pension undfå 20 R:dr, och delta belopp höjas lill 25
U:dr, derest iian 25 år varit uti Kronans tjenst”, synes det, att motionären nämnt om summor, samt att således äfven jag haft skäl att tala deronr. i afseende på fördelningen af de utaf Hr von Hartmansdorff omnämnde medel, hvilka efter Frih.
Palmstjernas uträkning, skulle göra 24 sk. b:ko person, torde man böra ihågkomma alt för en usling, jag säger usling i den mening att han är utfattig, utgör likväl 24 sk. penningar.
Beträffande de kalkyler, om hvilka jag skulle hafva talat i vädret, skulle jag tro, att hvad jag hade äran nämna äfven håller streck, nemi. att om pensioner tilldelades för kortare tjenstgöringstid, än som nu är händelsen, skulle soldaterna längre qvarblifva i tjenslen och icke taga så snart afsked, som nu är fallet.
Efter det motstånd, min mening rönt, förutser jag visserligen ingen framgåg, utan vill blott rättfärdiga min framställning.
Jag har icke anhållit, om uphäfvande af det beslut, R.
St:r fattat, utan endast begärt att man till Wadstena Krigsmanshus-kassa måtte gifva lika stor summa som man henne betagit.
Hr Bildt har sagt, att Utsk. egde endast besvara motionen och ej sträcka sig längre.
Ja när StatsUtsk. icke vill befrämja en sak, så är det fåordigt och har inga medel; hvaremot förhållandet är omvändt, när Utsk. vill genomdrifva någonting.
Då har det godt om både ord och penningar, såsom vi framdeles torde erfara, när det blifver fråga om jernväger m. m. d. Frih. Klinkowström, Rud.
Det är beklagligt, att den motion uti ifnigavande ämne, som blifvit väckt af en ledamot af BondeSt., icke rönt bättre framgång inom Utsk. än Den is) JuI i.
301 som nu är förhållandet.