Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har icke detta Document i hufvudskrift, utan blott en afskrift, som visar följande förhållande:
Behållning på Räkn.
N:o i . .141.937:17. 9. „ på DepositionsRäkningen 13,992:19.6. 155,929:37.3.
Öm derifrån afdrages hvad StatsContoiret kunde ögonblickligen uttaga; så försloge tillgången icke på långt när.
Men om vi blott afdraga: Con - Transport: 155,929: 37. 3.
Transport 155,929:37.3. toirets skulder på 1828 års anslag ..... • ^3,866. 21. 6. samt utelöpande 3-procents-sedlar, hvilka vid anfordran skola infrias med . . i3,ooo. 56,866:21.6. så återstår verkelig tillgång 9g,o63: i5. 9.
Det är möjligt, att 4° & 5o,ooo R:dr sedermera ingått, och att inga skulder eller 3-procents-sedlar i dessa dagar betalats, så att behållningen i dag utgör 200,000 R:dr.
Men, på sätt Friherre Åkerhjelm redan anmärkt, är det under detta qvartal, som nästan bela Bevillningen inflyter.
Dermed skola alla l\ qvartalens utgifter bestridas, i den mon StatsContoirets Reqvisitioner ankomma.
Hvad man således nu tager bort af dessa tillgångar, brister under ett annat qvartal. Skulle StatsContoiret nu icke behöfva några medel, eller hafva den liöfliglieten att icke begära dera, förrän Götha Canal fått sitt fullt ut, så äger visserligen RiksgäldsContoiret för ögonblicket tillgång till den ifrågavarande summan utan upplåning; men på det hela är detta den enda utväg, som återstår.
Det har således varit ganska ärligt och uppriktigt af Herr Lefren att framlägga rätta förhållandet.
Emedlertid, och då meningarne svårligen torde kun20 H. i5 aa6 J)en i3 April. na förenas om sattet att anskaffa bidraget, så länge något hopp ännu återstår för dem, som alldeles vägra det; hemställer jag, om det ej vore lämpligast att först afgöra den enkla hufvudfrågan, och under tiden uppskjuta alla bifrågor.
Mitt förslag till ContraProposition är derföre detta:
Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln bifalla, att ett bidrag af 100,000 R:dr B:co nu genast lemnäs Götha Canal-arbetet, under förbehåll, att sättet och vilkoren för detta bidrags meddelande blifva föremål för serskild öfverläggning.
Jag behöfver icke återupprepa, huru bestämd jag är för bifall till Utskottens Utlåtande, men då jag afser tidsbesparing, har jag till vinnaude deraf velat vördsamt uppgifva detta förslag.
Ropen om proposition förnyades.
Herr Rosenblad'3 Bernhard:
Jag skulle icke vidare upptaga Ridderskapets och Adelns tid, om jag icke ansåg mig skyldig att upplysa en omständighet.
Man har satt i fråga, att Canalens tillgångar redan äro pantförskrifna.
Jag känner icke, om den skuldsedel CanalBoIaget utgaf för
Disconträttigheten, numera är gällande, sedan Discontens skuld blifvit dels betald, dels afskriven, men jag vet, att denna pantförskrifning endast hade afseende på Bolagets fastigheter, och att tillgångar dessutom linnas, som icke äro deri upptagna, äfvensom att den brist, som möjligen skulle kunna upp - Den i3 April. stä i ersättningen för det ifrågavarande förskottet, på intet sätt motsvarar den ökade kostnad, som skall blifva en följd deraf, att arbetet nu måste nedläggas.
Jag skulle för öfrigt icke instämma i den af Herr Hjerta föreslagne ContraProposition, i afseende på tillägget rörande låns upptagande på 3-procents-räkningen, om jag icke visste, att RiksgäldsContoiret för närvarande äger tillräcklige medel under händer; att der finnes en behållning, som den 4 April uppgick till 127,000 R:dr på Räkningen N:o 1 och 7000 R:dr på Räkningen N:o3, och att denna tiden inflyter hela Bevillningen för året, så att der finnes full tillgång hela sommaren igenom, utan att man behöfver begagna någon 3-procents upplåning, hvarföre rättighetens dertill öfverflödiga omnämnande icke medför någon elak verkan.
Lika litet behöfver man tillita Contoirets lånerätt i Banken, hvarföre jag utan att afvika från nain oföränderliga grundsats, att sluta sammanblandningen af Statens utgifter med Bankens myntning, kan tillstyrka afslag å Utskottens Utlåtande, och bifall till hvad Herr Hjerta föreslagit.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Under 3 föregående Riksdagar har jag med uppmärksamhet följt discussionerne om Götha Canal, och jag har icke heller underlåtit att läsa, hvad dessemellan kommit allmänheten tillhanda rörande denna fråga. i5* 2l8 Den 13 April.
Jag har likväl hittills förblifvit tyst, emedan jag ej kunnat fatta någon bestämd opinion om saken.
Sedan sista Riksdag har jag såsom Revisor haft tillfälle att se Canalen och om sjelfva arbetet taga så mycken kännedom» som stått i min förmåga* Jag tillstår likväl, att oaktadt all den beundran jag hyser för verkets förträfflighet och den ordning, hvarmed det blifvit utfördt, är min opinion om företaget ännu lika vacklande.
Skulle jag hafva väntat, lill dess denna opinion hunnit blifva bestämd, hade jag visst icke ens vid denna Riksdag vågat Uppträda för att tala i ämnet.
Men jag känner ett behof att uttala just denna tvekan i omdömet.
Hvad nyttan äf företaget beträffar, så måste den bero på framtiden.
Och då jag rune år genomfarit
Canalen ifrån den ena ändan till den andra, utan att träffa något enda fartyg; samt jag funnit stränderna och kringliggande trakter nästan lika ödsliga som de före Canal-anläggningen varit; så har jag icke annat kunnat än anse den tid ännu vara ganska aflägsen, då man skulle kunna börja göra någon räkning på Canalens nytta.
Emedlertid då man sett detta storverk, vore det smäl tande att se det lemnadt ofullbordadt.
Känslan öfverväldigar här förnuftet, och jag skulle vara färdig att ur egen kassa subscribera till denna fullbordan, i fall målet derigenom skulle
Den 13 April. 329 lunna vinnas, utan atl behöfva med nya bidrag dertill betunga hela Svenska Folket.
Men när man på andra sidan erindrar sig Canalverkets historia; så kan man icke annat än betagas af sorg och oro Öfver det sätt, hvarpå detta företag tillkommit och fortgått.
— Bolaget stiftades nemligen på grund af olyckligtvis oriktiga calculer öfver kostnaderne. — dag säger olyckligtvis, ty jag vill ej klandra någon för de uppgjorde kostnads^förslagens oriktighet.
Några år derefter eller år, i8i5 befanns, att en mer än dubbelt större summa erfordrades, enligt ett nytt kostnads-förslag, hvilket, ännu lika oriktigt som det förra, förledde Ständerne att taga Bolaget under armarne; ty jag är säker, att om Ständerne då vetat, huru mycket utöfver det begärdte anslaget skulle erfordras för Canalens färdigbyggande, hade det icke fallit någon, åtminstone ej pluraliteten, in att lemna något bidrag.
År 1823 funno åter Ständerne, alt de redan påkostat arbetet för mycket, för att afbryta det, och skammen att lemna det ofullbordadt yerkade till ytterligare bidrag.
Jag lägger icke heller dessa misscalculer CanalDirectionen till last, ty det står icke i mensklig förmåga att skåda tingen under jorden, och derpå grunda säkra beräkningar.
Men jag fruktar blott, att det kan gifva anledning till den tro, att det är />/}, sådant sätt som Svenska Folket skall inledas till bidrag för äjventyrligaföretag. a3o Den i3 Apr il.
Mången skall kanske af dessa händelser taga sig anledning att uppgifva planer till nya företag, och börja med små kostnadsförslag, för att sedermera öka behofven i samma mån, som Ständerne finna sig hafva gifvit för mycket, för att kunna neka fortsättningen; och det är detta, som jag mest fruktar.
I frågan om Canalen hafva Ständerne alltsedan 1815 icke egentligen haft frihet att neka.
De hafva hvarje gång nytt bidrag blifvit begärdt, sett sig liksom tvungne att bifalla det.
Om det nu ifrågavarande förskottet af 100,000 R:dr skulle beviljas , skall denna belägenhet af tvång på samma sätt, som vid sistlidne Riksdag, ännu ytterligare ökas vid den hufvndsakliga frågans afgörande om hela det begärdte bidraget.
Man skulle genom denna handpenning liksom sätta ett vite för sitt afslag på hufvudfrågan, och jag ser ingen möjlighet alt afstå densamma, sedan man redan beviljat £ af hela anslaget.
Jag anser det derföre vara oformligt och stridande mot 56 §.
Regeringsformen, samt 44 §•
Riksdagsordningen, att gifva ett sådant förskott på ett framtida beslut.
Utskotten hafva ännu icke utlåtit sig i hufvudsaken.
Frågan har således ännu icke blifvit vederbörligen utredd, eller så att den af RiksStånden kan afgöras.
Man har väl sagt, att Canalens färdigbyggande skulle blifva dyrare, om förskottet nu afslogs; men jag tillstår, att jag icke tror friheten för Rikets Ständer att Den i3 April. lagligen besluta vara för dyrt betald, äfven om den kostade ända till 5o,ooo R:dr.
För öfrigt kan jag ej underläta, att fästa uppmärksamheten på en sak, som förnämligast föranledt mig att begära ordet.
Man har nemligen förespeglat oss de laglige anspråk CanalBolaget skall äga.
Detta har verkeligen kostat på mig att höra, så mycket mer som jag vid 1818 års Riksdag var ibland dem, som i någon mån bidrog dertill, att CanalDirectionen ickeblef ställd till lagligt ansvar för
Discontmedlens användande till Canalbyggnaden.
Jag har visserligen, då dylika förmenta anspråk blifvit liksom pockande åberopade, ofta ångrat detta; men då det, som är gjordt, icke står att omgöras, torde jag åtminstone, såsom bevis på Bolagets verkeliga ställning till Ständerne, äfven med antagande af dess högsta möjliga anspråk, få uppgöra följande calcul: Rikets Ständer hade år 1809 lofvat Bolaget 25 års discontvinst, uppskattad till 120,000 R:dr årligen 3,000,000.
Samt 5 procents ränta af det inbetalta actiecapitalet under byggnadsåren.
Deraf återstår från år 1824 till 1831 eller 8 år r,25o,ooo.
Så att Ständernas löften uppgingo till en sammanräknad summa af 4>25o,ooo.
232 Den i3 April.
Deremot har Bolaget erhållit 6 års
Discontvinst in natura, nemligen intill den 29 Sept. 1817, å 120,000 R:dr årligen ....
720,000.
År 1818 beviljad afskrifning af ArbetsCassans skuld till Disconten 1,083,877.
Och från år 1815 till slutet afår 1828 hafva Ständerna såsom lån lemnat 4>45o,ooo.
Eller tillsammans, bidrag af Ständerna 6,253,877.
När derifrån afgår hvad Ständerna lofvat 4,25o,ooo.
Så befinnas följaktligen Ständerna hafva en verklig fordran af CanalBolaget, uppgående till en summa af , . . . 2,003,877.
Under sådant förhållande är det påkostande, att höra omtalas några juridiska anspråk å Bolagets sida.
— Slutligen får jag, i anledning af hvad jag nu haft äran anföra, förklara, att så innerligen det skall gräma mig att se Canalen ofullbordad, kan jag likväl, för formernes bibehållande, ej annat än tillstyrka bifall å Utskottens Utlåtande.
Många yrkade åter på proposition.
Ehuru högst ogerna, nödgas jag, då anmärkningar blifvit gjorde emot Den i3 April. 233 milt sista yttrande, å nyo uppstiga, för att begära några ögonblicks uppmärksamhet.
Jag har aldrig, såsom man synes vilja tillvita mig, bestridt, att
Bolaget skulle äga rättighet lill framdeles utdelning af den möjliga Canalvinsten.
Jag har deremot föreslå-; git, att Actieägarne borde, sedan alla omkostnader för Canalens underhåll blifvit gutdne, bekomma det möjligen blifvande öfverskottet af inkomsterne intill 5 procent å ActieCapitalet, om tillgångarne så medgifva.
Ej heller har jag föreslagit tillsättan-; de ef ny Styrelse, uti annan ordning, än att sådant borde öfverlemnas till Kongl.
Maj:t, som dervid skulle 'äga, att för pia-, nen till arbetets fortsättande och tillsynen deröfver begagna den person, för hvilken Kongl. Maj:t ägde mästa förtroende.
Men det är dispositionsrätten öfver medlen, som jag har ansett böra fråntagas den närvarande
Directionen, och en sådan åtgärd torde af redan inträffade händelser fullkomligen rättfärdigas.
Men jag har aldrig klan-, drat räkenskaperne, eller redovisningen, derföre att penningarne blifvit utbetalde, hvaremot jag ej hört någon anmärkning göras.
Det har blifvit nämndt, att laglig undersökning icke hade bordt vägras Bolaget till utrönade af, huruvida det förverkat sin Disconträtt.
Jag medgifver, att en sådan undersökning hade bort ske, om den i rätt tid blifvit begärd; men då BancoUtskotlet år 1818 begärde Bolagets yttrande i auled - Den i3 April. ning af Kongl. Maj:ts Proposition, som innefattade, att Bolagets Discont skulle upphöra; var det icke, när Bolaget derå svarade, dess skyldighet att deremot protestera och påkalla laglig utredning af förhållandet, om Bolaget af en sådan rättighet velat sig begagna; men då agtade man sig noga att framkomma med något påstående om laglig undersökning.
Sedan saken var afgjord af Rikets Ständer, och Kongl. Maj:t sanctionerat deras beslut, då måtte det vara för sent alt vilja tillvägabringa rubbning i Konungs och Ständers gemensamma beslut.
Jag har äfven blifvit klandrad för det jag sagt, att
Canalen och dess tillhörigheter voro pantförskrifne till Staten.
Jag känner alltför väl, att iugen laglig pantförskrifning af Bolagets tillgångar till säkerhet för Statens bidrag någonsin egt rum; ty dertill fordras, i afseende på fast egendom, att den skall vara intecknad, och i afseende på lösören, att de skola vara öfverlemnade till panthafvarens vård, och ingendera delen har i afseende på Canalens tillhörigheter någonsin ägt rum.
Men deremot vet jag med full säkerhet, att
Staten ännu icke efterskänkt de stora summor, som till Canalen blifvit försträckte, och att följ— agtligen Staten derföre äger fordran, för hvilken Staten måtte, om Bolaget upplöses, äga att göra sig betald af Bolagets tillgångar, i den mån de förslå; och då ostridigt måtte vara, atfc Canalen med allt hvad Den i3 April. 235 dertill hörer, icke nu uppgår i värde till hvad Statens fordringar redan utgöra, torde det vara klart, att de utgöra enda säkerheten derföre, ehuru ej verkelig pantförskrifning skett.
Det var detta jag ville uttrycka.
Beträffande den anmärkta svårigheten alt uppgöra säkra calculer öfver kostnaderne lill så beskaffade arbeten, som det ifrågavarande, så har jag aldrig påstått, att någon annan kunnat uppgöra säkrare kostnadsförslag än de, som funnits, och hvilka så ofta slagit fel; men jag tror, att då man ena stunden hörer påstås, att den begärda summan är tillräcklig, och den andra, att man ej kan bestämma, hvad arbetet skall kosta, borde man åtminstone göra ett försök, att härutinnan komma till något säkrare omdöme, och att genom en noggrann undersökning söka få tillförlitligen utrönt, om Canalen kan fullbordas, och hvad den då bör kosta; äfvensom jag är öfvertygad, att man, i afseende på undersökningens verkställighet, ej kan göra bättre, än då man öfverlemnar till Kongl. Maj:t att dertill utse skicklige personer.
Hans Excellence Herr Grefve von Platen:
Ehuru lika villig, som beredd, att ytterligare upptaga de anmärkningar, hvilka blifvit gjorde emot den sak jag försvarar, får jag dock, enär jag hört Ståndet så ofta yrka på proposition, afstå från min rättighet att vidare yttra mig i förevarande fråga. a36
Då flere värde Talare yttrat sig emot den af mig föreslagne ContraProposition, ber jag att få fästa uppmärksamheten på Herr von Hartmansdorffs anförande samt Herr Lefre'ns Reservation mot Utlåtandet, hemställande om det ej vore bättre behålla fria händer, än att nu föreskrifva ordningen och sättet för Riks-, gäldsContoiret, att utbetala den ifrågaställde summan, emedan man då vore säker, att den ej rycktes från Staten, utan motsvarande redovisning för det åtgångna af RiksgäldsContoirets medel, likasom det inträffat med de 3 p millioner, hvilka sedan sista Riksdag blifvit besparade på anslagen för hvarje HufvudTitel.
Friherre Åkerhjelm:
Jag anhåller blott, att med få ord få upplysa orsaken till skillnaden emellan Herr von Hartmansdorffs och mina uppgifter om RiksgäldsContoirets tillstånd.
Herr von Hartmansdorff hämtar grund från rapporten öfver sista veckans Gassabehållning; så äfven jag, men med tillägg likväl af de utaf Bevillningen sedermera influtne medel, om hvilkas tillkomst och belopp jag ingalunda uraktlåtit alt taga kännedom, innan jag inför Ridderskapet och Adeln afgaf uppgiften om RiksgäldsContoirets närvarande tillgångar.
Jag har uti det förslag till ContraProposition jag fram-!- Den j3 April. ställt, såsom Ridderskapet och Adeln behagade finna, icke sökt lägga några hinder för framdeles bestämmande af sättet, hvarpå förskottet, Om det beviljas, skulle utgöras.
Jag har hvarken nämnt, om det skall ske genom lån, eller förskott, eller af RiksgäldsContoirets under händer hafvande medel, utan blott att om Utlåtandet ej bifalles, skulle ett bidrag af 100,000 R:dr genast lemnäs till Canal-arbetet.
Jag har således icke ens nämnt Bolaget, just för det, ätt om Nej vinner, flera med mig torde önska, att Regeringen måtte öfvertaga medlens användande för ändamålet.
I den förhoppning, att discussionen nu mera öfvergått från hufvudämnet till frågan öm sättet för propositionens uppställning, får jag förklara, att jag för min del anser Herr von Hartmansdorffs förslag till Contra-proposition vara det rigtigaste, öch att allas rätt deri är bevarad.
Skulle likväl Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken icke behaga tillåta, att detta förslag antages såsom Contraproposition, anhåller jag, att, i fall fråga blir om Herr Hjertås förslag, sednare delen deraf måtte Uteslutas.
Jag har ej emot, att, om förskottet skall gå ut, RiksgäldsContoiret ålägges utbetala det, meri jag kan aldrig samtycka till, att det sker genom lån.
Jag kan ej förlika mig med den plan, att, vid behandling af frågan om under - Den 13 April. stöd till Götila Canal, man vill smyga på oss ett låne-system, hvilket vi ännu icke antagit, och som jag hoppas vi aldrig skola antaga.
Framställes detta i form af ny motion, skall jag ej underlåta, att deröfver yttra mig.
Intilldess tror jag det vara öfverflödigt discutera härom.
Jag är så öfvertygad, att min åsigt i detta fall, om än otydligt uttryckt, är rigtig, alt jag, om ej sednare delen af Herr Hjertås förslag till Contraproposition får derifrån uteslutas, icke kan afstå från att begära serskild votering öfver, huru beskaffad ContraPropositionen bör blifva.
Jag har blott begärt ordet för att få äran förklara, att jag till alla delar i denna fråga instämmer med Herr von Hartmansdorff; och icke ämnar deltaga i den förestående voteringen.
Då Herr von Hartmansdorffs förslag till Contra-proposition skulle föranleda till 3 å 4 voteringar, samt Herr Hjertås, om ej till alla delar rigtigt, dock är vida bättre, än den förstnämnde, får jag under anmärkning, att det icke är någon af dessa Herrars skyldighet att uppsätta propositioner, på förhand begära votering.
Jag vill visst för min del afstå från det tillägg i mitt förslag, som berättigar
RiksgäldsContoiret att upptaga tre-procenls-lån, ehuru öfvertygad jag
Den >3 Apri t. är om oskadligheten deraf, enär Contoiret, med en bokförd belydelig tillgång, ej måtte sakna utväg att utan någons betungande återbetala en så ringa summa, som 100,000 R:dr.
Man skall hafva antingen bra liten bekantskap med våra penningeverks ställning, eller ock mycken rädsla för ord, då man fruktar en sådan låne operation, hvilken begagnades vid sista Riksdag, och så väl slagit ut, att endast 35oo R:dr nu äro obetalte på hela LåneCapitalet.
Jag vädjar dessutom till dem, som lika med Herr von Hartmansdorff ämna att votera Ja, om det ej vore billigt, att motsidan förunnades, att få Contra-propositionen efter sin önskan.
Jag anhåller derföre, att mitt förslag till Contra-proposition måtte framställas till Ståndet, för att utröna, om ej annorlunda genom votering, antingen det, eller Herr von Hartmansdorffs, antages.
Om jag får tyda den siste värde Talarens yttrande derhän, att han afstår från bibehållandet af sista meningen i dess förslag till Contra-proposition, så är jag tillfredsstäld.
Ingen fruktan eller rädsla för ord, men den fullkomligaste öfvertygelse, bjuder mig att steg för steg, om så erfordras, strida mot det nya StatsObIigations-syste'm, som måhända nalkas oss i Götha Canals farvatten.
Jag har fått uppbära förebråelsen, att vilja dictera både Den i3 April.
Ja och Nej-Propositionen.
Men det synes
Vara en förvänd ordning, alt öfverlägga om sättet att utgöra det ifrågavarande bidraget, innan man afgjort, att något bidrag skall beviljas.
Enär olika meningar om sältet att utgöra det emedlertid yppats; så vore det måhända klokast af dem, hvilka i saken hysa samma mening som jag, att begagna sig af denna förvända ordning och gå in på Herr Hjertås Contra-proposition, emedan vi då säkrare kunde hoppas bifall till Ja-propositionen.
Men jag vill ej begagna en sådan fint, utan önskar att hvarje annan måtte vara lika fri i uttalandet af sin öfvertygelse, som jag sjelf önskar vara det; och har ej ännu, ehuru klena utsigterne äro, uppgifvit hoppet att segra vid voteringen. —- I Utskotten voro mina motståndare så säkra på öfvervigten i röstetal, att en af dem skämtade med mig både på Svenska ochl Latin, angående de öfvervundnas osälla lott, oell tillstyrkte mig omfatta det klokare partiet, att hålla med de rådande.
Men han bedrog sig, och så kunde det möjligen gå äfven inom detta Stånd.
Herr von Heijnne, Georg:
Det är blott med några ord jag vill förena mig i den åsigt, Friherre Boije yttrat.
Jag anser den stund, då Rikets Ständer sammanträda, innefatta gränsen för RiksgäldsContoirets rätt att utgifva nya obligationer.
Rikets Ständer hafva ännu Den i3 April* ännu ej fattat beslut om mesurerne i afseende på finance-regleringen.
Intill dess vore det orätt, att gifva anvisning på Lånsystemet.
I afseende på Herr von Hartmansdorffs rätt att föreslå Contra-propositionen; tror jag ej, att han äger rätt dictera den, men då den af honom foreslagne är rigtigast efter min åsigt, och det är hvarje Representants rätt att yttra sig öfver, och gifva förslag till, propositioner, yrkar jag bifall å Herr von Hartmansdorff förslag.
Jag har förut vindicerat den sidans rätt att framställa Contra-proposition, som ej är nöjd med Japropositionen.
Det är således ej min mening att föreskrifva, hurudan iVey-propositionen skall blifva; men min erfarenhet, ehuru ringa den är, har sagt mig, att JVejpropositionen kan blifva sådan, att man genom den åstadkommer, hvad man ej genom Ja-propositionen kunnat åstadkomma.
Så vidt detta äger rum, har jag trott det tillhöra mig, att bestrida alla andra, än ärliga iVey-propositioner.
Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad.
Ropades Ja. Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken yttrade, det han ansåg 20 H. 16
Den i3 April. sin pligt fordra, att först göra proposition till bifall å Stats- och BancoUtskottens förevarande Utlåtande, hvilken proposition äfven af Hans Excellence framställdes.
Hans Excellence Herr Grejven och LandtMar skalken yttrade, att sedan votering blifvit begärd, komme Ja-propositionen att innefatta bifall å Utskottens Utlåtande, samt uti Nej-propositionen att upptagas ett af de serskilte förslag, sorn blifvit af 2:ne Ledamöter framställde, nemligen antingen Herr Hjertås eller Herr von HartmansdorfFs förslag; och hemställde Hans Excellence således, om Ridderskapet och Adeln behagade antaga det af Herr Hjerta uppgjorde förslag till Contra-proposition.
Ja och Nej, I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken gjorde proposition till antagande af Herr von HartmansdorfFs förslag uti Contra-propositionen, Ropades äfven Ja och Nej. Herr Cederschjöld:
Efter allt hvad jag kunnat fatta, innehåller Herr von HartmansdorfFs förslag till Contra-proposition i sig äfven Herr Hjertås, hvarföre jag tycker det förra, såsom varande ett högre och allmännare begrepp, vara lämpligast.
Om Nej Den i3 April. a43 vinner, må sedan voteras emellan Herr Hjertås proposition och hvilken annan som hälst.
Efter min uppfattning, synes det mig, att, om Herr Hjertås proposition blifver sammandragen efter Ridderskapets och Adelns önskan; är ej någon betydlig skillnad emellan de båda propositionerne.
Den enda skillnad är, att om Herr Hjertås bifalles, slipper man en votering till, men om Herr von Hartmansdorffs god kännes, få vi än ytterligare discutera och votera.
Herr Hjertås torde derföre vara lämpligare, emedan den innehåller på en gång både saken och sättet.
Skillnaden är, att Ridderkapet och Adeln slipper med en votering, oell har tillika förbehållit sig, att, när liufvudfrågan afgöres, bestämma huru dessa medel skola upptagas.
Detta är följden af min proposition.
Af Herr von Hartmansdorfls blir åter följden, att vi sedan återkomma till sättet, huru dessa arma 100,000 R:dr skola utgöras, och få särskildt votera om den saken.
Genom min proposition är det uppskjntit, tills liufvudfrågan förekommer.