Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det enda egentligen conservativa, sorn ligger i de redan fattade besluten, är valen inom stånd, och deras inskränkning inom valkretsen, med förkastande af den allmänna valprincipen.
Här har på mångfalldigt sätt förslag blifvit framställda att indirect återkomma i mer eller mindre mån lill de allmänna valen.
Genom att antingen antaga ett sådant tillägg, som förekommer i Frih.
Hamiltons förslag, der det är tillåtet alt utan afseende på stånd få välja lill den öfre kammaren, återkommer man till denna princip, eller också genom alt säga intet återkommer man dertill, i det man öfverlemna!’ åt just den Corporation af R.
St. eller del Utsk., sorn uttryckligen förklarat sin opinion för dessa allmänna val eller såsom det så karakteristik! blifvit kalladt, den lösa personligheten, — man öfverlemnar, säger jag, då man, på sätt
Hr Bråkenhjelm så klart uttryckt, försummar all uttala en mening, som har rättighet alt erhålla afseende, just åt denna auetoritel att uppgöra det förslag, hvarpå beslutet kommer att grundas.
Jag får derföre vördsamt hemställa till de conservativa ledamöterna af Huset, som här äro närvar., och som skulle vara benägne alt förkasta
Hr von HartmansdorfFs förslag, om de icke ville erinra sig deu gamla latinska versen:
Timele
Dana os et dona feientes.
Det beslut, som vi nu gå att fatta, anser jag veikligen vara ett af de vigligasle, som vi haft under öfverläggning, sedan vi börjat alt gå in i de D en i November f. m. 35 särskilda detaljhestämmelserna.
Vi hafva redal* gått eli godt slycke på vägen, då vi tagit det beslut, som fattades i afseende på den yngre kammaren.
Jag tror att det ar lid alt stanna der, och icke vidare fortgå i samma anda.
Jag liar förut, under behandlingen af detta amne, yttrat, att valen till den öfre kammaren skedde bäst, om de skedde såsom Frih.
Tersmeden i sin reservation tillstyrkt, nemi. af den nedre.
Vid nogare eftersinnande har jag mast frånträda denna åsigt och kan icke neka, att jag finner eu stor garanti af oberoende, då jag ingår på den princip, som i Hr von HarliriansdorfFs förslag blifvit framställd, nemi. den, att valet sker mera diiecl af folket.
Jag tror nemi., att öfre kammaren derigenom vinner mer styrka och med detsamma mer förtroende.
Men jag kan icke gå sfi långt, att jag vill fjettra allmänheten till den grad i sina val, att de väljande icke skulle få gå hvarken utom krets eller stånd.
Jag gläder mig åt att i dag hafva fått höra den rätta grunden, hvarifrån Hr von Hartmansdorff, såsom jag förmodar, och Hr Lefren utgå, då de yrka på val i denna anda.
Jag har svafva! i okunnighet derom, men jag inser det nu, såsom jag förmodar, riktigt.
Jag tror att de frukta alt biträda någon större liberalitet, på den grund alt nationen ännu icke kail bära denna frihet eller är mogen att begagna sig af densamma, så vidt utsträckt, sorn jag och de med mig lika tänkande ömkat och tro nödigt.
Jag kan således icke tillvita dem några enskilda afsigter i afseende på sina yrkanden, ulan jag är tvertom fullt och fast öfverlygad, att de anse sig befordra deras fäderneslands val genom yrkandet af de principer, som de framställt.
Men det må tillåtas mig att yttra, det jag tror ali de häruti taga mycket fell.
För alt bygga sina yrkanden på den grund, som jag trott dem hafva antagit, skallman nödvändigt förutsätta, alt nationen ännu behöfver hållas i eli visst omyndighetstillstånd.
Jag tror det deremot icke.
Jag tror alt nationen har hunnit till den ståndpunkt, att del må tillåtas-densamma att sjelf tänka och handla samt välja, mellan godt och ondt.
Jag kan icke annat än sätta della i samma cathegori, sorn ifall jag får begagna en liknelse, om jag har en sou, hvilken jag älskar, . och han är kommen lill de år, att lian skall ut ur fädefnehuset.
Det kostar visst på föräldrarna att släppa ut honom.
Man anser honom vara blottställd för faror, för elakt sällskap, för onda exempel, för vilseförande )ttranden, munteliga och i tryck meddelade, men det går dock icke anatt längre hålla honom hemma.
Han måste ut, han måste lara all känna godt och ondt, för att kunna välja det bästa.
På denna ståndpunkt anser jag nationerna i allmänhet vara, den Svenska icke undantagen.
Jag anser Svenska allmänheten vara kommen lill den ståndpunkt, att man måste släppa efter tyglarna.
Det går icke an att hålla den så bunden hädanefter, sorn det kunnat ske hittills.
Man måste lå - 36
Btn ii November f. ea - la den sjelf välja emellan godt och ondt och försöka hvad den duger till.
Jag tror på den Guds nåd, som Hr Lcfie'n anfört.
Jag tror alt den hjelper, och förutan den skulle jag icke våga någonting.
Man har trott, uti en sådan liberalitet, om den bi fö lies, skulle alstra anarchi och revolutioner.
Jag har hört sådana yttranden.
Jag tror deremot, att 0111 man alltför länge fängslar den stora allmänhetens vilja, så skall det mycket förr leda till anarchi och revolution, än 0111 man så småningom ger efter för den till myndiga år komna nationen, så alt den får handla på egen hand.
Här liar blifvit framdraget såsom ett skäl för att ännu hålla tillbaka, att man fruktar, att den väljande massan skall komma att lill stor del bestå af pöbel och dragg, som man behagat uttrycka sig, och att man skulle af sådana personer få representationen formerad.
Måhända liar den värde ledamot, sorn så yttrade sig, icke nog besinnat sig, innan lian uttalade dessa ord.
De, sorn inom oss och de Öfriga Stånden blifva väljande, lära väl icke komma att bestå ,af pöbel och nationens drägg, utan de skola väl komma att bestå af den största och den sjelf.stäudigaste delen af folket, som man kan länka sig.
Yi hafva äfven hört talas 0111 att vi skola akta våra privilegier.
Jag får uttrycka den tanke, att jag skulle anse för en lycklig stund, då både mitt och de andra ståndens pivilegier utströkes, så alt icke en gnista funnes qvar.
Jag tror, att när vi nu komma tili den punkten, blir ingen riktig samdrägt emellan de åtskilliga classerna.
Jag tror icke, att misstanke, afund med flera andra onda genier, som nu vandra omkring bland oss, kunna aflägsnas, förrän vi undanröjt så många anledningar till obehag, som det står lill.
Bland dem tror jag slåndsprivilegierna förnämligast böra komma i betraktande.
Jag tror, alt, då man går att falla beslut 0111 ett så vigligt ämne, sorn i afseende på en representalions-förändring, man icke ma hålla sig endast och allenast vid ordet ”förändring” utan fast hellre vid ordet ”förbättring.”
Jag vill således icke kalla det en representalions-förändring, utan jag vill kalla det för en representations-förbältriog.
Men denna repiesentationsfprbättring tror jag icke bör inskränkas endast och allenast lili den ekonomiska vinsten, ulan fast hellre afse den moraliska.
Antaga vi att den moraliska vinsten bör hafva företräde framför den ekonomiska, så måste vi också först och främst tänka på den grund, på hvilken vi skola handla för att komma till någon väsendtlig moralisk förbättring.
Jag tror icke alt vi vinna detta, förrän vi så ställa till, att hela nationen, alla individerne, alla classerna komma att lefva ett mera förtroligt kärleksfullt lif än hittills.
Det är detta förtroende, som kommer i stället för misstroende, denna kärleksfullhet i stället för hatet.
Detta förtroende i umgänget de särskilda classerna emellan, som skall uppmuntra till dygd och dertill att vi vid alla våra förhandlingar hafva af - Den rx November f. m. 37 seende på hvarandias förbättring och det slutliga målet för vår lefnad, det vinnes icke endast derigenom, alt man söker att skaffa nationen en besparad penning genom kortare riksdagsförhandlingar, utan fast hellre derigenom, att vi afse den moraliska förkofran, til! hvars befrämjande vi böra använda all vår förmåga.
På dessa grunder skulle jag anse oss göra mycket illa, om vi nu i förväg gingo ali fatta ett beslut sådant sorn Hr von Hartmanrdorff föreslagit, nemi. att den äldre kammaren skall väljas pa samma sätt sorn den yngre.
Jag anser oss dä hafva bundit oss till händer och (otter i afseende på åstadkommandet af hvad jag i mitt anförande yttrat vara min önskan.
Skulle det nu vaia det sisla beslutet, skulle det vara den sista handläggningen af detta angelägna ärende, och en sådan propos., som denna, blefve framställd ; så skulle jag med största bäfvan motse utgången af den blifvande voteringen.
Nu mäste jag tranquiJisera mig i detta fall, under det hopp, att, örn så mot all förmodan skulle hända, alt detta förslag bi föl les, en möjlighet att få ett annat genom Const.IJlskrs handläggning likväl existerar.
Jag uther mig dock att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att om det skulle bifallas, detta förslag, så komma vi alt motsätta oss den grunden i afseende på omskapningen af representationen, som Skaparen yttrade då Han skapade verlden, och sade "Varde ljus." H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf:
Debatten har styrkt min yttrade föresats att rösta för Hr von Hartinansdorffs förslag.
Denna verkan har jag dock icke rönt af den föregående talarens argumenter.
Här handlas icke om att återhålla eller eftergifva några tyglar; ej heller om någon rubbning af gränserna mellan konungamaktens och folkets rättigheter.
Såsom jag uppfattar, reformen, åsyftar den 1) en lämplig utsträckning af valrätten; 2) ett redigare skönjande af representationens majoritet, och såmedelst dennas behöriga verkan i statsmekanismen, och 3) ett lämpligare arbetssätt än det högst bristfälliga, som fyrdelningen medgifver.
Alla dessa syften anser , jag uppfyllda genom Hr von Hartmansdorff, förslag, hvilket derjemte ager förtjensten af ali vara den enda rätta conservatismen, den nemi., som, jemte den Svenska urgamla monarkiska principen, conserverar Svenska folkets urgamla rättigheter.
Tviflel alt denna välgörande conservatism är i Hr von HartmansdorfFs förslag nedlagd, hänvisar jag till tidningen Dagligt Allehanda för i dag...
Vid hastig läsning har jag ej förmått förvissa mig om artikelns bifall åt detta conservativa i förslaget; men artikeln utvecklar det på det uppbyggeligaste.
Jag anhåller endast att få upplysa om en omständighet, deruti jag hört flera ledamöter hysa tvifvelsmål.
De hafva trott att R. o. Ad. genom föregående beslut bestämt något antal af valkretsar.
Detta är 38 Den a November f. m. icke förhållandet.
Den punkt, sorn i della fall är af R. o. godkänd, är af följande innehåll: "Hvarje stånds medlemmar i liela Riket indelas i valkretsar, efter anlalet af de ombud, som hvarje stånd skall lill hvardera kammaren utse.’’ Detta betyder icke något annat, än att i händelse den ena kammaren blifver talrikare än den andra, så måste valkrelsarne rätta sig derefter; men något visst antal är hvarken bestämdt eller har kunnat bestämmas, derföre att ett olika antal valkretsar måste nödvändigt uppkomma inom stånden efter lierås olika antal och hernvi'! i Riket.
Sä t. ex. lärer det Högv.
PresteSl. svårligen vilja ingå på några andra valkretsar än en för hvartdera af de 12 stiften samt en för hufvudstaden.
Sålunda mäste olika bestämmelser uppgöra, inom de särskildta stånden.
En påföljande § i milt förslag innehåller också, att hvarje stånd får uppgöra sitt förslag.
Någon farhåga i det fallet anser jag icke böra hysas.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt hvad först anginge frågan att öfverlemna till Const.Ulsk. att uppgöra förslag i det ämne, sorn nu vore under R. o. Ad:s öfverläggning, så behagade Ståndet finna, att 0111 det icke nntoge någon af de framställda meningarna såsom Ståndets gemensamma lanke, så vore saken de facto öfverlemnad lill Const.Ulsk., utan något vidare beslut å Ståndets sida, hvarföre någon propos. i det falslet icke häl borde framställas.
Hvad anginge eli annat förslag, som, örn Hr Landtm, fattat det riktigt, bestode deruti, att nedre kammaren skulle genom vissa sectioner ingå i val lill ledamöter af öfre kammaren, så behagade R. o. Ad. erinra sig, att den grunden att nedre kammaren skulle välja den öfre blifvit af R. o. Ad. afslagen och således icke nu kunde åter upptagas.
Hvad de öfriga förslagen anginge, så torde R. o. Ad. finna, att det sorn först föredrogs, nemi.
Ilr von Hartmansdorffs, först borde blifva föremål för proposition.
Sedan detta förslag åter blifvit uppläst, hemställde Hr Frih. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade antaga det såsom, sin gemensamma tanke.
Då Hr Landtm, förklarade, det Iian trott sig finna, alt ja öfverrösta! nej, begärde Hr Lefre'n votering.
Upplästes till justering och godkändes följande votrrtsproposition :
Den, sorn anser att R. o. Ad. bör såsom sin gemensamma tanke antaga följande mening:
Ledamöterne i den aldie kammaren väljas på lika sätt, som medlemmarna af den yngre, voterar i1; Den a November f. m. 3g tifil tlct ej vill, voterar nei; Villner nej, förklarar Ii. o. Ad. icke ofvannämnda mening såsom Slåndets gemensamma tanke.
Efter voteringens slut, befunnos rösterna Lafva utfallit, som följer : Ja — 43.
J\ej — 83. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 3 e. m.
Måndagen den 2 November i84o. Plenum kl. 6 e. m.
Justerades pleni-prot. för den 17 Oct. f. 111.
Fortsattes pröfningen af Coust Utskts mern.
N.*o 38, angående National-representationens ombildning.
Då jag bela tiden, under det discussionen fortgått efter antagandet af Frill.
Sprengtporlens förslag, påyrkat att alla närmare detaljer matte uppskjutas till dess Const.Utsk. först yttrat sig öfver delta förslag i sin allmänhet, och det amendement, jag i f. m. föreslog, afsåg att åstadkomma en jemkning i Hr von Harlmansdorffs förslag, men detta lians förslag blifvit tinderkändt, så anhåller jag att mitt amendement äfven mätte anses förfallet.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde i anleda, häraf, 0111 R. o. Ad. behagade bifalla, alt Frih.
Hamiltons ifiågavar. förslag finge helt och hållet förfalla.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att Hr Lagerheim, under discussionen i dag på f. 111., framställt ett förslag, alt för alt vara valbar till äldre kammaren, skulle fordras en inkomst af 2000 r:dr, och alt 2 eller (lere valdistricter skulle förena sig till val för de äldres kammare.
Utan att ingå nu i någotyltrande ang:de detta förslag, vågar jag till Hr Frih. o.
Landtnäs eget bedömmande öfverlemna, huruvida, sedan Ur Frih. o. 4o Den a Sovcmier e. m.
Landtm, i c 1. e ansett Hr Nordenskölds förslag kunna komma under pröfning, derföre att det icke var framstätdl före företagandet af detaljfrågan, Hr Frih. o. Landtm, kan nu föredraga ett förslag, som visserligen är ännu sentidigare än Hr Nordenskölds.
Jag öfverlemna!’ till Hr Frih. o. Landlmrs egel bedörnmande denna hemställan.
Hi- Frill. o.
Landtm, yttrade, alt om han lätt eiinrade sig, ansågs Hr Nordenskölds förslag icke kunna upptagas till pröfning, derföre att det icke öfvei ensstämde med det beslut R. o. Ad. fattat, då Ståndet såsom sin gemensamma tanke antagit Frih.
Sprengtporten förslag, och icke derföre att det blifvit framstäldt i en annan ordning eller på annat sätt än som kunde anses vara det som erfordrades för att kunna framställa ett förslag lill 11. o. Ad:s pröfning.
Hvad Hr Lagerheims förslag anginge, så vore det åtminstone icke i någon strid med det beslut R. o. Ad. förut fattat, och framställdes, om Hr Landtm, ratt fattat det, såsom ett amendement, en förändring i eller elt tillägg till de förslag, som då voro framställda på samma sätt som Frih.
Hamilton hade afgifvit sitt förslag, såsom en förändring i Hr von Hartmansdorffs mening.
Hr Landtm, trodde således för sin del icke att det kunde förvägras, att ju Hr Lagerheims förslag måtte underställas R. o. Ad:s pröfning till antagande eller förkastande.
Hr Lagerheims förslag står visserligen icke i strid med de allmänna grunder, som R. o. Ad. redan antagit, men innehåller likväl en bestämmelse, alldeles på sidan om dessa grunder, nemi. den fordrade förmögenheten af 2000 r:dr för att kunna blifva vald till ledamot i den äldre kammaren.
Då de allmänna grunder, som R. o. Ad. antagit, icke afsett en sådan bestämmelse, utan endast grundat qvalificationen på en högre ålder och att vara vald för längre tid; så får jag flista R. o, Adis uppmärksamhat derpå, att ifrågavar. förslag är en alldeles ny utveckling af frågan, som visserligen icke står i strid med det föreg:de, men som icke må anses hafva vaiit afsedd då R. o. Ad. bestämde de allmänna grunderna för den vidare behandling af ärendet, som kunde komma i Låga.
Jag får för öfrigt, i öfverensstämmelse med hvad jag förut anfört, nu äfven yttra, att jag alldeles icke anser det vara tjenligt att ingå lill Const.Utsk. med några närmare delalj-bestämmelser, så mycket mindre, sorn de öfriga Stånden icke iakttagit en sådan form för ärendets behandling, och det tvifvelsutan endast skulle leda derhän att inveckla frågan i Const.Utsk., om ett Stånd inginge i detalj-bestämmelser, sorn icke ens blifvit vidrörda af de andra Stånden.
Jag får derföre yrka afslag på Hr Jvagerhcims förslag.
Den a November e. m.
Jag har tinder f. m. plenum haft äran förklara, atl jag anser all pröfning om sådana ämnen, som af Utsk. icke aro framställda, vara för tidig och innebära ett afvikande ifrån 56 §:n Reg.Ftn; men då Frih.
Sprengtporten icke funnit denna stridande emot hvad förut hatskett, och jag ej kan förstå hvarföre man icke bör stämma olagligheter i sitt lopp, så vill jag icke begära propos. till bifall, titan blott förklara, att om frågan vore öppen, om den vore i laglig ordning framställd i Coust.Utsk., skulle jag begärligt omfatta densamma och gifva deråt mitt bifall.
Nu öfverlemna!' jag till Hr Frih. o. Landtm, huru han behagar se frågan, om propos. derå bör göras eller ej.
Då ingen af B. o. Ad:s ledamöter tillstyrkt Hr Lagerbeims förslag, hemställde Hr Frih. o. Landtm, om R. o. Ad. ansåg det böra förfalla.
Föredrogs 8:de punkten i Hr von Hartmansdorffs förslag, så lydande :
"Vid val till ombud i äldre kammaren, eller afgång derifrån, göres ingen skilnad mellan lagtima eller urtima riksdagar.
De förra påräknas att inträffa hvart 3:dje år, utan rubbning genom de urtima.’*
Sedan Ståndet förbigått frågan 0111 den äldre kammarens bildande, så anser jag äfven denna punkt böra förfalla.
Uppå derefter framställd propos. ansåg R. o. Ad. denna punkt böra förfalla.
Föredrogs g:de punkten af Hr von Hartmansdorffs förslag, så lydande: ”Till hvarje riksdag utser hvarje valkrets ett ombud till den yngre kammaren, äfvensom ett till den aldi e , om kretsens ombud derstädes dödt, eller efter åldern afgått.
— Afgången riksdagsman kan återväljas.
Den sednare delen af punkten är af beskaffenhet att böra förfalla likasom den förra.
Denna punkt ansågs böra förfalla.
Föredrogos tillsammans, såsom med hvarandra ägande sammanhang, loide, 1 ■:te och ia:te punkterna i Hr von Hartmansdorffs förslag, så lydande: ”io:de punkten.
Preste-, Borgare- och BondeStånden välja sina riksdagsmän, såsom tillförene, eller på sätt dessa Stånd, hvart för sig, kunna finna skäl att, under iakttagande af förenämnda grunder, närmare bestämma.
11 :te punkten.
Ridd.direcCn upprättar förteckningar på 16 H. 6
D e n i N o v c ni b c r e. ni. alla i Riket skattskrifne öfver i5 år gamla adelsmän, som äro sina egna, och indelar deni, efter skatlskrifnings-orlerna, i valkretsar.
Hvarje valberättigad adelsman äger att sjelf, eller genom insänd valsedel , omedelbart deltaga i valet.
Den, som erhåller flesta rösterna , blifver kretsens riksdagsman. 12.'te punkten.
Ståndspersonerne välja sina ombud likasom adeln.
De förres blifvande caneelli-direction i hufvudstaden uppgör förteckningar öfver ståndets medlemmar, och indelar dem i valkretsar.”
De motsvarande punkterna i Gr.
Spens’s redaclionsföl-- slag upplästes, så lydande: ”Inom
Adels-ståndet upphör skilnaden emellan hufvudmän och ättemän.
Adeln, Preste-, Borgare- och BondeStånden välja för öfrigt sina riksdagsmän, på sätt dessa Stånd hvart för sig kunna finna skäl att, linder iakttagande af förenämnda grunder, närmare bestämma under loppet af den riksdag, då beslut fattas af R.
St. örn intagandet i Riksförsamlingen at det femte Ståndets ombud.” ”Förslag till bestämmelser i afseende på femte ståndet skall af Coust.Utsk. uppgöras och särskildt underställas R.
Sits pröfning och godkännande."
Emot den redaction, som Gr.
Spens uppgjorde, anmärktes i ett föregtde plenum, alt det vore nödigt att i första punkten intaga en redaction, som egentligen anginge R. o.
Ad:s ståndsordning; men som denna icke är föremål för Const.Ulsk:s behandling, så bör all fråga derom uteslutas.
Jag hemställer derföre, om icke en lydelse af följande innehåll kunde antagas: R. o. Ad., Preste- och BorgareSt:n välje, under iakttagande af förenämnda grunder, sina riksdagsmän, på sätt hvarje stånd för sig kan (inna skäl att närmare föreslå, samt R.
Sits bifall och K.
M:s samtycke underställa vid den riksdag, då beslut fattas om intagande i Riksförsamlingen af det 5:te ståndet, lör hvilket Const.Utsk. bör representationsordning uppgöra.
Ehuru jag visserligen gillar den satsen, alt hvarje Stånd bör yttra sig i den fråga, som rörer Ståndet närmast, önskade jag likväl att R. o. Ad. icke inlog så allmänna bestämmelser, hvarigenom händerna på Const.Utsk. bindas i denna del.
Man bör lemna öppet åt Const.Utsk. att yttra sin tanke i frågan, och sedan kan ju hvarje stånd yttra sig deröfver.
Jag bestrider således att man nu bör framställa några speciella förslag, med så mycket större skäl, som alla öfriga mindre detaljer blifvit uppskjutna, hvarföre jag yrkar afslag på den punkten för det närvarande.
Den i November c. ni. 43 Gr.
Spens, Carl Guslaf:
Jag fäster mig först vid de af Hr von Hartmansdorff nytl|ade ord.
Om jag ej hörde orätt, nämnde lian att dei skulle fordras, vid den riksdag da heslut fitius om intagande af 5:le ståndets ombud, kamrarnes bifall.
Det är efter min tanke icke passande, tv kamrarne existera icke förrän på den efterföljande riksdagen.
På den riksdagen, då beslutet om 5:te ståndets intagande i representationen fattas, till följd af detta Coust.- Utskts betänk.
N.m 38, eller hvilket annat förslag som kommer i dess ställe, — pä den riksdagen , säger jag , måste stånden existera ända till dess riksdagen upplöses, och således bör det nyttjade oidet "kamrarne” ändras, Häll eljest Hr von Hartmansdorff' begagnade detsamma, hvilket jag tyckte mig höra.
För öfrigt tror jag det icke vara så likgilltiat, om man vill ali saken skall gå Iram, all man något bestämmer angéle R. o.
Ad:s represenlal ionsi ät t afven i grundlagen.
Del torde vara för mycket hegardt, att de andra stånden skola kunna ingå på en representationsförändring, när de icke kunna veta, om icke, vid samma riksdag, sorn del 5:te ståndet intages, en belt ny och icke obetydlig dass af orepresenterade Svenske medborgare Idel bildad, endast derigenom att del då samlade
Ridderskapel skulle bestå till stöl sta delen af hufvudman eller fideicommissarie!'; dessa kunde helt simpelt fatta det beslut, att sjelfva rättigheten att välja, som är stadgad i grundlagen, vore inskränkt endast till hufvudman, och då vore nied detsamma alla ättemän uteslutne ifrån allt deltagande i representationsrätt och va'rält.
Del är för att undvika, alt icke, på samma gång som man söker mildra de nuvar. anomaliei na, man med detsamma tillskapar en annan, som jag föreslagit, att frågan om hufvudman och ättemän skall afgöias i grundlagen och icke, på samma sätt som de mindre detalj-fi ägorna, ankomma pä ståndens beslut vid antagnings-i iksdagYn Hvad Frih.
Hamilton anfört gillar jag likväl belt oell ballet; skulle R. o. Ad. vilja förbigå att nu yttra någon gemensam tanke i dessa ämnen, tior jag det vore rät butt att vänta dermed till dess all de öfriga detaljerna förekomma och hvarmed icke något vore förloradt.
Då hade man afven åstadkommit atl icke utsätta sig för att förbigå antingen för oss eller något af de öfriga stånden en fråga af dylik vigt sohl den om hufvudmän och ättemän.
Det är möjligt, alt det finnes många lika vigtiga frågor äfven för de andra stånden, som icke böra förbigås utan stå utsatta i grundlagen, och blott detaljerna i ståndsoi ilningarna torde böra ofverlåtas åt stånden att på anlagnings-riksdagen livar för sig uppgöra.
Bo ve:
Lika med Frill.
Hamilton tior jag, att Ståndet fö idar bäst all öfverlemna åt Coust.
Utsk. de bestämmelser, sorn kunna vara af generellare egenskap föi Ståndet 44 Den 3 November e. m.
De som äro af speciellare egenskap för hvarje stånd, dern väntar jag att Utsk. öfverlemna!' åt
Stånden sjelfva att afgöra; ty jag förmodar, alt Coust.TJlsk. icke måtte vara behörigt att lägga sig deruti.
Jag ber alt få förena mig i Frih.
Hamiltons begäran att dessa 3 punkter matte afslås, på det att Coust.