Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
, denna afton klockan 10 och 14 minuter på 11, till Vår, det Kongl. Husets och hvarje trogen Undersåtes djupa Sorg och Saknad, med döden afgått.
I kraft af den stadgade Successions-Ordningen och Rikets gällande Grundlagar, håfve Vi tillträdt Regeringen såsom Sveriges, Norriges, Göthes och Vendes Konung, samt afgifvif och undertecknadt den i Riksdags-Beslutet af den 2 Maji igio fastställde Konunga-försäkran.
Under säkert hopp, att J delen Vår rättmätiga Sorg öfver förlusten af en öm
Far och en god Konung, hvars Minne i Vårt tacksamma bröst skall evigt förvaras, hämte Vi af denna öfvertygelse, en mägtig anledning till tröst och hugsvalelse, likasom Vi, uti Vår Högsalige Herr Faders ärofulla vandel och uppbyggeliga död, äge det ädlaste efterdöme för Våra åtgärder, den säkraste borgen på Eder kärlek och Fäderneslandets väl.
Vi vele oförtöfvadt kalla Eder på Rikssalen, att Vår Försäkran afhöra , och Eder Trooch Huldhetf-Ed till Oss aflägga.
Vi förblifva Den 7 Ftbruarii. 103 Eder med ali Kongl.
Nåd och Ynnest städse välbevågne, befallandes Eder i det öfriga Gud Allsmägtig synnerligen nådeligen.
Stockholma Slott den 5 Februarii 1818.
Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att Högstberörde Nådiga Skrifvelse måtte uti denna dagens Protocoll intagas; hvilket bifölls.
Anmältes och emottogos tvänne Kongl. Maj :ts Öfverste-Kammar-Junkare: Herr Friherre Eric Reinhold Adelsvärd och Herr Grefve Carl Gyldenstolpe, hvilka, å Kongl. Majrts
Höga vägnar, kallade Ridderskapet och Adeln att klockan ett i dag infinna sig å Rikssalen, för att afhöra Kongl. Maj:ts Konunga-Försäkran samt Tro-och Huldhets-Ed till Kongl. Maj:t aflägga.
Herr Grefven och Ländt Marskalken anmodade Herrar Ötverste-Kammar-junkare, att till Kongl. Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad och tillgifvenhet, jemte försäkran om efterkommande af Kongl. Maj-.ts Nådiga Befallning.
Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde derefter, om icke Ridderskapet och Adeln 104 Den 7 Februarii. behagade vid utgången från Rikssalen åtskiljasj hvilket bifölls. • •' ’< ' Sedan de tvänne Härolder, hvilka borde gå framför Ridderskapet och Ädeln, ankommit, afgeck Herr Grefven och LändtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln klockan * till i till Kongl. Maj.-ts Rum å Slottet, hvarifrån Ridderskapet och Adeln var Kongl.
M’j:t uti Prosesslon• följagtig till Rikssalen, hvarest, sedan Herr Hoi-Cancelleren Friherre af Wetterstedt uppläst Kongl Maj:ts den s dennes afgifne KonungaFörsäkran, samt Hans Kongl. Höghet KronPrinsen aflagt sin Tro- och Huldhets-Ed till Kongl, Majit, Rikets samtelige Ständer till Kongl, Majit aflade deras Tro, och Huldhets-Ed, hvilken dem af Stats Ministern för Utrikes Ärenderne, Hans Exellence Herr Grefve von Engeström förestafvades.
Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes vid utgången från Rikssalen klockan Två eftermiddagen.
In fidem Protoeolli 0, J.
Den 8 Felruarii. iof Måndagen den 9 Februarii.
Uppbröts Voterings-Protocollet för den 2 dennes eftermiddagen, och upplästes sl lydande.
År 1818 den 2 Februarii eftermiddagen företogs af Högloft.
Ridderskapet och Adeln Votering öfver följande:
Den sorn bifaller Banco-Utskottets
Betänkande i frågan om Liqvide med Discont-Verkens egna Sedlar för Lån och Omsättningar, skrifver Ja.
Nej antages Banco-Ufskottets Betänkande, med den förändring, att äfven Omsättningar af Lån , fl med Discont-Papper verkställas.
Och befunnos, sedan en Voterings-sedel blifvit undantagen och förseglad, Rösterne hafva utfallit som följer: J CL ^^ 8l.
Nej 103.
Den g Felruarii, I följe hvaraf Herr Grefven och skalken tilikännagaf, att Banco-Utskottets ifråga7 varande Betänkande blifvit af Ridderskapet och Adeln antagit med den förändringj att äfven Omsättningar af Lån få med Discont Papper verkställas.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Höglofli. ge Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm eftermiddagen den 2 Februarii igig» S. D.
Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets den 16 sistledne Januarii aflåtne, samt den 27 i samma månad på bordet lagde Betänkande, i anledning af gjorda Anmärkningar vid Utskottets Memorial af den 2a sistledne December, i frågan om Liqvide med Discont - Verkens egna Sedlar för Lån och Omsättningar; fann Ridderskapet och Adeln för godt att antaga berörde Betänkande, med den förändring att äfven omsättningar af
Lån skulle med Discont - Papper få verkställas.
Herr Berghman, Ambrosius Magnus, tilikännagaf, det han redan i Plenum den 24 sistledne Januarii, eftermiddagen, anhållit, att Herr Skjöldebrand, Pehr Eric, måtte af Ridderskapet och Adeln anmodas, att till trycket befordra sitt samma dag uppläste Memorial, angående Inställning af den fria Husbehof^ Bran - Den g Februarii. vins-bränningen; hvilken anhållan Herr Berghman nu förnyade, under förklarande derjemte af sin önskan, att Friherre Fock, Berndt Wilhelm, jemväl måtte af Ridderskapet och Adeln anmodas, att af trycket utgifva sitt berörde dag i samma ämne uppläste Memorial.
Herr Grefven och Landt Marskalken hemställ» de, om Ridderskapet och Adeln behagade in» stämma i Herr Berghmans önskan , att anmoda Friherre Fock och Herr Skjöldebrand, att till trycket befordra deras den 24 sistledne Januarii, eftermiddagen, angående Inställning af den fria Husbehofs Bränvins-bränningen, ingifne Memorial.
Friherre Mannerheim , Lars Åugust■■ Sedan Riksens Ständer med Ed uttryckt den trohet de längst för detta i deras hjertan svurit vår nu Regerande Konung , återstår för Målet af deras underdåniga önskan, att åt de oupplösliga band, som i en lycklig stund sammanbundet Konung och Folk, gifva den yttersta be6egling, genom fullbordandet af den solenne Act, helgad af urgammalt Svenskt bruk, högtidlig genom dess vigt och kraft, Konungens Kröning.
Jag anser mig förvissad om Ridderskapets och Adelns bifall, då jag, med dess ynnestfulla tillstånd, vänder mig till Herr Grefven och LandtMarskalken, samt ödmjukeligen io8 Den g Febmarli. anhåller om Proposition, att våra Respective Med-Ständer måtte genom en Deputation inbjudas, att samfält med Oss, efter sökt och erhållit Nådigt •tillstånd, till Konungen uppträda och i underdånighet anhålla , det täcktes Hans Majit Stäuderne icke åtskilja, förr ände hälsat Ijåns Majit för Svenska Folkets Lagkrönte Konglig.
Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln, i anledning af Friherre Mannerheims väckte Motion, behagade genom en Deputation inbjuda de öfrige Respective Riks-Stånden, att samfält med sig hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla , att Hans Majit Konungen täcktes icke åtskilja Riksens Sränder, innan de hälsat Hans Majit för Svenska Folkets Lagkrönte Konung.
Bifölls, Härefter Justerades följande: j. Utdrag af Prötocollet, hållet hos Högfofl.
Ridderskapet och Adeln vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 9 Februarii x 816. S. D.
Beslöt Ridderskapet och Adeln, att genom en
Deputation vänligen inbjuda de öfrige Respective Med-Stånden, att samfält med sig, elter sökt och erhållit nådigt tillstånd, till Den 9 Felru arli. 109 Kongl. Majit uppträda och i underdånighet anhålla, att Hans Majit Konungen täcktes icke åtskilja Riksens Ständer innan de hälsat Hans Maj:t för Svenska Folkets Lagkrönte Konung.
Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken anmodat Grefve Mörner, Carl Stellan , att anföra Ridderskapets och Adelns Deputation till de andra Stånden, samt de af Ridderskapets och Adelns Ledamöter, hvilka till deltagande i samma
Deputation låtit sig anteckna, blifvit upp-, ropade, afgeclc Gretve Mörner med bemälte Deputation. • * •
Anmältes och emottogs en Deputation från det Hedervärda Bonde-Ståndet, anlörd af Vice Talmannen Anders Jansson Hyckert, hvilken aflemnade ett Protocolls Utdrag från BondeStåndet af denna dag, innehållande, att nämnde Stånd, i anledning af väckt fråga, enhälligt förenat sig uti underdånig önskan, att Hans Majit Konungen , under den påstående Riksdagen i Nåder ville tillåta, att
Krönings-högtidligheten i vanlig ordning måtte verkställas, hvaruti de öfrige Riks-Stånden blifvit Inbjudne, att sig med Bonde-Ståndét förena, med öfverlemnande att bestämma det sätt, hvarpå denna underdåniga önskan må till Kongl. Majit framföras.
Ilo Den 9 Februarii, Anmältes och emottogs en Deputation från det Högvördiga Preste-Ståndet, anförd af ViceTalemannan, Biskoppen Doctor Carl von Rosenstein, hvilken, enligt Protocolls-Utdrag från Preste-Ståndet, af denna dag, tillkännagaf att Ståndet för sin del ansett tjenligt, att Riksens Stander hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Dess Höga Kröning må, efter uråldrigt bruk, under Ständernas nuvarande Sammanvaro verkställas; uti hvilket Beslut de öfrige
Stånden blifvit fftbjndne att sig med Preste-Ståndet förena; hvarefter och i händelse af Dessas instämmande häruti, Expeditions-Utskottet skulle anmodas, att uppsätta den underdåniga Skrifvelse härom, som igenom en stor Deputation borde till Kongl. Majit i underdå» nighet aflemnas.
Deputation på vanligt vis blifvit utbeledsagad, börjades Justering af Pleni-Protocollet för den 27 sistledne Januarii förmid-' dagen.
Justeringen afbröts genom Grefve Mörners, Carl Stellan, återkomst med Ridderskapet och Adelns Deputation från de andre Stånden; hvarefter och sedan Grefve Mörner gjordt redo för
Deputationens beskickning, justeringen af ofvannätnnde Plcni-Protocoll fortsattes intill slut.
Herr Reuterskjöld, Adam Didric, hade inlomnat ett si lydande:
Vid nuvarande Justering af ProSocollet för Den g Ftbruarii.
III den 27 dennes torde mig tillåtas anföra föU jander Då Höglofl.
Ridderskapet och Adeln uti den dagens Plenum biföll Riddarhus-Utskottets Betänkande om min aflidne Broders, ÖfversteLientenanten, Carl Gustaf Reuterskjölds gjorde Förordnande, utan att gifva någon uppmärksamhet åt de af mig framställde Anmärkningar, återstår för mig ej annat an att anhålla, det Riddarhus-Utskottet blifver af Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln anmodadt, att till Executor Testamenti, Prosten och Ledamoten af Kongl. Nordstjerneorden, Herr Doctor Stenhammr återlemna alla de Handlingar, som angå dessa Förordnanden jemte Extractum Protocolli pä de skäl, som orsakat detta afslag, på det min Svåger, Herr Doctor Stenhammar^ i samråd med min aflidne Broders samtelige laglige Arfvingar, måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om
Testamentets upphäfvande uti hvad som skulle underställas Riddarhus •
Directior.ens Förvaltning.
Jag kan eller bör ej underlåta nämna det den farhåga Utskottet haft för ansvarigheten, är ett spöke utan verklighet; ty Riddarhus-Directionen kunde ej hafva annan än den, att bevaka Inteckningarnes förnyande, och under tiden förvara hvad den till gömmo emottagit, nemligen Skuldsedlarnt.
Hvad angår, att det endast vore i en framtid, sorn Dircctionen kunde hoppas få begagna den tillfredställande rättigheten, att till andra 112 Den 9 Februarth behöfvande Familier disponera dessa Pensioner; så får jag hemställa, hnru grundad denna Supposition kan vara, då af Genealogierne kan inhämtas, att, hvad Reuterskjöldska Ätten angår, af de 3:ne mine Brorsöner, som nu innehafva dessa af Testator tiildeldte Pensioner, den äldste är snart 16 och den yngste 13 år, och således det långa Perspectivet till en del g och det mäst aflägsna 6 år; äfvensom att den Vefverstedtska Ätten på manliga sidan utslocknat.; men jag förmodar att vigtigare göromål upptagit det Höglotl.
Utskottets tid, än att, till följe af en afliden Riddersmans hyste förtroende, söka befrämja några få Individuers framtida väl.
Sluteligen får jag inför Ridderskapet och Adeln yttra min farhåga, det då alla möjliga svårigheter och hinder läggas i vägen för att om intet göra ett Förordnande, som, ehuru ej regelmässigt, dock varit förmånligt för behöfvande Riddersmäns Barn, som ty värr kunde vara många, torde sådant hafva den menliga verkan, att afskräcka förmögna men barnlösa Medlemmar af detta Samfund, att göra någon förmånlig
Stiftelse för behöfvande Ättlingar, hellst
Testatorerne ej så noga kunna känna hvad som erfordras för att fä ett sådant Förordnande. antagligt eller förekomma dess tillintetgörande i en framtid eller genast efter deras död, såsom nu skedt.
Herr Den 9 Februarii. na Herr Hederstjerna, Erland, uppläste följande :
Då jag kommit i erfarenhet att vid Protocolls-Jusferingar, nya Anmärkningar och Tillägg fått åtfölja en remitterad Motion, är det af denna anledning, jag, under begagnandet af samma rättighet, utbeder mig Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Högloft.
Ridderskapets och Adelns tillstånd för några ögonblick upptaga dess tid, för att uppgifva mina en. skildta åsigter vid en å Plenum den 27 Januarii å nyo framställd tanka, att en Reduction af den Indeldta Arméen skulle gifva tillgångar för behofven till Rikets Sjelf-försvar samt kraft att utföra ett oundvikeligt Försvars-krig.
Blott tvänne skäl synas mig kunna föranleda till Reduction af en stående Arroée.
Det ina: — Om denna Armée är för stor,i anseenie till Landets behof och dess Innevånares antal.
Det andra.- — Om Armeen är för kostsam :ill dess underhåll.
Att intet af dessa fall inräffar på .Sveriges nuvarande, tror jag mig kunla bestämdt ådagalägga.
Sverige, jemnfördt med öfriga Stater i Euro>a, äger för närvarande den minsta stående Vrmée Jag vill endast nämna Dannemark, sona ned mycket mindre Population, har vida störe antal reguliera Troupper.
Betragtar man Ridd. och Ad.
Prot. lil. B. If, 16.
U4 Den 9 Februarii.
Svenska Arméens spridda läge, skulle, i fall io.ooo Man af den indrogcs, snart sagt ingen stående Armée mer finnas.
Återstoden blef att anse blott som Quadrer eller Stammar, nästan otillräckliga att organisera och leda BeväringsManskapet.
Vid ett supponeradt Försvarskrig, funnes ej en enda regulier, säker och erfaren Trouppe att ställa emot Fienden, eller att besörja den angelägna omsorgen för en bevarad Styrka eller Armée; jag menar dess säkerhet genom Fält-tjenstgöring, en kunskap och vana, som ej kan vinnas med den Vapenöfning Bevärings-Manskapet nu erhåller.
Nödvändigheten af en stående Armée insåg redan Konung Carl XI.
Sverige var då tnägtigare än dess Grannar, som ägde obetydliga reguliera Trouppar.
Men osäkerheten att vid förefallande tillfällen lemna Landets Försvar till oöfvadt och för ögonblicket samladt Utskrifnings-Manskap var ofelbart ett af de vigtiga skäl, som föranlät denne Store Konung att företaga en sådan Inrättning, hvarigenom reguliera Landsförsvarare anskaffades, som jemte pligten al Fosterlandets Försvar, dermed förenade vana, sä< kerhet och kunskap om sättet att utöfva denna pligt.
Göres tillämpning häraf på nuvaran de Politiska Ställning, och den större utveck. ling Krigsmanna-yrket sedan den tiden uppnåd; m. m., lärer tydligen och lätt inses, att on Sverige skall äga ett Sjelfförsvar, säkerligei dertill erfordras den Styrka, dess stående Armé< nu har, oberäknadt Bevärings-Manskapet, oci Den 9 Februarii. att en minskning af den ej måste blifva läm* pelig.
Att Svenska Arméen, af alla Stående Ar» meer, är den minst kostsamma, hämtar jag skäl till bevisning deraf, att om man antager, afct en Soldat kostar Sina Rotehållare, då alla dess LöningsfÖrmåner sammanräknas i Pennirtge Var* de, ungefärligen 50 R:dr Banco öfver hufvud tagit i alla Landsorter $ så bör härvid komma i betraktande; t:o Att detina Summa ej utgår i Contant, utan till största delen utgöres af lemnad Jord- och natura-Persedlar, hvilka på de mästa Orter, samt af de flesta tndividuer ej kunna förvandlas i Penningar. 2:0
Att om ett större antal Vacancer tillåtas, säkerligen Vacance afgifren i Penningar, med åsigt af Rotehållares framtida bestånd ej uppgår till högre än 30 å 33 Ridr 16 sk.
B:Co per Nummer. 3:0
Att i längden denna årliga Afgift blifvcf högst tryckande, emedan den faller deruti på de faitigaste jordbrukare och Penningarne utgå från Landsorterne till Stats-Cassan, samt lemna ej tillfälle till återförtjenst. 4:0 Att om Indel» ta Soldatens underhålls kostnad, då han är både född och klädd, jemföres med hvad en Värfvad Soldat kostar så väl i Sverige som andra Län* der, Visar denna betydliga skillnad ännu tyde* ligare, att ingen regulier Trouppe kan uppsåt, tas med mindre kostnad; —. lagges härtill, att Indelta Soldaten, genom dess lyckliga belägen* het att kunna försörja Hustru och Barn, Ökat Landets Folkmängd, och genom dess frihet från daglig Tjenstgöring, äger tillfälle till Arbetsför - Den 9 Februarii' tjenst vid Jordbruk och Näringar, hvarigenom han öfvergår från en tärande till närande Medlem i Samhället; och öfverväges slutligen den af erfarenheten bevista sanning vid flere Regementer, att stor svårighet olta yppar sig, att förmå Rotehållare antaga de nu tillåtna Vacancer, så förenar sig allt för att öfvertyga, det i Militäriskt, Politiskt och Oeconomiskt afseende en indragning af Numerairen blifvcr för Landet ofördelagtig, Jag kan ej eller undgå att kasta en blick på följderna af detta Indragnings-systeme, i händelse Riket blef anfallit med Krig. 10,000 Recruter skola då i hast uppsättas.
Legning af detta Manskap, med ofelbart ganska^dryga villkor:
Rubbning af de åtgärder med Soldat-Torpen, hvarje Rote under Vacance-tiden vidtatagit:
Anskaffning af Munderings-persedlar till Recruterna, skola säkert åstadkomma äfven så mycket bekymmer, som medtaga betydliga Summor, i ett ögonblick, då många andra Utgifter vanligen erfordras.
Jag vill ej ens omtala Arméens beskaffenhet, att med oerfarit BeväringsManskap och oöfvade Recruter gå Fienden till mötes.
Då nu ArmeVns bibehållande till dess Numeraire synes lika nödvändigt till Landets Försvar, som den åsyftade vinsten af Reduction, ej uppfyllande ändamålet att skaffa tillgångar för öfriga Militaira behofver, är min önskan, att andra utvägar tagas för att gifva FörsvarsVerket den kraft, sorn erfordras till utgörande
Den 9 Februarii. af ett tillförlitligt Sjelfförsvar; medelst anskaffande och iståndsättande af Flottor, Fästningar, Vapen och Förråder.
Härpå hvilar vår Sjelfständighet, och utan denna trygghet, hvartill tjena alla våra Öfverläggningar och Regeringens så väl som vår Egen omtanka för Landets bästa.
Jag är likaså öfveitygad om möjligheten af detta ändamåls vinnande, som jag icke betviflar Nationens vilja och förmåga att härutinnan gå Regeringens goda afsigter till mötes.
Hvem lärer icke, om än med saknad eller minskning af enskildta njutningar och öfverflöd, gerna bespara en skärf att offra till Fäderneslandets Försvar, samt finna fullkomlig tillfredsställelse att hafva derigenom medverkat till Eget och Efterkommandes lugn och säkra Sjelfständighet.
Herr Hederstjerna anhöll, att hans Memorial måtte åtfölja Remissen af Herr Cederskjölds, den 27 sistledne Januarii förmiddagen, på bordet lagde Anförande i samma ämne, till Stats-Utskottet.
Friherre von der Lancken von Wackenitz, Fritz, anförde skriftligen:
Ehuru ringa min talförmåga är, kan jag ändå ej afhålla mig ifrån att uti förevarande ämne, rörande en projecterad Reduction af den stående Arméen, genom några ord våga framställa mina tankar.
Den g Februarii.
Stående Armeer hafva existerat lika så länge, sorn Monarchier ha funnits till.
Må hataren af den stående Arméen, må Project-makaren hundrade gånger påstå, och med tusende fätgor mala de skäl, hvarpå han grundar Sina bevis, att stående Arméer äro ett ondt, dess underhåll tryckande för Staten ; så är och förblifver uti våra tider en stående Armée uti hvarje Stat ett nödvändigt ondt.
Svenska regulier^
Arméen består af circa 3o,ooo man af alla Vapen; men — dermed är ej sagdt, att då Riket fordrar försvar 30,000 man stå under Gevär, Hvem kanner icke att en Armée på Slagfältet aldrig är så talrik, som den är enligt Förslageme, med ett ord, på Papperet?
Af våra 30,000
Man kan man således gerna afräkna i Detacherade, commenderade hemma uti Garniscnerne, sjuka, Vacanter och råa Regruter 6 a 8 ___ ja nästan 10,000 man _ återstå således circa 20,000 man öfvade Krigare, sorn i nödens farsta stund skynda till Fäderneslandets försvar.
„ Denna Styrka är visst ej stor, men ändå så stor att Svenska Soldaten, med den honom medfödda tapperhet, nit och kärlek för Konung och Fosterjord, ej tviflar på möjligheten att kunna emotstå första anfallet af «n ; å 6 gånger starkare Fiende.
Men nu är frågan om att reducera 10,000.
Man af den jeguliera Arméen.
Huru mycket återstår då, sorn uti farans första stund, åt en djerf och mägtig Fiende kan bjuda spetsen. __ Svenska Soldaten är minst van vid att slåss 1 emot 3 r emot 4 — ja! till och med 1 emot 5 Svenska Krigsäran har aldrig visat sig equivoque Den g Februarii IIJ men omöjligheter äro, och förblifva omöjligheter.
Att slåss i emot to uti värt Tidehvarf, och vinna sitt ändamål gränsar intill omöjligheten.
Jag dömmer efter mig sjelf Jag är Soldat och brinner af nit för min Konung och för den älskade Spira , under hvilken jag är född.
Men att med 100 skola gå emot iooo fäller väl ej mitt mod dock — jag tillstår det upprigtigt, det skulle oroa min hederskänsla.
Jag väntar mig få höra den invändning.*-— Räknar Ni vår Beväring, som årligen öfvas hela 14 dagar uti att föra Vapen, för ingenting?
Mine Herrar! en Karl är ej Soldat för det han bär en löd krage på sin rock, för det han kan skyldra Geväret och ladda detsamma efter tempo.
Det gifves tvänne saker hvars större och mindre halt ej sällan beredt Staters och Regeringars framgång eller, undergång, följaktligen så högst nödvändiga för en Armées O peraticner.
Jag menar dermed Soldatens Fs prit och Krigsvana r
En sann Militairisk Esprit inplantas ej hos Soldaten på 14 dagar, ej pä 14 veckor, och sällan på 14 månader.
Denna Esprit är en känsla, som gemena mannen i allmänhet blott genom ett längre umgänge med sitt Befäl — med sina krigsvanda Kamerater kan komma att hysa.
Svenska Folket födes med tapperhet och mod — Beväringen lemnar, således åt Arméen tappra och modiga Recruter _ men de äro. dock endast Recruter.
— Upp - 120 Den g Felruarii. lysningen har utbredt sina vingar Öfver mycket saker så ock öfver Tactiquen — Vära Grannars Stridshopar äro af annan beskaffenhet nu , eltiot hvad de voro för något öfver hundrade år sedan.
Jag tviflar uppå att Siaget vid Narva i denna tidepunkt hade medfört samma Resultat.
Kanske den stora Stenbock med sina tappra Ryttare i våra dagar ej så lätt befriadt Skåne ifrån de Danska Skaror.
Det saknas visst icke nu hos Svenska Soldaten samma tapperhet, samma mod — men han har andra Fiender att besegra — Czar Peter den Lstas råa Horder äro numera kanske de mäst öfvade Krigs vanda Troupper Danska Hären har äfven till sin stora fordel blifvit mycket förändrad , sedan den en tid stått under en af Europas största Fältherrars befäl.
Ej mindre essentiel än en god Esprit uti en Annee, är den sä kallade Krigsvanan.
Krigsvanan gifver åt Soldaten den stolthet, den säkerhet, den ihärdighet, det lugn, som erfordras då han går Fienden till mötes Krigs vanan har lärt honom att skratta åt faran.
En Krigsvand
Soldat darrar ej då en kula boit tager hans sidokammerat han fortfar att göra sin skyldighet, utan att vara häpen eller försagd i han dignar icke under bördan af sina Vapen och sin Ränsel.
Dock nog häraf sjelfva Ethymologien af ordet Krigsvana gifver rikeligen tillkänna, att Krigskonsten är ett Handtverk, som af så väl Befäl som gemenskap må* Den 9 Februarii.
I2i ste läras, och ett Handtverk som minst tål fuskare.
Med all Respect talat om vår Beväring, så vågar jag yttra, att jag finner densamma vara föga organiserad till vinnande af ändamålet.
Karlen är i allmänhet för ung att genast kunna uthärda ett Fälttogs mödor och besvärligheter, ty vårt Tidehvarfs sätt att föra Krig , gör ofta första ögonblicket afgörande.
Krigsförklaringar gifvas nu mera ej sällan förr än den Fiendtiiga Armeen passerat våra gränsor.
Arméer gå ej mera uti vinterqvarter,hvilka i fordna tider gåfvo åt dem tid och tillfälle att bilda och härda sina unga Krigare.
Mången torde invända mig.
Hvad har icke Preussiska Landvärnet uträttat uti det sednare Kriget emot den segervanda Fransyska Arméen?
Högloflige Ridderskapet och Adeln torde tillåta mig att ännu litet upptaga deras dyrbara tid med följande anmärkningar.
Jag förbigår målningen af den esprit, som uti sista Kriget emot dåvarande Franska Kejsaren, lifvade det förtryckta Tyskland 5 jag vill ej uppehålla mig vid målningen af de uppoffringar, som då af en och hvar, af