Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 9 Junii /. ml '453 Fortsattes pröfningen af Stats- och BancoUtskottens den 16 sistledne Maji afgifne, samt den 23 i samma månad på bordet lagde Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddelte Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition den 10 December i8i7j angående allmänna penninge-röreisen och myntvärdets upprätthållande. 9:de Punkten lydde sålunda:
Hvad efter föregående dispofitioner öfverblifver af Bankens årliga intrader, användes till anjkajfande af myntbara metaller, för att, när lämplig tid dertill inträff ar, i allmänna rörelfen utfpridas i byte mot Bankens Sedlar.
Grefva Spens, Carl Gufiafi Då frågan om 3:dje punkten förevar, yrkade flere Talare, att
RörelseCapitalets ökande genom landets productions vinst för året borde på intet sätt vara förbudit, och att för den händelse, att Silfri ver något år genom handels öfvervigt inkom, en utväg borde vara förvarad, att få det för-, vandladt till Svenskt RöreiseCapital.
— Jag delar för mycket denna opinion, att jag ej skulle begagna tillfället att nu föreslå ett vidsträcktare Silfver-inköp.
Af de utaf Utskotten till detta ändamål aoslagne medel återstår nästan ingen ting, sedan 250,000
Riksdaler årligen blifvit borttagne för att slippa öka BevilD ningen.
Man föreslog Silfverköp till Bankens consolidation, jag skulle vilja föreslå det för välståndets consolidation i landet3 ty ett väl - 454 Den § Junii f. m.
, Stånd är ej solid, om det ej begagnas, och en handelsvinst begagnas ej, om den ej ökar rörelsen.
Jag hemställer derföre, om det ej vore så godt, att anslå ända till en million Sedlar till Silfverköp; och då man nu omöjligt kan bestämma ziffian af det pris, hvarefter köpet 6kall ske; då dessutom flere omständigheter föranleda till att nu ej så noga bestämma Cursen; hemställer jag, om icke den Autoritet, som får sig uppdragit att inköpa Silfret, äfven kunde få sig uppdragit att bestämma priset, dock. med vilkor, att för ett vist maximum skulle så mycket inköpas, som kunde fås, äfven utöfver den omtalte årliga millionen, Hvad det angår, åt hvilken Autoritet detta uppdrag borde öfverlemnas, tror jag att BancoStyrelsen ej är den rätta, emedan Bankens förvandlande till Handelshus är aldeles stridande mot dess natur, och dess invecklande i correspondence med Utländska köpmän och Vaxelaffairer är säkraste sättet att ruinera Banken.
Jag anser derföre att affairerne böra gå genom StatsContoiret, och att det bör vara Konungen, som i StatsRådet tager sitt beslut, angående Silfver-inkö-i pet, samt att redogörelse derefter bör lemnäs
Fullmägtige öfver inköpsdagarne och priserna, och sluteligen att dat inköpta Silfret må i Bankens hvalf mycket noga förvaras till kommande Ständers disposition och särdeles ögonfägnad.
Herr Munch af Rofenjk;olcl, Eberhard:
Mitt, för sex veckor sedan, gjorde förslag, att till Banw kens consoliderande, invexla Silfver mot nya sedlar, efter xoS sk.
Kurs, har icke vunnit Ut"
Den 9 Junii f, tn.
455 sköttens bifall.
Betänkande är tvärtom rakt stridande mot mitt förslag.
Utskotten hafva nemligen tillstyrkt, att
Banken skulle med sina vanliga intrader vid 96 sk. cours inväxla Silfver.
Invexlingen skulle således komma att verkställas med gamla sedlar.
Häremot opponerar jag mig på det högsta, ty derigenom kommer ovilkorligen att sättas en gräns för inväxlingsbeloppet, och således äfven för RörelseCapitalet, hvilket jag åter tillförene visat vara ganska skadeligt i ett land, där RörelseCapitalet utgö^ res af pappars-mynt, hvars belopp för längre tid, till och med 5 år, af Ständer bestämmes.
Jag yrkar derföre, att Banken må förpligtas, att intill nästa Riksdag, emot nya sedlar, inväxla så mycket, som bjudes, efter den Curs sora existerar, då definitift beslut härom tages; att minst en million Bancosedlar må, om året, till detta ändamål användas, och att, ifall Cursen skulle stiga, 6amt denna summa följakteligen ej kunde till silfver-uppköp begagnas, beloppet må, på sätt BondeStåndet föreslagit, antingen till Cursens styrande användas, eller ock i Discont väg utgå, på det reglementariska sätt, som framdeles kommer att bestämmas.
Boije, Ludvig:
Jag anhåller att få till Protocollet förklara, att jag anser hvarje förslag till Silfver-uppköp vara i stort fullkomligen overkställbar, samt följakteligen hvarken gagneligt, eller skadligt.
Etter min öfvertygelse, är det aldeles likgiltigt om detta förslag bifalles, eller afslåsj emedan intetdera 456 Den g
Junit f. nu kan leda till annan förlust, än tiden som åtgår till öfverläggningen.
Då, genom den af Utskotten föreslagne mynt-reglering , RörelseCapitalet varder minskadt , med flere millioner, kan jag ej annat än instämma i förslaget, att till
Silfver-uppköp använda en million om året intill nästa Riksdag.
I afseende åter på dispositionen och verkställigheten, hem* ställer jag, om det är lämpeligt, att uppdraga den it BancoStyrelsen, som visserligen derigenom endast skulle blifva utsatt för åtskilligs anmärkningar.
Mig synes det vara fast bättre, att anslaget öfverlemnas till Kongl. Majit, för att till Silfver-uppköp användas, efter derom i StatsRådet fattadt föregående Beslut, som se* dan kunde af något Collegium verkställas.
Jag instämmer väl icke i den sista Talarens åsigt, att Rörelse-capitalet, genom den af Utskotten föxeslagne myntreglering, kommer att minskas; men det oaktadt vill jag icke bestrida den af flere Ledamöter väckte motion, om silfveruppköp, emedan, såsom jag tillförene flera gånger yttrat, det är bättre att, om sedlar Jkola utgifvas, derföre erhålla något emotsvarande värde, som i Banken qvarblifver, än att endast såsom lån, utgifva dem; men då detta ämne synes mig innefatta en ny fråga, som icke blifvit inom Utskotten ventilerad, hem-; ställer jag, om det ej är mest enligt med formen, att frågaa först till BancoUtskottets ut - V l' f 29e« g 7u/m /, m. 457 låtande öfverlemnas.
Jag erkänner svårigheten för BancoStyrelsen, att verkställa ifrågavarande Silfver-upphandling.
Antingen skola Riksens Ständer lemna BancoStyrelsen fullkomligt bestämda föreskrifter; men då kunna Styrelsens beslut lätteligen af speculanter motverkas; eller ock skall man tillåta BancoStyrelsen att förfara alldeles efter eget godtfinnande, i hvilket fall befattningen torde blifva allt för grannlaga.
Jag anser det således vara bättre att anslaget till Kongl. Maj:ts disposition öfverlemnas.
Man har bland annat tillstyrkt, hvad BondeStåndet beslutat, eller att detta anslag i visst fall borde användas att styra coursen.
Jag känner visserligen, att både BondeStåndet och PresteStåndet vidtagit ett sådant beslut; men jag måste, för min del, alldeles bestrida detsamma* Att Coursen ingalunda låter styra sig, synes mig vara skäligen uppdagadt, icke allenast genom Kongl. Maj:ts Nådiga tillkännagifvande, angående de betydliga uppoffringar Kongl.
Maj:t i detta afseende gjort, utan ock af förflutna tiders erfarenhet.
För att styra Coursen, måste Nationen vidkännas jemt så stora uppoffringar, som svara mot underbalao_ cen i handeln, hvilket åter för en längre tid torde blifva omöjligt.
Under de tider, då Riksens Ständer befattade sig härmed, och VäxelContoir i sådant afseende inrättades, erfor man tydeligt, att ändamålet icke kunde genom financiella operationer ernås, utan att det enda och säkra medlet var ökad production och ö^ 458 Den g Junii /, m. kad export.
Om, såsom StatsUtskoftet 1815 föreslog, Bankens functioner blifvit skilide från ali låne-rörelse, och återförde till deras primitiva egenskap, hvarigenom Bankens inkomster kunnat till ziffran bestämmas, och endast till inlösen af Bankens sedlar användas; så är jag öfvertygad, att, om Coursen stigit aldrig så mycket, det likväl icke skolat medföra något inflytande på inrikes värdet af Bancosedlarne; och hvad åter utrikes värdet angår, är förhållandet dermed alldeles likgiltigt.
Jag anser således ett beslut, hvarigenom man skulle till Kongl. Maj:t öfverlemna någon summa till Coursens styrande, alldeles icke lämpeligt.
Ehuru jag, på sätt jag förut yttrat, finner formen fordra, att ärendet först till BancoUtskottet remitteras, vill jag likväl icke, i händelse Ridderskapet och Adeln skulle önska, att nu genast afgöra frågan, vara envis, hälst uppställningen af det reglementariska sedermera kunde till BancoUtskoftet öfverlemna»*
I sådant fall föreslår jag, att till Kongl. Majus höga disposition, för att befrämja Bancosedlarnes bibehållande i värde, må ställas ett creditif på Banken af en million Riksdaler i Bancosedlar, hvars belopp Kongl. MajU skulle äga att anticipationsvis från 1819 års början till nästa Riksdag, lyfta till uppköpande af myatbara metaller; dock att motsvarande deposition af sådane metaller borde i Banken göras, förr än ytterligare disposition å simma creditif finge äga rurn; äfvensom att icke större belopp af myntbara metaller, än som motsvarade en million i sedlar för hvarje år, finge till liquid på detta creditif af Ban - Den g Junti /. m. 459 ken emottaga», derest icke Iefvereringen skulle kunna ske till ett Cours-förhållande af etthundrade å nittiosex skillingar eller derunder, i hvilket fall BancoStyrelsen skulle äga emottaga allt hvad Kongl. Majit i Nåder kunde erbjuda, eller enskilte personer ville till Banken aflemna.
Om Eders Excellence samt Ridderskapet och Adeln skulle anse ett sådant beslut uppfylla de Ledamöters önskan, sorn framställt motionen, och derjemte lemna Banco-Utskottet öppet, att, under iakttagande af den form, hvarigenom grundprincipen icke störes, föreslå det reglementariska, har jag, för mindel, icke något häremot, utan tror, att det åsyftade ändamålet härigenom mycket lämpligare vinnes, än genom BondeStåodets beslut, hvaraf, åtminstone i mitt omdöme, dea skräckbild syaes uppstå, att Riksens
Ständer skulla med fem millioner nya sedlar öka sedelstocken, utan motsvarande värde.
Herr Mannerfiam, Johan:
Jag snssr lika med Herr Påhlman denna fråga, som hufvudsakligen rörer Banken, böra1 remitteras till BancoUtskottet, efter som den icke varit dar förut granskad, och att följaktligen, innan den till pröfning förekommer, nämnde Utskotts yttrande derom först bör inhämtas.
Friherre Wrangel, Henning, föreslog, att Silfver-uppköpet måtte, i stället för år *819, börjas innevarande år 1818. 460 Den 9 Junit f, m.
Hans Excellence Herr Grejven och LandtMar/kalken erinrade, i anledning af hvad Herr Mannerstam nyss yttrat, att Herr
Påhlman redan afstått från yrkandet om frågans remiss till BancoUtskottet.
Herr Mannerftam:
Om Ridderskapet och Ädeln företager pröfningen af denna vigtiga fråga, utan att den förut undergår vederbörande Utskotts granskniag, får jag för min del förklara, att jag icke instämmer uti det af någre värda Ledamöter uppgifna förslag, som redan lärer vara af BondeStåndet antaget, att genom utgifvande af nya Banco-sedlar inköpa Silfver till förstär-: kande af Bankens reela fond och till VäxelCoursens styrande.
Jag erkänner, att jag icke kan inse någon enda fördel af detta förslag.
Jag tror det tvärtom kan föranleda till försämrande af Bankens Credit och till Conrsens stegrande.
Herr Munck af Rosenskölds anmärkning, att gräns ej bör sättas för RörelseCapitalet, är visserligen efter min tanka riktig, och i sammanhang med deD plan till realisation sorn jag uppgifvit, har jag äfven tillstyrkt en utväg för RörelseCapitalets tillökning i naturlig ordning, nemligen att Banken efter samma Cours eller Silfvervärde, för hvilket den inlöste sina Sedlar, skulle äfven utgifva nya Sedlar till huru 6tort belopp som hälst för insatt Silfver; men då något Silfvervärde å Bankens Sedlar icke blifvit vid denna Riksdag bestämdt, utan deras värds följaktligen blir lika ombyteligt och vacklande som hittills, är svårt att på förhand bestämma dea Cours, hvarefter nya Den 9 Juni i /. m. 461 Sedlar för Silfver böra utlemnas.
Om den sättes lågt blir effecten att Silfver icke,fås och detta vore mindre skadligt, än om den sättes högt, i hvil; ket fall Coursen ofelbart alltid skulle blifva hög, så framt något Silfverköp verkställdes» Coursen vore då genom denna operation ste»' grad och Bancosedlarnes värde nedsatt.
Man hade således försämrat Bankens soliditet, i stället att förbättra den, och ändteligen uppsatt den Cours, hvarefter Banken framdeles kan komma att realisera, eller ock tvungit Banken att betala mera för Silfver, än den vid en blifvande realisation måste för sina Sedlar utlemna.
Att, på sätt en Talare föreslagit, utsätta den Cours, efter hvilken Silfver-köp bör ske,' lika med den, som vid beslutets fattande är noterad, skulle vara att låta denna vigtiga operation bero antingen af en tillställning eller af en slump, eftersom Coursen för de dagar, då beslut härom togs, kunde betydligt vara förändrad.
Jag hsr äfven hört, såsom skäl för ifrågavarande förslag, åberopas, att förhållandet «-• mellan den nya Silfverfonden och de till dess anskaffande utgifne nya Sedlar, blef, äfven om köpet skedde efter en hög cours, vida förmonligare, än emellan den gamla Sedelstocken och Silfverfonden, samt ätt således Bankens solidité skulle derigenom vinna.
Denna skenbart rig-« tiga sats förfaller vid minsta undersökning derom.
Om den vore grundad, borde man med skäl förundra sig, att en så enkel theori för formerande af fond till nya Banker, ellef till för - 452 Den 9 Junii f. m.
Stärkande af discrediterade Bankers soliditet, skulle vara ny och icke förut påfunnen eller försökt, då någon lättare financiel operation icke kan finnas, än att med papper, som icke förut har någon fond, börja att inköpa Silfver eller reel fond.
Då Danska CourantSedlarne fallit 8,900 å x,ooo proceDt, hvilken utväg hade efter denna lära varit lättare, än att återställa och stärka dessa Sedlars Credit genom utgifvande af nya millioner dylika Sedlar till inköp af Silfver.
Med Vienska BancoSedlarne, Franska Assignaterne med flere äldre och nyare discrediterade Papperspengar, och således äfven vid våra förra mynt operationer, hade då efter samma princip äfven lik» utväg bordt vidtagas.
Det torde icke inför en upplyst samling närmare behöfva utredas, huru felagtig denna theori är.
— Lika origtig är äfven den tanken, att en Bank, som med 3 millioner Silf— verfocd kan hålla i rörelse och vid uppvisande inlösa efter fulla värdet 9 millioner Sedlar, kan anse sin ställning förbättrad derigenom, att den ökar sin Silfverfond till 6 millioner, och således sin Sedelstock endast till 15 samt således får starkare proportion emellan Silfver och Sedlar än förut.
Utgången af en sådan operation beror till en del af opinionen om Bankens credit och styrka, men ännu mera deraf om rörelsen och näringarne i det land, der en sådan Bank är verksam, kunna upphämta detta ökade RörelseCapital.
1 annat fall återkomma de öfverflödige eller discrediterade Sedlarnetill Banken och för dem uttagas Silfver.
Det kan Den 9 Juni i f, m. 463 då h ända, att till exempel för 4 millioner af de nya Sedlarne uttages Silfver, som icke åter insattes.
Banken har då qvar 11 millioner Sedlar på blott 2 millioner Silfver i stället för den hade 9 på 3 och har således genom den till utseendet fördelaktiga operationen försämrat sin ställning och blifvit bragt nära Bankerut.
Så har det i följd af dylika operationer handt med vår egen och flera Banker.
Det torde derföre icke fordra flera bevis, att den uppgifne planen är bygd på helt och hållit felaktiga, emot all hittills af erfarenheten besannad theori för Bankers inrättning och upprätthållande stridande grundsatser, och att Förslaget således väl kan och troligen skall, om det går i verkställighet, på flera sätt skada Bankens Credit och .Soliditet, men omöjligen kan den samma stärka eller uppehålla.
Jag inser icke någon utväg att göra det oskadligt annorlunda, än genom en sådan förändring, att Banken må, efter den lägsta Cours, som man anser kunna bli rättelse för en blifvande realisation, emottaga Silfver och derföre utgifva nya Sedlar.
Häröfver bör likväl
BancoUtskottet höras, innan någon Cours eller värde i detta fall utsättes.
Utskottens plan, att Silfver för Bankens inkomster och således för en del dess gamla Sedelstock skulle årligen inköpas, hade, om den ock någon gång kunnat styra Coursen, genom ökad efterfrågan på Vexlar, likväl utan tvifvel stärkt Bankens Credit, då deremot, på sätt jag redan haft äran nämna, det nu discuterade förslaget lika säkert skall om det annorlunda än med 464 Den § Junti f. ml det ofvsn uppgifne correctivat verkställes, både stegra Cursen och nedsätta BancoSedlarnes Credit och värde.
— Jag afstyrker således bifall å den väckta motionen.
Herr Cederfchjöld, Pehr Guftaf:
För att i ett sammanhang och med någorlunda ordning kunna framställa min enskilta åsigt af ifrågavarande ämne, samt de anmärkningar jag har att göra, vid hvad af åtskilliga värde Ledamöter nu blifvit yttradt, anhåller jag att få uppstiga till en högre ståndpunkt, och börja med att bestämma grunden får våra myntrepresentativers egentliga värde i allmänna rörelsen, samt sålunda fastställa en grundsatts, af hvilken allt hvad jag nu arnar anföra sedan skall blifva blotta afdelningar och tillämpningar.
Man tyckes nog allmänt anse mynt-representativérnas värde bero på ”Sedelstockens förhållande till Bankens Silf verf ond."
Jag för min del finner visserligen detta så mycket mindre underligt, som jag tillförene sjelf varit i samma förvillelse.
Men vid nogare öfver vägande har jag funnit, att den i Bancohvalfven förborgade, och för allmänheten tillbeloppet okända Silfverfonden, omöjligen kan bestämma myntvärdet: utan har jag öfvertygat mig, att våra mynt-representativers värde hufvudsakligen måste bero på Sedelstockens förhållande till landets production och i handel circulerande varumängd.
Det är landets i han-; del Den 9 Junii f, m, del circulerande varumängd och production, sorn bestämmer, huru stolt RörelseCapital sora erfor, dras.
— I ett land, hvars mynt är metalliskt, utvisar myntstockens numeraire jemte det verk-, liga behofvet af RörelseCapital:
Myntet strömm mar in och ut, allt efter som productionen och varumängden i landet ökas eller minskas.
Hos oss deremot, hvarest ej finns annat mynt äa Representativt, och hvarest således ingen egentlig in- och utströmning af mynt kan äga rum, kan det verkliga behofvet af RörelseCapital, endast uttrycka sig genom myntets värde i ali-, manna rörelsen.
Sjelfva RörelseCapitalet är nemligen Jdeeltt och åtskiljdt från den materiela myntstocken, samt fullkomligt oberoende af dess numeraire.
Erfarenheten lärer oss också, att Sveriges och Finlands gemensamma RårelseCapiial från äldre tider ej undergått någon annan förändring, än den, som berodt på productionens och handelns tillväxt.
Om matt således till Silfvervärde, efter 108 skilling» Curs, förvandlar vår, omkring 27 millioner stora, myntstock; så befinnes RörelseCapitalet ej utgöra iner än 12 millioner Riksdaler Specie: och till denna höjd har det blott långsamt och småningom uppstigit, under det att myntstocken, på särskilta tider, undergått de största och plötsligaste Jörändringar.
Detta vårt Rörelse-Capital kan genom directa åtgärder hvarken ökas eller minskas:
Om myntstockeos belopp förändrades, skulle myntvärdet förän-; dras i motsatt förhållande, så att Sedelstocken Ridd. o.
I Aid. %o 466 Den 9 Junii /, ml i alla fall blefve lika med 12 Millioner Specie.
Otn nu Finland upptar eri fjerdedel af det gemensamma RörelseCapitalet; så utgör Sverges enskilta behof af bytes-medel, såsom Representant af dess egna production och i handel civculerande varumängd, endast 9 millioner Riksdaler Specie. — Om således våra Sedlar upphörda att gälla såsom mynt i Finland, och vi tili och med vilja antaga, att vi finga hela den der circulerande Myntstocken till skänks, samt hela Sedelmassan sammanträngdes inom Sverge ensamt; skulle likväl myntvärdet nödvändigt försämras i samma förhållande som Sverges enskilta myntstock derigenom ökades:
Sedelstockens Silfvervärde skulle nedfalla till 9 millioner, och Coursen följaktligen uppstiga till 144.
Skulle vi deremot med varor inlösa den Finska andelen af vår Sedelstock, hvilket är det enda sätt, hvarpå vi i sjelfva verket lära kunna återfå densamma, erfordrades dertill en tredjedel af Sveriges i handel circulerande varumängd, hvarigenom återstoden, såsom måttstock och borgen för RörelseCapitalet eller Myntstockens värde, måste minskas till 6 millioner, och Coursen således uppstiga till 216.
Likaledes skulle genom mynt-stockens abi soluta ökning, nemligen genom nya Sedlars utgifvande, myntvärdet nödvändigt försämras: och denna försämring skulle omöjligen kunna förekommas genom inläggning af Silfver i Bancohvalfven.
För hvarje million nya Sedlar som utgåfves, medan Finland ännu med oss har gemensamt RörelseCapital, skulle myntets namn - Den 9 Junti f, m. 467 värde nödvändigt försämras en tolftedel, eller med andra ord, Coursell stiga 4 sk.: vore deremot våra sedlar ej mera gångbara i Finland,' utan hela myntetocken skulle uppvägas, eller om jag så får säga, garanteras af Sverges enskilta production och varumängd; så skulle myntvärdet genom samma million nya sedlar, försämras ännu mer, men i olika förhållande, allt efter som man ville föreställa sig, att Finland hade återlemnat alla där circulerande Bancosedlar för intet, eller att vi måst återköpa dem med varor; i förra fallet skulle myntet förlora i värde en niondedel af sin ursprungliga betydelse och Coursen stiga 5 och en tred-; jedels skilling; i det senare en sjettedel, och Coursen således uppjagas 8 sk.
Men ej nog dermed, att inläggning af Silfver i Banken till ett motsvarande värde, ej kan hindra nya Sedlars utgifvande att försämra myntet, är det tvärtom troligt, att sjelfva uppköpet af Silfver skulle, genom den större efterfrågan af denna såsom universal-mynt ansedda Metall, och genom varu-mängdens motsvarande minskning i landet, ännu mer befordra myntets försämring»
Om derföreSilfveruppköp skall blifva förmonligt för landet, eller till och med blott oskadligt; så borde åtminstone denCoursutsättas,efter hvilken silfver får köpas: och detta borde vara densamma efter hvilken man önskade att framdeles kunna företaga Realisation.
Det borde derföre bestämmas, att Silfver endast finge uppköpas til! exempel efter 108, eller kanhända, enligt Stats- och BancoUtskottens mening, 96 sk: Cours; derigenom förekommes, att Coursen al-. 468
Den 9 Juni i /. m. drig kunde falla under denna punkt, och en möjlighet öppnades tillika alt öka myntstocken i det förhållande produstionens tillväxt kunde påkalla.
Visserligen vore det knappt sannolikt, att Silfver skulle till detta pris, åtminstone innan nästa Riksdag, kunna erhållas: men just detta bevisade, att Sedelstocken ej skulle tåla att ökas, och att productionen ännu ej lemnade så stort öfverskott, att Silfver kunde, utan rubbning i myntvärdet, får nya Sedlar upphandlas.
Gerna medger jag, att missförhållandet emellan Bankens redbara fond och Sedelstockens belopp kunde i Aritmetiskt afseende minskas derigenom, att Silfver för nya Sedlar uppköptes, om ån efter en mycket högre Cours ån den3 sorn eljest troligen skulle komma att blifva: och jsg medger äfven, att möjligheten af en Realisation; derigenom »kulle befordras: men jag anser, på ds grunder jag nu förut anfört, tillika otvifvelagtigt, att myntvärdet skulle försämras i förhållande till mängden af de sedlar som utgåfvos, och att Realisation vid nästa Riksdag endast skulle blifva möjlig, kanhända efter 144 sk.
Dea årliga behållningen af sina inkomster är det enda, som Banken, i min tanka, bör använda till uppköp af Silfver: och i sådant fall måtte han gerna få köpa efter gångbart pris, utan att vara bunden till någon bestämd Cours.
Men skall Silfver uppköpas får nya BancoSedlar, så anser j»g för min del? jag upprepar
Den 9 Juni i /, m. 469 det å nyo, rent af nödvändigt, att det bestämmes, till hvad pris det får ske.
Jag utber mig en-, dasr, att, i afseende på den af någre ledamöter föreslagne Remiss till BancoUtskottet af förevarande ämne, få anmärk», att då Betänkandet nu för andra gången är under Ridderskapets och Adelns pröfning, och således enligt Grundlagen kan, med hvilka förändringar som hälst, antagas, den ifrågastäldte Remissen måste vara »ldeles öfverflödig, och skulle, i händelse den beslutades, endast förorsaka en onödig tids^ utdrägt.
Grefve Spens, Carl Guslaf:
Jag har begärt ordet, för att få förklara mitt fullkomliga instämmande i Herr På himans tanka, att Coursen ej kan styras.
Då jag i dag väckte frågan om Silfverköp, var det ej för att sty* ra Coursen, utan pä det »tt RörelseCapitalet måtte kunna öka sig de år sora handelsvinster blefvo.