Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill icke säga att så bör vara, och jag bar sett många exempel derpå, alt en jordegare tillskansat sig delar af en tillgränsandes jord, samt alt, om man tager storskifleskarlan i hand och jemför deri med marken, en stor olikhet visar sig.
Det sv nes då vara lämpligast, att landtmätaren tillsåge, att ett lörutvarande skifte lage till grund för innehafvet, och att den delningsgrund, som då varit gällande, äfven sedermera iakltoges.
Då finge hvar och en sin lott eller som honom t likom.
Nu gör man skifte och ser efter om jordegaren liar mer odlad mark än förut och derefter lår han ersättning i jord eller häfd, men icke är det skäl att låta en skiflesdelegare, som tillskansat sig annans egendom, bibehålla densamma; och, utom det orättvisa i sjelfva saken, hemställer jag, om det är öfverensstämmande med författningen om skattskyldig jords minskning.
Då jag anser författningen, sådan den nu är, böra bibehållas, måste jag yrka alslag å den nu föredragna punkten af Betänk:t.
Jag anser den af Lf t sk: t föreslagna lagbestämmelse vara af sådan ovedersäglig nytta för hela hamlet, att jag icke drager i betänkande att fortfarande yrka bifall till förslaget.
Det nuvarande förhållandet är särdeles lämpligt för landtmätaren, som lätt kan ölvertala en jordegare att begära 410 Den 16
Maj. skifte i den lofliga afsigt att tillskansa sig af sin granne ett egoområde, om hvilket denne icke kan bevisa, sedan hvilken tid han besutit det, men sorn, så långt man kan minnas tillbaka, aldrig varit från egendomen skiljd. R.
St:r hafva förut i afseende å ändringar i skiftesstadgan beslutat underdåniga skrivelser till K. M:t, och i det allmänna bästas namn anhåller jag att äfven ifrågavarande skrifvelse måtte uppföras på samma räkning som do föregående.
Under de 6 riksdagar, jag deltagit i LagUtskds arbeten, har alltid den form, hvari denna punkt är affattad, blifvit iakttagen, och hvartill det skulle gagna, att R.
St:r för detta särskilta läll göra en afvikelse, kan jag icke inse.
Lag-Utsk:t har deltigit i alli frågor al civill igs natur; R.
St:r laita sitt beslut och K. M:t sitt.
Antingen R.
St:r då säga att de »för sin del beslutat», eller säga att de »anhålla» om en förändring, derpå kan icke ligga någon vigt.
Rå det emellertid under många år gått för sig, att i fråga om skiftesstadgan aflåta skrifvelse till K.
M:t med anhållan om vidtagande af förändring, och häfd fiir detta bruk redan finnes, tyckes det mig vara en finess, att säga, att det numera icke skulle duga.
Jag kan icke anse att invändningen förtjenar något afseende, utan anhåller om bifall till Retäuk:t olörändradt.
Mot siste värde talare tillåter jag mig den anmärkning, alt om R.
St:r »för sin del besluta» och stadgandet alser civi lag, skall K.
M:t utan förändring bifalla eller afslå framställningen, men »anhålla» R.
St:r i underdånig skrifvelse om en förändring, då lastar K.
M:t å denna skrifvelse det afseende, han kan finna för godt och förändrar eller omarbetar lörslaget efter behag, utan att R.
St:r hafva något att säga deremot.
Att skifteslagen varit behandlad såsom ekonomisk lag bestrider jag visserligen icke, men i densamma förefinnas äfven stadganden, som höra till civillagen.
Alt 15 kap.
Jordabalken icke är att till civillagen hänföra, visste jag icke förr, än jag hörde det påstås af Konungens Juslitie-Kansler.
Della är en nyhet, men jag hoppas att den icke vinner häfd, tv den är alltför äfventyrlig.
I)å jag anser förslaget högst olämpligt, hoppas jag, att det af R. o. Ad. icke godkännes.
Jag hegärde ordet med anledning af ett ut tryck af en föregående värd talare.
Det smärtar mig att Gr.
Anckarsvärd så hårrit bedömer en hel korps, och jag hemställer huruvida det är rättvist och billigt atf, om, såsom det skett vid alla storskiften, en och annan bit blifvit lemnad oskiftad, och någon delegare i skilteslaget företagit odlingar på ett sådant område, när nytt skifte sedermera göres, denne delegare skall vara i orubbad besittning af hvad han tillskansat sig afenderas
Mej. 411 eller allas gemensamma rätt.
Delta kan jag ieke anse vara lämpligt, eller alt ett innehaf, sorn icke slödjer sig på laglig grund, bör bibehållas, och jag yrkar derföre fortfarande alslag.
Sådana intagor, som den siste värde talaren omnämnde, lärer icke kunna ske ulan med de öfrige delegarnes begifvande.
Lagen beskrilver urminnes häfd sålunda: »det är urminnes häfd: der man någon fast egendom eller rättighet i så lång tid oqvald och ohindrad besutit, nyttjat och brukat häfver, att ingen minnes, eller af sanna sago vet. huru hans förfäder eller fångesmän lörst dertill komne äro».
Om jag kommit i besittning på detta sätt af ett egoområde, då anser jag det vara mitt, ty sannolikt är, att jag kommit till det rättmätigan, och när alla skäl tala för en laga åtkomst, är det väl billigt, alt jag skall fråntagas deri jord, jag i urminnes tid besutit, brukat och innehaft, blott derföre att jag icke mägtar bevisa, huru mina fångesmän i en tid, så långt tillbaka, alt ingen minnes, kommit i besittning af detta område?
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till, dels återremiss af och dels alslag å Utsk:ls i förevarande punkt algilne förslag, framställde Ilr Gr. o. Landtm, först propos. pä bifall lill detsamma, hvartill svarades många nej, blandade med ja, sedermera propos. på återremiss deraf, hvartill svarades nej, och slutligen propos. få afslag derå, då svaren ut föllo med många ja, blandade med nej, och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Deri vidare behandlingen af förevarande Betänk, blef härefter uppskjuten till nästa plenum.
M:ts nedannämnde, denne dag ankomna Nåd. Propos:r till B.
St:r, nemi.: l:o ammie anslag till förändring och tillbyggnad af Centralhospitalet i Upsala; 2:o ang:de upplåtelse af mark till utvidgning af Upsala Central-hospitals område; 3:o ang:de anslag till Gymnastiska Central-Institutet; 4:o ang:de tillökning i arméens nuvarande kavalleristyrka; 5:o ang:de Krigs-Collegii ombildning till en armé-lörvaltning; 6:0 ang:de anslags beviljande dels till betäckande af en uti Svenska Spetsbergs-expeditionens räkenskaper befintlig brist, dels till fortsättning af recognoserings-arbetena på Spetsbergen, med afseende på utförbarheten af en gradmätning derstädes; 7:o ang:de afsöndring af jord från.
Häradshöfdingebostället Hvetlanda, Thomas- och Kallagården i Ostra härad, Jönköpings län; samt 412 Den 16
Maj. 8:0 ang:de pension frän allmänna indragnings-staten åt chefen för kameral-departementet i fångvårdsstyrelsen, Carl Mauritz Kruskopf.
Upplästes elt af Hr Silfverstolpe, August, inlemnadt mern. af följande lydelse: Af Ijensten hindrad att längre qvarstadna i Stockholm, får jag äran vördsamt afsäga mig min plats som Bänkman, jemte vördsam anhållan att vid min riksdagsmannarätt blifva bibehållen. R. 0.
Då det Utsk., jag haft äran tillhöra, numera alslutat sin verksamhet och jag nödgas återvända till min hemort, anhåller jag att, med bibehållen riksdagsmannarätt. få afsäga mig såväl min plats uti Bevilln.-Utsk:t som ock att vara R. 0. Ad:s Elektor.
Hr von Francken begärde denna anhållan på bordet.
Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Konst. - Utsk:t elter N:o 366 Frill.
Ehrenborgh, fnllm.
Gr. Wachtmeister, Hans; och befans dertill hafva blifvit utsedd N:o 844.
Hr Tigerklo, fullm.
Hr Björnstjerna, Johan Magnus.
Öppnades ITrr Elektorers lista vid val af en suppleant i Slats-Utsk:t efter N:o 392 Frih. Peyron, Gustaf Oscar; och befans dertill hafva blifvit utsedd N:o 559.
Hr PereswetolT-Morath, fullm.
Gr. Piper, Charles Emil.
Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Bevilln.- Utsk:t elter N:o 2,336 11 r von Möller, Peter; och befans dertill hafva blifvit utsedd N:o 120.
Liljencrants, Gustaf Fredrik.
Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af 2 ledamöter och 4 suppleanter i Banko-Utsk:t efter N:o 792 Hr Lagerhjelm, Gustal Reinhold, och N:o 1,528 Hr Gyllenram, Henrik Gustaf, samt fyra suppleanter i samma Utsk.; och befunnos hafva blifvit utsedde till Ledamöter: N:o 1,582 Hr Steuch, Mathias; » 2,336 Hr von Möller, fullm.
Hr Ribbing, Erling; samt till Den lé M|aj. 413 Suppleanter: N:o 183 Frih.
D’Albedylill, Gustaf; » 263 Hr Planting-Gyllenbäga, Erik Willielm Casimir; » 304 Frih. Fock, Alexander Geor»; » 1,991 Ilr Sköldebrand, Erik Bogislaus.
Öppnades Ilrr Elektorers lista vid val af 3 ledamöter i Allm.
Besv.- och Ekon.-litsk:t efter N:o 107 Gr.
Gr. Piper, Charles Emil, N:o 393 Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg, och N:o 2,261 Hr af Borneman, fullm.
Hr af Klint, Erik Magnus, samt en suppleant isamma Ulsk., efter N:o 2,075 Hr af Huss, fullm.
Hr Törnebladh, Carl Ottomar; och bellin* nos hafva blifvit utsedde till Ledamöter: N:o 62 Frih. Mörner, fullm.
Mörner, Carl Göran ; » 313 Frih. v. Platen, Carl Baltzar; » 1,053 Hr Hammarberg, fullm.
Gr. Mörner, Carl Robert Stellan; samt lill Suppleant: N:o 1,912 B.
Hr Nordenskjöld, Adolf Fredrik.
Hrr Elektorers lista vid val af en suppleant i särskildta Utsk:t för behandling af Sjölags-lörslaget, efter N:o 1,955 Hr von Oelreich, lullrn.
Gr. Lewenhaupt, Mauritz Emil August; och befalis dertill hafva blifvit utsedd N:o 2,308 Ilr af Ström, Carl Ferdinand.
Hrr Elektorers lista vid val 2 ledamöter i Riddarh.-1’tsk:f efter N:o 124 Gr. Sandels, Samuel August, och N:o 2,118 B.
Hr Lagerheim, Elias, samt en suppleant derstädes efter N:o 2,120 A. Hr Nauckhoff, fulim.
Hr Munck af Fulkila, Carl Bror; och befunnos hafva blifvit utsedda till Ledamöter:
N:o 2,258 Hr af Georgii, Carl Evert; » 2,259 Hr af Wåhlberg, Göran Didrik; samt till Suppleant:
N:o 1,878 Hr Malmerfelt, fullm.
Hr Belfrage, Johan Gustaf Willielm. R. 0.
In fidem, O. Brakel. 414 D«n 20 Maj.
Onsdagen den 20 Maj 1863.
Justerades prot:t för den 14 sistl.
Upplästes ett af Frih. von Platen, Carl, ingifvet mern. af följ:de lydelse:
Med stöd af 23:dje §:n R. 0., får jag vördsamt afsäga mig den plats inom Allm. Besv.- o. Fikon.-Utsk:t, hvartill R. o.
Ad:s Hrr Elektorer behagat kalla mig.
Tacksam lör det förtroende, som blifvit mig visadt genom mitt utseende till både Bänkman och ledamot i Ekon.-UtskM, måste jag likväl, för att ej nödgas åsidosätta andra offentliga uppdrag, afsäga mig dessa båda befattningar.
Med anledning häraf anmodade Hr Gr. o. Landtm, dels R. o. Ad:s Hrr Elektorer att utse 2 ledamöter i Allin. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter Gr.
Mörner och Frih. von Platen, dels Ståndets Hrr Bänkman att välja en Elektor efter Gr.
Hr Gr. o. Landtm, lät uppläsa följ:de från chefen för national-musei-byggnaden ankomna skrifvelse:
Jag får härmed äran underrätta, att för de
Hrr ledamöter af Högloft. B. o. Ad., som önska bese national-musei-byggnaden, skall densamma hållas öppen nästkommande Thorsdag den 21 dennes emellan J1 oell ^4 e. m.
Föredrogs ett ifrån Vällotl.
Borgare-St. ankommet prot.- utdrag N:o 307, för den 16 dennes, innefattande inbjudning till R. o.
Ad. samt Preste-St. att biträda Borgare-S:ts, i afseende å ll:te punkten af Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 87, fattade, med Bonde-St:s sammanstämmande beslut, för så vidt det rörde anvisande af 1,062,000 rdr för norra stambanans fortsättning från Upsala till Sala, Den 20 Maj. 415 Delta prof.-utdrag begärdes af flere ledamöter på bordet, hvarjemte anmälte sig och yttrade Frih. af Ugglas, Gustaf:
Jag får anhålla att den nu upplästa inbjudningen måtte sättas främst på nästa plenums föredragningslista.
Föredrogos och remitterades till Stals-Utsk:t K.
M:s den 16 dennes bordlagde Nåd.
Propos:r: ang:de anslag till förändring och tillbyggnad af central-hospitalet vid Upsala ; ang:de upplåtelse af mark till utvidgning af Upsala centralhospitals område; ang:de anslag till gymnastiska central-institutet.
M:s den 16 dennes bordläde Nåd.
Propos., ang:de tillökning i arméens nuv:de kavalleri-styrka.
Hr Silfverstolpe, David Ludvig, anförde skriftligen: Sedan Allm. Besv.- o. Ekon.-Utslcts förslag om Smålands Husar-reg:tes alsittande, föranledt af väckt motion derom inom Ilederv. Bonde-St., blifvit al B.
St:r alslaget, hade jag hyst hopp att denna fråga nu och för sista gången förfallit, heldst det försports, att den af K.
M. nedsatta Landtlörsvars-komitéen vackt förslag om kavalleriets förökande.
Nu har detta kornitéens förslag, sedan det lyckats vinna regeringens gillande, blifvet till B.
Skr öfverlemnadt, och, besynnerligt nog, tillråder komiléen alt, för att öka vår kavalleri-styrka, Smålands Husarreg:te måtte afsitta.
Detta är det enda positiva af förslaget.
Till ersättning för det afsuttna reg:let lemnäs åt en aflägsen framtill hoppet om en större kavalleri-stvrka.
Föreliggande förslag, som afser införande af ett slags cirkulation inom de olika vapnen af vår indelta armé, är, enligt min åsigt, lika opraktiskt vid tillämpandet, som tanken deraf är djerf.
Man vill öka kavalleriets kraft och anseende (den kraft och det anseende, som dokumentera sig på slagfältet) och till den ändan låter man ett godt, och ett i alla alseenden godt reg:te afsitta, och låter i dess ställe ett inlänteri-reg:te sitta upp.
Hvar och en, som något studerat krigsväsendet, och som känner våra förhållanden, öfverraskas af denna djerfva tanke, som blir allt obegripligare, ju längre man söker utgrunda den.
Att låta ett indeldt kaval!eri-reg:te afsitta, om man har förmycket deraf, det går an och har praktiserats inom vår armé; men att låta ett reg:te afsitta derföre att vi hafva för litet kavalleri, 416 Den 20 Maj. det är en högst öfverraskande idé.
Dertill måste finnas några vigtiga skäl.
Låt oss undersöka hvilka de kunna vara. l:o Ett antagligt skäl vore, om man kunnat bevisa, att Småland, som under Carl Xl:s tid mägtade uppsätta 1000 man kavalleri, nu saknade förmåga att underhålla 500.
Ett sådant förhållande har icke kunnat bevisas, utan har tvertom blifvit bestridt af trovärdiga personer från Småland, deribland äfven af rusthållare.
Således måste det skälet förfalla. 2:o Förefinnas några högre strategiska skäl för förslaget, sammanhängande med stora planer för lan itlörsvarets omorganisering?
Alse dessa planer alt på kavalleri blotta vår östra kust, der det, i händelse af krig, kan komma att behöfvas, och att i dess ställe sätta upp kavalleri i närheten af vår vestra kust, der deremot fiendtliga anfall troligen icke mera komma i fråga, så ingifva dessa planer icke förtroende till deras omdöme, sorn uppgjort dem. 3:o Vinnas genom den föreslagna cirkulationen några besparingar för landet eller statsverket?
Nej! Smålands Husar-reg:tes kompletta utredning af hästar, vapen, munderingar m. m., som kostat mycket att uppsätta, blir bortkastad värdelös, då deremot med dryg kostnad en sådan skall anskalläs för det reg:te, som skall uppsitta.
Dertill kommer det nuvjde befälets, så väl vid husarerna, som vid Westgötha regite, afiönande eller pensionerande.
Huru vill man förfara med det befäl, som fått Konungens fuIImagt på en viss beställning vid ett reg:te, med åtföljande boställe och lön?
Kan det skickas mot sin vilja till en annan ort att der fjenslgöra vid en annan trupp?
Åtminstone har icke så tillgått förr, då någon kavalleritrupp, alsuttit.
Staten måste bär träda emellan och släppa till medel till befälets afiönande eller pensionering för lifstid.
I händelse vi behöfva öka vårt kavalleri (en fråga, som jag icke tilltror mig bedöma), så kommer alltid det befäl, som tillhört den trupp, som skall uppsitta, att betunga statsverket med pensionering, men, enligt det bär framlagda förslaget, skulle 3 gånger så mycket befäl komma i samma kategori.
Fastän i det föreliggande projektet alla detaljer icke blifvit förbisedda, alldenstund man deri finner till och med de anspråkslösa kruhbpålarne och kruhblinorna observerade, är dock icke någon kalkyl synlig öfver hvad statsverket skulle komma alt utbetala i och för ofvannämnda helais pensionerande.
Sedan jag nu försökt påpeka de kostnader, staten kommer att vidkännas vid genomförande af förslaget, torde det vara öfverflödigt att orda mycket om de rustandes utgifter, då de skola uppsätta det nya kavalleriet och infanteriet, emedan dessa utgifter ligga i klar dager för hvar och en.
Jag tror mig hafva visat att någon ekonomisk vinst (ör <let allmänna, lika sorn för det enskildta, icke blir en följd af förslagets antagande.
Då alsigten med förslagets afgifvande är att öka kavalleriets styrka, så låt oss se huru detta mål vinnes.
Komitén tror sig Den 20 Mej. sig hafva fördröjt den kännbara förlusten af Smålands Husarreg:te, derigenom att regrlet icke komme att afsitta förr än en motsvarande styrka af Westgötha reg:te vore färdig att öfvertaga dess röle.
När detta stadium inträffar, och huru dess inträdande skall kunna bedömas, äro frågor, som icke lätt kunna besvaras.
Ar meningen att det är inne, sä snart häst och karl blifvit uppsatte och så mycket öfvade. att de kunna pä exercisfältet utöfva några evolutioner, så misstager man sig.
Mera fordras i våra tider.
Säkerhet för bedömande af det nya reg:tets duglighet vinnes icke förr än det, efter bibringad fullständig färdighet i alla stycken, fått praktiskt, under förhållanden, så mycket som möjligt liknande det verkliga kriget, tillfälle visa sin förmåga, både befälets och truppens.
Dertill, Mina Hrr! fordras lång tid vid arméer, som hela året om ligga regdsvis samlade, och som räkna 365 exercisdagar om året; hvad skall då icke fordras för vår indelta ryttare, med en så kort exercis som kan honom beskäras.
Lägg dertill bristen på dugligt befäl.
Att det nya reg:tet snart nog kan få alla befälsplatser besatta, betviflas ingalunda, men att helt tvärt få uppsatt ett helt reg:tsbefäl af goda instruktörer, torde blifva omöjligt, heldst det ringa antal af Smålands Husarers nuv:de befäl, som skulle vilja utbyta de förmåner, som vid afsittningen blifva dem tillförsäkrade, emot anställning vid Westgöta kavalleri, ännu fortfarande behöfves vid det förra, ännu existerande kavalleriet.
Följden blefve att till en början den råa truppen komme att handledas af ett, till stor del, omoget befäl, som, utan att mäta sina krafter eller ana bristen deraf, endast eftersträfva avancement och högre lön.
Af dessa anledningar kan man anse för säkert att, sedan det nya reg:tet blifvit kompletteradt med befäl, manskap och hästar, erfordras minst 20 år innan deraf kan bildas ett godt rytteri.
Beräknande den öfningstid, som rimligen kan tänkas blifva en indeld trupp tilldelad, och det osäkra befäl, som blir dennas ledare, är säkerligen hvarje erfaren kavalleri-officer af min tanke.
För dem, som icke tillhöra facket, vill jag blott tilllägga, att med godt rytteri menas det, som icke allenast på exercisfältet drägligt kan förflytta sig från en punkt till en annan, utan det, som i alla förefallande, ofta ganska brydsamma, förhållanden under ett fälttåg förstår att draga fördel af omständigheterna, och, med ett ord, kan sköta sig.
Dertill fordras vid detta vapen mera än vid något af de andra, att hvarje karl i ledet är väl instruerad, har förtroende till sig sjelf och till sin häst, hvilka tillsammans blott utgöra ett helt.
Slut-akten af ett kavalleri-anfall, det misslyckade, så väl som det lyckade, är enskild strid, man och man emellan, eller mellan tillfälligt bildade grupper, i förra fallet för att förebygga ett nederlag, i det sednare för alt skörda frukterne af segren.
1 båda fallen fordras af ryttarne lugn, rådighet och säkerhet, eller att de tillhöra ett godt kavalleri.
Lika nödvändigt som ett godt kavalleri är för en armée, lika skadligt är ett dåligt.
Det sednare kostar i underhåll mera H. IV. 27 418 Den 20 Maj. iin det förra, emedan det icke förstår att sköta sig under marcher och tåg, hvarföre en stor de! deraf förstöres innan den kommit i fiendens närhet.
Icke nog att ett dåligt kavalleri ingenting förmår uträtta i handgemänget med fienden, det försvårar arméens rörelser och blir lör densamma i alla afseenden besvärligt.
Vid en armée, som länge haft fred och der således de olika delarne deraf icke kunna åberopa bragder från gårdagen, finnes en, om än icke fullt motsvarande, dock ganska värderik ersättning i de bragder, som fortlefva i traditionen från förra tider, och å hvilka inskriptionerne på våra fanor lemna åt hvarje af våra korpser sin ärorika andel, hvars antydande af ett aktadt och dugligt befäl, i ett afgörande ögonblick, säkerligen icke blifver utan verkan.
Alven detta goda blir genom den föreslagna omsadlingen kastadt olver bord.
Man kan bemöta detta faktum med erinran om att Westgötha reg:te fordom varit kavalleri.
Ja, det är sannt, men sedan den tiden har en generation af reg:tet uppfostrats i den för ett infanteri lofvärda läran: att kavalleri-vapnet icke är så farligt.
De gamla traditionerne hafva således omsorgsfullt blifvit begralda, och kunna säkerligen icke under den nu lefvande generationen uppgräfvas och ingifvas den fordna kraften.
Kavalleriet, som icke eger någon defensiv kraft, utan som, så ofta det uppträder, måste tillgripa den offensiva, och rycka fienden på lifvet, behöfver mera än de andra vapnen allt som kari elektrisera individerne, således äfven hugkomsten af förfädrens traditionela bragder.
Deraf eger det lifliga och hurtiga Smålands Husar-reg:te lysande minnen från hvarje gång reg:tet blandat sig i allvarets lek, äfven från sista kriget 1813 och 14.
Huru förslaget att Smålands Husar-reg:te icke skulle afsitta förr än en motsvarande styrka Vestgötar uppsuttit, kan komma att motsvara det afsedda ändamålet, eller förebyggande af kavalleriets försvagande, betviflar jag.
Utom att det, i mitt tycke, ligger någon grymhet i den tidsutdrägt, som fördröjer verkställigheten af Hussarernas dödsdom, kan man väl icke begära, att den nu inom reg:tet rådande hurtighet och liflighet, icke, efter domens afkunnande, skall lemna rum åt nedslagenhet och liknöjdhet.
Föreställningen att detta förhållande skulle uteblifva, och regementet fortfarande skulle låtsa glömma sin dödsdom, och fortlefva i inbillningens svärmande fantasier, kan väl ingen tänkande menniska hysa.
Nog af, reg:tet kommer att år från år, ja dag från dag, så märkbart förfalla, att dess slutliga försvinnande skulle blifva föga känbart.
Af hvad jag haft äran anföra, finnes, att jag föredragerett fåtaligare, men godt kavalleri framför ett fiertaligare, men sämre, och att jag således röstar för att vi icke måtte utbyta det goda vi hafva mot något sämre, men talrikare.
Efter att nu hafva granskat landtförsvars-komiténs förslag, kommer jag till följ:de slutsats, att l:o någon nödvändighet hjuder icke att Smålands Husarreg:te måste afsitta; Den 20
419 2:o frän strategisk synpunkt är åtgärden vådlig och förkastlig; 3:o från ekonomisk synpunkt kommer den att förorsaka dryga kostnader, så väl för staten, som för enskilda; och 4:o i stället för kavalleriets förökande med 500, kommer arméen att, under en tid af vid pass 30 år, blifva i saknad af ett godt kavalleri-reg:te, utan att hafva något ens användbart i dess ställe.
Under samma tid vore vi äfven i saknad af 2:ne infanteri-bataljoner, i hvars ställe 1 bataljon småningom skulle bildas af det afsuttna Husar-reg:tet.
Dessa förhållanden, skulle jag tro, utgöra tillräckliga skäl till det framlagda förslagets förkastande.
Jag föreslår deremot att R.
M. göra anhållan derom, att, i händelse K.
M. skulle finna nödigt att öka kavalleriet, sådant då måtte ske, utan att rubba det nu befintliga, genom en af de afsuttna bataljonernas åter-uppsittande, vare sig Westgötha reg:tes eller Lif-reg:tets Grenadier-korps.
Skulle Grenadier-korpsen dertill utses, kunde de deraf bildade sqvadronerna fördelas på Lif-reg:tets Dragon- och Husar-korpser, i händelse K.
M. ansåge sådant lämpligt, och derigenom några reg:ts-officers-Iöner indragas.
Denna åtgärd skulle åtminstone icke föranleda den mångfaldiga upplösning, som antagande af föreliggande förslag skulle förorsaka; Upplösning, så mycket mera vådlig, som den instundande tiden är långt ifrån att lemna garantier för ett långvarigt fredslugn
Jag anhåller att mina nu afgifna anmärkningar måtte få åtfölja remissen till vederbörligt Utsk. Gr. af Ugglas, Ludvig:
Då landtförsvars-komitéens utlåtande uti förev:de fråga kommer att meddelas det Utsk., till hvilket K.
Propos. skall remitteras, och detta Utlåt, torde finnas gifva svar på det mesta af hvad Hr Silfverstolpe anfört, behöfver jag endast med få ord bemöta hans anmärkningar.
För att kunna bedömma denna fråga, måste man först för sig göra klart, huruvida en tillökning uti kavalleriets styrka är nödig, eller ej.
Detta spörjsmåi har komitén jakande besvarat, af skäl, som temligen utförligt blifvit framställda.