Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då för - Den 22 Ja nu ar i i f. m. 101 hållandet är sådant, och jag inslämrner med Friherre Åkerhjelm och Gretve Fersen, att det blir mödosamt att genomgå och sammanjemka alltsammans, hemställer jag att man, med förbigående deraf, må hos Kongl.
Majit i underdånighet anhålla, om vidtagande af sådana åtgärder, som stå i öfverensstämmelse med de principer för handeln, hvilka i senare tid gjort sig gällande.
Jag önskar likväl, att vid Friherre Åkerhjelms punkter åtminstone måtte utsättas, hvilka som menas med resande.
Om det ej sker med omsorg, torde lurendrägare!! äfven komma alt passera för resande, och införa så mycket han behagar.
Detta är den enda anmärkning jag har att göra.
Jag hade trott, att först borde bestämmas, huru Utlåtandet skall föredragas till afgörande.
När proposition gjordes på dess afgörande punktvis, hörde jag nästan intet annat än ja till svar deruppå.
Då Friherre Åkerhjelm nu likväl genomgått Utlåtandet i sin helhet, får jag, som ej kunnat höra en stor del af dess yttrande, blott erinra, att man icke kan behandla saken helt och hållit såsom önskuingsmål.
Härtill hemtar jag redan anledning deraf, att ej blott Ekonomiutskottet, utan äfven Bevillnings- och LagUtskotten handlagt frågan.
Om det blott vore ett önskuingsmål, skulle jag ej anse mig böra nu upptaga Rid - 102 Den 22 Januarii f. m. derskapets och Adelns tid.
Men jag ber, alt få fasta uppmärksamheten på den vigtiga omständighet, att Utskotten föreslagit, det hvar och en, som anses behörig att anställa visitation efter lurendrejadt och tullförsnilladt gods, må lemnäs utan ansvar, i händelse han icke träffar något.
Således kan en sådan, om han behagar, antasta hvem han vill, och störa husfreden på ett sätt, som vore icke blott oroande, utan äfven chikanöst.
Detta visar, att saken icke är blott ett önskningsmål, utan äfven ingriper i den personliga säkerheten; hvarföre jag anhåller, att Utlåtandet måtte blifva punktvis föredragit, såsom Ståndet redan beslutat.
Erkännande rigtigheten af de moliver Friherre Åkerhjelm nyss anfört, instämmer jag deruti, att de af honom projecterade grunder må vid den underdåniga skrifvelsen till Kongl. Maj:t bifogas.
Derigenom tror jag äfven Herr Munck af Rosenschölds farhåga vara förebygd, då desse grunder innefatta Ridderskapets och Adelns tankar i detta ämne.
Likväl torde det tillåtas mig göra några anmärkningar och tillägg till de af Friherre Åkerhjelm föreslagne punkter; icke derföre att jag vill lossa alla band, utan för att någorlunda rättvist söka jemka de stridiga intressen, som i denna fråga uppkomma.
Vid behandlingen af detta ämne synes mig, alt man Den 22 Januarii i. in. io3 bör åstadkomma tillräcklig controll emot lagbrytaren, utan att handlöst underkasta medborgaren otillbörliga vexationer.
I följd deraf tar jag mig friheten att vid andra punkten, just der Friherren omtalar visitationer på gator och under bar himmel, föreslå, alt man måtte föreskrifva skadeersättning, om något af varorna illa medfares; äfvensom jag föreslår, att visitation på kroppen, då intet förbrulet gods dervid anträffas, måtte betraktas såsom olaglig visitation.
Vid andra Momentet, angående visitation i salubodar, skulle jag äfven önska föreslå, såsom tillägg, skadeersättning, när icke förbrutet gods anträffas.
Jag gör detta med anledning af flere yttranden i Välloflige BorgareStåndet, hvarest man fästat uppmärksamheten på, huru en handlande, då dess salubod visiteras, störes i sin handel, hvilket vid marknadstillfällen äger för honom största inflytande i pecuniairt afseende.
Vidare skulle jag i 3:dje punkten vilja föreslå, att inneliafvaren af anträffadt förbrutet gods må vara fri från ansvar, om han gitter visa, alt han varorne bekommit af inom Riket bosatt eller handel drifvande person.
För mig synes detta af högsta nödvändighet, emedan annars vid visitationer en person, sorn fått varan genom lagligt köp, skulle kunna blifva oskyldigt antastad och förd till rättegång för lurendrägeribrott.
Vid 5:te punkten skulle jag önska tillägg af orden: ”på ofvan tillåtne ställen och så vidt Den 22 Januarii f. m. ”genom visitations-förrättningen ingen ska”da tillfogas personens egendom.”
Vid y:de punkten, hvaruti Friherren sökt förebygga olämpliga vexationer, skulle jag endast önska att man matte göra det tillägg: ”så vidt ”varans egenskap af förbruten kan bevisas.”
För öfrigt får jag, såsom svar lill Herr Munck af Rosenschöld, lemna den upplysning, att de förändringar Bevillnings- Lag- och EkonomiUtskotten gjort i deras senare Utlåtande allenast innefatta ett borttagande af alla de correctiv, hvarigenom medborgaren är tryggad emot vexationer.
Utskotten hafva icke skärpt några straffbestämmelser, utan allenast borttagit en del af dem, sorn drabbade Tulltjensteman vid misslyckade visitationer, och således utvidgat visitationsrätten öfver dess tillbörliga gränsor.
Föröfrigt instämmer jag äfven med Herr Munck af Rosenschöld deruti, att om BevillningsLag- och EkonomiUtskottens Utlåtande N:o 3o blifver antagit, det blir svårt att i enlighet dermed utfärda en Författning, hvarigenom man undviker vådligheter för husoch hemfriden.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken yttrade, att sedan, i anledning af derom gjord hemställan, proposition blifvit af Hans Excellence framställd derå, att ifrågavarande Utlåtande borde punktvis pröfvas och afgöras, samt, på sätt Hans Excellence uppfattat Ridderskapets och Den 22 Januarii f. m. io5 Adelns svar, Ståndet jemväl denna proposition bifallit, ansåg Hans Excellence det tillhöra dess pligt alt föredraga Utlåtandet punktvis; varandes Ridderskapet och Adeln i alla fall i tillfälle att, genom afslag å hvarje punkt, komma till det slut, som Ståndet önskade.
Herr Bråkenhjelm }Behr Reinhold:
Hvad som inträffat sedan Herr Grefven och LandtMarskalken inbemtade
Ståndets svar, nemligen att arne Ledamöter ingifvit hela förslag i ämnet, skulle jag tro vara nog anledning för Ståndet att ändra sitt beslut rörande ifrågavarande Utlåtandes föredragande punktevis.
Jag anhåller således, att Herr Grefven och LandtMarskalken ville fråga Ståndet, om det ej nu önskar, att Utlåtandet i sin helhet må föredragas.
Om, för att förekomma Utlåtandets föredragning punktvis, man blott behöfde yttra sig deröfver i sin helhet, vore det lätt att få Ridderskapets och Adelns redan fattade beslut om dess företagande punktvis förändradt.
Utomdess är det hvar och en Ledamots rätt, att när, efter återremiss, frågan i ett nytt Utlåtande andra gången förekommer, få detta styckevis föredragit.
Jag hemställer dessutom i öfverensstämmelse med hvad Grefve von Fersen tyckts medgifva, om det är rådligt, att öfverlemna åt executiva makten io6 Den 22 Januarii f. m. ensam att bestämma straff för förbrytelser emot medborgare.
Enligt Grundlagen existerar ingen sådan lag, sorn icke af Lagstiftande och utöfvande Makterne gemensamt blifvit sancLionerad.
Jag tror äfven, att Utlåtandet måste punktvis föredragas, om någon sådant begär; men jag vet icke, hvad tillfredsställelse man deraf skulle hafva, då man förut vet, att punkterna antingen måste afslås, eller endast koramo att lemna ett osammanhängande helt.
Yrkas likväl föredragning punktvis, tillstyrker jag, att
Ståndet först må afslå alla punkterna, och sedan öfvergå till pröfningen af Friherre Åkerhjelms jemknings-förslag.
Jag medger, att intet negativt svar gafs på Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition; men både Grefve von Fersen och jag anmälte oss i detsamma, propositionen gjordes, för att få yttra oss öfver det hela.
Jag vill dock icke bestrida, att beslut blifvit fattadt, och skall visserligen, om det vidhålles, underkasta mig detsamma, ehuru tiden på dagen tyckes vara väl långt framskriden för begagnande af ett sådant föredragningssätt.
Jag bar visst så mycken consideration, som någon, för Ridderskapets och Adelns tid, och skall derföre, ehuru det icke är min skuld att
Den 22 Januarii f. m. 107 Utlåtandet ej längesedan börjat afgöras, af egard för Ridderskapet och Adeln och för Friherre Åkerhjelms närmare kännedom af ämnet, afstå från yrkande på föredragning punktvis; och får i det stället begära, att Friherre
Åkerhjelms förslag måtte punktvis företagas till afgörande.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om, sedan Hr Munck af Rosenschöld nu mera afstått från dess begäran, att Utlåtandet måtte punktvis föredragas, Ridderskapet och Adeln önskade, att detsamma skulle i sin helhet till afgörande framställas.
Sedan det nu blifvit afgjordt, att Friherre Åkerhjelms förslag skall föredragas, får jag förklara, att jag gillar Friherre Åkerhjelms tankar i ämnet, och önskar att det nya systemet för handeln, en gång vidtaget, måtte lyckas, hvarföre jag icke heller vill eller bör enskildt motsätta mig de åtgärder, som dess vänner anse lämpliga.
Jag tviflar på framgången, men önskar att man måtte försöka alla utvägar att lyckas, emedan man allenast på denna väg kan komma till öfvertygelse om dess felaktighet.
Jag önskar äfven en bestämning, hvad som menas med resande(så att det icke blir resande lurendrejare, utan resande hederligt folk, som io8 Den 22 Januarii f. m. undantagas från visitation), äfvensom att försäljning inom landet af till införsel förbudne varor ej måtte äga rum.
I anledning af Herr Munck af Rosenschölds framställning, att detta icke är ett önskningsmål, får jag nämna, att, enligt 34 §■ Riksdagsordningen 2 Mom. bestämmes målets beskaf u fenhet helt och hållit af ämnetj men icke af de Utskottj som handlagt detsamma.
Den fara Herr Munck af Rosenschöld framställt deraf, att ingrepp kan äga rum i enskilde medborgares rättigheter, är ingen, då Regeringen är pligtig alt iakttaga hvad allmänna lagen för dessa rättigheters helgd föreskrifver.
Således anhåller jag om bifall på Friherre Åkerhjelms förslag, äfven i formen, emedan jag tror att Rikets Ständer Röra inskränka sig till grunderna, och utarbetandet ske af de myndigheter, hvilka äro i tillfälle att på ett ändamålsenligt sätt handlägga målet.
Herr Munck af Rosenschäld:
Jag har icke grundat mitt påstående endast derpå, att målet blifvit handlagdt af Lag- och Be•villningsUtskotten, utan äfven derpå, att frågan rörer en straffbestämmelse, i hvilken jag tror Lagstiftande Makten böra deltaga.
För öfrigt, om Ridderskapet och Adeln skulle finna tiden för långt liden, finnes en utväg, nemi. att afslå Utlåtandet, och lägga Friherre Åkerhjelms förslag på bordet.
Jag instämmer i Den 39 Januari! f. nj. 109 den siste Ledamotens anhållan om alsing på Utlåtandet, men hemställer tillika, om icke Herr Munck af Rosenschöld behagade medgifva, att Friherre Åkerhjelms förslag nu må företagas punktvis i stället för att läggas på bordet.
I afseende på den frågan, om Friherre Åkerhjelms förslag skall blifva hvilande eller genast företagas till pröfning, underkastar jag mig gerna Ridderskapets och Adelns önskan.
Marskalken gjorde proposition till bifall å Utskottens ifrågavarande Utlåtande.
Ja och Nej. Herr Lefre'n: Jag Önskar, i händelse af afslag på Utlåtandet, det förord, alt sådant icke måtte lägga något hinder i vägen för antagande af de punkter i Friherre Åkerhjelms förslag, som äfven finnas i Utskottens.
Detta anser jag så mycket nödvändigare, som man annars kunde säga, att Friherre Åkerhjelms förslag innefattade en ny motion, hvars företagande särskildt skulle strida emot formerna.
Jag instämmer med den siste Talaren.
I mitt förslag äro flere delar, hvilka äfven finnas i Utlåtandet.
I 10 Den 22 Januari i f. ra.
Det är Ståndets rätt att nu förändra Utlåtandet.
Jag hemställer derföre, om hvad Friherre Åkerhjelm anfört, och som endast innefattar en förändring, nu kan behöfva hvila, eller om det icke vore bäst att nu börja med Friherrens och Grefve von Fersens förslag, samt sedan afslå det öfriga.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, alt, då tiden redan så långt framskridit, den ytterligare discussionen i ämnet måtte fä lill eftermiddagens plenum uppskjutas.
Fredagen den 22 Januarii i83o.
Upplästes till justering ExpeditionsUtskottets Förslag till arne §§. af RiksdagsBeslutet, den ena angående StatsVerkets inkomster, och den andra angående dess utgifter.
Den 22 Januari i e. m. 11 r Herr von Hartmansdorff3 August:
Om jag ej hört orätt, omförmältes i den ena §. af RiksdagsBeslutet, som till justering upplästes, alt en ökad Bevillning af 124,000 R:dr skulle tillkomma, ehuru både Statsoch BevillningsUtskotten satt i fråga, att ingen ny Bevillning skulle behöfvas, i anseende till de högre inkomster, som Tullmedlen och Bränvinsskatten påräknas gifva.
Jag anhåller således, att denna §. mätte hvila, till dess ifrågavarande ämnen från BevillningsUtskottet återkomma.
Herr Tham, Wollrath: Att Bevillningsutskottet i sitt återremitterade Betänkande föreslagit, att denna summa skall utgå såsom tillökning i Bevillningen, i händelse Tull- och Bränvins-inkomsterne icke skulle uppgå till det påräknade beloppet, sådant förändrar icke summans egenskap af Bevillning.
Den nu upplästa expeditionen innehåller intet annat, än hvad redan blifvit af RiksStånden justeradt och af Talmännen underskrifvit, nemligen att dessa 124,000 R:dr icke skola såsom Saltpeterskalt utgå.
De måste således fördelas på den öfriga Bevillningen.
I den af Talmännen underskrifne RiksStaten står icke annat, än den af StatsUtskottet uppgifna Statsbrist-summan, men ingen ting om dessa I 17.
Den 7.7. Januarii e. m. 134.000
R'dr.
Jag liar trott, att, då man talar om ny Bevillning, man dermed menar den Allmänna, men icke TullBevillningen.
Jag anhåller derföre ännu en gång om uppskof, till dess BevillningsUtskottet uppgifvit, huruvida någon ökad Allmän Bevillning behöfves, eller icke.
Jag anhåller, att den ifrågavarande delen af Expeditionen måtte å nyo uppläsas, på det Herr von Hartmansdorff må erfara, att ej ett ord finnes derom, huru summan skall utgå; beloppet måste deremot vara utsatt.
I anledning häraf upplästes den ifrågavarande delen af §., så tydande: ”StatsVerkets Utgifter . . .
R:dr 9,136,200.
”Då härifrån afdrages Stats”Verkets påräknade Inkomster . . .
R:dr ^,285,000. ”samt för Saltpetter”gärden af ökad Tull”och BränvinsBevill ”nin
Efter hvad j3g kunnat fatta, står det bestämdt, att dessa 124,000 R:dr skola utgå genom ökad Bevillning.
Det är visserligen sant, att Den 22 Ja nu nr ii e. ra. att man lian kalla äfven Tull- och Postmedlen för Bevillning, men sådant är icke det allmänna begrepp man fäster dervid.
Jag tror således termen i RiksdagsBeslutet böra modifieras, för att icke förleda omdömet. ^ Friherre
Denna §. angår Stalsregleringen och icke Allmänna Be vinningen.
En annan §. i RiksdagsBeslutet kommer alt innehålla hvad Rikets Ständer om Allmänna Bevillningen beslutat.
Då först är det, som Ridderskapet och Adeln får tillfälle bedöma, om jemväl den blifvit origtigt uppfattad.
Det är just derföre, att Utskottet i denna , hvilken handlar om Statsregleringen, äfven yttrat sig om något, hvilket icke egentligen hör dit, sora jag gjort anmärkningen, och yrkat, att frågan måtte få hvila på bordet* Herr af Billbergh förenade sig med Herr von Hartmansdorff.
I anledning hvaraf Hans ExceTlence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att ifrågavarande Förslag till öfvannämnde 2:ne §§. i RiksdagsBeslutet således kommo att blifva hvilande på bordet.
Fortsattes den i Förmiddagens plenum 58 II 8 Den 22 J a n u a r i i e. m. började pröfning af Bevillnings- Lag- samt Allmänna Besvärs- ooh EkonomiUtskoltens den 32 sistlidne
December under N:o 3o afgifne, och den i3 derpåföljde Januarii e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 18 förut meddeldte Betänkande, angående väckte motioner i afseende på Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning emot oloflig införsel eller utförsel af varor, af den 23 Junii 1825.
Hans Ex celletice Herr Grefven oell Landt Marskalken yttrade, att sedan Ridderskapet och Adeln beslutat, att ifrågavarande
Utlåtande borde uti sin helhet föredragas, hade förslag till förändringar deruti blifvit framställde af Grefve von Fersen och Friherre Åkerhjelm.
Man hade äfven begärt, att sistberörde förslag måtte punktvis pröfvas.
Om nu Ridderskapet och Adeln först ingick i pröfning af dessa förslag, borde i alla fall proposition framställas till bifall eller afslag å Utskottens Utlåtande, hvarefter, i fall Utlåtandet afslogs, proposition finge förnyas å de förut pröfvade förslagen till förändringar.
Det vore derföre, enligt Hans Excellences mening, rigtigast, att proposition först framställdes till bifall å Utskottens Utlåtande, och att derefter, i fall den icke bifölls, proposition gjordes till afslag å samma Utlåtande, med bestämmande af öppen rätt för Ridderskapet och Adeln, Den 22 Jan »ar ii e. m. alt sedermera pröfva Grefve von Fersens och Friherre Åkerhjelms ofvanberörde förslag.
För Ridderskapet och Adeln måtte det vara så mycket lättare alt afslå Utskottens senare Utlåtande N:o 3o, sorn Ståndet redan den 2 sisllidne November bifallit Utskottens- första Betänkande N:o 18.
Ridderskåpet och Adelil har väl redan bifallit första Betänkandet; men då ett nytt Utlåtande inkommit i anledning af ålerremiss från andra Stånd, hindrar det förra beslutet ingalunda Ståndet, att på grund af det senare Utlåtandet fatta ett annat; och för min del anser jag Ridderskapet och Adeln böra, med frångående af sitt beslut öfver första Betänkandet, pröfva och afgöra de af Friherre Åkerhjelm framställda frågor.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att sedan Utskottens första Betänkande blifvit af två RiksStåud återremitteradt, och förändringar deruti äfven af Utskotten föresfagne, intet hinder vore för Ridderskapet och Adeln, att, med frångående af sitt förut fattade beslut, antingen bifalla eller afslå Utskottens senare Utlåtande, med de förändringar Ståndet 5S II. 8* Den 7.1 Januarii e. m. kunde behaga bestämma.
Hans Excellence framställde således nu först proposition till bifall å Utskottens ifrågavarande senare Utlåtande.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln, med frångående af sitt förut i ämnet fattade beslut, behagade afslå förevarande Utlåtande, under förklarande, att Ståndet ville till pröfning upptaga de af Grefve von Fersen och Friherre Åkerhjelm afgifne förslag.
Ropades Ja. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard, reserverade sig emot Ridderskapets och Adelns beslut.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln önskade, att Friherre Åkerlijelms förslag skulle punktvis till pröfning företagas.
Angående Friherre Åkerhjelms förslag till den underdåniga Skrifvelse, som borde åtfölja de af honom uppgifne här nedan omförmäldte särskildte punkter,' hvilket förslag var af följande lydelse:
Då Förordningen den s3 Junii 1825 mot olof ig in- och utförsel af varor icke
Den 22 Ja n u a r i i e. in. 117 lemnar de för tillseendet af dess noggranna iakttagande förordnade Tjenstemän nödig frihet att förekomma och beifra dess öfverträdande, få Rikets Ständer till Eder Kongl. Maj:t framställa den underdåniga önskan j det Eder Kongl. Maj:t måtte besluta och låta vidtaga de förändringar i denna Förordning, hvilka af behofvet finnas påkallade för näringarnes skydd samt betryggande emot Tullförsnillning af den Staten tillkommande tull-intraden, utan att den laglydige Medborgarens rättmätiga anspråk på hus- och hemfridens helgd må äfventyras; i anledning hvaraf Rikets
Ständer i underdånighet få framlägga deras åsigter öfver de hufvudsakligaste delarne af berörde stadgande, i afseende på undersökning efter olof ligen inför dt gods, till det nådiga afseende Eder Kongl. Majit kan för Riket nyttigt finna, uti följande punkter.
Att behörig
Under sökningsman, hvarmed förstås de, uti 3y §.
Eörordningen emot oloflig införsel eller utförsel af varor, uppnämnde personer, må, vid visitationer under bar himmel, äga rätt, att varor anhålla, utan att vara åtföljd af vittnen, men icke att varor undersöka, utan i vittnens närvaro, så framt anhällningen ej sker vid Tullplats.
Bifölls. Den %').
Jann ari i c. ra. 2:o Att
Undersökningsmans visitationsrättighet iur sträckas utom Tullplats till: ad) Gator och Torg i Städerne samt allestädes å Landet, under bar himmel.
Jag tar mig friheten förnya hvad jag på förmiddagen nämnde rörande denna punkt, angående iakttagande af ersättning för de varor, som möjligen kunna skadas vid visitationen under bär himmel.
Jag anser detta tillägg af högsta nödvändighet, för att vinna något correctiv emot obehörig kitslighet af en visitator.
I afseende på i:sta delen af den siste Talarens yttrande på förmiddagen, har jag ingenting emot det föreslagna tillägget.
Den föreskriften gäller för alla tillfällen; men hvad den omtalta kroppsvisitationen beträffar, som Grefven anser icke böra ske under bär himmel, får jag nämna, att hittills alla visitationer vid tullplats skett under bär himmel.
Dessutom är denna omständighet vigtig i afseende på lossnings- och lastniugs-platser.
Skeppare praktisera der vanligen varor i land på det sätt, att dels skeppsbesättningen, dels skepparens bekanta bära dem på sig i land till en betydlig mängd.
I Götheborg i synnerhet går besättningen på detta sätt i land och insmuglar varorna, hvilka sedan tagas vid tull - Den 22 Januarii e. m. "9 bommen.
Derföre tror jag,; att i händelse Grefve von Fersens förslag antages, ruan hör derifrån undantaga tullbommar, lastnings- och lossnings-hamnar, samt tcrritorial-linier.
Annars kommer Tjenstemännens visitations-rättighet att förminskas, i jemförelse med närvarande förhållande, i stället för att ökas.
Åkerhjelms anmärkningar får jag upplysningsvis nämna, att jag, genom det tillägg jag begärt, icke afsett att lätta införandet af lurendrejeri-varor, utan allenast åsyftat den händelse, då en visitation på kroppen hålles, och intet förbrutet dervid anträffas.
Vid ,ett sådant förhållande anser jag
Visitatorn höra vara underkastad ett strängt straff.
Skulle Ridderskapet och Adeln i detta hänseende anse den enskildles rättmätiga anspråk tillräckligt bevarade genom Friherre Åkerhjelms förslag, skall jag visserligen icke motsätta mig det; men anser blott, att något correclif i detta afseende jbör finnas, Herr Hjerta, Gustaf:
Jag erkänner det yara med ledsnad jag yttrar mig i detta ämne, som jag alltid så ogerna vidrör.
Sedan 1809 års Ständer beslutit, att Landltullarne borde afskaffas, samt endast Sjötullar bibehållas, och sedan Svenska Folket derefter börjat hoppas, att det en gång skulle k I 20 Den 22 Januari i e. m. blifva sint på förnyade controller öfver en Sjötullsbevakning, som aldrig gjort sin skyldighet; trodde jag, alt man skulle slippa luilbommarne, och alt individerne skulle vara fredade från visitation af personer, som ej skiljas från vanliga stråtröfvare genom annat än ett tjenstetecken, hvilket ej innebär någon säkerhet för innehafvarens qvalitet och befattning.
Jag afstyrker derföre alla desse nu åter föreslagna controller, som inleda oss i ett system af Tullbevakning, hvilket för vårt land är alldeles obehöflig!.
Yisitationen må inskränkas endast till lullställen; i öfrigt må den alldeles upphöra.
Sådan är min åsigt, och jag yrkar i följd deraf förkastande af hela det ifrågavarande förslaget.
Först har en del Ledamöter ifrigt yrkat, att ej några varor må till införsel förbjudas, men väl beläggas med hög tull för införandet deraf, och Tullbevakningen derjemte skärpas, för att vinna säkerhet om tullens rigtiga erläggande.
Nu vilja dessa Herrar ej eller hafva Tullbevakningen qvar.
Följden skulle då blifva, att TullCassan blef tom och landet öfversvämmades af utländska varor.
Men jag hoppas, att Ridderskapet och Adeln ej går in härpå, utan godkänner de af Friherre Åkerhjelm föreslagne grunder.
Hvad ifrågavarande punkt deraf angar, är jag ej emot det af Grefve Fersen föreslag - Å Den 22 Ja nu ari i e. m. 121 na tillägg om skadeersättning, i händelse genom visitation under bar himmel något af varorne förderfvas eller illa medfares; ehuru jag, lika med Friherre Åkerhjelm, anser denna ersättningsskyldighet följa af sig sjelf och ett stadgande derom således öfverflödigt.
Men alldeles onödigt och origtigt synes mig vara, att nu bestämma ansvar för obehörig visitation på kroppen, helst derom finnes gammalt stadgande.
Piidderskapet och Adeln skulle derigenom afvika från grundsatsen, att här icke ingå i detaillerade föreskrifter, utan endast bestämma hufvudgrunderne.
Jag anhåller derföre om bifall till punkten, sådan den från början är föreslagen, på sin höjd med tillägget om skadeersättnings-skyldigheten.