Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vore det icke en orättvisa, just då man högt ifrar förrättvisa och billighet?
Jag svarar: är saken riktig, är ändamålet godt, så måste det också gifvas medel, att på ett ädelt, ett Nationen värdigt sätt vinna detta mål.
Jag har icke slumrande förbigått den stötesten, som skall ligga i vägen för förändringen: ägande-rätten.
Jag har stadnat vid den, troende att äfven den icke är för tung att undanrödja.
Jag anser att eganderätten egenteligen icke rubbas, om ägaren får full valuta för de bördor, hans jord pålägges, genom det att den kommer i lika läge med skattejorden.
Således föreslås, att, med undantag af befrielsen från skyldighet att deltaga i byggnader, hvilket deltagande utan någon ersättning synes kunna påläggas, de friheter den privilegierade jorden njuter, inlösas af Staten efter det värde de ega, till hvilken ändå ali sådan jord skulle skattläggas efter hvarje orts method, hvarefter den blifvande Jordeboks- och Mantalsrän - Dea is December f. n». tan, Kronotionde», ordinarie Roteringsskyldigheten samtSkjutsningsbesväretförvandlas efter de sista 10 årens markegång i Länet, då -j?-q af dessa ioårs sammanslagne belopp blefve denj iänlmfond, som, förvandlad till Kapital efter sex procent, lomme att utgöra det inlösningsbelopp, Staten till jordegaren bör utgifva; så, att t,, ex., om ett Frälsehemmans ränta per medium för tio år utgjorde ioq R:dr, komme Staten att betala 1666 R:dr 3a sk., och om ett Säteris Mantals-ränta, Kronotionde, Ordinarie Rotering och Skjutsningsbesvär beräknades att utgöra t. ex. 160 R:dr, komme Staten alt till dess ägare utgifva 2666 R:dr 3a sk.
Man torde väl vilja säga, att Ordinarie Roteringen icke bör komma i fråga, sedan all privilegierad jord blifvit med Extra Rotering belagd; men jag frågar: hvad är väl Extra Roteringen?
Intet annat än en inflickad planka på den murkna byggnaden.
Om denna nu är i detta skick, hvarföre lappa och flicka längre? ombyggom den,, uppförom den på en jemnare plan.
Extra Roteringen, oaktadt skapning och omskapning af Comiteer på Comiteer, oaktadt Konungens, 2 Collegiers och Landshöfdinge-Embetenas myckna möda, är ju intet annat än ett pappersverk, och har blott kostat Staten, utan alt gagna den på minsta sätt.
Extra Roteringen är ingen börda mot Ordinarie Roteringen; den skall upp-- Den 12 Deceber f. m. sällås endast i krigstid.
Låtom oss njuta en 5o-, en 100-årig fred, och den är intet.
Må den på sin höjd stadna vid Boställsjorden; men .beläggom all öfrig jord med Ordinarie Rotering.
Om Staten ej beliöfver Manskapet i fredlig tid uppsatt; så kan den i stället njuta en inkomst genom Yacance-Afgift, sorn motsvarar skyldigheten.
Men säger mant detta må vara godt oell väl, men hvar skall Staten få medel dertill?
Jag svarart man mäste erinra sig, att här icke är fråga om någon bortkastad utgift, utan om en, sorn ger Staten full valuta för sin uppoffring, då man förutsätter, att de förmåner hon derigenom til 1—- vinner sig, äro henne frånskiljda och. icke kunna, på annat sätt ernås.
Staten har ännu mycken jordegendom ©disponerad , der äganderätten är henne förbehållen.
Genom öfverlåtelse!! af denna äganderätt till enskilte, torde större delen af det erforderliga penoingebeloppet kunna vinnas.
Men jag vill tydligare utveckla meningen.
Om, med undantag af de åt de Kongliga och Furstliga anslagne Kungsgårdar, alla de öfrige, alla Krono- och Kungsängar samt Kronofisken, sedan hvad sorn är jordegendom förut blifvit fordell i mantal, skattlagdt och Ordinarie roteradt, hemmansvis genom offentlig
Auction försåldes; så funné man, här en rik. tillgång-.
Den 12 ]>e«cmber f. m.
Man invänder, jag förutser det, alt dessa Kungsgårdar m. m. nu äro utarrenderade, oell Staten förlorar då sin inkomst uti påräknade Arrenden, Välan ! att så är; men Staten vinner ett jemnlikt förhållandef Staten vinner en beständig
Ränta; Staten vinner tillökning i sin försvarsstyrka; Statens jord, nu under förpaktares händer-, sora stundom den ena efter den andra vansköta den, kommer i enskiltes värjo, blifver väl skött och vårdad; Staten slipper mycken kostnad till byggnaders underhållande.
Min mening kan dock icke vara, att Staten, genom något våld på Arrendator ernes rätt, skulle åtkomma dispositionsrätten i olaga lid.
Dessa äro grunddragen till den jemnlikhet i jordens beskattning, jag ansett böra tillvägabringas.
Om allt ej kan ske på en gång, så kan det ske successive; hvarvid dock angelägnast synes vara, att så beredes, att först och främst Säterierne och den jord, sorn med dem njuter frihet från de skjutsnings- och byggn;«ls-sky 1 digheter, hvilka åligga Skatte- och Frälsejorden, deruti indragas; att sedermera den Ordinarie Roteringen kommer i fråga, och så Räntans inlösande till Staten af så väl Säteri- sora Frälsejorden.
Visserligen skulle jag önskat att för.
Rikets Ständer kunnat framlägga ett förslag*, Ben ii December f. re. i3 som, i stället för att olea den betungade sidan, öfvergick på den lätta, det vill säga, att all jord finge Säteriernas friheter, eller åtminstone att man kunde gå medelvägen, så att all jord blefve frälse-; men jag bar icke funnit någon möjlighet till det sednare alternativets verkställande, ännu mindre till det förras.
Indelningsverket skulle då alldeles försvinna, och hvar skulle i stället bördorna läggas?
Regeringsformen är dessutom tydligen deremot.
Då detta ämne är af den vidd och omfattning, att det synes icke kunna uppdragas åt något af rle vanliga Utskotten; så hemställer jag vördsamt, om icke, med stöd af 3 momentet 36 §.
Riksdagsordningen att Särskilt Utskott må utses att det handlägga, och med sitt Utlåtande till Ståndens Plena inkomma.
Mig torde tillåtas tillägga: man trader nu icke utom
Rikets fandamären för att söka en förstoring, som, svår att eröfra, svår att försvara, lätt förlorades.
Man utvidgar sig, att jag så må säga, inom sina naturliga gränsor; man återvinner der en förlorad Stat.
Man har ofta förstört på cinyttiga krig, man har i blodiga strider utan ändamål uppoffrat, otaliga kostnader; vore det val då obehörigt, att för ett stort fredligt ändamål uppoffra, om så vore, något års krigs - '4 l)en 12 December f. ns. kostnad?
Segren sväfvar icke liär mellan motsatta Härar, tvekande pA hvilken den skall kasta en blodig lager.
Den är här bestämd; den framräcker förut en obefläck ad krans.
Sluteligen hemställes vördsamt, om icke detta memorial mA med de öfrige RiksStånden communiceras.
Herr af Wingård, Johan:
Jag bade egentligen velat framlägga det anförande jag går att uppläsa, såsom ett tillägg till Herr von Beckers motion; men sorn den ej torde komma af bordet förr än efter motionstidens slut, har jag velat fästa uppmärksamheten på ett ämne, sorn har något sammanhang med den, men som tillika innefattar en ny Motion.
Hvarefter Herr af Wingård, uppläste följande; Yäl kännande Landtmannens förlägenhet och mångå bekymmer under låga spannmålspriser, förutser jag dock alla de svårigheter, sorn skola visa sig vid priser» nes upprätthållande, genom uppköp för Statens räkning.
Min öfvertygelse om denna åtgärds otillräcklighet, äfvensom skadlighet, har jag uti min sist afgifna underdåniga Femårs-berättelse ganska vidlyftigt anfört, till hvilken handling jag får hänvisa, i hän - Den 12 December f. m. delse den blir tryckt.
Men som jag äfvenledes derstädes vågat antyda min enskifta Öfvertygelse om sättet, hvaruppå spannmålsprisernas jemna upprätthållande endast kan vinnas, har jag trot.' mig böra underkasta Ridderskapets och Adelns upplysta pröfning denna åsigt, väckt under ifriga bemödandet att utfinna något ändamålsenligare, än hvad hittills i denna del blifvit försökt.
Afinnerligt deltagande för en aktningsvärd Medborgare-klass under dess betryck, ej af fåfängan ledd att tro mig kunna föreslå lagar, osvikliga till sina följder, går jag, utan beräkning af möjliga obehagligheter, att sträcka granskningen till ett ämne, föga vidrördt inom vårt land, ehuru ytterst vigtigt i anseende till dess förkofran.
Det torde för få afEder, mine Herrar, vara obekant, att man länge stridt i England om ändamålsenliga Spannmåls-Lagar, samt att striden icke ännu alldeles upphört.
Jag har, för alt upplysa mig, i flera år, utan afbrott, följt denna strid, så vidt man kunnat det på afstånd, och tror mig hafva funnit, att efter mångfaldiga misstag derstädes, föranledda af parti-interessen eller förhastad tillämpning af dagens åsigter, man ändteligen kommit det rätta på spåren, samt alt striden upphört i anseende till grundsatserne, ehuru den fortgår i anseende till deras tillämpning. i6
Den 12 December f. m.
Bet vill synas, sora man äfven här befinner sig på samma punkt.
Sistlidne Riksdagsbeslut, rörande MagazinsDirectionens upphörande och de härmed gemenskap ägande åtgärderne, antyder något sådant; men jag nödgas bekänna, att vi blott befinna oss på första stegen af en Lana, på hvilken jag önskade kunna rycka oss några steg längre framåt.
Det vore ytterst djerft af mig, — en djerfhet, sora mången här kunde bestraffa — om jag gjorde anspråk på större förtjenst i uppfattandet af det förslag jag går att underställa Ridderskapets och Adelns granskning, än den obetydliga, att hafva öfverflyttat en annorstädes antagen grundsats, och gifvit den någon tillämpning på vår lokal.
En bland de största Statsmän jordklotet burit, Georg Canning, tillkommer äran af att hafva löst detta sammansatta Statshushållnir.gs-problem.
Bet enkla i sättet återförer till minnet Columbi ägg, och mitt bemödande Skall endast inskränka sig till att visa detta grundsatsens sanna företräde, samt möjliga anländande hos oss.
Hvad land t mannen i Sverige saknar, är sådane köpare till sin spannmål, sorn samla lager och hvilken, efter att hafva instuckit större summor -i dessa lager, äga samma interesse med landtroannen, att spanmålspriserne icke falla.
Ty iixskrärakes span rnåls - Den ia December f. m. '7 målshandeln endast till närbelägna orters dagliga behof, och landtmannen sjelf får draga försorg om förbrukarens och minuthandlarens förseende med hvad tillfälligtvis på stället erfordras; skola ständiga fluctuationer äga rum, samt Landtmannen, i sin dubbla befattning sorn producent och minuthandlande, gäckas eller prejas.
Ju mera Landtmannen under sådana förhållanden producerar, antingen genom en omsorgsfullare jordens brukning, eller nyodlingars upptagande, ju bekymmersammare blir hans belägenhet och brottsliga längtan efter en missväxt, hans kanske enda hopp, utan att de förväntade fördelarne honom uteslutande tillfalla.
Jag skulle i denna del äfven kunna hänvisa till min underdåniga berättelse om den vore tryckt; men sorn förhållandet är väl kändt, kan jag tills vidare hänvisa till dagliga erfarenheten.
Här är dessutom icke frågan om att upprepa olägenheterne, blott att visa möjligheten af deras häfvande.
Till en början är man berättigad önska, att spannmålshandeln bestämdt må fördela sig så, att Grosshandlande, speculerande med större capitaler på så väl inhemska kehofvets fyllande vid inträffad brist, som utländningens förseende medi denna nödvändighetsvara, då det lönar sig, samt att minuthandlaren, jemte de mindre åkerbrukar4 IL 2 Den 12 December f. m. ne, hålla allmänheten dagliga behofvet tillhanda.
Att detta mål icke kan vinnas utan en fullkomligt fri täflan, under ali möjlig säkerhet, det icke rubbningar i systemet inträffa, är hvad man synts ana vid sistlidne Riksdag, och jag ansett som första steget till en sakernas bättre ordning.
Ofullkomligt är och blir dock försöket, utan ett steg till, och detta består uti att låta utländska spannmålen, under vissa oföränderliga Teslrielioner, ingå i de större beräkningarne, och hvarigenom Grosshandlaren sättes i tillfälle, alt på Veridsmarknäden täfla med andra länders köpmän i omsorgen, att flytta öfverflödet från eLt ställe till ett annat; i hvilket fall han endast kan förmås blifva en säker afnämare af Svenska Landtmannens spannmål.
Man häpnar kanske vid den djerfva lankan , att under en tidpunkt, då öfverflödet af spannmål trycker oss, framkasta den satsen, att utländsk skulle få införskrifvas, och jag lämnar en skyldig gärd till dessa farhågor, samt anhåller endast, att man med uppmärksamhet följer mig i min deduction samt tills vidare medgifvér, att just i denna stund, då spannmålspriserne nästan öfver allt äro högre än hos oss, försöket nu åtminstone icke vore farligt: att det icke vill blifva det under någon tidpunkt, är hvad jag åtager mig bevisa.
Beviset kan dock icke med redighet
Den 12 December f. m. r9 åstadkommas, förr än systemet är kändt, och går jag således till dess angifvande.
Uti förslaget till Tullafgifterne å införskrifvet livete, inlämnadt sistlidne Mars månad, till Engelska Parlamentet, således under Possessionat-interessets mägtigasle tidpunkt, »stadgas, att när det lagligen kungjorda medelpriset är 62 och under 63 Engelska skillingar per qvarter, skall för hvarje sådant mått erläggas i tull 1 pund 4 skillingar 8 pence.
För hvarje hel skilling, sorn priset stiger öfver 62 skillingar, skall tullen minskas med 1 skilling, tills priset är 67 skillingar.
För hvarje hel skilling, hvarmed priset stiger öfver 66, skall tullen minskas med 2 skillingar, lills priset är 6g.
För hvarje hel skilling, som priset stiger öfver 68 skillingar, skall tullen minskas med 3 skillingar, tills priset är 71 skillingar.
För hvarje hel skilling, som priset stiger Öfver 70 skillingar skall tullafgiften minskas med 4 skillingar, tills priset är 73 skillingar, och när priset är 73 skillingar, eller deröfver, skall tullen vara -endast 1 skilling.
Deremot när priset är mellän 62 och 61 skilli ngar; skall uti tull betalas 1 pund 5 skillingar 8 pence, och för hvarje hel skilling, hvarmed priset faller under 61 skillingar per qvarter, skall algi flen ökas med en skilling.
För att göra delta tydligare har jag uppställt dessa priser och afgifter uli en 20 Den is December f. m.
I i6f series, beräknad uti Engelska skill ingar.
Från 62 till fulla 63 sk. betalas i tull a4f sL — 63 .. 67 ...... 20 — 66 .
. 69 — 68 . . 71 1 of — — 70 . . 73' . • . .
. . 2f — — 73 till hvad högre pris som hälst 1 sk.
Och under medelpriset 62 skillingar, nemligen ytterligare skyddstull, Från 61 sles pris till 62 betalas i tull 25f sk. från fulla . • 0 . 6*0 . • . . 261 — — ... • • . B9 . • • 27f — — . -• * . 58 . -•
. . 28f — — . . . • • . 57 . • .
. sgf — — . • ■ • . 56 . . . . 3of — — . # # . 55 . ..
. . 3if— —•
. . . 54 • — ... 0 0 . 53 . . . 33f —. — . ... 9 • . 52 . . . 34r —• — . • • . 5i . . . 35f — — . * , . 5o . • , . 36'f — — . . . • . 49 . -•
• • 87! — — ... • . 48 . • . , 38f —• — ... e • . 47 . • . . 3gf — — ... * • . 46 . . . 4°f —•
— . . . • • . 45 . -• . . 4 if —- — ... « . 44 . -•
. .4 2f — — ... . 43 . • . .43|- Jag har fortsatt denna beräkning till gränsen, då 100 procents tull först kommer i fråga, eller då varan fallit till ungefärligen f af medelpriset; hvaraf synes att, ehuru betydligt Landtnianna-interesset i Den 11 December f. m. 11 Englalif} inverkar på besluten i denna del, det dock icke kunnat åstadkomma den orimliga tullafgiften af hela varans värde tidigare.
Grundsatsen för dessa afgifter ar visserligen den rigtigaste, sorn kunnat uttänkas, och, som nämndt är, tvisten; derom i England inskränker sig endast till bestämmandet af medelpriserne, en sak, som altid skall väcka disputer, der Systemet antages och intressenas spel har utrymme.
Jag vill dock tänka mig inuti möjligheten, att Kongl.
Maj:t i öfverensstämmelse med sm höga rätt, uttryckt uti Regeringsformens 6o §., skulle, på underdånig framställning härom, Nådigst besluta ett sådant bestämdt böjande och sänkande af tullafgifterne för införskrifven utländsk spannmål, samt, för alt göra systemet antagligare, grunda beräkningarne på ganska höga medelpriser till skydd för Svenska Landtmannen.
Frågan blir då, under förbis tringen i våra priser, hvad är högt pris?
Jag skulle tro det alltid vara högt pris, att betala i Banco hvad man kunde få för Riksgälds, och förmodar i anledning deraf, att om landtmannen, äfvensom hvarje annan näringsidkare, hvars product är i tillräcklig mängd att tillgå, har ett skydd af 33^ procent vid täflan med utlänningen, han bör finna sig belåten.
Om man vill följa mig i min framställning, skall jag, som jag hoppas, visa, att han har ännu ett 22 Den 32 December f. ni. större utrymme för sin speculation, så vida han verkligen är i tillfälle att speculera.
Antag till exempel,, att köpmannen får betala 33f procent, eller en tredjedel mera, i tull för den utländska säden, då tillgången Sr jemn inom landet, och låt vidale Landtmannen på torget få för i tunna Hvete . . i5 R:dr R:gs^ „ i tunna Råg . . . 12. d:a „ 1 tunna Korn . , g d:o ,, r tunna Hafre . , 6 dro samt antag dessa verkligen hög» priser tilli medelpriser, hvartill lägges 33|- procents, tull, har ju Landtmannen att speculera på,, i täflan med utlänningen, i Stnpelstadshamnen ända till 20 R:dr för hvetet, 16 R:dr för Rågen, 12
R:dr för kornet och 8 R:dr för ha fren , utom transportkostnaderne..
Om dessa ofvan anförda priser bestämmas sorn medelpriser, så skulle Tull-Taxan ungefärligen komma att få följande utseende::
När x l:a Hvete kostar 15 R:dr, utbetalas i tull 5 R:dr R:gs, „ i t:a Råg . . . 12 . .4 d:o „ 1 t;a Korn . . . 9 . . 3 d:a „ 1 t:a Hafre „ 6 . .2 d:o När priset går till 16
R:dr betalas i tu!14Rd. 1 Den 12 December f. m. il
När priset går lill 17 Rldr bet. i tull 3 Rd.
När priset går till 18 R:dr utbetalas i lull 2 R:dr R:gs -— n . . dlo 9 •
• -Jt <l:o
När priset går till 19 R:dr . 1 Rldr R:gs ■—• i3 .
. .f dlo hvarvid den minsta tulläfgiften stannar, och hvilken alltid erlägges som minimum vid högre priser och bör stadgas som Transitotull vid återutskeppningen af utländsk, äfvensom utgående tull för all inländsk spannmål.
Vid spannmålens fallande deremot under medelprisen, skulle, enligt grundsattsen, en ytterligare Skydds-tull komma i fråga, på så sätt att:
När 1 tia Hvete kostar i4R:dr R:gs bet.i tull 6 Rldr Rigs 1 t:a Råg ...11. 5 dio „ 1 tia Korn ..8.4 dlo „ 1 tia Hafre .. . 5 . 3 d:o När 1 tia Hvete kostar i3 Rd. bet. i tull 7 Rd. „ 1 tia Råg . . 10 . . • . 6 dlo 24 Den ja December f. m. När i t:a Korn kostar 7 Rd. bet. i tull 5 Rd. „ 1 t:a Hafre . . 4 • • * • 4 d:o När 1 t:a Hvete kostar 12 Rd. bet. , i tull 8 Rd. „ 1 t:a Råg • 9 • . • • 7 d:o ,, i t: a Korn « • 6 •' « . . 6 dro „ I t: a Hafre • • 3 • • . . 5 dro När 1 tra Hvete kostar 11 Rd. bet. 1 tull q Rd. „ 1 t: a Råg • • • 8 » • . 8 dro „ 1 tra Korn • • 5 • 9 • • 7 dro j» 1 t:a Hafre * • • , 2 • »- .
. 6 dro När j l:a Hvete kostar 1 o Rd.Rrgs betalas i Tull 10 Rd.Rrgs. „ 1 t:a Råg ... 7 .... q d:o „ 1 t:a Korn . . \ . . . . 8 dro „ 1 t:a Hafre . . 1 .... 7 dro samt samma maximi-tull för alla möjliga lägre priser.
Enligt nu upprepade Tull-tariff, kara Köpmannen svårligen införskrifva utländsk spanmål, då Svenska Landtmannen får medelpriserna för sin, emedan den utländska säden skulle då kunna köpas för §, utom fragt och omkostniugar, af hvad landtmannen bekommer för den inhemska.
Måhända dock, och för att utveckla Systemets följder, Köpmannen kan i utbyte mot andra varor på något ställe, der Spannmålen finnes i öfverflöd, få ett partie till detta låga pris; men då lägger han det på nederlag i Svensk hamn och afvaktar Spannmå - Den ia December f. m. lens stigande, samt förtullar den visserligen icke förr, än han dervid finnér sin uträkning.
I det stället behåller han sina penningar till annat än Tull-liqvider, och troligen till uppköp af Svensk
Säd under ett ymnigt år, att gömmas till dess han finner ett ställe, dit den kan sändas med fördel, hvartill de låga Tullafgifterna för exporterad
Säd och goda inköps-priset lockar honom.
Han blir då verklig Spannmålshandlare, och insticker i denna rörelse ett större Capital; ty han vet, att det finnes ett medelpris, omkring hvilket visserligen fluctuationer kunna komma i fråga, men icke så, att han den ena dagen kan vinna 6 R:dr på en Tunna införskrifven Råg, innan den lill Utländningen blifvit betald, och den andra förlora 6 å 8 R:dr på en hemma uppköpt: händelser som jag känner inträffat.
Spanmål skulle alltid härigenom finnas i StapelStäderna, både sådan som vuxit i Sverige och kring Östersjöns södra kuster, samt möjligtvis England och Norrige, vid en hastig prisernas höjning derstädes, kunna skyndsamt förses med sina behof åtminstone från Götheborg, der nu verkligen ingen Spannmålshandlare i större scala finnes.
Det ofvanföre uppgifne om Tullafgifternas rättande efter ett medelpris, samt höjande och sänkande i motsatt förhållande med försäljnings-priserna, innefattar det restrictions-system , som Engelska Possessionat-intressel ändteligen antagit, och hvilket vis,- Den 12 December f. m. serligen icke skett på höft.
Huru landt— mannens och importeurens intressen kunna förenas, återstår nu att bevisa.
Må det ske genom en raisonnerad calcul, sorn tillika visar tillämpningen af de förtullningsgrunder jag vågat föreslå, eller, rättare sagdt, sökt öfverflytta sorn en integrerande del af ett Statshushållnings-system, visserligen användbart i vårt Land.
Dock till' bevisningen af Problemet.
Om till exempel, då medelpriset på Råg är stadgadt till 12 R;dr R:gs för en viss månad; (ty vid hvarje månads slut böra Stapelstädernas Magistrater kunna, äfvensom nu Magasinsförvaltare för hvarje vecka, uppgifva torgpriserna till Tullkammaren på stället för den passerade månaden, hvilken uppgift lägges till grund för den följande månadens Förtullningsafgiff), om vid ett sådant förhållande, säger jag, Grosshandlaren kan å utrikes ort uppköpa 1000 Tunnor Råg till så godt köp, att med fragt och omkostningar detta parti endast står honom till 8000 R:dr, alltid samma mynt, livad influerar denna införskrifning på inhemska Rågpriset, under förutsättning att ofvannämndeTulltarilf är gällande som orubbelig åtminstone i fem eller tio år, samt nederlagsrättigheten medgifven utan inskränkning i tid?
Jo, endast trenne händelser kunna inträffa, nemligen att Rägpriset faller, bibehåller sig vid 12 R:dr, eller stiger I>en, 12 December f. m. a7 derutöfver.
Någon livar tror sig genast kanske finna, att omöjligen en ökad qvantitet af en vara på samma ställe kan öka dess pris.
Jag liar icke rättighet att tills vidare begära något annat omdöme, än detta, ehuru jag äger en skyddstull i min hand; men hvad jag äfven tror mig hafva rättighet begära, är att man med uppmärksamhet följer mig i bevisningen.
Om, som i första händelsen, priset faller, icke säljer då Grosshandlaren någon del af sin utländska
Råg från nederlaget; ty för hvarje skilling
Rågtunnan faller under medelpriset 12 R:dr till fulla 11 R:dr, förlorar han, så väl som Svenska landtmaunen, en skilling.
Han förtullar således icke sitt på nederlag varande Rågparlie; ty det skulle kosta honom /[ooo R:dr, och Tunnan Råg utbjuden stå honom till jemna 12 R:dr, det vill säga mer, än Minuthandlaren och consumenten batala.
Faller priset till jemnt 1 1 R:dr, har han således icke allenast förlorat 1 R:dr i priset, utan fikall han då förtulla Säden, förlorar han ännu 1 R:dr i Tullumgälder; ty då får han betala efter Tariffen 5 R:dr.
Faller Rågen ända lill 10 R:dr, förlorar han 2 R:dr i pris och 2 R:dr i Tull; ty han får då enligt Tariffen betala 6
R:dr för hvarje Tunna.
Och så går det hela vägen, så att han förlorar för fallet från 12 lill 11
R:dr en skilling för hvarje pris-minskning afen skil - 28 Den 12 December f. m. ling under 12 till 11, såvida han för tullat vid 12, för fallet från 11 till 10, 4 s-killingar och så vidare.
Men härtill låter han det icke godvilligt komma; ty han har icke införskrifvit
Sädén, för att på den förlora; han förtulla r den till och med ej förr, än den stigit minst en R:dr öfver medelpriset, eller till i3 Rrdr, emedan han då ej ha-r att betala mera i Tull än 3 Rrdr, och vinner således 2 R:dr på hvarje tunna.
Dröjer han tills priset uppstigit lill r4
R:dr, har han endast att betala i tull 2 R:dr och vinner således 4 R:dr, och så vidare.
Hans intresse blir således hvarken i första, eller andra förutsatta händelsen, (nemligen att priset faller under medelpriset eller dervid blir ståndande) att sälja; ty i ena fallet förlorar han, i andra får han blott sina penningar igen, utan tvärtom väntar han på 3:dje händelsen, då försälj nings-priset öfverstiger medelpriset med minst 1 R:dr.
Han hav således, ehuru ringa han betalt Utlänningen, samma intresse som den större
Possessionaten och den sädes-säljande landtmannen i allmänhet.