Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om så är, hvarföre är då staden så angelägen alt af marken komma i besittning.
Må då Kronan behålla sin mark, äfven om den, såsom nu jemväl upgifvits, är stenbunden, ty dess värde minskas derigenom ingalunda då läget är sådant, att jorden styckevis kan försäljas till byggnadstomter, för hvilka hård mark alltid plägar vara t jeni igast.
Samma talare har erkänt, alt den ifrågavar. marken har ett större värde, än den som skulle afstås i ersättning.
När så år, hvarföre skall då Kronan göra upoffring och det till förmån för en stad, som relativt lill sin storlek kanske är rikare än Stockholm.
Jag skulle tro att staden, likaväl, som andra korporationer, bör inköpa den jord, den behöfver till utvidgande af sitt område; men icke är det
Statens pligt att göra någon present för detta ändamål.
Slutligen har den värde talaren erinrat huruledes R. o. Ad. eller rättare R.
St. öfverlemnat jord till andra släder och såsom exempel derpå anfört att
Jönköpings stad begärt och för intet erhållit plats för en ny skolhusbyggnads npförande.
Men dervid bör ingalunda förbises både platsens obetydlighet och ändamålet med dess uplålande.
Ilade för samma ändamål Götheborgs stad begärt ett slycke Kronan tillhörig jord, sä tviflar jag på, att någon inom detta hus skulle hafva höjt sin röst deremot.
Med afseende på den rikedom, som finnes i Götheborg, med afseende på lättheten för staden att gifva full betalning för jordens värde, med afseende på den stora nytta, som staden kommer att hämta af denna jord, med afseende på det höga värde jordrymden eger och med afseende å den köpeskilling, som
Staten i följd af allt detta skulle för jorden kunna erhålla, anser jag, för min del, del vara högst oklokt af R.
St., att nu för intet afstå densamma; hvarföre 504 Den 17 April. jag tillstyrker återremiss af betänkandet, på det att StatsUtsk. må kunna närmare öfverväga saken och tillse om ens någon del af jorden, ån mindre hela den rymd, hvarom nu är fråga, må till Götheborgs stad uplåtas.
Sedan jag genom den karta, som åtföljer Utsk:s betänk, funnit, att Kronan genom uplälelse af den mark, som här blifvit föreslagen, icke afbänder sig utrymme för laboratorium eller magasiner o. s. v., så ser jag icke att någon förlust derigenom för kronan upstår, utan anser det tvärtom för en stor vinst, notabene om kronan sätter värde på att Artilleriet någorlunda har sin beqvämlighet; ty den skulle mycket befrämjas genom detta byte.
Huru stor jordrymd kronan skulle få, kan jag icke bestämma; men hvad jag vet är, att utrymmet är ganska passande för Artilleriet.
Ilcgcmentets exercisplats är nära nog under Otterhälleberget och nära Kungsgatan.
Staden har deremot ingen annan lokal att använda än den föreslagna.
Det var en fällbrygga från tredje våningen af förrådshuset öfver till Otterhälleberget, öfver hvilken artilleriets materiel drogs ut på berget för att smörjas och skötas.
När Otterhälleberget föll staden till, så utarrenderades det och Arrendatorn ville ej tillåta Regementet att gå öfver med materielen på bergel.
Jag vände mig då till
Drätselkommissionen, som med arrendatorn öfverenskom att Regementet skulle få taga ut sina selar på berget och smörja dem der.
Skulle nu kronan icke ingå på detta byte, som i min tanka verkligen är fördelaktigt, så beror det ju på staden att hindra Regementet från allt begagnande af Otterhälleberget.
Afven skulle Regementet af delta byte hafva en annan fördel.
När jag var Regements-Chef kom en skrifvelse ifrån General-Fält-Tygmästaren, hvaruti han yttrade önskan att Regementet för mycket godt pris skulle ttpföra en gymnastik-inrättning.
Jag gjorde allt möjligt för att kunna åstadkomma detta; men kunde icke finna annan lokal derför än en bod, som var cn enskildt manege, och som
Regementet då hyrde för att dressera sina hästar uti.
Denna bod var belägen i f. d. bastionen Gustavus Magnus och staden öfverlåt den till Regementet, äfvensom marken hvarpå boden stod, så länge densamma bibehölls; men med vilkor att den icke skulle få hindra stadens tillbyggande.
Nu visar sig denna bod vara till hinders, och meningen år alt taga bort den.
Kommer nu Otterhälleberget att tillhöra Kronan i st. f. staden, så blir manege-byggnaden äfven ditflyllad, och då slipper manskapet att liera gånger om dagen marehera genom staden för alt komma till manegen och gymnastisera.
Det är mycket som talar för det ifrågavar. bytet; hvadan jag tillstyrker propos. på bifall till Utsk:s betänk.
Hr Få hr te us, Olof Immanuel:
Jag instämmer med de föreg:de talare, som yttrat sig för bifall till Ulsk:s betänk, och går att redogöra för de grunder, hvarpå jag bygger denna mening.
Jag anhåller i sådant afseende alt först få lill besvarande uplaga de anmärkn:r emot betänkandet, som 2:ne talare gjort och Den 17 April.
505 som icke redan blifvil besvarade.
Den väsendtligaste anmärknm synes mig vara den, hvarpå upmärksarahetcn blifvit fästad uti Frih.
Sljernsledts reservation, nemi. alt olika beräkningar blifvil gjorda i afseende på arealen af den jordrymd, som skulle af kronan till staden uplåtas.
Det heter i reservationen: ”Uti K.
Bef:h:des i Götheborg d. 20 Juni 1848 till K.
M. afgifne und. utlåt, upgifves den del af oftaberörde upblandning, som sträcker sig emellan stora hamnkanalen oell en linea utdragen i vester långs Masthamnens norra kant, innehålla omkring 39,200 qvadratalnar.”
Detta anförande hvilar helt och hållet på eli misstag.
Det är icke K.
M:s Bef:h:de, ntan Krigs-colhm, sora upgifvit denna arealrymd. K. Bef:b:de har i sill ntlåt., endast återgifvit sagde upgift i reciten af KrigSTColhii utlåt.
Om således någon oriktighet i afseende på denna areal-bestämmelse föreliunes, så år del icke K. Bef:h:de utan Krigs-colhm, som felet får tillräknas.
— Att något misstag härvid egt rum är visserligen ock någon anledning att förmoda deraf, att samma siffra, förekommande äfven i ett annat ibland handlingarne befintligt dokument, der uttryckligen inbegriper äfven sådane delar af jordrymden emellan Stora bommen och S:t Eriks bastion, som redan förut blifvit till staden uplåtne, och om i den upgifne större arealen innefattas äfven den s. k.
Masthamnen, som likaledes lill staden öfverlåtits, är det lätt förklarligt, alt en sådan siffra kunnat upkomma.
I afseende på de beräkningar, som äro gjorda på grund af Ingeniör Brandenburgs karta, så hemställer jag lill R. o. Ad., hvad vigt egentligen kan fästas vid dessa beräkningar, då de äro grundade på en karla, ämnad hufvudsakligen att utvisa belägenheten, och huru det kan vara möjligt alt efter eu sådan, då den tillika innehåller irrcguliera figurer, vid skrifbordet uträkna rymden, utan att större eller mindre skiljaktigheter emot verkliga förhållandet skola upkomma.
Deremot är den tredje beräkDingen, nemi. den, som är intagen i Slads-Ingeniören Schalins afgifna attest, den enda, som jag tror att man bör fästa sig vid och som kan tilläggas något vitsord.
Det torde således i afseende på arealens beräkning vara tydligt ådagalagdt alt något tvifvelsmål icke dervid bör ega rum.
En föreg:de talare har ifrågasatt alt eganderätlen lill Otterhälleberget vore tvist underkastad, och att StatsUtsk. således hade haft skyldighet att göra sig fullt underrältadt om denna omständighet.
Jag ber att, till R. o. Ad:s kännedom få meddela, att enl. hvad i handlingarne finnes uplyst, i det s. k. vallraseringskontraklet är fastställdt, att i den mån raseringen och utplaneringen verkställdes, staden finge lill evärdelig ego, utan hembudsskyldighet försälja alla de tomter inom fästnings grafven, som derigenom kunde vinnas.
Om R. o. Ad. kastar ögat på kartan, så synes att
Otlerhälleberget ligger inom (ästningsmurarne och således måtte vara inbegripen i det ifrågavarande området.
Man har lagt vigt derpå alt Chefen för Ingeniör-korpsen och Krigs-colhm uti sitt sednare yttrande afvikit ifrån det utlåt, som näst förut var af dem afgifvit i detta ämne, och den värde reser - 500 Den 17 April. vanlen säger sig främst böra fästa afseende pä dessa myndigheters yttrande.
Jag instämmer villigt med honom deruti, att dessa myndigheters yttranden förtjena den största upmärksamhet och förklarar, alt han icke kan respektera dem mer än jag; men vid jemförelsen af deras sista yttrande med de nästföreg:de, har jag trott mig finna, att den konklusion, som de förstnämnde leder till, icke öfverensslämmer helt och hållet med innehållet af de sistnämnda.
Det har nemligen af Chefen för Ingeniör-korpsen blifvit sagdt, att då det numera icke vore fråga om anläggande af någon sleap- eller uphalningsbädd för reparation af fartyg på den ifrågavar. platsen, det motiv således förfallit, hvarpå Chefens föreg:de tillstyrkande varit grundad!.
Jag vill häruti fästa upmärksamheten på, huruledes i Chefens för Ingeniör-korpsens yttrande i ämnet af d. 26 Januari 1849 är anfördt: att då han erkände ”alt Slaten icke lärer kunna undandraga sig att till dylika för rikets handel och allmänna rörelse gagneliga företags befordrande göra de upoffringar, som för deras fortgång äro oundgängliga, så ansåg han sig böra tillstyrka att marken måtte blifva afträdd.
” Derjemte föreslog vid samma tillfälle Krigs-colhm det vilkor att jordrymdens användande borde ske i den mån det vöre nyttigt för handelns och sjöfartens behof.
Det är således alldeles påtagligt att frågan om uphalningsbädd var endast ett exempel på de allmännyttiga företag, som dervid kunde komma i fråga; och att uti nämnde utlåt, var nedlagd den grundsats, att Staten borde lemna marken till företag, som befrämjade handels- och sjöfarls-rörelsen i allmänhet.
Jag kan icke förtänka de värda myndigheterna att förklara sina ord huru de behaga; men jag kan för min del icke inse, att embetsverkens sislberörda ullåltn i sjelfva verket skulle hafva ledt lill annat ändamål, än som K. Bef:h:de afsett.
— Det har blifvit anmärkt att den jordrymd, som skulle aflrädas till staden icke skulle hafva samma värde som den kronan skulle få.
Det må vara, alt den för staden har större värde, det vill jag icke bestrida; men jag vill fästa upmårksamheten derpå, att den utgöres af en med mudder fylld vallgraf, der grunden är så lös, att det fordas dryga kostnader för ali kunna bebygga den.
Dessutom är belägenheten sådan att platsen synes vara för enskildte byggnader alldeles olämplig.
Det har blifvit anmärkt alt staden har upgifvit sig ännu icke vara i behof af hela den jordrymd hvarom fråga är.
Staden har visserligen yttrat, att den ännu icke vore i behof af densamma, meu alt den snart kunde blifva det, och då staden begärt uplåtelse af denna mark i hela dess vidd, så tyckes det vara gifvet alt staden behöfver den.
Jag har härvid trott mig böra uplysa att, utom en af behofvet högt påkallad större lokal för tullförvaltningen, man numera äfven är betänkt på alt tillvägabringa rymliga nederlags-dockor efter Eugelsk modell.
Jag vill i öfrigt • icke mycket tvista om värdet af marken.
Det må väl vara att den mark, som skulle komma staden tillgodo, kunde anses vara af något högre värde än den som i utbyte skulle öfverlåtas lill kronan; men jag ber alj få fästa upmärksamhclcn derpå, att Gö - Den 17 April.
507 theborgs stad liar under 20 års tid vunnit den utsträckning, uti sin handel och rörelse, att den under de sednaste åren kunnat till Staten i tullmedel lefverera omkring 2 mill. r:dr årligen och derutöfver, och att anstalterna för stadens rörelse, väl icke kunna vara likgiltiga, hvarken för
Svenska handelsflottan i allmänhet eller för de rikets landskap, sorn göra sina varubyten med denna vigliga stapelort.
Jag tror således att det icke ensamt är Götheborg utan hela landet, som af ifrågavar. uplålelse, om äfven i sednare afseendel blott medelbart, drager nytta.
Om det skulle vara fråga om ett eller annat kapplands npoffring, så kan jag under sådanc förhållanden icke föreställa mig annat, än alt en sådan npoffring vore knappt att nämna.
Det är allmänt erkändt och vitsordadt att staden är i behof alt erhålla lokal för hvarjehanda etablissementer, tullhus o. s. v., och jag kan icke fatta betydelsen af den anmärkn. att derföre att staden förr kunnat bärga sig med en inskränktare lokal, den skulle kunna det i all framtid.
På dessa grunder och de skäl, som af flere föregående talare blifvit anförde, anhåller jag om bifall lill Ulsk:s fötevarande betänk.
Jag år i de flesta frågor så fullkomligt förekommen af den siste värde talaren, att jag icke länge skall trötta Ståndets upmärksamhet.
Jag ber endast alt få uptaga några få af de anmärkn:r, som emot mitt första anförande hafva blifvit gjorda.
Man har i början yttrat att Staden skulle kunna använda denna mark för sitt enskilda behof.
Jag får dervid hemställa, huruvida det är möjligt och troligt att en stad, med så stor handelsrörelse som Götheborg, en stad som för detta ändamål gjort så stora upoffringar och som i detta hänseende kunde vara en föresyn för många bland våra släder i Sverige, hufvudstaden icke undantagen, att en sådan stad, när den en gång kommer i besittning af en mark, som för dess handel och rörelse är af vigt, skulle i stället använda den, för att deraf draga inkomst.
För mig synes delta icke rimligt.
Man har vidare sagt att StatsUlsk. yttrat sig i frågan på ett sätt, som medfört fördel för Götheborg men icke för Staten.
Hvad fördelar för Staten och det allmänna beträffar, har den person, som kanske kan lemna de säkraste uplysningar i detta hänseende, Hr Edenhjelm, nyligen uplyst om den stora fördel Staten kan draga af marken vid Otterhällan.
För min del skulle jag tro, att det som är en fördel för Götheborg, äfven är en fördel för Sverige.
Jag tror icke att denna stad är främmande för Sverige, utan jag tror att den utgör en dyrbar del af vårt fädernesland, en del, som bidrager lill dess inkomster med nära 2 mill. tullafgifter.
Samma talare, som gjort nyssnämnde anmärkt]., har äfven yttrat, att det vore bättre alt uplåta den ifrågavar. marken utan ersättning, än att byta med Otterhällan, som vore tvist underka - 508 Oen i7 April. stad, men om det nu är oafgjordt om Olterliällan tillhör Götheborg eller kronan Sverige, så är det naturligt, att då Götheborg genom ifrågavar. byte kommer att afhända sig all räll till Ollerhällan, tvisten derigenom blifver bilagd, och att Staten då icke kommer alt för framliden innehafva en besittning, som af andra skulle kunna densamma beröfvas.
Samme värde talare har äfven sökt visa, alt mitt yttrande om de olika utlålm, sorn blifvit afgifna af Krigs-colbm, skulle vara oriktigt, derigenom att Krigs-colbm 'i sitt sednaste yttrande har förklarat att, då ändamålet med denna jords uplålelse, anläggandet af en sleap eller docka, icke numera kom i fråga, så fränträdde colhm helt och hållet dess förra yttrande, derföre att det var grundadt på en sådan förutsättning.
Hr Fåhrteus bar fästat upmärksamheten på att hufvudskälet år 1849 var, att det af Kronan afträdda utrymmet skulle i första rummet användas till föremål, som med handeln och sjöfarten hade gemenskap.
Då det nu just är fråga om en hamnbyggnad, så skulle således det då afsedda ändamålet genom uplåtelser vinnas.
Vill man åter jemföra 1850 års yttrande med det af år 1847, så finnér man alt år 1847 hade Krigs-colbm tillstyrkt, att den ifrågavar. marken skulle utbytas mot Olterliällan.
Samme talare liar äfven yttrat, ali jag skulle hafva sagt att
Kronan skulle hafva större nytta af den mark, som nu är ifråga att aflrädas än af Otterhällan.
Det har jag icke yttrat, men väl alt den marken kan vara af större värde, och icke något annat.
Hvad åter värdet beträffar så gör jag föga afseende på om det är fråga om upoffring af några kappland mer eller mindre, synnerligen då det sker för ett stort och vigtigt ändamål såsom jag nyss anfört.
Jag vill icke längre trötta R. o. Ad., utan fortfar att anhålla om bifall till Utsk:s betänk.
Jag tänker icke yttra mig i frå gan hvarken af- eller tillstyrkande; men sedan Krigs-colbii på nådig befallning afgifne utlåtm hafva emellan lalarne lupit gatlopp, och förklarats af flere vara hvarandra motsägande, så har jag ansett mig böra upträda, ehuru jag trodde det vara onödigt, då man kan läsa utlåt:ne, och de äro så klart skrifna, att om man vill fatta dem så äro de fallliga.
Krigs-colbii underd. framställning åsyftade, att den mark, som upläts, skulle användas till allmänt nyttiga företag, för staden, handel och rörelsen etc.
Delta är icke ordalagen, men det är tanken, och den är klart uttryckt.
Men det förslag, som nu blifvit framsläldt af SlatsUtsk., innehåller icke detta vilkor, och den Kongl, proposm innehåller icke heller nämnde vilkor, utan der är föreslaget att marken skulle öfverlåtas åt Götheborg till fritt begagnande.
Häremot har jag icke något att anmärka, K.
M. har gjort en nådig propos. och R.
St. må derutinnan besluta hvad de vilja; men jag måste vederlägga dem, som säga att Krigscolbii utlåtm motsäga hvarandra.
Det är en stor skillnad att fö - Den 17 April.
500 reslä markens uplåtande till fritt begagnande, och att föreslå dess uplåtande till stadens handel o. s. v. Götheborg skulle icke kunna sälja marken, om den upläts på sådana vilkor; men i annat fall skulle den kunna det.
Det är det förra, som i Krigs-coil:ii utlåt, har blifvit tillstyrkt.
Jag hvarken af- eller tillstyrker uplåtelsen; men vöre benägen, af välvilja för rikets förkofran, vare sig i Götheborg eller Torneå, att afstå hvad som dertill kunde bidraga.
Jag har äfven begärt ordet för ett annat ändamål.
En talare har salt i fråga, huruvida eganderätten till Otterhälleberget vöre tvistig.
Tvist har icke upslått inför
Domaren; men den har varit på väg att upstå.
Krigs-colbm har varit nära alt, till följd af sitt åliggande att vårda kronans egendom, anställa rättegång; men Götheborg har lagt vantarne på hötägten af den lilla slätten, som tillhörde Slaten, sedan 1807 års kontrakt öfverlät lokalen till staden; man har likväl velat undvika en rättegång.
Den talaren, som vidrörde denna punkt, och som egentligen framkallade mitt nuvarande yttrande, säger att Ollerhällan, enl. 1807 års kontrakt, är otvifvelaktigt Götheborgs stads egendom, citerande dervid en punkt, som är ganska riktigt citerad, men der är eli undantag, sorn icke är uptaget i den citerade punkten, hvilket egentligen bestämmer hvad som skulle tillhöra staden enl.
1807 års kontrakt, och det är just denna undantagspunkt i kontraktet, som föranleder tvisten om kronan eger eller icke eger lilla Otterhälleberget.
Denna tvist mäste nu afgöras, antingen genom det ifrågasatta bytet eller också inför Domstol, då det står i odels hand antingen Kronan eller Götheborgs stad vinner.
Jag skulle likväl nästan tro, om jag vågade hafva en tanka härom, att Staten skulle vinna processen.
Hr Få hr teus:
Jag önskar blott att, i anledn. af den siste värde talarens framställning derom att K.
M:s nåd. propos. icke skulle innehålla något vilkor i afseende på användandet af den ifrågavar. jordrymden till allmänt nyttiga ändamål, uplysa att K.
M. vid sitt förslag, verkligen fästat sådane vilkor, deraf 3:dje punkten innehåller:”att Kronans till Staden afträdda område,användes förnämligast lill byggnader och anläggningar, som underlätta och befordra handels- och sjöfartsrörelsen, samt dernäst till andra föremål, som äro för staden nödvändiga och gagnande.”
Delta är ungefärligen samma ord som Krigs-colhm har begagnat i sitt utlåt., och således torde den anmärkn., som den siste värde talaren i delta afseende framställt, förfalla.
Det kan icke vara ovänladt, alt en f. d. Landsh. i Götheborg och den nuvarande Laudsh. derstädes, lala till fördel för denna stad, der den ene haft och den andre ännu har sitt residens, men det kan icke hindra andra att med dem vara af olika tankar i förevar, fråga.
De skäl för sakens framgång, som Hr Edenhjelm velat hemta 510 Den 17 April. från de fördelar, sora genom bytet skulle tillskyndas Artilleriet, äro icke omnämnda i något af Krigs-colhii utlåtm.
Jag skulle således tro, att dessa skäl icke äro af den beskaffenhet, att de här böra vinna afseende.
Om, såsom Hr Edenhjelm omförmält, en bro skulle med stadens begifvande, varit anlagd ifrån ett artilleriförråd till Ollerhälleberget; men hvilken bro sedermera icke kunde begagnas, derföre att något förbehåll derom icke kom att göras, när Ollerhälleberget af staden utarrenderades, så är detta en sak, som ingalunda bör inverka på denna fråga, hvilken endast afser, huruvida Staten bör emot det erbjudna vederlaget afstå den mack, som blifvit begärd.
Då nu Chefen för K.
Krigs-colhra uplysl att detta vederlag i sjelfva verket är Statens egendom, åtminstone så nära bevislig!, alt han tror att Staten, i händelse af rättegång, skulle vinna, så frågar jag om det år rimligt att
Slaten skall låta sig nöja med ett vederlag, hvaraf den förut är ägare.
Det är ju elt spegelfäkteri, att tala om ett byte der den ena kontrahenten rår om båda delarna, och då förfaller ju äfven det skäl, som Hr von Troil har anfört, att genom bifall lill betänk.
, tvisten skulle vara bilagd om den mark, staden erbjudit sig att afstå.
Tvister bruka ej biläggas sålunda, att den som eger 2:ne jordrymder skall afstå den ena för ali få behålla den andra.
Man säger här, att sjelfva staden har vidgat sig till en högst betydlig grad, och att dess rörelse så skall hafva tilltagit, att staden crlagt 2 mill. i lullafgifter till Slaten.
Detta må vara sant, det vittnar om en tillvexande rikedom hos stadens invånare; men icke ligger häri något skäl för Slaten, alt för intet afträda en så stor jordrymd, som den i fråga var. marken.
Visserligen heter det, ”att den, som mycket har, honom skall mera gifvit varda”; det bör åtminstone icke ske på sätt som nu är föreslagit.
En gillig anledn. till bifall å K.
M:s nåd. propos. hade funnits, om det vilkor varit fästadt vid uplålelsen af ifrågavar. mark, att den ensamt skulle användas lill allmänt gagneliga ändamål; men propostn lyder icke så, utan ordet ”förnämligast'’’ har i det hänseendet endast blifvit begagnadt; hvaraf pätagligen följer, att sedan staden afsatt vissa tomter lill dessa allmänt nyttiga ändamål, så eger den derutöfver en väl belägen jordrymd, hvilken staden sedermera indelar i vissa tomter och för högt pris säljer till innevånarne, om också nytta härigenom åstadkommas, så anser jag likväl icke
Staten hafva någon förbindelse att skänka staden dessa tomter.
Snanare borde Slaten sjelf, sedan den afträdt en viss för stadens allmänna byggnader behöflig del, behålla den återstående jordrymden, låta indela den i vissa tomter och derefter försälja dessa sednare, hvarpå jag är öfvcrtygad att Staten skulle skörda ganska betydlig vinst, som nu tillfaller Götheborgs stads Drätsel-kommission, hvilken icke lärer underlåta att för tomterna laga dryg betalning.
Ropen på propos. förnyades:
Att det utbyte, hvarom fråga är, medför fördelar för Götheborgs stad är ostridigt; men Den 17 April.
511 genom Hr Edenlijelms yttrande är äfven uplyst att Otterhälleberget är för Staten af vigt, och af en särskildt beqvämlighet och nytta för Artilleriet.
Dessutom kan det, såsom dominerande staden, vara af vigt i Kronans hand.
Här är visserligen sagdt att eganderälten vore tvist underkastad, och alt det varit fråga om process.
Emedlertid är denna mark nu i stadens ego tilldess alt en sådan process blir utagerad ocii utgången af en rättegång är alltid oviss.
Man säger att en mager förlikning är bättre än en fet process.
Nu är det tillfälle till en sådan förlikning, och dä anser jag del vara skäl för Staten att deruti ingå.
Huru bar nu Staten fått tillgång till denna förlikning och kommit i besittning af den till uplåtelse föreslagna marken?
Jo, derigenom alt Stadens styrelse har med betydlig kostnad fördjupat farvattnet genom upmuddring utanför ifrågavar. mark och uplagt muddern der, som icke förut fanns någon annan mark än fästningsgrafvarne, på hvilka icke något kunde byggas.
Således har denna Elfstyrelse hufvudsakligen bidragit med icke obetydliga summor till markens bildande; men K.
M. och kronan har lillegnat sig marken, hvartill eganderälten likväl kan vara tvifvelaktig, om den sättes i fråga.
Då nu genom stadens upmuddring af elfven, stora upoffringar blifvit gjorda för att trygga Götheborgs bandel, och detta således blifvit en fördel för hela riket, så kan jag icke linna annat än att det vore lämpligt att kronan lemnade denna mark, som för kronan icke år behöflig.
Genom sitt läge och beskaffenhet, kan den icke för kronan blifva gagnelig
,på annat sätt, än om den skulle för kronans räkning försäljas.