Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning af hvad 1827 års Revisionsberättelse förmäler, om 'det skick, hvaruti Trossbottnarne i det så kallade Archivi eller mindre RankoHuset sig befinna.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan | Lill n om aftonen.
In fidem Protocollf, O. J. Lagerheim.
Måndagen den i3 April 1829.
Plenum klockan
Tio förmiddagen.
Justerades i ProtocollsUtdrag innehål-, lande Ridderskapets och Adelns i plenum den 9 dennes f. m. fattade beslut.
Utdrag af -Protocollet, hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm e. m. den 9 April 1829. S. D. Vid förnyad föredragning af RiddarhusUtskottets den 7 sistlidne Mars aflåtne, samt den 9 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Memorial med förslag till en ny Riddarhusordning; blef samma Memorial, i anledning af dervid gjorde anmärkningar till RiddarhusUtskottet återremitteradt; hvarjemte Ridderskapet och Adeln i sammanhang dermed fann för godt, att till RiddarhusUtskottet remittera ej mindre Herr Lefrens, Johan Pehr, den 26 sistlidne Februarii e. m. på bordet lagde, Motion, om ändring i a5 §.
RiddarhusOrdningen, än ock Herr Ribbings, Arvid, likaledes den 26 sistlidne Februarii e. m. på bordet lagde motion, att Utskottens Ordförande måtte genom Secreterarne i Utskotten lill RiddarbusFiscalen aflemna förteckniag på de
Le - I72 Den i3 April. damöler inom Utskotten af Ridderskapet och Adeln, som från Utskottens sammanträden uteblifva.
Justerades 6 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i plenum den 9 dennes e. m. i öfrigt fattade beslut.
Å nyo föredrogs Stats- och BancoUtskottens den 8 dennes under N:o 102 afgifne, och den 9 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 92 förut meddelte yttrande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om ytterligare anslag utaf allmänna medel till Götha Canalbyggnads fullbordande, så vidt den rörer ett förskott af Etthundrade Tusende R:dr B:co.
Jag skulle anse mig mycket missbruka tiden, om jag upptog den med att visa vigten af ämnet, då jag, när denna fråga återremitterades, hade tillfälle utveckla den förlust, som skulle uppkomma, om det begärda förskottet ej lemnades, så att Directionen, som utan Ständernas tillstånd ej kan hypotisera något afBolagets effecter, vore vid arbetstidens början hindrad att fortsätta Cunalai betet.
Denna förlust, uppgående till 80 å 90,000 Riksdaler, drabbade icke Canalen allena, utan hela Riket, och ungefär samma förlust upp - Den i3 April. står, antingen förskottet beviljas eller icke.
Jag förbigår således denna del af ämnet, och vill blott förklara, att jag omöjeligen kan fatta Utskottens mening, då de anse anslag till Gölha Canal såsom oskiljaktigt förenligt med uppgörandet af StatsRegleringen, så framt det icke är Utskottens tanka, att afstyrka allt vidare understöd till ifrågavarande arbetes fullbordande.
Eljest hade icke Utskotten handlat planmessigt.
Då det likväl nu är öfverflödigt, att för närvarande ingå i bedömmande, om det begärda anslaget bör beviljas eller ej, anhåller jag, att få framställa ett förslag till contraproposition, som kan antagas af det skäl, att de ifrågavarande 100,000
Riksdalerne derigenom endast blifva alt anse såsom ett lån med full återbetalnings-skyldighet, derest hela anslaget icke skulle beviljas.
Jag kan ej inse, hvad sammanhang denna fråga har med den kommande StalsRegleringen.
Den, som med någon uppmärksamhet följt Riksdags-angelägenheterne, bör det icke kunna hafva undfallit, att vi sedan 1823 äga 3,750,000 R:drs öfverskott på besparingarne, och att följagteligen någon svårighet, att bestrida ifrågavarande utgift, icke är för handen, J det lyckliga skick, hvari StatsFinancerna befinna sig, är det icke svårt, att reglera större utgift, än dejina.
Jag kan icke finna, att man vore uti någon olycklig belägenhet, om man, likasom skedde år i74 Den i3 April.
I j823, med så kallade treprocentsedlar be« stridde utgiften af En half, En, ja till oell med Två Millioner R;dr, till dess Ständerna beslöto, på hvad annat sätt de skulle fyllas.
Men äfven denna utväg anser jag öfverflödig, emedan jag ej kan tänka mig» RikgäldsContoiret i April månad vara så utatl tillgångar, att det ej sjelf antingen kan utgifva, eller på sitt Creditif i Banken lyfta, eller slutligen på treprocents-räfeningen anskaffa en summa af 100,000 R:dr.
Jag anhåller derföre, alt vid den förmodeligen förestående voteringen Contrapropositionen måtte blifva så lydande: ”Vinner ”Nej, anses Ridderskapet och Adeln afslå ”Stats- och BancoUtskottens Utlåtande, samt, ”till förberedande åtgärder för fortsättnin”gen af Götha Canal bevilja ett bidrag af ”100,000 R:dr B:co, att af RiksgäldsContoi”ret, antingen af under bänder hafvande ”medel, eller medelst upptagande af lån för ”3 procents ränta, genast ullemnas; under ”vilkor, att CanalDirectionen blifver Kongl. ”Maj:t och Rikets Ständer ansvarig för med”lens användande till Canalarbetet, och Bolaget, för deras åter'betalning, om så på”fordras, på sätt Rikets Ständer framdeles ”må förordna.” Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard:
Stats- och BancoUtskotten, som för andra gången afstyrkt det till Götha Canal begärdta förskott af 100,000 R:dr B:co, haf« Den 13 April. va för ett så ädelt handlingssätt tagit ledning af det enkla och obestridliga skäl, att der ingen ting är att taga, eler är ingen ting att gifva, och då Utskotten sålunda på ett högst värdigt sätt åtminstone bjudit till, att för CanalDirectionen lätta de bördor af erkänsla, som redan nedtrycka dess skulldror, böra Utskotten vara förvissade, att Nationen aldrig skall ifrån sitt minne utesluta vigten af den tjenst, som Utskotten sålunda visat först Directionen, och sedermera Folket.
Jag har, när frågan om nya bidrag till Götha Canal förra gången förehades, redan yttrat mina tankar; och jag åberopar mitt då afgifna anförande, hvilket man icke vederlagt, förmodeligen emedan man icke kunnat vederlägga det.
Får man lof, att, likasom CanalDirectionen, supponera i mörka saker, så måste man hålla sig vid det sannolikaste, och med förnuftet mäst öfverensstämmande, och detta är, att den stora summa, hvarpå de 100,000 R:dr skulle blifva ett litet förskott, skall för Götha Canal-arbetes fullbordande vara lika otillräcklig, som alla de föregångne Millionerne.
— Sjefva CanalDirectionens egna Ledamöter skola troligen med åtlöje anse ett bifall, hvarom Directionen har fullt skäl att misströsta; och jag, för min del, vill icke blottställa mig för en hemlig ånger, och att efter Riksdagens slut få af mi - 176
Den i3 April. lie medborgare uppbära den förödmjukande förebråelse, att hafva gifvit min röst till en pålaga, som är ändamålslös, och som i tidens längd ganska säkert skall komma att iklädas samma egenskap som LandtågsGärden, Skjutsfärdspenningarne, Allmänna Bervillningen m. fl. gärder, hvilka folket i början åtog sig, att för vissa bestämda ändamål utgöra, blott till en viss tid, men hvilka sedermera blifvit permanenta, och sannolikt hädanefter aldrig skola upphöra.
Det är en ganska afgjord sak, att Pluraliteten af Nationen är emot Canal-arbetets fortsättande; och att missnöje således skulle yttras, om folkets pålagor i stället att, såsom man förmodade, nedsättas, tvertom ökas; och jag tror derföre att det icke skulle vara alldeles otjenligt, att lyssna och rätta sig något efter allmänna opinionen; oaktadt från ett och annat ljust hufvud under denna Riksdag utgått den yttrade tanka, att Representanten borde sjeljständigt besluta, samt såmedelst gifva Opinion åt folket, i stället för att taga sin från detsamma; äfvensom, att det vore värdigt Representationen bjuda Opinionen spetsen, och att den Regering och det Land, der man vore svag nog att bry sig om Opinionsfantasierna, vore att beklaga.
— Jag anser Representanten ovilkorligt förbunden att lyda Opinionen, som är folkets röst; och Dén i3 April/ *77 och ve det Land, der denna regel ej följes.
— Ludvig den XVI blef olycklig, emedan Ministeren i Frankrike bjöd allmänna rösten spetsen; och Grefve Fersen blef ett offer, emedan lian trotsade den om honom, fastän högst oriktigt, fattade Opinion; och hade väl 1809 års händelser aflupit såsom de gjorde, om ej allmänna rösten medgifvit det?
Jag vill ej upptaga tiden med att måla en tafla öfver de vådor, som i ett samhälle kunde uppslå, då Representanterna trotsa, eller bjuda folket spetsen.
Jag anser Allmänna Opinionen höra vördas, äfven om den någon gång kunde vara missledd, Hos den ligger makten, och olyckligt det Land, der den tvingas att låta känna sin styrka.
I det ögonblick , då dess kraft blir uppmanad, är den fasansfull, och — om den då blir grym, så får orsaken tillskrifvas den, som af lättsinnighet eller öfverdåd bjudit spetsen, då det minst behöfts.
Man hade alltså icke väntat få höra sådane läror predikas inom mitt fädernesland, och jag är öfvertygad att vår Konung, uppfödd i frihetens grundsattser, alltid skall älska att följa folkets röst, och heldre vilja regera öfver ett fritt folk, än öfver usla slafvar och krypande tjenarej hälst det förra gifver styrka och kraft åt Hans Krona, då deremot de Sednare fördunkla Dess glans, Jag tillstyrker vördsamt proposition 20 Hl 12 17#
Den i 3 April. till bifall å Stats- och BancoUtskottens i ämnet afgifne Utlåtandei1 Herr Tollj Florusj hade inlemnat ett' anförande, som upplästes, så lydande: Götha Canals tillvarelse, ett föremål för Rikets tillgångar till dess fortsättande; ett föremål för beräknandet af den skada, eller nytta densamma skall tillskynda Fäderneslandet; har Varit Önskad af våra förfäder, för redan mera än 2:ne Secler tillbaka, och nu tvekar Nationen, vid den sista åtgärden, till dess fullbordande; man kunde falla på den tankan, att den fordna uthållande kraften lemnat oss, och att vi häpnande vid besvärets fortsättande nedlägga verktygen för att hvila, och låta hvad som redan är gjort, blifva utan ändamål.
Mina kunskaper kunna visst icke jemföras med flere af Götha Canals försvarare, eller tadlare; men endast det sunda förnuftet säger mig, att sammanbindningen af Östersjön och Nordsjön äger ett oberäkneligt värde för vårt fosterland, så väl i mercantilt som militairiskt afseende: hvad det första beträffar, så måste ju en redbar vinning uppstå, då man kan bestämma det dyrbaraste vi äga, tiden, att transportera lasterne, alldeles oberoende af vindarne, emellan a:ne stora haf; och tillika oberoende, af en möjeligen uppstående ogenhet bos våra grannar Danskarne, som i ett så - Den i3 April. dant fall, kan göra oss passagen genom •Öresund stridig*
Vid de debatter som förefallit, rörande tillskottet för Gotha Canal, hafva de anmärkningar som blifvit gjorde, emot utgåendet af detta tillskott, liufvudsakeligen fäst sig vid nödvändigheten, att först hafva ulredt, huruvida öfrige nödige Statstillskolt, kunna medgifva ett vidare fortfarande af Canal-arbetet, men då utaf de anföranden, som i denna egenskap blifvit afgifne, ingen kunnat motsäga hvad CanalDirectionen till skäl för tillskottets utgående anfört, nemligen att sistlidit års, eller det ofärdiga arbetet skulle förfalla och förlora sig; så tror jag mig böra föreslå, att det begärdte tillskottet af 100,000
R:dr bör utgå på följande vilkor: 1:0
CanalDirectiön erhåller detta tillskott såsom lån emot pantsättning af dess materialier, som böra kunna till betalning disponeras, om icke vidare tillskott för Canal-arbetet kommer att utgå. 2:0 Förpligtas
CanalDirectiön att endast
Och allenast använda så stor del, som fordras af detta lånetiljskott, i och för upprätthållandet af det påbörjade ofullbordade arbetet, utan något nytt företag, samt af de 100,000 R:dr bålla Staten tillhanda, hvad som af detta lån icke till förenämnde ändamål kan blifva erforderligt. 43* 1S0 Den i3 April.
Ooh får jäg, jemte dessa mina tankar, ödmjukeligen tillstyrka bifall till det begärdte förskottet.
Friherre Anckarsvärd , Carl Henrik:
Då andra akten af Götha CanalRepresentation nu framställer en sådan likhet med den första, skall det måhända anses öfverflödigt, att här åter upprepa, hvad som här förra gången blef omständeligen yttradt.
För mig liar detta ämne ett ytterligare obehag, då jag derutinnan nödgats skilja mig från en person, med hvilken jag så ofta och uteslutande delar åsigter öfver de allmänna ärenderne; men jag anser mig icke kunna undandraga mig att framställa de förhållanden, som synas betänkliga i afseende på behandlingen af denna fråga.
Jag hemställer om det är möjligt att, med bibehållande af sitt anseende, såsom Representanter, lemna oanmärkt en så oformlig sak, att man afgör detaljfrågorne om förskottet, innan hufvudsaken behandlas.
Jag skulle hafva önskat, att den begäran, som af en värd Ledamot vid sista öfverläggningen i detta ämne framställdes, att hufvudfrågan nu på samma gång som förskottsfrågan måtte behandlas, hade blifvit af Utskotten beviljad, och jag inser ej, hvarföre vi icke nu äfven kunnat få hufvudfrågan, för att slippa alt ännu en gång få detta ämne till discussion.
Hvad mig beträffar, får jag åter upprepa hvad jag sista gången yttrade, att det skulle vara illa Den i3 April. handladt mot Bolaget, om vi genom ett lemnadt förskott inledde Bolaget i falska beräkningar på bidrag, sorn ej torde komma att beviljas.
Man liar fÖreburit de förluster, som skulle uppkomma derigenom, att Bolaget ej finge medel till arbetets drifvande så tidigt, att något i år kunde företagas.
Dertill får jag svara, ej blott att Rikets Ständer äro de mäst oskyldige uti en sådan händelse, utan ock, att då det redan år 1826 var kändt, att de anslagne medlen ej skulle räcka till, hade det varit Bolagets pligt, att anhålla omen sådan correction i arbetsplanen, att medlen åtminstone blifvit tillräcklige för att lemna Rikets Ständer behöfligt rådrum ätt yttra sig, och för att ej inlockas genom en sådan anläggning, som det att medlen äro slut, och att det vore nödvändigt för Rikets Ständer att besluta och bevilja hvad Bolaget så oförtrutet begärt och Rikets Ständer så obetänksamt leranat.
Frågan är nu ej mera om Götha Canal.
Här är ej fråga om huruvida Götha Canal skall fortsättas eller ej, utan blott om Rikets Ständer längre tilltro sig att beskatta Svenska Folket, för att bibehålla Götha CanalBolag.
Det är otvifvelagtigt, att om detta Bolag tvingas att göra rätt för sig, kommer Banken i besittning af Canalen, emedan Bolaget ej kan betala de förskotter, hvilka blifvit det lemnade.
Det vore en besynnerlig omständighet, och alldeles ensam i sitt slag för Gö - 18a Den i3 April. tha Canal, om ett arbete, på hvilket g a 10 millioner äro använde* ej skulle kunna fullbordas genom ett nytt Bolag, som, med tillgodonjutande af det redan färdiga arbetet, ej hade mera än 16,000 alnar att fullborda, och som kunde få sådana fördelar, att det är osvikligt att det skulle kunna uppkomma genom inhemska eller åtminstone genom utländska medel, då vi känna hvilka företag utomlands fullbordas, och då man der är i behof att finna tillfälle till placering för* och begagnande af, sine penningar.
Jag tror* att innan Rikets Ständer vidtagit en sådan utväg att försöka få arbetet fullbordadt utan Svenska Folkets betungande, hafva de ej uppfyllt sin pligt.
Jag tror, att Götha Canal skulle kunna bringas i fullbordan, på samma sätt som Stenkolsverket, genom ny Aktieteckning, Jag inser ej för min del, i hvilka förbindelser Rikets Ständer stå till Caiialen för att tvingas fortsätta sina uppoffringar.
Jag kan ej inse det i något fall, ty jag kan aldrig öfverbevisas, att Rikets Ständer inledt Bolaget till detta företag, mera än man inleder andra Bolag, hvijka genom hopp om vinst göra sina Actieteckningar.
Det är för mig obehagligt att finna såsom resourser för Canalen än ytterligare anvisas RiksgäldsContoirets Creditiv på Banken.
Man har föga förhoppningar för FinanceRegleringen, då från sjelfva FinanceBeredningen kunna utgå sådane planer.
Verkställigheten är för tidig; summan skall likväl gå ut, och den anvises på RiksgäldsContoiret.
Detta har inga fonder; det har ej annat än sitt Creditif på Banken.
Det blir då Banken, som skall utbetala medlen.
Således, ur alla synpunkter, är det för tidigt att afgöra detta ämne, innan så många andra hufvudfrågor blifvit afgjorde.
Jag förklarar, att mitt samvete förbjuder mig att tillstyrka något förskott till Götha Canal.
Jag är af den öfvertygelse, att alla bidrag till den hafva den stora Majoriteten af Nationen emot sig, och ännu ytterligare skola få det, då det blir tydligt, att det blott är för att gagna CanalBolaget, som desse uppoffringar göras.
Jag kan ej tillbakahålla min förundran deröfver, att ej från Styrelsens sida någon plan blifvit uppgjord att komma från denna villrådighet.
Man skyller på Rikets Ständer, som inledt Bolaget i detta företag; men i det fallet torde Regeringen komma att dela den drygaste andelen af Nationens inledande.
Man har ej saknat sådan anledning, då Regeringens egna Ledamöter, sorn varit enskild ta Actieägare i Canalen, försäkrat om Rikets Ständers böjelse att understödja den, och tagit för afgjort, att Rikets Ständer ej kunde neka bidrag till densamma.
Det framställer sig för mig, såsom en underbar trollkraft hos Canalen, om man ej kunde säga nej till sådane ytterligare fordringar och bidrag.
Hvad Bolaget beträffar, hafva Rikets Ständer, från dess första tillvaro, ej ens skördat billig tacksamhet.
Redan i8i5 framställde Bolaget sig icke såsom låntagare, utan såsom långifvare till Rikets Ständer, och det är från en sådan ställning, som jag önskade att Rikets Ständer ville skilja sig.
Vi hafva i färskt minne de protester från Bolagets sida, som gjordes 1818, då Rikets Ständer gjorde allt för att frälsa Bolaget, och kanske ådrogo sig den rättvisa förebråelsen, att, om de hade följt Rättsprincipen, de hade undgått en mängd förebråelser, hvilka Rikets Ständer ej förtjent.
Vi hade fått se, huru CanalBolaget hade dragit sig ur denna sak utan biträde.
Om man tror, att det är allmänna opinionen inom Landet, som är för, att Canalen skall fullbordas genom allmänna bidrag, så vet jag ej hvarföre man ej söker inbringa dem genom allmän subscription, för att se, till hvad grad enthusiasmen äger rum.
Jag fruktar, att ganska litet på sådant sätt kunde inbringas.
Vi se, att Stamböcker för Kyrkobyggnader gå omkring, och att bidrag dertill beviljas, emedan de hafva opinionen för sig.
Samma utväg kunde här vidtagas.
Tviflar man på opinionen, så tvekar jag ej ett ögonblick att yttra, att det vore samvetslöst, att pålägga folket en beskattning för blotta känslan af arbetets skönhet, hvilken jag delar, och icke bestrider.
Om man samvetsgrant tänker på följderne, är det oförsvarligt, att i förväg bevilja detta Den i3 April. i85 förskott och besluta om anslag för Götha Canal, innan man ännu hunnit besvara Regeringens mera vigtiga framställningar om Statsanslag.
Det är så oformligt, att jag ej skulle känna någon starkare förebråelse som Representant, än om jag hade, för de tvetydiga begreppens skuld om nationalära och nationalstolthet, med min röst bidragit tilt en beskattning, i hvilken jag tagit så liten del, att de minst skattande ofta deraf kände en drygare tyngd.
Jag vill ej längre uppehålla Ridderskapet och Adeln, ehuru mycket jag kunde hafva att säga i detta ämne, och då jag vet, att det är möjligt, att jag kommer att befinna mig i minoriteten, tröstar jag mig dermed, att jag det oaktadt i detta, som i många andra ämnen, tillhör majoriteten af Nationen.
Jag anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till bifall å Utskottens Utlåtande.
Herr Hjerta.'
Jag anser mig nödsakad, att, i anledning af den siste Talarens yttranden, utreda några förhållanden, som annars kunde leda derhän, att tro, att de grunder, hvarpå jag stöder mig, voro obesinnade.
Talaren har yttrat, att det skulle innebära en oformlighet, att gifva ett förskott, innan man beslutit, om man skall understödja Ganalen.
Jag ber att få fästa uppmärksamheten å den ställning, i hvilken Bolaget och Rikets Ständer skulle finna sig i86
Den i3 April. till hvarandra.
Jag upptäcker ingen oformlighet uti att i den stund, då man vill öfvergifva ett Bolag, som man understödt, af hvilket man infordrat en stor actieteckning, hvilket man under i3 år visat, att man pröfvat dess förslag, och hvars arbete man hvarje gång trodt skola blifva färdigt, att säger jag, man nu på en gång skulle lemna detta Bolag i det skick, att Rikets Ständer förbehållit sig hela dispositionen af alla dess tillhörigheter nu uti April månad, då det bort kunna påräkna, att, när Rikets Ständer samlades i November månad, beslutet bordt kunna vara fattadt innan arbetstiden för detta år.
Bolaget skulle nu icke hinna sammankallas, så att det kunde fatta beslut örn arbetets företagande uti rätt tid, Jag skulle finna oformligt, om man på sådant sätt öfvergaf en samling af Svenska medborgare åt sitt öde, en samling, sorn ej är så ringa till antalet.
Jag tror ej, att opinionen emot Ganalen är så allmän, sorn man anser den vara, och den är till det mesta inskränkt till vissa localer, vissa samhälls-classer och vissa penninge-förhållanden.
Om man ock uppförde en half skillings Bevillning till Ca na len å hvarje Debetsedel, tror jag ej, att opinionen i Svea Land deremot skulle vara så högt stridande.
Derföre vågar jag försvara, att ett förskott bör gifvas, men jag har tillika ansedt mig böra sätta Rikets Ständer i tillfälle, att med fri mening be - Den i3 April. 187 sluta, när hufvudfrågan förekommer.
Jag har således föreslagit bestämmande af skyldighet för Directionen, att ovägerligen till Canalen använda de ifrågavarande medlen.
Jag har ytterligare ansett det vilkor böra bestämmas, att Bolaget återbetalar summan, om Rikets Ständer ej finna för godt att bevilja något bidrag till Canalen, Då detta iakttages, äro alla nÖdiga garantier vidtagne; ty följden af det beslut jag framställt, är ingen annan, än sammankallande af en Bolagsstämma, der Bolaget genom nya för* bindelser och ny ansökning kunde försöka att tillvägabringa färdiggörandet af hvad.
Bolaget sig åtagit.
Jag beklagar, att jag ännu ej hunnit för allmänheten och Rikets Ständer framlägga hvad jag beredt mig på att anföra i hufvudfrågan, men det skall genom tryck i denna vecka blifva kungiordt, och skall visa, att det ej är så besjmnerligt, att detta Bolag står uti ett slags Bolag med Rikets Ständer, På Riksens Ständers beslut har man, sedan det var kändt, att arbetet ej med Bolagets medel kunde fulländas, affordrat actieägarne 60 procent. 1815 då Rikets Ständer beslöto i ämnet, och inblandade sig i Canalens angelägenheter, hade Bolaget endast insatt 4° procent.
De återstående 60 procent ansågos, tillika med hvad Rikets Ständer dåanslogo, ännu vara tillräcklige för att färdiggöra Canalen, och Rikets Ständer funno sig hafva uppfyllt alla förbindelser emot Bolaget, deri* i88 Den i3 April. genom, att de utsett tvllräcklige medel.
Jag frågar nu, om desse actieägare, då de på god tro insatt de 60 procenten, förtjena att öfverlemnas åt sitt öde i den stund, då fördröjandet af ett anslag skulle vålla dem en betydlig förlust, och om de ej böra tros på 100,000 R:drs förskott, så vida man ej vill låta alla möjliga fjädrar spela för att hindra företaget.
Om jag skulle betrakta detta ensamt, så är det mig icke möjligt att finna deruti någon misshushållning, eller en sak, som ej vore Rikets Ständer värdig.
För min del har jag ej tänkt, att ingå på beviljande af sådane anslag, som jag ej är Öfvertygad om skola leda till sann fördel för mitt fädernesland.
Derföre kan jag med så mycket mera skäl yrka bifall till detta förslag, då det blott är fråga om 16,000 alnars återstående Canal; när jag på denna del med egna ögon sett nära 11,000 alnar färdiga, som måste igenfalla, om ej arbetet fortgår; när endast 10 slussar och 5ooo alnar återstå, samt härmed detta storverk , eller lilla verk om man så behagar, är slut; och det derjemte är slut på att göra denna sak till en ridhäst, på hvilken hvar och en Ryttare, som har lust eller tillfälle, kan kasta sig upp och manegera.
Jag anhåller, att den proposition jag föreslagit, måtte blifva framstäld såsom ContraProposition.
I afseende på den föreslagna ContraProposilionen
Den i3 April. »89 anhåller jag, alt få göra aine anmärkningar.
Den förslå, alt man omöjligen kan ingå i något bedömande af den framstäldte utvägen att upptaga lån emot 3 procent, utan att tillika leda tankarna på Finance-regleringen.