Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Frih. af Ugglas liar sagt, att lian inser behofvet deraf, att arbetet fortsättes från Herrljunga, och då banan Uddevalla— Wenersborg är beslutad, anser jag det i högsta grad obilligt att icke låta bolaget tillgodogöra sig de fördelar, som skulle uppstå derigenom, att arbetena fortsattes i ett sammanhang.
Jag ber att få nämna, att K.
Styrelsen för Allmänna Väg- och Vattenbyggnader förklarat, att af alla de banor, beträffande hvilka ansökning hos K.
M. gjorts, ifrågav:de bana borde sättas främst bland dem som af R.
St:r borde kunna påräkna understöd.
Det var endast den omständighet, att underrättelse om bolagets bildande icke ingått, som vållade att K.
M. ansett sig icke böra för närvide föreslå R.
St:r att till denna jernvägs anläggning anvisa några medel.
Sedan detta hinder numera är båldt och aktieteckningen, som vid den tiden utgjorde endast 800,000 rdr, numera uppgår till 1,200,000 rdr, tror jag att någon tvekan icke bör kunna uppstå att ju bolaget kommer till stånd; och hoppas jag att R. o. Ad. icke afslår min begäran att ett låneunderstöd af 3,240,000 rdr beviljas denna bana.
Redan förut bar jag uttalat min åsigt, att staten bör bevilja låneunderstöd för bibanor, och anser bästa beviset på dessas behöflighet vara det, att orten för desamma vill ikläda sig uppoffringar.
Jag vill derföre icke upptaga tiden, utan endast, jemte det jag erinrar om denna min åsigt, påpeka det särdeles bevekande skälet, att bästa sättet att ^fhjelpa den nöd, som herrskar inom de fabriksidkande häraderna inom Westergötland, vore att bereda dem arbetstillfälle vid ifrågavide bibana.
Jernvägsföretagena på Borås-banan hafva hittills bidragit att lindra nöden, men då dessa arbeten snart nog upphöra och bomullsbristen troligen kommer att fortfara, anser jag lämpligast att anslag beviljas, på sätt Gr.
Då i detta fall frågan endast afser ett understöd i låneväg för byggande af en bibana och då detta understöd ifrågasättes på ett sätt, som för staten icke medför uppoffringar, som stå i förhållande till de fördelar, som skulle beredas, får jag, med stöd af de af Gr.
Sparre framlagda skäl, yrka bifall till Gr. Sparres förslag.
Flera föreg:de talare hafva utvecklat skälen, hvarför denna bana redan nu bör bringas till stånd.
Af dessa är, enligt min tanka, det förnämsta den nu inom vissa trakter af Westergötland herrskande nöd — der befolkningen sysselsättes vid bomullsfabrikerna, — hvilken nöd bör skyndsamt afhjelpas.
Jag vill för öfrigt uttala den åsigt, att det vore sär - Den 12 Maj e. m. 313 deles lyckligt, om innevånarne i dessa trakter, i stället för att vara bomullsspinnare, kunde för tillfället blifva jernvägsarbetare.
Hvar och en, som på närmare håll sett i huru dåliga omständigheter denna befolkning lefver, kan icke annat än önska en sådan förändring.
Sparre och anhåller om bifall till hans förslag.
Afven jag ber att få förena mig med Gr. Sparre.
Hr Gr:n har i sitt föredrag omtalat såväl den nöd, som råder inom vissa trakter af Westergötland, som ock att denna bana skulle tillskynda närliggande provinser fördel.
Jag får med anledning häraf förklara min öfvertygelse vara den, att då hanan från Wenersborg till Uddevalla ofelbart skulle i väsendtlig mån vara till gagn för utförseln af Wermlands förnämsta produkt, jernet, men denna bana, isolerad, aldrig kan blifva så förmånlig för det allmänna, som om den, medelst utförande jemväl af den nu omhandlade banan mellan Wenersborg och Herrljunga, och då jag, såsom nyss är antvdt, tillmäter den i Westergötland rådande nöden allt afseende, anser jag mig böra tillstyrka bifall till Gr. Sparres förslag.
Jag hade icke ämnat uppträda i denna fråga och vill derföre endast i korthet nämna ett par omständigheter.
Fianan Herrljunga—Uddevalla delar sig helt naturligt i 2:ne sträckningar, den ena emellan Wenersborg och Uddevalla, den andra mellan Wenersborg och Herrljunga.
Af dessa bandelar har Stats Utsk:t ansett den emellan Wenersborg och Uddevalla vigtigast och derföre tillstyrkt låneunderstöd för densamma.
Det kan icke heller bestridas att banan mellan Wenersborg och Uddevalla kommer att blifva af stort gagn, då Göta kanal, som nu är det enda afloppet för Wenersborgs stora trafik, icke ensamt kan bestrida afsättningen, och en jernvägsförbindelse mellan Wenersborg och hafvet skulle medföra en konkurrens, som föranledde nedsättning i taxan.
Men å andra sidan tala för banan mellan Wenersborg och Herrljunga skäl af icke mindre vigt.
Vi veta att denna bana till en del genomlöper de s. k.
Svältorna.
Till dessa ofruktsamma trakter är det af vigt att föra produkter från de mera sädesbördiga.
Denna bana komme äfven att beröra stambanan och skulle betydligt öka trafikinkomsten på densamma.
Skulle Stats-Utsk:ts hemställan vinna bifall och endast banan Wenersborg—Herrljunga komma till stånd, uppstode derigenom en öppning, sådan som deri, till hvars fyllande sammanbindningsbanan genom Stockholm blifvit beslutad.
Det bolag, sorn bildat sig för detta företag, skulle derigenom utsättas lör betydligt ökade kostnader med afseende å verkstäder, byggnadsmateriel o. s. v., samt staten blifva i saknad af den inkomst, 314 Den 12 Maj e. m. sorn medelst förökad trafik på stambanan kunde beredas genom utförandet af ifrågav:de bana.
Jag kan således icke gilla att man uppskjuter anläggandet af denna bana, utan förenar mig i det af Gr.
Sparre framställda yrkande.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att i afseende å Utsk:ts hemställan i förevude punkt, hvars antagande utan förändring ej blifvit af någon ledamot begärdt, hade yrkats dels återremiss af punkten och dels af Gr.
Sparre, att R. o. Ad. skulle bifalla Utsk:ts hemställan med de förändringar, att dels i stället för orden: »mellan Uddevalla och Wenersborg», infördes orden: »från Herrljunga öfver Wenersborg till Uddevalla», dels ock summorna 2,060,000 rdr och 1,370,000 rdr utbyttes emot 4,860,000 rdr och 3,240,000 rdr.
Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvartill svarades nej, sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utfölio med många nej, blandade med ja, och slutligen propos. på bifall till samma hemställan med de förändringar, Gr.
Sparre föreslagit, hvilken propos. besvarades med starka ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 9:de punkten.
Hamilton, Gustaf: DA Utsk:t afstyrkt anslag till en grenbana mellan Håkanstorp och Lidköping endast på den grund, »att Utsk:t icke funnit sig böra förorda det för jernvägsanläggningen från Herrljunga öfver Håkanstorp till Wenersborg begärda låneunderstöd», och frågan således icke blifvit pröfvad, anhåller jag om återremiss, på det Utsk:t mätte komma i tillfälle att taga frågan under närmare öfvervägande.
För min del måste jag motsätta mig den siste värde talarens anhållan.
Såvidt inom Utsk:t blifvit utredt, är frågan om en grenbanas anläggande mellan Håkanstorp och Lidköping på den punkt, att man icke kan bedöma, hvilken sträckning för denna bana är lämpligast.
Mig veterligen, är icke heller något bolag för detta företag bildadt, och jag kan vid sådant förhållande icke finna att det kan vara skäl att på förhand fästa särdeles afseende vid Hr Rhodins förslag.
Jag anhåller om bifall till Utsluts hemställan.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af förev:de punkt, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till densamma och, då dertill svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Dea 12 Maj e. ta. 315 10:de punkten.
Bifölls. 1 !;te punkten.
Det kan visserligen synas djerft att yrka afslag å Utsk:ts hemställan i denna punkt, men jag skall söka gifva sådana skäl, att detta yrkande icke kan finnas obefogadt.
9,500 rdr äro begärda i och för verkställande af undersökning till utrönande af lämpligaste rigtningen för en föreningsbana mellan Sveriges största oell bästa örlogsbamn samt södra stambanan.
Utslct svarar, att, »då Utsk:t är öfvertvgadt att K. M., utan någon från R.
St:r derom framställd begäran, vidtager nödiga åtgärder för tillvägabringande af ifrågav:de undersökning, om och när densamma anses af behofvet påkallad, torde ifråga v:de motion lemnäs utan afseende.»
Utan att på något sätt vilja vara närgången mot K.
M:s rätt att låta verkställa undersökningen, vill jag fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att när K.
M. föreslog anslag till en sammanhindningsbana genom Stockholm, var Utsk:t icke så artigt som nu, utan afslog don nåd. framställningen.
Nu vill man åter att K.
M. skall taga initiativet.
Jag kail dessutom icke gilla den satsen, att man, för det ett förslag utgått från en enskild motionär, alltid skall afslå det.
Jag yrkar således bifall till Hr Witts förslag, och mig tyckes, att då vi i dag beviljat så många millioner, vi såsom dessert kunde gifva denna lilla summa.
Jag är fullt och fast öfvertvgad, att när K.
M. pröfvar en förbindelse mellan Carlskrona och södra stambanan nödvändig, K.
M. nog finner utväg att låta verkställa ifrågavule undersökning.
Ar det åter endast fråga att för enskilt gagn sammanbinda staden med södra stambanan, synes mig billigt, att de, som skola skörda gagnet, äfven låta verk ställa undersökningen.
Jag anser det vara en grundsats att R.
St:r icke bevilja särskildt anslag för att låta anställa undersökning i och för enskildta jernvägsföretag, och då K. M., om K.
M. anser så nödigt, nog låter verkställa undersökningen, utan någon R.
Stms anmaning, anhåller jag om bifall lill Stals-Utsk:ts framställning i denna punkt.
Häri instämde
Ilr von Troil.
Då jag icke länn den dessert, Hr von Knorring bjöd på, synnerligt appetitlig, begärde jag ordet, men då Frih. af Ugglas redan besparat mig besväret att visa den tillbaka, alstår jag och förenar mig med Frih. af Ugglas. 316
Om Frih. af Ugglas behagat läsa igenom Hr Witts motion, skulle Hr Frihrn hafva funnit, det denna motion blifvit vackt ur synpunkten af behofvet för Carlskrona såsom rikets första örlogshamn.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder icke afgifvits något annat bestämdt yrkande än å bifall till Utsk:ts hemställan, blef propos. derå framställd och med ja besvarad.
St:r vid denna riksdag för stambanorna beviljat anslag till belopp af öfver 20 millioner, bar jag ansett att dermed kunde för denna gång vara tillräckligt.
Jag kan derföre icke biträda de beslut, som föranleda till ytterligare skuldsättning, och ehuru jag icke vill bestrida gagnet af bibanor, får jag mot de beslut, som, i fråga om anslag till bibanor, denna alton blifvit fattade, nedlägga min protest.
Då jag nödgas från staden afresa, anhåller jag att, med bibehållen riksdagsmannarätt, få afsäga mig förtroendet att vara bänkman.
Sedan R. o. Ad. härtill lemnat samtycke, åtskiljdes Ståndet kl. lie. m.
Onsdagen den 13 Maj 1863.
Justerades ett prot.-utdrag för den 9, 11 och 12 dennes samt ett prot.-utdrag för sistnämnde dag.
Med anledning af det beslut, R. o. Ad. fattat i afseende å 7:de punkten i Stats-Utsk:ts Utlåt.
Den 13
Maj f. »>» N:o 88, ang:de lånebidrag för anläggning af en jernväg mellan Köping och Uttersberg med grenbana till sjön Lillsvan, får jag vördsamt anhålla, det R. o. Ad. behagade aflåta inbjudning till Högv.
Preste-St. att i samma beslut sig förena.
Föredrogs ånyo Stafs-Utsk:ts den 29 sistl.
April och 2 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 89, i fråga om anskaffande af medel till jernvägsbyggnader.
Som de olika punkterna i detla Betänk, stå med hvarandra i oskiljaktigt sammanhang, anhåller jag, det R. o. Ad. måtte tillåta, att det får i sin helhet blifva föremål för öfverläggning på en gång, ehuru naturligtvis särskild propos. bör på hvarje punkt framställas; och torde det äfven icke blifva nödigt att uppläsa detsamma.
Sprengtporten, Jak. Wilh.
Ilr Gr. o. Landtm, förmälte, att Frih.
Tersmeden hade föreslagit, att förev:de Betänk, skulle i dess helhet behandlas, dock med öppen rätt för R. o. Ad. att, om sådant blefve behöfligt, företaga Betänk:t punktvis till afgörande; och hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. behagade detta förslag bifalla.
Sedan R. o. Ad. jemväl samtyckt till Frih.
Tersmedens hemställan att någon uppläsning af Betänk:t icke skulle ega rum, uppropades och yttrade Hr Akerman, Fredrik: Utsk:t har uti ingressen till delta Betänk, uttalat den förhoppning, att de lån, som behöfde för de nya eller fortsatta jernvägsanläggningarne upptagas, borge kunna fås på samma vilkor som de förut upptagna, eller t. o. m. på ännu billigare.
Vid den tid, då Betänk:t uppsattes, funnos möjligtvis utsigter för en sådan förmodan, men efter hvad jag med säkerhet vet, hafva omständigheterna sedan dess betydligt förändrat sig.
Fruktan för ett inträffande krig, hvilken vunnit ett visst stöd af det beslut, som tvenne Stånd för kort tid sedan fattade i en allmänt bekant fråga, har framkallat en sådan panique hos de utlänningar, med hvilka vi hafva våra, Gudnås, icke obetydliga låneaffärer, att de sannerligen ej äro nu böjda att ingå på någon ny sådan.
1 alla händelser är det nödvändigt att gifva fullrmge i Riksgälds-kontoret bestämda föreskrifter i afseende å lånets upptagande, emedan de eljest skulle komma i en alltför svår och nästan outhärdelig ställning.
För 318 Den 13 itnj f. lil. min del anser jag att man bör ovilkorligen fullborda en stambana, nemi. den södra, och 0111 sådant icke låter sig göra, utan att upptaga nytt lån, så må man då göra det, hurudana utsigterna än må vara.
I afseende å de öfriga föreslagna sträckningarna, vore visserligen önskligt, att de så snart som möjligt kunde komma till stånd, men jag tror det ej vara klokt att föreskrifva medels ankatlande för dem till hvad pris som helst; och man borde derföre lemna föreskrift om upptagande af lån för detta ändamål endast under vilkor, att dessa ej komme att stå staten till högre pris än man förut kunnat betinga sig.
Då emellertid Ståndet beslutat en tillökning, hvad jernvägsbyggnader angår, utöfver hvad Stats-Utsk:t föreslagit, så hemställer jag, med åberopande tillika af förut anförda skäl, huruvida icke detta Betänk, bör till Utsk:t återremitteras.
Den slutsumma, som kommer att erfordras för jernvagarne, beror visserligen till en del på voteringar i förstärkt Stats-Utslcf, men man kan antaga den till 29 å 30 millioner.
För min del kan jag icke tillstyrka att ett så stort belopp upplånas utom landet, och jag tror äfven att en stor del deraf kunde utan svårighet erhållas inom detsamma.
1 en tidpunkt, då våra handelsförhållanden gestaltat sig så ogynnsamt, som de gjort alltsedan 1857, och dä på en gång staten upptager så oerhördt stora lån samt de enskilda belasta sig med så betydliga skuldsummor, vore det ock i sanning en ej onaturlig sak, om krediten skulle gifva något vika.
I öfverensstämmelse med den motion, jag vid förra riksdagen väckte, biträder jag derföre den mening, som af 2:ne ledamöter af Borgare-St. blifvit yttrad i en Betänkit vidfogad reservation, ty jag tror det skulle ej blifva svårt att inom landet uppsamla en betydligare del af de stora summor, som nu utgå såsom arbetslöner, om man blott ville göra sig någon möda, och om lämpliga administrativa åtgärder vidtogos.
Härtill hörer att reglera förhållandet med våra sparbanker, hvilkas bestämmelse icke är att vara diskonter, och som bättre, än att, som nu sker, utlåna sina behållningar på namn, borde sättas i tillfälle att kunna göra dem fruktbärande i statsobligationer.
Skulle emellertid, som väl torde blifva fallet, nödvändigheten inträda att något inskränka omfånget af jernvägs-arbetena, så anser jag, lika med Hr Akerman, södra banan böra i främsta rummet fullbordas, och dertill vill jag af politiska skäl lägga banan från Arvika till Norska gränsen.
I afseende å medlen är det visserligen beqvämast att icke pålägga den nuv:de generationen några bördor, utan ställa allt på framtiden, och låta ett kommande slägte reda sig bäst det gitter, men jag anser det icke vara rätt.
Att höja allmänna beviilningen för detta ändamål, torde dock landet ej tåla, oaktadt de blomstrande målningar, vi nu så ofta se uppdragna af dess tillstånd; men det finnes andra utvägar, som man ganska väl kunde använda, t. ex. en accis på tobaksförbrukningen, ty Den 13 Sia) f. in. 31Ö lika vä) som man kunnat lägga en utminuterings-afgift på den sorn säljer bränvin, kunde man ock göra det på den som säljer tobak.
Den enda svårighet, som dervid kunde uppstå, är den med kolporteringen, men jag ser alldeles intet skäl, hvarföre rättigheten att kolportera cigarrer skulle få oinskränkt utöfvas.
Det finnes äfven en annan utväg, nemi, att reglera våra tullförhållanden på ett sätt, mera beräknadt på sparsamhet än vårt nuv:de system i den vägen, och jag vågar uttrycka den förhoppning, alt om också dessa åsigter synas åtskilliga alltför gammalmodiga, de dock skola vid innevarande riksdag vinna afseende, då R.
St:r gå att uti ifrågav:de ämne fatta beslut.
Af alla dessa skäl instämmer jag med en föreg:de talare i begäran om återremiss, och anhåller, för så vidt denna beviljas, att Utsk:t ville taga under öfvervägande, huruvida ej de obligationer, som komma att utfärdas, om de också skola lyda på främmande myntsorter, böra tillika åtminstone innehålla en uppgift å det belopp Svenskt silfverspecie, hvartill de uppgå, för att kunna ligga till grund vid det tillfälle, då liqviden skall uppgöras mellan obligationernas innehafvare och Riksgälds-kontoret.
De summor, som för jern vägsarbetena erfordras, ställa sig nu helt annorlunda än förut.
Enligt riksgäldsafdelningens inom Stats-Utsk:t beräkning och förslag, skulle endast omkring 29 millioner blifva erforderliga, af hvilka blott 22i behöfde upplånas.
Inom Utsk:t uppdrefs summan till 33,700,000, hvaraf 25,888,000 voro anslag till stambanorna, oeh resten lånebidrag.
Enligt ett sammandrag, som jag uppgjort öfver de numera fattade besluten, har R. o. Ad. beslutat lör stambanorna 28,101,000 rdr, samt i lånebidrag för andra banor 9,210,000 och derjemte har Ståndet återremitterat frågan om Wexiö-banan.
Det sammanlagda beloppet af de utaf R. o. Ad. sålunda beviljade summor uppgår då till omkring 38 millioner, hvaraf till omkring 7,415,000 kunna beredas tillgångar, och såledas skulle 30 å 31 millioner behöfva upplånas.
Då denna beräkning således ställer sig så betydligt högre än hvad Stats-Utsk:t tillförene antagit och tillstyrkt, anser äfven jag det blifva nödigt att återremittera delta Betänk., och jag tror äfven det vore nyttigt, att åtminstone några föreskrifter lernnades fullrmge i Riksgäldskontoret, så att de icke blefve tvungne att upplåna de erforderliga medlen, ulan att tillse, huruvida de vilkor, som derför kunna betingas, blifva drägliga.
Det vore också högst upplysande för Stats-U(sk:t, om R. o. Åd. ville vid denna återremiss, som väl ej lärer kunna undvikas, uttala sina åsigter i detta vigtiga och grannlaga ämne.
Jag har också, i likhet med Frih. af Ugglas, gjort en beräkning öfver de beviljade medlen, och kommit till samma resultat som han.
Summan är visserligen högst betydlig, men jag ser dock ej saken i fullt så mörka färger som Hr Akerman.
Att erhålla ett utländskt lån, 320 Ö«n 13 Maj t. ni. motsvarande behofvet, tror jag visserligen ej blir omöjligt) men en hufvudsak dervid vore, enligt min tanke, att söka komma ifrån det Tyska penningeväldet, och komma in på den Engelska marknaden, som för närv:de är ganska villig att lemna lån, hvilket synes deraf, att helt nyligen både
Turkiet och de konfedererade staterna i Nordamerika der erhållit sådana.
Det vore derföre af största vigt, om vi kunde lyckas att få de Svenska papperen noterade på Londonerbörsen, då de äfven komme att noteras på Pariserbörsen, och således en större konkurrens blef*ve beredd.
Jag anser också, att man borde heldre upptaga ett större lån på en gång, en 50 millioner eller så omkring, hvilket kunde utsläppas i flera serier, då man i alla fall kan förutse, att vid nästa riksdag nya medel blifva erforderliga för jernvägarne.
Deremot borde dessa utomlands upplånade medel ej ut gå till andra än statens stambanor, och lånebidragen till öfriga banor lemnäs endast i den mån, som inom landet genom fonderade obligationer hopsamlade besparingar dertill lemnade medel.
Föreskrilter böra visserligen gifvas fullrmge i Riksgäldskontoret, men jag tror man i afseende å detta grannlaga ämne holle en lämplig medelväg genom att säga, att det nya lånet icke finge upptagas på dyrare vilkor än förut betingats, såvida ej K.
M. dertill lemnade sitt bifall.
Deremot finnes i detta Betänk, en hemställan, som synes mig ganska betänklig, nemi. att obligationerna skulle inlösas alternativt efter en myntsort eller efter en annan, ty deraf blir naturligtvis följden, att man alltid får göra inlösningen i den myntsort, som faller sig dyrast.
Jag instämmer i begäran om återremiss af Betänk:t.
Knappt äro 12 timmar förgång na sedan gårdagens plenum slutades, under hvilket den jernvägsfeber, som för 9 år sedan uppväcktes, nått sin klimax; och oaktadt så kort tid förflutit, se vi dock af de 320 medlemmar, som i går fyllde Ståndets sal. knappt en femtedel qvar.
Jag medgifver dock att det är mindre angenämt att vara med i dag, då frågan gäller att utfinna medel för betäckande af de utgifter, som i går så lättsinnigt beslötos.
För min del instämmer jag med de talare, som yrkat återremiss af Betänk:t, hvilket är alldeles nödvändigt, då R.
St:r tillökat den af K.
M. föreslagna summa för jernvägarne med 6 millioner, i afseende å hvilkas anskaffande det nu måste tillhöra Stats-Utsk:t att föreslå utvägarne.
Men man må dervid icke alltför mycket lita på att få i oändlighet begagna eller, rättare sagdt, missbruka Sveriges kredit hos utländningen, hvilken dessutom, såsom redan är anmärkt, för närv:de är något vacklande, till följd af osäkerheten i de politiska förhållandena vår verldsdels mäktigaste stater emellan.
Desto nödigare är det ock, att StafsUtsk:t går till grundeD med frågan, huruvida det nu må tillstyrkas en Deu 13 Maj f. m. 321 en så kolossal upplåning, som är ifrågasatt, eller om man icke skulle söka på annan väg bereda de nödiga medlen.
Detta sednare alternativ tror jag böra tillgripas, så mycket heldre som den nuv:de generationen bör få någon känning af hvad det kostar att i stor skala skuldsätta sig, hvilket torde vara enda sättet att något hejda den lånefeber, som synes hafva gripit alla klasser af Svenska medborgare.
Jag tror derföre, att man borde söka hopsamla de spridda kapitalerna inom landet, och jag är öfvertygad att det icke skulle misslyckas, ty af en bland våra störste penningemäklare är mig sagdt att
Riksgäldskontorets så kallade lotteriobligationer äro äfven här ganska begärliga.
Man kan visserigen invända, att statslotterier icke vidare finnas i Sverige; men detta är icke ett lotteri i vanlig mening, ty der riskerar köparen i allmänhet att icke få tillbaka sina penningar, hvilket deremot icke kan inträda här.
Den andra frågan, om myntsorten och språket, som böra begagnas, synes mig vara af underordnad vigt, då de obligationer, som hittills funnits, redan visat sig röna ganska stark efterfrågan.
Deremot vore det en god sak, om sparbankernas styrelser kunde förmås att taga dessa statspapper för goda.
Härigenom samt genom andra förnuftiga åtgärder skulle man utan tvifvel mana fram i dagern en massa besparingar, som ligga gömda hos enskilde, hvilka ej våga släppa dem ut i rörelsen, till följe af brist på förtroende.
En annan af Frih.
Sprengtporten framkastad åsigt vill jag ock- . så biträda, nemi. i fråga om vårt tullsystem.
Jag tror att Svenska folket icke bör vara så ömt om sitt eget skinn och så lättfärdigt i afseende å sina efterkommande, att det icke skulle taga på sina egna skuldror någon del af de bördor, som måste påläggas i och lör dessa nya kommunikationsanstalter; och om vi slippa att fylla behofvet genom bevillningens böjande, så vore det rent af skamligt att icke vilja begagna den utväg, som i alla andra länder i thy fall följes.
Jag har alltid varit frihandelsman och af alla kralter kämpat emot prohibitismen; jag är af princip också fiende till skyddssystemet, ty jag tror icke det leder till det åsyftade målet, och det inlockar mången på en bana af falska spekulationer.