Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan allt emellertid i denna kyrkolag blifvit ordnadt och bestämdt om kyrkans vaksamhet genom sina tjenare i afseende på äktenskapliga förhållanden, huslig sammanlefnad, barn, tjenare, undervisning, barmhertighetsverk m. m. samt slutligen den ed blifvit intagen som hvarje Biskop svurit: att hafva troliga akt att uti hans stift skickeliga tillgår med ungdomens undervisning och att han skall flitigt visitera i alla honom anförtrodde församlingar och då granneliga efterfråga hvad flit presterskapet gjort och tillhälla dem att rätta sig efter Kyrko-ordn:n m. m., så heter det ändteligen:
Att om någon Biskop försummar sitt embete och förmaning af consisloriales eller Erkebiskop icke utstår (hjelper), så skall Biskopen, efter anmälan, från sitt embete satt varda; men denna hotelse hvilar alltså på en alltför slipprig grund:
Kontrollen inom eget Consistorium.
Om det sålunda stått qvar såsom en osvikelig sanning uttalad 1623 af den konungslige grundläggaren af vårt undervisningsverk och uprepad 1823 af en nitisk uprätthållare deraf: alt en stor brist förefinnes i den styrelsegren som angår det kyrkliga och undervisningen i riket, enär Biskopar och consistoriel1 i erkestiftet så väl som i de öfriga likasom alla högre och lägre läroverk, sakna en behörigen organiserad öfverstyrelse, hvarför ingalunda kan anses det föredragande Stats-rådet i ccelesiastik-ärenden 186 De n 14 Decem ber. såsom dessutom öfver nog sysselsatt med föredragning af desamma oell hälsovårdsmäl, så synes det vara tid att afhjelpa detta fel.
Hvarje annan
Depart:s-chef har sitt underlydande coll:m till ärendernes beredning och der mindre vigtiga mål kunna afgöras utan att med den besvära konungen och det ifrågavar. collini synes destomera oumbärligt som de i sednare tider inrättade folkskolorne öka göromålen inom denna styrelsegren.
Tillsynen och religions-undervisningen i dessa skolor är presterskapet ålagd, enl. den ofta åberopade kyrkolagen och 10 § i skol-stadgan, men besynnerligt nog klaga skollärarne sjelfve, att en sådan upsigt saknas eller är otillräcklig.
Slik klagan är dock förd i de mäst försynta ordalag af desse presterskapets underordnade tjenstemän.
Jag har här till hands de tryckta protrn derom så väl vid ett enskildt som vid det för hela riket hållna allmänna läraremötet.
Vid det allmänna här i liufvudstaden, sorn jag också bevistade, bl ef den der utsatta frågan:
Är den i Folkskolestadgan föreskri/na tillsyn tillräcklig elter till ändamålet ledande? besvarad med ett öfvervägande:
(Se pag. 31 och 32 i Berättelsen om det allmänna Svenska läraremötet i Stockholm år 1849 der ock hela öfverläggningen i ämnet förekommer).
Hvadan kommer då denna brist, så vida den verkligen finnes, om icke från ett saknadt ordnande och kontroll ofvanifrån, ty nog mätte hela Svenska presterskapet vara tillräckligt att under 6 söckne-dagar i veckan fullgöra denna deras pligt.
Vådan af att rikets ungdom, som i folkskolorne skola undervisas och, enligt riksdags-berättelsen utgör ett antal af 436,678 lemnäs utan tillbörlig upsigt och religionsvård är för stor för att vi skulle kunna med odelad tillfredsställelse emottaga berörde budskap om den talrika och påbjudna utvandringen ur föräldrahuset till folkskolan.
För min ringa del anser jag R.
St:r icke kunna på ett värdigare sätt emottaga och behjerta budskapet än att söka laga så att skolbarnen, en gäng intagna i skolan, icke der sakna hvad sorn för en god upjostran är oundgängligen nödigt.
Enl. ofvan åberopade särskildta yttrande af en ledamot i komilén för styrelseverkens organisation borde det föreslagna coll. bestå af en president, lagfaren och lärd embetsman, men hvarken prest eller läkare, samt 3:ne ecclesiastika och 3:ne läkare-ledamöter.
Jag lemnar föreningen med Sundhets-coll. derhän; hufvudsakligast är att i coll. inrymmes för religions-vården och undervisningen nitälskande personer och att någon från universiteten och elementarläroverken deri får säte och stämma.
Till följd häraf och med ledning af ett förslag sorn sisth riksdag i ett Stats-råds-prot. var synligt, men hvaraf sedermera icke något afhörts *), får jag föreslå att en centralmyndighet under namn af Ecclesiastik-coll. eller något dylikt inrättas, bestående af en lagfaren ordf. en universitets-, en skole-lärare och 2:nc andra ledamöter deraf åtminstone en prest. *) Della prot. är af d. 9 Nov. 1847, bilagdt K. M:s Nåd. propos. om Statsverkets tillstånd och behof 13 punkten Bil.
N:o 5 sid. 105. 1 Sami. lista ald. af K.
Skrif, och proposir.
Den 14 December. 187
Att denna myndighet får sig updragen allmän tillsyn huru kyrkolag, akademiska konstitutioner, skolordning och folkskole-stadga öfver allt i riket iakttages, huru de till kyrkan, läroverken, folkskolorne derunder inbegripne, hörande egendomar, fonder och anslag vårdas samt för deras ändamål behörigen användas.
Ribbing upläste sedermera jemväl följande motion: 10 § af folkskole-stadgan d. 18:de Juni 1842 är af följande lydelse: ”Presterskapet utöfve en sorgfällig upsigt i synnerhet öfver religions-undervisningen i folkskolorne.
Församlingens lärare skola fördenskull, så väl i de fasta som flyttbara skolorne, flitigt och så ofia deras öfrige embets-åligganden medgifva, sig infinna, efterhöra och undersöka huru detta skolans vigtigaste kunskaps-ämne af skolläraren bibringas, gifva honom råd, samt sjelfva genom undervisning och tillämpning göra de heliga lärorne lefvande för barnasinnet”.
På grund af detta lagstadgande och i sammanhang med min motion om inrättande af Ecclesiastik-collun får jag föreslå alt den i förenämnde § presterskapet ålagde skyldighet närmare bestämmes t. ex. sä:
Att vederbör, presterskap inställer sig i församlingens folkskola minst en gång i veckan och, der flere äro samtidige, ordningsvis i den ena efter den andra på det sätt att i hvarje vecka under det skolgången varar minst en skola besökes för undervisningens öfvervarande och tillsyn att ordentligen tillgår, hvarvid preslerne sjelfve böra fullgöra den undervisning i religionen som dem, enl. 10 § i folkskole-stadgan åligger.
Der presten är ensam i sin församling till tjenstens förrättande eller eljest så nödigt är för socknebud m. m., bör från predikstolen föregående söndag kungöras hvilken dag han besöker någon skola och på hvad tid, hvilken ej bör vara inskränktare än 3:ne timmar.
Vidare bör stadgas:
Hvarje folkskola visiteras minst en gång om året af Biskopen, eller, på hans vägnar, någon Consistorie-ledamot, eller Conlracts-prosten.
I skolrevisionerne skall en af folkskole-lärare-semenariernes föreståndare, hvilken de sig emellan välja, såsom ledamot deltaga.
Som det kan vara ovisst när förslaget till en ny kyrkolag varder antaget, men andra och närmare ansvarsbestämningar än de nu gällande emellertid fordras, så hemställes, i enlighet med 10:de kap. i nämnde förslag, att följande föreskrifter måtte stadgas:
Prest som emot skolstadgan eller ofvanstående föreskrifter bryter, ansvare, enl. grunderne i nya kyrkolagsförslaget, l:sta och 2:dra gången med böter motsvarande från och med ]:del lill och med hela hans löne-inkomst.
Ar ej med embete eller tjenst vjss lön eller annan inkomst förenad, bote från och med 25 lill och med 100 r:dr b:co.
Kommer han 3:dje gången åter, varde från prest-embetet afsatt. 188 Den 11 December.
O Alal emot Slifls-styresman eller den hans tjenst fölTätttat utföres vid Stifts-stadens Rådhus-rätt och emot annan prest vid domstol i orten i vanlig ordning.
Angifvelse!' i Domcapitlet emot prest eller annan kyrkans tjenare för embetseller tjenste-fel i allmänhet och sorn ej rör sjelfva läran, skola genast gifvas K. Bef:h:de tillkänna.
Härefter tilläde Hr Ribbing:
Den förra molionen anhåller jag, måtte få remitteras till Stats— Utsk, och den sednare, som angår lagstadganden för skolor, torde böra remitteras till Lag- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.Utsk., eller derest remissen anses böra afgå endast till ett Utsk., kanske lämpligast till LagUtsk.
Utgående från samma åsigt som motionären, nemi. behofvel för nationen att upfödas moraliskt och religiöst, och med afseende å hans föresats att kunna gagna, vågar jag nu endast anhålla, alt hans vigtiga motion måtte få hvila på hordet.
I anledn. häraf fästade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm.
Tolls upmärksamhet derpå, att Hr Ribbing nu väckt 2:ne motioner, och att derföre torde bestämmas hvilkendera af dessa motioner den begärda bordläggningen afsåg, hvarpå Frih.
Toll anhöll att de begge måtte få hvila på bordet.
Hr Granfelt, Adolf Fredr., anförde skriftligen:
Bland de ämnen, som vid sednast hållna riksmöte utgjorde föremål för Ständernas öfverläggningar, förekom en inom Hederv.
BondeSt. väckt motion om uphörande af R. o. Ad:s uti 6 punkten af dess privilegier d. 16 Oktober 1723 samt 8 och 9 momme i 2 § af R.Bms 8 kap. grundade rätt att i vissa mål omedelbart af Hofrätt dömas.
Uti det betänk, dåvar.
LagUtsk. i anledn. af denna motion afgaf hade Utsk. icke allenast visat hurusom ifrågavar. undantagslag i en långt aflägsen forntid upkommit under förhållanden helt olika dem, som höra till närvar, samhällsskick, hvilket bjuder, ”att alla skola vara lika inför lagen; att allas rätt är lika helig; samt att allmän lag skall vara allas gemensamma band och allmän domaremakt allas gemensamma värn,” utan äfven genom en, såsom mig synes, serdeles klar och bindande motivering ledt sig till de slutföljder, att denna undantagslag ”snarare skadar än gagnar det stånd, åt hvilket den är gifven; att densamma i flere hänseenden har en menlig inverkan på andra medborgares raft; samt att den leder till oreda och osäkerhet i lagskipningen;” hvarföre ock Utsk., för den händelse att R. o. Ad. ville afsäga sig nämnda rättighet samt öfrige RiksStm och K.
M. en sådan afsägelse gillade, framlagt ett förslag lill förordning i den syftning motionen afsåg.
Jemte det de af Utsk. sålunda anförde grunder under frågans slutliga behandling bos R. o. Ad. af åtskillige talare än vidare utvecklades, blef, såsom ett ytterligare skäl för bifall till den föreslagna förändringen, anmärkt, att Hofrätternas arbeten derigenom skulle i icke ringa mån minskas; men detta allt oaktadt ville pluraliteten inom Den 14 December. 189 detta Ständ icke ingå på någon eftergift i berörde hänseende, utan blef betänk, afslaget.
Då emedlertid motiverna i detsamma qvarstå ovederlagda, då nödvändigheten att, så vidt ske kan, tillvägabringa minskning i Hof-rätternas arbeten nu framstår ännu mera bjudande än vid sista riksdag, enär dessa arbeten sedan dess nära nog fördubblats, då den pluralitet som bestämde frågans utgång vid dess afgörande förra gången, icke var starkare än 38 röster mot 36, och då det således torde kunna väntas att förslaget, om det ännu en gång kommer under Ståndets pröfning, icke skall falla endast derför att det söker göra gällande en af förnuft och rättvisa förestafvad fordran om afsägelse af ett åt personer af frälse
Stånd lemnädt skenbart företräde framför andra samhällsmedlemmar; så '"har jag ansett mig böra härigenom åter uptaga omförmälda motion och sålunda vördsamt föreslå, att R. o. Ad. mätte afsäga sig den omnämnda företrädesrätten samt för sin del besluta utfärdande af en förordning, hvarigenom, med uphäfvande af 8 och 9 momme af 2 § i 8 kap. R.B. jemte dermed öfverensstämmande serskilde författningar, kunde stadgas, att de mål, som, jemlikt samma lagrum och författningar, tillhört Hof-rätt, såsom första domstol, hädanefter skola tillhöra vederbör, under-rätt och efter allmänna rättegångsordningen behandlas.
Om remiss till LagUlsk. af denna motion får jag vördsamt anhålla.
Denna motion remitterades till LagUlsk.
Den motion jag går att väcka, för hvilken jag anhåller om R. o. Ad:s upmärksamhet, rörer Gottlands provins, hvilken, måhända en ibland de hästa inom Sverige, med de största naturförmåner, länge halkat förbi den allmänna upmärksamheten, och vågar jag anhålla hos R. o. Ad., att den angelägenhet, jag nu går att vidröra, mätte af IL o. Ad. välvilligt omhuldas.
Hr af Dalström upläste härefter följande mein.:
Fördelen för hvarje landskap af kapitalers tillgång, efter ett på rätts- och lagenliga grunder af redbarhet och moralitet bedrifvit kreditsystem, är för mycket otvifvelaktig, för allmänt insedd och af andra orters erfarenhet bekräftad, att icke ernåendet af en god kreditanstalt för provinsen Gottland redan i flera år skulle hafva uptagit dess inbyggares önskningar och sträfvanden.
De rika löften, som hågen för jordbrukets förbättring och öfriga näringars utvidgande under de tvänne sista decennierna derstädes gifvit, hvila duck ännu, till hufvudsaklig del hämmade, af bristen på kapitaler, oaktadt landets betydliga tillgångar af ograverade värden och egendom till säkerhet för sådana kapitaler äro oförnekliga.
Det är i beräkning på dessa förhållanden och i öfvertygelse om nyttan för landet af delaktighet i Riksbanken genom ett Lånekontor med fond för kassakreditiver, som Gottlands jordbruks- samt industri- och affärs-intressen, nu gå att hos II. R.
St. derom göra sin vördsamma anhållan.
Ehvad nu denna begäran må bedömmas ur synpunkten af nytta 190 D en 14 December. för ön, eiler af antaglighet och gagn i Riksbankens eget intresse, anhåller jag få i båda dessa afseenden anföra de skäl och med sant förhållande enlige npgifter, pä hvilka jag stödjer denna vördsamma framställning.
On med en folkmängd numera omkring 45,000 personer på en areal af 28 afseende fordell uti 3 jurisdiktioner, nemi. Wisby Rådhus-rätts och de båda Härads-domsagornas, och eger således inom sig de verkställande och domare-myndigheter, hvilkas befintlighet på stället i allmänhet betingas för bankrörelser.
Skattläggningen omfattar 1,100 hela mant. af sedt alt ega minst 45 tunland af gammal öppen åkerjord, den der i allmänhet har drifvande kraft och är tacksam för påkostad bättre häfd.
Derutöfver och i de mänga och vidsträckta myrmarksfälten mer än 50,000 tunland — efter Agronomen Steffens afmätning och upgift — och hvartill kan läggas dubbel areal af ängs- och hagmarker, merändels lidande af stagneradt vatten eller öfverväxta af buskar och träd, äger landet, såsom allmänt kändt torde vara, en sådan rikedom på tillfällen lill odlingar af den förträffligaste jordmån, att redan denna naturtillgång, ensam för sig, innebure ett framtida tillräckligt hypoIhek för en sjelfständig Provinsbank; men hvilken naturtillgång ännu hufvudsakligen oanlitad och utan bearbetning, för närvar, liksom anklagar sitt eget ringa gagn för menniskorna, eller dem för deras underlåtenhet.
Af stora jordpossessioner, sammanförda i en mans hand, eger landet ganska få; men derigenom är också välmågan hos den jordegande allmogen mera jemt fördelad, liksom ock å andra sidan besulenheten här ingalunda ännu finnes undergräfd af för många och för små jordafsöndringar.
Hvad som härjemte icke litet höjer och betryggar värdet af jordegendom på ön, är den lyckliga omständighet, att all åbyggnad öfver hela Gottlands landsbygd, bestående till det mesta af slen, utan undantag, finnes försäkrad emot brandskada uti 2:ne Brandstodsinrättningar, en för hvarje härad, hvilka, med af K.
M. fastställda reglementen försedda, utan kostnader styras af häradernas egna kompromissarie!' under K.
Heflndes kontroll och öfverinseende.
Också hafva dessa inrättningar, de vackraste i sitt slag som inom riket finnas, hittills under tillvaron af omkring 20 års tid, ej utvisat annat, än de hugneligaste följder, ej mindre till eldsvådornas ringa antal och brandskadades rätt, än serdeles i afseende på brandstodsersättningarnas märkvärdigt lindriga påkänning.
Sockenmagaziner öfverallt pä landet, beräknade på } tunna för hvarje person, böra icke eller lemnäs här onämnda.
Allmogens hemman äro i allmänhet icke skuldbehäftade; men smärre afhandlingar, dock sällan med inteckningar fästade, äro vanliga till säkerhet för underhåll åt gamla föräldrar, sedan husbonderätten öfverlåtits åt barnen.
Då följaktligen här, dels uti den fria egande- och skaltemannarätten, dels i jordegendomens icke skuldsatta tillstånd, redan ligger förberedd sjelfva den vigtigaste utvägen för förskotts-företag till jordbrukets uphjelpande och de rika naturtillgångarnes begagnande inom ön; så är det lätt alt sluta lill den nytta, som en åt orten vunnen Den 14 December.
101 gotl kredit-anstalt skall för provinsen medföra och sjelf kunna i sin ordning påräkna.
Handelsflottan vid 1849 års slut, med drägtighet af 3,111 läster, utgöres af 78 fartyg.
De större, vanligen nya och välhvgda, sysselsättas med fraktfart pä verldshafven, men flertalet, utgörande mindre fartyg, utföra öns produkter, hvilka hufvudsakligen äro spanmål, limmer, bräder och kalk.
Utförseln deraf med köpmansfartyg utgjorde samma år r:dr 505,700.
Med ångfartyg afsända produkter voro af stort värde, såsom skin, vadmal, hvete, kött, men af Tullkammaren icke antecknade, uptages till ... ,, 164,400.
Fraktförtjenst till ,, 184,000.
Summa b:ko r:dr 854,100.
Hela Tullupbörden upgick till 40,144 r:dr b:ko.
Så väl den inre handeln, som upköpen för exporter äro anvisade icke endast åt Wisby stad, utan bedrifvas derjemte, och, hvad angår exporten, hufvudsakligen vid hvarje af landets seglationshamnar, hvarest Tullinspektioner finnas, nemi.
Klintöhamn, Burgsvik, Rohnehamn, Ljugarn, Östergarn, Slilö, Kylleij, Fährösund och Kappelshamn, å hvilka platser, fullt jemnförliga i vigt och trafik med köpingarna å Sveriges fasta land, borgare i Wisby dels sjelfva äro boende och hafva jord fast egendom, dels ock genom kommissionärer på stället idka saluoch upköpshandel.
Stalsmannanäringarnas närvar, tillstånd uttalar behofvet af penningetillgångar inom orten: hvarförutan de icke kunna tillegna sig de fördelar, dem tidens upfinningar i mekanisk, teknisk eller i allmänhet vetenskaplig väg erbjuda.
Håg och företagsam kraft fattas åtminstone icke hos dessa yrkens idkare.
Binäringar, som nu alldeles fattas hos allmogen, fabriksanläggningar, hvartill rudimaterie!4 finnas i mängd, skogsprodukternas förbättrande, idkandet af storfiske på fiskrika bankar i hafvet omkring ön, m. fl. dylika näringsförelag skulle upstå om förlagskapitaler vore att tillgå.
Utan att här inlåta mig i detaljer om olika näringars utsigter, hyser jag den fasta öfvertygelse alt befintligheten af eli lånekontor frän Riksbanken med kassakreditivs rättighet i Wisby skall framkalla i industri- och näringsväg sådana associationer och företag på Gottland, som förmånligt skola återverka på Riksbankens rörelse, jemte det de skola gagna Sverige i nationalekonomiska afseenden.
Det vill också icke låta förneka sig, att inom en nation, hvars flera provinser redan tillegnat sig bankinrättningar och deraf draga synbara fördelar i många industriens riktningar, den provins åter, som saknar sådan, skall jemförelsevis stadna för långt bakefter, hvilket åter för samhället i det hela icke kan vara nyttigt, och således icke eller bör vara 11.
St. likgiltigt.
Gottlänningarue anlita Riksbankodiskonten årligen till ett belopp af omkring 100,000 r:dr, samt Handels- och Närings-diskonten till omkring 20,000 r:dr.
Om denna lånerörelse förflyttas åt Gottland genom tillvaron af ett eget utläningsverk på stället, skulle sådant befordra besparing af tid, brefvexling och kommissionsarfvoden m. m. hvars kostnader merändels öka räntan lill 7 procent. 192 Don 14 December.
Annan uplåning på namn än den i Banko-diskonten är på Gottland icke känd, med undantag af en under K.
Bef:h:des vård ställd fond af circa 15,000 r:dr, hvilken i 14 år på afbetalningsvilkor utlånls med den framgång, att ej den ringaste förlust dervid inträffat, men denna utlåning torde snarligen uphöra.
Den har likväl ådagalagt, ehuru i liten skala, att opinionen om vederhäftighet och affärsredbarhet äro inom orten nästan ofelbara.
Den ena medborgaren känner temmeligen noga den andras ställning.
Konkurser äro icke vanliga.
Få personer äro för hvarandra främmande och förtroendet i allmänhet icke vilsefördt; en omständighet sorn gör sannolikt, att en kredit-lånerörelse i större och för landets behof afpassad skala skulle under mindre farhågor på Gottland än annorstädes kunna gagna och lyckas.
Sådane äro de grunder, på hvilka jag för Gottlands län vördsamt anhåller om ett lånekontor af Riksbanken med fond för kassakreditiver; och får jag, efter samråd med affärsmän och andra redbara medborgare på ön, hvilka, i kännedom af öns omätliga rikedomar, hittills dolda i Gottlands fruktbara jord med ett mildt luftstreck, endast i brist på kapitaler eller kreditrörelse, med mig äro öfverlygade alt ett lånekontor i Wisby, såsom passande för Gottlands behof, borde hafva en fond af 300,000 r:dr för kassakreditiver och 300,000 r:dr för diskontrörelsen.
Skulle någon anse dessa summor för stora i förhållande till öns folkmängd, får jag deruppå svara: att
Sverige eger ingen provins med sä stora och rika obegagnade förmåner i jord och andra föremål för industri som Gottland; att företagsamma män frän fasta landet, hvilka lätt kunna beräkna en säker och rik vinst, icke lära uteblifva, om blott en billig kreditanstalt på ön vore alt tillgå; all folkstocken redan årligen är i stigande, och genom inflyttningar ännu hastigare skulle tillväxa.
Som lånekontoret i Wisby skulle blifva i mindre skala än de öfriga båda lånekonloren på fasta landet; anser jag att omkostningarna för detsamma skulle kunna betydligt nedsättas emot hvad de utgöra vid öfriga lånekontor, helst tjenstemän, med andra löner försedda, dervid kunna anställas, och äro att tillgå.
Jag anser att RiksStåndens
Direktörer kunna ålnöjas med 300 r:dr hvardera 1,200.
Riksbankens ombud 1,200.
Lånekontorets egen ombudsman 300.
Kamreraren 400.
Registrators- och Bokhållare-tjenslen torde kunna förrättas af samma person 400.
Revisionskostnad 200.
Vaktmåstare-arfvode, hyra för rum, ved och ljus, skrifmaterialier m. m 300.
Summa r:dr b:ko 4,000.
Slutligen anhöll
Hr af Dalström att denna hans motion måtte blifva remitterad till BankoUtsk.
Hr Deri 14 Decemijer. 193 Hr Rosenblad, Bernhard:
Jag instämmer visserligen med den sisle värde talaren deruti, alt Gottland är den del af Sverige, som i proportion af sin storlek kan lofva de största framsteg uti industriel utveckling, och hvars resurser hafva varit de mest försummade.
Jag fruktar likväl, alt det förslag, motionären afgifvit, har sina svårigheter, om det skall medföra den åsyftade nyttan.
Jag tror visst att ett låne-kontor i Wisby skulle vära nyttigt; men jag befarar äfven, att den lilla rörelsen med den fond, som Banken kunde lemna, svårligen skulle räcka till alt betala omkostnaderne.
Jag befarar äfven att hans förslag, att anvisa 300,000 r:dr af kredilivfonden ät Gottland, ehuru jag icke anser summan vara för stor, likväl ej kan beviljas, enär, i sådant fall, Gottland med 40,000 menniskor skulle få J af den för hela Sverige med 3,300,000 r:dr anslagna summa.
Jag fruktar alt förslaget i verkställigheten möler svårigheter; men deremot vågar jag hemställa till motionären om ett annat sätt, alt kraftigare gagna hans ö.
Jag har nemi. i tidningarne nyligen sett ett prof pä den berömvärda verksamhet, som utmärker den nya Landsh. pä Gottland, genom laga skiftens (illvägabringande, hvarigenom hvar och en jordegare kan fä på ett eller åtminstone några få ställen sammanförda de smärre jordstycken, som nu ligga spridda pä 20 å 30 ställen — jag hemställer, säger jag, lill honom att lemna all upmärksamhet åt ett sådant företag, som allena Jean göra ön större nytta för framtiden, än hvilka låne-anstalter som helkt, Det synes mig som det vore af högsta vigt, oni han kunde till bestridande af de kostnader, som naturligtvis äro förenade med ett företag, hvilket strider emot gamla fördomar, i motionsväg framkalla ett kraftigt handtag af Staten för ett skyndsammare tillvägabringande af detta nyttiga företag, som utan tvifvel skulle blifva del vackraste tillägg lill hvad han förut uträttat för sitt län och sin ö.
Ifrån Gottlands län inkom lill Smålands Privat-banks bolagsstämma förl. sommar en framställning af enahanda syftning med den här gjorda;' och som jag då sökte, i hvad på mig berodde, att på allt sätt befrämja Gottlänningarnes ansökning eborn det icke lyckades, så kan jag nu icke stillatigande åhöra hvad som af motionären blifvit framställdt, ulan alt yttra enahanda tänkesätt.
Att det är vår skyldighet att göra något för landsmännen på ifrågavar. ö, är af motionären ganska väl framställdt, På ön bchöfyas kapitaler för bestridande af kostnaderna för de vigtiga odlings-företagcn; men kommunikationen med fasta landet derifrån kapital-understödet skulle erhållas är ofta afbruten.