Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om åter hända skulle, alt alla rester för hvarje skattskyldig person uppfördes på brandstodsbolagens räkning, så skulle dessa bolag icke allenast nödgas afvakta uppbördslideus slut, utan jemväl tiden för resianliernes ■ »drifvande, som kan löpa från 3 ä 4 månader inpå det följande äret sedan brandskadan skeft — och till hvad ändamål skulle man väl utsätta sig för alla sådana omgångar, tillkomna -genom bristande uppmärksamhet hos dem som uppgjort oell till Konungens nåd. stadfästelse öfverlemnat förslagen till bolagsreglor?
.lag' skulle förmoda, att Konungen icke tillåter sådana inblandningar af enskildes medel i den allmänna kronouppbörden, emedan sådant åstadkommer förvillelser och missbruk, utan böra, hädanefter som hittills, brandstodsmedel uttaxeras och debiteras genast efter brandskadan, i och för sig sjelf uppbäras, helst sockncvis, samt emot qvitto tillställas den brandskadade, alldeles på sidan om kronouppbörden, med hvilken omnämnde medel ingalunda höra förblandas.
Sparre, Erik:
En ledamot har som skäl tili alsing å delta betänk, anmärkt, alt på vissa orter en bestämd form för uppbörden är i reglem. föreskri fven, och att således, om i frågavar. förslag antoges, det blefve nödvändigt att upphäfva dessa reglementarisk» föreskrifter.
För att förekomma denna olägenhet har just en sådan ordalydelse af Ulsk:n blifvit föreslagen, alt, derest en brandstod,'sbologsdirection skulle önska alt uppbörden sker genom häradsskrifvare//, sä vore sudant tillätet etc.
Det lärer väl ej då kunna påstås, att
Direclionen åligger att på ett visst sätt låta verkställa uppbörden, då ordet ”derest” finnes utsatt, som lillkännagifver, all direetioaen kan låta verkställa uppbörden efter godtfinnande.
Gr. Wrangel, Tönnes Helmuth; Betänkligheten emot förslaget, den man hemlat derifrån, att. del skulle utgöra en förökad skyldighet för kronofogdar och häradsskrifvare, emedan de voro med fullmakt försedde, skulle jag tro vore mindre grundad, emedan det är gifvet, att desse tjenstemän, likasom alia andra, kunna, i den mån Konung och Ständer nödigt och nyttigt pröfva, åläggas förökade göromål.
Vi hafva sett exempel, alt vissa privilegierade domstolar blifvit indragne och deras göromål öfverflyttade på hofrätterne, hvilka icke sökt undandraga sig den4 IL 24 ISO Den 9 November e. m. na tillökning i göromål genom handläggning af dil förut icke hörande ärenden, ehuru såväl presidenter som ledamöter varit och äro med fullmakter försedde.
Dessutom ber jag alt få lasta uppmärksamheten, icke allenast R hvad Hr Lagergren och andre talare anmärkt, nemi. att, i den man brandstodsföreuingar länsvis hinna hilda sig, försvinna ock de mindre häradsföreningarne, följaktligen äfven kronofogdars och häradsskrifvares skyldighet all uppbära brandslodsmedlcn, hvaremot den skyldighet som nu ifrågasältes, kan blifva ett surrogat för deu förra, utan äfven derpå, att desse uppbördsman redan förut linnas skyldige kände att uppbära andra slag af enskilda medel, hvarpå jag som exempel anför de s. k. suöskottningsraedlen, hvilka, enl. förordn. d. 13 Sept. 1790, skola på vanligt sätt ä dcbetsedlarue uppföras, och af kronobetjening till redovisande uppbäras.
Jag instämmer således med Gr.
Mörner oell yrkar bifall å betänk, med det tillägg som Grefven föreslagit, hvaremot jag icke kan tillstyrka den af Frih.
Hamilton föreslagna förändringen, såsom innebärande en villkorlighet, som icke hör i eli allmänt förslag inflyta.
, Frih.
Jag ber om ursäkt, att jag åter måste begära ordet, men då jag förra gången yttrade mig, hade jag ej betänk, i hand, och finner numera, det jag begått ett misstag, då jag begärde det tillägg, att det skulle stå bolagsdireetionerue fritt att betjena sig af detta uppbördssätt eller icke.
Sådant finnes redan i de första raderna af förslaget tillstyrkt, hvadan mitt tillägg är öfverflödigt; och anhåller jag alltså att fä detsamma återtaga.
Sedan öfverläggningen härmed förklarats vara fulländad, yttrade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att de ledamöter, som yrkat bifall till Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms förevarande betänk.
, tillika föreslagit, all framför orden: ”före d. 1 Aug.” skulle insättas ordet: ”årligen”, och H. Ex. derföre finge hemställa, om R. o. Ad. behagade bifalla detta betänk, med den föreslagna förändringen att framför orden: ”före d. 1 Aug.” infördes ordet: ”årligen”.
Ropades starka ja, blandade med många nej, hvarefter II.
Ex. förklarade, det han troll sig linna, alt propos. blifvit med öfvervägande ja besvarad.
Hr von Hartmansdorff begärde votering.
O O Upplästes till justering och godkändes följande voter.propos.
Den som bifaller Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms betänk.
N:o 6 med den förändring, att framför de i det föreslagna stadgandet förekommande orden: ”före d. 1 Aug.” införes ordet: ”ärligen”, voterar j<a; den det ej vill voterar »ej; Deli 9 NoiernCer e; m. 187 Vinner nej; afslår R. o. Ad.
Lag- samt Allm. Besv.' oell Ekon.Visking föreuämnda betänk.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som foijer:
Ja —55.
Nej-33.
Föredrogos och bi föl los Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.- Ulskms nedannämnda, d. 6 dennes e. m. på bordet lagda betänkm N:o 7, i anledn. af väckt motion om vidtagande af försigtighetsmått emot catholicismens utbredande; samt N:o 8, i anledn. af väckt fråga om ändring i K. br. d. 5 Febr. 1808 samt Kammarcollegii derpå grundade kungörelse d. 20 i samma månad, ronde besätluingsrält till kronohemman.
Vid föredragning af Allm. Besv.- o.
Ekon.lJlsk:s d. 6 dennes e. m. pä bordet lagda betänk.
N:o 61, i anleda, af väckta frågor om reorganisation af styrelseverken, blef detsamma ånyo bordlagdt, på begäran af [lr Rosenblad, Bernh., Frih. Hermelin, Au g.
Söderling, m. 11.
Föredrogos och lades, såsom icke erfordrande någon åtgärd, lill handlingarne Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 6 dennes e. m. pä bordel lagda mern.
N:o 62, i anledn. af återncmiss utaf betänk.
N:o 17; N:o 63, i anledn. af älerremiss utaf betänk.
N:o 18; N:o 64, i anledn. af älerremiss utaf betänk.
N:o 22; samt !N:o 65, i anledn. af älerremiss utaf betänk.
Föredrogos och bi föl los Allm.
Besv. o. Ekon.Utsli:s följande d. 6 dennes e. m. pä bordet lagda betänk:u: N:o 66, i anledn. af väckt motion derom, att kronoarbetskarlarne ä Carlsborg må hädanefter inom fästningen fä undergå de dem ådömda kroppsstraff; samt N:o 67, i anledn. af väckt fråga om meddelande af närmare föreskrifter, i afseende på ut landningars bosälluing i Sverige och tillåtelse för dem att der idka borgerliga näringar.
Vid föredragning af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 6 dennes c. m. på bordet lagda betänk.
N:o 68, i anledn. af väckt motion om förändring i bestämmelsen af prolocolls- och domslösen vid rådstufvurälter samt lösen för fastebref och burbref i städerna, anmälde och yttrade sig Gr. Mörner, Carl Göran Detloff:
Den anmnrkn. jag härvid ville framställa, vore den, alt jag icke anser detta ämne uteslutande tillböra Ekon.Utsk:s behandling.
Tillförene hafva frågor om förändringar i expedilionslaxan handlagts af Lag - 188 Ben 9 November e. m. och Ekon.-Utsk:n gemensamt.
Della ärende, eller fråga om en förändring i förberörde taxa, torde icke kunna anses vara ensamt af ekonomisk natur.
Hr von Troil, Samuel Gustaf: I anledn. af Gr.
Mörners anmärka, emot Ekon.Utsk:s behörighet att till behandling upplaga della ämne, torde det tillåtas mig fästa uppmärksamheten derpå, att Utsk:s ledamöter ansågo, alt som frågan var endast till Ekon.Utsk. remitterad, kunde den ock af Ekon.Etsk. ensamt handläggas.
Hr von Hartmansdorff, Äng., instämde med Gr.
Mörner.
Jag instämmer jemväl med Gr.
Mörner, ty klart är, att Ekon.Utsk. hade bort handlägga detta ärende gemensamt med Lag.Utsk., hvartill förstnämnde Utsk. varit alldeles oförhindradt; oansedt remissen endast var ställd till detsamma, emedan grundlagen är tydlig och klar deruti, att om ett Utsk. finner ett mål vara af beskalfenhet att höra behandlas äfven af annat Ulsk. än det till hvilket det blifvit remitteradt, kan det förra Ulsk. begära sammanträde med det sednare.
Men då frågan är af beskaffenhet, att hvarken Gr.
Mörner, eller någon annan, som jag tror, behöfver understödja motionen, så kan det ju härvid få hero, om R. o. Ad. bifaller betänk.
H. Ex. Ilr Gr. o. L andtm. yttrade, att Gr.
Mörner, med hvilken äfven Hr von Hartmansdorff förenat sig, visserligen anmärkt, att förevar, fråga bort behandlas af sä väl Lag- som Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., men alt icke något förslag, som kunde föranleda till propus., blifvit på grund af denna anmärkn. framställd.
Vid den utgång frågan fått, anser jag mig endast böra reservera mig emot behandlingssättet, och tror icke, att någon återreiniss är af behofvel påkallad.
Allm. Besv.- och Ekon.Ulsk:s betänk.
N:o 68 blef, uppå härefter framställd propos., af R. o. Ad. bifallet.
Då nu föredrogs Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s d. 6 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 69, i anledn. af väckt fråga om indragning af Förvaltningen af Sjöärendena, blef detsamma ånyo bordlagdt, på begäran af Frih. Palmstjerna, Carl Otto, och Gr. Mörner, Carl Göran Detloff.
Föredrogs Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s d. 6 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
N:o 70, i anledn. af vackt motion om stadsskolans i Sköfde förening med folkskolan derstädes.
Den 9 November e. m. 189 Frih.
Della utlåt, skulle kunna hafva till följd att inleda Ständerne i en organisationsfråga, med hvilken jag anser att Ständerne icke hafva att sig befatta.
Ständernes skrifvelse skulle grunda sig på uppgifter af en motionär, och på förhållanden, som så väl han som Utsk. anser vara outredda och bero på det gemensamma intresse, som mau förmodar att
Sköfde stads- och landsförsamlingar kunde äga, men hvarom allt icke något beslut finnes åberopadt, än mindre företedt; hvadan alltså bela förslaget står temligen mycket obeslämdl.
Ständerne skulle nu ingå till Konungen med en und. anhållan om de tvenne skolornas förening, och då öfverläggning i sockenstämma härom uppstår, så önskar måhända hvarken stads- eller landsförsamlingen hela föreningen.
Innan Ständerne ingå med frajmställningar till Konungen i organisationsfrågor, böra alla möjliga upplysningar vara vunna och vederbörande i ämnet hörde.
Sådant är icke förhållandet nu, och jag tillstyrker derföre afslag å betänk.
Cederström, Jacob: Jag instämmer med Frih.
Palmstjerna i begäran örn afslag, och det så mycket hellre, som frågan om denna sammanslagning kan i vanlig ordning väckas, om begge församlingarne finua sig dervid och den tillstyrka.
Här förekommer äfven en term, som jag ej kan godkänna; nemi. ”i händelse icke allt för betydliga svårigheter skulle möta.”
Delta innefattar en önskan af Ständerne, alt få bifall till en förening, ehvad församlingarne anse de dervid mötande svårigheter vara belänklige eller icke, och hvilka här ej iiro mätbara efter någon beräkning, ty Konungen, som här skulle afgöra ärendet, kan ju anse möjligen härvid sig företeende omständigheter eller svårigheter vara alltför obetydliga, som församlingarne deremot finna ganska betydliga och stora.
En sådan fråga som denna bör beslutas med församlingarnes majoritet, som derom sedan direele kan framställa sin begäran.
Jag tillstyrker afslag å betänk.
Uppå härefter först till bifall och sedan till afslag å förevarande betänk, framställd propos., blcf detsamma af R. o. Ad. afslaget.
Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 6 dennes e. ni. på bordet lagda betänk.
N:o7l, i anledn. af väckt motion om upphörande af nämdemäns befrielse frän skjutsningsbesvär.
Slutligen föredrogs Allm. Besv.- o.
Ekon.Utsk:s d. 6 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 72, i anledn. af återremiss utaf Utsk:s betänk.
N:o 29, afgifvet i anledn. af väckt fråga, att fullmakter å namn, heder och värdighet, utan verklig tjenstbefattning, icke måtte meddelas.
Uppå härom af II.
Landtm, framställd J90 Den 13 November f.. m. propos., vidhlef R. o. Ad. sitt förut i detta ämne fattade beslut, samt lade del nu föredragna utlåt, till handlingarue. H. R. o. Ad. åtskildes kl. till 10 på aftonen.
In fidem protocolli, silbert Munck. »&■«* Onsdajjcn den 13 November 1844.
Justerades 10 prot.utdr. för d. 9 dennes e. m.
Justerades pleniprot. för d. 2 dennes e. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf. att Frill.
Tersmeden, Willi. Fredr., såsom ledamot af StatsUtsk., begärt och erhållit högst 14 dagars ledighet, räknad frän början af nästa vecka, samt anmodade fördenskull
Hrr Electorer, alt utse en ledamot i nämnde Etsk., under den Frih.
Tersmeden beviljade ledighetstid.
O Hr Akerman, Fredr.:
Jag anhåller, alt fa till prol. anmäla, att jag icke deltagit i det 11. o. Ad:s pluralitels beslut, hvarigenom bifall lemnades till Lag- och Ekon.Utsk:s betänk.
N:o 6, innefattande åläggande för kronofogdar och häradsskrifvare alt verkställa och redovisa uppbörden af brandslodsförcningarnes inkomster, samt att jag hade vela* tillstyrka afslag ä Ekon.Ulsk:s förslag i detta ämne.
Jag anser det icke vara väl betänkt, att på tjenstemän, som redan förut äro i högsta grad betungade af mångahanda tjenstepligter, lägga ett nytt bestyr, utan motsvarande ersättning, och tror dessutom, alt sådant icke eller vore fördelaktigt för brandstodsbolagen sjelfva.
Man bör nemi. besinna, alt en kronofogde icke kan göra denna uppbörd annorlunda, än i sammanhang med kronouppbörden.
Det förekommer ganska ofta rester vid kronouppbörden, och dä dervid blott en del af debetsedelns belopp betalas, så torde det vara gifvet, att kronofogden använder afbetalningen, för att minska resterna i kronouppbörden så mycket som möjligt.
Rättast och säkrast är, alt anförtro uppbörden af denna afgift åt communerna, d. v. s. åt brandstods-comite'erna inom socknarne.
Afven förekommer en annan omständighet, som gör detta beslut för bolagen mindre fördelaktigt.
Den består deruti, att flere af dem sluta sina brandstodsår i April eller Maj månader; och Den 13 November f. m. 191 då kronouppbörden icke sker förr än det derpå följande året i Februari oell Mars, gå sålunda hela 10 månader förbi, innan någon uppbörd ens kan komma i fråga, under hvilken brandstodsbolagen äro i saknad af medlen, som de dock genast vid brandslodsårets slut behöfva.
Man invänder val deremot, alt brandstodsbolagen kunna i privatbankerne skaffa sig creditiver, för att deraf bestrida sina utgifter; men dels är icke den utvägen tillgänglig i alla län, dels är den alltid förenad med besvär, som kan undvikas, om uppbörden sker directe genom brandstodsbolagets egna soekencomiteer.
Jag anhåller äfven alt få i prot. antecknadt, att jag varit fränvar. när nämnde beslut fattades af R. o. Ad.
Ilade jag varit närvar., så hade jag röstat nej, af samma skäl, som Hr Akerman nu uppgifvit. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sorn, enligt 37 § Ridd.ordn., R. o.
Ad. vid hvarje riksdag bör genom val utse den af 7 ledamöter bestående Ridd.
Di reel., och slutet af den 4:de riksdagsmänaden snart inträffade, H.
Ex. ansåg sig böra hemställa, om R. o. Ad. funne lämpligt, alt delta val blefve anstäldt Måndagen d. 18 dennes.
Denna hemställan blef af R. o. Ad. bifallen; hvarefter H. Ex. erinrade, att ifråga var. val borde ske särskildt lill ordförande och dess suppleant samt särskildt till öfrige ledamöter jemte 3:ne suppleanter.
För öfrigt stadgades i 33 § Ridd.ordn., att ”vid de tillfällen, dä ett visst antal suppleanter tillika skola väljas, för att inträda i mån af inträffad ledighet, skall valet, med undantag af de fall, hvarom 35 § stadgar, ske på det sammanlagda antalet af ordinarie och suppleanter, hvarvid de fleste rösterne bestämma hvilka personer blifva ordinarier, äfvensom den ordning, hvarefter suppleanterne böra tillkallas;” hvaraf följde, alt listorne till val af ordförande och dess suppleant borde innehålla 2:ne, samt listorne till öfrige ledamöter och deras suppleauler 9 namn.
Sparre, Erik, anförde skriftligen:
Frånvarande vid slutet af R. o. Ad:s sednasle plenum, kunde jag icke till besvarande upptaga den af en ledamot af LagUtsk. emot Ekon.Utsk. gjorde förevitelse, att hafva orätt förfarit, dä Utsk. till behandling upptagit en dit remitterad motion om förändring i exped.lösen vid sladsdomstolarne, hvilken motion borde hafva öfverlemnats till Lag.Utsk.
Jag vågar således anhålla, att nu få anföra några ord i detta afseende.
För min fattning vill det förekomma, såsom kunde bestämmandet af expeditionslösen icke hänföras till stiftande eller förändring af civil-, criminal- och kyrkolag, hvilka ärenden allenast, enligt 53 § Rcg.F. och 33 § Riksd.Ordn. tillhöra LagUtsk:s behandling.
Också har bestämmandet af exped.lösen alltid af Rege - 192 Den 13 November f. m. ringen blifvil behandlad såsom administrativt ärende. K. M:s taxa uppå expeditionslösen, utgifvcn år 1821, är undertecknad af dä varande Statssecreleraren för Kammar-ärendena, och K. förordn. d. 2 Febr. 1842, ang:de ändringar i berörde taxa, utfärdades af Konungen utan Ständerues hörande.
Så vidt jag kanner, har Consl.Utsk. icke genom anmärku. emot Konungens rådgifvare ogillat denna behandling af ärendet, och Ekou.Utsk. saknade således all anleda, att anse den ifrågastälida obetydliga ändringen i expeditionslösen af annan beskaffenhet än såsom administrativ fråga.
Föredrogs ett från Hcderv.
BondeSt. ankommet prot.utdr. af d. 7 dennes, innehållande inbjudning till Medstånden, att förena sig med BondeSt. i dess vid pröfningcn af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s betänk.
N:o 47 fattade beslut, om en und. skrifvelse, med anhållan, att K.
M. läcktes i nåder förordna om indragning af jägeribetjeningen i de län, der K. M. och Kronan icke äger några parker eller allmänningar, eller, såsom i de norra länen är för hit Ilandet, der Kronans skogar äro till nybyggen afvittrade, och alt hvad angår härads- och sockueailmänningarne, såsom ät den enskilde äganderätten upplälue, jägeribetjeuingens tillsyn deröfver må alldeles upphöra, och denna tillsyn odelad ät häradet eller socknen öfverlemnas.
Med erinran, alt Ailm. Besv.- o. Ekon.Ulsk. uti dess betänk.
N:o 47 hemställt, att den gjorda motionen om indragning af den för den högre skogs- och jägeri-beljeningen fastställda aflöuingsstat icke må till någon R.
St:s åtgärd föranleda, samt att R. o. Ad. bifallit detta betänk-, hemställde SL Ex.
Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. vidblefve sitt förut i ämnet fattade beslut, och således icke antoge BondeSl:s förevarande inbjudning.
Föredrogs ånyo
BancoUlskis d. 6 och 9 dennes på hordet lagda mern.
N:o 22, med hemställan, att BancoFullm. mätte berättigas att uppköpa och försälja vexlar.
Gr. Frölich, David:
Det synes tydligen af detta betänk., alt BancoUtsk. har hemställt detsamma till R.
St. såsom en supplementaråtgärd lill det beslut, som redan är fattadt, nemi. att förstärka Baukens metalliska fond med 2,000,000 r:dr, men olyckligtvis hafva, efter allt hvad som synes, i sjelfva förslaget inkommit äfven andra åsigter och andra behof än det egentliga, som nemi. borde vara att på lämpligaste sätt draga in till Riket det silfver, hvarmed Banken skall förstärkas.
Det är i allmänhet svårt att bedömma endast en del af en financeoperation.
Det har likväl för Utsk. måhända varit nödvändigt, att till R.
St. öfverlemna delvis vissa punkter af hvad som utgör dess förslag, att sätta Bankens fiuancer i ordning; men det torde dock vara Den 13 November f. m. 193
Vara nödvändigt att söka leda sig lill att förstå hvad som kan vara meningen i det hela, ty alt endast besluta öfver och bifalla hvad som Utsk. sålunda delvis vacker fram, skulle kunna föranleda derhän, att R.
St. slutligen voro missnöjde med hela financeplanen.
Det synes klart af detta Utsk:s mern., att åsigterua inom Utsk. i allmänhet äro ganska skiljaktiga; men man torde få taga för afgjort, att det är Hr Skogmans förslag, som blir lagdt till basis för de nya fiuanceförslagen.
Hr Skogman har i den del af sitt förslag', som rörer denna fråga, i tvenne punkter framställt den egentliga grunden, och jag torde fä lof att läsa upp dessa båda punkter: «) ”Bancostyrelsen bemyndigas, att på tjenIigaste sätt förskallä sig och hos bankicrhus i Hamburg hälla stående, mod eller ulan ränta, 500,000 r:dr Hamburger h:co, som med lika många r:dr Svenskt silfver inberäknas, såsom en del af Bankens metalliska cassa”; och b) ”Bancostyrelsen bemyndigas att,5 på denna tillgång, låta afgifva vexlar lill 130 sk. b:co, ä 07 dagar och med vanlig discont å kortare tid, samt alt åter fylla hvad sålunda disponeras, genom uppköp af vexlar lill 128 sk. och derunder; hörande betalningen för sålda vexlar härtill reserveras pä särskild räkning.”
Granskar man begge dessa punkter, så finner man, att de äro ganska fullständiga, dels i afseende på hvad som borde vara det egentliga föremålet för detta supplemcnlarförslag, nemi. att skaffa Banken silfver, dels för att möjligen kunna qvarhålla si 1 fre t genom vexelhandeln.
Utsk. har likväl icke varit nöjdt med detta förslag af Hr Skogman, utan Utsk. har snarare, såsom det synes, lutat till de förslag, som hufvudsakligen varit gjorda af Hrr Nordenanckar och Sandberg.
Undersöker man hvad som är egentliga skillnaden emellan båda förslagen, så finner man, att Hr Skogman såsom hufvudsak framställt, att
Banken borde förskaffa sig och hålla stående i Hamburg ett qvantum silfver; men ansett det egentliga uppköpet af vexlar såsom en secundär åtgärd.
Deremot har Hr Nordenanckar synts egenlligen åsyfta, att det verkligen skulle blifva hvad man kallar en allmän vexelhandel.
Nu är det likvisst i min tanke en ganska stor skillnad i alt framställa företrädesvis den ena framför den andra åtgärden, eller den ena såsom primär och den andra såsom secundär.
Ehuru jäg icke är i tillfälle att bedomina det hela af linanceförslaget, tvekar jag derföre icke alt säga, att det vore önskvärd!, om för denna gång R.5
St. endast fattade det beslut, ali det silfver, som skulle kunna anskaffas i Hamburg, kunde genom vexclförsäljning begagnas för att hindra silfrets utgående ur Banken.
Della är en enkel, ingalunda vådlig åtgärd, och den leder direct till det ändamål, som allmänheten synes mest önska, nemi. att silfrct med minsta kostnader må kunna qvarhållas i Banken, 4 H. 25 lili Den !3 November f ni. oell den afklipper alla sådana lilllallen till vinglcrier, sorn loide vara nära nog oskiljaktiga ifrån vexelhandel.
Det är likväl sant, att här finnas motsatta opinioner offentligen uttalade, och i synnerhet har en af hufvudstadens tidningar bemödat sig alt intala, att vexeluppköp vore i linaneiclt afseende alldeles förträffliga.
Opinionen torde derom vara nog stark, åtminstone på denna platsen, för alt göra saken oemotståndlig, och vi få viii derföre hörja med ett experiment i den vägen.
Men örn så är, att det är oemotståndligt, att man mäste experimentera med vexelhandel, i st. f. att genom uppköp bevara det silfver, som finnes qvar i Banken, så torde del. vara nödvändigt att tillse, hvilka de orsaker kunna vara, på grund hvaraf man önskar en sådan vexelhandel.
Jag vill dervid alldeles icke alludera på några speciella orsaker, som må vara börsen ensamt förbehållna att känna, och hvilka äro svåre att bedomina på förhand, fastän man efteråt lätteligen kan inse motiverna, när operationerne taga sin början.
Det är emedlertid säkert, att sädane motiver finnas, ehuru de kunna vara hvarandra alldeles motsatta.
Det finnes på hvarje börs alltid åtskilliga handelshus, sorn egentligen äro vexelförsäljare, och som ieke gerna se att Banken börjar uppträda såsom vexelhandlare, då del deremot finnes andre, som ingenting hellre önska.
Hvilkendera opinionen som är starkast, hvilkendera som liggger till grund för den offentliga påtryckning, sorn en tidning har företagit sig alt förrätta, det lemnar jag derhän, livad jag deremot begär alt fä undersöka, är huruvida Slockholm är en sådan plats, som är tjenlig för vexelhandel; och då det icke kan vara ur vägen ali förmoda, att en del af de personer, som ifra för vexelhandel, låtit sig förledas genom hvad som sker i broderstalen Norrige och grannstaterna Danmark och Finland, sä torde det tillåtas mig att utpeka de väsendtligt skillnader, som pä alla dessa tre ställen äga runi emot det nuvarande förhållandet här i Stockholm.
Det är bekant, alt den Norrska Banken till en början genom statscassan och sedan genom en filial-afdelning länge handlade med vexlar innan den började att sjelf medelbart drifva denna handel; men denna handel drefs dä af Banken alldeles icke för alt skaffa sig silfver, utan den var en naturlig följd deraf, alt de Norrska tulliutraderne erläggas dels i silfver och dels i vexlar.