Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke eller kap jag se någon fara för jordbiuket deraf, att Disconträntan nedsattes, allenast, på sätt jag nyss föreslaget, jordbruket fick sin bestämda andel uti Discont-anslaget, då det ej vöre att frukta, det stadsbo,erne eller de handlande skulle kunt na i förväg begagna lånemedlen, Ty om de uttoge sin andel, kunde de åtminstone ej utta, taga jordbrukarens.
Han, får i alla fall vidkännas den halfva procenten.
Jag vet val, att hvad jag anfört, egentligen hörer till det reglementariska, och atf detta ensamt beror af Banco Utskottet att upp» göra; men då de förenade Utskotten i deras, Betänkande ingått i pröfning af ieglementarir ska detailler, i det de föreslagit räntans ned - Den ig Julli e. ni.
Éättand*" till 5 procent, har jag trott mig äfven böra framställa frågan om tiden.
Och jag får derföre tillägga, att jag anser lika angeläget för jordbrukaren, att hans discontlån ställas på ett. år med 2,0 procents årlig afbetalning, som att han får en viss del af discont-summan för sig afsatt.
Detta har jag velat anmärka, icke för att nu åstadkomma åter» remiss af Betänkandet; blott på det att, när frågan i BanccUtskottet förekommer, Utskottet må taga dessa mina erindringar i betraktande, hvarföre jag anhåller att detta anföran-; de må till BancoUtskottet remitteras» Herr
Jag är öfvertygad, att Stats-, och BancoUtskotten tillsammans, ochBancoUt-i skottet ensamt, skola med lika nit och sorgfällighet söka förekpmma alla missbruk, och jag fruktar således Icke, att med antagande af Utskottens gemensamma Betänkande, öfverlemna till dem. allt hvad som tillhörer det reglementariska, äfvensom att deruti uppdraga den ytterligare gränsen, som kan fordras, på . det att Bandtxnannen icke må ifrån Disconten utestängas, Jag beklagar, att Herr Hjertås erfarenhet örn hvad här 1 Stockholm sig tilldragit, in« gifvit honom en så elak tanka om det blifvande förhållandet vid de öfrige
Discontörne 1 landsorterne.
Hvad jag med säkerhet vet* är att aldrig i Götheborgs fqrre Disconter ex?« sterade det procenteri, att utestänga Landtman® nen från lån.
Jag har flere gånger varit Revisor i Götha CanalDiscunt, och kan intyga, 984 Deri 19 Julli é. m. att DlrectJonerna till fullo gynnade Jordbrukarna I/ikaså kan jag med full säkerhet bevittna, att den Stadsbo, sorn der skulle satt i fråga en högre ränta, än den lagliga, blifvit ansedd som Jude, och icke tålts på börsen* Jag befarar således icke de af Herr Hjerta omtalade vådor, så mycket mindre, sorn iLandtmannen under förra
Discont-tiden aldrig saknade tillfälle att få lån, och tilloppet ej eller någonsin var så Stort, att han framför andra blef utestängd» Hvad Skåne angar, så kanner jag väl ej förhållandet der, pien för ett befaradt miss
Jag förnyar derföre mitt tillstyrkande af bifall till Betänkandet.
Grefve Von Rosen, Axet: Igenom
Herr ^Fhams senare yttrande är jag förekommen* Jag får derföre blott framföra den öfvertygelse jag hyser, att 5 procent
Ör mindre än 6* och att den förstnämda procenten således är den fördelaktigaste för låntagaren.
Om Disconterne, såsom hittills, komma att stå under BancoStvrelsen, och dervid kommer att följas samma, för mig till nyttan oförklarliga grundsatts, , söm nu gäller inom BfncoDisconten i Stockholm, attsedan vederbörande HäradsRätter eller Magistrater, intygat vederhäftigheten af låntagare eller Cautionister, landshöfdingen alltid skall vara den, som sist påtecknar en ytterligare verification, vågar jag försäkra |tt, i hvad på mig ankommer, icke skall vara ätt befara, att någon varder utan giltig anledning utesluten från lånerätten, vare sig landseller stadsbo.
Herr Stråle, Nils Willielm.:
Kännedomen derom att Jbandtmanna-näringen i allmänhet ej kan bära högre ränta än 5 procent» föranledde äfven mig, att i början omfatta förslå^ get angående
Discont-räntans nedsättande.
Men det hände mig lika med flere ändra, att jag vid närmare betraktande faOn att någon verklig lindrig för Kandtmannen härigenom icke uppkommer, och någon egentlig fördel icke tillskyndas den låntagare, som icke bor i Discontens grannskap.
Det är ganska säkert, att lånerörelsen uti BancoDisconten hitintills icke varit särdeles betydligen utsträckt till Stockholms-boerne; men om räntan nu nedsattes, skola ofelbart många, sorn tillförene sökt och erhållit lån af enskilte, nu mera vända sig till
DiscontStyrelsen, för att få begagna en lägre ränta.
DiscontStyrelsen får troligen ganska Svårt att afslå lånansökningarne, för det de sökande äro boende i staden eller kände att icke vara i behof af allmänt låne-biträde, u* tan lärer
DiscontStyrelsen icke kunna undgå att bevilja de sökta lånen, då JLåntagarne äga säkerhet ått prestera.
Den effectiva tillökning af 2 millioner, som för
Discontrörélsen blifvit föreslagen, ty närmare 6 millioner äro tiu utlånte, anser jag icke svara mot det ökade antal af lånsökande, Som af nyssnämda orsak skall infinna sig; och g86 Deu 19 Juhl e. m. creditivet skall utan tvifvel innan kort helt och hållet utgå.
Om man beräknar 5 procent ränta och 8 procent i cfverränta för de två så kallade respit-månaderhe, uppgår detta tillsammantaget för året icke till fulla 6 procent, och följden häraf skall troligen blifva, att de fleste låntagare ej omsätta sina lån, förrän i slutet af 8:de månaden; omsättningen blir således trögare på samma gång som de länsö' kandes antal tilltager, och DiscontStyrelsen skall snart sältas i nödvändighet, antingen att afslå låneansökningar, eller ock åt de förstkommande utdela lånemedlen, så långt de räc-. ka, och låta de öfriga låneansökningarne hvila, hvarigenom den olägenhet skall uppkomma, att icke någon
Discontlnrättning finnes, som i behofvets stund utan tidsutdrägt kan med lån undsätta I/andtmannen eller Näringsidkaren.
Han skall således nödgas sälja siri egendom, eller undergå utmätning, i brist af lane-tillgång.
Jag anser derföre den högre räntan i närvarande skick böra bibehållas, ftunde man göra en skillnad i Discont-anslaget till läandtrnannens fördel, vöre det vis-i gerligen väl, men det torde svårligen låta göra sig.
Jag reservera^ mig mot beslutet örn räntans nedsättande, och fruktar att följderne skola rättfärdiga de farhågor jag i detta ämne framställt.
Hör min del fiiialler jag Utskottens Betänkande, ehuru jag icke vågar förklara den föreslagna utvägen att afhjelpa förlägenheten vara till - f Deri 19 Julii e. m, 987, ^äcklig förr än vi sett de Reglementarisk föreskrifterne för Discontmedlens förvaltning, ty om desamma blifva lika så obestämda som sedan sista Riksdag, komma BancoBiscontens Birecteurer och Ombudsmän , att. framdeles som hittills, förblifva Rikets verkliga Herrar.
Herr Pereswetoff Morath, Anders Wilhelm; På frågan om
Disconlerne förevar uti de sam* mansatta fJ'skotten, undersökte man noga alla de skäl, hvilka nu blifvit anförde och ännu flere emot räntans nedsättande till Fem procent.
Antalet af de Ledamöter, som reserverade sig emot beslutet, visar, hvilken majoritet som röstat för den lägre räntan.
En återremiss, som jag hört af flere Talare yrkas, skulle således ej leda till annat resultat än det, att ytterligare draga ut på tiden, ty det är icke prohabelt att majori' teten i Utskotten förändra gin öfvertygelse.
Jag har här hört omtalas, huruledes man be' farade obehagliga följder af nedsättningen af Disr conträntan.
I detta afseende bör jag endast an* föra, hvad jag yttrade inom Utskotten, då jag der röstade för nedsättningen , nemligen att, då af Di sconten ej utlemnas lån till andra, än säkre an* sedde personer, striden om lån emellan säkra och mindre säkra Låntagare icke kan komma, i fråga, att således Reglementet måste blifva gällande, och att, i följd deraf, den som ar fullt vederhäftig, i den ordning han sine lånehandlingar aflemnar, kan likasom nu erhålla lån, ehvad räntan, är Fem eller Sex procent, alt med det misstroetvj 988 Den ig Julli e~. rit. de, som nu finnes, det alltid blir lika svårt att erhålla siikre löftesmän för Discontlån, att således någon större cöncurrence än hittills i Disconten ej är trolig, att den händelse, hvarmed mart. vill skrämma de klentrogne, nemligen attförmögne personer skulle utan behof anlita Disconten, för att åter utlåna der upptagne medel, för vinsten å högre räntor, hvarigenom de sorn verkeltgen behöfde lån skulle utestängas, desto mindre kan anses inträffa, som vinsten af En procent ej svarar mot vidan, att i första rummet få återbetala lånet å bestämd tid, Utan att vara säker när, med anlitande af våra slappa execudons* lagar, den enskildte, som i andra hand njutit af Discontlånet, bringas att återbetala det, samt att, om man kunde förutsätta, att en Sådan ränte-speculant begagnade lånerätten i Disconten, för att ockra med dé Uttagande medlen, vägen är honom lika öppen med nu varande räntebelopp i Disconten, efter som skillnaden mellan Sex och Tolf eller
Aderton procent är ett tillräckligt fält för speeulationen, och skillnaden mellan Fern och Sex procent ej i ett sådant fall för honom är af betydenhet.
Jag har Uppgjort en calcul, och funnit, att
Fråntagare i Landsorten efter den nedsatta räntan verkeligen ändå komma att för
Discontlånen erlägga Sex och Femtolftedels procent.
Ett Discontlån , taget i Landsorten, kostar vid nu varande förhållande, på sätt uträkning, den jag nu får aflemna, visar, Sju och en half procent, när man nemligen beräknar räntan, som förskotts* Ben 19 Julli e* m. 989 vis afdrages, och räntan på denna ränta jemte provision och postporto.
"Vid sadant förhållande, och da Disconträn* tan, nedsatt till Fem procent, kan anses de facto utgöra
Fern tolftedels procent utöfver den lagliga, förekommer det mig besynnerligt att, såsom man påstår, man genbm nedsatta räntor gifver anledning till ytterligare skuldsättning, Följden af denna lägre ränta är ju endast den, att Staten genom dess BancoDiscont procentar något mindre, och att låntagare på korrtare tid kan arbeta sig ur den iråkade skulden, och sedan få arbeta för sin egen förkofran.
Det är en financiel grundsatts, att en stor massa af penningar, hopad på ett ställe, såsom nu i Stockholm, drager till sig penningar, Den totala bristen af mynt inom Fandsorterne, och den afstannade rörelsen derstädes, samt i följd deraf omöjligheten att der afsätta för snart sagdt hvad pris, som helst en del producter, hafva gifvit fol. ket en bedröflig visshet om grundsattsens rigtighet* Den ifver, hvarmed man yrkat den höga rän*' tans bibehållande, kunde leda till åtskilliga be* tragtelser hos den, som nitälskar för Provincernes trefnad och bestånd, och som vanligen gifves namn af Banquerouteur m, m., i motsatts till procenten m. m., derföre att han vill måtta och sans, och önskar att ett intresse ej må öfvervägande hett* ska äfver ett annat. 99o Den i 9 Juli i e. rril Denna Riksdag är i sanning forsta gångeii jag hort klagas deröfver, att lån erhållas emot för låg ränta.
Det torde tillhora den nyare tiden, att fora en sådan klagan, och göra den mening gällande, att högre ränta är för Låntagare förmån.* ligare än den lägre.
För min del, och då i följd af löig årå finanee-lära förhållandet nu blifvit sådant, att Landtmannen är urståndsatt, att få stående lån * tror jag någon annan än den bedröfligt utvägerl af Discontlån för honom icke finnes; såvida hart icke skall till yttersta Vanpris bortsälja
Sina producter, hvarföre ock en lägre ränta mäste för honom vara enda sättet, att af hans fasta förmögenhet frälsa hvad ännu frälsas kan.
Vid sådana omständigheter lemnar jag åt hvarje opartisk att döma om Staten utan våda kan vägra lånebiträdé mot billigare Vilkor, då den förut olyckligtvis så runy deligen meddelat ett sådant-biträde, att det na mera blifvit för Jordbruket ett verkeligt behof.
Då på sätt jag förut nämnt, en återremisS endast skulj le leda till onyttigt uppskof, anhåller jag om Hett Grefvens och LandtMårskalkeds proposition tijl bifall å Betänkandet.
Deri 19 Julii e. m; J ggi Hvarjemte Herr Pereswetoff Morath lill Protocollet aflemnade följande:
Uträkning af Disconträntas verkelig! belopp när den prirnitift erlägges efter
Lånet utfaller till exempel den 2 Januarii S ioo
R:dr då betalas ränta Den 30 Junii kostar 6 månaders ränta derå Den a Juli i omsättes med ny ränta Den 31 December ränta derå
Om det vore annat lån, sa lillfolle Låntagaren
Fem procent Bevillnings afdrag, men som ej njutes här . . Lantan per år gör alltså Ar Låntagaren ej Stockholmsbo ; så tillkommer 2 gånger Provision ä Enhalfprocentgör Postporto &c. kan upptagas Efter Fern procent primitivt kostar det dock verligen i Och efter Sex procent primitivt eller per år } Fem pröc.
Sex proc. a 24 3 —- ry i 7 4 4 2 24 — 3 — — —— 3 7 4 4 _ 12 14 5 5 19 2 6 '2 3 l 1 _— 1 — 10 — - — 11 6 20 . 7 2 4 6/2 pr< JC. 72 pr pc, 99* Den 19 Julii e. m.
Herr Hohenhausen, Michael:
Då jag delap den öfvertygelse med Herrar Hjerta och Stråle, att nedsättningen af Discont-räntan ej skall lända till fördel för de lånbehöfvande i all-> mänhet, anhåller jag att få biträda de af des» se Herrar anförde grunder med de ytterligare skäl jag trott mig finna.
Det kan ej nekas, att nedsättningen af räntan skall, der
Disconten finnes, muntra mången att söka lån; att de, hvilka hafva de säkraste documenterne, som gemenligen äro de, hvilka på andra ställen lättast kunna få lån, skola föredragas dem, hvilkas credit ej är så god , men som hafva större behof af lån ; och att de , som äro boende l
Discontens grannskap , först skola bereda sig delaktighet af lånemedlen.
Hvad som lörr var händelsen i Götheborg, och som man här nyss citerat, skedde på en tid, då Disconter så öfverflödade, att ingen svårighet motte att erhålla lån, Men sedanj
Discontens caph tal blifver inskränkt till en viss summa, som icke efter behag genom Assignationer och Treprocents-sedlar kan mångdubblas , måste också rörelsen fortgå, såsom under härvarande BancoDiscont-styrelse, och icke som vöre den lent» nåd åt privata associationer, En återremiss af Utskottens Betänkande skulle visserligen ej tjena till något, om pluraliteten förblef vid sin tanka, men jag tror dock att ett närmare skärskådande af ämnet är nödvändigt.
Vöre Den 19 Julli ef jri. 993 Vore det nu fråga att nedsätta all laglig ränta till 5 procent, och således äfven capitalisternes, då allt besvär med bevillningsafdrag upphörde, och sättet att Capitalisterne beskatta vore utan möda afgjordt, så stöde allt i denna del uti fullkomlig öfverensstämmelse; men då denna nedsättning nu särskildt stadgas för
Disconterne , och man endast och allenast på det sättet vill hjelpa de lånbehöfvande, utan att tillskynda en lika fördel åt dem, som nödgas på annat ställe eller hös enskilte upptaga län — så tror jag, på de skäl jag. haft äran anföra , att man borttager möjligheten för de mest lånbehöfvande att dråga fördel af ned» sättningen i Disconträntan , som likväl måtte vara afsigten. jag instämmer således ej i den yttrade önskan om Disconträntans minskande.
I öfrigt är jag öfvertygad, att, om i det reglementariska föreslås en fördelning af Discontfonden mellan Jordbruket och öfrige Näringar, äfvensom af förändringen med afbetalnings terminerne för Jordbrukets
Discontlån, det utan fara kan bifallas, men efter min tanka blir det i alla fall de förmögnare af Jordbrukare, som då framför de andra få låna, i händelse vi nu bestämma
Disconträntan lägre än den lagliga.
Herr von Decker, Carl yohan.-
Om afsigten med den beredda tillgången att låna i Discontväg, Ridd. och Ad- Prot.
VI Band. 63 994 Den 19 Julii e~. m arden, att underlätta Handeln, Näringarne celi Jordbruket, så bekänner jag, att det verkligen är en förunderlig sats, att de låntagande skola vara mera belåtna med en högre än en lägre ränta.
Den farhåga man här yttrat, att en lägre ränta skulle locka flere länsökande, och att de, sorn bodde närmast till Discontorten,' skulle först sätta sig 1 besittning af lånemedlen, äjj en skräckbild, som ej bör förvilla oss.
Om någon möjligen skulle blanda sig med en så litet lönande handtering som den , att upptaga
Discoatlån mot 5 procent för att sedan utlåna penningarne mot sex, så lärer ini gen missunna honom den lilla förtjensten; och jag är för min del öfvertygad, att landtmannen eller den ifrån
Disconten aflägse boende lånsökanden lika gerna lar lånet enskildt af spe« eulanten mot 6 procent, som af Disconten för fem, enär räntan i senare fallet genom tillägg af en half procents provision, vid hvarje omsättning, icke blir mindre.
Disconträntans bestämmande till 5 procent vara det nyttigaste och minst tryckande för låntagaren ; äfvensom denna ränta , efter alla tiders erfarenhet , är deri högsta , som Jordbruket och andra Näringar kunna bära.
Jeg är hvarken Stockholmsbo eller Götheborgare, och kan således icke komma i tillfält le att begagna den industrie, hvarom här va* rit fråga.
Jag är landtbo, men jag måste högt förklara, att både jag och hemmavarande
Landsmän skulle anse såsom en verkelig förlust för landet, om Discont-räntan förhöjes utöfver hvad de sammansatta Utskotten föreslagit.
Jag till* styrker derföre bifall till Utskottens Betänkande, och tror en återremiss deraf vara desto* mindre nödvändig som jag ej kan föreställa mig, att Utskotten skulle på de lösliga grun-' der, dem man liär anfört, vilja frångå deras förut yttrade tanka.
Öchså jag har ihhorn de förenade Utskotten varit af den lankan, att
Disconträntan borde nedsättas, och'
Discont-lanerörelsen så faciliteras att Jordbrukaren kunde med fördel deraf begagna sig.
Jag är till och med öfvertygad ’ ätt jordbrukaren har svårt, att betala 5 procent*)" ty lian kan sällan af jorden beräkna så slog afkastning.
Jag har äfven föreställt mig^ att de fleste ordentelige Jordbrukare så sällan sorn tnöjeligt anlita Hisconten; men då de någongång mäste göra det, har jag trott räntan bö'J ra vara låg-
Hen omständighet, att procentare- corporationer skulle uttaga fiiscontmedlen, fruktar jag icke så mycket för den nedsatta räntans skuld, ty om en sammansättning etnellcn dylika personej j näthpdg ändamål 99^ Den 19 Julii e. m* ägde rum, läto de visserligen ej afskräcka sig af 6 procents
Discont-ränta, men nöjde sig tro* ligen också icke med så liten förtjenst, sorn en värd Talare uppgifvit.
För min del anser jag i öfrigt det vara utan ändamål, att återremittera Betänkandet, ty jag är nästan säker derpå, att Utskotten förblifva vid deras en gång yttrade mening.
Jag anhåller derföre om proposition till bi* fall af Betänkandet, Herr Liljestråle*.
Sedan jag nu blifvit af Herr Tham och Friherre Björnstjerna upplyst och öfvertygad, att fråga nu icke är om det reglementariska för
Discont-rörelsen, afstår jag från min förut yttrade begäran om återremiss af de sammansatta Utskottens Be« tänkande.
Herr Grefven och UandtMarskalken hemr ställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg Stats- och BancoUtskottens förevarande Utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras.
I anleduing hvaraf Herr Grefven och LanåtMarskalken gjorde proposition till bifall af Utskottens Utlåtande, hvilken proposition med ja besvarades.
Den ig Julli e. m, gg7 Friherre Boye: Sedan nu Betänkandet, angående
Disconterne, är bifallit, får iag den äran hemställa, om icke ett Protocolls* Utdrag må få afgå till BancoUtskottet, med anmodan, att skyndsamt inkomma med förslag till Reglemente för DiscontDirectionerne; och jag anhåller derjemte, att det yttrande jag nu går att uppläsa, måfå ProtocolIsUtdraget åffölja.
Hvarefter Friherre Boye anförde sk riffel igen (Se Bilagan N:o 2).
Jemte det jag förenar mig i Friherre Boyes önskan, att BancoUtskottet må, så snart som möjligt, inkomma med för* slaget rörande det reglemetariska för Discontxörelsen, ber jag att få tillägga några ord om det sätt, hvarpå jag önskar att Utskottet ville behandla ärendet.
Jag tror nemligen, att, för att förekomma det ej en person må kunna söka och erhålla lån på tre särskildta ställen, penningar icke böra finnas annorstädes än vid DisContContoiret i Stockholm, och att de öfriga må blifva endast DocumentContoir, hvilka hit inskicka pröfvade och godkände lånhandlingar; då de lårjsökande här kunna lyfta eller på tjenligt sätt få sig de beviljade lånebeloppen tillsände.
Derigenom uppstår väl en liten omväg; men den är mindre betydlig, än de oredor jag anser skola äga rum, om verkelig!
Disconter inrättas på tre ställen i Riket. <998 JÖé» 19 Julli e. ni. 1 afseende på Friherre
Boyes förslagatt högsta lånsumman för en person må bestämmas jtill högst 4000 R:dr, instämmer jag med honom» Friherre Roye:
Jag får blott erinra Jen värde Ledamoten , som senast yttrade sig, att, hvad beträffar hans yrkande, att Discontina Forde endast i Stockholm få lyftas, denna hans anmärkning är alldeles för sen ; ty Ridderskapet och Adela har redan bifallit, att tre
Discont£ontoir skola å särskilda orter inrättas»
För min del kan jag ej eller finna, att de personer i landsorterne, som nödgas anlita Dis-’ conten, böra vara i sämre vilkor i detta fall, än Stockholms innevånare, och jag anser således Utskottens förslag i denna del vara ganska Origtigt.
Dessutom är det redan afgjordt.
Då nuj oaktadt det iéglementariska i denna fråga förut icke an" sågs kunna blifva föremål för öfverläggning gen, flere värde Ledamöter dock ingått -i yttr randen derom, anhåller jag att äfven få anföra anin enskilda öfvertygelse, att den summa, som. hommer att anslås för Götheborgs Discont, nöd» ,vändigt måste, hvad de handlande vidkommer, vara i möjellgaste måtto rörlig , så att lånen hastigt och utan tidsutdrägt kunna utgå- ty detta är i min tanka den största och enda för-, paånen af Discontens utgrening till Götheborgs
I öfrigt lemnar jag derhän, huruvida ett Större eller mindre lånbelopp kan böra fög Den ig Julii é. ni.
999 ^Landtbrukare bestämmas; men jag tror, i likhet med hvad jag i afseende på en låneanstalt för beläning al de handlandes varor, för tvenne år sedan hos Kongl. Majit underdånigst föreslog, att de handlande, enär de kunna lenalia säkerhet i varor, böra vara berättigade till högre
Discont-lån än 6000 R:dr, men att de deremot böra ovilkorlign inbetala dem efter sex månaders förlopp, emedan detta är deri högsta tid, som vanligen erfordras för realisa» tion af Kopmans-effectejr.
Herr af Uhr, Gustaf', Da de sammansatta Utskotten uppdrogo åt BancoUtskottet enskildt, att föreslå de reglementariska grunderne för
Discont-rörelsen, tror jag, att deruti lag ett förhastande i så måtto, att då desse grunder äfven komma att underkastas Riksens Ständers pröfning till enahanda behandling, som de sammansatte Utskottens HufvudBetänkande, desamma jemväl bort af båda Uskotten uppgöras.
För denna gång skadar det visserligen icke; men då jag anser målets fördelning vala origtig i principen, har jag velat anmäla min önskan , att denna åtgärd icke må såsom prtejudicat en annan gång åberopas.
Herr Grefven och LandtMarsliälken förklarade, att Friherre Boyes nu väckte Motion kom, me, tillka med hvad i anledning deraf blifvit yttradt, att, jemnlikt 4g §.
RiksdagOrdningen, Jivila på bordet till nästa Plenum. iooo Den 19 Julii e. m.
Föredrogs å nyo Stats- och BancoUtskot* tens den 21 sitledne Junii, under Nio 27, afgifne, samt den 28 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, angående Bankens utlåningar å guld och silfver, metaller eller andra varor.
Hers:
Hjerta, Gustaft De sammansatta Utskotten saga i deras Betänkande, att Utskotten, i betraktan af de betydeliga svårigheter, sorn mota förvarandet under säker controll af andra exportvaror än dem, hvilka hittils fatt belånas , nemligen Alun, Bly, Stål, Jern, Koppar, Messing och Tenn och deras värdes tryggade bibehållande utan all tillfällig försämring, anse någon ytterligare utsträckning af varubeläningen genom Bankens medel icke böra ega rum.
Jag har inom Utskotten varit af en annan tanka, och om denna lyckas att vinna Högloflige Xlidderskapets och Adelns uppmärksamhet, anhåller jag att det förevarande Betänkandet må varda åter* remitteradt.
Jag har trott, att kanske det enda lånesystem.
Söm Staten bordt bedrifva, är det för exportvaror; ty rättigheten att å dessa erhålla lån verkar lika med exportprcemier derigenom, att tillverkaren medgifves tillfälle och möjlighet att passa på den förmånligaste conjuncturen för exporten.
Detta system mäste således för handeln vara högst nyttigt, och höjer värdet af den andel af Landets production, sorn af Utländningen bör betalas.
Det innebär ej eller något nytt för Sverige, ty det har
Den 19 Julii e. m. 1001 långt före lietta här varit kändt och öfligt.
Det fortsattes oafbrutet från 1739 till 1762 sedan endast några år förut Beck och Tjära undantogs från antalet af belänbara effecter.