Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad. ådagalade fastheten af sin öfvertygelse genom att, med afslag å Utsk:ts hemställan, vidhålla sitt förut fattade beslut, hvarföre jag härpå får anhålla om propos.
Cederström, anser jag det visserligen vara R. o. Ad. värdigt att ådagalägga fastheten af sin öfvertygelse, men man hör dock icke drifva denna fasthet alltför långt i en fråga som endast afser det formella, och derföre anhåller jag att R. o. Ad. ville antaga Stats-Utsk:ts inbjudning.
För min del tror jag att Ståndet lättast skulle komma ifrån denna sak, om Ståndet beslöt, att, med vidhållande af sitt förut fattade beslut, godkänna Stats-Utslcts förslag till voterings-propos. Frih.
Gerna skulle jag instämma i detta förslag, om det läte sig göra, men huru skulle man väl kunna vidhålla det förut fattade beslutet och på samma gång godkänna Stats-Utsk:ts förslag?
För ingen del skulle jag vilja uppskjuta afgörandet af en så vigtig fråga, men kan icke heller finna att så skulle ske, ty om R. o. Ad. vidblifver sitt beslut och de tre andra Stånden bifalla förslaget, så blir ju frågan afgjord inom förstärkt Utsk. R. o.
Ad:ns ledamöter deltaga ju i detta Utsk. och då behöfver icke R. o. Ad. såsom Stånd efterskänka sin mening.
För min del skulle jag tro det vara riktigast att helt enkelt godkänna voteringspropos:n, sådan den nu är framställd.
Jag tror nemi. icke att R. o.
Ad. derigenom skulle visa sig vacklande i sitt beslut, ty om man jemnför densamma med beslutet i sjelfva hufvudfrågan, kommer man till det resultat, att StatsUtsk:t i den nu uppställda voterings-proposm förfarit alldeles riktigt.
Ser man nemi. på Preste-St:ts beslut i denna fråga, så kan man icke komma till någon annan slutsats än att Preste-St. bifallit att medlen få användas såsom K. M:t föreslagit.
Tre Stånd hafva således i sjelfva verket bifallit frågan, hvarföre det numera endast torde blifva Exped.-Utsk:t, som skall taga saken om hand, och under dessa förhållanden anser jag det lämpligt att R. o. Ad. frånträder sitt förra beslut, hvarom jag får anhålla.
Jag kan fatta mig kort, sedan Frih.
Cederström uttalat sig i frågan, och jag förenar Den 18 Msj f. rn.
401 förenar mig med honom.
Jag tror att R. o. Ad. bör hålla den grundsatsen helig att icke upprifva ett beslut, som efter en så grundlig diskussion och derpå följande votering blifvit fattadt, och denna princip vidhåller jag strängt, vare sig att jag befinner mig i majoriteten eller minoriteten.
Det är med glädje jag finner Frih. af Ugglas vara af samma mening, ehuru han vill att R. o. Ad. skall bifalla voterings-proposm, men då detta icke låter sig göra, förenar jag mig med Frih.
Då detta endast är en formfråga, hade jag icke ämnat yttra mig, men vill nu endast fästa uppmärksamheten på att man bör akta sig för att sammanblanda sak och förm.
Här är nemi. endast fråga om form, och derföre kan R. o.
Ad., utan att frångå sitt i sak fattade beslut, godkänna detta förslag.
Jag finner ännu ett skäl härför i den omständigheten att man så gerna kan bifalla hvad man i alla fall icke kan förhindra, ty om, som är troligt, tre Stånd bifalla denna propos., blifva ju R. o. Ad:ns ledamöter i alla fall tvungne att deltaga i voteringen.
Under sådana förhållanden anser jag det vara bättre att bifalla den sak, hvarom fråga är, och hemställer till eder, Mina Hrr! om det icke låter sig göra attR. o. Ad., utan att frångå sitt förut fattade beslut, godkänner Utsk:ts förslag till voterings-propos.
Då tre Stånd redan fattat sitt beslut i denna fråga, kan det icke vara R. o. Ad. ovärdigt att förena sig i Med-Ståndens beslut, hvarföre jag fortfarande yrkar bifall till Utsli:ts förslag.
Gr. von Platen har onekligen ganska rätt uti att här endast är fråga om form.
Detta hafva äfven vi andra medgifvit och jag kan göra det så mycket lättare, som jag icke, ens var närv:de då 5:te Hufvudtiteln föredrogs och afgjordes.
Men deremot var jag närv:de och deltog i voteringen om Stats-Utsk:ts Mern.
N:o 69, och kan icke finna annat än att
Ståndet bör vidhålla den mening det då uttalade.
Att R. o. Ad:ns ledamöter sedermera få underkasta sig de tre andra Ståndens beslut och votera efter den af dem antagne voteringspropos. är en klar sak, hvarföre jag icke heller kan inse att något dröjsmål kan uppstå derigenom att Ståndet vid - blifver sitt beslut.
Jag kan således icke gå in på att Ståndet, med vidblifvande af sitt förra beslut, godkänner Stats-Utsk:ts förH.
V. 26 402 Dan 18 Maj f. m. slag, men R. o. Ad. kan deremot låta vid Stats-Utsk:ts förslag bero.
Sorn jag är öfvertygad om att mina motståndare, Frih:ne Cederström och Klinckowström, äro nog skarpsinniga att inse att det beslut Stats-Utsk:t framställt är det rätta, hemställer jag till dem, om icke R. o. Ad. kan antaga denna inbjudning, då så förut en och annan gång skett.
Cederström har föreslagit att vid denna inbjudning låta bero, och som detta väl kan låta sig göra, förenar jag mig med honom i denna anhållan.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels att R. o. Ad., med frånträdande af förut fattadt beslut, måtte godkänna den föreslagna voterings-proposm, och dels att det förra beslutet måtte vidhållas och voterings-propos:n ogillas; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på det förra beslutets frånträdande och voterings-propos:ns godkännande, hvarvid svarades många ja jemte några nej, och sedermera propos. på det förra beslutets vidhållande och voterings-proposms ogillande, då svaren utföllo med många nej jemte några ja; hvarefter och sedan den första propos:n förnyats samt med många ja och några nej besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Voterings-proposin godkändes.
Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts den 16 och 17 dennes bordlagda Mern.
N:o 84, med förslag till voterings-propos. ; ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om godtgörandet af kostnader vid laga skiften å boställe.
Propos. hade Iv. M:t föreslagit R.
St:r att de kostnader, som erfordrades för verkställande af laga skifte å boställen, måtte utgå af Statsmedel i hvad civila och militära boställen angå, samt från kyrkor eller församlingar i fråga om de ecklesiastika.
Detta förslag är bifallet af 2 Stånd och afslaget af de 2 andra, och häröfver har nu Stats-Utsk:t uppsatt voteringspropos.
Af den Kongl. Propos:n vill det emedlertid synas som meningen vore att samtliga kostnaderna för laga skifte å ecklesiastika boställen, och icke allenast såsom nu är förhållandet en del af desamma, skulle gäldas af veder - Den 18 Maj f. ra.
403 hörande kyrkor och församlingar.
Är denna min uppfattning riktig, följer också deraf att den Kongl. Propos:n, för så vidt den rörer nämmda boställen, förfallit, enär denna fråga är af rent ekonomisk natur och 2 Stånd stadnat emot 2.
För att få detta förhållande närmare utredt, anhåller jag om återremiss.
Med kännedom om att 2:dra §:n 16:de kap. i 1827 års skiftesstadga innehåller den föreskriften att kyrka och socken skall utgöra denna afgift, har Stats-Utsk:t uppställt propos. såsom skett, och jag tror äfven att Utsk:t dertill haft rätt.
Dock erkänner jag det vara en sanning att, som Frih. af Ugglas framställt, åberopandet af den Kongl.
Propos:n är temligen otydligt.
Jag föreställer mig nemi. att det borde vara en hänvisning 0111 att kostnaden hädanefter som hittills bör utgå efter redan befintlig lag, hvarföre äfven jag anser det vara bäst att återremittera frågan.
Efter härmed slutad öfverläggning, och uppå gjord propos., blef Mem:t till Utsk:t återförvisadt.
Vid ånyo skedd föredragning af Banko-Utsk:ts den 16 och 17 dennes bordlagda Mern.
N:o 24, med förslag till en voterings-propos., blef denna voterings-propos. af R. o. Ad. godkänd.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Banko-Utsk:ts d. 16 och 17 dennes bordlagda Mern.
N:o 25, i ani. af Riks-Ståndens beslut öfver Betänkit.
N:o 20, med förslag rörande föreskriterna i 6:te och 7:de artiklarne af Banko-reglementet. lista—4:de punkterna.
Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utsk:ts den 16 och 17 dennes bordlagda Mern.
N:o 26, rörande bestämmelserna i 8:de artikeln af Banko-reglementet om diskontoch lånekontoren. 404 Den 18 Maj f. m.
N:o 78, ang:de föreslagna statsbidrag för vägars anläggning och förbättring, bro- och hamnbyggnader samt kanaler, äfvensom sjösänkningar och andra vattenaftappnings-företag m. fl. dylika föremål. lista-—6:te punkterna.
Det har icke kunnat undgå att väcka en viss uppmärksamhet att Stats-Utskit tillstyrkt ett så betydligt anslag för en väganläggning, som icke af K.
Utskit har visserligen upplyst att såväl länsstyrelsen, som styrelsen öfver väg- och vattenbyggnader förordat vägen, men om den varit behöflig, hade nog K. M:t afgifvit Propos. derom till K. St:r.
Representationen är i allmänhet nindre bekant med förhållandena i Norrland, och ehuru jag ingalunda betviflar att många vägar der behöfvas, saknar dock representationen alla upplysningar om hvar de i främsta rummet äro af nöden.
Det är endast- genom K.
M:t sådana underrättelser kunna vinnas.
Det skulle således verkligen vara intressant att få höra af hvilka anledningar Stats-Utskit tillstyrkt denna summa, under det andra belopp, som af Iv.
M:t äro föreslagna, blifvit afstyrkta.
Till dess hemställer jag om propos på afslag å denna punkt.
Hamilton, Hugo: Sedan Gr.
Sparre nu yttrat sig, har jag intet annat att säga än att jag instämmer med honom och yrkar afslag å punkten.
Denna väg står i samma kathegori sorn flera andra, hvartill medel redan blifvit af R. o. Ad. beviljade.
Den har blifvit anmäld både hos Regeringen och vederbörande embetsverk, och hvarföre den icke blifvit införd i K.
M:ts Propos., förmodar jag kommer sig deraf att man ansett medel saknas för anslagets fyllande.
Denna väg är af stor vigt för kommunikationen från Norrländska kusten till det inre af landet och bör derföre Den 18 Maj f. m. 405 sättas i verket så snart tillgångarna det medgifva.
Då Stats-Utsk:t, som noga öfvervägt. hvad tillgångarne medgifva, tillstyrkt anslaget, torde det icke vara farligt att bifalla detsamma, och härpå får jag således anhålla om propos.
Afven jag anser det vara önskligt att dylika anslag icke af K.
St:r beviljades annat än på grund af K.
M:ts Propos., ty en tillbörlig granskning kan man icke vänta af enskilda motionärer, utan endast af K. M:t.
I detta fell hafva flera af Stats-Utsk:ts ledamöter delat min uppfattning, och orsaken hvarföre frågan ändock gick igenom, var den vanliga eller att flere röster uttalade sig för bifall än för afslag.
Man fästade sig nemi. vid att såväl Kgl. M:ts Beflude som Väg- och Vattenbyggnadsstyrelsen uttalat sig för vägens behöflighet, hvilken dessutom är praktiskt styrkt derigenom att orten bekostat 8000 rdr för att få en någorlunda farbar väg.
Dessa omständigheter verkade på Utslcts beslut, som jag dock heldre sett hade blifvit annorlunda, men som jag verkeligen anser frågan vara grundligt undersökt, vill jag icke yrka ändring i detsamma.
Till de upplysningar, som redan blifvit lemnade af Hr Leijonancker och Gr.
Posse, ber jag få lägga ännu ett par.
Detta är den enda väg, som bär till Jemtland, och det är endast på denna väg de, som oftast hemsökas af frostskador, kunna skaffa sig sin spanmål.
Som det åter nu är, måste de taga sig fram på skogsvägar så godt de kunna.
Blir deremot denna väg upptagen, sättas de i tillfälle att komma till hvarandra för att köpa spanmål, och den blir således icke ensamt till fördel för den ort, som ligger närmast vägen, utan för hela fjelltrakten.
Jag anhåller derföre att R. o. Ad. ville bifalla detta anslag.
Jag anser mig böra instämma i den siste värde talarens yttrande om nödvändigheten af en ny väganläggning i den här föreslagna rigtningen.
Det är ganska svårt för dem, som icke besökt norra Sverige, att inse vigten af en sådan väg, ty man kan knappast föreställa sig de ytterliga svårigheter ortens befolkning är underkastad för att kunna skaffa upp sin föda och öfriga förnödenhetsvaror; men jag, som besökt dessa fattiga bygder, vet mer än väl att de äro i stort behof af väganläggningsunderstöd.
Exempelvis vill jag anföra att i Bodums socken, belägen i den fjelltrakt hvarom här är fråga, kostar 1 tunna strömming ofta mellan 60—70 rdr och en 406
Den 18 Maj f. m. tunna korn vanligast 25 rdr.
Dyrheten af dessa och alla öfriga förnödenhetsvaror i dessa trakter beror derpå, att allt måste klöfjas på hästrygg eller bäras af menniskor, så länge ej några körvägar finnas.
Jag tror derföre saken vara så behjertansvärd, att R. o. Ad. icke bör afslå ett sådant anslag, och får således anhålla om bifall till punkten.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan och dels afslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvarvid svarades många ja, blandade med nej, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med många nej, blandade med ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till meranämnde hemställan förnyats samt med många ja, blandade med nej, besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. 8:de punkten.
Här har Stats-Utsk:t antagit en hushållningsprincip, som jag icke tror vara på sitt ställe.
St:r vid 1856-58 års riksdag beviljade anslag för en kanalisering genom Jemtland och Medelpad, men till den landsväg, sorn dertill skulle fogas, nödgades orten tillskjuta betydliga medel.
Vid sista riksdagen beviljades icke några medel härför, emedan man antog att denna väg skulle anläggas i sammanhang med den jernväg, som skulle byggas.
Det var således genom ett förbiseende, som denna väg afglömdes.
Det är dock alldeles nödvändigt att få en väg från Stödesjöns östra ända till stora landsvägen till Sundsvall.
Kostnaden härför är beräknad till 7,600 rdr.
Jag medgifver gerna att kommunen sjelf borde bekosta densamma, så mycket mera som de redan fått stora anslag, men dels har Medelpads befolkning varit hemsökt af flera svåra år och dels har densamma så ansträngt sig att den nu icke mäktar göra något mer.
Jag vågar derföre hemställa till R. o. Ad., att denna summa af 7,600 rdr måtte för ifrågavarande nödiga arbete beviljas.
Posse: Stats-Utsk:t har funnit att anspråken från de norra provinserna i och för anslag till väganläggningar varit ganska stora, men med fästadt afseende på det kända behofvet af kommunikationer derstädes har Utslct likväl i allmänhet tillstyrkt bifall till hvad som blifvit begärdt.
Den 18 Maj f, m. 407 Hvad nu denna fråga beträffar, så fannUtsk:t att då R.
St:r vid en föreg, riksdag beviljat 253,000 rdr, så hade det ock varit billigt att byggnadsbolaget utfört arbetet på ett tillfredsställande sätt.
Så har dock icke skett, ty de hafva endast anlagt en sträcka och lemnat sjelfva utfartsleden till Sundsvall ogjord, för att derigenom tilltvinga sig än ytterligare medel.
Nu finnes det likväl ett särskildt förhållande, som länder till deras ursägt, och det är att på samma gång de begärde dessa 253,000 rdr, så anhöllo de äfven om anslag till jernvägen fram till Sundsvall, men detta afslogs.
Det var således klart att medel fattades för dessa två mil; men troligt är att pengarne räckt till, om arbetet utförts i öfverensstämmelse med tillgångarne.
Hvad som emedlertid är säkert, är att det återstående arbetet icke fordrar mera än dessa 7,600 rdr, och dessa böra de väl sjelfva kunna åstadkomma.
Jag yrkar sål. bifall till Htsk:ts förslag.
Om man tänker på den frikostighet Stats-Utsk:t visat de norra provinserna, förefaller det underligt att personer finnas, som vilja gå ännu längre i denna rigtning.
Denna väg är verkeligen så obetydlig, att man med skäl kan fordra att orten sjelf bekostar densamma.
För öfrigt vill jag göra den talare, som först yrkade bifall till motionen, uppmärksam på att R. o. Ad. anvisat 150,000 rdr just till sådana väganläggningar, och ställt dem till K.
Jag kan sål. icke finna annat än att alla skäl tala för att R. o.
Ad. bifaller Utslcts hemställan.
Med anledning af den lokalkännedom jag har om den ifrågav:de orten, anser jag mig i allo böra instämma med Hr Bennich uti att anslaget till denna väganläggning bör beviljas.
En talare har invändt att K.
M:t fått sig anvisad särskild anslagssumma för dylika ändamål; detta är rigtigt, men som denna summa är afsedd för hela riket, och sålunda anspråken att af densamma blifva delaktig torde blifva särdeles många, är föga utsigt att för ifrågavarande väganläggning erhålla hela den erforderliga kostnadssumman.
Det är derföre som jag i förening med Hr Bennich yrkar bifall till det begärda anslaget.
Jag tror att de norra provinserna, som ännu ej hugnats med något anslag för jernvägsanläggningar, hafva rättvisa fordringar på Statens mellankomst för att erhålla lättade kommunikationer i andia rigtningar.
En talare har anmärkt att
Norrland vid föregående riksdagar erhållit så betydliga anslag för vägförbättringar, att det borde anse sig tillfredsställdt.
Denne talare har sannolikt ej sett Norrland, ej tagit kännedom 408 Den 18 Maj f. ni. om dess oblida naturförhållanden och den karghet, med hvilken jorden der gifver brukaren sin bergning.
Jag dristar vänligen tillråda honom en resa dit upp, öfvertygad om att han dä skall komma på andra tankar.
Jemförom hvad Norrland erhållit med hvad Skåne fått; i hvilken vågskål ligger rättvisa, ligger billighet?
Detta öfverlemnar jag åt hvars och ens rättskänsla att sjelf afgöra.
Hvad nu denna väg angår, så var det visserligen ett förbiseende vid förra riksdagen, att man icke begärde särskildt anslag till densamma; men detta kom sig deraf att man hoppades på anslag till en jernväg från Sundsvall till Hemgrafven, och om denna kommit till stånd, hade man icke behöft nu ifrågasatta väg.
Man säger att dessa provinser kunna hjelpa sig sjelfva.
Ja! om de vore rika och hade en talrik befolkning; men nu äro de fattige och glest bebodda, och detta gör att man icke kan jemföra dem med de södra provinserna.
Då således behofvet är påtagligt och summan jemförelsevis obetydlig, vågar jag hoppas att K. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, bifaller den framställning, som af Hr Bennich blifvit gjord; hvarpå jag anhåller om propos.
För min del tycker jag att Utsk:t på ganska goda grunder afstyrkt ifråg:de anslag, och de skäl, Gr.
Posse och Frih. Klinckowström anfört, äro så talande att jag icke kan annat än instämma med dem.
Jag är lika örn om nödställda orter och menniskor, som någon annan, och jag tror att K. o. Ad. gifvit bevis på samma känslor, då de bifallit andra anslag, men jag hemställer, om orden »nödställd belägenhet» kan tillämpas på hela Norrland.
Man har sagt mig att denna landsdel under flera år haft de förmånligaste handelskonjunkturer längs kusten, och en ort som här så många tillfällen till förtjenst borde icke tigga K.
St:r om 7,600 rdr, synnerligen som de numera hafva en närmare auktoritet eller Landstingen.
Få de der afslag på en sådan summa, så kan också K.
St:r med godt samvete göra på samma sätt, och på dessa skäl anhåller jag om bifall till Utsk:ts förslag.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan och dels afslag derå samt beviljande af 7,600 rdr till den ifrågav:de vägan] äggningen, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många ja jemte några nej, och sedermera propos. på afslag derå samt beviljande af det förrberörda anslaget, då svaren utföllo med många nej jemte åtskilliga ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts hemställan förnyats
Den 18 Maj f. m. 409 saint med många ja och några nej besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
9:de och 13:de punkterna.
Jag vill icke bestrida vigten af denna väganläggning, men arbetet synes mig vara af så stor omfattning att en noggrannare utredning, än den som skett, vore önsklig.
Detta vägarbete sönderfaller nemi. i tre delar, hvaraf den första omfattar sträckan mellan sjön Bolmen och Ljungby köping.
Härom säger motionären att genom ett annat arbete, som är i fråga, skulle denna del blifva öfverflödig.
Men oaktadt motionären sjelf säger att den icke behöfves, har Utsk:t icke destomindre tillstyrkt anslag äfven för denna del.
Detta förefaller mig så besynnerligt, att jag anser det vara skäl att uppskjuta frågan till dess det af motionären ifrågasatta arbetet blifvit utfördt, och på denna grund anhåller jag att R. o. Ad. ville afslå punkten.
Då jag uppträdt som reservant mot denna punkt, anser jag mig böra nämna några ord.
Jag biträder den åsigt Frih. af Ugglas uttalat, så mycket heldre som detta arbete varit hänskjutet till K.
M:ts pröfning och K.
M:t icke ansett nödigt att begära det ifrågavarande anslaget.
Jag upptog också afdelningens afstyrkande förslag i denna punkt, men det går så till i Stats-Utsk:t som Gr.
Posse en gång nämnde: man voterar och segrar ena gången, men förlorar en annan.
Emedlertid tror jag det icke vara skäl att förr än vid nästa riksmöte anslå så stora summor, hvarföre jag anhåller att R. o. Ad. täcktes afslå Stats-Utsk:ts hemställan i denna punkt.
Den omständigheten att K.
M:t icke framställt propus, i frågan har i flere andra fäll icke varit afgörande; R. o. Ad. har i alla fall upptagit och ofta bifallit frågor om anslag.
Denna omständighet kan således icke heller i detta fall utgöra det skäl, hvarpå R. o.
Ad. grundar sitt beslut.
Hvad nu sjelfva frågan beträffar, så har på vanligt sätt såväl Väg- och Vattenbyggnadsstyrelsen som Kon:s Beflude undersökt och förordat saken.
Det är också tillräckligt att kasta en blick på kartan, för att se att denna väg är af högsta vigt för den ort den berör.
Den sträcker sig från sjön Bolmen öfver Ljungby till Wieslanda <10 Den 18 Maj f. m. jernvägsstation.
Hela denna trakt är särdeles rik på skog, men priset på dessa produkter är särdeles lågt i anseende till bristande transportvägar.
Så uppgafs i Utsk:t att en tolft bräder af sådan anledning såldes för endast 90 öre.
De t är klart att då ett stort vattendrag, kommande från det inre af landet, utgjuter sig i Bolmen, så bör också vägen gå fram dit, om den skall blifva till gagn.
Hr Danckwardts uppgift om att en kommunikationsled mellan Ljungby och Bolmen varit i fråga, lemnar jag åt sitt värde.
Kommer en afprutning i fråga, får man nöja sig dermed, men jag anser det vara bäst att gifva allt eller intet.
Jag anser emedlertid frågan vara så utredd, att det vore väl om K. o.
Ad. beviljade anslaget, och får således anhålla om bifall till punkten.
Hr Leijonancker:
Posse och instämmer med honom uti att yrka bifall till anslaget.
Frågan synes mig vara ganska lätt att bedomina, ty förslaget vander sig omkring, att en vidsträckt trakt genom denna väg skulle få kommunikation med jernvägen.
Hvad åter beträffar den af Frih. af Ugglas antydda kanalen, så ber jag få upplysa att man efter sorgfälliga undersökpingar kommit till det resultatet att denna fråga icke förtjenar att upptagas. Jag yrkar bifall till Utsk:ts Betänk.
Till de skäl, jag nyss nämnde, får jag ännu ytterligare lägga ett till, och det är att den ifrågav:de trakten alldeles icke är i saknad af väg till jernvägen.
Den har en väg dit, som visserligen är backig, men det är man icke rädd för i Småland.
Det vore visserligen mycket beqvämt att få en rak väg på Statens bekostnad, och om det vore, som i Norrland, der inga kommunikationer finnas, skulle jag ej lägga mig deremot; men här kan man åka med fyra hästar, och hvad gör det då, om den går litet i krok.
Vill man i dessa tider slå sig på att kasta ut penningar för att räta ut vägar i Småland, skulle icke hela Statsregleringen förslå dertill.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan och dels afslag derå, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvarvid svarades många nej, blandade med ia, och sedermera propos. då afslag derå, då svaren Den 18 Maj f. m. 411 utföllo med många ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Uppsattes och justerades följande voteringspropös.: »Den som bifaller Stats-Utsk:ts i 14:de punkten af Utlåtit N:o 78 gjorda hemställan, i fråga om anslag till en väganläggning mellan sjön Bolmen och Wieslanda jernvägsstation, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. 0. Ad. denna hemställan.» Voteringen företogs och vid dess slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 16.