Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser nemi. förslaget vara ganska välbetänkt, emedan låntagare, som behöfva stora lån, hafva hypoteksföreningarne att vända sig till; och om fonden skall qvarstå, är det till de mindre jordegarnes gagn, hvilka behöfva mindre lån.
Jag inser således ingen nödvändighet att förhöja maximisumman.
Prih. Tersmed e n, Wilh. Fredr: 1 motsats till Hr Printzensköld anser jag, att BankoUtsk. har gått ganska conseqvent tillväga, då det nedsatt maximum till 6,000 1{ dr.
Det är nemi. naturligt, att när den grundsatsen blifvit fastställd, att fastighetsfonden småningom skall förminskas, måste äfven maximibeloppet för lån ur denna fond nedsättas.
Dessutom, när, såsom Hr Mannerskantz sade, hypotheks-föreningar blifvit inrättade i de flesta af rikets orter och troligen inom en icke aflägsen framtid blifva det i alla, har denna lånerörelse fått en annan natur, än den förut haft.
Den bör således icke utgöra föremål för Bankens verksamhet i någon annan mån, än för att dermed bispringa de mindre fastighetsegarne, som icke kunna erhålla lån i hypotheks-föreningarne, och vid sådant förhållande är summan af 6,000
Kdr alldeles tillräcklig, och lån till detta belopp tror jag icke utgifvas af någon hypotheks-förening.
Då detta förslag således afser alla mindre jord - egares fördel, tror jag att det bör bifallas.
Beträffande räntan är jag deremot af alldeles samma tanke som Hr Mannerskantz.
Jag ser intet skäl, hvarföre Banken skulle sätta en lägre ränta för en lånerörelse, som Utsk. ansett böra så småningom uphöra; och som denna åsigt redan genom det förra beslutet blifvit godkänd af E. o. Ad., torde Ståndet äfven nu finna, att det är allt skäl att bestämma räntan till 5 proc.; och denna ränta kan icke gerna, såsom i öfrigt är föreslaget, blifva beroende af BankoFullmäktige i hvarje särskildt fall, enär hela denna lånerörelse verkligen är exceptionel och måste hafva en särskild lagstiftning för sig, så länge den qvarstår.
Jag får således tillstyrka, att mom. d) måtte ändras så, att i stället för 4 proc. insattes 5 proc., samt anhåller i öfrigt om bifall.
Jag tror icke, att det vore inconse - Den 11 Juli t. m. 251 qvent, om man bibeliölle det maximibelopp af 0,000 Rdr Bko, som hittills varit det högsta, som utgifvits från landfastighetsfonden, ehuru denna fond nu blir förminskad.
Om amortissements-procenten blir oförändrad derigenom att man fördelar lånen på många händer, så måste dock besväret för banken med dessa lån blifva helt olika, om de utgå på flere än på färre händer, och då man vill indraga hela denna lånerörelse, ser jag icke hvarföre man skall förändra sjelfva lånebeloppen, så att den, som har en större fastighet icke skall få ett större lån, än den, som har en mindre.
Hvad åter beträffar den af Frih. Ter.-meden och Hr Mannerskantz förordade höjningen i räntan, synes mig att dessa Hrns syftemål säkrast skulle vinnas, om man höjde den till 0 proc. med bevillningsafdrag; ty då kan man vara förvissad om atc den erfor derliga säkerheten alldeles icke skulle erbjudas, och att landfastighetsfonden således komme att blifva helt och hållet obegagnad.
Ty det förhåller sig med den allmänna penningerörelsen, åtminstone här i Sverige, så, att ju större säkerhet jag har att erbjuda för eft lån, desto mindre ränta pretenderar den, som har lån att gifva på längre tid.
Om således två lånesökande konkurrera med hvar andra, så tager långifvaren hellre den större säkerheten och åtnöjer sig med en lägre ränta, än lian tager den större räntan mot en mindre säkerhet.
När Utsk. således tillstyrkt den vanliga räntan, är det väl derföre, att
Utsk. ansett det icke vara billigt eller rättvist eller ens med grundsatsen om fastighets belåning förenligt, att bestämma en högre ränta och således just motverka det ändamål, som Utsk. säger sig vilja vinna genom att nedsätta maximum, nemi. att låta dessa lån komma de mindre jordbrukarne till godo.
Ty vore icke lånevilkoren bättre, än att lån endast skulle lemnäs under halfva taxeringsvärdet af en egendom, så är det säkert att egaren söker och erhåller lån på närmare håll, då lian icke behöfver underkasta sig alla de formaliteter, som äro föreskrifna för bankolån.
Det är just de nuv:de vilkoren som locka en mindre jordegare att begagna en sådan lånefond, men vill mun genom förändrade föreskrifter söka försvåra möjligheten för honom att erhålla lån, så vinner man 'just hvad Frih.
Tersmeden och andra med honom åsyftat, nemi. att göra den ifrågavide lånefonden obegagnelig för fastighetsegare och i stället disponibel för den mycket omordade bankmessiga lånerörelsen.
Jag tillstyrker derföre bifall till Utsk:s förslag hvad räntan beträffar.
Då jag förmodar att samtlige desse underafdelningar och morankomma att af Hr Gr. o. Landtm, framställas till bifall eller afslag, så tillåter jag mig att vid detta tillfälle yttra några ord angtde litt. e), der Utsk. tillstyrkt årliga inbetalningsskyldighet.en till 7 proc. och att lantagnrne dermed skall fortfara till dess lånet blir liqvideradt.
Detta är visserligen ett sätt att förkorta lånetiden; men när man endast har för sitt syftemål att indraga liela denna lånerörelse, bör man ju förr desto hellre söka vinna detta mål och således sätta t. ex. 10 proc. i stället för 7.
Men då jag tror att Banken icke är i behof af större afbetalningar, än dem, som äro fastställda i det äldre reglemitet, så synes det mig icke vara skäl 252 Den 11 Juli f, m. att öka desamma, emedan en sådan förhöjning i förening med det minskade lånebeloppet skulle för låntagaren vara särdeles betungande.
I alla fall tillåter jag mig säga, att om litt. d) förändiffls från 4 till 5 proc. men b) bibehålles oförändrad, så kommer man till ett sämre resultat, emedan afbetalningen då icke blir högre än 2 proc. af kapitalet.
Om man således vill påskynda återbetalningen måste man också förändra amorterings-proc. till ett belopp, som BankoUtsk. med den föreslagna förändringen synes åsyfta.
Hr Hjerta: Frih.
Tersmeden synes mig hafva gifvit nöjaktiga skäl för antagandet af det föreslagna maximum af 0,000 Bdr Ernt, såvida något ytterligare skäl eljest behöfde tilläggas de af Utsk. anförda motiver.
Men dessutom torde det vara bekant för enhvar, som deltagit i öfverläggningarne rörande detta ämne vid föregående Biksdagar, att bela det egentliga skälet för bibehållande af dessa lån varit att derigenom kunna gå BondeSt:s önskningar till mötes och gynna några få fattigare eller mindre bemedlade jordbrukare på landet, som haft svårt att anskaffa sådan säkerhet, som kunde vara antaglig i andra lånefonder.
Hvad åter litt. e) beträffar, förenar jag mig med Hr Mannerskantz, att räntan måtte bestämmas till 5 i st. f. 4, och det derföre, att det ej finnes någon anledning, hvarföre man skall gifva en skänk af en proc., då det icke sker på andra ställen.
Det blir i alla fall en fördel för dem, som erhålla dessa lån att få göra så små afbetalningar som här äro föreslagne.
Jag ser äfven icke någon fara om man vid höjandet af räntan till 5 proc. skulle höja afbetalningen till 8.
Hr Printzensköld har visserligen invändt, att så gerna kunde man taga 10 proc.
Men åt detta slags sätt att bevisa plägar man gifva benämningen af bevisning ex absurdo, och den håller icke här streck, emedan det blir en stor skillnad för en näringsidkare att få göra en afbetalning af några få proc., som han kunnat åstadkomma genom den besparing han kan samla på sin näring, eller att betala en större del af kapitalet.
Jag vågar på denna grund anhålla att äfven af de skäl, som Hr Mannerskantz framställt, räntan måtte sättas till 5 proc. och afbetalningen till 8.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att då olika yrkanden blifvit framställde i afseende på de särskilde underafdelningarne af förev:de morn., största redighet torde upkomma derigenom att dessa afdelningar blefvo föremål för särskilde propos:r; hvarefter propos. till bifall å de utan anmärkn. lemnade afdelningarne litt. a, och b, först framställdes och besvarades med Ja.
Hr Gr. o. Landtm, framställde sedermera, att, i fråga om afdelningen litt. c., Hr Printzensköld yrkat, att det deri omnämnda maximi-belopp för lån måtte höjas från 6,000 till 9,000 Bdr Ernt, samt hemställde derjemte om E. o. Ad. behagade bifalla LTtsk:s i afdelningen litt. c, afgifna förslag, hvilken propos. besvarades med Den 11 Juli e. m. 253 starka
Ja jemte några Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit
Vidare framställde Hr Gr. o. Landtm., att Hr
Mannerskantz jemte flere talare yrkat att afdelningen litt. d. måtte erhålla följande lydelse: »å lånen beräknas 5 proc. ränta,» och då, efter först till bifall å Utsk:s förslag framställd propos., som besvarades med starka
Nej jemte åtskilliga Ja, propos. till bifall å Hr Mannerskantz’ berörde yrkande blef framställd, ropades starka Ja, blandade med Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg
Sedan-härefter
Hr Gr. o. Landtm, framställt, att i afseende på afdelningen litt. e, blifvit yrkadt, af Hr Printzensköld, att 6 för 100:de och af Hr Hjerta att 8 för 100:de, i stället för af Utsk. föreslagne 7 för 100:de af lånets primitiva belopp måtte bestämmas såsom årlig inbetalningsskyldighet, blef propos. till bifall fi Utsk:s i denna afdelning afgifna förslag framställd och med Ja besvarad.
Den utan anmärkn. lemnade afdelningen litt. f, bifölls.
Öfrige till förevrde 10:de punkt hörande mom. biföllos utan någon discussion.
Fortsättningen af förev:de
Betänka pröfning upskjöts till efterm:s plenum och det Höglofl.
In fidem protocolli Alberl Munck.
Justerades 2:ne prot.-utdrag för f. m:s plenum samt pleni-prot. för den 12 sisth Juni f. m.
Fortsattes pröfningen af BankoUtsk:s Betänk.
N:o 37, med förslag till reglering af Bankens låne- och kreditiv-rörelse.
11 :le lill och med 21 islå punlclerne.
Biföllos. 254 Den 11 Juli e. m.
Direktionen för lånekontoret i Wisby har i sin berättelse till BankoUtsk. anmält behofvet att få sina fonder tillökta, och har för sådant ändamål begärt 10,000 lidr bko på den fond som är med omsättning, och 30,000 Rdr bko på Handelsocli NäringsDiskontfonden.
En ledamot-af BankoUtsk., Hr Kramér, har intygat denna summas behöflighet.
Sista gången kreditiv-kontraktet förnyades, var det så många ansökningar, att man omöjligt kunde bifalla dem alla.
Man säger visserligen längre fram i Betänk. att Fullmäktige skulle kunna bispringa lånekontoret med någon del af reservfonden, men det kan hända att ett behof inträffar under den tid af året då kommunikationen är afbruten, och jag får derföre föreslå, att lånekontorets fonder ökas på sätt Direktionen föreslagit, så att det i denna punkt förekommande anslaget ökas till 270,000 R:dr.
Det vore visserligen ganska önskvärdt, om man under nuv:de penningebrist kunde lemna lånebidrag åt alla de sökande, som hafva säkerhet att prestera, men det är alldeles omöjligt.
Att Wisby och Gottland icke är illa lottadt, jemförelsevis med det öfriga Sverige, synes tydligt, om man tar i betraktande att ön icke eger mer än omkring 40,000 invånare, således icke öfver T^:del af hela Rikets folkmängd; efter den beräkningen skulle nemi., om hela det öfriga Riket i detta afseende vore lika väl lottadt som Gottland, Handels- och NäringsDiskontfonden bestiga sig till omkring 22^ milhr.
Lånekontoret på Gottland har vid hvarje Riksdag erhållit tillökning, oell jag tror att det svårligen låter sig göra, att vid denna Riksdag gifva det mera.
Jag anhåller derföre om bifall till Utsk:s förslag.
Den beräkning, som den siste värde talaren upgjorde med afseende på folkmängden, kan visserligen vara riktig, men man får äfven taga i betraktande den omständigheten, att Gottland, till följe af sitt afsöndrade läge, icke kan komma i någon närmare kontakt med Filial- och Privat-Bankerne.
Man försökte för några år sedan att komma i beröring med en PrivatBank, men det afslogs; nu har man velat anlägga en FilialBank, men det är ännu icke gjordt och om också en sådan kommer till stånd, så är 45,000 Rdr jemförelsevis en sådan småsak, ehuru de kunde vara till stor nytta för Gottland, att man gerna kan bevilja dem.
I sednare tider har allmogen börjat att göra ny-odlingar, och dertill äro penninge-förskotter nödiga.
Det finns bland allmogen på Gottland de som hafva mindre jordlotter, men hvilka i alla fall skulle hafva stor fördel, om de fingo begagna ett kreditiv.
Det är detta som Direktionen åsyftat med sin anmälan hos BankoUtsk.
Jag anhåller ytterligare att R. o. Ad. ville taga saken i betraktande och öka anslaget till lånekontoret i Wisby med 45,000 Rdr, så att det blir 270,000 Rdr i st. f. de af Utsk. föreslagna 225,000 Rdr. D eli 11 Julie. m. 255 Hr Mannerskantz, Carl Axel:
Utsk. liar vid bestämmandet af nästan alla de anslag till särskilda fonder, sorn blifvit gifna, utgått från den grundsatsen att de bestämda fonderna ieke skulle ökas, utan att allt livad man möjligen kunde samla tillhopa skulle liiggns till reservfonden, hvilken skulle ställas till Fullmäktiges disposition.
Fullmäktige skulle derigenom blifva i tillfälle att gifva ett förökadt anslag åt de lånekontor som deraf verkligen vore i behof.
Man bör icke på förhand säga, att kontoret ovilkorligen skall hafva en så och så stor fond, ty dels kan det hända att lånekontoret icke behöfver hela fonden, och dels kan det Ilända att den blir för liten.
Båda olägenheterna förekommas, om man ställer medel till Fullmäktiges disposition, ty då kunna de öfverföra medel till det kontor, som för tillfället deraf är i behof. Vidare har Utsk. ansett, att man i st. f. att öka de under Banken lydande lånekontors fonder borde söka befordra enskilda låne-anstalters upkomst.
Derföre att det finns medel att, tillgå, så kan det mycket lätt hända att en FilialBank upkommer på Gottland, och då vore det orätt att först bevilja medel till lånekontoret i Wisby, då man sedan skall gifva medel till bildande af en FilialBank.
Nu säger man att det är bättre att Banken verkar direkt genom de egna lånekontoren än att den inrättar FilialBanker, men det är den stora skillnaden att om man bildar en FilialBank, så är det mycket lättare att concentrera alla de tillgångar, som finnas i orten, och att upsamla besparingarne i mån som de göras.
Om det också icke i början kan ske i så stor skala, så i samma mån som rörelsen utbildar sig, blir FilialBanken allt starkare och starkare, nyttigare och nyttigare.
Lånekontoren äro deremot af en mera fast beskaffenhet, och deras rörelse kan endast ökas på det sätt att de vid någon Riksdag erhålla en tillökning af sina fonder.
Jag tillstyrker derföre bifall till hvad Utsk. i denna punkt föreslagit.
Jag har nyss ånyo hört, att FilialBanker skola hugnas med understöd framför enskilda personer, som hvarken hafva lust att blifva delegare i FilialBank, eller att anlita någon sådan om lån.
Min tanka är emellertid, att man bör öka fonden för ett lånekontor, liggande inom en sådan provins som Gottland, åtminstone icke vägra denna tillökning blott derföre att roan hoppas der kunna bilda en FilialBank, som då skulle erhålla icke allenast den ifrågasatta tillökningen i lånekontorets fond utan äfven annat understöd, och hvilken FilialBank sedan skulle kunna uphemta alla de besparingar i kontanta penningar som der kunde göras.
Aro då dessa FilialBanker af den nytta som man förespeglar?
Äro de så lätt stiftade, sfi upväxa de i alla fall, utan att man behöfver framkalla dem på Bankens bekostnad.
Jag påstår bestämdt att det sker på Bankens bekostnad, och när vi komma till den punkt som handlar om FilialBankerna, så skall man få se, att deras vänner och försvarare vilja förskaffa dem lån i Banken mot lägre ränta än den, hvilken enskilde låntagare otvifvelaktigt komma att betala åt lånekontoren och Bankens härv:de diskontverk.
Om nu Banken ökade lånefonden för Wisby lånekontor med 45,000 256 Den 11 Juli e. m.
Bdr, så kunde Banken med säkerhet påräkna, att för dem erhålla den högsta ränta, som i allmänhet för lånekontoren och diskontverken är bestämd, då Banken åter för dessa 45,000 Bdr, utlemnade till en FilialBank, ovilkorligen skulle erhålla 1 å 2 proc:s lägre ränta.
Huruvida det är bankmessigt att så förvalta sina penningar, det lemnar jag derhän.
Jag instämmer med Hr Bildt och anhåller om bifall till det af honom framställda förslag.
Om jag icke missförstod Hr Mannerskantz, så tycktes han medgifva, att en tillökning skulle ske, der den var af behofvet påkallad, då BankoFullmäktige hade föreskrift att låta fylla ett förekommande behof.
Med detta lånekontor är förhållandet så att de enskilda betala 5 proc. på de penningar de få lyfta på kreditiv, och oaktadt förr valtningskostnaden är 3,000 Bdr bko, så har på Bankens medel, kreditiven inberäknade, erhållits 3 proc. årlig behållning.
För en FilialBank erfordras' minst 750,000 Bdr, hvad kan det då göra om man beviljar en så liten summa som 45,000 Bdr till lånekontoret, som lemnar fullt ut lika stor ränta som FilialBanken.
Här står i slutet på mom.
»Fullmäktige dock förbehållet att, efter sig företeende omständigheter, kunna dessa summor mellan diskontverken annorlunda fördela.»
Detta afser förmodligen sådana fall, då ett hastigt påkommande behof skall afhjelpas.
Men ett sådant behof kan inträffa under en tid, då det i anseende till isläggning är omöjligt att meddela sig med Stockholm eller fasta landet på flera veckor.
Den af mig begärda summan är obetydlig, men den skulle i' alla fall kunna göra stort gagn, och jag förnyar derföre min anhållan om bifall till densammas erhållande.
Här har blifvit uplyst, att Wisby lånekontor redan har större fonder än det i anseende till öns folkmängd kan göra anspråk på.
Det oaktadt är det ingenting i Bankens nu gällande stadgar, som hindrar Fullmäktige att öka denna fond, om de finna det vara af behofvet påkalladt, hvarföre äfven lånekontorets direktion kunnat vända sig till Fullmäktige med sin ansökan.
Om det här föreslagna stadgandet blir antaget, så få Fullmäktige samma makt, och jag anser att man icke bör gå från den grundsatsen att Fullmäktige böra kunna flytta medlen dit de bäst behöfvas.
Man har här anställt en jemförelse mellan de inkomster Banken skulle hafva af lånekontor och af FilialBanker.
Hr Bildt har sagt att lånekontoret i Wisby gifver Banken 3 proc.; det är alldeles detsamma som FilialBankerna betala.
Hvad angår frågan om kreditiverna till FilialBankerna, så skall jag längre fram söka utveckla densamma.
Hvad här serskildt beträffar behofvet af ökadt kassakreditiv, så tror jag att lånekontorens fonder äro otillräckliga, åtminstone är förhållandet så med den i Malmö förlagda afdelningen af R.
St;rs Bank; men om en sådan tillökning skulle Den 11 Juli e. m. 257 skulle komma i fråga, så borde den ega rum icke allenast i Wisby, utan afven i Malmö oell Götheborg.
Men jag anser, i likhet med Hr Mannerskantz, det vara bättre att åt Fullmäktige i Banken öfverlemna, att efter sig företeende omständigheter öka tillgångarne der behofvet sådant kräfver.
Man har redan bevisat, att de lån, som från Banken äro gifua till Gottland, äro proportionaliter större än de, som lemnäs till andra orter.
Det är möjligt att Gottlands afskilda läge gör en sådan tillökning nödvändig, och jag skulle icke motsätta mig Hr Bildts förslag, derest icke, på sätt Hr Mannerskantz uppgifvit, Fullmäktige kunde, i händelse af behof, öka fonden.
För min enskilda del får jag säga, att det var ett misstag att ett lånekontor inrättades på Gottland, men det var under en tidpunkt, då det var svårt att tillvägabringa en enskild låneinrättning inom denna provins; nu, då fråga upstått om inrättande af en FilialBank, tror jag icke att man bör genom tillökning i lånekontorets fonder försvåra dess inrättande.
Man bör tvertom så mycket som möjligt underlätta upkomsten af en sådan enskild inrättning.
Jag anhåller derföre om bifall till denna punkt af Utsk:s Betänk.
Om det verkligen varit ett misstag att inrätta ett lånekontor på Gottland, så var det åtminstone ett lyckligt misstag; ty det har varit jordbrukarne till en ganska god hjelp.
Förut när de togo lån här i Stockholm fingo de först betala alla möjliga slag af provision, och det var exempel att de som fått lån bifallna, hvilka efter 3 veckor borde utfalla, måst betala 5 proc. serskilt för att genast utfå summan; det var således omöjligt för de mindre bemedlade att på så hårda vilkor låna några penningar frun BankoDiskonten i Stockholm.
Direktionen har sökt att utdela dessa små fonder så rättvist som möjligt, och följden har varit den, att ingen förlust skett på 6 år.
Jag har all aktning för Hr Mannerskantz’ grundsatser, men då ett behof verkligen finnes, kan jag icke inse, hvarföre jag skulle afstå från miu begäran.
Någon sade att lånekontoret i Malmö med lika skäl borde hafva ökadt kassakreditiv som lånekontoret i Wisby.
Under förlidet år hade likväl det förra så goda tillgångar, att mycket penningar lago oanvända; så var deremot icke förhållandet i Wisby, ty der anlitades kassakredivfonden i högsta grad.
Jag anhåller derföre fortfarande att fonden måtte tillökas med 45,000 Bdr.
Hr Printzensköld: B.
St:r begingo troligen ett stort misstag då medel anslogos till inrättande af lånekontoret i Malmö; ty
Skåne är otvifvelaktig^ den rikaste provinsen i landet, och bör således bättre än någon annan kunna hjelpa sig sjelf utan biträde af It.
Man har uteslutit hufvudstaden från rättighet att få fastighetslån i Banken, derföre att denna stad ansågs inom sig sjelf ega tillgångar nog, för att kunna inom sig gifva och erhålla lån.
Förhållandet med Malmöhus län bör vara nära nog enahanda, men deremot är förhållandet med Gottland helt olika.
Denna pro VII H. 17 258 Den 11 Juli e. m. vins är ibland under flera månader afstängd från all kommunikation med moderlandet, och under denna tid kunna lånebehof upstå, hvilka ieke kunna fyllas med den inom provinsen varande penningestocken.
Derföre måste det väl vara af vigt att de fonder som äro anslagna till Wisby lånekontor äro så starka, att af desamma en kreditivrörelse kan bildas.
Bildt har för öfrigt så tydligt ådagalagt nyttan och nödvändigheten af sitt förslag, att man icke borde tveka att bifalla detsamma.
Jag anhåller att få instämma med Hr Printzensköld.
Pir Mannerskantz, Carl Axel: Hr Bildt har framställt de fördelar som upkommit deraf att man inrättat ett lånekontor i Wisby.
Det är klart att dä man skaffar en penningetillgång i en ort, som icke förut har någon sådan, så upkomrner derigenom en fördel, men om man får en annan penninge-inrättning, som är i stånd till större utveckling utan att behöfva Bankens hjelp, och som utvecklas 'inom det område, der den rör sig, 'så medlör denna mycket större fördel för trakten än en sådan ofruktsam inrättning, som icke har någon kraft att öka sig sjelf.
Det är skillnad mellan den allmänna inrättningen, som icke fritt kan sköta sig, och den som är af mera enskild beskaffenhet; det är mycket större kraft hos den ena än hos den andra.
Hr Printzensköld har sagt att man skall öka anslaget, derföre att orten är fattig.
Det är en besynnerlig sats, såvida han icke menar att der finns fördolda krafter, och att man skall kunna framdrifva en skörd, om man gör ett utsäde; men om han anser att orten bör hafva större hjelp blott derföre att den är fattig, så anser jag honom hafva orätt.
Hr Bildt klagar ständigt öfver att man icke vill gifva några penningar, blott derföre att man ämnar använda dem till anläggandet af en FilialBank, som dock kanske icke sedan kommer till stånd, men det är likväl förut af mig ådagalagdt, att om en FilialBank icke upkomrner, och penningar finnas af Bankens fonder att tillgå, så står det i Fullmäktiges makt att gifva Wisby lånekontor en sådan tillökning som Hr Bildt för detsamma söker.
Sedan ofverläggningen härmed ansetts fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, framställt att i afseende på förev:de punkt blifvit yrkadt, dels bifall utan förändring, dels bifall med den förändring, att Handels- och NäringsDiskont-fonden ökas med 45,000 Rdr Rmt, hvilka jemte de af Utsk. föreslagna 225,000 Rdr tillhandahållas lånekontoret i Wisby, blefvo propos:r å dessa yrkanden framställde och besvarade med blandade Ja och Nej; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla denna punkt utan förändring, samt, sedan härvid svaren utfallit med starka Ja, blandade med Nej, förklarade det han ansåg
Den 11 Juli e. m.
Den sorn bifaller 22:dra punkten af BankoUtsk:s Betänk.