Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfrigt får jag tillkännagifva, att det är mig fullkomligt likgiltigt, om punkten bifalles eller återremitteras.
Jag anhåller att få fästa upmärksamheten derpå, att ordet ”nybildadt” i Utsk:s betänk, förekommer endast såsom en citation ur den K. proposm.
Detta ord finnes äfven i det Statsråds prot., som blifvit bilagdt nämnde K. propos.
Jag tror, att det bör bibehållas, och att således ordalydelsen såsom Frih.
Palmstjerna föreslagit, bör förändras, helst den icke kan inverka på beslutet, då nemi.
Utsk. icke anfört något, som gifver anledn. dertill, att det omtvistade ordet af Utsk. blifvit gotlkändt.
Man har här fästat sig vid ordet ”nybildadt”, som står framför orden ”pastoratet Trehörna” i Utsk:s betänk., hvilket ord äfven förekommer i den K. propos:n, men det är ett relatift uttryck, och kan icke förstås annorledes än att pastoratet Trehörna blifvit bildadt sednare än de öfrige pastoraterne 144 Den 26 April f. m. inora samma kontrakt, på sätt Frih.
Palmstjerna redan uplyst, och sora prosttunna derifrån tillförene icke utgått, har K.. M. gifvit den förklaring, att detta nybildade pastorat skall vidkännas en sådan utgift.
Om nu denna prostetunna utgår genom
Statsanslag eller afdrages af kronans behållna tionde, måste väl i sjelfva verket vara fullkomligt likgiltigt. R. o. Ad. tyckes emedlertid vara ense derom, alt alla prostetunnor skola uptagas i Staten såsom inkomster och utgifter.
Men, säger den talare, sora öpnat diskussionen, de äldre prostetunnorna äro icke så uptagne.
iNu förekommer likväl, alt om än så vore förhållandet, som den värde talaren upgifvit, utgör det ett bevis, alt prostetunnorna blifvit upförde pä annat sätt nemi. både såsom inkomst och utgift.
Då man så förfarit och erkänt detta vara det lämpligaste och egentligaste sättet, hvarföre skall man då icke begagna samma utväg i afseende pä de nu förevande prostetunnorna.
Delta synes mig vara det enklaste och frågan är i öfrigt så obetydlig, att jag anser R. o. Ad. böra bifalla betänk.
Om än StatsUtsk. framställt frågan så att man icke vet, huruvida den tionde, som är till prostetunnor anslagen, uptages både bland Statsverkets inkomster och utgifter, har jag sedan Chefen för Finance-depart. yttrat sig, dock den förhoppning att ora R.
St. skulle misstaga sig i beslutet, Statskont. anbefalles att göra bokföringen riktig. H.
Ex. Hr Frih. o. Landtnus härefter till bifall å förevar, punkt framställda propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han funnit ja hafva öfverröstat nej. 3:dje punkten, ang:de löne-till ökning för Nntarierne vid Stockholms Stads och samtlige Stiftens Konsistorier.
Bifölls. 4:de punkten, ang:de löneförbättring för Amanuensen vid Stockholms Stads Konsistorium.
Amanuensen vid Stockholms stads Konsistorium har visserligen mindre arbete än Amanuenserne vid de öfrige Konsistorierne i riket, med undantag måhända af Wisby Konsistorium, emedan folkmängden på Gottland är mindre än i hufvudstaden.
Deremot äro de Konsistorii-notarier i Stockholm tillkommande sportler vida mindre än inom något af rikets stift.
Följaktligen har han mindre tillgångar att dela med sig åt Amanuensen.
Den, som vid Stockholms stads Konsistorium är anställd, har i årlig lön 50 r:dr, hvarmed han icke kan vara belåten.
Konsistorium är således i förlägenhet för renskrifningen af sina expeditioner.
Dessa göromål äro visserligen icke öfverhopande, men ingalunda så obetydliga, som man föreställer sig, ty äktenskapsskillnads-målén äro i hufvudstaden proportionaliter talrikare än annorstädes.
Jag tror således, alt StatsUtsk. varit alltför njuggt, då det icke fästat afseende å de väckta motionerne, och jag anhåller derföre, att R. o. Ad. måtte återremittera denna punkt.
Hr Den 26 April f. m. 145 Hr von Troil:
Den siste värde talaren har uplyst, att Amanuensen vid Stockholms stads Konsistorium åtnjuter i årlig lön endast 50 r:dr och jag erkänner visserligen, att vid sådant förhållande billigheten kan fordra, att denna tjensteman undfår någon löneförhöjning.
Det torde likväl icke vara så alldeles afgjordt, att några extra inkomster icke kunna förbättra denna tjenstemans ställning.
Man torde dessutom få taga i betraktande, alt Amanuens-befattningen vid Konsistorium i Stockholm är en förtroende-plals, som kan leda till en tidigare befordran på den ecklesiastiska banan.
Men om äfven någon billighet förefinnes att tillstyrka en lönetillökning, torde Utsk. för sitt afstyrkande kunnat hemta skäl af det förhållande, att, K.
M. vid sista riksdagen föreslog tillökning i lönen för Amanuenserne vid de öfrige Konsistorierne i riket utom den i Stockholm, hvilket K. förslag vann R.
St:s bifall, hvarföre jag icke kan inse, att, under sådana förhållanden, Utsk. kunnat åt de väckta motionerne tillstyrka bifall, och derföre anhåller jag, alt Utsk:s förslag måtte godkännas.
Konsistorium egde besätta de prcsterliga beställningarne inom biifvudstaden, kunde Hr v. Troils yttrande, alt Amanuensens befattning vid Stockholms Konsistorium vore en anledn. till tidig befordran, anses grundadt.
Det kan derföre hända, att han icke befordras.
Såsom skäl för Utsk:s afstyrkande hafva vi hört åberopas att, då
Ko nungen vid förra riksdagen afgaf propos. om löneförbättring åt Konsistoriernes Amanuenser begärdes icke en sådan tillökning för Amanuensen vid Konsistorium i Stockholm. R. o. Ad. torde erinra sig, att äfven de högst upsalte göra sig stundom skyldige till förbiseende.
Så gick det med sjelfva Asa-Gudarne.
Då de besvuro alla väsenden att icke skada Balder, så glömde de dock Misteln, emedan han var så liten.
När detta kunde hända dem så må det ursäktas
Ko nungens rådgifvare att de förgätit en af de ringaste tjenstemän.
St. icke vilja rätta ett sådant fel, derföre all den ifrågavar. tjenstemannen, icke är nog högt upsatt, så blifver hans missöde ohjelpligt.
Då de skäl, jag i milt sednaste yttrande anfört för bifall till denna punkt, icke vunnit den sisla talarens bifall, sä anhåller jag, att få åberopa ett annat skäl, som samme talare upgaf i sista plenum, nemi. att man icke bör spänna bågen för högt.
Dessutom ber jag att få tillägga, att vid förra riksdagen beviljades Konsistorie-notarierne löne-förhöjning, och jag tror derföre, att det icke är skäl att nu ytterligare begära en sådan förmån serskildt för Amanuensen vid Konsistorium i Stockholm.
I allmänhet tror jag icke, att man bör mycket öfverlägga om nya löner för presterskapet eller om reglering af deras nu innehafvande löner, och aldraminst böra sådane frågor återremitteras till SlatsUtsk.
Jag tillstyrker bifall till betänk. 6 H. 10 140 Den 26 April f. m.
Då na II.
Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. lill bifall ä förevar, punkt, ropades starka ja, blandade med nej, hvarefter H. Ex. förklarade det lian ansåg ja hafva varit öfvervägande.
5:te punkten, ang:de anslag till aflöning af en predikant vid Hillbo kapell af Bollnäs socken; 6:te punkten, ang:de Universitets-bibliotheket i Upsala; 7:de punkten, ang:de kemiska institutionen vid Universitet i Lund; 8:de punkten, ang:de Botaniska institutioner vid Universitetet i Lund; 9 punkten, ang:de Stipendier åt yngre akademiska lärare; och 10:de punkten, ang-.de stipendier åt medellöse theologiw studiosi.
Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 11 :te punkten, ang:de lönefyllnad ät Kalscnianske Professoren vid Upsala Universitet.
Jag anhåller, att R. o. Ad. ville bifalla den nu föredragna 11 punkten i betänk, ock jag anser Utsk. serdeles väl hafva motiverat sin hemställan i den mening, som börjar sista stycket.
Deremot anser jag icke rådligt, alt 11. o. Ad. godkänner ett uttryck, som influtit i Utsk:s motiv för sitt tillstyrkande, innefattande den sats: ”att lika åligganden fordra lika aflöning”.
Antagandet af en sådan allmän sats skulle föranleda större utgifter för Statsverket, än man torde vilja dertill använda.
Assessorer och Ilofrätls-råd med lika tjenster äro olika aflönade.
Kopister och Kanslister i Konungens Kansli hafva iklädt sig lika tjenstgörings-skyldighet, men de sednare åtnjuta dubbelt större lön än de sednare.
På enahanda sätt förhåller det sig jemväl inom flere grenar af Statsförvaltningen.
I alla fälla är det också billigt, att de, hvilka vunnit sin forsla befordran, må åtnöja sig till någon tid med att lefva på den förhoppning, att en gång erhålla bättre löneinkomster; ty det är väl icke troligt att de slraxt i början kunna sköta sina tjensteåligganden likaså bra, som sedan de derutinnan hunnit förvärfva längre erfarenhet.
I yngre åren är hoppet ett mäktigt stöd.
Man äfventyrar ej brist på tjenstemanna-ämnen för närvarande.
Och då den af Utsk. uttryckta grundsats icke torde kunna i sin helhet tillämpas, ser jag icke nöjaktigt skäl, till följd hvaraf man å delta ställe anfört den; jag anhåller derföre, att R. o. Ad. med uteslutande af orden: ”och med hänsigt dertill att lika åligganden fordra lika aflöning” ville i öfrigt bifalla Utsk:s förslag.
Såvida jag riktigt fattat den siste talarens yttrande, skulle R. o. Ad. endast godkänna följande af punkten: ”tillstyrka R.
St. att bevilja det af K.
M. till lönefyllnad åt Kalsenianske Professorn vid Upsala Universitet äskade årliga belopp af 600 r:dr”.
Oaktadt jag går längre än Frih.
Cederström, ty jag ogillar i allo Utsk:s motiver, och anser delta förslag vara ett bland de många praktfulla, man från detta Utsk. erhåller, så tillstyrker jag bifall till punkten.
Jag befarar, deremot att, om Ulsk:s skäl oafkortade godkännas, kan Exp.Utsk. icke underlåta, att i sitt Den 26 April f. ni.
147 förslag lill underd. skrifvelse uptaga dem såsom bevekelsegrund för II.
Derföre är det enl. min tanke nödigt all 11. o. Ad. gör afseende på den anmärkn.
Exp.-Utsk:S Ordf. jemväl framställt.
Till de exempel Frih.
Cederström omnämnt anhåller jag, att få lägga andra.
Om man antager grundsatsen, att lika åligganden fordra lika aflöning, så skulle alla Revisorer i Kammarrätten, alla Kommissarier i Banken och alla Professorer vid Universiteten få lika löner.
Dertill skulle fordras större anslag, än som behöfvas och Staten kan bestrida.
Derföre hemställer jag att R. o. Ad. måtte med de anförda skälens förbigående godkänna tillstyrkandet.
Då jag genomläser hela stycket i dess sammanhang, finner jag, alt Utsk. i början talar om lön-circulation emellan de 4 Professorerne, men icke deslomindre i slutet af samma stycke talar Utsk. om lika löneförmåner för lika åligganden.
Tydligt är det väl, alt Utsk. bär icke menar Professorerne inom samma fakultet, ty de äro äfven olika allönade, utan Utsk. jemför ProfessorKalsenianus med de yngste Professorerne vid de öfrige fakultetcrne, t. ex. den Filosofiska, och förklarar honom hafva med dem lika åligganden, och derföre bör åtnjuta lika löneförmåner.
Jag anser det likgiltigt om R. o. Ad. bifaller punkten med eller utan förändring.
I anledn. af den sista talarens yttrande får jag uplysa, att i 12 punkten har Utsk. begagnat samma moliver för tillstyrkande af bifall ät en väckt motion, och att det således icke är en loin formalitet om detta uttryck ”lika åligganden” etc. qvarstår eller icke, serdeles som Utsk. härigenom framkastat en princip-fråga.
Jag hyser i öfrigt med den siste talaren den öfvertygelsen, alt det kan vara likgiltigt om punkten bifalles med eller utan förändring af motiverne.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad samt H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, började framställa de yttrade meningarne, och dervid omnämnde Hr Rosenblads yrkande, förklarade Hr Rosenblad sig vilja derifrån afstå. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde vidare, att Frih.
Cederström begärt bifall till Utsk:s utlåt, med uteslutande af orden ”och med hänsigt dertill, alt lika åligganden fordra lika aflöning”, samt att Hr von Hartmansdorff yrkat bifall till Utsk:s utlåt, med förbigående af hela motiveringen; hvarjemte H. Ex. hemställde om R. o. Ad. bifölle utlåt, i denna punkt med uteslutande af orden ”och med hänsigt härtill, alt lika åligganden fordra lika aflöning”.
Denna propos. besvarades med ja och nej, hvarefter H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande.
12:te punkten, ang-.de Vönetillökning för tjenstemännen vid Lunds Universi/ets-bibliothek.
Denna punkt innehåller 2:ne mom.
Det första angår löneförhöjning för Bibliothekarien vid Lunds Universi 10* - 148 Den 26 April f. m. tet, och till Utsk:s förslag i denna del anhåller jag om bifall.
Det andra mom. angår löneförhöjning för öfrige tjenstemän vid samma Bibliolhek såsom ersättning för den förlust, de lidit genom mistningen af förhöjda tjensteårs-beräkningeu.
Jag anser denna, af Professor Agardh väckta motion destohcldre böra bifallas, som, sedan tjenstemännen vid Bibliotheket förlorat den högre tjensteårs-beräkningen, de böra vid Bibliotheket kunna påräkna en inkomst, hvaraf de hafva sin bergning, och på dessa skäl anhåller jag om äterremiss af denna punkt.
Jag anhåller om bifall till hela denna punkt på grund deraf, att under öfverläggningen om denna fråga inom Utsk. ansågos tjenstemännen vid Bibliotheket i Lund åtnjuta så tillräckliga löner, alt innehafvarne deraf borde vara belåtne.
De af dessa tjenstemän, hvilka hafva förhöjd årsberäkning, äro i intet afseende förpliktade att afsäga sig denna förmån, och dä dessa tjenstemän en gäng afgå, förutsåg man, att lönerna skulle vara så tillräckliga, att efterträdare i tjensten icke komma att saknas, äfven om dermed icke vore förenad den högre tjensteårs-beräkningen.
Jag kan icke påminna mig lönernes belopp, och icke heller har Hr Rosenblad upgifvit dem såsom i allmänhet otillräckliga.
Förrän detta blifvit ådagalagdt, anser jag icke skäl att göra någon ändring i lönerne, serdeles som de nuvar. innehafvarne derigenom icke blifva förnärmade.
Hr von Troil: Till hvad Frih.
Palmstjerna anfört, som tydligen ådagalägger, att något egentligt behof icke förefinnes för löneförbättring för tjenstemännen vid Lunds Universitet utom Bibliothekarien, anhåller jag att få tillägga, att då vid cn riksdag StatsUtsk. ansett sig kunna för Universiteten föreslå en tillökning i anslag med 24,120 r:dr och för Bibliothekarien i Lund serskildt blifvit beviljade 800 r:dr till löneförbättring, synes mig, att man icke med skäl bör sträcka fordringarna längre.
Jag anhåller således om bifall till hela denna punkt.
Jag hade föreställt mig, att StalsUtsk. bort hafva sig bekant beloppet af lönerne, men dä jag finnér, att en sådan uplysning icke kunnat af Utsk:s här närvar, ledamöter meddelas, torde det tillåtas mig, att lemna den, och hvar och en kan derigenom bedöma lönernes otillräcklighet.
Vice Bibliothekarien, andra mannen vid Bibliotheket, åtnjuter 400 r:dr, förste Amanuensen 250 r:dr och andra Amanuensen 200 r:dr.
Då bibliotheket skall ordentligt skötas såsom ett Universitets-bibliolhek, och R.
St. nu beviljat ett anslag för inköp af böcker, till dem Bibliotheket redan eger, är det påtagligt, alt dessa Ijenstemäns tid är fullkomligt uptagen af Bibliothekets vård, men de hafva derföre icke den ersättning, alt de ens till hälften kunna dermed betacka lefnadskostnaden.
Jag förnyar derföre min redan gjorda hemställan till det afseende, Ståndet kan finna den förtjena.
Uppå härefter framställde serskilda propos:r biföll R. o. Ad. begge momme af Utsk:s i denna punkt afgifna utlåt.
Den 26 A pril f. ra. 149 13:de punkten, ang:de anslag lill löneförbättring för Professorer inom vcrldsliga fakulteterne vid Universiteterne i Upsala och Lund.
Jag föreställer mig, alt
Ståndet icke lärer hafva något emot ett bifall till det förslag, StatsUtsk. här förordat.
Sådan är åtminstone min åsigt.
Jag anhåller likväl, att R. o. Ad. ville, i öfverensstämmelse med beslutet vid ll:te punkten, godkänna Utsk:s tillstyrkande, på det sätt, att dervid ur motiverne uteslutes den af Ulsk. uttalade grundsatsen: ”att lika åligganden förtjena lika aflöning”.
Utsk:s öfriga motiver äro fullkomligt tillräckliga.
Jag fattade icke rigtigt den siste talarens anmärkn.
Han utgick från den synpunkten, att lika tjenstegöromål borde åtföljas af lika aflöning, men icke destomindre anhöll han, att denna mening borde ur Utsk:s motiver utgå.
Jag kan icke rätt förslå, hvarföre man skall borttaga grundsatsen, dä man yrkar dess tillämpning, såvida den icke afser, hvad jag i min reservation emot denna puukt i betänk, sagt, nemi. att Utsk. saknat den utredning af frågan, att deraf med visshet kan slutas, att den lika aflöningen blir en följd af ett beviljadt anslag.
Jag hyser mina tvifvel i denna del, ty saken blef vid förra riksdagen framställd till R.
St:s bepröfvande, och i det af StatsUtsk. då afgifna utlåt, fingo R.
St. mottaga en utredning, som utvisade ett motsatt förhållande till hvad nu framställdt blifvit.
Jag hyser desto mera tvifvel i denna del, som den framställning, Universitet hos K. M. i underd:het gjort härom, icke vunnit nådigt bifall, enär någon K. propos. härom icke kommit R.
Möjligen kommer nästa riksdag att utvisa, att en olikhet upstätt, hvilken från Upsala Universitets sida fordrar jemkning i förhållandet.
Föreg:de riksdagars erfarenhet har åtminstone visat, att då man trott sig hafva jemkat pä det ena hållet till likhet, har i stället upkommit en olikhet på det andra, som föranledt förhöjda anspråk.
I detta skick befanns frågan vid förra riksdagen, oell dä förslag till åstadkommande af en vidare jemkning i löneinkomsterne för professorerne vid Universiteten hvarken blifvit af K.
M. upgjordt eller till R.
St. nu framställdt, vidhåller jag mitt i min reservation framställda yrkande, att denne enskilde motionärs framställning i denne punkt icke måtte vinna bifall, i följd hvaraf jag anhåller om återremiss.
Den siste talaren måtte icke hafva varit i Ståndet närvar., då den 11 :te punkten här ventilerades och afgjordes, ty i annat fall skulle han icke hafva så fullkomligt missförstått mitt sednaste yttrande, hvilket jag hoppas Ståndet icke låtit falla ur dess minne.
De skäl jag anfört emot bibehållandet i Utsk:s motiver af satsen, ”alt lika åligganden fordra lika aflöning”, tillåter jag mig icke uptaga vår dyrbara lid med att för Gr.
Mörners räkning ånyo uprepa; men säkert är, att R. o. Ad. ansett berörde citat böra uteslutas ur den lide punkten, som R. o. Ad. i 150 Ilen 2(i öfrigt biföll.
Under sådana förhållanden måtte väl conseqvensen fordra, att vid den lin föredragne punkten förfara på samma sätt, och jag kan sannerligen icke föreställa mig, att R. o. Ad.'uti desse 2:ne likartade fall skall inom ^ timme fatta 2:ne hvarandra motsatta beslut, så alt hvad, som fått gälla vid punkten 11, icke skall få gälla vid punkten 13.
Härom böra väl alltså rättast vidare ord icke spillas.
Mörners yttrande, huruledes den omständigheten, att K.
M. icke aflåtit nådig propos. i- ämnet, borde utgöra hinder för 11.
St. att bifalla Utsk:s förslag, som blifvit föranledt af enskild motionärs framställning.
Detta förfaringssätt är ofattligt för mig nu som alltid.
Jag tror, att, då grundlagarne tillägga enskilde riksdagsmän motionsrätt, R.
St.., enär hvarje rättighet halen motsvarande pligt, följaktligen äro af samma grundlagar förpligtade, att noga granska uch pröfva behofven af de begärda anslagen, de må nu framställas från hvilket håll som helst.
Att vid sista riksdagen anslag icke beviljades, ehuru K.
M. dem då äskat, är att härleda från Statsverkets dåvarande inskränkta tillgångar.
Ädagalagdt är emedlertid, att K.
M. önskade detta anslag; men när det icke af R.
St. den gången beviljades, får man väl ej mycket undra på om K.
M. underlåtit förnya
Sin framställning.
Åtminstone vore det ganska förhastadt, att af denna tystnad draga slutsats om förändrade åsigter å högre ort.
Mörner synes således icke hafva framställt tillräckliga skäl för sin åsigt; och förnyas derföre min anhållan om bifall till Utsk:s förslag med det förbehåll i afseende på motiverne, jag redan haft äran göra.
Cederström i anhållan att den i Utsk:s motiver förekommande meningen, ”att lika åligganden fordra lika aflöning” måtte uteslutas.
Ilon behöfves icke i och för bifall till punkten, ty Utsk:s utlåt, visar, att genom preebenden m. m. lönerna äro olika för Professorerne inom de serskilda Fakulteterne vid Universiteterne i Upsala och Lund, om än antalet af de olika lärarne icke är lika vid de båda Universiteterne.
Jag förenar mig med de 2:ne siste talarne i fråga om uteslutande ur motiverne af meningen ”lika åligganden” etc._ och lika med dessa
Hrr yrkar jag bifall till hvad Utsk. föreslagit.
Äfven tror jag, att den af Gr.
Mörner anmärkta omständigheten, att K.
M. vid denne rikdag icke aflåtit nåd. propos. i ämnet, icke bör verka emot bifall till det nu af enskild motionär framställda förslag.
M:s propos. vid sista riksdag synes, att K.
M. dä pröfvat behofvet af ifrågavar. anslag och funnit det grundadt, ehuru K.
M. icke funnit skäligt, att vid denna riksdag å nyo göra framställning om ett anslag, som vid en föreg:de blifvit afslaget.
Jag tillstyrker bifall till Utsk:s förslag, af skäl, att vid Universitetet i Upsala finnes en mängd Professorer Den 26 April f. m. 151 med förhöjda löner emot de yngre, och då de båda Universiteten böra vara ställde i likhet med hvarandra, anser jag i följd häraf, att ett lika antal Professorer i Lund böra erhålla förhöjda löner, som det antal Professorer i Upsala, hvilka redan tillgodokommit en sådan förmån, utan afseende å de skiljaktigheter, hvilka i öfrigt kunna förefinnas i fråga om lefnadskostnaden vid de håda Universiteten.
Hvad åter angår uteslutandet ur Utsk:s motiver af den mening, 3:ne talare omnämnt, sä har jag deremot intet att invända, emedan jag anser likgiltigt, om denna mening bibehålies eller uteslutes.
Af den noggrannhet och omsorg, man här ådagalagt för den tid, som stundar, nemi. då Exp.Utsk. skall till R.
St. inkomma med förslag till de underd. skrifvelser, hvilka af nu pågående beslut skola blifva en följd, synes intentionen vara, att man skall fästa sig vid orden, och jag får derföre fästa Hrr:nes upmärksamhet på ett i Utsk:s betänk, förekommande mindre lämpligt uttryck.
A pag. 13 står nemi. ”nachdel för Upsala Akademi”.
Jag önskar, att Exp.Utsk. ville se de der orden med samma ögon, som de der i mina ögon oskyldiga orden: ”lika åligganden fordra lika aflöning”.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle Utsk:s i denna punkt afgifna utlåt, med uteslutande af orden ”med tillämpning af den förut uttalade grundsatsen, att lika åligganden förtjena lika aflöning,” ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå II.
14:de punkten, ang:de anslag för inrättande af nya professioner i kemi och zoologi vid Upsala universitet.
Som en revy af uttryck nu pågår, får jag fästa Exp.Ulsk:s upmärksamhet på ett i StatsUtsk:s betänk, vid denna punkt förekommande mindre egentligt uttryck nemi. ”ren kemi”.
Den vanliga indelningen af denna vetenskap är theoretisk och praktisk, men ren kemi är något, för mig åtminstone, alldeles nytt.
Hr von Hartmansdorff: Anmärkn:n af Hr Bråkenhjelm var så ringa, att jag icke vill uptaga den.
Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. hvad Utsk. uti förevar, punkt tillstyrkt.
Jag har icke velat ingå i någon diskussion öfver denna punkt eller begära någon ändring deruti, dä jag trott mig finna, att R. o. Ad. i allmänhet varit nöjd med den generositet, StatsUtsk. visat Universiteten och vetenskaperne; men sedan R. o. Ad. bifallit denne punkt, så ämnar jag tala och uttrycka den förhoppning, att inom Berzelii fädernesland det Universitet, vid hvilket han erhöll sin första bildning i den vetenskap, han uphöjt till vetenskap, skall i en icke så aflägsen framtid komma att ve - 152 Dea 26 April f. m. derbörligen förses med professioner, och att de 2:ne föreslagne professionerne således blifva inrättade.
15:cle punkten, ang:de anslag till inrättande af en ordinarie profession i de moderna sprakén vid Upsala universitet.
Jag godkänner Utsk:s motiver i denne punkt och de gälla för mig äfven i afseende på den nästföreg:de punkten, vid hvilken jag afgifvit reservation inom Utsk.
Jag vill likväl icke uptaga R. o. Ad:s lid med en närmare utveckling af mina åsigter utan anhåller endast om bifall lill den 15 punkten.
Utsk:s utlåt, uti förevar, punkt blef af R. o. Ad. bifallet.
16:de punkten, an g:de förflyttning lill hufvudstaden af de praktiska faku/leterne vid Upsala och Lunds universiteter; 17:de punkten, ang:de anslag lill löneförökning för lärare vid Umeå och Piteå skolor; och 18:de punkten, ang:de anslag till förökade löner för
Idrarne i naturvetenskaperna vid rikets elementar-lär över k. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkler yttrat och tillstyrkt.