Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att. envist vidhålla en skatt och på samma gång tänka på möjligheten att införa en annan dylik, skall nödvändigt skaka förtroendet, hvaremot det är en alldeles ogrundad farhåga att tro, det en skatt, som borttages, då den är obehöflig, icke skall äter införas eller ersättas, då behofvet sådant fordrar.
Gladstone, för att taga exemplet från England, föreslog förb år och genomförde en nedsättning uti skatterna, större än fonder i landet varit försökt, och i år har han framlagt en krigsbudget. större än förut varit skådad.
För båda dessa åtgärder vann han representationens odelade bifall, hvarföre?
Jo! emedan man ena gängen höll ministern räkning för bemödandet alt minska nationens bördor, och andra gängen mäste erkänna beskattningens nödvändighet.
Så går det alltid om Regeringen tänker sig in i folkens förhållanden, och icke så till sägandes stereotyperar beskattningen, och jag skall alltid såsom nu, när Regeringen proponera!- en nedsättning i beskattningen, vara färdig att understödja den, serdeles i fråga om jernhandteringen, Dan 22 Mars e. m. 409 af hvilken nedsättning det är isynnerhet vårt åkerbruk, som kommer att vinna.
Vi begagna oss här i Sverige alldeles för litet af jern för jordbrukets behof.
Det finnes ingen, hvilken, lika med mig, inträngt i förhållandet, som icke skall medgifva, att det vöre önskligt, om vi kunde förbruka 4 ä 5 gånger sä mycket jern som f. n. I Frankrike har man beräknat att för jordbruket åtgår ett här i landet oerhördt belopp af denna metall, så stort, alt genom de prohibitiva författningar, som der varit gällande, öfver 100 milhr francs förlorats för detsamma hvarje är; och är detta hufvudsakligen grunden hvarföre man der nyligen betydligt lossat banden pä denna näring och minskatt tullafgiflerna å jern och stål.
Så måste äfven vi göra.
Jag frågar, hvad bevisa ständiga öfverskott i Statskassan, och icke alt skatterna kunna nedsättas?
Jag vill icke borttaga eller nedsätta en skatt, som icke kan umbäras; men den ifrägavande både kan och bör borttagas, såvida vi skola pä verldsmarknaden kunna afyttra vårt jern, och på verldsmarknaden efterfrågas icke om tillverkningspriset är högt eller lågt.
En ibland orsakerna till det Engelska jernets förbättring var just det höga priset på vårt jern, som sporrade till utfinnande af methoden till förädlande af en ojemförligt sämre råvara.
Pä alla dessa skäl lemnar jag min röst för bifall till Ulsk:s förslag.
Att jag för några ögonblick, Mine Hrr! uptager Eder tid, får Hr Printzensköld taga på sitt samvete, emedan ett hans yttrande har upkallat mig.
Han sade mend., att under discussionen den ifrågasatta eftergiften blifvit påyrkad af dem, hvilka talade i bruksegarens intresse.
Jag tillhör dem, som begår den galenskapen att producera råg, och har icke något annat bruksintresse, än sorn möjligen kan härröra från en mineralkälla på mina egor.
Jag anser det högst orätt och protesterar högeligen emot ett sådant sätt att argumentera, att man tillvitar sina motståndare att lala i sitt eget intresse.
Genom ett sådant förfaringssätt skulle följden blifva, alt, då fråga en gång upstår om någon lindring i jordbrukets skattebördor, skulle vi, litet hvar, såsom jordbrukare finna oss jäfvige att tala om en sådan fråga; och jag är fullkomligt öfverlygad att ingen af intresse för bruken låter förleda sig alt lemna en upgift, på hvilken man icke skulle kunna förlita sig.
Jag har kommit till den åsigten, alt man bör bifalla den ifrågasatta lindringen.
Jag skulle visserligen gå lika långt som mången annan vid detta tillfälle och jemväl bifalla Hr Waerns motion; men då Utsk. gått en medelväg, och jag föreställer mig att, om behofvet påkallar en ytterligare nedsättning, sådan i framtiden äfven beviljas, anser jag tillräckligt att bifalla Utsk:s förslag.
Jag anser det vara till komplett evidens ådagalagdt, att bergshandteringen eller brukshandteringen, betraktad i och för sig sjelf och icke i samband med jordegendom, i allmänhet lem - 410 Den 22 Mars e. m. nar föga vinst.
Olika förhållanden kunna förefinnas på ett och annat ställe, så att somliga bruk drifvas med vinst, enär jerntillverkningen stigit, och att andra åter drifvas med stor förlust, hvarpå det säkraste beviset är, alt icke mindre än 40 ä 50 bruk blifvit npdlagde, Jag hemssäller då, om icke lämpligaste sättet att beskatta en sådan rörelse är, hvad Frih.
Tersmeden jemväl föreslagit, nemi. alt belägga den me(l bevillning efter behållna inkomster, hvarigenom rörelsen kommer att draga en riktig skatt.
Ur dessa skäl och då det ligger i jordbrukets välförstådda intresse alt uprätthåila värdet af våra bruk, emedan dessa äro de största afnämarne af landtbrukets produkter, tillstyrker jag bifall till Utsk:s förslag.
Gr. Mörner: Carl Göran Detlof:
Ett yttrande af Hr Akerman bär föranledt mig alt ånyo begära ordet.
Han påstod nemi., att jag skall hafva sagt, att jernhandteringen befinner sig i ett florerande tillstånd.
Jag förklarade endast, att den omständigheten att jernhandteringen ouphörligen gått framåt i tillverknings- och exportvärdeådagalade att näringen fortfarande bär sig; men jag sade ingalunda, att den befinner sig i ett florerande tillstånd.
Hvad åter angår den ifrågasatta nedsättningen af skatten, så har K.
M. gått längre än någon.
Han har nemi. tillåtit bruksegare, som vilja nedlägga jernhandteringen, att hefrias från ali skatt.
Genom ett sådant tillstånd, synas de mig hafva erhållit all den frihet de kunna önska.
Tersmeden har äfven sagt, att jag skulle hafva medgifvit hvad här blifvit yttradt om privilegier.
Det är likväl en väsendtlig skillnad emellan privilegier och fördelar.
Jag yttrade endast, att bruken äro i åtnjutande af några serdeles vigtiga fördelar, hvartill jag räknar deras belåningsrätt i Banken, hvilken icke de flesta handteringar ega, att jernhandteringen halen uteslutande försäljningsrätt af stångjern inom landet, att förbud mot utförsel af tackjern och införsel af stångjern finnes.
Allt detta betraktar jag såsom fördelar.
Hr Akerman har, ifråga om min jemförelse emellan beskattningen af qvarnar och stångjernshamrar, anmärkt, att, då qvarnar skattläggas, ett visst mälderlag för dem skall anvisas.
Det är visserligen sannt att, vid qvarnundersökningar, personer anmäla sig att för sina hemman och lägenheter utgöra mälderlag till den nya qvarnen; men icke någon annan än de sjelfva upgifver dem, och hvar och en af dessa har dessutom rättighet att förmala sin säd vid hvilken qvarn han behagar.
Vidare är det en stor rättighet, Svenska jernhandteringen åtnjuter, nemi. att hafva hela landet till marknad för sitt stångjern.
Denna frihet är lika god som den andra.
Endast för att rätta ett missförstånd, har jag således begärt ordet.
Ehuru personligen medelbart intresserad i jerntjllyerkniogsrörelsen och ehuru jag således torde utsätta mig för mindre hlida omdömen af dera, som yrka hela Den 22 l^lars e. m. 411 elen ifrågasatta betydliga lindringen i skatteböydoyna å denna sin handtering, hvilken lindring likväl efter ntjn tanke ej bör utsträckas utöfver livad bruksrörelsens ställning ovilkorligen eller ens billigtvis krafvel’, torde jag alltså böra öppet uttala niin öfvertygelse i detta hänseende, i det jag af »lin upfattuing utaf, ä ena sidan det allmännas rättvisa fordran på nödiga skalteintrader, och, å den andra, en vigtig näringsgrens inträffade lindringshehof i sin beskattning, finner mig upmanad, alt, i fullkomlig öfverensstämmelse med hvad Gr.
Mörner derom yttrat, anhålla om bifall till lista punkten i Utsk:s Betänk., hvilken innefattar en tillstyrkan å K. M:s Nåd.
Propos. i ämnet, eller hvad sorn rörer nedsättning i tionde-tackjernsskatten.
Jag anser denna lindring desloheldre böra med tacksamhet antagas, som den synes vara af billighet påkallad, och med sannolikhet kunna vinnas.
1 det öfriga instämmer jag med Hr Bildt, sorn likaledes på ett både kraftigt och värdigt sätt fört det allmännas talan; och önskar jag således i denna riktning återremiss af Utlåtis sednare punkter.
Då jag sista gången hade ordet, yrkade jag återremiss af Betänk., derför att jag hoppades det StatsUtsk. niiijligen skulle taga l|r Wserps motion i betraktande; men då jag befarar att, derigenom att man begär för mycket, man pipjligen förlorar allt, afstår jag från mitt förra yrkande och förenar mig med dem, som begära bifall till Utsk:s Betänk.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, alt under densamma blifvit begärdt att serskilda propos:r måtte framställas å de delar, hvaruti StalsUtsk:s förevande Utlåt, kunde anses sönderfalla, nemi. så att propos. framställdes först å den del, hvaruti Utsk. tillstyrkt B.
St:r att, med bifall till hvad K. M. uti den Nåd.
Propos. föreslagit, medgifva att tionde-tackjernsskatten må från och med år 1855 nedsättas med en tredjedel af dess nuvar:de belopp; derefter å den del, hvari blifvit tillstyrkt, att B.
St:r måtte för deras del besluta att liamniäfskalten och den afgift, som v|d vissa verk i s{. f. hammarskatt utgår, må frän samma tid räknadt nedsättas till hälften af hvad de nu utgöra, och slutligen å Utsk:s hemställan att Hiksdags-fullmäktigen Johan Bergströms motion måtte af B.
St:r lemnäs utan afseende.
Propos. till bifall å Utsk:s tillstyrkande i fråga om tiondelaekjerns-skattens nedsättande biet härefter framställd och besvarad med starka
Landtm. förklarade, att han ansåg
Härvid begärdes votering af Hr von Hartmansdorff, som dock innan voteringen hann företagas, åter anmälde sig och yttrade:
Åtskilliga ledamöter, hvilka dela mina tänkesätt, anse fruktlöst att försöka en omröstning rör:de den första punkten.
Jag afstår således derifrån.
412 Den 22 Mars e. in. Hr Gr. o.
Landtm, hemställde nu om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s tillstyrkande om nedsättning af hammarskatten och den afgift, som vid vissa verk i st. f. hammarskatt utgår, och förklarade, efter denna propos:s besvarande med starka
Ja, blandade med Nej, att han trott sig finna att Ja varit öfvervägande.
Efter härvid af Hr Printzensköld begärd votering, uplästes till justering och godkändes följande votens-propos:
Den, som bifaller det af StatsUtsk. i dess Utlät.
JYs 64, Litt.
C gjorda tillstyrkande alt R.
St:r må för deras del besluta, att hammarskatten och den afgift, som vid vissa verk i st. f. hammarskatt utgår, må från och med år 1855 nedsätlas till hälften af hvad de nu utgöra, löstalja ; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o.
Ad. de emot förenämnde tillstyrkande gjorde anmärkmr föranleda till återremiss af Utsk.s Utlät, i denna del.
Uppå sedermera framställd propos. bifölls StatsUtsk:s i sista punkten af dess förevar:de Utlåt, gjorda hemställan att Riksdagsfullmäktigen Johan Bergströms motion om nedsättning för Bergsmanshamrar i minimi-beloppet för beskattningen å oinskränkt smidesrätt, mätte af R.
Besv. o. Ekon.Ulsk. inkomne Betänk:n:
JVs 67, i anledn. af väckte motioner, ang:de folkundervisningen ; J\i 68, i anledn. af väckt motion om rättighet för tjenstförrättande Koutrakts-prost, att under extra nådår upbära hela inkomsten af de s. k. Preste-tunnorna; jy.s 69, i anledn. af väckt motion, i fråga om rättighet för allmogen i norra länen att afhemta tjäruved å Kronans skogar; jyi 70, i anledn. af väckt motion om vidtagande af åtgärder för åstadkommande af en allmän Stads-ordning eller Ordnings-stadga för städerne; JVs 71, i anledn. af väckt motion om ändring i Rese-Reglementet af d. 31 Oclober 1851; JU 72, i anledn. af väckt motion om Tuilstämpei-afgiftens nedsättning eller uphörande: samt Den 23 Mars f. m.
M 73, i anledn. af väckt motion om rättighet för enkan efter Pastoren i Kalmar stift, att äfven under extra nådår få tillgodonjuta hela inkomsten af stomhemman. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 pä aftonen.
In fidem protocölli, Alberl Munck.
Tliorsilagen don 23 Mars 1854.
Justerades ett Prot.-Utdr. för gårdagens eftermiddags plenum samt pleni-prot. för d. 18 sisth Februari.
De Geer, Louis, inlemnadt sålydande Mern.:
Uptagen af embetsgöromäl och det mig förut gifna updrag att vara Suppleant i Serskilda Utsk., får jag vördsamt afsäga mig den Suppleants-be.fattning i Const.Utsk., hvartill jag, enl. tillkännagivande i gårdagens plenum blifvit utsedd.
I anledn. häraf och med tillkännagifvande, att Hr Gyllenram, Henrik, såsom ledamot i Bevilln.Utsk., begärt och erhållit trenne veckors ledighet från och med d. 26 dennes, anmodade Hr Gr. o. Landtm.
Hrr Elektorer att vid deras nästa sammanträde utse en Suppleant i Const.Utsk. i st. f. Frih.
De Geer, och en ledamot att inträda i Bevilln.Utsk. under den Hr Gyllenram beviljade ledighet.
Ilr Gr. o. Landtm, tillkännagaf jemväl, att han från K. M:s Öfverste-Kammarherre erhållit ett handbref, innehållande underrättelse, alt i morgon, då Högsal H. K. H. Hertigens af Södermanland jordfästning komme att ega runi kl. 12 på dagen, platser åro i Riddarholms-kyrkan utsedde för ledamöter af R. o. Ad., hvilka dock böra infinna sig i kyrkan före deras Kongl. Högheters ankomst dit samt att med Nådigt tillstånd öfverplagg fä i kyrkan bibehållas; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, anmodade de ledamöter, som önskade bevista jordfästningen, att samlas å Riddarhns-salen kl. ' 12 för att sedan åtföljas till kyrkan.
Hartmansdorff, Augi:
I sammanhang med hvad jag i går yttrade, då jag begärde bordläggning af Expéd.Utskrs 414 Den 23 Mars f. m. förslag lill anderd, skrifvelse, genom hvilken R.
St:r skalle betyga sitt deltagande i Konungahusets sörg öfVer Arfprinsens död, får jag na lill R. o. Ad. hemställa, öm Ståndet icke ville besluta, att bos Konungen genom Talmannen anhålla, att medelst en af alla Stånden sammansatt Deputation, få till Konungahuset frambära ifrågavande skrifvelse samt att R. o. Ad. måtte, genom prot.-ut.dr., Hr Gr. o. Landtm, framställde om R. o. Ad., pä sätt nu blifvit föreslaget, behagade för sin del besluta, att R.
St:r böra genom Landtmarskalken och de öfriga Ståndens Talmän bos K. M. i underddief anhålla, alt genom en af ledamöter utaf samtlige RiksStm sammansatt
Deputation fä aflemna den af R.
St:r beslutade underd. skrifvelse till betygande af deras deltagande i Konungahusets och de förenade Rikenas förlust genom H. K. II.
Hertigens af Södermanland dödliga frånfälle; samt jemväl inbjuda de öfriga RiksStm att i detta beslut med R. o. Ad. sig förena.
Föredrogs och godkändes Exped.Utsk:s d. 22 deniies på bordet lagda under JVs 29 afgifuä förslag till R.
Stms underd. skrifvelse till K. M., i anledn. af H. K. H.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 15 och 18 dennes på bordet lagda Utlåt.
JVs *54, Litt D, i anledn. af motion om aluu-tiondens uphörande.
I öfverensstämmelse med hvad jag förut yttrat mot tackjerns-tiondens uphörande önskar jag, att 11. o. Ad. icke helier måtte bifalla denna StatsUtsk:s hemställan, utan att i Stället bevillningen mätte borttågas från förövande näring, hvilken är i betryckt belägenhet.
Jag yrkar således, för min del, att detta Retänk. måtte älerremittebas.
Efter hvad utredt blifvit, befinner sig alun-tillverkningen i serdeles betryckt belägenhet.
Utsk. har tagit detta i öfvervägande och finnér det vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att alunverken må befrias från utgörande af den nu till uphörande föreslägné alun-tionden.
En ökad anledn. till denna min anhållan hemtar jag deraf, att R. o. Ad. i går befriat stångjerns-tillverkningen från halfva hammarskattens utgörande.
Och dä, enl. min öfvertygelse, alun-tiondens uphörande har mera skäl för sig, skulle det icke vara serdeles lämpligt, att nu afslå förévar:de hemställan, då Ståndet förut bifallit Utsk:s tillstyrkande i afseende på hamraarskatten.
Jag anhåller om bifall till nu föredragna Utlåt.
Hr Gr. o. Landtm:s härefter till bifall å StatsUtsk:s förevar:de Utlåt, framställda propos. besvarades med starka Ja, jemte några Nej, hvarpå Hr Gr. o.'Landtm, förklarade det han funnit
Den 23 Mars f, m. 415 Föredrogs ånyo StatsUtsk:S d. 15 och 18 dettttes på bordet lagda Utlåt.
JVs 64, Litt.
E, i anledn. af motioner om inåntalspenningarnes uphörande.
Del förslag StatsUtsk. här framställt anser jag af flere skäl icke böra af R. o. Ad. bifallas.
Det första, och såsom det förefaller mig naturligaste, skälet dertill är, alt hvar och en medborgare i Staten bör på ett eller annat sätt skatta till Statens uprätthållande. för den säkerhet lian genom Stats-institulionerne åtnjuter.
Denna skatt har länge utgått under namn af mantalspenningar med 12 sk., hvilket belopp icke synes vara så högt, att någon minskning eller borttagande deraf bör, enl. min tänka, ega rum.
Anser nian alt den fattigaste klassen af rikets innevånare bör befrias från större utgifter än Slaten nödvändigt af dem behöfver utkräfva, så är naturligaste vägen alt minska den bevillning, som dessa personer under namn af kapitationsafgift erlägga.
Mitt andra skäl är att Ulsk:s förslag är så upställdt, att missförstånd om meningen, tvetydighet vid tillämpningen och oriktigheter dervid nödvändigt mäste upkomma, om detsamma af R.
St:r och K. M. anlages.
Det är nemi. sagdt, alt den föreslågna befrielsen skulle åtnjutas af arbetsfolk så å landet som i städerna, hvilka arbeta ehdäst för dagspenning eller efter serskild öfverenskommelse och beting.
Dylika arbetare äro af många slag, l. ex. sådahe, som betjena bruks- och fabriksidkare och äfven landtbrukare, utan att de derföre kunna sjelfve ega något, som med bevillning kan beläggas.
Någon minskning i skatten skulle för dem genom Utsk:s förslag ej komma att ega rum, enär dessa Utskylder f. n. egentligen drabba de bruks- och fabriks-idkare samt landtmän, som begagna arbetsfolk
Dessa kallas t. ex. esomoftast arbetare på beting eller mot dagspenning, men utan ständig arbetslön.
Så Väl vid tobaks- sota tändsticks-fabriker och ändrå, finnas många som arbeta på beting, utan serskild arbetslön, men med ett eller annat litet tillskott, då vid andra fabriker åter de få hela sin bctings-betalning i kontant belopp.
Denna betalning, sorn är rättad efter behofvet och tillgången på arbetare, drabbar i sista hand sjelfva fabrikanten och inverkar i och med detsamma på priset för fabrikatet.
Något skäl till nedsättning i den skatt, som lägges på sådahe arbetare kan jäg derföre icke inse.
Vidare är sagdt, att husmän skola befrias från erläggande af mantalspenningar.
Benämningen husmän lärer i Skåne betyda torpare, och hvarföre dessa torpare i Skåne skola framför andra torpare i Riket befrias från mantalspenningar kan jag icke heller inse.
Dessutom skulle hela borttagandet af mantalspenuingarne snarare blifva ett prsémium för alla dem, som icke vilja antaga laga tjenst, än för de arbetare, som, ehuru de icke förbinda sig lill visst arbete, dock njuta ständig arbetslön.
Detta skulle otvifvelaktig! befordra lösdrifveriet i måhända icke obetydlig grad, alldrahelst som det torde vara ådagalagdt, all många finnas, som gerna undvika att taga dylika personer uti sin laga tjenst, och 416 Den 23 Mars f. m. för sådant ändamål gerna bidraga till att befria dem från erläggande af ifrågavande skatt.
På dessa skäl får jag anhålla om Utlåt:s återremitterande, på det StatsUtsk. aiåtle komma i tillfälle att taga saken i närmare öfvervägande.
Då jag fullkomligt instämmer i hvad Frill.
Palmstjerna anfört såsom skäl för sin anhållan om återremiss af Betänk., tager jag mig friheten att närmare utveckla så väl dessa, som andra skäl.
Jag tillhör deras antal, sorn hysa stora betänkligheter vid att förminska Statens ordinarie inkomster, och jag ser fördenskull i främsta rummet på summan af de inkomster, som man nu har för afsigt att bortskänka.
Denna summa utgör efter Utsk:s kalkyl 25,000 R:dr, men då man betraktar den successiva ökning, som i afseende pä denna skatt egt rum under åren 1847—1851, så synes mig densamma om 10 å 15 år troligen komma att belöpa sig till 50,000
B:dr, hvilket utan tvifvel vore en alltför stor summa att bortskänka.
Detta är ett af de skäl, som hindra mig att lemna mitt bifall lill Betänk.
Då jag icke heller kan finna, att en ärlig skatt af 12 sk. bör vara betungande för den ordentlige arbetaren, men väl för den oordentlige eller suparen, för hvilken en efterskänk af dessa 12 sk. icke lemnar någon behållning, så kan jag icke inse, hvarföre de till förmån för den oordentlige eller lastbare höra borttagas.
Dä jag medger, att hvarje samhällsmedlem bör lemna sitt om ock aldrig sä ringa bidrag till samhällets uprätthållande, så vill jag äfven lemna hvar och en den tillfredsställelsen, att till samma ändamål hafva bidragit.
Detta är det andra skälet, hvarföre jag önskar bibehålla denna skatt.
Vidare tror jag att genom borttagande af ifrågavande afgift proletariatet ovilkorligen skall tillvexa.
Vi, som bo i landsorten, veta alla, att sedan den arbetande klassen icke mera genom författning är tvungen att skaffa sig s. k. laga försvar, har hos den en benägenhet upstått att icke taga laga tjenst, utan de arbeta när de vilja och äro sysslolösa när de vilja.
Detta gör att den som beliöfver arbetare, ofta har svårt att få ordentligt tjenstfolk; hvarjemte dessutom hos husbönderna en viss benägenhet skall upstå, att i st. f. att förse sig med lagstadda tjenare aflöna dem med dagspenning, enär de härigenom slippa att betala skatt för dem.
Men det är ännu ett skäl, hvarföre jag vidhåller mitt yrkande att Utsk:s förslag icke må bifallas, och det är att sjukvårdsanstalterne, nemi. lazaretterne, som genom en Kongl. Förordning af är 1852 äro ålagde att utan betalning vårda sådana sjuklingar inom lazarettets distrikt, som äro medellöse, skola öfverhopas af dessa icke tjenande personer, för hvilka ingen har skyldighet . att betala, och 'dymedelst blifva urståndsatte att till vård emottaga de samhälls-medlemmar, som kunna ega mera anspråk på att Den 23 Mars f. m. 417 alt begagna dessa anstalter.
Nu deremot har husbonden skyldighet att betala för sina tjenare, som i annat fall icke blifva till vårdande intagne. ■fag får således yrka Ullåt:s återremitterande, så framt det icke, enl. mitt förmenande, kan afslås.
Våra mantalspenningar tillhöra en klass af skatte-capitalionsafgifter, som icke till sin grund kunna försvaras, då vid deras åläggande i allmänhet icke fästes billigt afseende å de beskattades olika förmåga att utgöra skatten.
Alla civiliserade folk bemöda sig ock, att, så snart omständigheterna medgifva, afskaffa dylika skatter, af hvilka några t. ex. ”la laille” och ”the polllaxes” genom sin förhatlighet vunnit en viss märkvärdighet.
En af de sednaste posterna medför, enl. ofliciela bladet för d. 20:de innevande månad, underrättelse derom att Lord' Clarendon, Englands utrikes Minister, i Ofverhuset anfört såsom ett bevis pä framåtskridandet i Turkiet, att Lorden hoppades det ”kopf-skatten” derstädes skulle alldeles nphöra.
Det hade varit önskligt om Höglofl.
StatsUtsk. ansett våra Svenska finansers tillstånd under freden tillåta hvad Turkiets således skulle kunna medgifva under kriget.
Emellertid finnes af StatsUtsk. ett skäl åberopadt, som visserligen är det bästa för bibehållande af en till grunden oriktig skatt.
Våra mantals-penningar hafva lyckligtvis sedan lång tid tillbaka varit så låga, att StatsUtsk. måhända kan hafva haft någon anledn. förklara denna skatt icke kunna för flertalet af de skaltskyldige anses betungande.
Jag vill derföre ej nu 'yrka bifall till motionerna om raantalspenningarnes totala uphörande.
Något mera afseende än StatsUtsk. anser jag dock samma motioner förtjena.
StatsUtsk. har tillstyrkt befrielse från raantalspenningarnes utgörande för arbetsfolk, så å landet, som i städerna, hvilka icke äro lagstadde och ej njuta ständig arbetslön, utan arbeta för dagspenning eller efter serskild öfverenskommelse och beling, äfvensom för husmän och backstugusittare jemte deras hustrur och enkor samt inhyseshjon.
Villigt erkännande StatsUtsk:s goda syfte, som otvifvelaktigt varit att i första rummet lyfta bördan från de skuldror, den ansågs mest trycka, måste jag dock förklara, att jag anser den föreslagna ordalydelsen af stadgandet sådan, att det är ovisst om stadgandet vore fullt rättvist, men visst, att detsamma skulle gifva anledn. till villrådighet och försök af kringgående vid tillämpningen och sålunda kunde föranleda oordningar och svårigheter af betänklig art.
Det kan väl med fog ifrågasättas om den icke lagstadde arbetaren bör njuta en förmån framför den lagsladde, och om t. ex. eil skicklig för beting arbetande timmerman eller stenläggare eller en s. k. backstugusittare, som dock eger sin stuga, bör åtnjuta en befrielse, som ej tillgodokommer handtverkslärlin5 FL 27 418 Dea 23 Mars f. dl gea eller den i en annans stuga boende lika fattige torparen?