Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får hemställa, om icke den omflyttning af ordningen inom första momm kunde ske, som Hr v. Troil föreslagit och hvarom äfven jag tagit mig friheten anhålla. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då H. Ex. så uppfattat R. o. Ad:s svar, att Ståndet bifallit den af H, Ex, sednast framställda propos., och ingen dervid begärt votering, ansåg H.
Ex. ingen förändring deruti numera kunna ske.
Jag får endast vördsamt reservera anig mot R. o.
Ad:s sednaste beslut att antaga en redaction, sorn icke innehåller fullständig mening, Det kan vara förlåtligt för Utsk. att framställa en sådan, när det punktvis afgjort frågan och vid en sednare punkt ansett sig böra modifiera ett förut fattadt beslut; roen att R. o. Ad., soin har öfversigt af det hela, skall kunna godkänna en dylik redaction, anser jag för min del icke vara riktigt. a) att all nödig varsamhet användes, så att det emellan metalliska cassan och sedelstocken bestämda förhållande icke genom cassacreditivs beviljande rubbas, samt att B,ancostyreisen vid hvarje års ingång uppgör beräkning af hvad som till cassacreditiv kari blifva för året disponibelt, Hr Cederschjöld, Pehr Gust.:
I anledn. af de beslut, R. o, Ad. förutfattat, rör:de åtskilliga punkter af detta betänk,, tror jag det vara nödigt att göra ändring äfven i denna.
Jag får derföre vördsamt föreslå uteslutande alden här intagna mellanmeningen: ”så att det emellan metalliska cassan och sedelstocken bestämda förhållande icke genom cassacreditivs beviljande rubbas;” och att redactionen må blifva följande?
”att all pödig varsamhet användes, så att B a n c o s t y r e 1 s e n vid hvarje års ingång uppgör beräkning af hyad som till cassacreditiv kan blifva för året disponibelt;” ty eljest skulle det, som blifver indraget af lånerörelsen i Bancodisconlen och hvad som infl vter i afbetalningar på fastighetslånen, icke kunna utgå i rörelsen genom crediliv, derest icke silfvercassan iippginge lill förhållandet af 2 lill 5 emot sedelstocken; Den 3o Juli e. tn. 3?3 pch det måtte väl vara Ståndets mening, att dessa medel skola återgifvas rörelsen, ehvad förhållande än må linnas emellan silfvercassa och sedelstock.
Jag finner visserligen, att, i följd af R. o. Ad:s förut fattade beslut, denna punkt måste omredigeras, och att det icke kan blifva fråga om någon proportion, då R. o.
Ad. beslutat, att till cassacreditiv ej får användas annat, än de medel, som från andra håll influtit; men jag kan icke godkänna Hr Cederschjölds redactionsförslag, att all nödig varsamhet borde användas, så alt
Bancostyrelsen vid hvarje års ingång uppgör beräkning af hvad som kan blifva disponibelt, ty dertill fordras icke särdeles varsamhet, utan tror jag, att man snarare bör stadga; att ali nödig varsamhet användes, så att de för cassacreditiven befintliga tillgångar ej öfverskridas, samt att Bancostyrelsen vid hvarje års ingång uppgör beräkning af hvad sorn till cassacreditiv kan blifva för året disponibelt.
Jag kan icke fatta anledningen, hvarföre denna punkt skulle behöfva förändring; ty då R, o. Ad. bestämt en proportion emellan silfver- och sedelstock i afseende på sedelemissioner, synes mig den här intagna meningen kunna qvarstå.
Sedan detta beslut blifvit fattadt, kunna creditiv ej utgifvas uppå annat än bancovinsten, de från Bancodisconten indragna 200,000 r:dr samt afbetalningar å fastighetslånen, såvida icke proportionen står som 2 till 5; och har man en gång beslutat denna proportion, måste man väl medgifva, att Bancofullmägtige skola bibehålla den.
Jag inser således intet skäl att här göra någon förändring i Utskts förslag.
Den siste värde talarens egen anmärkning tyckes mig ådagalägga behofvet af en redaclionsförändring; ty han har medgifvit, att det, som inflyter i afbetalningar på fastighetslånen, äfvensom det, som indrages från discontrörelsen, skall användas i creditivväg, Men det ar just för att kunna använda dessa medel i denna väg, i händelse silfvercassan ej uppgår till ^:delar af sedelstocken, som det är nödigt att vidtaga denna förändring, eller kanhända att helt och hållet borttaga och afslå denna punkt; ty jag vet icke rätt, hvartill den tjenar, Hr von Troil: R. o. Ad. fattade vid loide punkten af detta betänk, ett beslut, som i det närmaste voterades omkull vid afgörandet af n:te punkten.
Skulle nu förevar, morn. blifva oförändradt, skulle det kunna tolkas såsom ett npphäfvande af 1 1 'te punkten.
Jag ifrar icke för sjelfva saken, men emot en oriktig form; ty om ej en redactjonsförändring här beslutes, blefve det åtminstone otydligt, huruvida tillgångarna för dessa cassacreditiv skola vara inskränkta lill bancovinsten, de från disconteu öfverflyttade Ben 3o Juli c. ra. medlen och afbetalningarna på fastighets!ånen, eller om man skulle kunna tyda mom. så, att denna lånerörelse kunde utsträckas utan afseende på hvad som på dessa vägar influtit, så snart metalliska cassan öfverskjuter frdelar af sedelstocken.
En annan följd af morats antagande blefve, att i händelse silfverfonden skulle sjunka under |.:delar af sedelstocken, skulle, såsom Hr Cedersohjöld anmärkt, Bancostyrelsen finna sig hindrad att ånyo utlåna alla de medel, som ingått frän discontrörelsen och i afbetalning uppå fastighets— lånen.
Jag kan således ej finna annat, än att en omredigering är nödvändig, och anhåller om propos. å det redactionsförslag, jag uppgifvit, så mycket mera, som jag tror, att Hr Cederschjöld godkänt detsamma, Hr von Hartmansdorff!
Jag kan icke instämma deri, att denna punkt kan uteslutas, Den torde vara nödig för sammanhanget i det hela, och det är ett väsendtligt stadgande, som tilj slutet är intaget, nemi, att Bancostyrelsen hör vid hvarje års ingång beräkna tillgångarna för cassacreditiven; ty det visar, att
Bancostyrelsen icke för hvarje dag skall uppgöra en sådan beräkning, utan vid hvarje års början på grund af förhållandet under det föregående och de medel, som vid årets slut finnas, hvilket allt synes mig vara ganska riktigt, Hvad som må till cassacreditiv användas, om det blott är den tillgång, som skulle vinnas genom en tillräcklig proportion emellan silfver och sedelstock, eller om dertill äfven hörer Bankens behållna räntevinst, det har B. o, Ad, ännu icke afgjort, och det blir föremål för ett senare beslut.
Au talas, enligt Hr v, Troils förslag, endast om de tillgångar, sorn för cassacreditiv ära bestämda.
Jag tror derföre, att punkten bör bibehållas med den redaction, som Hr v, Troil uppgifvit, och hvilken, om jag rätt minnes, innehöll, att a 11 nödig varsamhet bör användas, så att de till cassacreditiv anslagna tillgångar ej må öfverskridas.
Den af Hr v. Troil föreslagna redaction upplästes, så lydande; att ali nödig varsamhet användes, sä alt de för cassacredi tiven befintliga tillgångar ej öfverskridas, samt att Bancostyrelsen vid hvarje års ingång uppgör beräkning af hvad som till cassacreditiv kan blifva för året disponibelt.
Jag skulle, för min del, blott tillstyrka, att man i stället för: ”befintliga tillgångar,” mätte införa; ”användbara tillgångar,” samt att ordet: ”ia k t— tages,” må nyttjas i stället för: ”användes.”
Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad. den sist upplästa redactionen med den af Hr v.
Hartmansdorff föreslagna förändring, att i stället för ordet: användes, skulle insättas ordet: iakttages, och i stället för ordet: befintliga, skulle sättas ordet: användbara.
JJcn 3o Juli c. m. 373 b) att alla för cass a credi t i v, enligt grunderna för Bankens förvaltning, tillgängliga medel, nied undantag af de uti 20: de punkten särskildt o'mnämnda 200,000 r:dr af Bankens låneförlag till disconten, skola i första rummet användas till cassacreditiv åt de associationer, som uteslutande, samt de privatbanker, som i större scala befatta sig med belåning af spannmål på sätt och i den ordning här ofvan f junes upptaget, om och när dylika associationer och privatbanker till sådana creditiv kunna sig anmäla; att de hypotheksf ören ingar, som till erhållande af cassacreditiv i Banken sig anmäla, är o uteslutande berättigade till creditiv af de 200,000 r:dr, sorn i sådan händelse kunna från Batt endis contens fonder öfver flyttas, samt att af öfriga tillgängliga medel cassacreditiv böra deni beviljas näst efter ofvannämnde associationer och de privatbanker, som i större scala med spa nn m åIsbe 1åning sig befatta; att, såvida hvarken associationer eller privatbanker, af förenämnde egenskap, eller hypoth eksföreningar uppstå och cassacreditiv åstunda, eller några medel finnas tillgängliga, sedan dylika inrättningar erhållit de belopp, hvartill desamma sig anmält, privatbanker i allmänhet då lemnäs cassacreditiv af dessa medel; att i sista rummet cassacreditiv må beviljas öfriga bolag och enskilda personer; samt att, i händelse flera, inom samma dass, till cassacreditiv, på en gång och till större belopp, än Bankens tillgångar för året medgifva att i sådan väg användas, sig anmäla, de tillgängliga medlen då, efter Banco.styrelsens o niprö f vande, fördelas emellan dem, som samma dass tillhöra.
Jag tror, att de 4 första punkterna af lit. f behöfva omredigeras till följd af R. o. Ad:s i föregående punkter fattade beslut.
Sålunda torde i i:sta punkten, efter orden: ”låneförlag till disconten,” böra tilläggas: ”samt de uti i8:de punkten lit. f nämnda, från Bankens fa”stighetsbelåning inflytande capilalafbetalningar,” samt likaså i andra punkten, efter ordet: ”öfverflyttas,” böra inflyta: ”samt af de från fastighetsbelåningen inflytande capitalafbe”talningar.
” 4;de och 5:te punkterna torde åter få utgå, emedan R. o.
Ad. beslutat, att creditiv endast skola lemnäs åt associationer för spannmålsbelåning, åt sådana privatbanker, som i större scala befatta sig med en sådan belåning, samt åt hypotheksföreningar.
Den 5:te punkten är den enda, sorn oförändrad kan qvarstå. 37Ö Den 3o Juli c. ra.
Gr. Cronhjelm har förekommit mig i afseende på 1 och 2 mom. fit. b; men i afseende på 3 inom. får jag hemställa, om icke här vore rätta stället att omnämna, hvad som iakttagas bör i den oförmodade händelse, att hypotheksföreningar och associationer för belåning af spannmål icke anmäla sig till erhållande af creditiv.
Jag delar den af Hr v. Hartmansdorffs framställda mening, att belåning af publika papper i sådant fall bör vara den utväg, Bancostyrelsen företrädesvis äger alt använda till absorberande af Bankens möjligen liggande tillgångar; och jag hemställer derföre, huruvida icke här bör stadgas, att, såvida icke associationer och privatbanker af förenämnde egenskap eller hypotheksföreningar uppstå, som kunna absorbera de tillgångar, Banken äger, må det vara Banken tillåtet att använda dessa tillgångar till belåning af publika papper i den ordning, som kommer att bestämmas vid afgörandet af punkten N:o IV, som rörer utlåning emot hypothek af adier och publika papper.
Ilär är i 1 mom. ett undantag gjordt af de 200,000 r:dr, som blifvit indragna af Bankens Jåneförlag till disconten, hvilket jag tycker icke stå väl tillsammans med R. o. Ad:s förut fattade beslut, att just dessa 200,000 r:dr, tillika med hvad som inflyter i afbetalningar på fästighetslånen, skola användas till dessa föremål; ty om man undantager dessa medel, lär icke mycket återstå för creditiv, sedan man beslutat, att sedelstocken icke får med konst ökas annorlunda, än för metallbelåning och inom proportionen af 2 till 5.
Jag får derföre hemställa, om icke redactionen kunde blifva följande: att alla för cassacreditiv, enligt grunderna för Bankens förvaltning, tillgängliga medel skola i första rummet användas till cassacreditiv åt de associationer, som uteslutande, samt de privatbanker, som i större scala befatta sig med belåning af spannmål, på sätt och i den ordning här ofvan finnes upptaget, om och när dylika associationer och privatbanker till sådana creditiv kunna sig anmäla.
Jag får fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att det är alldeles nödvändigt att, på sätt BancoUtsk. föreslagit, undantaga dessa 200,000 r:dr, emedan R. o. Ad. i 2o:de punkten redan beslutat, att de skola uteslutande användas för hypotheksföreningar.
Skulle man icke undantaga dem här, hade vi fattat 2:ne hvarandra rakt motsatta beslut.
Jag vidhåller derföre den anhållan, jag framställt, att hela detta mom. må blifva bibehållet, meli med det tillägg, att undantag jemväl må göras för capitalafbetalningarna på Bankens fastighetsbelåning.
Den 3o Juli e. m.
Hr Rosenblad: Hvad Hr Cederschjöld vttrat om lörsta morn. af förevar, lit. b måtte hai l öra deraf, att lian icke observerat, att ehuru företrädesrätt lill erhållande af creditiv blifvit här i 22:dra punkten tillagd associationer, som uteslutande, och privatbanker, sorn i större scala befatta sig med spannniålsbelåning, framför hypol hekslöreningar, så hafva dock de från disconten öfver/iytlade 200,000 r:dr samt afbetalningarna å fastighetslånen förut blifvit reserverade för hypolheksföreningarna, i följd hvaraf det af Hr Cederschjöld anmärkta undantaget fullkomligen öfverensstäminer med hvad R. o. Ad. redan beslutat.
Jag kan således, hvad såväl 1 som 2 mom. beträffar, ej annat än instämma i det redactionsförslag, som Gr.
Cronhjelm framställt.
I afseende på 3 mom. kan jag ej hell och hållet instämma med Frih.
Ehrenborgh, utan förenar jag mig äfven i detta fall med Gr. Cronhjelm.
De medel, som kunna blifva disponibla för hypolheksföreningar samt associationer för spannmålsbelåning, bestå af 2:ne classer, eliel- medel, som redan dertill blifvit anslagna, och medel, om hvilkas disposition beslut ännu icke blifvit fatladt.
Till de förra höra hvad som öfverflyttas frän Bancodisconten samt afbetalningarna å fastighetslånen, och R. o. Ad. har i afseende på öfverflyttningar från disconten beslutat, alt om medlen ej kunna användas till cassacreditiv lör hypotheksföreningär, skola de återgå till discont rörelsen.
Något ytterligare stadgande om dessa medels användande för det läll, att hypotheksföreningarna ej absorbera deni, är således ej behöflig!; och jag skulle tro sådant vara lika obehölligt i afseende på capitalafbetalningarna å fastighetslånen', ehuru jag ej nu bestämdt erinrar mig det beslut, R. o. Ad. derom fattade.
Men en hufvudsaklig tillgång för dessa creditiv finnes i afbetalningarna på statsverkets diverse skulder lill Banken samt i bancovinsten, som är ganska betydlig.
Derom har beslut ännu icke af R. o. Ad. blifvit fattadt, och i fall dessa medel anslås till creditivrörelseu, blifver nödigt att bestämma, huru de skola disponeras, i händelse de ej behöfvas för associationer för spannmålsbelåning eller- hypotheksföreningar.
Enligt min tanka kan dock delta beslut tagas, då vi hinna till de punkter af betänk., som omnämna dessa medel.
Jag anser derföre bäst att låta 3 mom. af lit. b förfalla; men vill man bibehålla det, enligt Frih.
Ehrenborglrs för slag, mäste man erinra sig det redan i 2o:de punkten fattade beslutet om öfverflyttningar från Bancodisconten.
Jag får särskildt nämna, att i händelse tillgångarna för ca ssacreditiv blefve disponibla till andra föremål, vore eif godt tillfälle att använda dem icke blott lill utlåning på publika papper, utan jemväl i handelsdisconten, om vi fä discoulering af inrikes vexlar. 10 H. . 48 % 3j8 Den 3o Juli c. m.
Hr Tham, Wolrath; Den redaction, som Gr.
Cronhjelm föreslagit, är så mycket nödvändigare, som R. o. Ad. vid 2o:de punkten icke allenast bifallit BancoUtsk:s betänk., att 200,000 r:dr skola få årligen efter viss tids förlopp innehållas af Bancodiscontens tillgångar för att till hypotheksföreningar utleinnas, utan äfven heslutat, hvad sorn står i sista raderna af samma punkt, nemi. ”att, i händelse berörde medel från Bancodiscontens låneförlag ej skulle kunna till cassacreditiv åt hypotheksforeningar användas, samma medel skola i discontväg, hädanefter såsom hittills, utlånas.
” Således, då det är beslutadt, att dessa 200,000 r:dr icke kunna annat än i discontväg utlånas, om de ej användus till creditiv för hypotheksforeningar, är det nödvändigt att bibehålla det undantag, som i första mom. af lit. b förekommer.
Ett dylikt undantag är, såsom Gr.
Cronhjelm framställt, nödigt i afseende på capitalafbetalningarna å fastighetslånen, ty R. o. Ad:s beslut var ganska bestämdt, att dessa medel skola användas till cassacreditiv för hypotheksföreningar, men att, i händelse sådana föreningar ej bilda sig och begagna dessa tillgångar, skola lånen få bibehållas.
Huruvida det 3 mom. hör omredigeras, på sätt Frih.
Ehrenborgh föreslagit, lemnar jag derhän.
Jag skulle tro, att det beslut, som R. o. Ad. i detta afseende behagar taga, kunde införas i 4 arl- af detta betänk.; men för mig är det likgiltigt, i fall 3 mom. undergår en sådan förändring, som Frill.
Ehrenborgh tillstyrkt.
Den anmärkning, Hr Rosenblad gjort, är ganska riklig.
Det hade undfallit mig, att sedan det beslut var taget, att, i händelse hypotheksföreningarna ej absorbera den för dem reserverade summa, skall den återgå till discontrörelsen.
Hvad de öfriga tillgångarna för cassacreditiv angår, kunna vi lämpligare afgöra, huru de, i fall de dertill ej kunna användas, skola disponeras, när vi komma till frågan 0111 Bankens utlåning emot hypothek af actier och publika papper.
Jag frångår således min anmärkning och instämmer i den redaction, Gr.
Cronhjelms redactionsförslag upplästes, så lydande: att alla för cassacreditiv, enligt grunderna för Bankens förvaltning, tillgängliga medel, med undantag af de uti 2o:de punkten särskildt omnämnda 200,000 r:dr af Bankens låneförlag till disconten, samt de uti i8:de punkten lit. f nämnda, från Bankens fa stig hetsbelåning inflytande capita 1- afbetalningar skola i första rummet användas till cassacreditiv åt de associationer, som uteslutande, samt de privatbanker, som i större scala befatta sig med belåning af spannmål, på satt och 1 den ordning har ofvan finnes upptaget, Den 3o Juli e. m» 37{J om och när dylika associationer och privatbanker till sådana creditiv kunna sig anmäla; att de h y po t h eks för en i n g a r, sorn till er hållande af cassacreditiv i Banken sig anmäla, äro uteslutande berättigade till creditiv af de 200,000 r:d r, sorn i sådan händelse kunna fr å n
B a n c o d i scontens fonder öfver fly t tas, samt af de från f as t i g h e t s b e 1 å n i n g e n inflytande c a p i t a 1 a f b e t a 1 n i ngar, samt att, af öfriga tillgängliga medel, cassaoreditiv böra deni beviljas näst efter ofvannämnde associationer och de privatbanker, sorn i större scala med spann målsbelåning sig befatta; samt att, i händelse flera, inom samma class, till cassacreditiv, på en gång och tili större belopp, än Bankens tillgångar för året medgifva att i sådan väg användas, sig anmäla, de tillgängliga medlen då, efter Banco styrelsens ompr öfvande, fördelas emellan dem, som samma class tillhöra.
Mig synes, att det sista mom. äfven kan utgå; ty det är afgjordt, att cassacreditiv skola lemnäs endast till associationer och privatbanker, som befatta sig med spannmålsbelåning, samt till hypotheksföreningar, hvarjemte ordningen dem emellan är bestämd, och då faller det af sig sjelf, alt, när flera anmäla sig, tillgångarna först skola fördelas emellan dem, som tillhöraden första classen.
Jag får äran fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att det sista morn., åtminstone efter min tanka, bör qvarstå på den grund, att här icke talas om de olika classerna, utan huru fördelningen skall ske emellan flera creditivsökande inom samma class.
Flera associationer för spannmålsbelåning äfvensom flera hypotheksföreningar kunna uppstå, och då torde fördelningen af tillgångarna böra ske så, som Ulsk. föreslagit.
Jag tror visserligen icke, att detta morn., såsom öfverflödigt, bör förfalla; men jag får likväl hemställa, om det ej vore rättast att afslå detsamma.
Om en sådan händelse, som morn. förutsätter, skulle inträffa, skulle man nödgas antingen bevilja de sökta creditiven åt en eller några och afslå de öfriga ansökningarna, eller också fördela tillgångarna emellan alla dem, som vore likaberättigade.
I sednare fallet kunde det hända, att ingen blefve hjelpt; ty om 3:ne hypotheksföreningar anmälde sig, och Bancostyrelsen ej kunde disponera mera än 3oo,ooo r:dr, skulle denna summa, hvarmed en vore hjelpt, troligen blifva af föga nytta, då den fördelades på alla tre.
Jag hem - 38o Den 3o Julie. m. ställer derföre, om det ej vore bättre, att Bancostvrelsen finge fria händer samt hela sista mom. af lit. b finge förfalla.
Cronhjelm förenade sig med Hr v. Troil.
Jag instämmer helt och hållet i hvad Hr v. Troi! anfört, just på den grund jag förut nämnt, att en hypoteksförening eller association ej kan blifva belåten med en obetydlig summa, utan, (orätt vara betjenad, mäste erhålla större crediliv.
Cronhjelm föreslagna redaction upplästes ånyo, likväl med uteslutande af det sista mom. fr. o. m. orden: samt att, t. o. m. ordet: tillhöra.
Om jag ej missminner mig, har R. o. Ad. nyss förut vägrat privatbanker rättighet till cassacreditiv, nemi. vid pröfningen af ingressen till 2i:sta punkten, och då måtte de här ej kunna upptagas bland dem, som kunna få cassucreditiv.
Jag får fasta den siste talarens uppmärksamhet derpå, att här endast talas om privatbanker, som i större scala befatta sig med belåning af spannmål; och sådana banker äro, enligt beslutet öfver ingressen af förevar.
2i:sta punkt, berättigade att erhålla cassacreditiv.
Uppå derefter framställd propos. bifölls Gr.
Cronhjelms redactionsförslag, sådant det sednast blifvit uppläst.
Jag tager mig friheten hemställa, huruvida icke 11. o. Ad. skulle anse nödigt att här göra det tillägg, som jag i min emot detta betänk, gjorda reservation pag. 21 föreslagit, att nemi. medlen icke prenumerationsvis må pätingas, och att de till en eller annan låneväg utassignerade medel, då gifna föreskrifter blifvit iakttagna, ej må från en rörelse återfordras för att till annan öfverflyttas.
Jag föreställer mig nemi., att det vore möjligt, att medlen det ena äret öfverlemnades åt hypotheksföreningar, och att det följande året spannniålsassociationer uppstode samt, till följd af det dem medgifna prerogativ, yrkade, att dessa medel borde, för att af dem begagnas, återtagas frän hypotheksföreningarna.
Landtm, framställde propos. till bifall å det af Hr Nordenanckar föreslagna tillägg.
Ropades nej. c) att på Bancostyrelsens ompröfvande beror att, efter tåsen kännedom af de till cassacreditiv sig anmälande inrättningars omfång och verksamhet, bestämma till hvad belopp en hvar af dem må cassacreditiv erhålla; dock åt ingen association i och för spann in ålsbelåning större c a s - Deu 3o Juli c. in. sacreditiv än i5o,ooo r:dr b:co, samt åt ingen liypotheksinrättning eller privatbank, af hvad beskaffenhet som helst, mer än 3oo,ooo r:dr b:co.
Ehrenborgh: Då R. o. Ad. redan fattat beslut, hvarigenom R. o. Ad. sökt bereda åt hypotheksföreningarna mycket större tillfälle till anslag, än BancoUtsk. föreslagit, och då dessutom dessa föreningar, i fall de skola betjenas, böra betjenas i så stor scala som möjligt, hemställer jag vördsamt, huruvida icke R. o. Ad., i conseqvens med de beslut, .Ståndet förut fattat, skulle anse lämpligt att höja maxirnisumman för cassacreditiv åt dessa föreningar till 5oo,ooo r:dr b:co.
Om hypotheksföreningarna på ena sidan skola få mera uteslutande, än BancoUtsk. ämnat, begagna de lånetillgångar, som Banken möjligen kan lemna, äro på andra sidan dessa lånetillgångar mera inskränkta till sitt belopp, än Utsk. föreställt sig dem.
När man sålunda afväger del ena emot det andra, torde man göra lättast alt förblifva vid Utsk:s förslag.
Skulle man deremot bestämma så stora summor, som den siste värde talaren tillstyrkt, med så ringa tillgångar, som nu kunna påräknas, blefve följden, att den första hypoteksföreningen firige alltsammans och de öfriga intet.
Jag får derföre vördsamt tillstyrka, att förevar, punkt måtte bifallas.
Cronhjelm instämde med Hr v.
Då en maximisumma icke är annat än det högsta belopp, hvartill Bancostyrelsen får gå, äfven 0111 endast en till credilivs erhållande berättigad inrättning skulle finnas, och Bancostyrelsen, åt hvilken R. o. Ad. genom afslag å sista mom. uti föregående lit. redan lemnat ett uppdrag af förtroende, i afseende på tillgångarnas fördelning måste kunna, i fall flera inrättningar uppslå, nedsätta creditivens belopp under maxirnisumman, har jag ingenting emot det förslag, Frih.
Ehrenborgh framställt; men för min del anser jag mig böra dervid göra det tillägg, alt man bör vara lika rättvis emot associationer för spannmålsbeluning.