Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Frilen trodde nemi. alt orsaken hvarföre Utsk. föreslagit att bankovinsten skulle först vid årets slut aflemnas varit den, att Utsk. velat att banken skulle för den under året inflytande vinsten uppköpa obligationer, vid hvilka obligationers försäljning, dock enligt hans förmenande, vid årets slut skulle kunna inträffa, att genom kursering kunde uppkomma en förlust, öfverstigande det belopp hvartill räntan å obligationerne under året uppgått.
Detta har visserligen icke varit Utsk;s mening.
Utsk. har, i afseende på obligationerne, endast afsett att få bibehålla de obligationer, banken redan för närvar, äger; men icke att man för den ärliga vinsten skulle ytterligare köpa obligationer, utan endast att man vid hvarje års slut skulle i kontant utbetala denna vinst.
Med anledn. af de upplysningar ronde riksg.-kont:s ställning, som blifvit af en annan talare i detalj lemnade, vill jag visserligen icke motsätta mig det väckta förslaget.
Jag tillåter mig endast nämna, att de af Hr von Troil lemnade uppgifter, ronde riksg.-kont:s tillstånd, hvilka icke varit mig i egenskap af ledamot i BankoUtsk. bekanta, torde tillräckligt upplysa Frih.
Cederström, hvarföre jag icke kunnat äga kännedom om samma kontors nuvar. behof. Hr
Fåhreeus:
Då en fullmäktig i bankostyrelsen här föreslagit att den ifrågavar. behållningen af bankovinsten må med i för år 1848 genast, och för de följande 2:ne åren vid början af hvardera året, till riksg.-kont. aflemnas, så bör jag icke draga i tvifvelsmål att ett sådant aflemnande kan utan olägenheter för banken ske.
Det synes ock klart, att då Utsk. föreslagit qvarhållande af denna vinst till slutet af hvarje år endast på de skäl, som en föregule talare uppgifvit, nemi. att man så länge som möjligt velat draga fördel af de räntebärande obligationer, som banken innehar, men å andra sidan, såsom en fullmäktig i riksg.-kont. och 2:ne ledamöter af StatsUtsk. upplyst, riksg.-kont. verkligen har behof att nu genast och sedermera vid början af hvarje år få någon förstärkning i sina kontanta tillgångar, man icke skulle vinna något annat genom antagande af Utsk:s förevar, betänk., än att man toge med ena handen, hvad man gaf med den andra.
Det blefve nemi. deraf en följd, att riksg.-kont. i stället komme att till de nödvändiga utgifternas bestridande utgifva räntebärande obligationer.
Vid sådant förhållande och för att undvika särskilda propos:r uppå så närbeslägtade förslag, som Frih.
Cederström och Hr von Hartmansdorff på ena och Gr.
Cronhjelm och jag på andra sidan framställt, så afstår jag från 410
Den 12 Februari f. m. mitt yrkande och instämmer i det förslag lill beslut som Hr von Hartmansdorff anmält.
Jag har endast begärt ordet för att beriktiga ett yttrande af Gr.
Cronhjelm, från mitt förra yttrande uppfattadt, nemi. alt jag sagt alt banken skulle få uppköpa räntebärande papper af blifvande bankovinst.
Delta har jag icke yttrat, mine Hrr!
Jag har talat om uppköp af sådana papper för den nu redan behållna bankovinsten.
Finnes den redan behållna vinsten för de 3:ne föreg:de åren verkligen nu i sådana räntebärande papper, så är intet hinder för, då dessa papper äro af säker natur, att aflemna summan i sådana papper — till riksg.-kont. och der hafva dem färdiga till in vexling efter den uppsägningstid, de äga.
Att banken icke kan upplåta papper, som icke förr än efter flera år blifva uppsägningsgilda, är klart; men banken äger till betydligt belopp sådana papper, som inom fl månader efter uppsägning kunna blifva förvandlade till kontanta penningar.
Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold:
Jag finner mig uppkallad med anledn. af den beräkning öfver riksg.-kont:s ställning, som här blifvit för R. o. Ad. framställd.
Riksg.-kont:s böcker äro tyvärr för närvar, i det skick, att om det äfven är möjligt att bestämma hvilka kontanta tillgångar, riksg.-kont. kan hafva för det innevar. äret, så är det dock för det följande året nära nog omöjligt att bestämma huruvida medlen förslå att honorera de anslag, som R.
St. på riksg.-kont. anvisat, eller hvilka brister, som dervid uppstå.
Rättelse derutinnan är på väg att åstadkommas och som jag hoppas kommer R. o. Ad. snart i erfarenhet af de bemödanden, som i denna väg blifvit gjorda.
Emellertid vill jag blott anmärka att den beräknade bristen hos riksg.-kont., hvilken, såsom jag tyckte, uppgafs till, om jag rätt minnes, 1,400,000 r:dr är endast eventuell.
Bland riksg.-kont:s skulder finnas, såsom jag har all anledn. att förmoda, inberäknade äfven sådana utgifter, hvilka betalas med de under nästa år och möjligen äfven under 1850 inflytande bevillningsmedel och då borde en sådan summa äfven blifvit upptagen ibland inkomsterne.
Jag vill exempelvis nämna en sådan post, uppgående till nära ^ million, som icke blifvit upptagen, nemi. R.
St:s anslag till Strömsholms kanalverk.
Detta anslag utgår med nära \ million om året och kommer i år icke att betunga kassan med högre belopp, oaktadt det uppföres i kontorets böcker såsom en skuld.
Då nu emellertid kontorets böcker icke äro så förda, att man kan bestämdt kontrollera deras uppställning, så är det ett äfventyrlig! företag att göra upp kontorets ställning för de kommande åren utan en alltför noggran kännedom om dels Regeringens planer för företag under dessa år och behofven derför, dels af kontorets tillgångar under dessa är.
Denna kännedom måste man ovillkorligen hafva, för att kunna göra upp en så beskaffad kalkyl, som nu blifvit framlaggd.
Hvad åter beträffar den närvar, frågan, så är sannerligen kontorets ställning för närvar, icke sådan, att kontoret ovilkorligen behöfver genast anlita bankovinsten.
Jag vädjar till Hr Frilen och ordf:n i riksg.-kont., som nu ifrar för att banko - Den 12 Februari f. m.
411 vinsten vid böl jan af året skall aflemnas, huruvida icke den opinion ibland fullmäktige är rådande, att kontoret reder sig under det löpande året med de tillgångar som finnas.
Betalningarne äro icke så pressanta, att kontoret icke kan hjelpa sig med det lilla kredjtivet och de tillgångar, som ifrån banken sedermera under året inflyta.
Det finnes visserligen en tidpunkt under året, då ställningen af kontoret är mycket kritisk, nemi. de månader, då kontoret icke får påräkna de från banken anvisade medlen, men icke anser jagkontorets ställning vara sådan, att icke kontoret skulle kunna honorera de utgifter som R.
St. derpå redan anvisat och derjemte bestrida riksdagskostnaderna.
Ibland skäl emot afträdande af bankovinsten i början af 1848 är äfven det, att denna vinst ännu i denna stund icke är lill siffran bestämd och huru formligt det är att bankovinsten vid årets början skulle afträdas, det lemnar jag derhän.
Jag vill visserligen icke sätta mig emot ett så beskaffadt beslut, då jag anser det komma på ett ut ungefär om banken lemnar vinsten vid början af året eller vid slutet, emedan det endast blir för detta året, hvarunder jag tror att riksg.-kont. kan reda sig, som någon skilnad derigenom skulle uppkomma.
För detta äret lärer det också vara absolut omöjligt att aflemna vinsten vid årets början, efter bokslutet ännu icke är gjordt.
St. skulle antaga det sifferbelopp, som af BankoUtsk. föreslås, så skulle banken troligen icke komma alt aflemna hela vinsten, ulan blott detta belopp, som också troligen kommer att skilja sig ifrån det rätta.
Då jag emellertid nu har ordet, så får jag hemställa, huru formenligt det nu skulle vara, om Slåndet beslöt, alt bankovinsten icke behöfves för bankens konsoliderande, utan att dervid göra något tillägg i afseende pä dess användande, att den skall qvarblifva i banken, öfverlemnas lill riksg.-kont. eller till statsverket i allmänhet.
Derföre nödgas jag nu insistera på den reservation vid betänk.
, som blifvit afgifven af många ledamöter i BankoUtsk. och begära propos. på densamma, nemi. att berörde vinst må vid slutet eller början af hvarje år till riksg.-kont. blifva aflemnad.
Jag föreställer mig att om den ena proposm blir på bifall till betänk., sådant det är, och den andra blir återremiss af betänk, med den jemkning som Frih.
Cederström föreslagit och som jag icke vill motsätta mig, så kunna alla ledamöter och talare uppnå sin afsigt, och det blir dä bestämdt, hvarest bankovinsten kommer att stadna, och hvartill den kommer att användas; då det i annat fall skulle bli ett nytt riksdagsmål, huruvida banken skulle aflemna vinsten lill riksg.-kont. eller annorstädes.
Hår äro 3 olika förslag till beslut.
Det ena är Utsk:s betänk., det 2:dra är ett förslag af Hr von Hartmansdorff och det 3:dje är det sednast af Hr Bråkenhjelm framställda.
Dessa 3:ne förslag skilja sig endast på ett ord, det ena är kati, det andra skall och det 3:dje är mä, men detta anser jag ingalunda af betydenhet.
Deremot anser jag af vigt, att denna fråga blifver till BankoUtsk. återremitterad.
Den strid, som uppkommit emellan en af riksg.- konl:s fullmäktige och en ledamot 412 Deri 12 Februari f. ui. af SlalsUtsk:s afdelning för riksgäldsverket bevisar att frågan behöfvér utredning för alt ådagalägga, huruvida det kan vara nödvändigt att aflemna till riksg.-kont. den i fråga var. bankovinsten för innevar. år genast, och för framtiden vid början af hvarje år, eller om det är till fyllestgörande att denna summa vid slutet af hvarje år aflemnas.
Derjemte anser jag en utredning erfordras af BankoUlsk. huruvida det icke gör skilnad för banken att aflemna dessa 900,000 r.dr vid början eller vid slutet af ett år.
Man torde kunna inse, att då den upplupna bankovinsten för förlidet år utgör ungefär 780,000 r:dr, så skulle, om 954,000 genast borde aflemnas, banken verkligen lemna ifrån sig mera, än det förflutna årets bankovinst uppgår till.
Om nu, såsom förhållandet till stor del är, bankovinsten ligger i räntebärande obligationer, hvilka kunna vara af den beskaffenhet att de icke kunna uppsägas och göras tillgängliga i kontanta penningar, så uträttar man ingenting med aflemnandet af dessa obligationer, ty icke är riksg.-kont. belåtet med att få obligationer, som icke kunna göras nyttiga förrän om ett år.
Jag vill icke upptaga tiden här med någon vidare utredning af frågan, då det egentligen icke tillkommer mig, utan anser jag att, då det nu blifvit fråga icke endast om ett ord, utan huruvida den nuvar. bankovinsten bör utgå nu genast och vid början af hvarje är, eller först vid slutet af året, målet bör återgå till BankoUtsk:s utredning, på det att Utsk., efter tagen kännedom af bankens ställning, derom må kunna afgifva till B.
St. ett bestämdt utlåt.
Jag får derföre anhålla om återremiss af detta betänk.
Då 2:ne af de i Utsk:s betänk, antecknade reservanter hafva yrkat bifall till deras reservationer, så bör jag, sorn icke reserverat mig, redogöra för det beslut, hvaruti Utsk. slädnät.
Utsk. har nemi. sin makt och sin yttranderätt inskränkt inom innehållet af den för Ulsk. af B.
St. utfärdade instruktion.
I denna instruktion stadgas att Utsk. endast skall yttra sig om huruvida bankens vinst är behöflig eller icke för bankens konsoliderande.
Dervid hade således Utsk. måhända bordt stadna; men i anledn. af någon framställning inom Utsk. att ett tillägg borde äga rum, beslöt Ulsk:s majoritet, med hemtad anledn. af hänvisningen i lagen för banken om möjligheten af vinstens användande till Konungens och fäderneslandets gemensamma nytta, att afgifva ett sådant tillstyrkande som mern. innehåller och tillkännagifva att vinsten vore för statens allmänna behof tillgänglig.
Att längre utsträcka beslutet ansåg jag icke tillkomma Utsk.
Dertill anser jag först nu rätta tiden vara inne och tillstyrker jag således H.
Ståndet att här besluta i öfverensstämmelse med reservationerne.
Här är föreslaget att bankovinsten skall aflemnas, den första 3:djedelen genast och sedermera de andra 3:djedelarne vid början af hvarldera åren 1849 och 1850, till riksg.-kont. Gr.
Cronhjelm har redan redogjort för orsakerna lill Utsk:s förslag i denna del, som var att försäljning af räntebärande obligationer mätte kunna undvikas och liqviden vid årets slut af bankovinsten göras af den nya bankovinst, som under det löpande året influtit, och hvarigenom banken und - Den 12 Februari f. m. 413 veke att afhända sig berörde obligationer.
Då likväl här blifvit satt i fråga att medlen torde behöfvas förr och en ledamot af bankostyrelsen, som nära känner alla förhållanden inom banken, tillstyrkt de tidigare utbetalningarne, så tror jag för min del äfven att en så beskaffad förändring af levereringsliderna kan bestämmas, men för alt fatta ett sådant beslut måste man först vara förvissad om att medlen så tidigt i riksg.-kont. behöfvas.
Jag beklagar derföre, att 2:ne bland
Hrr fullmäktige i riksg.-kont., sora äro här närvar., hafva derutinnan olika äsigter, och önskligt hade varit att de kollationerat dem förut för att icke lemna R. o. Ad. i osäkerhet huruvida medlen behöfvas eller icke.
Det torde äfven blifva omöjligt, örn också striden fortsättes än så länge, att här på stället utaf sifferuppgifter draga en riktig slutsats om hvad som i detta fall är rätt, och jag tror derföre att man gör bäst att antaga den utväg, som begagnas i collina vid uppkommande paria vota, nemi. alt tillerkänna ordf. afgörande röst.
Dermed instämmer dessusom hvad en medlem af StatsUlsk. anfört, nemi. att medlen behöfvas och alt en förändring i Utskis förslag ronde medlens öfverlemnande i öfverensstämmelse med hvad här blifvit föreslagit må äga rum.
En ledamot, Gr.
Gyldenstolpe, har yrkat återremiss.
Jag kan för min del icke anse detta behöfligt.
Skulle det vara för att taga reda på behofvet i riksg.-kont., så ligger detta utom gränsen för Utskis verksamhet.
Huruvida medlen äro behöfliga för banken, derom har Utsk. redan yttrat sig, och den fruktan, som Grefven uttryckt, att riksg.-kont. icke skulle kunna använda de obligationer, hvaruti bankovinsten till större delen består, kan jag icke dela; ty med de rika penningetillgångar, som nu finnas cirkulerande, blifver det visserligen icke någon svårighet för banken att realisera dessa obligationer när som helst.
Jag motsätter mig alltså en återremiss och tillstyrker bifall lill förslaget, att Utskis betänk, må förändras sålunda, att bankovinsten skall öfverlemnas till riksg.-kont. med 4 genast och sedermera med 4 vid början af hvartdera åren 1849 och 1850.
I anledn. af det yttrande, som af en ibland riksg.-kontis fullmäktige blifvit afgifvet, att den öfversigt, jag framlagt af riksg.-kontis nuvar. penningeförhållande, icke skulle vara fullt enlig med verkliga förhållandet, derföre att icke den för året inflytande bevillningssumman och öfrige tillgångar, som den värde talaren omnämnt, deruti blifvit inberäknade, anhåller jag endast få nämna, att den tablå jag framlaggt visar riksg.-kontis ställning d. 1 Januari 1848; att således några inkomster, som under året inflyta, icke kunde deruti upptagas.
Afven jag vet att kontoret har inkomster, som under årets lopp inflyta; men jag tror att då det är fråga om att framlägga kontis ställning, bör man visa huru dermed förhåller sig en viss bestämd dag.
Jag ber att fä tillägga, att jag ingalunda anser riksg.-kontis ställning vådlig, utan tror tvertom att riksg.-kont. kan komma att under loppet af de blifvande 3 åren öfverlemna icke så obetydligt af sina tillgångar till statsverkets behof.
Derjemte får jag nämna, att uti riksg.-kontis skuld upptages för närvar, en summa af öfver 3 millioner, jag minnes icke bestämdt beloppet, som 414'
Den 12 Februari f. m. utgör riksg.-kont:s skuld till banken och som endast med 88,000 r:dr om arel inbetalas.
Således är riksg.-konl:s ställning hvarken vådlig eller förtviflad.
Men jag har framlaggt den, sådan som den visar sig d. 1 Jan. detta år, och tror derföre, på sätt Frih.
Cederström nämnt, att bankovinsten bör aflemnas vid början af detta år och icke vid slutet.
Jag har begärt ordet i anledn. af Hr Bråkenhjelms yttrande rör:de riksg.-kont:s ställning för innevar. är, och får dervid tillkännagifva, att han kan icke mera än jag sjelf vara okunnig derom att med d. 1 Mars är stats-kont. berältigadt att lyfta hela statsbristsumman, om för statens utgifter sådant erfordras.
Skulle en sådan händelse inträffa, så är det ganska säkert att kontoret är i stort behof af ifrågavar. medel.
Jag medgifver att detta icke varit fallet något enda år hittills och hoppas att det icke heller blir det något följande år; men det är likväl kont:s ovilkorliga förbindelse att kunna fylla ett sådant behof om det inträffar.
Om åter den summa som af stats-kont. ifrån riksg:s-kont reqvireras icke på långt när kommer att genast uppgå till statsbristsummans hela belopp, så är det dock ganska säkert att till riksg.-kont. komma under detta år requisitioner, som måste prompt honoreras för statsregleringens diverse behof sedan förra riksdagen till alla förslags-anslagen, hvilka efter dåvar. beräkningar betydligt understego verkliga beloppet.
Nu i denna stund, när vi tala derom, är riksg.-kont:s kredit pä banken högst anlitad och kommer att anlitas till öfver hälften.
Det är således högst nödvändigt att man är betänkt derpå, att då riksg.-kont:s räntebärende papper icke ännu äro inlösningsbara, man icke sätter kont. i nödvändighet att, för att kunna honorera sina förbindelser, nödgas genast sälja de obligationer, som kont. nu har.
För banken, mine Hrr! är detta icke behöfligt.
Banko-Utsk. har förklarat, att den för åren 1845, 1846 och 1847 upplupna bankovinst icke är behöflig för bankens konsoliderande.
Nu är då fråga om i hvilken ordning densamma skall öfverlemnas till statsbehofvens fyllande, och det är derföre som jag tagit mig friheten föreslå, med den jemkning i termerna, som Hr von Hartmansdorff sedermera fullständigt föreslagit och deruti jag instämt, att ^ af denna vinst, som icke för bankens konsoliderande behöfves, sådan den af Utsk. uppgifves, skulle vid början af hvarje år öfverlemnas till riksg.
:s-kont.
För innevar. år skulle möjligen \ deraf vara hvad som oundgängligen erfordrades genast, att öfverlemnas till statsverket; men jag är likväl oviss huruvida icke det hela kunde komma att behöfvas, i fall statskont:s behof blefve större än de under föreg:de år varit, och anledn: r saknas icke att förmoda att dessa reqvisitioner från statskont. verkligen blifva större än hvad de före detta år varit.
Huru förhållandet blir för nästa år, mine Hrr! veta vi ännu icke, utan famla helt och hållet i mörkret om hvad Regeringen då kan komma att behöfva utgifva, och det kan vid statens reglerande vara af stor fördel att veta huru mycket riksg.-kont. vid början af hvarje år har att påräkna i inkomster och hvad sålunda af R.
St. kan påräknas; ty jag vill förmoda att R.
St. icke anvisa på riksg.-kont.
Den 12 Febrnari f. m. 415 mera, än hvad R.
St. lemna kont. medel lill att kunna betala ; så framt icke R.
St. vilja kasta sig in på lånesystemet och anbefalla riksg.- kont. att hvad som brister i kontanta tillgångar, skulle betalas med obligationer.
Jag förnyar min anhållan om den af mig förut begärda propos. och ber alt i anledn. af Gr.
Gyldenstolpes begäran om återremiss få fästa uppmärksamheten derpå, att jag icke egentligen begriper hvad Banko-Ulsk. bar alt säga mera, än Utsk. redan sagt.
Utsk. har nemi. sagt, att bankovinsten icke behöfves för bankens konsoliderande och något mera behöfva icke R.
St. af BankoUlsk. veta.
Nu är deremot fråga om dessa medels användande, och jag anhåller då om R. o. Ad:s bifall till den redaktion af beslutet, som Ilr von Hartmansdorff framställt.
Hr Bråkenhjelm har sagt, att fullmäktige i riksg.-kont. hafva i sina beräkningar kommit till det resultat, alt riksg.-kont. kan med årets inkomster bestrida de af riksg.-kont:s fullm. kända utgifterna.
Detta yttrande är sedermera besvaradt af Frih.
Cederström, men jag anser mig böra tillägga, alt betydliga utgifter troligen komma i fråga för närvar, och de följande åren, hvilka ännu icke kunna af riksg.-kont:s
Hrr fullm. vara kända.
Vi veta att riksg.-kont. nu icke har några öfverskotter, hvaraf de extra ståtsanslag, som möjligen kunna af R.
St. beslutas, kunna blifva bestridda.
De äro hufvudsakligen beräknade alt utgå ifrån ifrågavar. bankovinst.
Den förra extra statsregleringen slutade med 1847, den nya skall således börja med 1848, och blir bestämd för 3:ne år, 1848, 1849 och 1850.
Skulle nu bankovinsten, af hvilken dessa utgifter hufvudsakligen skola bestridas, icke komma att utgå förr än vid slutet af hvarje år, så är det också ganska naturligt, att riksg.-kont. fick lof att på ett eller annat sätt skaffa penningar.
Deraf torde R. o. Ad. finna, att det blefve en stor olägenhet för riksg.- kont. ifall icke det beslut, som af Frih. Cederström och Hr von Hartmansdorff nu är förordat, blifver vidtaget, nemi. att ifrågavar. vinst vid början af hvarje är lemnäs till riksg.-kont.
Man har sagt att bankovinsten icke kan i början af året till siffran bestämdt beräknas.
Det är ju alldeles likgiltigt, hvad de följande årens bankovinst belöper sig till, då här endast är frågan om den bankovinst, som redan finnes i banken, d. v. s. för 1845, 1846 och 1847.
För 1845 och 1846 är bankovinsten naturligtvis alldeles till siffran beräknad.
För det 3:dje året, 1847, kan väl icke bankovinsten lill siffran bestämmas, men den har blifvit beräknad till en summa, sorn man med mycket skäl kan förmoda att den kommer att uppgå till.
Nu är föreslaget, att använda hvad som redan utgör föreg:de års bankovinst, och således måste den betänklighet, som blifvit framställd, icke vara af beskaffenhet, att kunna utgöra något hinder för fattande af det beslut, som är ifråga.
Hvad beträffar den af Gr.
Gyldenstolpe begärda återremiss, så skulle jag tro, att de anmärkn:r som skulle föranleda densamma icke äro af beskaffenhet att af BankoUtsk. kunna utredas och att således ingenting kunde vinnas med en sådan återremiss.
Deremot är det angeläget för StatsUtsk. att snart få känna huru stor del af bankovinsten, som R.
St. besluta att till fyllande 416
Den 12 Februari f. m. af statsbehofven öfverlemna, och af detta skäl får jag hemställa, om icke Gr.
Gyldenstolpe skulle vilja afstå ifrån sitt yrkande af återremiss, så att vi vid detta tillfälle finge fatta definitivt beslut i frågan.
Sedan Hr von Troil och Frih.
Tersmeden sednast här yttrat sig, så är jag visserligen till stor del förekommen; men det kunde likväl kanske vara nyttigt, för att få ett klart begrepp om riksg.-kont:s verkliga ställning, att jag till deras yttranden först och främst lägger den förklaring, att de siffror som Hr von Troil uppgifvit äro fullkomligen instämmande med verkliga förhållandet och utgöra ett noga detaljeradt omslut af riksg.- kont:s ställning, men derjemte fäster uppmärksamheten derpå, att detta omslut eller den ställning, som han uppgifvit för riksg.-kont., endast omfattar den s. k. kapitalfonden eller riksg.-kont:s fordringar och skulder, och visar då en brist af 792,000 eller 1,042,000 r:dr allt efter som man inräknar de 250,000 r:dr, eller icke, hvilkas utbetalande ännu icke är afgjordt.
Alltnog, denna ställning är likväl af mindre vigt i afseende på den fråga som nu är före; ty af riksg.- kont:s skulder äro en del af den beskaffenhet som dels Hr Bråkenhjelm, dels Hr von Troil uppgifvit; så att ingen risk af deras utbetalande kan komma i fråga; utan hvad som egentligen är af vigt att veta, är beloppet af de inkomster riksg.-kont. kan hafva att påräkna på den ena sidan och på den andra de utgifter som kont. skall under årets lopp bestrida.
En annan kalkyl utvisar detta, och ehuru jag visserligen skulle kunna närmare redogöra för densamma, anser jag likväl en sådan detaljering för tillfället alldeles öfverflödig.
Kalkylen visar endast, såsom slutligt resultat, huru stor summa af den allmänna bevillningen kan tagas i beräkning vid statsregleringen; men i afseende på den extra statsregleringen, hvartill bankovinsten i främsta rummet måste användas, är det klart, såsom Frih.
Tersmeden sagt, att då den tager sin början med detta är, så är det äfven i sin ordning att de medel, som dertill afses, böra utgå ifrån och med början af detta år.