Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I 8 §:n synes mig TJtsktn hafva bestämt en lämplig ålder för barnets intagande i skolan; ty om de tidigare (inge njuta skolundervisningen, skulle mellanrummet mellan skolgången och confirmationen blifva för långt.
Uti i3 §;n anser jag
Utsktn hafva gatt för långt i sina bestämmelser, och att 2 mom. i denna § alldeles bör utgå; äfvensom jag anser 3 och 4 niom:n uti 16 jj:n böra försvinna.
Vidare bör i min tanke sista moni. i 17 §:n ändras, så att de der omtalda berättelserna böra insändas blott hvart 5:te år.
Anckarsvärd instämmer jag i den åsigt, att tabeller och hvad som i öfrigt för skolundervisningen erfordras på allmän bekostnad inköpas, för att i mån af försnmlingarnes hellof antingen gratis eller lill nedsatt pris dem tillhandahållas. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.:
På det alt icke i det prot., som till Utsk:u kommer alt afgå, del misstag må vara oanmärkt, sora af Gr.
Anckarsvärd blifvit begånget vid åberopandet af Hr Biskop Agardhs reservation; får jag blott till prot. anmärka, att Hr Grefven misstagit sig örn Hr Biskopens yttrande i afseende på de ambulatoriska skolornas lämplighet eller olämplighet.
För öfrigt får jag tillkännagifva, att Utsk:ns förslag att utesluta presterskapel från lärarekallet i folkskolorna är så mycket bättre, som det ute - i88 Den aa Juli f. ra. slänger den möjliga händelsen, att folkskolan blefve en tillflykt för så beskaffade prestäninen, som nu icke kunna blifva använde, och derigenom gåfve tillfälle till generation af ett pär tusende eländiga prester, som aldrig hinna öfver adjunctseller åtminstone aldrig öfver comininister-graden.
Denna fara har åtminstone varit afsedd af åtskilliga presterskapets ledamöter uti landsorten.
Jag skulle önska , att Utsk.m uti betänk, till svar på återremissen, som förmodligen beslutas, ville vidhålla denna mening.
Hvad för öfrigt angår otillräckligheten af det utaf K.
M. begärda anslaget till lärarelöner, så utvisar sjelfva beloppet att afsigten dermed sannolikt icke kan vara någon annan, än att dermed bispringa en eller annan församling, som af tillfälliga orsaker, t. ex. missvext eller nyligen fullbordad prestegårdsbyggnad eller kyrkobyggnad, mer än andra församlingar kan vara i behof af understöd.
Hvad angår minimi-beloppet af det kunskapsförråd, som Utsktn tillstyrka, så erkänner jag, att jag, i likhet med flera talare som här yttrat sig, icke finner skäl att nedsätta detsamma.
De herrar , som yrkat nedsättning deruti, hafva deremot tillstyrkt andra åligganden, som vida öfverskrida det minimum, hvilket Utsktn föreslagit; så t. ex. liar Gr.
Anckarsvärd yttrat, att barnen borde lära sig, jemte annat, alt skrifva Svenska språket grammalikaliskt rätt.
Jag betvifla!', att det later sig göra; och livad nyttan deraf beträffar, skulle jag snarare önska, att de finge lära något i naturvettenskapen samt Svenska historien och geographien, hvilket kunde ske under öfuingen i innanläsning, om dertill användes sådana böcker, hvaruti dessa ämnen finnas lämpligt afhandlade.
Bland fordringarna, på lärarne*önskar jag äfven måtte ingå färdighet uti simkonsten.
Vi känna något hvar, huru det slår till ined vår allmoge i detta fall, oell hvilka olyckor, som, snart, sagdt dagligen, äro en följd af bristande simkonst, hvilken erfordras icke blott til! förekommande af olyckor , utan äfven för helsans bevarande.
Slutligen får jag fästa Ulsk :ns uppmärksamhet på en omständighet, sorn jag anser vara helt och hållet förbigången, nemi. möjligheten att anskaffa tjenliga läroböcker för folkskolorna.
I vårt land finnes det ingen gren af allmänna förvaltningen, der möjliga brister visat så menliga följder, som bristen på tjenliga läroböcker vid de allmänna skolorna.
Derutinnan råder för närvar, den största förbistring och osäkerhet.
Ingen kan finna sin uträkning vid att utarbeta tjenliga läroböcker, så länge olika böcker begagnas vid de särskildta läroverken.
Följderna häraf för undervisningens fortgång har jag sjelf haft tillfälle att bedömm i.
Till krigsacademien ankomma nemi. elever från olika läroverk, med till den grad olika begrepp uti elementerna, att den ene eleven icke begriper den andra, en följd deraf att de njutit undervisning efter olika läroböcker , grundade på olika terminologier.
En sådan osäkerhet liar den påf öljd, att persöner, som vore skick - Den aa Juli f. ra.
189 lige att utarbeta läroböcker, blifva afskräckle från ett så tidsödande arbete, då de icke kunna påräkna tilli äcklig afsättning.
Jag skulle derföre önska, att Ulsk:n ville föreslå ändamålsenliga utvägar att uppmuntra skickliga författare att använda sin tid och möda på detta vigtiga ämne, under sådana villkor, alt de dervid kunde finna sin uträkning.
I händelse af återremiss, anhåller jag, alt dessa anmärkntr måtte få åtfölja densamma.
De anmärkn:r emot Utskrns betänk.
, som jag punktvis reserverat, hafva icke allenast blifvit understödda, utan skälen för desamma så fullständigt utvecklade, att derom något vidare icke tarfvas.
Om talare af de mest stridiga åsigter vid behandlingen af denna fråga i bufvudsaken instämt, så är det ett glädjande bevis på den enighet, som råder, då en af fäderneslandets vigtigaste angelägenheter är å hane.
Man har önskat alt kunna skynda med den goda sakens införande hvarken för fort eller för långsamt; vårt språk har det egna ordet: lagom; må det kunna nu uttryckas i handling!
Anckarsvärd har understödt den särskilda mening, som Biskop Agardh låtit åtfölja betänk., om hemläshingsskolor, i stället för de af TJtsk:n föreslagna, och Hr von Hartmansdorff har anmärkt, att Utskm utsatt alltför kort tid af 5 år, hvarinom skolväsendet skulle efter den nya inrättningen vara fullbordad.
Under det jag vill söka försvara Utskms förslag i båda dessa hänseenden, önskar jag kunna i 1 ätter tid varna håda de värda talarena, med hvilka jag i bufvudsaken tänker lika, äfvensom andra, från att låta förleda sig till alt beträda den bana, som, under utseende af ömhet och omtanka, möjligen skulle kunna till domning och likgiltighet återföra den vigtiga folkundervisningsangelägenhelen.
Biskop Agardh anför såsom ett bevis på föräldra-undervisningens förträfflighet i vårt land, att behofvet of klockarenas undervisning icke varit för handen, och alt deras skyldigheter i detta hänseende således fallit i glömska.
Med desse tjenstemäns pligt att undervisa har äfven varit förenad presterskapets, att hålla tillsyn derå, och allt skulle sålunda efter dessa slutföljder slå väl till ibland Svenska allmänheten; men ganska få of denna allmänhet lära emedlertid kunna bestå vid profvet att kunna läsa i hok.
De fleste torde åtminstone hafva så stor möda roed sjelfva innanläsningen och dess begrundande, att saken, hvarom de läsa, blir för deras uppfattning främmande, och att läsningen således blir ett arbete, i stället för en hvila och vederqvickelse under frihetsslunden.
Emedlertid torde jag genom detta lilla exempel på en af de framställningar, som återfinnes i Biskop Agardhs reservation, hafva visat, huru lijan genom en falsk grundläggning kan komma till slutsatser, som man måhända önskar.
JNågon bestämdhet i stadgan - D t n 2J J u Ii f. m. den fordras, om man icke anser det närvar, godt nog, utan vill komma någon hvart lill förbättring.
Pä delta skäl, och då man icke bör dagtinga med införande af hvad godt är, har jag trott, att bestämmelsen af vissa år, hvarinom skolväsendet allmänneligen i Rikets församlingar skulle bringas till stånd, också borde utsättas, och att prsemier för skolors inrättande ej gjorde tillfyllest, om än besparande statsutgifterna, med hvilka jag vill vara frikostig, om jag dermed kan, snart och allmänt, befrämja en god folkundervisning.
Jag måste begära undseende, örn jag ar vidlyftigare än jag önskat, och ännu uppehåller mig vid några småsaker, om någonting så får kallas i denna fråga.
För det en faders och moders omsorger för sina barn gå långt äfven i det ringaste, äro dessa omsorger icke mindre vigtiga; och vi måste besinna, att det är dessa, som nu af Staten skola öfvertagas.
Angelägenheterna angå dessutom dem, af hvilka en dömdes att vara den förnämsta bland de utvalda, efter en tillfällig tvist dessa sednare emellan, om den som skulle hafva främsta rummet.
Flera anmärkn:r deröfver, att Utskm i 3:dje §:n gide inom. yttrat, att prés ten icke borde vara skollärare , hafva blifvit framställda; men icke går det an, att t. ex. kyrkoherden med sin lön förenar äfven skollärarens och bestrider hans befattning; och icke heller lärer adjuncten, som ej vet hvad dag han kan ordineras till biträde vid pastoralvården inom en annan församling, kunna åtaga sig en ordinarie skolläraretjenst, hvarken på år, eller någon annan bestämd tid; men för tillfälliga händelser hafva likväl
Utskm blott yttrat, att presterne ej borde i allmänhet till ordinarie lärare i folkskolorna användas.
Två eller sex sk.-afgiften af hvarje mantalsskrifven tror jag böra bibehållas enligt Utsklns förslag, såsom en väckelse för hvar och en inom en församling att vara liksom redofordrande af lärare och lärjungar, huru de lill nytta användt det lilla pund, som från hvarje samhällsmedlem dem an för t rotts.
Hvad inträdesafgiften angår, beliöfver man icke stöta sig vid sjelfva ordet, då det af Utskm blifvit förbehållet för vederbör, skolstyrelse alt först vid terminens slut och afträdd ur skolan utkräfva densamma.
Man har ansett orätt att för någon församlings skola lemna statsbidrag; men om detta är ett nödvändigt villkor för den sednares inrättning, så anser jag bidraget väl använda Kyrkosången har man velat utesluta från de stycken, hvari undervisning borde lill visst mått äga rum, emedan åtskillige af lärjungarna skulle kunna sakna gehör; med samma skäl, eller åtminstone likartad!, skulle man kunna utesluta innanläsningen , emedan det kan finnas de som hafva brist i tal- och hörselförmågan.
Det är ju gifvet, alt föreskriften gäller endast der den kan gälla, och förmågan alt kun - D £ n ij Juli f. m. na sjunga en psalm lemnar kanske tröst oell förnöjelse sedan både hörsel och syn aflagit.
Man har icke trott behöfligl att afse en bondes behof af fysisk styrka vid indelandet af läsetimmarna i skolan, men onekligen kunna dessa blifva för trägna och under en tid, då kroppens utveckling pågår, skada densamma på ett sätt, att skadan icke med minskade skatter kunna afhjelpas.
Anckarsvärd andragit om huru han ville fullfölja förslaget om hemläsningsskolor, förljenar detta så väl som allt i samma anda att noga öfvervägas, innan deröfver omdöme fälles ; men äfven det ordnande lian fö - reslagit, tyckes kunna lämpa sig intill hvarannandags-läsning i den fasta eller ambulatoriska skolan.
Vådligt torde blifva att låta skolmästarena för mycket stryka omkring i bygden.
Att skilja barnen från föräldrarna, derom har man icke velat godkänna det bestämda stadgandet; men man ihågkomme föreskriften om de särskilda varningarna lill föräldrarna, som skulle föregå, och att ett obestämdt lagbud lika litet bör inrymmas i skollagen som i någon annan lag.
För öfrigt: föräldraundervisning är bäst, ja väl, men icke af föräldrar, som dertill sakna förmåga.
I afseende på ordförande i skoldirectionen, hade Ekon.- Utsk. på egen hand icke ansett kyrkoherden dertill sjelfskrifven, men i förening med StatsUtsk. öfvergick man på den mening, som nu betänk, innebär, måhända på de goda skäl, som en talare under ett föregående plenum här utvecklat.
Men vi böra likväl icke förbise hvad som måhända flere af oss redan funnit, att det kan vara sådana tillfällen, då, fastän en själasörjare inom församlingen kunde vara mindre passande eller kanske oförmögen att fungera i egenskap af ordför. i skoldirectionen eller dylika styrelser, det likväl borde vara församlingen öppet att, med hans bifall, utvälja en för ordför.-befattningen mera tjenlig person; och jag ser då ingen fara hvarken för den presterliga värdigheten eller för den nytta församlingen bör deraf vänta, om ett sådant stadgande införes.
— Slutligen får jag blott tillägga, att det visserligen vore ganska nyttigt och väl, om barnen kunde lemnäs tillfälle till andra öfningar än uti den fristående gymnastiken; men som detta ligger utom gränsen för hvad man egentligen menar med folkskola, och inom omfånget af hvad som utgör föremål för undervisning i en slöjdskola, torde det rätteligen böra anses icke hörande till ifrågavar. betänkande.
En ledamot af Ekon.Utsk, har tagit illa upp, att jag yttrat bifall till det sätt, hvarpå detta betänk, blifvit uppsatt.
Jag ansåg detta yttrande för min pligt, emedan jag vid ett föreg:de tillfälle klandrat stilen i samma Utsk:s betänk:n.
Då sådant likväl anses oriktigt och jag fått förebråelse för det jag berömt Utsk., så lofvar jag att aldrig göra så mer.
I afseende på sjelfva ämnet, anhåller jag att till Utsk:n få medsända ett exemplar af lagen om folkskolorna i Norrige, hvilken jag har åberopat, på det
Utskrn dermed må jemföra mina uti mitt förra yttrande lemnade uppgifter, äfvensom för att tjena Utsktn till ledning för nyttiga ändringar , möjligen i andra delar, än de af mig vidrörda.
Jag har tagit denna lag lill grund för min jemförelse med förhållandet i Sverige, derföre att vårt land till sin local mera liknar Norrige än andra länder.
Hvad som är tjenligt i Norrige, der afslånden öfverhufvud äro längre och communicalionen är svårare än här, bör äfven kunna gälla hos oss.
En talare har, om jag rätt fattat hans mening, trott mig underkänna behofvet af seminarier.
Det har icke varit min afsigt.
Jag har blott velat säga, att på åtskilliga ställen finnas sådana redan, nemi. , om jag rätt minnes, i Upsala, Strengnäs, Skara och Lund.
Samme talare har trott att 65oo r:dr för seminarier icke vore tillräckligt.
Jag är deremot af motsatt öfvertygelse, under förutsättning att man till seminarier begagnar de i stiftsstäderna redan befintliga vexelundervisnings-skolorna och deras lärare, hvilka redan äro aflönle, och för hvilka den nya tillökningen icke vore obetydlig.
Annat är åter förhållandet med serainaristerna sjelfva.
Understödet för dem är, såsom jag redan yttrat, otillräckligt, om ej enskilde personer eller församlingarne sjelfve bekosta deras vistande vid seminarierna.
— Samme talare har anmärkt , att praemier för de församlingar, som skyndade sig med skolornas inrättande, endast skulle leda till fördel för de förmögnare.
Det kunde visserligen hända, att följden blefve sådan, ifall man vore oförsigtig i sjelfva stadgandet; men om det föreskrefves, att endast de fattigare församlingarne kunde komma i åtnjutande af dessa praemier, så vore farhågan undanröjd.
Jag instämmer alltför gerna deruti, att Staten icke bör i något hänseende betala församlingarnes utgifter för småskolor.
Men då man tyckes nödvändigt vilja gifva församlingarna något understöd, så har jag föreslagit det sätt, som, ifall det icke blefve del nyttigaste, åtminstone vore så oskadligt, att penningarne icke blefve alldeles bortkastade.
Mot mitt förslag till skol-bidragens utgörande har man invändt, att den, som sjelf bekostade en skola , skulle icke destomindre komma att skatta till socknens skolundervisning.
Det är klart, att så väl han, som de, hvilka höra till hans sk o
I—dist rict, skulle vara fritagne från dylik betalningsskyldighet.
Så är förhållandet i Norrige.
Hvad veckopenningarna beträffar, mot hvilka flera anmärknrr blifvit gjorda, så är min mening ingalunda den, att de skulle utgå från föräldrarna, emedan det då kunde hända, att desse icke skickade sina barn i skolan; utan dessa penningar skulle erläggas af skolcassan.
Nu invändes kanske, att då skol - De n 22 Juli f m. skolcassan betalar viss lön åt läraren, så beliöfde bon icke vidkännas någon vidare utgift till honora.
Jag atlser den åt skolläraren föreslagna lön vara så knapp, att hon icke kan anses för annat än ett minimum, och att det således bör vara skolstyrelsens åliggande att bereda läraren tillfälle att derutöfver förtjena veckopenningen.
De beliöfde icke vara så stora, just derföre att de utgjorde en tillökning i hans inkomster.
Men om de än blefve ringa , skulle de alltid uppmuntra läraren att, så vidt på honom berodde, skaffa så många lärjungar sora möjligt.
Jag instämmer med samma talare deruti, att det borde finnas en språklära för Svenskan med grammatikaliska benämningarna på Svenska.
.Sådana försök äro redan gjorda, men kunna behöfva vidare utvecklas.
— Samme talare har trott, att barn icke skulle kunna gå öfver en fjerdedels mil.
Jag tror, att de, särdeles äldre, kunna gå hela milen, isynnerhet då fråga är om några da» gar i veckan.
Sådant bevisas bäst deraf, att de ofta gå än längre, då de bereda sig till nattvarden.
Utanläsning af cäthechesen bör visserligen äga rum, men utläggningen deraf bör endast tillkomma presterskapet, emedan i annat fall stora misstag kunna insmyga sig.
— Det är sagdt, att då man gifver lön för undervisning åt andra medborgare-classer, så borde man äfven gifva lön för undervisning åt allmoge.
Efter min öfvertygelse, är den lön man gifver för deras undervisning, hvilka stiga till högre befattningar, äfven gifven till allmogens bästa; ty hvar skulle allmogen få sina domare, sina prester, sina iandshöfdingar och officerare åt soldater och beväring, om icke undervisningsanstalter funnos i samhället, till hvilka således alla böra bidraga.
Om Staten skulle gifva 5o,ooo r:dr om året, såsom nu är föreslaget, så gör det för fem år a5o,ooo r:dr.
Det är icke mer än ungefär 100 r:dr för hvarje församling.
För att gifva 200 rtdrs lön åt en skollärare i hvarje församling, erfordrades en half million r:dr om året.
Hvar och en finner, till hvilka stora summor dylika afgifter uppgå.
När nu hvarje församling skall hafva en sådan skola , vore det då icke bättre, att hon sjelf betalade läraren, än alt hon först skickade penningarna till landtränteriet och Stats-cönt,, hvarifrån de sedermera skulle återgå samma väg till läraren?
— En talare har fägnat sig deråt, att Utsk:n velat tvinga husbonden att gifva undervisning åt sina gifta tjenstehjons barn.
Jag befarar alt fägnaden icke blefve långvarig, derest detta förslag antoges; ty utan tvifvel varder följden den, att de gifta tjenstehjonen på sådana villkor icke erhölle någon tjenst; och i sådant fall vore det måhända rådligast att vidblifva det beskattningssätt, som jag föreslagit.
En talare har bestridt milt yttrande om nödvändigheten att icke gifva förbud mot färlans användande.
Jag är väl ingen vän af detta bestraffningssätt, men om jag får talo H. a5 D c n q 2 Juli f. m. ga sjelfva erfarenheten till grund för mitt omdöme, så lottie sådan bestraffning någon gång vara oumbärlig.
Måhända blifver hon oftare umbärlig, just derföre att hon är möjlig.
Uti én skola, som för närvar, står under min närmare ledning, är det läraren förbjudet att använda kroppsaga å andra än dem som böra till en särskild s. k stralfclass.
Följden deraf har varit, att den som blifvit nedflyttad i straffclassen, liar ansett sig nedsatt inför hela skolan, och derföre skyndat sig att komma derifrån, hvarföre kroppslig aga sällan kommit i fråga.
Men om hon icke hotande funnes i bakgrunden, så fruktar jag, att med många af de barn, sqm inkomma uti folkskolorna, skulle det gå illa nog.
En värd talare liar yttrat sig om svårigheten att förmå författare att egna sig åt skolböckers sainmanskrifvande.
Ett sätt att förmå författare dertill utan särdeles kostnad, är uppgifvet af skolrevisionen år i832 och beror på K. M:s nåd. beslut.
Det består helt enkelt deruti att vid hvarje skolrevision, som borde inträffa hvart femte år, skulle bestämmas och till K.
M:s stadfästelse uppgifvas hvilka skolbo'cker sorn borde begagnas under påföljande fem år till nästa skolrevision.
Om detta förslag antages icke blott för elemenlar-läroverken, utan ock för folkskolorna, så är det säkert, att den' författare, hvars lärobok godkändes till begagnande under fem år, finge sitt arbete icke illa utan väl betaldt.
Då jag begärde ordet, skedde det endast för att söka åstadkomma någon förkortning i discussioneti.
Min mening var nemi. att hemställa till Stals- och Ekon.Utsk:ns herrar ledamöter alt icke ingå uli alltför vidlyftig vederläggning af de anmärkntr, som blifvit gjorda emot förevar, betänk., emedan jag förmodade, alt de, lika med mig, funno åtskilliga af dessa anmärkn:r af så vigtig beskaffenhet, att de snarare skulle önska återremiss af betänk., för att komma i tillfälle att närmare begrunda hvad som blifvit anmärkt, än att betänk, blefve antaget i dess närvar, skick.
N:o 5 återremitterades.
H. R. o, Ad. åtskiljdes kl. 4 till 4 e- m
Den n Juli e. m.
Onsdagen den 22 Juli i84o.
Plenum kl. 6 e. rn.
Besvärs- och Ekon.- Ulsktns den i5 och 18 dennes på bordet lagda utlåt.
r\:o r, ang:de sättet för utgörandet af städernas, utom Stockholm, inqvarteringsbesvär, samt om en jemnare och rättvisare fördelning deraf.
Cederström, Jacob: Först får ji/g, i enlighet med Frih.
Sprengtporten reservation, hemställa, att det årliga anslaget af 24*000 r:dr, motsvarande K.
M:s och Kronans inqvarteringsbidrag, hvilket Utsk:n tillstyrkt och anvisat å Riksg.cont., må, till vinnande af bättre ordning, uppföras å riksstaten under tredje hufvudtiteln, dit detta anslag rätteligen hörer.
Sedermera får jag i afseende på sjelfva förslaget anmärka, att, då till K.
M:s afgörande för närvar, ligger ett förslag till tåg-ordning, innefattande rättegångsordning och allt hvad sorn vid förefallande tvister emellan värdar och inqvarterad trupp kan förekomma, det vöre angeläget, att detta förslag blefve uppgjordt i öfverensstämmelse dermed; ty under tåg passerar trupp jemväl städerna, och eljest kunde tvist uppstå om hvilkendera lagen borde åtlydas, antingen s. k, tåg-ordningen, i förslaget benämnd författning om truppers forsling, eller denna inqvarteringsordning.
Jag anhåller derföre, att, om återremiss på detta betänk, blir bifallen, Ulsk:n må infordra det till K. <M. ingifna förslaget till tåg-ordning, för att dermed jemföra detta förslag och uti detsamma föreslå de jemkningar, som Utsk:n kunna finna vara af behofvet påkallade.
Derföre får jag fästa uppmärksamheten på de stater, sorn äro bilagda detta betänk., och hvilka, efter mitt sätt att bedomina, äro för starka.
En mans portion består efter dessa provianteringsstater, N:o 1, af t| qvarter ärter med f mark salt kött, eller -f mark färskt kött och ■§■ mark sill eller •§■ mark salt fläsk; och med hvarje portion åtfölja 2 marker mjukt eller mark torrt bröd, d. v. s. mer än vanlig fältstat.
Efter ]V:o 2 består en mansportion af i-J qvarter korngryn med ^ mark torrt kött eller •§■ mark salt kött.
Äfven här tror jag mig med visshet kunna säga, att denna stat är starkare än fältstat, och skulle knappast tro, att den sednare består mer än t|- qvarter korngryn, i stället för qvarter, som denna tariff innehåller, men delta lemnar jag likväl derhän.
Den tredje staten förefaller mig vara ungefär lika med fällstaten.
D c 11 aa Juli e. m.
Jag kommer nu till fouragerings-staterna.
Då här efter staten N:o i beslås 3£ kannor hafre, 5 marker hö, 12 kannor hackelse, så tror jag ej, alt vårt indelta cavalieris hästar skulle blifva belåtna dermed, emedan den innehåller för mycket säd och för litet hö.
Staten Nto 2, d. v. s. då mindre tillgång är på säd, och mera halm och hö finnes, består 2^ kannor hafre, ro marker hö och 16 kannor hackelse.
Detta kan hästen, hvad hackelsen beträffar, ej äta lipp.
Sedan kommer staten N:o 3, då mindre tillgång är på säd och halm alldeles brister, med 2 kannor hafre och lisp:d hö, då deremot fältstaten, när håde säd och halm brister, bestämmer 1^ lisprd hö, och det är allt hvad hästen kan äta.
Staten N:o 4 innehåller r kanna hafre och i|- Jisp:d hö, och sedermera staten N:o 5 2 lisprd hö, då säd och halm aHdeles brista.
Jag kan icke tro, att afsigten kan vara, att man skall fouragera hästarna med mera fourage, än som åtgår, och att derigenom öka kostnaden; och på andra sidan kan jag icke heller finna, att provianten bör upptagas högre än till hvad som efter fältstat är medgifvet.
Hvad beträffar det som särskildt blifvit yttradt i afseende på inköp af hus och stallar i de Skånska städerna, så skulle jag hafva önskat, att ett sådant inköp äfven för Ystad blifvit föreslaget.
Den uppgifna fordran af Staten af 17,200 rrdr skiljer sig så litet från hvad staden till detta ändamål begär, nemi. 20,000 1:dr, att jag ej skulle tro, att en sådan obetydlighet borde hindia köpets afslutande.
Den grund för återremiss, som Frih.
Cederström åberopat, billigar jag för min del, men jag får dock är an tillkännagifva, att de förenade