Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ber endast att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på 4^ §• af Riksd.Ordn., hvilken lyder: ”Föredragnings-ämnen äro dessa ”och inga andra” (man märke väl orden inga andr a) ”1:0 Konungens Propos:r, som å Rikssalen eller sedermera under ”Riksdagens lopp blifvit till Stånden eller StatsUtsk. öfver”lemnade; 2:0 mål, som genom prot. utdr. eller Deputalio”ner frän MedSt. communiceras; 3:o CJtsk:ns betänkandcn ”och förslag; 4:0 motioner, gjorda i plena af någon vid Riksdagen då närvar.
Ståndets ledamot.”
Då nu §:n börjar med orden: fÖredragningsämnen äro dessa och inga andra, men bland de i §. uppräknade ämnen icke finnas anmärkningar, följer häraf, att sådana ej äro föredragningsämnen; men utan att vara det, kunna de ju icke få remiss?
Således vore det grundlagsvidrigt att bordlägga dem.
Följden deraf är tydlig:
Riksdagen skulle öfver höfvan uttänjas.
I dag läggas t. ex. anmärkningarna mot Hr Hjärnes motion på bordet, nästa plenum besvarar han dem; då hafva hans motståndare samma rätt att begära detta svar bordlagdt, hvarefter ordningen åter kommer till honom, o. s. v. Sålunda kunde bordläggningen räcka så länge, som R.
St. skola vara tillsammans, och emedlertid kunde Utsk. icke få tillfälle afgifva betänkande.
Jag hemställer derföre, om ej Hr Hjärnes begäran må förfalla; hans rätt dock alltid öppen att, när han behagar, göra hvilka anmärkningar som helst mot de i dag afgifna yttranden.
Hr Hjärne: Herr v.
Heijne har emot min motion anfört några skäl; men det enda, sorn behöfver svar, är åberopandet af StatsUtsk:s betänkande vid förra Riksdagen.
Jag torde få fästa Hr v. Heijnes uppmärksamhet på första punkten i StatsUtsk:s utlåtande på K. M:s Propos. i flera allmänna ämnen.
Jag hemställer, om icke, på grund deraf, ett af de vigtigaste skäl, som vid förra Riksdagen anfördes emot den Nåd. l3ropos:n, nemligen att ett bestämdt myntvärde saknades, troligen kommer att förfalla, sedan realisationen är verkställd.
Hvad min begäran om bordläggning beträffar, bör jag, då den mött anmärkningar, redovisa för skälen dertill.
I Riksd.-Ordn. nämnes väl ingenting uttryckligt i detta fall; men då jag hört, att bordläggning af anmärkningar tillförne skett och äfven sjelf hört sådant af äldre representanter begäras och medgifvas vid denna Riksdag, ansåg jag mig kunna följa deras exempel.
Jag hemställer dess 3 Ii. 28 Den 3 Mars f. m. utom till Gr.
Cronhjelm och andra talare, om det varit möjligt att p/i ögonblicket besvara de skriftliga anmärkningarna punkt för punkt, då ingen citation finnes deri på annat sätt, än genom nunnor på Utsktsbetänkande och äldre riksdagshandlingar; men jag vill ej vägra att återtataga min begäran om bordläggning, dels emedan jag lärer hafva tid nog till anmärkningarnas besvarande, då Utsk. afgifvit sitt betänkande, men isynnerhet på det jag ej må kunna åberopas såsom den der velat sätta praxis i. bredd med grundlagen.
Den motion, som Hr Hjärne väckt, är ej af så liten vigt, som man vid första påseende skulle tro.
Svårligen lärer man kunna vänta en mera klar, ren och tydlig eller efter tidehvarfvets åsigter bättre afpassad Propos. än den, som K. M. vid sista Riksdagen afgaf i fråga om Aromens befäls lönereglering.
Hr Hjärnes motion lärer ej bifallas, emedan man då försummade ett vigtigt framskridande på upplysningens och förbättringarnas bana.
Man behöfver endast läsa förhandlingarna i denna sak för att finna, det man då var — jag tvekar ej att utsäga det — nog småaktig att förbise det stora och vigtiga, som åsyftades med Propostn.
Jag vill ej vara vidlyftig; men jag vill dock, om också ensam, höja min röst för att understödja Hr Hjärnes förslag.
Det torde kanhända dröja ett halft sekel, innan den tidpunkt åter inträffar, som man låtit förbigå obegagnad.
En värd ledamot har yttrat, att det först vid denna Riksdag blifvit brukadt att bordlägga anmärkningar och således skilja dem från sjelfva motionen.
Jag anser mig derföre böra upplysa, att denna gamla praxis blef åtminstone redan i8i5 d. 4 April hos R. o. Ad. liksom sanctionerad och har alltsedan blifvit följd.
Denna praxis är också endast en ordagrann tillämpning af följande stadgande i 49 §• ■ mom. af Riksd.-Ordn.:
"Om "en genom muntligt anförande gjord framställning lägges "på bordet,” &c. Häraf finner man ju tydligt, att ej blott motioner, utan äfven muntliga anföranden kunna läggas på bordet.
Lervenhaupt, Maur.:
Jag ämnar ej bestrida hvad Hr Riben sagt eller Gr.
Cronhjelms förslag, utan emedan jag blifvit uttryckligen nämnd, hade jag velat framställa skälen, hvarföre jag i ett föregående plenum begärt bordläggning af anmärkningar mot min motion; men jag har blifvit så fullständigt förekommen af Hr Cederschjöld, att jag icke har något att tillägga.
Jag ämnar ej ingå i någon discussion om sjelfva motionen; meri jag torde få anmäla, att det var jag, som gjorde anmärkning mot Gr. D c n 3 Mars f. m.
Ql9 Lewenhaupts begäran alt få Gr.
Gyldenstolpes yttrande bordlagdt, och jag fästade då R. o. Ad:s uppmärksamhet på olämpligheten af en sådan åtgärd.
Man klagar öfver långsamhet vid våra Riksdagar och tillskrifver ofta vår constitution orsaken dertill; men det är ej alltid i grundlagarna, som felet ligger, utan oftast i sättet, på hvilket de tillämpas.
Genom den förklaring, som man nu vill göra af 49 §•
Riksd.- Ordn., skulle en motion, hvaremot anmärkningar gjordes första dagen af Riksdagen, kunna ända till sista dagen deraf uttänjas genom förnyade bordläggningar af de emot anmärkningarna skeende nya anmärkningar, och Utsktn, dit motionerna skola remitteras, icke komma i tillfälle att i ett sammanhang öfverskåda ämnet.
Då hvarje ledamot af Ståndet äger rätt att i hvad plenum som helst göra anmärkningar emot hvad som under föregående plena blifvit framstäldt, anser jag hans rätt tillräckligt förvarad.
Jag tror således, att vi böra frångå det bruk, man hittills begagnat, och derigenom, så vidt på oss kan bero, förekomma anledningar till allmänhetens ej utan skäl yttrade klagan öfver våra alltför tidsödande former.
Jag ber att för öfrigt få förena mig med Gr.
Cronhjelm och Hr Riben.
Ilr Riben:
Ehrenborgh och inskränker mig till att nämna, det jag ej är för ögonblicket i tillfälle att conlrollera uppgiften om förloppet vid i8i5 års Riksdag, hvilken jag således hvarken kan medgifva eller bestrida; men jag bestrider, att en sådan praxis sedan blifvit följd.
Då jag hemställde till Hr Hjärne att återtaga sin begäran om de gjorda anmärkningarnas bordläggning, skedde ej detta i den mening, att lian skulle afstå från alt åter yttra sig, emedan jag ingalunda vill inskränka någons yttranderätt.
Praxis vid föregående Riksdagar har varit att bordlägga anmärkningar; men som detta bruk verkligen kan stödjas på grundlagarna, ville jag med min framställning föreslå, att R. o. Ad. endast genom ett tyst medgifvande, ej bestämdt beslut, måtte afskaffa detsamma, emedan följderna deraf skulle kunna medföra alltför stora olägenheter.
Sedan jag återtagit min begäran om bordläggning, hoppas jag det ursägtas mig, om jag nu återför discussionen till sjelfva ämnet.
Det förefaller mig, som om man icke rätt uppfattat egentliga syftemålet med min motion.
Må det derföre tillåtas mig att i korthet utveckla densamma!
Jag har nemligen derigenom sökt ett medel alt förekomma de anledningar till missnöje, som nödvändigt måste uppstå deraf, att vissa reg:ter erhålla ökade löner, under det andra icke njuta samma förmån.
Orsaken härtill ligger i boställenas olika uppskattning.
Det tillhör icke mig att här 320 Den 3 Mars f. m. bedöma uppskattnings-committe'ernas åtgärder; men det ti 11— Jior mig, såsom representant, att fästa R.
St. uppmärksamhet på, om ett af dem falladt beslut i tillämpningen förfelar sitt ändamål, enär allas rätt ej deri är lika bevarad.
Jag bör kanske bär nämna, till förekommande af misstag i omdömet, att motionären tillhör ett reg:te, der boställena blifvit lågt uppskattade; men jag bör äfven nämna, att jag tilltror Svenska Arme'ens befäl äga så mycken upplysning, så inycken ridderlighet och känsla af kamratskap, alt det ena reg:tels officerare gerna skulle vilja dela med sig åt andra mindre väl lottade kamrater, då alla äga likarätt.
Om mitt förslag antages, jernnäs alla dessa förhållanden; och enär det, såsom jag vågar påstå, bidrager till införande af ordning och system i löneverket, utan att stå i strid med det allmännas eller någon enskilds verkliga fördel , synes det mig vara of ett så stort och allmänt interesse, att de deremot nu framställda anmärkningar ej böra kunna inverka på beslutet om dess antagande eller förkastande, Hr Cederschjöld:
En värd talare har varnat mot praxis att bordlägga anmärkningar, af farhåga, att Riksdagarna derigenom skulle förlängas.
Men jag anhåller få fästa R, o. Ad:s uppmärksamhet på den omständighet, att rättiglieten till påminnelser vid gjorda anmärkningar är enahanda, antingen bordläggning äger rum eller ej, emedan det i alla fall står hvarje ledamot fritt att i annat plenum afgifva sitt yttrande, för hvilket man ej kan vägra remiss till Utsk.; och genom bordläggningen förkortas till och med ärendets behandling, emedan anmärkaren då ej behöfver afvakta protocollets justering för att erhålla del af det muntliga anförandet.
, En annan värd talare har sagt, att han ej vore i tillfälle att controllera min uppgift om discussionen d.
4 April i8i5.
Jag begär derföre, att få uppläsa följande:
(Talaren uppläste derefter ur R. o. Ad:s protocoll för d, 4 April i8i5 från sid. 53 till 56 flera stycken, som slutades dermed, att "Hr Landtm, förklarade, att Gr. v. Rotens memorial vore lagligen remitteradt, och att Hr afUhrs "anmärkningar lika lagligen förblefve hvilande på bordet.”)
I formfrågan kan man gifva fullkomlig rätt åt Hr Riben deri, att lagen ej bjuder bordläggning af anmärkningar, och åt Hr Cederschjöld deri, att praxis tillåtit bordläggningen alltsedan 18r5 års Riksdag; meli ännu större rätt ger jag likväl åt Frih.
Ehrenborgh i hans påstående, alt det är hög tid afskaffa praxis, då den bidrager till Riksdagens förlängande.
Det är ett misstag af Hr Cederschjöld, att förhållandet skulle vara enahanda, ehvad de bordläggas eller ej.
Det blir det visst icke; ty ligga de på bordet, fa de ej utskrifvas och afsändas till Utsk., hvilket annars sker.
Nu då motionären afstått från sitt yrkande, möter ingen betänklighet mot remiss af anmärkningarna; Hr Den 3 Mars f. ra. 221 Hjärne dock alltid förbehållet alt göra erinringar deremot, i fall han framdeles så för godt finner.
Horn, Claes Fredi'.:
Jag önskade att kunna instämma i de talares åsigter, som yrka, alt endast motionärens yttrande måtte bordläggas; men det vill synas mig, att man derigenom skulle undandraga alla dervid gjorda anmärkningar den granskning, som kunde vara af nöden, emedan ett bär afgifvet muntligt yttrande icke är lagligen tillgängligt förrän vid justeringen.
Praxis kan visserligen icke med skäl åberopas, om den icke befinnes i öfverensstämmelse med grundlagarnas stadgande; och då bordläggning af hvad yttrande som helst deri icke förbjudes, tior jag försigtigheten fordra, att man ej bestrider en dylik åtgärd.
Hvad sjelfva motionen angår, tillstyrker jag densamma, såsom efter min tanka väl grundad.
Det ligger i sakens natur, att då uppskattningen af indelta Armdens boställen skedde districts-eller reg:tsvis, skulle den blifva beroende af helt skiljaktiga åsigter, hvilken brist i plan kunnat förekommas, om åtgärden utgått från en behöflig enhetsprincip.
Följden af den vidtagna regleringen af Arme'ens löner måste nu blifva, att innan de reg:ter, der boställenas värde blifvit lägst uppskattadt eller med minsta noggrannhet verksteldt, der stegras lönerna på de öfrigas bekostnad.
Hr Lefrefiis mening att ett halft sekel torde förlöpa, innan man på en riktigare princip vinner ändamålet, delar jag icke.
Min öfvertygelse är, att del grundfalska och landet förstörande indelningsverket dessförinnan mäste helt och hållet sönderfalla.
Dessutom skall otvifvelaktig! inom kort tid inträffa, att chefers och capitainers boställen få ett förändradt värde i förhållande till deras bättre eller sämre häfd, då behofvet af en ny lönereglering åter skall göra sig gällande. H. Ex. Hr Gr.
Jag har begärt ordet, icke för att yttra mig i sjelfva hufvudfrågan, utan för att rätta ett missförstånd, som synes hafva ägt rum.
En värd ledamot har nyss sagt sig vara den ende, som här linderstedt Hr Hjärnes förslag.
Jag tror likväl mig äfven hafva gjort det, då jag i mitt skriftliga anförande yttrat: ”Ehuru erfarenheten redan fullkomligen lärt mig, livil”ka svårigheter kunna uppstå i fråga om indelta löningsrän”tors m. in. indragning till Statsverket och lönernas utgående i contant, kan jag likväl icke, om alla olägenheter kunda förebyggas, annat än på det högsta tillstyrka den värde ”motionärens ofvannämnde förslag,” Jag har således visst icke afstyrkt bifall å motionen, utan blott sökt fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på vigten af att icke antaga detta förslag, förrän visshet kunnat erhållas, alt inga af de olägenheter, jag befarar för indelta Arme'ens redan svaga lönefond, 332 D c n 3
M ars f. m. kunna träffa densamma, Jag har vid detta tillfälle enahanda åsigt, sorn vid alla andra af samma art, nemligen, att man hör vara ytterst varsam med att antaga och till verkställighet befordra ett nytt förslag, innan man hunnit bestämdt öfvertyga sig, att det äger så gifna, öfvervägande fördelar, att man ej förlorar vid att förkasta det, som längre tid varit beståndande och nyttigt befunnet.
Jag har begärt ordet för att yttra mig i afseende på formen, emedan frågor af dylik beskaffenhet hvarje dag kunna uppstå, och det således är af vigt att få något bestämdt beslut derom.
Man har icke uppläst i morn. af 4g §■ Riksd.Ordn. ända till slut och derföre ej heller fästat sin uppmärksamhet vid den Ståndet Jemnade rättighet alt besluta om och när remitteras bör.
Det är klart, att yttranden kunna förekomma, som böra remitteras, ehuru de icke kunna hänföras till något af de i 48 §• upptagna ämnen.
Om bordläggning då ej skulle få äga rum, kunde ofvannämndq stadgande aldrig tillämpas.
Då lagen är bokstafligen tydlig, alt bordläggning af ett yttrande kan och bör ske, om den är begärd, synes mig, att den ej kan hindras.
Den värde motionären har väl afstått från sin begäran; men det är vigtigt att nu afgöra frågan i allmänhet, för att framdeles undvika timmars öfverläggniugar öfver ämnen, hvarom man ej bör öfverlägga.
Formfrågans afgörande nu skall förekomma förlängning i discussionerna framdeles.
Hela andan af föreskrifterna i våra grundlagar, rörande motioners behandlande i Stånden, innebar att ej upptaga tiden med långa öfverläggniugar före remissen till Utsk., der frågan först bör utredas, innan vi stadga vårt omdöme deröfver.
Hvad beträffar en ledamots gjorda anmärkning om saknadt tillfälle för oss att genomläsa de anmärkningar, som göras vid ett yttrande, derest de ej kunna bordläggas, torde man i detta afseende kunna hänvisa till protocollet, der de alltid finnas.
Det är angeläget att få beslut i förevarande formfråga; och detta ser jag ej kunna tillvägabringa på annat sätt, än att II.
Ex. Ur Gr. o. Landtm, yttrar sin mening deröfver.
Är den, att bordläggning af anmärkningar mot en motion får ske, så anhåller jag, att proposition på remiss till Utsk. af de på bordet begärda anmärkningar måtte framställas.
Skulle H.
Ex. ej bifalla detta, så lärer det ankomma på Ståndet, huruvida frågan härom skall hänvisas till Const.TJtsk. Frih. boye:
Lika med hvad två talare, Frih. Cederström och Hr v. Hohenhausen, yttrat, tror jag det vara angeläget, att formfrågan nu afgöres.
Jag har tyckt mig finna, att ämnet ej ännu är tillräckligen utredt, och skall derföre försöka göra det.
Jag frågar då: kan lagligen en remiss uppehållas deraf, ali ett yttrande bordlägges?
Och jag be - Den 3 Mars f. ra. gär, att Ridd.-Secret. må meddela upplysning, lmru i detta afseende vanligen tillgår, och om ej anföranden intagas i protoc. och sedan utskrifvas för att åtfölja remissen.
Står detta fast, förfaller Gr. [lorns erinran, att tillfälle saknas till granskning, sedan den afgått.
I annat fall begär jag få göra den muntliga motion, att remiss af en motion ej må uppehållas of ett bordlagdt yttrande, och yrkar, att denna ma remitteras lill Ilidd.-Utsk.
Af brist på uppmärksamhet vid åhörandet af IL Ex.
Brahes yttrande föranleddes jag till mitt påstående, att jag vore den ende, som understöd!
Hr Hjärnes motion, och jag inser nu det misstag, jag begått.
Undertecknad R i d d. - Se c r e t e r a r e: I anledning af Frih.
Boyes begäran anser jag mig böra upplysa, att så snart remiss af ett mål blifvit beslutad, uppsattes derom prot.-utdr. och justeras inför
Ståndet nästa pleni-dug, hvarefter, när allt hunnit utskrifvas, detsamma afskickas till Utsk., dit remissen skett.
Om samma dag anföranden afgifvas i ämnet, uppsattes häröfver särskildt prot.-utdr., sorn afven justeras i Ståndet och sedermera afsändes tillika med afskrift af anförandena.
Således förorsakas icke något uppehåll i remissen.
Jag hade ej arnat att vidare yttra mig; men då proposition blifvit begärd, anser jag mig ytterligare böra göra reda för mina åsigter af saken.
Man har sagt, att den i 49 §•
Riksd.-Ordn. lemnade rättighet att begära på bordet liar afseende endast på motioner; men hela sammanhanget visar tydligen, att bär menas alla slags yttranden och förnämligast anmärkningar vid motioner.
''Hvar och en allmän fråga, som första gången i något Stånd förekommer, skall, såvida ej Ståndet "enhälligt genast densamma till vederbörligt Utsk. förviser, "ligga pä bordet till nästa plenum, då remiss bör ske; dock "stånde hvarje ledamot öppet att öfver samma mål sig yt"tra, ” — — ”Om en genom muntligt anförande gjord framställning lägges på bordet,"
&c. Man linner, säger jag, af hela detta sammanhang, att det omnämnda muntliga anförandet närmast afser anmärkningar, som göras vid allmänna frågor, då de skola remitteras.
Vidare stadgas i samma §., att det bordlagda "muntliga anförandet bör till protoc. dicteras och afskrift '■'deraf till bordet aflemnas.”
Detta stadgande har tillkommit för att bereda den, som begärt yttrandet på bordet, tillfälle att genast kunna deraf taga kännedom, utan att behöfva afvakta - prolls justering.
Jag bör nämna, att jag anser den af Ilr v.
Hohenhausen begärda proposition vara lika litet grundlagsenlig, som Frih.
Boyes motion i samma anda.
Jag tror 324 Den 3 Mars f. m. således, att hvarken proposition eller motion kan göras, och att Hr Gr, o.
Landtm:s förklarande af sin mening är tillräckligt.
I lnifvudsaken af formfrågan har jag från början trott grundlagen icke vara fullt tydlig, hvarföre man ej heller bestämdt kan pasta, att den antagna praxis är stridande deremot.
Af denna anledning har jag yrkat endast ett tyst medgifvande; oell jag skulle önska, att 11. o. Ad. ville, så sparsamt som möjligt, begära anmärkningar på bordet, emedan, efter hvad Ridd.-Secret. upplyst, det alltid är tillfälle att ändå få kännedom af dem.
Det vill synas mig, som de, hvilka önska få anmärkningar särskildt bordlagda, uteslutande fästa sig vid 49 §• af lliksd.-Ordn., med förbigående af 48 §■
Om det skulle tillåtas mig fälla omdöme öfver grundlagens tydlighet eller otydlighet, skulle jag vilja anse 49 §• ensam för ej blott otydlig, utan till och med obegriplig; men 48 §. gör den klar, förutsatt likväl, att 49 §• ej kan upphäfva 48 §.
Den förra afser endast motioner; ty om anmärkningar blifvit lagda på bordet, måste de, för att komma derifrån, blifva föredragna, och således skulle de nödvändigt vara upptagna bland föredragningsämnen i 48 §., hvilken Frih.
Cederström alldeles hoppat öfver, så vida jag riktigt uppfattat Frihrs yttrande; hvarom jag dock är osäker, emedan jag icke hörde det väl.
Cronhjelms önskan att afskaffa bordläggningen genom tyst begifvande kan jag ej biträda, emedan jag, dessa tysta begifvanden i all ära, icke känner sättet för deras upprätthållande.
Jag hoppas, att saken blir lättast afgjord, om Hr Gr. o. Landtm, behagar gifva tillkänna, hvad hans mening är.
Enligt föredragningslistan är det Hr Hjärnes motion, som nu skulle discuterats, och vi hafva likväl för mer än en timme sedan aflägsnat oss derifrån, hvartill numera icke linnes anledning, då motionären frånträdt sin begäran om bordläggning af de framställda anmärkningarna.
Boyes framställning är en egen motion för sig; hvarföre jag yrkar, att företagandet deraf må uppskjutas, tills dess tur kommer på ordningslistan, och att vi må öfvergå till de ämnen, som ännu linnas der uppförda.
Jag vill ej förlänga discussionen, utan återtager min motion, ehuru jag tror, att vi vunnit mera, om vi fått något bestämdt i det ämne, hvarom fråga uppstått.
Jag beklagar, att jag är nödsakad ännu en gång yttra mig i denna fråga.
Hr Riben har sagt, att ingenting annat, än hvad som står i 48 §.
Riksd.-Ordn., skulle kunna föredragas och upptagas. 1 5o §. stadgas likväl: ”Ingen tillåte sig personligen förolämpande uttryck; ”sker Den 3 Mars f. ra. aa5 ”sker det, pröfve Ståndet” &c. Detta lärer väl få lof att upptagas, oaktadt det ej kan få namn af mål.
För att rätt förstå grundlagarna bör man betrakta dem i sin helhet och i sammanhang, men ej sönderrycka dem.
Jag anser obestridligt, att den ifrågasatta bordläggningen bör ske.
En värd talare har påstått, att bordläggning af anmärkningar mot en motion ej kunde särskildt äga rum, emedan detta ämne ej finnes upptaget bland dem, som i 4b §•
Riksd.-Ordn. förklaras vara föremål för föredragning; hvarföre ock ett sådant bordlagdt mål ej skulle kunna från bordet upptagas tillföredragning.
Men i 4g §.
Riksd.-Ordn. säges bestämdt, att åtminstone ”fråga om "eller hvart remitteras bör” kan bordläggas till nästa plenum och följaktligen äfven då till föredragning upptagas, oaktadt den icke hör till någon af de fyra kathegorierna i 48 §.
De särskilda stadganden, som strida mot 48 §., äro derföre icke mindre giltiga; de äro nemligen undantag från den allmänna regeln.
Hr Riben: Af Frih.
Cederströms sista yttrande märker jag, att jag rätt uppfattat bans första.
Jag öfverlemnar åt en hvar att afgöra, om det, som 5o §. upptager, eller personligt förolämpande, kan inflickas bland de i 48 §• omnämnda föredragningsämnen.
Det förra är helt och hållet reglementarisk! och kunde likaså gerna stå i Ridd.-Ordn.
Jag kunde ej föreställa mig, att dessa begge ämnen skulle kunna sättas i parite' med hvarandra. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde proposition å remiss till StatsUtsk. af Hr
Hjärnes motion tillika med de i anledning deraf afgifna yttranden.
Jag får vördsammast hemställa, om icke de yttranden, som röra formfrågan, kunde skiljas från sjelfva saken och undantagas från remissen.
Jag nödgas begära, det Hr Gr. o. Landtm, täcktes förklara sin mening, huruvida anmärkningar kunna bordläggas eller icke; eljest skulle det kunna hända, att vi i nästa plenum få en lika vidlyftig discussion härom.
Och i fall det, för att få en sådan förklaring, nödvändigt fordras, att något anförande skall vara hegardt på bordet, anhåller jag, att Frih. v. Dubens nyss afgifna yttrande måtte bordläggas.
Jag önskar endast fästa uppmärksamheten på, att remiss redan blifvit beslutad af Hr Hjärnes motion jemte alla dervid gjorda anmärkningar. H.
Ad. biföll, hvad Hr Cederschjöld föreslagit, att utur den till Stats3 H. 29 aaS Den 3 Mars f. m.
TJtsk. i detta ämne afgående remiss borde frånskiljas allt, hvad som rörde den nyss ventilerade formfrågan.
I anledn, af Gr.
Cronbjelms nyss framställda begäran förklarade H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm., att Frih. v.
Diibens anförande kom att hvila på bordet.
Hr Riben: R. o.
Ad. har redan beslntat remiss af Hr Hjärnes motion med dervid gjorda anmärkningar.
Bland detn är äfven Frih. v.
Diibens yttrande; och sedan beslutet blifvit med klubbslag befästadt, hemställer jag, om samma yttrande kan skiljas från de öfriga, och bestrider sådant för min del.
Jag är förekommen af Hr Riben uti bestridande, att Frih. v.
Diibens anförande kan bordläggas, hvilket lärer vara för sent, då remiss redan är beslutad.
För att af Hr Gr. o. Landtm, få den förklaring, som jag ansåg vara af vigt, måste jag, efter Hr Hjärne återkallat sin begäran om bordläggning, framställa en dylik begäran i afseende på Frih. v. Diibens yttrande; men sedan jag vunnit mitt ändamål, afstår jag nu från denna min begäran.
Frih. v. Diiben: Gr.
Cronhjelm har begärt mitt i dag afgifna muntliga yttrande på bordet.
Jag får i anledning deraf hemställa, om memorial derom behöfver sammanfattas, då det oförtöfvadt skall ske.