Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta är icke min tanke, och således behöfves, såsom Hr Landtm, äfven nämnt, icke något beslut öfver premisserna.
Hela den dilemma, hvaruti Const.- Utsk:s-frågan vid denna riksdag kommit, härleder sig der - Den 8 Maj f. m.
G3 ifrån, att man i Consl.Utsk. icke gifvit akt på eller ock undertryckt de stora majoriteternas mening, och att man gjort en liten obemärkt slingerbult, om jag så får uttrycka mig.
Då man genom de af Consl.Utsk. i denna fråga först framställda voter:s-propos:r kommit i ett tvetydigt förhållande, torde det vara förlåtligt, om R. o. Ad:s stola och ofantliga majoritet icke låter taga från sig önskan att, då man godkänner voterts-propostn, åtminstone med alla sorters o uttryckligen ogilla de framställda premisserna.
Sedan Ur von Hartmansdorff nu skriftligen aflemnat sitt förslag till contra-propos., bIef det uppläst och af R. o. Ad. såsom contra-propos., antaget, så lydande:
Vinner nej, godkänner Pi. o. Ad. sjelfva voter:s-propos:n, men med uteslutande af premisserna dertill, hvilka R. o. Ad. finner endast böra läggas till handlingarna.
Jag vill blott till prof. bafva än förd t, att jag icke anser den nu antagna conlra-propos:n uttrycka hvad jag egentligen hade önskat att R. o. Ad. skulle yttra, ty alt liigga betänk, till handlingarna blir i alla fall en följd äfven af bifall till ja-propos:n. Frih.
Rehbinder instämde med Gr. Horn.
Jag anhåller att lill prot. få för klara, att jag icke är i tillfälle att kunna votera hvarken ja eller nej vid denna votering, emedan jag bestrider lagligbeten af nej-propos:n i Utsk:s förslag, och den finnes inbegripen i båda proposma.
Gr. von Platen förenade sig med Frih. Cederström.
Jag kan icke underlåta att för ena mig med Frih.
Cederström, men tycker att saken är obetydlig.
Upplästes till justering och godkändes följande voter:sproposition :
Den som godkänner den i Const.Utsk:s mern.
N:o io5 föreslagna voter:s-propos,. voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, godkänner R. o. Ad. sjelfva voter:s-propos:n, men med uteslutande af premisserna dertill, hvilka R o. Ad. finner endast böra laggas till handlingarna.
Ja — 3i.
Nej — G8. II. Ex. Hr Gr.
De la Gardie, Jacob: I följd af 64 Den S Maj f. in. del förtroende R. o. Ad. behagat visa mig atl välja mig till ordförande i Ridd.direclrn, hafva flere af de ledamöter, soin här i Slockholm nästa år ämna sammanträda med andra veltenskapsmän från Sverige, Norrige och Danmark, vändt sig till mig med förfrågan om de kunde fa begagna Riddarhussalen såsom samlingsrum vid deras sammankomster.
Ridd.- dirrcl:n liar visserligen, enligt sin instruction, rättighet att bifalla framställningar af sådan beskaffenhet, men dä den för det närvar, har den lyckan att hafva sina principaler bär närvar., har dea trott sig böra hos dem sjelfva anhålla om bifall till den gjorda begäran.
Jag tror icke det kunna bestridas alt ändamålet är godt, och får således anhålla om propos. till ett sådant bifall.
Det lär visserligen icke kunna vara mera än en gemensam röst hos alla att med mycket nöje lemna detta rum till i fråga var. sammanträde, men dervid borde likväl det förbehåll göras, att denna begäran förfaller, ifall icke R. o. Ad. nästa år vid den tiden skulle vara åtskiljde, hvilket väl skulle kunna hända, ifall icke ja vinner vid den förestående voteringen i förstärkt Const.Utsk.; ty i sådant fall kunna vi lå sitta och en gång i hvaije vecka emottaga förslag från Consl.Utskottet. II.
Ex. Hr Gr De la Gardie:
I anledn. af den an mäikn.
, som enskildt till mig blifvit gjord af en ledamot, att jag undei låtit anhålla att Riddarhussalen för det ifrågasatta ändamålet skulle få begagnas kostnadsfritt, får jag, jemte framställande af denna begäran, nämna, att sammanträdet kommer alt äga rum sommartiden, så att ingen eldning kommer i fråga.
Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. att tillåta de nästa år här i Stockholm sammanträdande lärde atl, såvida riksdag då ej inträffar, kostnadsfritt få begagna Riddarhussalen till hållande af sina sammankomster.
Ånyo föredrogs och bifölls StatsUtsk:s den 3o sisth April och den 5 dennes på borde lagda mern.
N:o 497» mef! ytterligare förslag till reglemenlariska föreskrifter för Riksg.- cont:s framtida förvaltning.
Ii. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. m.
Lör D e ii 8 M j e. m. 65 Lördagen den 8 Maj .84..
Justerades 5 prot.utdr. för denna dag f. m.
Till pröfning företogs Lag- saini Allm.
Besvärs- och F.kon.Utsk-.ns den 3o sisth April och den 5 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 71, i anledn. af erhållen återremiss å Ulskins betänk.
N:o 34, ang:de väckta motioner om förändring af landtmäteritaxan.
Ulsktn hafva helt knapphändigt afviltrat ifrån sig de emot det förra belänk. så väl inom detta Hus som hos BondeSt. gjorda anmärkn:r, och TJtsktn hafva i sitt första betänk, lika summariskt behandlat frågan.
Utsktn hafva likväl uppfattat en annan sak, nemi. rättigheten att uppgöra accorder med landtmätare för deras förrättningar.
Denna rättighet kunde vara nyttig i den händelse, att icke skiftesstadgan tvang hela sämfälligheter att underkasta sig skifte, om den minsta lägenhet i en samfällighet det yrkar.
Om, säger jag, detta vöre borta, och den som skifta ville ägde vitsord för att få sin del utbruten, så skulle jag icke hafva något emot accorder; men i det skick, hvaruti skiftesstadgan sig nu befinner, kan jag ej annat än afstyrka detsamma, äfvensom jag ej kan annat än underkänna livad som yttras om obelåtenheten, hvarför jag anhåller om afslag å Ulsk:ns begge betänkanden.
Hr Lagerstråle, Gustaf Ludolph:
Om jag erkänner, att det ligger någonting oegentligt i uttrycket alt obelålenheten vore allmänt erkänd, utan alt tillika uppgifves hvilka stadganden, som dermed afses, anser jag likväl det gjorda förslaget att accorderna må få blifva fria vara både lämpligt och nyttigt.
För närvarande är rättigheten att afstilla accorder inskränkt på två sätt, nemi. att accordet icke får öfverskrida taxan, oell att accordet skall uppgöras efter de grunder, hvarpå sjelfva landtmäteritaxan livi lar.
Sknla accorder kunna blifva nyttiga, så är det nödvändigt, alt de som accordera, må äga rätt att derför nyttja så enkla grunder alt de sjelfva lätt kunna controllera arfvodels uträknande efter dem.
Huruvida åter ett förbud i detta afseende vore nyttigt, synes bero på jordägnrnes i allmänhet insigt alt bedömma ett accords förmånlighet eller icke.
Utsk:n hafva föreslagit en controll, nemi. den att landtmätare ska II vara pligtig att redogöra för grunderna och uppgifva i runda summor huru arfvodet efter taxans högsta neli lägsta beräkning skulle utfalla.
Om ej detta stadgande ensamt anses tillräckligt alt förekomma missbruk, så kunde andra con2 5 H. q 66 Den 8 Maj c. ra. trollér tillika föreskrifvas, t. ex. att landtmätare bor, vid fråga 0111 accords träffande, äfven uppläsa taxan.
Sådana detaljer anser jag dock ej behöfligt att nu fästa sig vid, emedan de kunna tilläggas vid frågans ytterligare behandling innan den af K.
M. afgöres, hvaremot jag anser det vara af desto större vigt att få veta, huruvida Representationen anser att accorder böra vara fria eller icke fria, och anhåller derför om propos. till bifall å Utsktns betänkande.
Det torde måhända anses förmätet att yttra sig i motsats till en man af yrket} men jag gjorde redan anmärkn:r då betänk.
Wto 34 första gången förevar, och anser mig nu, enär Utsktn icke derpå fästat något afseende, böra dem till en del upprepa. 1 Utsktns förslag innehållas tvänne liemställanden lill beslut — ito att "R.
St., med anmälan om de emot landtmäteritaxan framställda anmärkntr, måtte hos K. M. i underd. anhålla, det nämnda taxa må underkastas ett förnyad t öfverseende och de förändringar deruti vidtagas, som af billighet och behof påkallas.”
Hvilka äro dessa förändringar?
Det hafva Utsktn icke uppgifvit, utan säga tvertom, sedan de omförmält inotionärernes framställningar, ”att Utsktn, som till bestämmande af sitt omdöme jemväl inhemlat sakkunnige personers yttrande, härigenom det utlåtande i ämnet meddela, att Utsktn väl funnit de af molionärerne anförda exempel icke egentligen gifva stöd åt de gjorda anmärkntna emot landtmäteritaxan, enär betalningen icke är bestämd för hvarje ägofigur, utan för hvarje tunnland, det må innehålla flera eller färre ägofigurer, och arfvode! af i rtdr btco för 1000 alnar innefattar icke allenast mätning af vägar och hägnader, utan äfven deras taxering och delning, sammanträden med delägare och prolocollers författande i concept, samt anses, oaktadt dertill bör erläggas 8 sk. btco för hvarje delägare, lemna så ringa förtjenst åt landtmätaren, då delägarne äro många, att desse sjelfmant tillskjutit gratificationer, för att någorlunda ersätta hans besvär; men då obestridligt är, att en allmän obelåtenhet med denna taxa äger rum, och att densamma är för jordägarne tungt tryckande, mindre måhända genom att vara i allmänhet för hög i sina bestämmelser, än genom ofullständighet och tvetydighet i grunderna för beräknandet af kostnaderna, anse Utsktn angeläget, att anledningarna till missnöjet undanrödja?.”
Om man förklarar sig missnöjd, så bör man veta hvarför roan så är.
Eljest är det, såsom jag tog mig friheten säga förra gången, likaså beskaffadt med Utsktn och skall blifva det med Ständerna i allmänhet, som med en okunnig menniska, hvilken klagar öfver att vara sjuk, och hvilken, på tillfrågan hvari sjukdomen består, icke vet att derför redogöra, utan svarar att han har ondl i hela kroppen.
Det är just detsamma, som Utsktn nu säga om landtmäteritaxan.
Jag hem - Den 8 Maj c. m. slnHer, om det är Ständerna värdigt n11 så förfara.
Jag kan oj råda R. o. Ad. dertill, utan anhåller att Ståndet mätte nfslå Utskrns framställning.
Angtde det andra eller sednare förslaget, att Ständerne borde uttrycka den åsigt, att fria accord mellan jordägare och landtmätare skulle tillåtas, halden föregående talaren redan anmärkt, att accorden ej få öfverskrida taxan, eller att de ej få vara högre, men väl fägre än densamma.
Hvad innebär åter detta?
Jo, detsamma som apothekaretaxan, att utöfver henne får man ej betala, men väl derunder.
Ett sådant förhållande måste ingifva alla den tanken att taxan är för hög, emedan en apothekare kan, utan skada, lemna medicamenter för bättre köp, än taxan utsätter.
Af samma skäl måste äfven landtmäterilaxan vara för hög.
Jag betviflar att de fleste af allmogen, som begagna landtmätare, hafva insigt nog till att uppgöra accord med landtmätarne så, att accorden blifva fördelaktigare för de betalande, än sjelfva taxan.
Jag afstyrker således bifall äfven till denna sednare del af förslaget.
Är taxan för hög, och de embetsman, som äro vid Geneial-Iandtmätericontoret anställde, ej kunna neka att så är, bör rättelse i detta afseende begäras hos K. M. Men att
Ständerne skulle på måfå göra en framställning sådan som denna, anser jag vara alldeles onyttigt och opassande, hvarför jag anhåller om afslag å detta betänkande.
Hr Lagerstråle:
Jag måste hafva uttryckt mig mycket otydligt, då jag förra gången hade ordet, eftersom Hr von Hartmansdorff misstagit sig om min mening.
Den nuvarande taxan innehåller just att accorder medgifvas, men under taxan, hvarjemte den bestämmelse deruti finnes, alt om ett accord uppgöres, så skall det ske på samma grunder som taxan utstakar.
Sådant detta stadgande nu är, anser jag icke att det gagnar, hvaremot fria accorder skulle blifva destomera gagneliga, emedan taxan, då den skall uppgöras efter de resultater, som blifva upptagna och synliga i beskrifningen till chartan, ej kan uppgöras så att landtmätaren ej i många fall skall få för litet och i andra för mycket.
När taxa finnes, står det en hvar fritt att ingå accord; men att förhindra accorder, hvarigenom ömsesidig belåtenhet kan uppstå, anser jag ej vara rätt.
Jag skulle således önska, att R. o. Ad. ville bifalla den del af betänk., som innehåller tillstyrkan att accorder mätte blifva fria, såsom ett medel att jemka taxan.
Cederström, Thure:
Om jag hade varit närvarande när de sammansatta Utsk:ns betänk.
N:o 34 första gången föredrogs, så skulle jag ej underlåtit att framställa de anmärkntr emot den nuvar. taxan, som jag funnit bort blifva föremål för Utsktns bepröfvande; men då sådant icke skett och Utsk.-ns betänk, nu för andra gången är inne, och det nu ej är lämpligt att framställa anmärk n:r deremot, så GS Dun 8 Maj e. m. vill jag derifrån afstå, förenande mig med deni soin begärt afslag å betänk., derföre, att om landtmätare skulle tillåtas att få ingå i aceorder oell taga betaldt utöfver livad taxan innehåller, så skulle allmogen blifva mycket lidande, emedan den ej har insigt att bedöm ma huru mycket en landtmätare bör hafva för en förrättning, och denne troligen ej underlåter att taga betalning utöfver taxan, hvilket händer nu fastän bestämd taxa finnes: detta bevises bäst af de inånga rättegångar, som vid häradsrätterna afdömmas öfver af landtmätare för deras förrättningar för högt beräknade arfvoden; derföre, och som jag tror att Utsklns förslag endast skall leda till fördel för landtmätarne, yrkar jag afslag derå.
Jag vill blott anmärka, att hvad Frih. Cederström, Thure, yttrat, synes just bevisa behöfiigbeten af fria accorders medgifvande för att undvika rättegångar.
I öfrigt anhåller jag att Hr Frih. o. Landtm, ville dela proposm i sine delar, hvaraf den första må omfatta Utskms klagan öfver obelåtenheten med den nuvar. taxan, och dem, sednare, tillstyrkandet af fria aceorder.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att betänk.
N:o 71 endast innehöll ett vidblifvande vid Utskms i betänk.
N:o 34 framställda förslag.
Då nu en ledamot begärt, att detta måtte, vid proposms framställande, delas; hemställde Hr Landtm,, om R. o. Ad nu behagade bifalla första delen deraf, eller all R.
St., med anmälan om de mot landtmäteritaxan framställda anmärkmr, måtte hos K. M. i underd. anhålla, det nämnda taxa må underkastas ett förnyadt öfverseende, och de förändringar deruti vidtagas, som af billighet och behof påkallas.
Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att ja öfverröstat nej.
Hr von Hartmansdorff begärde att få veta hvad beslut de öfriga Stånden faltat i anledn. af utlåt.
M:o 71.
Ridd,Secret. tillkännagaf, att ingen underrättelse derom ännu från något af RiksStm ankommit.
Upplästes till justering och godkändes följande voter:sproposition; Den sorn bifaller den delen af Lag- och Ekon.Utskms i betänk.
N:o 34 framställda förslag, som angår en und. anhållan till K. M. 0111 landtmäteritaxans öfverseende, voterar ia» den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslås ofvannämnda del af ifrågavar. förslag.
Den 8 Maj e. m. <>9 Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 14.
Nej — iq.
Hr Frib. o. Landtm, hemställde nu, om R. o. Ad. behagade bifalla sednare delen af Utsk:ns förslag, eller att R.
St. böra uttrycka den åsigt i afseende på fria accorder emellan jordägare och landtmätare, sorn af Utsk:n i betänk, blifvit framställd.
Uppå derefter framställd propos. blef nyssnämnda sednare del af förslaget af R. o. Ad. afslagen.
Vidare föredrogs Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.- Utsk:ns den 3o sisth April och den 5 dennes på bordet lagda mern.
N:o 72, i anledn. af RiksSt:ns beslut i afseende på förslaget till förnyad förordning, angrde grunderna och villkoren för hemmansklyfning, samt afsöndring af jord eller andra lägenheter lian hemman. R. o. Ad. heslöt att detta mål skulle punktvis pröfvas. 1 cap. 2 §:n.
Hr von Hohenhausen, Michael
För att icke upptaga tiden med något vidlyftigt ordande i afseende på Ulskins förklaring, som skall vara en motbevisning till hvad R. o. Ad. beslutat, torde det göra tillfyllest att erinra, att BorgareSt., på R. o. Ad:s inbjudning, antagit samma ordställning, som R. o. Ad. för sin del beslutat och hvilken LJtskm förmoda att detta Stånd nu skall frånträda.
Det torde således icke vara lämpligt att ingå på Utsk:ns inbjudning, utan vara bäst att qvarblifva vid det en gång fattade beslutet samt godkänna voter:s-propos:n. Hr Palmcrantz, J o h. Mauritz:
Då den föregå ende talaren endast yttrat att R. o. Ad. borde vidblifva sitt förra beslut, utan alt hafva vederlagt de skäl, som Utsk:rr för sin inbjudning anfört, föreslår jag att
Ståndet ville antaga samma inbjudning.
Jag finner ej skäl att begagna främmande ord i en författning, då man så lätt, som i förevarande fall är händelsen, sådant kan undvika.
Jag ber att få fästa den föregående talarens uppmärksamhet derpå, att orden "utskylder” och ”allmänna onera” äro lika användbara, men beteckna ej detsamma; ty uttrycket ”allmänna onera” innefattar något mera än ”utskylder,” och derföre bör termen ”allmänna onera” bibehållas.
Jag tillstyrker antagande af voter;s-propos:n.
Jag vill blott erinra, att om denna sak taltes nära i tre timmars tid, då ärendet förra 1° Den 8 Maj e. m. gången förevar innan R. o. Ad. faltade sitt beslut, hvarföre jag tycker det ej vara skäl att derifrån vika, då Utsk:n ej kunnat uppgifva något skäl till ett sådant afvikande.
I anledn. af begäran utaf Hr von Hartmansdorff, Aug., att få veta hvad beslut RorgareSt. öfver denna punkt af mern.
N:o 72 fattat, tillkännagaf undert.
R i d d. Se c r e t., att ingen underrättelse från något af RiksStm ännu ankommit rör.‘de deras beslut öfver detta memorial.
Så vidt jag vet är ingen fråga förhanden, för hvilken förstärkt Ekon.Utsk. skulle behöfva väljas och rösta.
Jag underställer delta Högh Stånd, om den fråga, som nu utgör föremål för öfverläggning, är af den vigt att hon bör vålla den tidsspillan, som val af ett förstärkt Ekon.Utsk. och dess omröstning förorsaka.
Den ena af förevar, frågor är den, om man skall begagna ordet ”underhållas” i stället för att ”hafva sin bergning.”
Ingen måtte anse detta vara af sådan vigt, att man bör göra så stora tillrustningar derför.
Den andra frågan är, huruvida man skall säga ”ut sky Ider” eller ”allmänna 0 nera.” Konungen har i sitt förslag begagnat ordet ’'utskylder.
” När Konungen trott sig kunna göra det, så tyckas Ständerne lämpligen kunna begagna samma uttryck, utan att fästa den stora vigt vid orden ”allmänna onera,” som här yrkas.
Jag tror mig hafva sagt detta när saken förra gången förevar, förnyar detsamma nu och anhåller att. R. o. Ad. ville antaga inbjudningen, då man komme lättast ifrån all onödig tidsutdrägt med val och omröstning.
Jag trodde att den striden inom R. o. Ad. skulle vara slutad, och hemställer, huruvida det är lämpligt att vi nu frångå vår mening, innan oss blifvit bekant huru BorgareSt. beslutat häröfver, då detta
Stånd just till följd af inbjudning instämt i R. o. Ad:s förra beslut.
För öfrigt får jag anmärka, att det ej är blott för denna fråga, som ett förstärkt Ekon.Utsk. erfordras, emedan här äro ganska många punkter alt votera öfver.
Det var jag som föreslog att R. o.
Ad. skulle begagna orden ”hafva sin bergning” 1 stallet lör ordet ”underhållas” och framställde gilltiga skäl för delta utbyte.
Jag förblifver visserligen vid den tanken, att detta uttryck är riktigare; roen då numera två Stånd antagit den förändring i 3 §:ns redaction, som jag likaledes föreslagit och som gör det mindre vigtigt alt hafva denna § litet sämre eller bättre redigerad, så, ehuru jag visserligen förblifver vid den egenkära tanke, alt den af mig föreslagna samt af R. o. Ad. godkända redactionsförändringen är bättre, likväl, och då detta icke under nuvar. förhållanden kan verka så menligt som det förut synts, samt för alt undvika behöflighelen alt välja förstärkt Ekon.Utsk., D c 11 8 Maj c. m. stall jag för min del ej hafva något emot alt R. o.
Ad. antager inbjudningen.
Jag trodde det vara öfverflödigt att bär upptaga till vederläggning hvad Utsk:n behagat yttra i afseende på bemärkelsen af allmänna onera, samt att det vore för R. o.
Ad. klart, att med denna term förstodes alla slags servituter; men då jag hör att Hr von Hartmansdorff anser det vara likgilltigt att behålla förenämnda term i stället för ”utskylder,” så får jag fästa uppmärksamheten på att TJtsk;n, tverlemot verkliga förhållandet, tillåtit sig att säga det allmänna onera utesluta vissa enskilda servituter och bördor, såsom frälseräntans utgörande m. m., hvilka äro vid en del hemman fästade.
Hvad vill detta säga annat, än att Utsk:n icke känna hvad med allmänna onera förstås i Svensk kameral-lagstiftning?
Det finnes ej något slags servituter, som ej äro inbegripna i uttrycket allmänna onera, hvarmed förstås byggnadsskyldighet, skjutsskyldighet, rustningsskyldighet, m. e. o. alla slag af skyldigheter, som hemman i Sverige åligga kunna.
Nåväl! när Utskm genom en på sidan om förhållandet framställd fras vill låta förstå, att det kan vara likgilltigt hvilken term som begagnas, anser jag det vara af vigt, att R. o. Ad. tillrättavisar de Högh Utskm derigenom, att R. o. Ad. vidblifver sitt beslut, såsom stående i öfverensstämmelse med verkliga förhållandet och bibehåller termen ”allmänna onera.”
Det skälet att ordet ”utskylder” blifvit begagnadt i den K. proposm betyder ingenting; ty en term kan likaväl oriktigt begagnas i en K. propos., som i ett Utsk:s betänk., och Konungen har ej på detta ord gifvit någon definition, som står i strid med förhållandet.
Jag tillstyrker att R. o.
Ad. måtte vidblifva sitt beslut.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga den till Ståndet gjorda inbjudning.
Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverröslat ja.
Uppå derefter framställd propos. blef voter:s-propos:n af R. o. Ad. godkänd. i cap., 3 §:n.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att i denna punkt, såvidt han erinrade sig, vore ett tryckfel; här stöde nemi.— ”kan en åbo af andra orters allmänna näringar” etc., då det borde heta — ”andra orters allmänna näringar” etc.— och torde R. o. Ad. i öfrigt finna, att Utsktns yttrande i denna del icke erfordrade någon åtgärd. i ca p., 8 §:n, i mom.
Det synes mig besynnerligt 72 Den 8 Maj e. m. att Utsk:n har förklara en sak vara förfallen, när R. o. Ad. oell ett annat
Stånd antagit denna sak genom beslutad förändring af en §.
Ulskrn säga — ”Då emedlertid detta tillägg icke blifvit af de öfriga tvänne Stånden godkändi, men §:n eljest är volden af samtliga RiksSttn gillad, lärer frågan om nämnda tillägg komma att förfalla.”
Det är just oell endast med denna förändring, som R. o. Ad. bar antagit den §:u, oell ingenting berättigar TJtsk:n att förklara luiru R. o. Ad., tillägget förutan, beslutat, d. v. s. förklara det annorlunda än del blifvit fatladt.
Inom de förenade Bancoocli LagUtsktn liar belt nyligen en fråga varit före om privatbanklagen.
PresteSt. hade i afseende derå antagit ett särskildt mom. till en §, hvilket dock ej gjorde någon förändring inne i §:n, såsom här är händelsen; likväl ansågo sig de förenade Banco- och LagUtskln icke kunna förklara, att PresteSt. obetingadt antagit en §, vid hvilken Ståndet hade gjort ett tillägg af ett nytt morn., enär nämnda
Slånd dervid möjligen kunde hafva fästat som villkor att få sitt antagna mom. tillsatt.
Nu har R. o. Ad. antagit ifrågavar. § med förändring, och ett annat
Stånd har på skedd inbjudning äfven antagit samma förändring, de öfriga Stånden åter godkänt §:n oförändrad; således hafva tvåj
Stånd stannat emot två, hvadan och då frågan ej kan förfalla, emedan samtliga RiksStm beslutat här insätta en § iner eller mindre öfverensstämmande med hvad Utskrn föreslagit, måste jag yrka återremiss, på det att Utsk:n må uppsätta och till Stånden inkomma med förslag till voterts-proposition.
— Frånträder det Stånd, sorn förenat sig med oss, d. v. s. BondeSt., sitt beslut, då blir förhållandet annorlunda, nemi. 3:ne RiksSt:s bifall till Utskins förslag; men intilldess, och om så ej sker, anser jag det vara ett Utsktns åliggande, att i denna § uppsätta och afgifva voterrs-propos., i hvilket ändamål, sade jag, återremiss af mig begäres.
Lika med den sista talaren får jag yrka att voter:s-propos. måtte uppsättas i anledn. af de skiljaktigheter, som förefinnas emellan de fyra Ståndens beslut i denna §.
Alla fyra Stånden hafva beslutat, alt den 8- §:tis i mom. skall finnas, och frågan derom kan således ej förfalla, hvadan Utsk:n förbisett stadgandet i y5 §:n Riksd.- Ordn., som i slutet lyder så här — ”är åter frågan af sådan beskaffenhet, att den ej kan förfalla, gånge såsom i 173 §:n stadgadt är.”