Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Så länge det kan tillåtas att transportera ostron och hummer med gästgifvareskjuts för gurmandernes i Stockholm räkning, så länge må det ock vara tillåtet alt med gästgifvaresk juts föra posten, på hvilkens fördröjda ankomst en massa af medborgares välfärd kan vara beroende.
Jag öfverlemna!' dock till R. o.
Ad. att bedomina, huruvida det kan vara lämpligt att låta ostron och hummer iG Den 5 Ma j. förtskaffas med gästgifvareskjuts, men förbjuda alt postföringen på enahanda sätt utgöres.
Jag är glad att på de skäl, som den siste talaren anfört, kunna anhålla om bifall till hvad Utsi.:n föreslagit.
Cederström har nemi. ansett att enahanda förhållande borde äga rum med dem, som fara med snäll— posten, som med dem, hvilka fara med gästgifvareskjuts.
Detta är just min öfvertygelse; men derföre vet jag icke luiru man kan föreskrifva, att den som skjutsar snällposten skall färdas efter en timme på milen, då alla andra resande nödgas använda i i timme på hvarje mil.
Man säger, att den som skjutsar snällposten erhåller 4 sk* högre betalning för hvarje mil, just derför att en kortare tid skall användas på densammas framforslande.
Det är godt och väl, ifall den skjutsande vill ingå derpå; men vill lian det ej, så ser jag icke huru han skall dertill kunna tvingas.
Jag anhåller om bifall till förslaget.
Man har talat om att snällposten skulle upphöra: det vore ledsamt, emedan denna post är af mycken nytta och hör derföre fortfara; men det är Staten, som bör betala dem som sysselsätta sig med något så nyttigt, som fortskafFandet af nämnda post.
Gr. Anckarsvärd, Carl Henr., instämde med Gr. von Platen.
Hr von Rosen, Georg:
Jag skulle tro, att det är någon skilnad emellan att skjutsa snällposten och att skjutsa resande, isynnerhet i afseende på tyngden.
Snällposterna medföra inga paketer, inga tidningar, utan endast bref af ett visst lodtal.
Om än snällposten skall förtskaffas på kortare tid än resande, så ligger deruti ingen obillighet; ty först betalas derför mera än vanlig gästgifvareskjutslega och sedan äro dessa poster så lätta, synnerligen ju längre de komma neråt landet, att jag åtminstone ej hört några klagomål öfver den raskare farten.
Jag ber att få instämma i hvad Hr von Rosen yttrat.
Hvad vidkommer frågan om uppgörande af accord, så räcka ej postverkets medel dertill, utan snällposlerna skulle i detta fall komma alt upphöra.
Jag vet ej hvarför man skall ingå med en und. anhållan, hvars eflerkommade skulle omintetgöra alltsammans.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla den nu föredragna delen af Utsktns utlåtande.
Ropades starka ja, blandade med nej.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna alt ja öfverröstat nej, begärde Hr von Hohenhausen votering.
Upp - Den 5 Maj. *7 Uppliistes till justering och godkändes följande voterrsp ro position :
Den som bifaller den del af Stals- samt Allm.
Besvärsocli Ekon.Utskms utlåt.
N:o 189, som angår snällposternas fortskaffande efter träffade öfverenskommelse!-, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslås ofvannämnda del af utlåt.
N:o 189.
Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 27.
Nej — 54-
Vid derefter fortsatt punktvis föredragning af utlåt.
N:o 189, blef allt livad Utsk:n i öfrigt föreslagit af 11. o. Ad. bifallet.
Ånyo föredrogs
Hr Liljenstolpes, Axel Fredr., den 28 sistl.
April på bordet lagda motion om ett årligt anslag af 100,000 rtdr b:co, att af K.
M. disponeras för hemliga utgifter.
Hr Frih. o. Landt m. yttrade, att då han icke kunde finna att 56 §:n Riksd.Ordn. medgåfve, att en sådan fråga som den nu föredragna må kunna remitteras till Utsk., ansåg Hr Landtm, sig icke kunna framställa propos. derå, utan hemställde, om R. o. Ad. skulle finna att motionen blott konime alt läggas till handlingarna.
Ehuru jag icke kan dela Hr Frill. o.
Landtmls nu uttalade åsigt, vill jag hvarken inlåta mig uti någon närmare undersökning af frågan, för att söka ådagalägga min grundlagsenliga rätt att få motionen till vederbörligt Utsk. remitterad; ej heller reservera mig emot det fattade beslutet; endast förbehålla mig rättigheten att framdeles, när cabinetlscassafrågan är afgjord, göra den framställning, hvartill jag af omständigheterna kan finna mig föranledd.
Föredrogos ånyo och biföllos StatsUtsk:s den 28 sistl.
April på bordet lagda utlålm:
N:o 49l> * anledn. af Hr Bagges motion om ett extra anslag af 4°°,ooo r:drb:co, att ställas lill K.
M:s disposition till lättade communicalioners befrämjande; N:o 492> * anledn. af Hr
Hegardts motion om ett extra anslag för loisväsendet.
Vid förnyad föredragning af StatsUtsk:s den 28 sisth April på bordet lagda mern.
N:o 493. med förslag lill ny 25 H. 3 r8 Den 5 Maj. instruction för R.
St:s revisorer öfver riksgäldsverket, Lief samma mern. ånyo lagdt på bordet af Ur Rosenblad, Bernh., och Hr Ehrenhoff, Gustaf Herman.
Likaledes lades ånyo på bordet, på begäran af Hr von Hohenhausen, Michael Silvius, och Frih. Cederström, Jacob, StalsUtsk:s den 28 sisth April på bordet lagda memorialer: N:o 494) mod förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande i:a afdeln. af det vid sista riksdag lör Riksg.- cont. utfärdade reglemente; N:o 49G med förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande ytde afdeln. af 1835 års reglemente för Riksg.- contoret.
Till pröfning företogs Bevilln.-, Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk:ns den 28 sisth April på bordet lagda utlåt.
N;o i5, i anleda, af gjorda anmärkntr vid förenade XJtsk:ns betänk.
N:o 7, angtde reglementariska föreskrifter för brännvinsbränningens utöfning, samt 0111 hvad vid försäljning af brännvin och beskattningen derå iakttagas bör. R. o. Ad. ansåg detta mål böra punktvis pröfvas. 37 §:n.
Utsk:ns förslag bifölls. 43 §:n. Gr.
Hamilton, Henning Ludv. Hugo:
Vid den förändring, som Utsk:n föreslagit i detta betänk., jemförd! med det förra i samma ämne afgifna eller betänk.
N:o 7, liar jag ingenting att anmärka, utan anhåller 0111 bifall dertill; hvaremot jag föranledes att göra en anmärkn. emot 43 §:n, sådan den förekommer i nyssnämnda betänk, och blifvit i del nu föredragna bibehållen, oaktadt de val grundade anmärkntr, som blifvit framställda.
Rättigheten att försälja brännvin, hvarom handlas i 1 morn., hafva Utsk:n nedsatt lill % kanna, och brännvinsminutering skulle således blott anses äga rum, då försäljningen understiger detta qvantum.
I sådant fall tror jag icke att någon brännvinsminutering kommer i fråga, då den, som säljer ett så ringa qvantum som ^ kanna eller ett ^-slop, ej kan anses soin brännvinsminuterare.
Jag förutser, att man, i stället för att minska krogarnes antal, skall göra hvarje försäljare af brännvin till en legitimerad krögare, oell jag anser, att detta minimum af \ k:a bör ökas till en kanna.
Jag kan så mycket mera instämma i den siste talarens yttrande, som man derigenom erhölle ett sätt alt förmå folk att supa ett halfstop i stället för ett jungfrumått.
Jag har den erfarenhet att det qYantuui brännvin, som en fyllhund kan få i sig på en Den 5 Maj. '9 förmiddag, ur en knuna, oell med anledning deraf hoppas jag att R. o. Ad. instiimmer med Gr.
Hr Ede »hjelm, Gillis:
Jag ber att få yttra n» hvad jag yttrade inom Utskm.
Jag tror alt detta tillstyrkande är ganska riktigt och att manga lagöfverträdelser till följe deraf skola alldeles upphöra.
Vi veta litet hvar, huru det går till på landet, der det ej tillätes att sälja under en kanna, eller alt en person, som ej lyder under egendomen, der han vill köpa brännvin och ej har råd att köpa en hel kanna, vidtalar någon af egendomens underhafvande att vid gården köpa det qvantum han åstundar.
Jag vet ej hvarföre man icke lika gerna kan gå öppet tillväga och tror att supandet snarare skall minskas genom rättigheten att få köpa ett ringare mått af varan, än genom åliggandet att köpa en hel kanna; ty det kan lätt hända, att den som har ett förråd af en hel kanna brännvin, tager sig en eller annan sup föi- mycket, just för den goda tillgångens skull.
Jag beklagar att jag ej kan förena mig med den sista talaren.
Jag tror alt denna frå ga bör granskas på 2:ne sätt, nemi. först med hänseende lill del moraliska inflytandet på allmänheten, och sedan såsom en rättsfråga, relativt till våra öfriga författningar om utminuteringsrätt.
När Sländerne lagt en särskild bevillning på utminuteringsrörelsen, så tror jag att det ingalunda vore rättsenligt alt lemna samma rättighet åt andra utan någon afgift.
Brännvinstillverkare!) betalar skall för sin tillverkning af varan brännvin, men ej för utminuteringsrälten, ty derför hafva Ständerne stadgat en särskild afgift.
Nu uppstår frågan hvar gränsen för utminuteringsrälten är uppdragen och hvarest handeln en gros börjar, och då tror jag i sanning, att den gamla författningen tillräckligen uppdrager gränslinierna.
Vill jag se saken på den andra sidan, eliel' det moraliska inflytande som en så lågsänkt försäljningsrätt kan hafva, så finner jag att derigenom de flesta bränneriet' skola förvandlas lill krögerier.
Detta är min erfarenhet, och jag kan ej anse det någonsin vara bra, att på delta sätt likasom inlocka allmänheten till supande.
Det är då bättre att hafva t. o. m. många krogar med sina vederbörliga skyltar, än att hvarje stuga skall blifva ett näste för fylleri och liderlighet.
Jag förenar mig med Gr.
Hamilton; ty skall hvem som helst få utminutera ett så ringa qvantum sorn ett halfstop brännvin, då blir hvarje bränneri en krog.
Hi' Westfelt, Nils:
Jag kan ej instämma med Gr. Hamilton.
Jag ber att få fästa den värde Grefvens uppmärksamhet på livart det skall leda, om jag t. ex. har 14 a i5 arbetare, som alla supa brännvin och ganska väl behöfva en sup för det stranga ai betets skull, men jag ej skulle få sälja Lill hvar och en af dem mindre lin en kanna.
Följden ao D e u 5 Maj.
Liefve, att de söpo destomer just derföre alt de tyckte sig hafva en stor tillgång, när de voro ägare af en hel kanna brännvin; ly så länge en sådan arbetare har af denna vara, så super han, och derföre anser jag det skadligt att ej tillåta försäljning af mindre qvantum än en kanna.
Jag anhåller alltså om bifall till denna punkt.
Hr Gripenstedt, Joli. Au g.:
Jag tager mig friheten alt understödja deras mening, som yrka alsing.
Man har anmärkt att det skulle leda till missbruk , om man ej finge köpa mindre qvantum brännvin an en kanna, nemi. på det sätt, att t. ex. en person, som ville köpa elt Halfstop, skickade någon underhafvande till den gård, der brännvin kunde få köpas, och detta må också någon gång blifva fallet; men jag anser det derför icke vara skäl, att efter ett sådant möjligt missbruk bestämma hela lagstiftningen i denna del; ty på det sättet skulle aila lagar kunna utdömmas, enär alla kunna öfverträdas.
Det kan väl vid första påseendet också synas orätt alt inskränka en persons rättighet alt försälja sin vara, men denna inskränkning är ej obehörig, då den bestämmes af ett större intresse eller den allmänna moraliteten, och det kan ej bestridas, att om hvarje brännvinstillverkare tillika får vara krögare, så skall ett sådant förhållande bidraga till fyllerilastens utbredande.
Försäljning af gift är ju äfven inskränkt, och en jemförelse dermed är icke så alldeles ur vägen.
Dessutom ber jag få fästa uppmärksamheten derpå, att brännvinsförsäljningen, i en så ringa qvantitet som ctl halfstop, kan gifva anledning till ett slags ockrande med varan; ty om en kanna brännvin t. ex. har sitt noterade pris af en r:dr, så går det likväl an att prångla ut halfstopet för 14 a 16 sk., och hvilken fart detta skall gifva åt den sköna hushehofshränningen är lätt att inse. —-
På dessa skäl anser jag mig mer än tillräckligt hafva motiverat mitt tillstyrkande lill afslag på denna punkt, med bibehållande af i855 års författning i stället.
I:Ir
Ed enh jelin:
Alt försäljning af brännvin till belopp af elt halfstop skulle förvandla den som sålde delta qvantum till krögare, och att således en sådan försäljning skulle utgöra elt intrång på krögares rättigheter, kan jag icke begripa, så mycket mindre, som krögare sälja brännvin supvis, och lika litet kan jag förstå hvarför man ej kan få köpa ett halfstop brännvin lika väl som ett halfstop cognac, kneif, arrack och dylika spirituosa.
Alt en sådan försäljning, som jag önskar malte medgifvas, icke medför särdeles olägenheter, derpå har man bevis, då här i Stockholm brännvin försäljes ej blott halfstopsvis utan äfven qvartersvis, och jag tror ej att man derför super mer här i Stockholm än annorstädes.
Det är orätt emot de fattiga att vilja neka försäljning af mindre qvantitet brännvin än en kanna.
Jag kommer ihåg den tid jag var subaltern och åt ur min mat - Den 5 Maj. 31 liemtare; jag hade då ej råd att köpa en kanna brännvin, men det hade varit hardt om jag derför ej kunnat få en aptitsup.
Man tyckes förblanda frågorna; rättigheten alt sälja, och rättigheten att köpa, är helt olika.
Jag har aldrig velat förhindra någon att köpa vare sig ett stop eller en kanna.
Frågan är, hvem som skall hafva rättighet alt sälja, då vi hafva en utminuteringsförfaltning, och då hemställer jag, om utminuteringsrätten kan sträcka sig utom skatten.
Om jag köper halfstopet elier kannan hos den ena eller den andra, så kan jag hushålla eller misshushålla dermed lika väl, men då en författning utgår under en period, då allmänna rösten temmeligen skarpt uttalar sin önskan om en måttligare förtäring af den skadliga drycken, så skadar det icke, om författningen gifver anledning till ett måttligare bruk af densamma, och denna anledning ligger i gränsen för utminuteringsrätten.
Jag förenar mig med Gr. Hamilton.
Ilr von Hohenhausen, Michael Silvius:
Jag yrkar bifall till Utsk:ns betänkande.
Hela frågan synes vara, huruvida kannan eller halfstopet har större inflytande på fylleriet.
Jag tror, alt så väl å landet som i staden skall man hushålla bättre med varan, om man får köpa brännvin halfstopsvis, än om det endast skall tillåtas alt köpa en kanna; ty en vägrad försäljning i minut är just det som uppmuntrar till lönnkrögeri.
När Sländerne borttagit det stadgande, som fanns i förra brännvinsförordningen, att äfven den som super brännvin får vittna om hvad andra supit, då har man äfven betagit medlet att hålla reda på lönnkrögare.
Jag är öfvertygad om, att hvad Utsk:n här föreslagit, långt ifrån att skada sedligheten , skall befrämja densamma, hvarför jag, som sagdt är, tillstyrker bifall lill denna punkt.
Mig synes att Hr von Rosen rätteligen utredt denna fråga, som är, huruvida man skall öka antalet af utminuteringsställen, der man kan få köpa mindre än en kanna brännvin, och utsträcka denna försäljningsrätt äfven till dem som tillverka nyssnämnda vara.
Deruti ligger frågan.
Rättigheten att köpa en sup eller ett halfstop brännvin är ingalunda någon betagen, men det skall ske hos den som har utminuteringsrätt.
Att sådan försäljning skulle tillåtas i hvarje bränneri, det synes mig vara mer än olämpligt.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:ns förslag i den nu föredragna punkten.
Då Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att nej öfverrösta! ja, begärde Hr Eden hjelm votering.
D c ii 5 Maj.
Upplästes till justering oell godkändes följande volerispropositiou:
Den sorn bifaller Bevilln.-, Lag- samt Allm.
Besyärsoch Ekon.Utskms i utlåt.
JN:o i5 framställda förslag till 43 §, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej bifalles samma förslag med den förändring, att i mom. af 43 §:n får följande lydelse: ”Försäljning af brännvin under en kanna vare, så i stad etc. — besörjer.
Jordbrukare må dock obehindradt kunna till underhafvande och så da ne personer, som hos dem förrätta arbete, försälja ett ringare qvantum, men icke under en fjerde dels kanna åt en hvar.’’
Efter voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer:
Ja — i5.
JNej — 6i.
Hr Edenh jelin:
På de skäl jag redan anfört, anhåller jag att få reservera mig emot R. o. Ad:s nu fattade beslut. 44, 45, 46, 53 och 56 §§:ne.
Utsk:ns förslag biföllos. 58 §: n. Hr Eden hjelm:
Då denna § redigerades, var jag ej närvarande i IJtsk.-n. Jag anser mig skyldig upplysa, att åtskilliga af dessa gästgifvaregården äro oförmögna alt erlägga 3 r:dr i bevillning för brännvinsminuteringsrättigheten.
Edler choleratiden t. ex., var jag tvungen alt anlägga flera sådana gästgifvaregården, skjutsombytningsställen eller hvad man må kalla dem, på det ätt läkare och prester skulle kunna komma ut i skärgården.
Trafiken är således på dessa ställen högst ringa, för att en så hög afgift som 3 rtdr skulle kunna erläggas för ntminntering af det brännvin, som på dessa ställen kan försäljas.
Jag tillstyrker alltså, att redactionen må förändras så, att taxeringsmännen må äga rätt att äfven kunna förminska denna afgift.
Under de förhållanden, som Hr Edenhjelm omnämnt, skulle jag underställa R. o. Ad., om icke det hästa vore att beröfva dessa gästgifvare helt och hållet rättigheten att försälja brännvin; ty den person, sorn heger sig ut på sådana vägar, der trafiken är ringa eller alldeles ingen, kan bruka den lilla försigtigheten, ifall lian nödvändigt skall förtära brännvin, att föra sin brännvinsflaska med sig i fickan.
Jag tror, att man i delta fall bör öfverlåta ål vederbör, taxeringscomile' ali bestämma D e 11 5 Ma j. afgiften vid sådana skjutsomby Iningsställen, och får föreslå alt redaetionen matie erhålla följande lydelse:
Sådana gästgifvaregårdar, hvilka anses endast som skjutsombytningsslällen, och på sådan grund uro ifrån bevillning efter 2 art. befriade, erlägga 3 r:dr, med rättighet dock för taxeringsmännen att denna afgift förhöja eller förminska.
[Jr
Eden hjelm:
Äfven jag hade önskat, attalia dessa s. k. sk jutsomby Iningsställen blifvit fria från bevillning; men som en och annan sådan lägenhet finnes, som kan hafva någon slags förtjenst, så tror jag alt det icke vore lätt att fritaga dem alla, utan bör detta få bero på vederbör, taxe1'ingseomitcs bepröfvande.
Ur Gripenstedt:
Det måste hafva undfallit de tvåöre sista talarne, att det står i innehafva roes af dessa gästgifveriet’ eget skön, enligt hvad de värde talarne sjelfve kunna finna, om de genomläsa Ulskrns förslag, att åtaga sig försäljning af brännvin; och då de sig en sådan försäljning frivilligt åtaga, är det väl icke för mycket att de derför erlägga en lämplig afgift.
Är trafiken alltför iinga, så kunna ju desse gästgifvare helt simpelt afsäga sig all rätt till brännvinsminutering och dermed all skyldighet till skatt.
Jag yrkar bifall på punkten, sådan den nu finnes föreslagen.
Ur von Rosen:
Jag tror alt den princip, som i denna punkt är följd, stämmer fullkomligen öfverens med den princip, som råder i hela bevillningsförfaltriingen, alt det nemi. bör bero på vederbör, taxerings- och pröfnings-comiteer att bestämma utgifternas lielopp mellan ett visst maximum och ett visst minimum.
Jag instämmer således i livad den siste talaren yttrat.
Hr Edenhjelm; Oaktadt livad Ur Gripenstedt anfört, tager jag mig friheten åberopa milt förra yttrande.
Sedan man funnit betänkligt att ingå på den lanke jag framställt, nemi. att beröfva dessa nya gästgifvare rättighet till brännvinsminutering, så instämmer jag med Hrr Gripenstedt och von Rosen, samt yrkar bifall till Utsk:ns förslag.
På det alt icke några svå righeter i afseende på principer i det här philosophiska betänk. måtte uppstå, föreslår jag att ifrågavar. afgift måtte bestämmas lill 2 r:dr; ty det kunde hända, att på sådana ställen, hvarom nu är fråga, det komme att supas ganska friskt, utan att Kronan erhölle någon afgift.
Uppå derefter framställda särskilda proposir, blefvo alla tre mom:n i Utsk:ns förslag till 53 §:n af R. o. Ad. bifallna. 60, 64 och 66 §§: n e.
Ulskins förslag biföllos.
Likaledes bifölls Ulskins slutligen gjorda hemställan, att, a4 Den 5 Ma j. i hvad nu ej blifvit förändradt och tillagdt, R.
St. malte antaga Utskrns i betänk.
N:o 7 framställda förslag.
Då nu ånyo föredrogs Const.Utsk:s den 3o sisth April på bordet lagda meni.
N:o loa, i anledn. af samtliga RiksSt:ns yttranden öfver Const.Utskrs memorial
Nris 68 och 85, blef det hegardt ånyo på bordet af Hrr Rosenblad, Bernh., och Lagerheim, Lars Magnus.
Likaledes blef ånyo bordlagdt, på begäran af Hr von Hohenhausen, Michael Silvius, och Frih. Cederström, Jacob, StatsUtsk:s den 3o sisth April på bordet lagda mern.
Nro 497* med ytterligare förslag till reglementariska föreskrifter för Riksg.contrs framtida förvaltning.
Föredrogs ånyo och lades till handlingarna StatsUlsk:s den 3o sisth April på hordet lagda meni.
Nro 49^) i anledn. af ett RiksStrs återremiss af Utsk:s utlåt.
Nro 44^» angrde ifrågastäldt lån för återuppförandet af en genom vådeld förstörd bro öfver Nissa-ån.
Ånyo föredrogs och bifölls Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Ulskrns den 3o sisth April på bordet lagda betänk.
N:o 67, i anledn. af väckta motioner om åtgärder till strömmingsfiskets i Bottniska viken upphjelpande, samt i sammanhang dermed om ändring och förklaring af fiskeristadgan den 14 November (766.
Till handlingarna lades, vid förnyad föredragning, Lagsamt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk:ns den 3o sisth April på bordet lagda memorialer: N:o 68, i anledn. af erhållen återremiss å Utskrns betänk.
N:o 5o, ang:de K. brefvet den ig Juni i83g, lörrde iakttagande vid skatteköp; N:o 69, i anledn. af erhållen återremiss å Utsktns betänk.
N:o 5i, angrde tiden hvarifrån författningar, sorn uppläsas från predikstolarna, skola anses gällande; N:o 70, i anledn. af erhållen återremiss å Utskrns betänk.
Nro 55, angrde tillämpningen å de utskiftade kronojiarkerna på Öland af K. förordn. om jordafsöndring.
Då nu ånyo föredrogos
Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utskms den 3o sisth April på bordet lagda utlåt.
Nro 71, i anledn. af erhållen återremiss å Utskrns betänk.
Nro 34, angrde väckta motioner örn förändring af Jundtmäteritaxan; och mein.
N:o 72, i anledn. af RiksStrns beslut i afseende på förslaget lili förnyad förordning, angrde grunderna och vill - Den 5 Maj. 25 villkoren för hemmansklyfning, samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman, blefvo de ånyo lagda på bordet, det förra af Hrr Rosenblad, Bernh., och von Hohenhausen, Michael Silvius, det sednare af Frihme Cederström, Thure, och Cederström, Jacob, samt Hr Westfelt, Nils.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då R. o. Ad. nu funne, alt, till följe af åtskilliga bordläggningar, föredragningsätnuena på listan för dagen tagit slut, anslaget till eftermiddagsplenum måste borttagas, enär all sammankomst då vore öfverflödig och onyttig, emedan några från Exped.- Utsk. inkomna förslag ganska väl hunne att ännu på f. m. för R. o. Ad. lill justering uppläsas; men innan Ståndets ledamöter aflägsnade sig, ville Hr Landtm, hemställa, örn icke Ståndet skulle finna tiden vara inne till förrättande af val utaf revisorer för de innan nästa riksdag förekommande revisorer af stats-, banco- eller riksgäldsverken. R. o. Ad. torde erinra sig det StatsUtsk. föreslagit att nästa revision skall äga rum innevar. år 184 * * då den nästa kommer alt inträffa år i843, eller 2 år efter den föregrde, och att till hvarje skola väljas 6 revisorer; och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. skulle behaga företaga nämnda val nästa Måndag, då tiden genom anslag närmare komme alt bestämmas.
Ropades i allmänhet ja, men Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, begärde ordet och yttrade:
Jag anhåller alt denna fråga må få hvila på hordet.
Landtm, yttrade, att då denna fråga icke vore af egenskap alt skola till Ulsk. remitteras, berodde det af R. o. Ad. om den skulle hvila på bordet eller ej.
Jag tror att en fråga, antingen den skall remitteras till Utsk. eller icke, kan, enb 4g §:n Riksd.Ordin, begäras på bordet, och reserverar mig derföre emot afgörandet af den nu vackta frågan.
Frih. Cederström, Jacoh:
Det äger visserligen sin riktighet, att man kan begära hvilken fråga som helst på bordet; men å andra sidan är det klart, att frågor, som ej iiio af beskaffenhet ali röra andra Stånd, ulan endast innefatta en hemställan till det Stånd, inom hvilket frågan blif vit väckt, såsom t. ex. den ifrågavar., icke behöfva begäras på bordet, såvida man ej vill åstadkomma ett uppskof med det omnämnda valet; och afstyrker jag således allt afseende å Hr Munck af Rosenschölds framställning.
Jag har redan åberopat och uttalat min lanke oni 49 §:*a Riksd.Ordn. och ber 25 II.
‘ 4 Dtn 5 Maj. blott att få erinra den värde Frih.