Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I enelid dä, olpckligtwis, hagen att blifwa Ledamot as Ämbetsmanna-Clasien sä öfwcrwäldigat sunda förnuftet, att man ej inser hwadj gagn och nytta Staten har, af de medborgare som egna sin tid, till sädane kunskapers winnande, hwarigenoM de oberoende as andra, kunna wid Landtbruk, handel och slöjder, sinna tfn utkomst, blir naturligtwis siere tjenstsökande än Ämbeten, de mäste således söka allahanda utwägar, deribland finnes ingen säkrare än Advocaturen, intet Accord, ingen längre tjenstetid, ingen mägkig protection behösives, Man samlar innan kort tid förmögenhet, och odugligheten gär aldrig sä långt, att icke lifsuppehället erhalles; det största studium bestar nu deri, atr efter sä manga coneurreuter finnas, kunna tillskapa Rättegångar, fädant fler dä man förleder de enfaldiga, och sedan Rättegång är börjad, äterstär blott den konsten att förlänga den, och det fler genom uppflofs dommar, preliminaire frägors uppkastande, äter förwisningar m. m.
Asflaffas mängden af Advocaterj, och genom Constitukorialer, blott skicklige och redelige förordnas, stall man snart fä se en märkelig skillnad i Procesi wägen.
Ogräset ar da rensadt ur hweket.
Dm 4 November. 8Z I tredje Momentet will förslagets orenlighet äfwen böwisas, Med den större kostnad Procesier medför i Dannemark mot har i Landet; det anföres att ett wittne mäste betalas med 12 si», äfwen resekostnad bestas, sällan tillätes nägon sjelf föra sin ta» län, Utan sädant bör ste genom Prokurator M. m.
Jag wet ej wist med säkerhet, om ej detta yttrande af Höglosiiga Lag-Utstottet är en fin cntique emot wär Swensta Lag, dä den jämnföres med den Danska; här i Landet instämmes ofta i den obetydligaste sak ro a i2 wiktnen, som ofta mäste siera mil frän Tingstället boende infinna sig wid Domstolen, emot ersättning af En Daler Silswermynk, resekostnad bestäs intet, med ett ord wittnet tillstyndas mer eller Mindre förlust för det andra äro de krätedryga: hwar sinnes billighet i en sadan Lag; Om icke alltid i Damnark parten sjelf sär föra talan, sa lärer sädant härröra deraf» att
Domstolen sinner honom icke äga den kännedom af Lagen, att han förskär begagna alla benefieia juris till sin egen nytta, och derföre förordnas honom en Procuratdr, som är answarig wid sin tjensts förlust, att icke genom fataliers försummande eller annat dylsit förmärka sin principals rätt, hwilket likwäl gansta ofta händer här i Landet, emedan en Advokat ingenting risqverar, om hatt later wederpartett förMä sig försumma principalens rätt, och det är icke alltid som Domaren underrättar en mindre kunnig, som sjelf tatar i sin sak, hwad han till sitt gagn har att i aklinga.
Besitt om förebygges härigenom alla sädane Rättegängar, som äro aldeles stridande emot Lagens före. strift. 84 Den 4 November.
I Femte Momentet tros ett oöfwerwinnerligk hinder finnas deri, att ingen utom de sä kallade Lagkloka, flulle äga sä mycken juridisk kännedom och Mckelighet, att man flulle kunna sammansatta en förliknings
Domstol eiler föra ett redligt Protocoll; Denna illa grundade egenkärlek, får man anse såsom en nödhjelp, emedan det granneligen förmärkes, att wederbörande anse detta project, såsom ledande till deras undergång, emedan det möjeligkwis flulle kunna hafwa den påföljd, akt Folket flulle upphöra att träta.
Remitterades jamte de äkerförwista Betänkandet till Lag-Utskottet. Zerr 8i!vorstolpo, 6ustak ^brakmm, hade ingiflvic söljande Dictamen, hwillet upplästes. Nedan wid Riksdagen är rgoo hade Riksens Höglvfliga Ständers hemliga Utskotts Stats och Ffl nance afdelning, hos Konungen föreslagit att 'Handeln med Wiccualiewaror, pä enahanda flat, som angående Spanmäls-Handcln warit gällande, ma förklaras fri, och för hwar och en af hwtrd stand som halft tilläten ett utöswa.
Jag erindrar mig äfwen. huruledes, någon tid derefter, samtelige Herrar Landshöfdingar, sä wäl som Stadernes Magistrater och Borgerflap öfwer detta Förslag blifwit hörde, och sine yttranden 'afgifwit, äfwensom Wederbörande Kongl.
Collegier sig ustatit; men något beflut i detta angelägna ämne lärer icke ännu wara widtagit»
Man har med tillfredsställelse erfarit att, sedan genom - Den 4 November» nom de, ären 1775 och 1780 utgifne Författningar, en allmän Frihet blef rmdgifwen i Handel med spanneinäl, inländska prvductionen af denna wara märkeligen tilltagit; och det är otwifwelakllgt akt en dylik Frihet i Handelen med Wictualiewaror, stall lända till befrämjande och förkofran af Ladugärdsstökseln, som, ehuru i de fleste af Rike s Provincier, förmonliga tillfällen och läge:theker lill dest idkande sig förete, är ännu sa långt under den grad af fullkomlighet, hvartill den kunde uppbringas.
Betydande qwantiteter af kött, Fläsk, Talg m. nr, mäste nu ärligen införas utrikes fran, och man kan ei utan oro fe wär Handclswäg nedtryckas genom Utgifter till Utlämningen för en wara, till hwars Producerande innom Landet naturen gifwit sä tydlig anwisning.
Da hwar och en kan finna, att egenteliga hindret för Bostapsafwelns framgång och utwidgande häri Riket ligger i den swärighet, som genom nu gällande Handels-Författningar möter Landtmanucn att kiruna afsätta sina Ladugärdsproducter med den fl-i mohn, sorn godtgör kostnaden till deras anskaffande och kan uppmuntra honom att derom sig »vidare winlägga; sä är det wisterligen af högsta angelägenhet, att genom lämpeliga anstalter, söka undanrödja detta hinder; och jag får pä javan grund förestå den underdäniga Hemställan kill Kongl. Maj:t att, pä lika sätt som i afseende pä Spannemäss Handeln redan är förordnadt, för Landtman af alla Ständ mä medgifwa oinskränkt frihet att, utan afseende pä lid och ställe, upphandla Wictualiewaror, dem upplägga och Transportera, samt äter hwar som hälst försälja, utan hinder af hwad förre Författningar i ali - 86
Den 4 November. allmänhet om förbud emot Landthandel innehålla Z och att rörande Wictualiehandeln och Minuteringen i Städerna mä följas enahanda förhållande, som wid Spannemalshandeln, enligt Kongl.
CommerceEollcgii kungörelse af den Z > Maji 1790, ager rum; afwen som att, hwad angar antagandet af Wictualie.Handels Idkare derstädes, arbetande tjenstehjon, Matroser, och försvarslöse personer icke lemnäs utwäg, att under sten af Wictualie-Handelns idkande, draga sig ifrän Jordbruket och de näringsfång hwar, uti de egenteligen böra och kunna anwändas.
A, Lllkvarkolxa, Remitterades till allmänna Beswärs- och Oe, conomia - U.stoktet.
Föredrogs följande; Utdrag af Prokocollet, hållit hos Riksens Högloflig» Ständers Banco-Utstott den g Oktober 1809.
S. D. Wällofliga Borgare-Skändet har till Danco^Utstottet remitterat Fahlu Bergslags, genom Herr Aflesioren I- 6. 6akn, i wälbemäldte Ständ ingifna ansökning, om oinstränkt
Disconteringsrätt L Vanquen, pä kopparsedlar, under de af 1778 ars BanccvU stotts förestresne säkerhets och äterbetalningSwilkor, som entedlertid, enligt dertill dä meddelt tilllätelfe, ej fatt öswersiiga iZoc> Skeppund sä kallad
Den 4 November. 87 Rä- koppar: hwarförutan, till Bergslagens utkomst, och bestånd, undc^ställes, om icke, under de tider, dä koppar-afsättningen, af Åtskilliga ordsaker afstadnar, eller dä kopparc-riset alltför långt synes wilja nedfalla, Riksens Stansers Bank skulle kunna af Bergslagen inlösa Gahrkovpar, till ett efter tidernas föranledande lampel igm stadgat pris?
Öfwer förberörde ansökning, har Banco» Utskottet inhämtat, sä wäl Herrar Banco Fullmäg iges, som Commistariatets utlätande, hwilka deruti instämt, att den sökte inlösen för Banquens rakning af Garkoppar, wore afwen sä oförenlig med de för Banquens operationer i allmänhet faststälde grunder, som med möjligheten, att wid en sä beskaffad Handel, förekomma bäde osäkerhet och förluster för Werkek: men att deremot, med Banquens fulla säkerhet, Disconteringsratkigheten pä kopparsedlar, skulle kunna, utöfwer det förut faststaldte belopp af 1502 Skeppund Rä- koppar, i jämnförelse mot ärliga tillwerkningen utsträckas.
Bergslags behof af understöd i dest narwarande belägenhet, för Rörelsens upprätthållande, finner Banco-Utstottet wara otwifwelakkigt.
Äfwensom, att samma närings, utan ett dylikt understöd, befarade wanmagt, kommo bäde för Bergslagen i synnerhet, och jämwal för Riket i gemen att blifwa högst bekymmersam: wid öfwerwagande emedlertid, af hwad pä Banquens sida, i berörde afseende, nu kunde bewiljas, finner Banco-Utskottet, att den sökte
Disconteringsrattigheten pä kopparsedlar, kan under 88 Den 4 November. förut faststäldte willor, utan-Banguens olägenhet ökas ifrån 1520 till Tretusende Skeppund.
Hvilket likwäl, genom Utdrag af Protocoiler, kill de Rcs-cc-tive Standens gunstvenägiin ompröfning
Ivördsammeligen hemställas skulle.
Ester Befallning !vl> IlolsinZius.
Utdrag af Prokocollet hällit hos Riksens Höglosliga Ständers Vanco-Utstott den ig Oclober 1829. S. D. Uti 4 § af 1822 ärs Riksdags Beslut, war det Banco Fnllmäglige uppdragit, att i Mar'ii manad hwarje är, med Fnllmagkige i Riksens Ständers Riksgälds-Cvntoir, sammanträda, til! genomseende af föregående ärels afflntade RiksSka ; htvarefler en berättelse om Statswerkets befundna tillstånd i afseende pä gulden, jkutle författas, att under försegling ligga förwarad, sör att, tvid Rikens Ständers nästa sammankomst, kännas af de: Utstött, för hwilkst Kongl. Maj:t, enligt 52 § Regeringsformen, Staten L Näder lät uppwisa.
En sä beskaffad bägge werlen» Fnllmäglige åliggande befattning, har. uppå Kongl.
Maj:ts dertill, Den 4 November- 89 till, hwardera äret, utfärdade nädiga kallelse, uti Martiinnänad. ären 1802, i8og, 1804, 1805, 1806, ,807 och i8oZ, b ifwit behörigen werkstäld.
Sedan nu mera, uti Regeringsformens Z8 Z, jämte h;vad Riksens Höglostiga Ständer derom wi-, dare i Len blifvande Riksdags Ordningen finna nödigt stadga, sättet för granskningen af Statswerkets tillstånd i alla dest delar, dels redan är, dels förmodeligen blis - er närmare faflstäldt och utstakadt; Anser Banco-U- kottet sig, till de Respective SkändenS upplysta ompröfning böra wördfainmeligen hemställa, hriruwida förstnämnde sammanträde af Fullmägtige wid Banco- och Rilsgäldswerken, samt den derwid dem älagde. befattning, äfven hädanefter mä fortfara, eller ock nu mera fä upphöra? hwaröfwer Utdrag af Protos) let till de Respective Ständen expedieras skulle.
Ar och Dag som förr fkriswit star.
Efter Befallning IllalsisAiuZ.
Arv Silverstolpe, 6ustak ^brukarn.
Utbad sig fä upplysa akt detta Fullmägtiges ärliga samman» träde att öfverse Stalswerket, warit en blott formalitet, bestående deri, att för dem flntfummorne blifwil uppwifade, en formalitet, hwilken numera, sedan Statswerket af Riksens Ständers Revisorer kommer att granskas syntes aldeles öfwerstödig.
Arv 90 Den 4 November.
Herr Grefwen och Landt-Narskalkcn sivarade att saken wore lagd pä Bordet.
Utdrag af Prokocollet hållet hos Riksens Höglofliga Ständers Banco - Utskott den October 1809. S. D. I stöd af Riksens Höglofliga Ständers wid r8oo ärs Riksdag fattade Beslut, är, uti samma ärs Reglemente för Banco Förwaltningen, till Standernes Revisorer öfwerlemnadt, att, i händelse de sinna någon eller någre Fullmägtige, hafwci uppenbarligen, af försummelse, eller egennytta, felat emot Reglementet, Instruktion och Föreskrifter, eller ifrån dem afwikit, sä att werket märkelig skada deraf tillskyndats, de da ägde rättighet, att anmäla sadant till Laga beifrande uti Kongl. Swea Hos Rätt.
Med afseende ä tillämpningen af berörde Beslut, enär till äfwentyrs anledning dertill sig företedde, och da allmänna Lagens föreskrift i dylika fall, icke till answarighetens bestämmande för Riksens Ständers Fullmägtige, kan lampeligen anwändas; anser Banco-Utskottet sig till de Respective Ständens godtfinnande böra »vördsammeligen anmäla, huruwioa ju icke anledning sig företer, alt till Höglofliga Lag-Utskottet öfwerlemna, utarbetning af en answarighetslag, hwarefter Riksens Ständers Full . mäg - Den 4 November- yr mägliges förbrytelser böra af Kongs. Hof-Ratten afdömmas:
Och att i händelse
Lag - Utftotter derwid behösde kännedom af Fullmägtigas i Reglementet grundade skyldigheter, samma Lag dä kunde af wälbemälte U^kott, gemensamt med Deyuterade ifrån Banco-Utskoltet, blifwa utarbetad.
Hwarökrver Utdrag af Protokollet till de Respecliye ^tanden ex« pedieras skulle.
Är och Dag som förr ffrifwik star.
Efter Befallning klelsinZius.
Remitterades till Lag-Utskottet
Upplästes följande twänne ad nokitiam insända.
Utdrag af Protocollet, hällit i Riksens Höglofliga Ständers Stats-Utskottden g i Oktober 1809. S, D. TillMiksens Höglofliga Ständers StatsUtffott har ifrän det Hederwärda Bonde-Ständet blifwit remitterat ett sä lydande Protocolls Utdrag.
Utdrag af Protokollet, hällit hos Bonde Sländet den ig Oktober 1809.
S. D. Riksdagsmannen polian k^aZnus
Ves' LnZ frän Westmanland hade söre den ni denna mä - 92 Den 4 November. mänad ingifwit ett Memorial som nu upplästes sä lydande:
Dä Riksens Högloflig^ Ständer beslutal indragning till Statens behof af alla de Kongsgärdar, som ej höra till Konungens Hofstat, hwariötand är Johannisberg, belägen i Tuhundra Härad i Westmanland, dristar jag förmoda det Riksens Höglofliga Ständers Stats-Utskotk snart lärer företaga reglerandet huru denna Kongsgård till Stålens största förmohn skall disponeras, troligen torde den såsom Skatte försäljas.
Jag hastar derföre i ödmjukhet erindra, att dä flere Hemman Kurön, Ridö!! och Wästeräng, haswa Skatte Natur, fast de rttgjordt sin Skatt kill Johannisberg, den lid Johannisberg ivar att anse som Kongsgård, hwilket ock fortfarit under privafs arrendatorers lid, hwilka egenm sgttgt ökat deras Äöoers ullagor, och till och med satt deras besittningsrätt i fräga.
Det är för desse li dande medörödrr jag derföre ödmjukeligen anhaller, att ej desin Hemman förblandas ined ofwansagde Kongsgård, utan deras Ädoer fä lösa en fortfarande besittning eller flatteratnghet, och lemna en lampelig
Ränta ärligen kill Kronan, och anhälter jag ödmjukeligen denna min wälmenta erindran »nätte fä till Stats-»btstoltet remitteras, som ester inhämtandet af rätta förhällandet icke lärer missunna dessa pä Mälarens öar flitige odlare, att blifwa bibehättne wid Lesia Hemman, dem de och deras Förfäder, pä «lla sidor omgifne af Hafwets brusande Böljor, sä - Den 4 November- 93 som nitista Jordbrukare berölwyardt Cultiveral.
Stockholm den io OcLober 1809. stok. ^daZNus VeslinZ frän Siende och Tuhundra Harader i Westmanland.
Remitterades till Stats-Utstvttek.
Ul supra.
Lx kootocollo 8. L. Irä^äräki.
Stats-Utstotket bör Harwid tillkannagifwa, akt dä Ikiksdagsmannen Vo8l1nA uppgifwet ^ vfwannämn» Le Hemman Kurön, Ridön och Westeräng wara af Skade Natur; Och Utffottet, till utrönandet af rätta förhållandet, härom ifrän Kongs.
Kammarkollegium inhämtat erforderlig upplysning, hafwa desse Hemman ^deremot, enligt den ifrän Westmanlands
Län sednast inkomne Jordebok och Rakenffaper befunnits icke wara Skatte, utan af pur Krono Natur.
Af sadan anledning har Stats-Ukffottet ansett Vessing anförande, säsom stridande emot förhållandet och witsord ägande officielle Handlingar icke förtjena något afseende.
Är och Dag som förr strifwit star.
Pä Befallning kwäelius.
Nt - 94 Den 4 November.
Utdrag af Prokvcollet, hällit uti Riksttts Höglofliga Ständers Stats-Utstott den zr October 1809.
S. D. Sedan, i anledning af en hos det Hederwarda Bonde Ständet wäckt och derifrån, till S ats-Utstottet remitterad fraga, angäende äterkallande af sädane Donationer och Förläningar, härigenom större eller mindre delar af Kongsgärdar eller till och med hele sädane lagenheter stola b ifwil af Rikets förre Regenter upplätne enstildte Personer, dels pä Lifstids besittning utan all flags afgäld till Kronan och dels till ewärdelig ägo bortstänkte, Stats-Utstottet uti Protocolls Utdrag af dell 5:te i denna manad förklarat, det Utstoltet icke bade någon sadan händelse sig bekandt, och hwadan Ut. stöttet, da något exempel derpå icke blifwit uppgifwet, något utlåtande däröfwer icke kunde, afgifwaj sä hav till Stats-Utstottet ifrän dek Hederwärda Bonde Ständet ett sä lydande Protocolls Utdrag ankommit.
Utdrag af Protocollct, hsllit hos Bonde Ställdet den 20 October 1809.
Till Riksens Höglofliga Ständers Statsutskott remitterades följande as Riksdags Fullmägligen Joli. btlagnus Vesling ingifna Memorial WördsaMt anförande:
Med förundran har jag afhört Riksens Höglofliga Ständers Stats - Utstötts Betänkande öfwer Bon - Den 4 November- 95 Bonde Ständets yrkande, om indragning af Kongs» gärdar, Donationer m. m., som aro i privates händer.
Det heter, att som Bonde
Ståndet ej nämnt eller uppgifvit nägon, kan Utskottet sig dermed icke befatta.
Detta tyckes ej wara skäl att komma ifrän den saken.
. Likasä wäl som Höglofliga Utskottet Har sig be ant, att de gifwas, likasä wäl lärer Höglofliga Utskottet inse Bonde Ständets oförmögenhet, att kunna uppnämna och detaillera huru nu hushällas eller misihushällas med hwarje KongSgärds Donation etc. , Wi hasme af Utskottets nit att förskaffa Staten nya Intrader wantat Höglofliga Utskottet skulle gjordt sig den mödan, att ifrän behörige Collegier infordra derom upplysningar, hwarför.
Utan wi ej lara hafwa hopp fa hjelp att fylla Stats behofwen genom indragningar.
Jog fär likwäl nanmgifwa en Kongsladugärd Johannisberg belägen uti Landby Socken, Tuhundra Härad och Westmanland, ehuru ej i mitt minne Konungen der haft nägon Ladugärd, utan ester sagen, stalt en wid namn Oäerström deras wara Disponent, men om det är för penningar eller meriter, med eller utan contraet, — Lifstids eller ewighets förläning —_ har icke warit milt yrke att utforska.
Hwad jag med säkerhet wet, är att Johannisberg nu arrenderas af en Lieutnant Lranät, och att Tuhundra en del af Stende och Norrbo Häraders sjelfägande Skatte
Bönder under de brädaste antida der stola agera Torpare.
— Det sägs att bemälte Arrendator ärligen stall betala besia dagswerken, men om det inflyter i Statens eller privatas i Casior är mig aldeles obekandt.
Det wore önskeligt Höglofliga Utskottet 96 Den 4 November - gjorde sig mödan härom infordra upplysningar och atti fall besia dagswerls penningar ej ti sörene kommit Staten tillgodo, de hädanefter directe u?.burne af Allmogen , utan alt Har Lieutnant Lranöt' fick dem betala, för att hafwa magt Commcnvera sjelfägande Skatte Bönder, i S ats Casian kunde inflyta.
Desia Dagsverken utgöras 24 af hwarje helt Hem-. man, men om till Disposition deraf, är nägon laglig rätt eller om bädningen ällydeS, för det Får och Farfar sa gjort ar mig li msa obekantt
Nog; det ar ibland det mest tryckande Onus Skatte Allmogen fär »vidkännas; Och anhaller jag ödmjukast det a mitt »vördsamma anförande, »nätte blisiva til!
Riksens Ständers Staks-Utstott remitteradt.
Joban bllagnus VeallnZ. frän Stende och Tuhundra Ha«- rader i Westmanland.
Ät supra Lx krotocollo I- 'b. Dräbärclb.
Stals-Utstoktet har icke »ned liknöjdhet kunnat anse det sätt, hwarpä Riksdagsmannen Vesling tilllätit sig akt fälla omdöme öfwer Stats Utskottets bemödande, att handhafwa och utreda de kitt desi åtgärd hörande ärender.
U kottet har med en styl, dig »vördnad för Riksens Höglofliga Ständers detsamma uppdragne förtroende, ännu icke i något »nät, hwaröfwer det afgifwit sitt yttrande, byggt detsamma
xä andre än officiela uppgifter och underkättelser.
Den 4 November. y?
Utstottet har icke spart någon möda akt hämla upplysningar, der de borde sökas, och Utstottet har aldrig rattat sine utlätanden efter andras sagen och berättelser, utan pä wertliga Facta och Handlingar, dcr sädant bordt grundlägga ett med sakens merklega förhållande öfwelensstammande omdöme.
Dä Stats-Utstottet l allt desi bemödande haft för ett oföränderligt ögnamärke, befrämjandet, i hwatz pä dest åtgärd ankommit, as ej mindre det allmännas än hwarje enskildt Medborgares förmän, och bästa, har Stats-Utstottet trott sig med stal böra kunna förwänta, att öfwer desi göromål bliswa fredadt för mindre grundade anmärkningar.
Utstottet har underkastadt alla sina göromål Riksens Höglofliga Ständers egen upplysta Kantning, och. om någon gäng uti de Nespectivc RiksStanden anledningar till anmärkning derwid funnits äga rum, hafma de alltid blifwit Utstottet meddelte pä ett satt, som swarat emot Riksens Höglofliga Ständers märdighet och det förtroende Stats-Utstottet blifwit uppdragit.
Stats-Utstottet torde icke behöfwa för Riksens Höglofliga Ständer framlägga, huru tungt och obehagligt det will bliswa om Utstottet under sina manga, trägna, wigtiga och answarsfulla befattningar, stall bliswa föranlätit emottaga och beswara sä bestaffade anmärkningar af enstildke Ledamöter af de Pespective Riks-Ständen, som endast grunda sig pa Zjerde Band.
N-o 13, 14. blot - ?8
Den 4 November. blotta gistningar, utan mindsta kännedom af stelfwa saken. Hwad Vs5smZ angående Johannisbergs Kongsgård anfört, har Stats - Utstottet funnit emot rätta förhalandet stridande, och således ej förtjena något särkildt swar och urredande.
FLrhällandet med denna Kongsgård och dest Arrende - willor har Stats - Utstottet omstandeligen upplyst och utredt uti det särstildta Betänkande an» gående Kongsgardarne i allmänhet, som Utstottet nu är i begrepp att till Riksens Höglofliga Stander »vördsammeligen afgistva.
Ar och Dag som före firifwit sta.
Pä Befallning kröäeliu».
Föredrogs Kongl. Majrts nådiga Proposition till Riksens Ständer om widtaganve af särstildte kraftige anstalter, till Rikets förswar och framtida säkerhet. Gifwen Stockholms,Slolt den gr October igoy.
Sedan Kongl. Mch:t ägt den ljufwa tillfredsställelsen, akt se den första förbindelsen uppfylld, som Kongl. Maj:t genast efter Regements förändringen med Swensta folket ingeck, och en länge efterlängtad, samt för Rikets sielsbeständ oomgängelig fred, ehuru med betydliga uppoffringar, blifwit »vunnen; Skyndar Kongl. Maj:t att kalla Riksens Ständers, upp - Den 4 November. 99 Uppmärksamhet frän det närwarande tillståndet af lugn och hwitå, till widtagande af sädana kraftiga medel, som kunna befästa denna dyrköpta fred, och för framtiden aflägsna nya faror för Rikets sstlfstän. dighet. Hwarje Stats mer elter mindre säkerhet, mer eller mindre aktning af främmande magter, hwilar dtwifwelakligt pä desi inre styrka, och pä den Nationalanda, som räder hoS desi inbyggare.
Ju me» ra desie för Statens upprätthällande nödige egenskaper lämpas efter Tidehwarfwets fordringar, efter det skick, hwaruti angränsande länder sig befinna, ju sä. krare kan Medborgsmannen öfwerläta sig ät den tröstande föreställning, att den frihet, de Lagliga rättigheter, och den fielfständiga jord han ärft efter sina Fäder, mä bibehällne och fredade till desi söner kunna öfwerlätas.
Aldrig hafwa besia sanningar warit mera anwändbara pä
Rikets tillstånd ätt t närwarande stund, dä den maktlöshet ett förödande krig esterlemnadt, kräfwer nya och owanliga hjelpemedet att försäkra Sweriges framtida lugn.
Maj:t, som pröfwat wiglen af besia hjelpemedel, som i afseende derpå infordrat upplyste och kunnige Milikaire personers underdäniga yttranden, twekar ej att nu förelägga Riksens Ständer resultatet af deras öfwerläggningar, och att derwid med oinskränkt förtroende, päkalla Riksens Ständers Patriotiska och warma tänkesätt för Fäderneslandets wärn och säkerhet.
Att ros Den 4 November.
./ Att den nuwarande Swensta Krigsmagten, glest spridd omkring hela Riket, äfwen om den till sin fulltalighet kunde äterbringas, omöjligen är i tillstånd att skydda Rikets widlyfiiga kuster mot mag, tiga grannars tillredda och öfwerlagda anfall, eller tillskapa en styrka, som med skyndsamhet och eftertryck kunde i förenämnde ändamål samlas pä en punkt, eller till tillräckligt antal delas pä flere, lärer hwar och en nödgas erkänna.
Slutföljden deraf mäste nödwändigt blifwa, att en ökad Militaire styrkas beredande innom Riket, är för dest förfwar oumgänge, lig.
Maj-.t känner nogsamt de tyngder, som denna inrättning för desi trogna Folk ofelbart kommer att medföra, och den billiga farhäga som Landt-- wärnets felaktiga anwändande uppwäcktz men Kongs.
Maj:t känner äfwen ä andra sidan, att dä walet lemnäs mellan uppoffringar och förnedring, mellan en bewarad ära och en förlorad frihet, mellan en bibehållen helgd ät Sweriges urgamla namn, och desi utplänande ur antalet af Europas Stater, bör ingen Swensk man kunna tweka, intet hjerta tillslutas, ingen arm sänkas, och inga krafter anses öfwerflödige.