Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förefaller åtminstone mig temmeligen enkelt och ändamålsenligt och ganska naturligt, icke förvillande och icke föranledande till hvarken undantag eller ojemnheler eller olikhet emellan rättigheter och skyldigheter, om det bestämdes: ”rösträtt beräknas, der hemmantal finnes, efter hemmantalet; för annan fastighet, enl. dess värde, af gode män, jemfördt med hemmanens medelvärde och derefter reduce - D c n 29 Augusti f. m. rädt til! hemmantal; för fabriker och annan känd egendom, lön och rörelse, äfvenväl enligt dess värde, af gode män, jeni förd t med hemmanens medelvärde och derefter reducerad l till hemmantal.
Bidrag till eommnnal-afgifler utgöres i förhållande lill hvars och ens ägande rösträtt, beräknad efter ofvannämnda laxeringsgrund.” tlvai (öre så väl rösträtt som bidrag i städerna hellre skola beräknas ocb utgöras eitel' bevilln.taxering, än elter vanliga fy rk berak ningen, — i några stader kallad öre- i andra sk i I ling-sät
I ni ng, — är ej af Hiskin ulredt.
När man förändrar något hittillsvarande, och helst något som ömsesidigt medborgerligt förtroende gjort till lag, så böra skälen vara stora och öfvervägande; här saknas de helt och hållet, och derföre synes Utskins förslag böra lemnäs utan afseende.
Vallöf].
BorgareScs mening härom torde få blifva rättesnöre för öfriga Stånden.
Den här af mig uppgifna förändringen emot Utsktns förslag för rösträtts- och taxations-beräkningen , bör så mycket mindre synas overkställbar, sorn Utsktn sjelfve löreslagil ett sådant sätt, i det fall alt förmögenhet är af den egenskap att derför ej bevillning erlägges.
Hvad sorn i ena fallet kan tillämpas, synes mig kunna det äfven i andra.
Ovillkorligen ernådde man härigenom mera redighet, enkelhet, och lika säkert torde det vara att menigheterna sjelfva lättare uppfattade så väl billigheten som tillämpningen af den här önskade förändringen.
På dessa grunder bör således bestämmas: ilo att egendom, lön ocb rörelse sättas till sina' värden i jemförlig! förhållande till medeltalet af hemmansvärdet inom communen ; 2:0 alt rösträtt och cornmunal-afgift rättas derefter; hvarvid bör iakttagas, att endast den egendom, som finnes inom communen, och ej den förmögenhet, som äges i andra församlingar, lages i beräkning; 3:o att rösträtt och cornmunal-afgift äro lika efter taxation, så val för fastighet sorn annan egendom, lön och rörelse.
Dock vill jag föreslå ett undantag i afseende på sista inommtet.
Della undantag gäller k r ög e r i - fö r e I s e n.
Jag önskar att jag ej här må misstydas alt vara hänförd af någon ensidighet eller af en öfverdrifven nyktei hetsfanatism.
Men öppet erkänner jag, alt det vore nyttigt och grundadt på rättvisa mot det allmänna, att kröge!i och brännvinsutminuleringsi alten ej lemnades någon rösträtt, som motsvarade den inkomst, till hvilken rörelsen kan uppskattas.
Deremot finner jag ingen obillighet uti alt desse idkare, efter antagen inkomst, likväl skatta till communal-behofven.
Den vinst desse näringsidkare förskaffa sig, beredes utan synnerligt kunskapsmåttj utan någon moralisk syftning, tarfvar ingen särdeles skicklighet eller konstfärdighet, men bidrager 4a8 Den 29 Augusti f. m. deremot ofta till communal-afgifter genom uppkommen osedlighet, falligdom oell anilia oorduingnr inom församlingen.
Dessa näringsidkares intressen kunna derföre stå i strid med communens allmänna verkliga intresse, hvarföre det synes mig både rättsenlig! och nyttigt, att deras rösträtt ej må kunna förhindra den åtrå, som inom communen kan finnas, att minska krogrörelsens skadliga inflytelse.
Sorn ytterligare stöd för denna min åsigt får jag åberopa, att krögare i städerna ej åtnjuta borgarerätt. § 8.
Plär ålägges ordföi-. att bestyrka alla afskrifter af sockenstärnmo-protocoll.
Detta stadgande är onödigt besvärande; ty bestyrkandet sker blott för att förvissa derom, att en afskrift är riktig; och detta kan så mycket snarare ske af hvar och e 11 trovärdig person, sorn motparten dessutom alltid blifver i tillfälle att controllera riktigheten. § 9- Denna § gifver sockenstämman äfven rättighet och åJiggande att fullgöra hvad som nu tillhör kyrkorådet.
Jag känner ej hvad den blifvande kyrkolagen häruti kan bestämma, men önskar, alt den ena författningen ej kommer alt blifva i motsats med den andra.
Derföre borde communal-lagen förklara, att sockenstämma eller dess verkställande organ, sorn härefter kallas sockennämnd, är detsamma som kyrkoråd eller ock åt sockennämnd ej öfverflytta kyrkorådets åligganden. § 10 lista och 2:dra niomina böra förändras efter enahanda grunder, sorn blifvit här föreslagna för § 6.
3:dje mom stadgar, att en öfverenskommen afgift ej må vara gällande längre än 1 år.
Delta stadgande är efter min mening både oklokt och onyttigt.
Det är onyttigt derföre att den afgift, en sockenstämma pålagt, kan, derförutan, med lika rätt af en annan beslutas att upphöra.
Del är oklokt, af flera skal, ilo derföre, att detsamma skulle hvntje år bringa under öfverläggning beståndet af hvarenda af de anstalter, hvilka för gemensamt gagn äro vidtagna; hvarje år gifva okunnigheten eller illviljan förnyade anledntr att ifrågasätta bibehållandet af hvad förut med kostnad, möda och svårighet blifvit till alias förmån inrättadt, samt hvarje år uppkalla projectmakeriet och förstöra det goda genom förespegling af ett bättre, som är aflägse, ofta oupphinnelig! om icke bedrägligt; 2:0 derigenom alt det skulle gifva näring åt oenighet, split och missnöje inom communen, hvarest frid och endrägt utgöra den största lyckan; 3:o att det skulle försvåra möjligheten att äga goda skollärare, skicklig barnmorska, välordnad fattigvård o. s. v.; emedan duglige personer t) c ii ig Augusti f. lii. icke gerna emottaga befallningar, iler deras villkor skola komma under omröstning hvarje år, och ulan omsvep kunna förändras hvarje år efter godtycklighet.
Af dessa skäl bör hela 3:dje mom. af §:n uteslutas derifrån, och får jag för öfrigt, i hvad som med della niora, kan äga gemenskap, hänvisa till nästföljande §. 4 mora. bör sålunda förändras, att i stället för dess början ’ T ill rättelse,” bör sta : ”T ill ledning” för beräkningen etc.
Dock bör det få bero af coramunal-styreisen alt sjelf pröfva behofvet af dessa genom häradsskrifvare och stadseasseur upprättade taxer.längder, ifall den deraf tror sig äga någon ledning, och vare i så fall häradsskrifvare och stadseasseur skyldige, emot den lösen Ulsktn föreslå, att en sådan längd till pastor aflemna. § ii.
Föreshrifver särskild iakttagelse då sockensläinroobeslut angår någon persons enskilda rätt.’’ Meningen kan förstås, men kan ock förvridas, ty uttrycket ar ej lätt valdt.
Hvarje sockenstämmo-beslut, som bestämmer någon allmän afgift, angar manga personers enskilda rätt, derigenom alt hvar och en å lagge s betala denna afgift; men skriftlig underrättelse derom bör ej kunna fordras af hvar och en på annat sätt än han kan begära prot.utdrag.
Sådana underrättelser böra icke fordras, såvida ej beslutet angår någons personliga rätt och denna person är frånvar., då beslutet fattas.
För öfrigt synes mig i denna § en för stor makt leninad åt sockenstämman, då hvarje beslut, som ej inom en viss bestämd klagolid öfverklaga?, äger gällande kraft.
Härigenom ingriper sockenstämman alltför vidt på kommande tiders rätt. oell de innevånares inom socknen, som derefter inflyttat, och hvilka således ej kunnat bevaka deras rätt vid beslutets afgörande.
Då, å en annan sida, olägenheter visserligen kunna uppkomma, ifall något ej kan afgöra?, sorn bör för längre tid få gälla, torde detta afhjelpas sålunda, alt hvarje beslut, sorn lör andra än deni sora ägt rätt alt öfvervara beslutet och dervid ägt rösträtt, bör, för att vara gällande, stadfästas af någon laglig myndighet, sorn t. ex. den myndighet, lios hvilken ett beslut kan öfverklaga.?.
DA Utslita i g §;n stadgat, att ej högre vitén få affordras utan Konungens Bef:h:des pröfning, synes äfven beslut, sorn bestämma andra åligganden, måhända mera vigliga för dem som ej kunna göra deras rätt gällande i en kommande framtid, äfven behöfva samma stadfästelse.
En laglig auclorilet bör gifvas, sorn i egenskap af ombud för kommande generationer bevakar deras rätt och fördelar.
Med erfarenheten till stöd, påyrkar jag denna förändring, så att inga sockenstämmobeslut gälla för andra än dem, som ägt rätt alt beslutet öfverklaga, såvida ej besluten äro pröfvade och stadfästade af den myndighet, som enl. författningen dertill är berättigad.
Och 43o Den 39 Augusti f. m. må ej ett sådant stadfästadt beslut af annan sockenstämma rubbas, utan att samma myndighet upphäfver beslutet. § >5. i morn. bör tillökas med den mening, sora bestämmer att: ”särskild afdelning af sockennämnden handhafver menighetens gemensamma ekonomiska angelägenheter oell rältegångsfrågor, samt ager att härutinnan föra menighetens talan och på dess vägnar svara.’’
Ordställuingen uti öfr iga §§;na lämpas derefter på flera ställen» S. >6.
I Usta mom. föreslå Utsk:n, att kyrkoherden eller den bans tjenst förrättar, äge rättighet alt såsom ledamot i nämnden deltaga, då hans cmbelspligt och behofvet så påkallar.
Här synes mig, som Utsk:n något ovarsamt förblandat rättighet och skyldighet, helst rättigheten för kyrkoherden att som ledamot i nämnden deltaga, inskränkes till de tillfällen, då hans embetspligt och behofvet det påkallar.
Hvad som af embetspligt skall göras, må ock som skyldighet verkställas.
Af delta skäl påyrkar jag att kyrkoherden, eller den sorn hans tjenst förrättar , bör vara ålagd alt i sockennämndens åtgärder deltaga.
Men deremot hafva Ulsk:n u~ teslutit honom från det åliggandet att vara ordförande.
Jag betviflar lämpligheten häraf, då man afser förhållandena i. allmänhet.
Sorn jag uppfattar en ordförandes ställning, måste hans egentliga åliggande vara, att, jemte dess collectiva röst rättighet vid besluten, sammanhålla nämndens verksamhet i enlighet med den kännedom han måste och bör aga roude de ämnen, sorn angå socknens angelägenheter.
De flesta cominunnla ombestyren, som t. ex. allt hvad som rörer kyrkodisciplinen , sedligheten och ordningen inom församlingen, skolväsendet och fattigvården, måste pastor vägleda och medelst sitt inflytande och i följd af sin embetspligt till stoidel vara ansvarig för.
Jag medgifver gei na och till och med önskar, ali kyrkoherden må befrias ifrån alla ekonomiska detaljer, som ej tillhöra hans embetsåligganden, men befarar, alt om han som ordför. frikallas ifrån det öfriga och begagnar denna frikallelse, skall detta förhållande verka menligt på resultateroa.
Jag skulle förr vilja fråntaga honom dess rösträtt inom nämnden, än att frikalla honom från ansvaret för det formella i nämndens förhandlingar.
Jag tillstyrker derföre, alt lian som ordför. måtte varn i sockennämnden sjelfskrifven.
Med de ombestyr en sådan ordför. har, förefaller det mig, som stora svårigheteter skulle möta att inom en mängd socknar få ordförande!', om ej kyrkolierdarne dertill å embetets vägnar äro utsedde.
Individerne må förändras, förhållandena äfvenså, så är pastorsembetet ändå qvarstående med fullt ansvar för sina åtgärder.
Man har öfver denna sak ofta talat och ej sällan yttrat, att om kyrkoherden ej dertill ar duglig och derföre i saknad af De n 29 Augusti f. m.
431 församlingens förtroende, bör linn ej heller som ordför. vara sjelfskrifven.
Måhända att på ett och annat ställe ett sådant förhållande kan inträffa; men hvem kan garantera, att den som sättes i dess ställe är hattie och äger dertill erforderliga egenskaper.
Alt låta kyrkoherden vara ordför. i sockenstämman och fråntaga honom ordförandeskapet i nämnden måste föranleda till oformligheter.
Sockennämnden är ju endast en delegation af sockenstämman.
1 kyrkorådet och för hvad sorn angår kyrkans öfriga angelägenheter är ju kyrkoherden ansvarig; samma förhållande äger rum i afseende på skolväsendet och fattigvården.
Skulle kyrkoherden endast i dessa mål vara ordför, tror jag att det vore vida bättre, att sockennämnden fördelades i vissa afdelningar, att sockennämnden inom sig valde ordför. till den afdelning, som borde handlägga ekonomiska mål och de polisärenden, som ej tillhöra kyrkodisciplinen eller kyrkoherdens embetsålgärd.
Jag antager så mycket hellre nyttan af en sådan afdelningsform, som om alla grenar af comrnunal-slyrelsen skola tillhöra hvarje ledamot inom nämnden, ökades besväret så, att det kunde hända, att svårighet uppstod att få ledamöter, som åtoge sig alla ombestyren, oberäknadi alt mången kan vara duglig i en viss del, som t. ex. skol-väsendet och vara mindre passande till polismål eller ekonomiska angelägenheter.
Derföre föreslår jag att denna § bör innehålla, att ”kyrkoherde är ordförande i nämnden.
För den ekonomiska afdelningen väljes ordför. inom sockennämnden.
Derigenom försvinner 35 §:n och flera andra §§ få förändras, § '7- Ledamot lill sockennämnd bör väljas för minst 3:ne år, i stället för de af TJtsktn föreslagna atlie år, och således bör högst af antalet årligen afgå derifrån.
Dtsktn föreslå dessutom vissa fall, som utgöra laga skäl alt afsäga sig förtroendet att ingå i nämnden.
Men de anvisa ej någon påföljd, ifall afsägelse ändå sker.
Utan en sådan påföljd, kan lätteligen hända, att föreskriften blifver ulan verkan.
Det synes ej vara orättvist, att den som undandrager sig medborgerligt förtroende och medborgerlig verksamhet, må äfven med detsamma hafva afsagt sig vissa medborgerliga rättigheter.
Derföre föreslår jag det stadgande, att ”den som utan laga skäl afsäger sig vara ledamot i sockennämnd, sedan val dertill i behörig ordning blifvit verkstäldt, afsäger sig och förlorar sin rösträtt vid sockenstämma, under den tid för hvilken den valde blifvit lill ledamot utsedd.’’ S ig
Har pålägga Utsktn sockennämnd en ansvarighet, som är obillig och efter min tanke overkställbar.
Huru kan sockennämnd ansvara för allt det som genom gällande författningar blifvit samhället ålagdt?
Hvad makt skulle socken - 43a Den ag Augusti f. m. nämnden tillaggas i så fall?
Mig synes det vara tillläclvligt, när nämnden med eli vaksamt öga följer livad som tillhör ordningen, efterser och rättar, begagnar de medel som äro gifna för att hindra hvad som hindras bör, och, ifall af behof, i behörig ordning anmäler hvad den ej kunnat förhindra.
Längre kan och bör ej ansvaret sträckas.
En sockennämnds åliggande hvllar egentligen på moralisk grund — dess ansvar är också mera moraliskt än juridiskt, såvida den ej sjelf fränträder den lagliga väg, som för den är utstakad.
Derföre bör också den mellanmening i §:n, som här omnämner dess ansvarighet , uteslutas. § 20.
I 2 morn. föreslås, alt kronofogdar och länsmän skola på sockennämndens anmälan genast lemna handräckning af oguldet tillskott etc.
Då detta åliggande för kronobetjent ej står i öfverensstämmelse roed hvad öfriga författningar i andra deremot svarande fall föreskrifva ; synes mig förs i gligast vara, att dessa foidringar indrifvas på samma sätt sorn alla andra fordringar, d. v. s genom lagakraftvunnet utslag af Konungens Bef:h:de.
Jag medgifver hvarken ät sockennämnden eller kronobetjeningen en i detta afseende mera utsträckt makt än alla andra.
Länsman är för öfrigt ej ansvarig uppbördsman, hvarföre ock kronofogden är ansvarig för all den uppbörd som länsman upptager.
S 24- Äfven i denna § tillägga Utslita sockennämnden ett åliggande, sorn hittills tillhört kyrkorådet.
Jag får således hänvisa till hvad jag förut härom har yttrat, rörtde den nu sistnämnda och ännu gällande institution, och vill blott tillägga huru oformligt det måste blifva, om, vid fråga om sedligheten och fel deremot inom communen, då förmaningar och föreställningar skola användas, någon annan af sockennämnden än kyrkoherden bör föra ordet. § 26.
Jag föreslår följande förändring i dess redaction, nemi. _ _ _ och är deremot berättigad att af embetsman och myndigheter påkalla upplysningar i allt hvad berörde ärenden angår, och det biträde, som enl. gällande lagar och författningar dem tillhörer,” § 29- Utom dessa böter, som enl. denna § erläggas för uteblifvande från nämndens sammanträden, synes det mig lämpligt att derjemte anse åsidosättandet af inställelse i likhet med afsägelse från förtroendet; hvarföre ock påföljden bör vara, så snart uteblifvandet utan laga förfall sker för 2tdra eller 3:dje gången, i likhet med hvad som för afsägelse här förut blifvit föreslaget. § 32.
Den 29 Augusti f. m. 433 § 32.
^ Då Utsk:n föreslagit böters förvandling, när tillgångar saknas, i arbete; synes mig behöflig t, att någon viss bestämd tid stadgades derjemte, öfver hvilken ett sådant tvångsarbete ej får fortfara, äfvensom att arbetets beskaffenhet genom lagen bör i möjligaste mån föreskrifvas.
Enär böter kunna af nämnden bestämmas till 10 r:dr b:co och af Konungens Bef:h:de derutöfver, samt förnyas, är det nödigt bestämma en gräns för förvandlingen; ty eljest kan den skyldige, som af sockennämnden dömmes för en förseelse emot ordningsstadgarna, få undergå ett långvarigare och hårdare tvångsarbete än den allmänna lagen ålägger någon för verkliga brott.
På grund af dessa anmärkntr anhåller jag vördsamiigen om återremiss, samt att dessa mina yttranden må få återremissen åtfölja.
Jag får bedja Ståndet om ursägt, ifall jag kommer att yttra mig mindre sammanhängande, än jag skulle önska, emedan mina anmärkningar blifvit antecknade, dels under det jag genomläste betänk., dels med anledning af de erinringar, som föregående talare gjort.
Jag får till en början förklara, i motsats till hvad en annan ledamot yttrat, all jag med tillfredsställelse sett målet behandlas af de sammansatta Utsktn.
Det vore öfverdrifvet att begära något fullkomligt, icke ens något fullständigt, du man börjar med en lag af denna beskaffenhet.
Men äfven det ofullständiga bör vara kärkommet i en angelägenhet, som, på sätt Hr von Rosen yttrat, omfattar samhällets angelägenheter i deras minsta delar och i deras begynnelse.
Jag har den allmänna åsigt af saken, att man bör betrakta det lilla samfundet, eller församlingen, i sina förhållanden ungefär på samma sätt, som man betraktar det stora samhället — Staten — i sina.
Sockenstämman svarar i församlingen mot den lagstiftande makten, om jag så får uttrycka mig.
Men denna lagstiftande makt har hittills saknat en verkställande, och derföre hafva sockenstämmobeslut så ofta blifvit utan påföljd.
Den lag, som nu är under öfverläggning, åsyftar att skapa en verkställande makt inom församlingarna genom s. k. sockennämnder.
I samma mån, som sådana tillkomma, kan man hafva förhoppning, att sockenstämmornas beslut skola sättas i verkställighet, och att det lilla samfundet må kunna inom sig sköta sina angelägenheter likasom det stora samhället sköter sina.
Jag instämmer äfven i Utsktns och deras mening, som tro att man icke bör inom en församling splittra verkställighets-åtgärderna mellan flera små förvaltningar, hvaraf den ena skall hafva alt skaffa med helsovår12 H. ££ 434 D e 11 39 Augusti f. m. den, en annan med stolväsendet, och en tredje med de civila angelägenheterna, såsom man uttrycker sig; ty mankan temmeligen säkert förutsätta, att inom församlingarna i allmänhet är antalet af personer, som befinnas både villige och skicklige alt lönlöst åtaga sig vården om allmänna angelägenheter, icke större, än att man behöfver dem alla.
Antingen finge man då af samma personer bilda flera direclioner, hvilket icke ledde till annat än att öka sammanträdena och skrifveriet, eller ock mäste man åt samma personer uppdraga alla befattningarna under en gemensam nämnd, hvilket synes mig vara syftesenligast.
En allman anmärkn., som blifvit gjord af andra, nödgas jag upprepa, den alt det atilia, att de sammansatta Hiskin icke hafva framställt förslag till menigbets-styreiser för städerna så väl som för landet.
Visserligen förekomma sådana skiljaktigheter, som icke kunna innefattas under samma lagbud.
Men sådant borde icke kunna föranleda till något annat än ett särskildt förslag för städerna, hvilka i Norrige hafva en särskild stadga i detta hänseende; ty det skulle vara skada om
Ständerne åtskiljdes utan att hafva uppgjort någon författning för städerna.
Jag hoppas likväl, att när svaret på återremissen kommer tillbaka, och de förenade Hiskin förnummit hvad Stånden yttrat om sladgandena för landet, Utsktn måtte taga äfven frågan om städerna under öfvervägande och derom göra framställning till Ständerna.
På sidan i5 hafva Utskln i betänk, afstyrkt framställningen om lane-deputerade.
Jag anser dem ganska nyttiga såsom hörande till fullständigbeten af dessa menighetsstyrelser, som här äro i fråga.
Het torde tillåtas mig att upplysa förhållandet med ett exempel I Såsom t. f. landshöfding i Calmar län anmodades jag af flere egendomshafvore, att söka der åstadkomma en brandstodsförening.
Jag gjorde det; men att sammankalla länets innevånare i allmänhet, utan att hafva ett förslag uppgjordt att förelägga deni, hade varit fruktlöst.
När då ett förslag borde uppgöras, hvem skulle jag rådfråga?
Det återstod mig icke annat, än att, efter andras uppgifter, tillkalla den ene och andre.
Det berodde dock af deras välbehag att komma eller uteblifva.
Det gick således på måfå; och landshöfdingen var i osäkerhet om alt erhålla de underrättelser han behöfde lörtde de olika förhållanden, som inom det vidsträckta länets särskilda orter borde komma i öfvervägande.
Hade der funnits läne-deputerade, så hade landshöfdingen genast vetat hvilka han borde tillkalla, och det hade ej berott på deras välbehag att komma eller icke.
Mångfalldiga dylika förhållanden kunna inträffa, hvilka jag ej torde behöfva uppräkna.
En annan fördel vunnes äfven, då deputerade uppgjorde ett förslag, som sedermera underställdes länets öfriga innevånare, den nemi., att förslaget icke framställdes såsom landshöfdingens, och att antnärkningarne dervid sålunda icke rikta - Den 29 Augusti f. .m 435 des mot ordför:n ulan emot deputerade, hvarigenom öfverläggningen blefve ledigare.
Vid 4 §:n äro anmärkn:r gjorda, hvarvid jag icke har något att tillägga; men i 5:te §:n föreslås: "att rättighet alt inställa sig vid sockenstämma och der yttra sina tankar tillkommer i allmänhet hvar och en, som derstädes rösträtt äger.”
Efter min förmening, så kan del vara likgiltigt, hvem som är tillstädes på sockenstämman, då han tiger och ej vållar trängsel.
Således torde det blott böra heta: y 11 — rande-rätt på sockenstämma tillkommer &c. Ordet i allmänhet torde böra utgå, ty yttranderätt utan rösträtt, eller ett rådgifvarekall på sockenstämmor synes ej vara eller böra blifva åsyftad.
Uti 6 §:n förekommer frågan: hvem sorn skall vara berättigad att rösta, hvarvid föreslås skilnad i rösträttighet för fastighetsägare, och ägare af lös egendom.
Jag har ingenting emot, att en hvar, som är sin egen, må kunna i det lilla samfundets angelägenheter med sin röst deltaga, och jag är af den mening, att han må deltaga deruti i mån af de bidrag lian gifver till Staten.
I dessa bidrag böra, för fullständigare beräkning, äfven ingå bidragen till presterskapet och krigsfolket.
Det sker alltid för allmänna ändamål, då det är likgiltigt om skatten gifves till fogden och Stats-cont. först samt derefter kommer till löntagaren, eller om lönen af skattegifvarne lemnäs omedelbart till löntagaren.
I afseende på rösträtlighetens beräkning, är jag ense med dem som yrka att fastighetsägares röster må beräknas dubbelt emot de öfriges; ty den, hvilken såsom fastighetsägare bor i en församling, är mycket mera intresserad i hennes angelägenheter, än den som blott har lös egendom.
Den sednare, som bor der och röstar i September månad, flyttar i Oclober, och är sedan likgiltig för hvad som drabbar församlingen.
Sådant är icke förhållandet med dem, sorn äga fastighet; ty om på socknen läggas betydliga afgifter, så förringas fastigheternas värden: och den sorn vill sälja dem, får vidkännas förlusten lika väl, soln den qvarblifvande.
JNTästa fråga blifver huru rösträttigheten skall beräknas.
Jag är icke af deras mening, som uppgjort jemn räkning på 1 , 1 eller 3 röster för vissa skattebelopp, utan jag tror, alt hvar och en må få rösta utan afdrag, alldeles fullständigt efter beloppet af sina skattebidrag, och att sålunda röster på bråk, eller på r;dr sk. och r:st. må få afgifvas.
Man säger, att detta vållar en odräglig vidlyftighet.
Jag svarar, att i mångå församlingar inom Iliket röstas lill prest efter r:dr, sk. och r:st.
Vidare, alt svårighet uppstår då man skall beräkna afgifter efter vissa procent.
Då kunna bräken utan skada bortfalla, och svårigheten är undanröjd.