Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då man sammanhåller detta förfarande med Regeringsformens 80 §., som stadgar, att Roteringen skall förblifva orubbad, intill dess Konungen och Riksens Ständer finna nödigt någon ändring deruti samfält att göra, samt att ingen ny Rotering kan tillkomma utan genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut, äger man all anledning till den fråga: ”om aktningen för de Constitutionella formerna sedan 180g års regementsförändring är bibehållen?
— Och enär denna fråga med nekande måste besvaras, vid det bevista förhållande, att Länsauthoriteter, utan rättelse, fått utöfva den makt, som ensamt tillkommer Konung och Riksens Ständer; så uppstår lika naturligt den fråga: ”om ej någon åtgärd bör vidtagas till att återställa Grundlagen i sin kraft, så att den vid tillämpningen icke må kunna, efter Verkställande Magtens godtycke, illuderas?”
En af de med den sålunda påtrugade Ständiga Roteringen missnöjda Skånska Jordägarne, Ryttmästaren M. Ehrenborg anmälte detta förfarande med Extra Rot - i6
Den 29 December. hällarne i Skåne hos Riksens Ständers JustitiaeOmbudsman, uti Memorial af den 34 Nov. 1818, af den anledning, att denne vårdare af Medborgarens lagliga rättigheter sjelfmant beifrat ett af Landshöfdingen i Stockholms Län, uti utfärdad Kungörelse, användt lika lagstridigt föreläggande; men Justitiae-Ombudsmannens Embetsåtgärd har alldeles uteblifvit, likasom dess förut uppvaknade nit åter inslumrat, då det af en Skånsk Jordägare blifvit påkalladt.
Lika fruktlös var Ryltmästaren Ehrenborgs sedermera, den i3 Januari !8a3, till Thronen framburna klagan öfver dess behandling såsom Extra Rothållare, deröfver något beslut icke ens lärer vara i Nåder utfärdadt; i följd hvaraf man fortfarit att behandla honom såsom ständigt roterad, tvärtemot hans oafbrutet fortsatta vägrande.
Redan vid 1818 års Riksdag anmälte Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t till Nådig rättelse de mångfaldiga stora felaktigheter, hvilka vid verkställigheten af den Ständiga Skånska Roteringsindelningen inträffat, med underdånig anhållan, det Kongl. Maj:t i Nåder täcktes utfärda ny instruction för Roteringens verkställande i Skånska Länen, samt derefter anbefalla en ny undersökning och Rotering i dessa Län, och att de Roteringsskyldige, hvilka vid förra Rote rin - Den 29 December f. 1». 17 lingen icke varit tillstädes, rnå till den nya undersökningen behörigen kallas och vid densamma äga rätt afgifva det utlåtande, hvartill de kunna anse sig befogade.
Men ehuru en Rotejemkning, i följd af Kongl.
Majits förordnande, sedermera blifvit verkställd äfven i Skåne, har den endast stiäckt sig till de få Rotar, som i denna provins fått uti Extra Roteringen förblifva, och den af Riksens Ständer begärda generella jemkning och rättelse af hela det högst felaktiga Skånska Rote-indelningsverket har ännu icke ägt rum.
Af dessa anledningar hemställes således: om icke Riksens Högloflige Ständer skulle täckas, uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, ånyo frambära deras redan förut gjorde, men icke uppfyllde önskan om laglig rättelse och jemkning i Skånska Ständiga Roteringen, hvartill äfven hörer, att de jordägare, som, på grund af deras frånvaro vid förra sammanträden, blifvit till ständig rotering genom maktspråk dömde, må äga rätt att bestämdt yttra sig, huruvida de samtycka till Extra Roterings-skyldighetens utbytande, eller icke, samt att Riksens Ständer täcktes lemna lämpligt anslag till bestridande af kostnaden för en slik rotejemkning.
Det •är icke blott Skånes rätt, som här är i fråga, det är hela Nationens väl, 8 H. 2 i8 Den äg
December f. m. * sorn beror derpå, att Grundlagarnes helgd bevaras, så att deras föreskrifter icke må slutligen förfalla till ett intet, genom tyst antagande och godkännande af prejudikater, som deremot äro fullkomligt stridande.
Hvarefter Friherre Wrangel mundtligen tilläde:
Då det blef beslutadt, att Skånska Roteringen skulle blifva permanent, var det ej orättvist nog att de hemman, som vanligen utgöra Rotering, tvärtemot lagens helgd, blefvo tvungne åtaga sig en sådan, utan äfven, i brådskan troligen, — jag kan ej förmoda annat, — blefvo i Skåne så väl Prestebol som Säterier roterade, hvilket aldrig på andra ställen äger rum.
Jag har blott velat tillägga detta, och anhåller, att det må åtfölja remissen.
Friherre af Nordin j Carl Johan t anförde skriftligen:
Oaktadt vid flere Riksdagar mycket ordats om Skånska Roteringen, torde det dock tillåtas mig att nämna några ord till upplysning rörande denna frågas närvarande förhållande, och hvarvid jag, för att undgå att åstadkomma en vidlyftigare discussion, skall afhålla mig från allt eget omdöme, öfvertygad alt, då motionen återkommer från StatsUtskottet, denna vigtiga fråga är så utredd, att Ridderskapet och Adeln deröfver kan med fullkomlig sakkännedom fatta dess beslut.
Den 29 December f. m.
J9 Genom den 1814 och 1815 verkställde omrotering af Skånska InfanteriRegementerne, skulle Provinsen Skåne roteras med 2000 i stället för 2572 man, hvilken minskning borde tillkomma de Roteringsskyldige, sorn ingingo på ett ständigt kneckteliåll.
Vid 1818 och 1823 årens Riksdagar anfördes flere besvär öfver verkställigheten, och förnyades, vid senaste Riksdag, af Rikets Ständer, genom deras underdåniga skrifvelse den 17 November 1823, hemställan om jemkning af den nu gällande Roteringen, äfvensom att den vacance-afgift, som alltifrån och med 1816 till Statsverket ingått af öfverloppsrotarne, målte komma de Roleringsskyldige till godo.
Vid underdånig föredragning häraf, fann Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t redan tillförene beslutit, att så länge det af de Roteringsskyldige sjelfva fattade beslut och stadgade vilkor stöde fast, nemligen: att ingen skulle vid den sednare Roteringsförrättningen åläggas en större Roteringsskyldighet än den, som vid första extra Roteringsförrättningen åsattes, vore all rättvis jemkning omöjlig, hvadan, och intill dess detta vilkor af de Roteringsskyldige sjelfva undanröjts, Kongl. Maj:t ansåg sig icke böra den föreslagna Rotejemkningen anbefalla.
Hvad åter beträffar den senare delen af Rikets Ständers hemställan, eller alt den sedan 18r5 in - 20 Den 29 December f. ra. flutne öfverlopps-Rote-vacance-afgiften måtte komma Rotarne till godo, så har beloppet af StatsContoret utbetalts till Rotarnes egen disposition.
Herr Hallenborg, Carl Johan:
Jag anhåller att få uppläsa 1818 års Ständers skrifvelse till Kongl. Majit 'i delta ämne, för att visa, det en stor del Rotehållare hafva full orsak, att vara missnöjde med sättet för den Ständiga Roteringens införande i Skåne, och att jag till mitt Memorial således haft grundad anledning.
Härefter uppläste Herr Hallenborg Rikets Ständers vid 1818 års Riksdag aflåtne underdåniga Skrifvelse angående Skånska Roteringen.
Hvarefter Herr Hallenborg munteligen fortfor:
Hade 1818 års Ständer kunnat förmoda, att denna skrifvelse skulle blifva lemnad utan afseende, hade de säkerligen sagt, att Skånska ständiga Roteringen, såsom ej tillkommen i öfverensstämmelse med 80 §.
RegeringsFormen, borde återgå till Extra Rotering.
Jag anhåller att endast få anmärka, att jag icke yttrat mig, huruvida anledning saknats eller ej till den ifrågavarande motionen; jag har tvärtom förklarat i mitt skriftliga anförande att jag salt å sido all fråga derom, och inskränkt mig till att blott upplysa, i hvilket skick saken sig nu befinner; alt sig så verkligen Den 29 December f. nh 21 förhåller, är jag öfvertygad, att både Herr Hallenborg och Friherre Wrangel vid närmare granskning af mitt anförande skola finna, och att således desse Herrars sednare yttranden icke af mig påkallats.
På Hans Excellence Herr Gr efvens och Landt Marskalkens derom gjorde Proposition, blefHerr Hallenborgs ifrågavarande motion, tillika med de i anledning deraf nu afgifne yttranden, remitterad till StatsUtskottet.
Föredrogs ånyo Herr Peresswetoff Moraths, Carl Axel, den 12 dennes e. m. på bordet lagde memorial, angående en belöning af 10,000 R:dr Banko åt Assessor Juringius för dess Tramp-inrättning.
Herr af Grubbens, Nils Wilhelm , hade inlemnnt ett så lydande anförande:
Då Herr Peresswetoff Morath gjorde den motion, att Herr Assessor Juringius måtte, för sin tramp-uppfinning, få af Staten 10,000 R:dr Banko, torde Motionären icke kommit ihåg alla de utgifter, som behöfvas för verkliga Statsgagneliga saker.
Herr Juringius har ju flere års privilegium exclusivum å denna sin inrättning; befinnes densamma vaxa nyttig för det allmänna, bör den äfven kunna lemna uppfinnaren en tillräcklig förtjenst; finnes saken vara tvärtom, kan jag icke annat än 22 Den 29 December f. m. beklaga Herr Juringius, men inser icke hvarföre Staten då skall belöna det odugliga.
De bevis Herr Peresswetoff Morath anfört uti sin motion, arser jag icke vara så påtagliga och så bevisande Riksgagneligheten af uppfinningen, att någon belöning derföre bör tilldelas Herr Juringius; och dessutom tror jag, att förhastade belöningar icke böra lemnäs.
Flere års erfarenhet fordras, innan försökens ofelbarhet kan bestämmas; och om belöningar för mycket utdelas, torde slutligen hvarje person, som uppfunnit den minsta sak, söka sådane, och Staten alltså slutligen komma att belastas öfver förmågan.
Att menniskotyngden verkar mycket på mechaniska inrättningar, känner hvar och en; och jag tror näppligen denna trampinrättning vara något nytt påfund, ty jag vill påminna mig, att så väl i England, som i Holland, dylika förut funnits.
Min Öfvertygelse är således, att icke någon belöning derför bör lemnäs Herr Assessor Juringius.
Jag anhåller vördsamt, att detta anförande må åtfölja den väckta motion till vederbörligt Utskott.
Härefter blef Herr Pereswetoff Moraths ifrågavarande Motion, jemte Herr af Grubbens nu uppläste anförande, remitterad till StatsUtskottet.
Den 59 December f. ra. 53 Ånyo föredrogs Herr Grönhagens, Gustaf, den 12 dennes e. m. på bordet lagde Memorial angående ersättning för dess indragne Pagelön, Hans Exceilence Herr Grefve De la Gardiej Jacob:
I anledning af Herr Grönhagens Memorial får jag blott tillägga, att samma casus inträffar med flere personer än Herr Grönhagen, hvilka således torde få tillgodonjuta samma förmån som han begär, i fall Rikets Ständer skulle finna för godt att sådant bifalla.
Hvarefter Ridderskapet och Adeln på Hans Exceilence Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition, beslöt att remittera Herr Grönhagens ofvanberörde Memorial, jemte Hans Exceilence Herr Grefve
De la Gardies i anledning deraf afgifne yttrande, till StatsUtskottet.
Föredrogs till remitterande Friherre Boijes, Ludvig, den 12 dennes e. m. på bordet lagde Motion, angående förklaring öfver 18 och 19 §§. uti Kongl. Förordningen den i3 Julii 1818 rörande inteckning å fast egendom.
Herr Stråle, Nils Wilhelm:
Uti den af Friherre Boije yäckta motion instämmer a4 pen 29 Pecember f, m. jag i afseende på nödvändigheten deraf, att vidtaga en Författning, hvarigenom bestämd föreskrift må vinnas, huru en i flera egendomar gemensamt intecknad summa skall dem emellan fördelas.
Vi sakna för härvarande en sådan föreskrift. 18 §. uti Intecknings-Förordningen innehåller väl: att då man för sin fordran erhållit inteckning uti flere fastigheter, och vill eftergifva densamma uti endera af dem, manj dertill icke äger rättighet, utan att de, som erhållit sednare inteckning uti den eller de fastigheter, hvilka skola fortfara att utgöra pant för lånet, blifvit hörde och lemnat sitt samtycke; och 19 §. säger: att borgenär, som i flera fastigheter fått sin fordran intecknad, må ej till minskning af annors rätt, som å samma tid, eller efter honom låtit dess fordran intecknas i endera fastigheten, njuta ur denna sednare betalning för mera, än som i de andre fastigheterne brister.
Men ingendera af dessa innehåller, efter mitt omdöme, någon bestämd föreskrift, huru, då fördelningen af den gemensamt intecknade gälden blifver nödvändig, dermed bör tillgå, och, hvad grund dervid bör följas.
Saknaden af en sådan föreskrift har förorsakat, att Oomare och Executorer i allmänhet tillämpat det i 19 §. förekommande uttryck, att utur den fastigheten hvari sednare inteckningar finnas, ej får tagas mera än som i Den 29 December f. m. 2S den andra brister sålunda, att liela köpeskillingen för den, Iivari ej annan inteckning än den gemensamma finnes, borde först åtgå, innan något finge tagas utur den med sednare inteckningar besvärad.
Äfven om man skulle godkänna denna tolkning, kan det dock hända, att fastigheter), hvilka först gemensamt äro intecknade, derefter hvar för sig blifva besvärade med inteckningar till högre belopp än deras värde, och då uppstår likafullt nödvändigheten att fördela den gemensamma inteckningen, samt att äga föreskrifter, huru dermed bör tillgå.
För min del har jag likväl trott, att den ofvannämnde tolkningen af InteckningsFörordningens nuvarande stadganden icke är rigtig, och ej öfverensstämmande med verkliga lagstiftningsgrundsatser.
Ett exempel torde bäst upplysa frågan.
Yi föreställa oss att tvänne egendomar, A och B, äro i en ägares hand gemensamt intecknade för Booo R:dr.
De äro hvardera värde denna summa, och försäljas till detta pris till 2:ne olika personer.
Den ene, som fått A, har ej lemnat inteckning deruti för någon ny gäld; men ägaren af B har ytterligare lemnat inteckning för 5ooo R:dr.
Följden skulle då blifva att, när den gemensamt intecknade gälden skulle utmätas, hela köpeskillingen af A. åtginge, och ägaren deraf hade ingen annan rätt än att söka sitt åter af säljaren, hvilken kanske ej mägtade återgälda hvad a6
Den 29 December f. m. han uppburit.
För att förekomma en sådan förlust, skulle den som köper egendom, som gemensamt med annan blifvit för gäld intecknad, blifva nödsakad att genast för diktad gäld lemna inteckning i fastigheten till belopp af hela värdet och lägga reversen i sin bureau.
Då hade han icke allenast förebyggt en förlust, utan äfven öfverflyttat ansvarigheten för den gemensamma gälden från sin fastighet på de andre.
Det vill säga, att diktad inteckningsrätt måste äga rum för att skydda äganderätt, hvilket aldrig måtte vara rätt.
Jag instämmer således fullkomligt uti Friherre Boijes motion; men jag skiljer mig från honom deruti, att jag tror det vara bättre, att låta de nu befintlige 18 och 19 §§. i InteckningsFörordningen qvarstå, sådane de äro, och att derjemte stadganden meddelas, huru i flera fastigheter intecknad gäld hör dem emellan fördelas; i hvilket afseende jag vågar föreslå, att, jemte det förklarande, att stadgandet uti I9:de §. af Kongl. Förordningen den 1 Julii 1818 angående inteckning i fast egendom, endast rörer inteckningshafvares förhållande till hvarandra, men icke bestämmer till hvad belopp ägare af särkilda fastigheter, som gemensamt äro för gäld intecknade, böra derföre ansvara, sedan de kommit uti olika ägares händer, följande föreskrifter uti delta sednare afseendet må meddelas:
Den 39 December f. m. V 1:0
Har fastighet, som jemte annan eller flere fastigheter blifvit för gäld intecknad, derefter kommit uti annan ägares hand; då må inteckningshafvaren väl derutur njuta betalning för hela sin fordran, men ägaren eller sednare inteckningshafvare äro berättigade, att fordra, det den öfriga intecknade panten jemväl må genast utmätas och försäljas, till gäldande af den del utaf den intecknade skulden, som derå må belöpa. 2:0 Skola fastigheter, som för gäld gemensamt äro intecknade, å offentlig auction försäljas, och äro särskilde personer deraf ägare, då skall hvarderas fastighet särskilt uppbjudas antingen hel eller styckad, på sätt lämpligast finnes.
Uppgå de erbudne köpeskillingarne sammanlagde icke till gäldens hela belopp, och fordrar inteckningshafvaren att fastigheterne skola gemensamt i ett slag uppbjudas och försäljas, då bör sådant ske, och varde det sednare budet gällande, derest detsamma är högre än de föregående.
I annat fall blifva desse beståndande. 3:o
Hvad således för hvarje del af panten budet är, utgör det belopp, i mån hvaraf densamma bör för den intecknade gemensamma gälden ansvara; och varde densamma, efter det förhållande summan af alla köpeskillingarne har till hvar och en af dem särskilt, till gäldande deraf förde - a8 Den 29 December f. m. lad.
Har, på sätt förenämndt är', högre anbud blifvit gjordt för liela panten samfält, då bör det överskjutande fördelas å hvarje ägares del deraf, i mån af den förut derföre erbudne köpeskilling, ock dertill läggas. 4:o
Finnes uti endera fastigheten äldre inteckning än den gemensamma, då bölden förenämnde först utgå, och endast återstoden af köpeskillingen för berörde fastighet tages i beräkning vid bestämmande af dess delaktighet i gemensamma gälden. 5:o
Fordrar ägare af fastighet, som gemensamt med annan är intecknad för gäld , att densamma må å hvardera fastigheten fördelas, utan att de å offentlig auction varda uppbjudne och försålde; då må till grund tagas det till bevillnings erläggande af PröfningsCommittéen sednast åsatte värde; eller, om fastiglieterne höra under olika PröfningsCommittéer, det värde, som genom laga värdering utrönes.
Är någondera af fastighetsägarne med värdet missnöjd, och kunna vederbörande ej derom sig förena, bafve våld att fordra fastigheternes uppbjudande å offentlig auction, på sätt ofvan sagdt är.
Inteckningshafvaren må i detta fall jemväl vara berättigad att, derest ban till gäldens fördelande ej samtycka vill, sin fordran 1 laga ordning genast utsöka, ehvad den förfallen är eller icke; men ej xnå han, utöfver förfallotideu med betul - Den 29 December f. m. 29 ningen lemna anstånd, der sådant af endera pantägaren bestrides.
Ej närvarande, då discussionen börjades, och dessutom ej så befaren i Lagen, att jag lill grundligt besvarande skulle kunna upptaga de anförda punkterna, får jag blott yttra mitt bekräftande till de många olyckliga förhållanden, som uppkommit 'genom ifrågavarande författningars obestämdhet, samt att jag sjelf känner den speciella casus, Friherre Boije uppgifvit.
Jag har för öfrigt egentligen begärt ordet, för alt reservera Friherre Boijes rätt till besvarande af de inkast, som mot hans motion kunna blifva gjorde.
Herr Ribbing j Arvid:
Intecknings-lagen antager den princip att en egendom icke får vara intecknad för obestämdt belopp; men man kan emedlertid för en och samma summa få inteckning i flera egendomar och hemman, utan att bestämdt är, för hu-u mycket hvardera häftar.
Jag motiverade vid förra Riksdagen, pag. 288, ^rde Bandet, irsta afdeln. af Bihanget till RiksStåndens Protocoll, ett förslag till ändring i detta afseende; detta förslag gillades då af 2:ne Stånd.
Jag får således hänvisa dertill, i hopp att
Utskottet deråt ville skänka någon uppmärksamhet.
Åtminstone torde hädanefter ej någon ny inteckning böra beviljas, elley gammal förnyas, 3o Den 29 December f. m. i flera fastigheter, utan att summan, för hvilken hvardera af dessa skall häfta, bestämmes.
Antages detta, hvilket jag nu föreslår, så skall efter 10 års förlopp en fullständig reglering i inteckningsväsendet vara vunnen, och för framtiden afhulpen den förlägenhet, hvaruti mången sig nu befinner, då han är skuldsatt och ofta icke kan, för de gemensamme inteckningarne, afyttra någon del af sin fasta egendom.
Otvifvelaktig! äger Staten, att föreskrifva de villkor, hvarunder den beviljar intecknings-säkerhet, så väl som andra garantier, utan alt derigenom kan sägas, det enskild rätt för nära trades.
Herr Stråle: I anledning af Herr Ribbings yttrande får jag blott fästa uppmärksamhet derpå, att om än stadgades, att vid inteckning i flera fastigheter, summans fördelning på hvarje skulle bestämmas, så uppstod ändå samma förhållande, som det närvarande, i fall någon af dessa fastigheter sedermera styckades på flera händer, och den ene blefve intecknad för ytterligare gäld, men den andra icke, eller alla för högre summor, än deras hela värde.
Jag anser det derföre i alla fall vara bäst, att bestämda föreskrifter meddelas, hvarefter fördelningen skall ske, så att ej flera olyckor i detta hänseende inträffa, än de som redan uppkommit.
Den 29 December f. in. 3i Herr Ribbing:
I fall, då ett enskildt hemman eller en hemmansdel klyfves eller styckas, det ej skulle finnas vara klart af sig sjelf, att den i hela hemmanet eller liemmansdelen förut intecknade summan, i proportion af det styckade hemmanets delars storlek, åtföljer hvardera delen, torde det genom bestämt utsättande i författningen kunna göras otvifvelaktigt.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, remitterades Friherre Boijes ofvanberörde motion, jemte de rörande samma ämne afgifne yttranden, till Lagutskottet.
Föredrogs å nyo Friherre Boijes j Ludvig , den 12 dennes e. m. på bordet lagde Motion, angående inställelse af Banco-Auctioner i de fall, der efterlefnad af nuvarande 18 och 19 §§. i Kongl.
Förordningen den i3 Juli 1818 rörande inteckning i fast egendom, kunde för egaren bereda möjligt lidande, jämte bemälte Friherres den 19 dennes e. m. i samma ämne afgifne yttrande.
Herr von Hartmansdorff j August: Upplysningsvis för Ilöglofl.
Lagutskottet, till hvilket ifrågavarande motion väl lärer 32 Den 29 December f. m. komma alt remitteras, bör jag nämna, att i de berättelser, som blifvit framlagda till Banco-Utskottets pröfning, förekommer äfven fråga om rättelser i författningarne angående Banco-Auctioner; hvadan ämnet torde böra af bägge Utskotten gemensamt pröfvas.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, att Friherre Boijes ofvannämnde motion, jemte de af Friherre Boije den 19 dennes e. m., och af Herr von Hartmansdorff nu, rörande samma ämne, afgifne yttranden, måtte till Banco- och LagUtskotten remitteras.
Föredrogs å nyo Friherre Anckarswärds j Carl Henrik j den 12 dennes e. m. på bordet lagde Memorial, innefattande hemställan, att Lag-Utskottet måtte utur LagCommiteens förslag till ny Civil-Lag framställa grunder i afseende på giftorätt, arfsrätt, personers myndighet att råda öfver sig och egendom, Testamente, Credit-och UtsÖkningsförhållanden, arfvejord och börd, samt Domstols-Inrättningen.
Herr Törnebladh, Carl_, hade inleinnat ett så lydande anförande:
För Dort 39 December f. ra. 33
För den del af Friherre Anckarswärds motion, hvilken innefattar anmärkning, som skulle Justitiae-Ombudsmannen hafva uraktlåtit, att å hane bringa frågan om sättet för antagandet af Lag-Comitéens uppgjorde förslag till CivilLag, får jag vördsamt anmäla: att det varit i följd af Kongl.
Maj:ts Rescript under den 11 Mars 182/f, som jag, i egenskap af JustitiaeOmbudsmun och Ledamot i LagCommitteen, gemensamt med öfrige Herrar Committerade under den 2 Augusti 1826 till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnat det reviderade och omarbetade Förslaget lill allmän CivilLag: att det följaktligen beror på Kongl. Majit, huruvida, efter Högsta Domstolens och StatsRådets hörande, dessa Lagutkast varda Riksens Ständer proponerade antingen i deras nuvarande skick , eller med ändringar, i det hela, eller till vissa delar: och att denna method för lagarbetets fulländning redan tillförene varit af Kongl.
Majit den i4 Februari 181 t föreskrifven och af Riksens Ständer år 1815 godkänd.
Vid sådant förhållande, då jag af Etnbetspligt, efter Högsta Magtens föreskrift, ingifvit Lagförslaget lill Kongl. Majit, för att pröfvas och granskas, innan det till Riksens Ständer varder öfverlemnadt, har jag ej kunnat inse någon behörighet för mig, att tillägna JnstitiazOmbudsmans-Em8 H. 3 34 Dei 29 December f. m. betfct det serskilta initiativet med Lagförslagets framläggande äfven för Riksens Ständer, antingen delvis, eller i sin helhet, så länge det samma på Kongl. Maj:ts pröfning och granskning beror.
Herr von Qvanten , Carl, liade inlemnat följande, som upplästes:
Då nya Allmänna Lagen blifvit till Riksens Ständers pröfning öfverlemnad, får jag anhålla, att mina åsigter, rörande Byggnings-Utsöknings- och Rättegångs-Balkarne, må få åtfölja Remissen till LagUtskgttet.
Byggninga-Balken. 5:te Capitlet.
Är ej tydligt nog, huru förhållas skall då Ohägnad sker, samt på hvad villkor en försummelig får sökas.
10 §. säger väl, alt hägnad skall i Maj vara färdig; men skall stängselhållare ansvara stängsel endast den 10 Maj, och sedan vara fri, om under året stängseln blifver ogild?
Och huru skall hvar och en bevisa, att Stängseln var Laggild den 10
Maj?
På hvad sätt i Städer skall hägnas, saknas alldeles. 6:te Capitlet.
Om Vägar. i:sta §.
Den ersättning, som der omtalas, bör försvinna, emedan den gifver anledning till mångfalldiga Rättegångar.
Den 29 December f. ro. 35 8:de §.
Är alldeles oläifcpelig.