Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sålunda författade afkortnings-Iängder ingifvas i stad till magistraten att granskas och till riktigheten bestyrkas; å landet blifva de vid utlysta sockenstämmor upplästa, då pastor och tvänne socknemän skola dem åteckna, huruvida dervid varit något att erinra.
Afkortnings-längderna skola derefter, i Stockholm till Öfver-ståthållaren, i länen till Konungens bef:h:de aflemnas till pröfning, och om något dervid icke varder påmint, till afföring i räkenskaperna beordras.
Redogörelse. § igi. fr. § 170 Bevrs-förordn.
De instructioner och förordnanden rör:de räkenskaperna öfver K. M:s och Kronans till Stats-verket anslagna räntor, samt uppbörden och redovisningen, som nu äro gällande, eller framdeles kunna utfärdas, skola jemväl, i allt som angår bevillningen, lända uppbördsrnän och de flere vederbör. till ofelbar efterlefnad.
Dock må i landsböcker och räkningar, bevillningen och öfriga Riksgts-contoret tillslagna fonder icke sammanblandas med Stats-contorets och andra verks medel. § 192. fr. § 171 Bev:s-förordn. Mom. 1.
Öfver hela bevillningen, sedan den af Pröfntscomite'ens förrättning blifvit bestämd, skall, för Stockholms stad af krono-uppbörds-kamereraren, och för länen af Landscontoren, vid ansvar, upprättas sammandrag, jemlikt de härvid bifogade formulärer, hvarvid uppmärksamhet bör användas, att alla uppgifter blifva med verkliga förhållandet enlige; hvilka sammandrag af Öfver-ståthållaren och Konungens Bef:h:de till Riksgts-contoret insändas inom näst derpå följande Januari månads slut, med bifogande af särskild förteckning öfver de mål, som då kunna vara oafgjorda, ronde nedsättning i den påförda bevillningen, så att detta sammandrag må innehålla all den fullständighet som är möjlig. Mom. 2.
Dessa sammandrag skola i Riksgts-contoret, på det nogaste, till summorna granskas, och örn, vid jemförelse af föregående årens sammandrag, olikheter skulle finnas i antal hemman, lägenheter och räntor eller andra uppgifter, som till rättelse tjena, skola vederböra förklaringar deröfver infordras, hvilka vid sammandragen biläggas samt derefter, jemte sammandragen, öfveriemnas till Kammarcolhm för att pröfva felens beskaffenhet och hvad ansvar derå följa bör.
Sedan förberörde handlingar blifvit till Riksgts-contoret återställda, upprättas derstädes ett general-sammandrag öfver bevillningen, hvilket genom trycket utgifves.
Den i Februari. § 193. fr. § 172, Bev:s-förordn.
På det hvarken uppbördsmännen ina ådraga sig balance, eller den skattskyldige åsamka sig flere års rester, skall det åligga det embetsverk, hvilket, jemlikt instruetion och författningar, inseendet öfver uppbördsverket i hela dess vidd är uppdraget, att enär af de årligen inkommande berättelser inhemtas eller af fullmäktige j Riksgts-contoret anmäles, att restantierna på något ställe, utan uppgifven särdeles gilltig orsak, stigit till mera än vanlig höjd, genast låta, genom Konungens Bef:h:de i orten eller annan vederbörl. förordnad person, behörige restransakningar anställa, samt, derest vårdslöshet, fel eller försummelse hos någon uppbördsman förmärkes, utan allt uppehåll, låta den felaktige tilltala och till lagligt ansvar befordra; äfvensom embetsverket åligger vidtaga sådana anstalter',, att de befunna restantierna med möjligaste skyndsamhet indrifvas. *).
Justerades clt prot.-utdr. för den 20 och 23 Januari samt denna dag, innefattande hänvisningen till Const.Utsk. rörtde den af Landtm, vägrade propos.; samt 2:ne prot.- utdr. rörtde R. o. Ad:s den 28 sisth Januari fattade beslut.
Hr af Forselles, Adam, hade inlemnat följande:
Då enskilda, men för mig vigtiga angelägenheter nödga mig att snart afbryta mitt vistande vid innevar. riksdag, ser jag mig, ehuru med saknad, nödsakad att afsäga mig bänkmanskapet i 2 usta bänlunts-afdeln., samt valet till ledamot i BancoUtsk.
Frih. af Nordin, Garl Johan, uppläste följande:
Att olika rättigheter i grundlagarna, blifvit tillagda, dels Konungen, dels R.
St., måste härledas ifrån lagstiftarens öfvertygelse om nödvändigheten, i och för beredandet af samhällets trefnad och belåtenhet, att till den ena eller andra af Statsmakterna vissa delar af statsbestyret anförtros.
Såsom en följd af denna fördelning uppstår ock vissa lika bestämda skyldigheter för den, som utöfningen blifvit anförtrodd; ty icke lemnades makten till någondera, för att, under liknöjd utöfning deraf, allmänt och enskildt lidande skulle ohejdadt fortgå.
Rättigheter och skyldigheter äro städse oskiljaktiga, och den af Statsmakterna, som ej handlar i öfverensstämmelse härmed, uppfyller icke ändamålet af sin tillvaro.
St:s främsta rättighet återfinnes i Reg.Formens 57 §, derdel heter: ”Svenska
Folkets urgamla rätt att *} Do uti ofvaninförda Bil.
B. omförmälda tariffer oell for— mulärer äro bifogade Bevillnts-s.tadgau af är i835. 174 Den i Februari. sig beskatta utöfvas af It.
St. allena.” Lagbudet är klart och bestämdt, och då R.
St:s förpligtelse, att samvfetsgrannt utöfva den makt, grundlagen tillägger, är lika ostridig; så vill det synas, att R.
St. icke hitintills, i denna del, uppfyllt sina åligganden emot Svenska folket, enär, utan någon närmare granskning af de ordinarie statsbidragens tillkomst och laglighet, desamma fått af de skattskylldige årligen utkräfvas , under det att R.
St. vid statsregleringen inskränkt deras åtgärd till blott en beräkning af de ordinarie inkomsternas belopp.
De ordinarie statsin traderna utgöras, till större delen, af blott en medborgare-class, eller den jordbrukande; och om ock hitintills denna dass, utan knot, låtit sig nöja med Ständernas åtgärdande, eller rättare icke åtgärdande; så staldet dock fast, att R.
St. icke uppfyllt sitt kall, så länge de ordinarie statsintradernas tillkomst och fortfarande utgörande icke behörigen blifvit utredd.
Den hittills af jorden uppburna skatt, eller s. k. ränta, fördelas, enl. jordeböckerna, i ständiga, ordinarie räntan, eller jordeboksräntan, och i hemmantals-, extra ordinarie eller ovissa räntan.
Jordeboksräntan är till uppkomsten osäker, såsom härledande sig ifrån utbyte af äldsta tiders skatter.
Den fastställdes till ständig ränta vid hållna riksmöten under Konungarne Gustaf den I, Carl den IX och Gustaf den II Adolph, och synes vara ett vid Svenska jorden i laglig ordning fästadt onus; men annorlunda tyckes förhållandet hafva varit med den extra ordinarie eller s. k. mantalsråntan, hvilken först 1719 infördes i jordeböckerna, utan någon R.
Denna ränta sönderfaller under flerfalldiga rubriker, såsom landtågsgärd, byggningshjelp, saltpeterhjelp, boskaps-, skjutsfärds- och dagsverks-penningar m. fl. Uppkomsten af dessa skatter är olika, så till tid som ändamål.
Så befinnas vissa af dessa skatter hafva varit bevillningar, medgifna i och för tillfälliga behof, såsom Polska kriget 1617 ,^riksgäldens tiqviderande 1620, och ytterligare förnyande 1642, 1649 för 2:ne år, o. s. v. Andra åter uppkomna i utbyte mot natura prsestationer , utan att något beslut synes hafva föregått, att de i all framtid skulle af jorden utgå; utan tvertom finner man i 3 §:n af 1602 års riksdrs-beslut vissa af samma räntor uppräknade, såsom för den gången medgifna.
Granskar man åter anledningen att mantalsräntorna i jordeböckerna infördes, enär de till deras natur icke voro ständiga , en åtgärd, af det största inflytande på Svenska jordens ägare, och hvarigenom begreppet om dessa räntors natur allt sedermera förändrats, så finner man , att Konung Carl den Xlf genom bref, dat.
Bender den 16 Juli 1712, anbefallt fullständiga jordeböckers upprättande; att Kammar-colltm d. 12 April 1716, i afgifvet betänkande om ränte-persedlaruas och räkenskapernas förkortande, jemväl
Den i Februari. i75 aflemnat formulär till blifvande jordeböcker; samt att i dessa fornuilärer mantalsränlorna äro intagna, utan att i det underd. utlåtandet någon upplysning förekommer, det R.
St. rnedgifvit, att dessa ditintills ovissa räntor skulle i jordeböckerna upptagas, eller i all framlid af jorden utgå. K. Br. af den i3 December 1717 lernnar härutinnan lika litet någon upplysning, utan stadgar endast, att de föreslagna formulären till jordeböcker borde tjena till efterrättelse.
På så knapphändigt sätt vill det synas, att dessa ditintills ovissa räntor, såsom ständiga, blefvo jorden ålaggda och i jordeböckerna påförda.
Efter denna tid, och sedan man, på sagda knapphändiga sätt, fått mantalsräntorna till deras natur, ifrån tillfälliga och på Ständers pröfning för hvarje tidsskifte beroende, till en af jorden ständigt utgående ränta förvandlad, har, utan vidare undersökning om tillkomsten, förhållandet antagits såsom oföränderligt.
Mig vill det dock synas, som, örn oek R,.
St. efter denna period, missledde af det förhanden varande förhållandet, att mantalsräntan i jordeböckerna var införd, vid derefter vidtagna regleringar och beslut, utan närmare granskning af tillkomsten, låtit dervid bero; så bör detta förfarande icke rubba de skattskyldiges rättighet att icke vidkännas några andra skatter, af hvad namn de vara må, än sådana, som af R.
St. i laglig ordning blifvit till utgörande ålagde.
I anledn. af hvad sålunda anfördt blifvit, och hvilket lemnar skälig anledn. att betvifla mantalsräntans lagliga tillkomst, såsom en vid jorden för alltid fästad ränta, yrkar jag, att Stats-Utsk. måtte anmodas, att noga utreda och fullständigt inför R.
St. framlägga de lagliga beslut, hvarigenom de af Svenska jorden, under namn af hemmantalsränta, nu utgående skatter äro af R.
St. förklarade, att de i all framtid böra af jorden utgöras ; och att, derest sådant beslut icke skulle finnas, hela denna ränta eller den del deraf, som ett sådant beslut saknar, matte med år 1841 upphöra att debiteras och uppbäras, och sålunda vid statsregleringens uppgörande af StatsUtsk. till rättelse iakttagas.
Tjugusex års fred berättigar Sveriges jordägare att nu kunna påräkna någon verklig lindring i de tryckande skatterna; och skulle någon större eller mindre del, mera af slump än i laglig ordning, vara tillkommen, är det hög tid att det felaktliga rättas, och att den medborgareclass’ bördor lättas, hvilken utgör Pukets egentliga styrka.
En tid nalkas, då allt, som icke hvilan på rättsgrund, måste upphöra att finnas; och rättigheten för hvarje medborgare är ock lika ostridig och måste vinna tillämpning, nemi. att blifva öfvertygad derom, att fördelningen af de allmänna statsbidragen är, icke efter godtycke eller gammal häfd uppgjord, utan hemtar sin grund ifrån den förmögenhet hvarje medborgare äger, och det skydd harr åtnjuter. 176 Den 1 Februari.
Vid den tid, hvarifrån våra skatter hafva sitt upphof, förefanns egentligen icke någon annan förmögenhet i landet än jorden; det var ock då en naturlig följd, att denna sorts förmögenhet, nästan uteslutande, måste fylla statsverkets behofver.
Förhållanderna hafva förändrats, nya näringar hafva uppstått och troligen fortdrifves för närvar, ingen enda näring i Riket, som lemnar en så ringa behållen årlig afkastning som jordbruket, hvilket det oaktadt vidkännes Jtdelar af statsbidragen.
Klokhet och nödig omtanka bjuda derföre gemensamt, att samhällstillståndet, i denna vigtiga del, med en allvarlig forskning undersökes; och att de följder äfven skärskådas, som i en icke så aflägsen framtid kunna och måste framkallas, derest man, hädanefter som hitintills, tillgriper det nog ofta upprepade svaret:
Det går väl hädanefter som hittills; det har ju redan i sekler rå gått, och är sålunda ett förhållande, som nu mera icke kan eller bör förändras.
Och härmed tror man sig hafva gjort nog, och att i all framtid den tryckte jordbrukaren bör sig nöja.
Förbisedde äro icke af mig de invändningar och betänkliglier, som kunna framställas emot denna min hemställan om en närmare granskning af våra skatter; men jag har derigenom icke kunnat förändra öfvertygelse om dess nödvändighet; ty hvarken några mer eller mindre bindande beslut, fattade efter sedan räntan i jordeböckerna var inlagen och sålunda på god tro ansågs som ständig, ej heller åberopandet af gammal häfd har kunnat rubba min öfvertygelse, att endast deskatter äro lagliga, som af R.
St. behörigen äro beslutade; äfvensom att R.
St. äro förpligtade att fullständigt utreda verkliga förhållandet , om ock härigenom Kronans s. k. ordinarie statsinkomster skulle förminskas.
Icke heller har det undfallit mig, att vid tillämpningen svårigheter skola uppstå, dels derigenom att mantalsräntan är, till någon del, anvisad militien eller civil-staterna, dels Kronan afhänd, och nu mera i enskild mans ägo.
Härvid har det synts mig, att om af Kronan, under en tid, då räntan på god tro utgick, den blifvit till visst ändamål anvisad; så måste af statsverket ersättning lemnäs till militien eller civil-staterna, antingen i penningar eller i sådana räntor, som Kronan lagligen äger att disponera, utan att sådant kan inverka på jordägaren och dess rättighet att blifva befriad från ett skattebidrag, som saknar laglig grund för dess tillvaro.
Kronans ensak är det ock, att ersätta dem, som med ägande rätt nu innehafva några af dessa räntor; hvarvid dock torde böra utredas, huruvida alla nu till enskild man utgående räntor verkligen förefunnos, då Kronan afbände sig äganderätten.
Olika meningar hafva vid föregrde riksdagar velat göra sig gällande i afseende å R.
St:s allena beslutande rätt öfver de s. k. ordinarie statsinkomsterna; och ehuru grundlagarnas - ) Den i Februari. >77 nas ordalydelse, men icke föreg:de prsejudicater böra tjena till efterrättelse, liar jag dock trott inig böra erinra, att livad tydning man än velat gifva åt 5q och 6'4 §§:na Reg.- F., så bör denna meningsstrid icke kunna utsträckas ända derhän, att hvad af misstag oriktigt blifvit till ordinarie statsinkomsterna hänfördt, icke bör och kan rättas af den Statsmakt, som har Rikets beskattning sig uppdragen.
En behandling, stridande emot min här yttrade öfvertygelse, hör väl icke kunna .förmodas, så vida 57 §:n Reg.F. skall äga någon verklig betydelse ; men jag har dock trott mig böra fästa StatsUtsk:s uppmärksamhet derå, alt R.
St. allena tillkommer att utreda och afgöra denna för Sveriges jordägare så vigtiga fråga.
Frih. af Nordin begärde remiss af denna motion lill StatsUtsk.
Med den siste värde talaren instämmer jag deruti, alt skattebördorna inom Sverige äro olika fördelia; att bland dessa olikheter förekomma de mest påfallande emellan hemman och hemmanslägenheter: men med honom instämmer jag ej i den rättighet han vill tillägga R.
St. att direct besluta om räntornas ordnande, utan samverkan af den andra Statsmakten; ej heller deruti, att , till större eller mindre del , någon stående ränta kan rättsenligt upphöra.
Jag åberopar i detta hänseende hvad jag vid a:ne riksdagar förut framställt, att om det rättsenligt skulle kunna ske, måste den nu onererade jorden befrias från dessa skyldigheter genom räntans öfverflyttande till den icke onererade, på det icke en indirect orättvisa må -drabba dem, som i annat fall skulle blifva för tungt-beskattade.
Jag anhåller, med hänvisning i öfrigt till mina motioner vid föreg:de riksdagar, att detta mitt yttrande må åtfölja remissen till Utsk.
Toll, Gust.
Philip: I anledn. af Frih. afNordins afgifna anförande och de många tänkvärda satser detsamma innehåller, anhåller jag, att detsamma må blifva hvilande på bordet.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att Frih. af Nordins yttrande, till följe af 49 Riksd.Ordn., komme att hvila på bordet.
Anckarsvärd, Carl Henr., uppläste följande: Reg.Formen § 109 föreskrifver: att riksdag icke må räcka längre än tre, och, efter anmälan hos Konungen, högst fyra månader, hvarefter Konungen äger rättighet att Ständerna åtskilja.
Den stadgar: att förrabeviIlningen skall fortfara intill nästa riksdag, om R.
St. icke åtagit sig någon ny bevillning till bestämdt belopp, innan Konungen, i H. 23 Den i Februari. dessa fyra månaders utgång, utöfvar sin nämnde efter rätt.
St:s pligt, att förekomma hvarje öfverraskning, som kunde för nationen medföra den gamla hevillningens fortfarande, på samma gång alla öfriga beskattningar qvarstodo; ty folkets ekonomiska ställning fordrar skattebördornas förminskande, och de nu utgjorda skattebidragen äro större än de någonsin varit, större än åtminstone jordbrukets krafter tillåta, på hvilka de likväl hufvudsakligen grundas, och större, än de närvar, statsbehofven, så öfverdrifna dessa än äro, hvilket synes af de betydliga öfversko 11 e n.
Så skyndsamt, sorn våra invecklade former det tillåta, böra R.
St. alltså öfverenskomma om ett nytt bevillmsbelopp, lämpadt efter representanternas öfvertygelse om Statens nödvändigaste behof, folkets förmåga alt dem uppfylla, samt den grad af förtroende, som Regeringsmakten ingifver , vid betraktandet af den förra förvaltningens resultater.
Men för detta ändamål är nödigt, att Bevilln:sUlsk., så snart ske kan, underrättas om den s t a t sbr i s t - s u m ma, hvilken genom allmän bevillning bör fyllas; och denna summas uppgifvande tillhör StatsUtsk., sedan, med ledning af dess betänk., RiksSt:n afgjordt s ta tsr eg ler eri n g en.
Häraf inses nödvändigheten, att denna reglering skyndsamt behandlas, och jag vågar alltså icke endast fästa R.
St:s uppmärksamhet derpå , utan äfven utbedja mig StatsUtsk:s skyndsamma pröfning af det Förslag till Statsreglering, som jag remitterande till StatsUtsk. härmed får öfverlemna, och om hvars jag vördsamt anhåller.
Förslag till beräkning af statsinkomsterna.
(Medel-markegångsprisen äro tagna hufvudsakligen efter iS37 års bokslut, såsom icke stegrade genom missvext-årens förböjda priser.
Likaså beräknings-grunderna.)
Ordinarie statsinkomster.
Ordinarie, eller jordeboks -ränta Anm.
Extra-ordinarie eller hemma n tal s - r ä 11 ta n föreslås till upphäfvande, på sätt, att uppbörden skulle upphöra från och med år t84i.
Skulle ett sådant R.
St:s beslut icke af vederbör. sättas i verkställighet, kommer 'dillingen att i i fall, på Statsoch Bevilln:s-Utsk:ns förberedande åt - j deremot allmanna
Ue samma mån nedsättas; gärdei', R.
St. motioner. bifalla de derom gjorda i,5oo,ooo Den i Februari. >79 AFrads-spanmål Tionde-spanmål Tionde-.span ma Islösen . .
Arrende-medel
Sil fver-tionde, myntarelön och slagskatt (Förslagsvis 2,620 r:dr i silfv.
, som utföres a 128 sk. i b:cosedlar.)
Koppar-rän ta och slagskatt . . (Förslagsvis 3oo skepp, å i3o r.'dr.)
Avesta koppar- och manufac t u r t u 11 Tionde och hammarskatts-jern Alun-tionde S v a-f v elbr u k s-1 i on de ....
Mantals-pe n ningar ne samt lagmans- och h är ads hofdinge- rä lita n , nu beräknade till omkring 3g5,ooo r:dr b:co, utgöra inkomsttitlar, hvilka väl egentligen tillhöra de personliga skatterna, men som, då dessa i alla fall utgöras af husbönder och familjefader, drabba isynnerhet de mindre jordbrukarne , handtverks - classerna och dagarbetarne.
Upphäfvandet af dessa skattebelopp har vid flera riksdagar varit yrkadt; och tidpunkten för tillfredsställandet af folkets billiga anspråk å nedsättning — företrädesvis i de skattebördor, hvilka hårdast trycka de arbetande folkclasserna — torde på goda skäl kunna anses vara inne; hvarföre jag tror 111ig böra föreslå Ulsk. alt tillstyrka It.
St., att ifrån inkomstberäkningen utesluta dessa titlar.
Häraf följer, att den del af lagmans- och lia1'adshöfdinge-räntan, som directe utgår till personal, bör af Stats-verket godtgöras, hvartill Riksgts-conloret intill nästa riksdag borde bemyndigas att, på Stats-contorets årliga reqvisition, utlemna nödiga medel.
G.e r n i n g s ö r e n Sterbhus-afgift Bötes-medel Cavalleri -reg:ternas hästvacance-spanmål.
. 200,000 800.000 4.500 120.000 7.500 4a,oco 3,^00 200,000 1.000 1.000 1 j700 i 5,ooo 35,ooo 140,200 i8o D«n i Februari.
LStändiga rotevacance-afgiftev .
Tillfälliga rotevacance- och mö tesafgifter K neckte-ro tefrihets -medel . .
Båtsmans-vacance-af gift . . .
Så vidt denna afgift icke kommer alt försvinna, genom städerna ålagd skyldighet att uppsätta deras båtsmanshåll, utföres den här till ofvanstående belopp.
Krut- och s a 11 p e t e r - f ö r s ä 1 j n i n g s medel Conti-ollstämpel-medel . . .
Under förmodan, att Utsk. ifrån samtlige RiksSt. har att emotse motioner om Nummer-lotteriets uteslutande ifrån Statens inkomstkällor, och då upphörandet af denna inrättning icke skä - ligen kan komma att belasta indrag - nings-staten, har jag trott mig böra anse denna inkomst-titel såsom för framtiden försvunnen.
B åk- och lotsmedel Ersättningar Intresse-medel O b s e r v a t i o n s - m e d e 1 Extra medel och uppbörder . . Summa ordin.
Slats-inkomst r:drb:co Extra ordinarie Stats-inkomster.
Under förmodan att R.
St., vid denna riksdag, inse nödvändigheten af ett med landets innebyggares intresse mera öfverensstämmande tull-systeme; under förutsättning af den utgående tullens upphäfvande; och i förväntan af en billig nedsättning af tullafgifterna å nödvändighetsvaror, anser jag, med anledn. af de sednaste årens resultater, tull-inkomsterna kunna beräknas till Salu-accis af städerna.
Denna utskyld torde icke mera såsom en inkomst-titel böra uppföras, då det är troligt, att Regeringen, på R.
St:s förnyade beslut om en obehindrad handel med landels egna pro - i3,5ooj 6,ooo ioo 25,000 8o,ooo| 9,000 60.000 20.000 3.000 8.000 I 4,000 3,200,000 3,36g,5oo Deli i Februari. 181 dueter, malte deråt lemna verkställig- het; hvarigenom den s. k. salu-accisen kommer att upphöra.
Postmedel Chartae-sigillatae-medel . . .
Bränn vins-brännings-afgift . . 530.000 400.000 700.000
Sta extra ordin, statsinkomster rtdr btco Restantier 4,85o,ooo 200,000 Sta beräknad stats-inkomst rtdr btco 8,4i9,5oo Förslag till beräkning af stats-ulgif terna.
Första Hufvud-titeln. K. M:s hofhållning
Landets bästa klafver en klok och omsorgsfull styrelse, men härtill fordras icke något lysande liof, med den förnäma uppvaktning och talrika betjening, som medtager så betydlig del af anslaget för II.
M. Konungens hofhållning.
Då år 1823, på Riksmarskalkens framställning om beliofvet af ökadt anslag för itsta hufvud-titeln, R.
St. beviljade en tillökning af 100,000 r:dr; skedde sådant, utan någon föregången undersökning, och under hoppet på de bättre tider man förespeglade sig.
St. yrkade då en bättre hushållning med allmänna medlen, ändamålsenligare organisationer af styrelse-verken, närings- och handels-frihet, skatteväsendets förenklande, m. ro., hvilket allt skulle hafva rikligen ersatt nationen denna uppoffring åt Konungen.
Men sedan den tiden har ingenting af allt detta blifvit till nationens tillfredsställelse utfördt; välmågan har aftagit, och inga allvarliga åtgärder lofva nationen någon snar förändring i dess betrykta ekonomiska ställning.
Förhållandet med betydliga summor, sorn genom tractater med utländska makter blifvit
Riket tillerkända, men ej efter grundlagens föreskrift redovisade, har nu blifvit kändt; och (Ict minsta nationen syues 320,000 i8a
Den i Februari. kunna på goda skäl begära, är, att åtminstone detta år 1823 gjorda anslag nu måtte upphöra.
Jag vågar alltså föreslå denna ofvanstående summa, om hvars tillräcklighet icke mer kan hysas något tvifvel, då det besinnas, att II.
M. dessutom af Riksgts-contoret uppbär 200,000 r:dr årligen, samt Norriges förening ökat H.
M:s personella tillgångar, hvilka i alla fall blifva 100,000 r:dr mera om året än hvad Konung Carl XIII erhöll, som icke, enligt hvad kändt är,.ägde någon enskild förmögenhet.
II, K. II.
Kronprinsens hofhållning
Vid betraktande af det anslag, som af It.
St. år 1810 beviljades Kronprinsen Carl August, och sednare, i egenskap af Kronprins, vår nu regerande Konung, synes visserligen anslaget för II. K. H.
Kronprinsens hofhållning vara högre än Sveriges stats-inkomster egentligen medgifva; men de med åren tilltagande behofven för den tillväxande familjen, synes fordra bibehållandet deraf.
Deras K. II.
Arff ur stärne . . . till II. K. II.
Kronprinsens disposition. II. K. H.
Kronprinsessans handpenningar
Möblers underhållande å de K. sl o tten K.
Hofstallets utfodring . . .
Anslaget för hofstallet synes, oaktadt de höga fourage-prisen, hafva för något år Iemnat besparing; och det är att förmoda, att H. M., vid erfarandet af It.
St:s öfvertygelse om behofvet af stats-utgifternas minskning, icke lärer underlåta anbefalla sådana förändrade grunder för hofstallets ekonomi, så att betydliga besparingar kunna göra ofvanstående anslag tillräckligt.
Slottets polis, lys- och renhållning ..