Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Grins förslag går derpå ut, icke allenast att rättighet till inträde bland R. o. Ad. skall tillkomma hvarje egare af minst 10 mantal, utan äfven att 2 mom. i 12 § emot detta stadgande skall utbytas.
Det är således en påtaglig omöjlighet att förena dessa båda stadgandet).
Då jag sålunda anser Grins förslag olämpligt, men man icke kunnat förebära något emot fördelarna och lämpligheten af Const.Ulskis förslag, anhåller jag om afslag å det förra.
Björnstjernai
Det kraftigaste skälet emot Const.Utskis förslag i 2 mom.
12 § består det i, att Utsk. velat inympa på R. o. Ad. ett element, som är i högsta måtto obestämdt, ty alt en person är embetsman och tillika jordegare, deri ligger väl inger, bestämd likhet med en Adelsman.
Enl. mitt förslag skulle egare af större faslighet komma att tillhöra R. o. Ad., de må nu hafva varit embetsman eller icke, hvaremot embetsman, som tillika äro egare af mindre jord, skulle rösta tillsammans med BondeSt.
Redan i ett föregide plenum har jag haft tillfälle fästa upmärksamheten på den likasom slägtskap, hvilken förefinnes emellan R. o.
Ad. och dem, hvilka enl.
Utskis förslag skola på R. o. Ad. inympas, äfvensom uppå R. o. Adis tillkomst såsom frälsestånd genom rusltjensten, då hvarje jordegare, som gjorde sådan tjenst, derigenom frälsade sin jord från utskylder till Staten samt sålunda blef frälseman.
Man var icke frälseman derföre, att man var endast jordegare likasom icke heller derföre, att man var endast krigare, utan båda dessa egenskaper af jordegare och krigare skulle vara hos en och samma person förenade.
Utskis förslag skulle bland R. o. Ad. inympas de som hafva denna dubbla egenskap, endast med den skillnad att jemte krigstjenst komme jemväl civil tjenst.
Const.Utsk. har således förfarit rätt, och jag anhåller derföre ånyo vördsammast om afslag å Gr.
Björnstjernas framställda förslag.
Ilr Lagerhjelm!
Såvidt till min kunskap kommit, har ännu icke i något
Adelsdiplom såsom grund för uphöjandet i Adlig värdighet influtit, att den och den mannen har så och så många hemman,, men deremot att han haft de och de förtjensterne om Konung och fosterland.
Att således endast på grund af hemmantalet vilja inflicka personer bland R. o. Ad., är en novation, den jag icke kan gilla, hvarföre äfven jag anhåller om afslag å Gr.
Den 31 Maj f. m. 391 Frih. Sprengtporten:
Lagerbjelke nu lemnade redogörelse för Utsk:s motiver, afslår jag från min anmärkt).
, serdeles som jag finner att det icke ens formenligt kan framställas.
Hvad jag från början yttrat såsom stöd för denna anmärkn. var blott en reflektion, som jag tillät mig anföra, men jag finner alltså att detta stöd har till stor del förlorat sin betydelse efter den af Gr.
Lagerbjelke nu lemnade förklaring.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke anloge Gr.
Björnstjernas ifrågavar:de förslag till redaktion af 2 mom.
å 12 § Riksd.Ordn.
Sedan härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framslält att nu närmast i ordningen förekommo 3:ne af Gr.
Björnstjerna aflemnade förslag i fråga om 13 § Riksd.Ordn., men alt Gr.
Björnstjerna, som af tjenstepligter blifvit bortkallad från Riddarhuset, updragit åt H. Ex. att tillkännagifva, alt han afstod från all framställning af dessa 3 förslag, förklarades samma förslag komma att förfalla.
Vidare förekom det såsom tillägg vid Gr.
Björnstjernas förslag, af Gr.
Sparre, Erik aflemnade förslag.
Härvid upläsles först lista punkten, innehållande: ”Embetsmännen med K. fullmakt berättigas lill deltagande i val samt att kuuna väljas till ledamöter af BorgareSt.” Gr.
Sparre: Sedan R. o. Ad. beslutat, alt embetsmännen icke skola vinna inträde i representation, och mitt förslag tillkommit endast under förutsättning, att sådant inträde skulle beviljas, afslår jag från denna del af berörde förslag.
Denna del af Gr.
Sparres förslag förklarades komma att förfalla.
Vidare upläsles 2 punkten af Gr.
Sparres förslag, innehållande: ”Disk. torde taga i öfvervägande om icke någon jemkning i det föreslagna antalet af Ståndens ledamöter i Riksnämnden eller förhållandet af det ena Ståndets antal ledamöter till de öfrige Ståndens må ega rum.” Gr.
För denna del af mitt förslag vågar jag deremot utbedja mig R. o. Ad:s synnerliga upmärksamhet, sä mycket mera som jag, en varm anhängare af detta förslag, är öfverlygad att på R. o. Ad:s beslut i det hela beror förslagets framtida öde.
Björnstjernas förslag, som framkallat delta mitt föreslagna tillägg, innehåller, att PresteSt., hvars jemförelsevis ringa antal ledamöter icke kunde berättiga detta Stånd att utgöra ^ i representationen, skulle i sig inrymma öfrige embetsmän.
Denna tanke, hvarmed Grins förslag började, är, jag vågar påstå det, delad af flertalet såväl inom som utom detta hus.
Jag hyser den åsigten, att PresteSt., såsom en del af representationen, är en för Sverige 392 Den 31 Maj f. m. egen, lycklig och välgrundad institution.
Under det alt 18:de århundradets religiösa eller rättare sagdt, »'religiösa läror bortsopat en stor del af den religiösa tron, hvilken fordom utgjorde folkens väsefidtligaste och största egendom, har denna irrelegiositet ännu icke trängt ned till folket, och religionen utgör således en samhällets makt, men religionen och kyrkan äro ett, och jag tror, att det till en stor del bidragit tili religionens bibehållande.
Det 19:de århundradets läror hafva på en gång alstrat politiska och religiösa revolutioner, måhända derföre, att man sträfvar efter ideala skapelser, och så år äfven inom religionen.
Jag är en allt för mycket praktisk man för att icke inse, att, ehuru det andliga lifvet, den religiösa tron egentligen är en ide', denna ide' likväl bör hafva en form för att kunna bibehålla sig.
Derföre anser jag äfven kyrkan vara för religionen ett vigtigt stöd och just på denna grund anser jag PresteSt:s andel i representationen, såsom åsyftande omvårdnaden af kyrkan och religionen, af högsta vigt, hvarföre jag alltid skall ifrigt förorda detta elements bibehållande inom representationen.
Måhända torde någon finna en motsägelse i hvad jag nu yttrat, men den finnes likväl icke, ty jag är öfvertygad att mina åsigter kunna sammanjemkas.
Jag vill nemi. bibehålla PresteSt. vid andel i representationen, men jag vill likväl icke utsträcka den derhän, alt den väcker ovilja, ty jag har trott mig finna, att en ovilja, som upkommit emot en samhällsform, snart kan sträcka sig till samhällsinrättningen, och derföre befarar jag, att, om PresteSt:s andel i representationen blir för stor, man af ovilja emot det större inflytande, PresteSt. möjligen kan utöfva, vill ur representationen utesluta detta Stånd om icke helt och hållet utrota det.
Jag anser således PresteSt. böra tillerkännas andel i representationen dock så, att denna andel i framtiden kan bestå och icke blifva helt och hållet omintetgjord.
Jag har måhända i detta milt yttrande varit allt för vidlyftig, men jag har velat bemöda mig, alt iakttaga den tydlighet, alt man icke i ringaste mån må kunna misstyda mina ord, som vore min afsigt att vilja ur representationen utesluta PresteSt.
Vare delta långt ifrån mig.
Jag har endast af omtanka för Ståndets bibehållande inom representationen önskat nedsättning i antalet af dess ledamöter.
Härvid vill jag likväl icke bestämma mig för någon ziffra, utan öfverlemna!- detta åt Const.Utsk., men tror likväl, att antalet kunde nedsättas till 60 eller 65.
Jag anser desto större skäl härtill vara för handen, som Const.Utsk. inom PresteSt. inrymt Skollärare, hvilkas antal väl icke må anses så stort, att de böra ega att utse 15 ledamöter eller representanter.
Såsom jag redan nämnt, öfverlemnar jag åt Const.Utsk. alt bestämma antalet ad PresteStts ledamöter och önskar, att R. o. Ad. måtte uttala såsom sin gemensamma tanke, att en nedsättning i antalet af le damöterne inom PresteSt. bör ega rum.
Närmast i ordningen följer BorgareSlts representationssätt.
Antalet af detta Stånds ledamöter blir enl.
Utsk:s förslag större än det f. n. är, och om, såsom PresteSt. beslutat och hvilken mening lärer delas af flere andra representanter, de olika Stånden Den 31 Maj f. m. 393 komma att aflöna deras ledamöter, skulle städerne sannolikt blifva föga belåtne dermed, att dem påläggas en högre representationskostnad än den nnvande.
Dessutom, hvarföre skall antalet af ledamöter inora BorgareSt. ökas.
Jag vill icke tala om den betydliga nedsättning i R. o. Ad:s representationsrätt.
Det är ett serskildt förhållande med vår sjelfskrifvenhet som gör R. o. Ad:s representanter så stort, men äfven inom BondeSt. har ledamöternes antal blifvit betydligt förminskadt emot hvad det nu är.
Man har ofta sagt, och genom handlingar vid detta riksmöte är bevist, all städernes innevånare i allmänhet icke lemna de skattebidrag, alt Borgerskapet bör tillerkännas ^ i representationen.
Med högst få undantag äro äfven våra släder så små, att det antal representanter, hvilka städerne lill riksdagarnc ega utse, är enl. min öfvertygelse allt för stort, vid hvilket förhållande någon nedsättning äfven i della Stånds representationsrätt bör ega rum, serdeles som embetsman deruti icke komma att inrymmas, hvilket, ehuru R. o.
Ad. genom dess beslut numera omintetgjort, jag likväl med milt förslag åsyftat.
BorgareSt. har icke eller i det förslag, hvilket del lemnat sitt förord, tillagt sig | i representationen.
Jag tror att det endast är men hvar och en, som känner förhållandet, vet äfven ali denne \ är för mycket.
Anser således R. o. Ad., en förändring i antalet af BondeSt:s representanter nödig, måste äfven BorgareSlts nedsättas, hvarpå eid. mitt omdöme representationen icke skall förlora serdeles mycket.
Hvad slutligen angår det 4:de Ståndet, så utgör det det talrikaste inom nationen och i den största mån bidrager till skatterne.
I alla de förslag, som hitintills blifvit framlagda, har delta
Stånd velat tillegna sig en stor andel i representationen och jag tror äfven, att skäl dertill kunna förefinnas.
Någon fara synes mig icke heller upstå deraf, att BondeSt. lemnäs rättighet att utse ett något större antal ledamöter.
Det är visserligen en sanning att detta Stånd med närvarande representationssätt har någon gång gifvit anledn. dertill, att R. o. Ad. icke gerna medgifver eller ens anser för samhället nyttigt, att antalet ledamöter inom BondeSt. är för stort.
Meningen är ju att göra en förändring, alt låta representanterne sammanträda på samma rum, och jag tror, att om majoriteten från BondeSt. tillförsäkras något större andel i representationen, skola likväl inom detta
Stånd finnas konservativa elementer, dem visöka inom de öfriga Stånden, likasom jag är öfvertygad, att, om än antalet af BondeSus ledamöter skulle något förökas, vi icke hafva att frukta för nyhetsmakeri.
Pä grund af den kännedom, jag, under handläggning af Domaregöromål på landet, inhemtat om detta Stånd, drager jag icke i betänk, att medgifva det ett större antal representanter, och om den olyckliga ståndsfördelningen uphör, om, jag uprepar det ännu en gång, de få på ett runi sammanträda med oss andra, tror jag att mycket godt och nyttigt skall af våra rådslag upkomma.
Mitt förslag är således, alt jemte det att antalet af BondeSt:s ledamöter i Riksnämnden något förökas, antalet af Borgare- och PresteSt:s ledamöter något förminskas, utan att jag likväl vill ingå i närmare bestämmelser här - 394 Den 31 Maj f. m. utinnan hvilket jag öfverlemnar åt Const.Utsk.
På grund af dessa skäl anhåller jag vördsamt att R. o.
-Ad. ville godkänna detta förslag till gemensam tanke, jag tagit mig friheten att här framställa.
Af den sisfe talarens yttrande är jag frestad att tro, att det upgjorda förslaget redan vore antaget.
Här är fråga om, att skifta huden innan man ännu kommit i besittning af densamma, och hvar och en vill tillegna sig af henne så stört stycke lian kan.
Derföre, att man anser 2me af representationens fördelningar i numerärt hänseende underlägsne de 2:ne andra, är man genast färdig att, som man säger, skära breda remmar ur deras hudar.
Denna lilla profbit är kanske icke så serdeles egnad att oka förtroendet för förslaget.
Saken tillämpad, hvarthän skulle det väl leda?
Om man tänker sig de 4 afdelnma i representationen sålunda, att 2 af dem skola till antalet af ledamöter vara underlägsna de andra, men alla 4 afdelmne böra samfält rösta och besluta, månne de underlägsne i antalet icke skola blifva förtryckte?
Har man anledn. att tro, att de, sedermera skiljde på hvar sittrum, skola kunna gifva något eftertryck åt deras tankar?
Jag åtminstone tror icke på möjligheten af en sådan organisation och skulle högligen beklaga om Const.Utsk. finner sig böra understödja ett förslag, hvarigenom de 4 afdelnma blifva olika starka.
Anser man någon förändring böra göras, så måste den väl ske så, alt de elementer, hvilka i representationen böra inrymmas, fördelas någorlunda lika på de serskilda afdelnma, hvilka hvar för sig hafva giltiga anspråk att ega samma antal ledamöter.
Samme talare har afstålt från ett sitt förslag, enl. hvilket embetsmännen skulle inrymmas i BorgareSt.
Jag har tagit mig friheten att framställa ett förslag i samma syfte, och som jag derifrån icke afstått, ernar jag, då den frågan förekommer, att påyrka hennes pröfning af Ståndet.
Jag är en afgjord vän af Ståndsrepresentationen, men en afgjord motståndare lill de allmänna valen, såsom princip för representationens grundläggning.
Jag anser således lika med Gr.
Sparre, PresteSt. såsom ett inom representationen välgrundadt och absolut nödvändigt element, men jag är af motsatt tanka med Grm ifråga om antalet af desse serskildta elementer, hvilka skola bilda Riksnämnden.
Vill man vara konseqvent, måste man bibehålla Stånden liktaliga.
Så är det nu; hvarje
Stånd har fått sin fjerdedel af representationen.
Detta förhållande är grundadt på en idé, i förening med folkets utveckling, från he dentima.
Stånden hafva upkommit af sig sjelfva, i mån af de olika folk-klassernas serskiljande inom samhället.
Det är således nödvändigt, att man bibehåller ide'en utaf serskildta Stånd, och då måste följden blifva, att ledamöternas antal inom hvarje Stånd eller rättare att dessa Stånd skola representeras icke på grund af siffror nemi. så att betrakta, att det Stånd, hvars ledamöter re presentera största antalet individer i samhället, skall tillerkännas större andel i representationen, utan alla Stånden skola deruti ega Den 31 Maj f. m. 3>J5 lika andel och detta endast på den grund, aa det är en idé men alldeles icke numerären som skall representeras.
Om man säger, alt ett Stånd må hafva 100, ett annat 80 och ännu tvenne andra hvardera 60 ledamöter, såsom några här framställda förslag lära innehålla, har man genast förflyttat hela frågan inom proporlionslärans område, och då blir steg för steg förhållandet det, att, som man säger, då det eller det Ståndets elementer äro talrikare äu ett annat Stånds, skall man efterse, huru stor andel, enl* proportionsläran, eli annat Stånd skall få i representationen, och då måste ovillkorligen BondeSt. erhålla den största, dernäst BorgareSt.
, sedan PresteSt. och sist R. o. Ad.
Jag minnes nu icke bestämdt siffran, men jag tror, alt R. o. Ad:s ledamöter skola enl. denna proportion utgöra 4.
Således, den som vill kasta denna fråga från ståndsideens historiska område in på arithraetikens, eger han rätt alt följa Gr.
Sparres åsigt, men den som vill förbättra ståndsindelningen på sätt Const.Utsk. föreslagit, voterar emot Gr.
Sparre och det gör jag.
Enl. min åsigt är Const.Utsk:s förslag välgrundad!.
Utsk. har utgått från ståndsprincipens bibehållande och kunde följaktligen icke föreslå annat, än att antalet af hvarje Stånds ledamöter, inom Riksnämnden, skulle blifva lika.
I förbigående torde det tillåtas mig att nämna, hvarthän Gr.
Sparres förslag skulle leda.
Erkänner man till en början, att PresteSt. utgör ett nödvändigt element inom representationen, och att det representerar religionen, hvarthän kommer man då med det större eller mindre antalet, och huru många ledamöter bör väl detta Stånd vid riksdagarne innehålla, för att på ett värdigt sätt, upfylla detta mål.
Går man derefter lill BorgareSt., så om man till ledning i detta fall lager Forsells Statistik, hvilken, hvad R. o. Ad. beträffar, icke är serdeles gynnande, skall man finna, att BorgareSt. är R. o. Ad. betydligt underlägset.
Man har sagt, att BondeSt. är af alla Stånden det talrikaste och utgör de största skattebidragen, och deraf har man dragit den slutsatsen, att detta Stånd skulle hafva största andelen i representationen.
Men hvilka äro de proportioner, man i detta fall bör följa?
Skall man väl uträkna antalet af de individer, hvarje Stånd inom sig har och sedan arilhmetiskt uträkna antalet af de representanter, hvarje Stånd eger att till riksdagarna utse.
Skulle nu sig så förhålla, hemställer jag likväl, om, med all aktning för BondeSt., det vore klokt, att åt detsamma lemna mera än en fjerdedel i representationen, exempel på följderna af ett sådant förfarande inses lätteligen, om vi erinra oss förhållandet inom brödrariket Norrige.
Hvad åter slutligen R. o. Ad. angår, så är min öfvertygelse, att om sjelfskrifvenheten kommer att uphöra, och R. o. Ad. lillerkännes representationsrätt, efter deras egendom, R. o. Ad. skulle tillkomma mer än en fjerdedel.
Sparre framställda förslag är således icke antagligt, och det går i allt fall icke an, att på detta sätt lagstifta, utan, såvidt möjligt är, böra Stånden bibehållas 396 Den 31 Maj f. m. vid lika antal ledamöter, och jag anhåller följaktligen om afslag pä Gr.
Den första frågan, jag, i anledn. af Gr.
Sparres förslag, gör mig är den, skall man öka antalet af BondeSt:s ledamöter, efter antalet af de individer detta Stånd innehåller, eller efter förmögenheten, eller efter hvilken grund skall då denna tillökning ske.
Mig synes, att i samma ögonblick man lemnar å sido de bestämda förhållanden, som nu finnas, och hvilka Const.Utsk. ganska välbetänkt bibehållit, i samma ögonblick har man äfven kommit in på den allmänna valprincipen, må vara att det är stegvis, men det första steget är likväl ganska bestämdt.
Huru går det väl med majoriteten inom Riksförsamlingen?
Visserligen kan Hr Gr:n säga: jag minskar antalet af de ledamöter i det ena Ståndet så, alt två Stånd får hälften af röstantalet, men hvilket Stånd skulle väl detta vara?
Detta synes mig vara en åtgärd, hvilken jag icke skulle vilja vidtaga och icke heller tillstyrka, ty den ojemnhet, som derigenom skulle upkomma i Stånden, rubbar helt och hållet Coust.Utsk:s upställning, och inkastar i reformen ett fullkomligt nytt element, stridande mot de principer, som ligga till grund för Consl.Utsk:s framställning, nemligen att de förändringar man i representationen vill åstadkomma skola så litet som möjligt innebära något nytt, utan hufvudsakligen grundas på nuvarande förhållanden.
Sparres förslag skall man med bibehållande af ståndsprincipen, inlåta sig i undersökningar om antalet af de olika Ståndens ledamöter, af hvilka det ena skulle ökas, men det andra äter förminskas.
Då man likväl härvid saknar en bestämd siffra, hvarefter man bör gå, och jag finner Gr:ns förslag, i fördelar icke öfvervägande Const.Otsk:s förslag, tillstyrker jag vördsamt afslag derpå.
Jag hade ganska riktigt förutsett, att man skulle anfalla mig för mitt förslag.
De tillvitelser man gjort mig bekymra mig dock föga, ty jag är fullkomligt lugn.
Mina tänkesätt äro tillräckligt kända, och jag riskerar således icke att blifva ansedd såsom nyhetsmakare eller demagog.
Min öfvertygelse är, att yttersta vilkoret för framgången åt Const.Utsk:s förslag, är antagandet af det förslag jag framställt, och förkastandet af det sednare gör det förras antagande fullkomligt omöjligt, eller tron J på alfvar Mina Hrr, att någonsin de öfriga Stånden skola bifalla ett representationsförslag, hvari PresteSt. bibehålies vid dess nu egande fjerdedel i representationen?
Jag tror det icke, och jag har desto mera skäl härtill, som ur representationen embetsmän i allmänhet blifvit uteslutna, men icke desto mindre har man på detta Stånd inympat en viss klass embetsmän.
Vill man, att PresteSt. skall representera kyrkans och religionens intressen, så måste i detta Stånd icke inrymmas andra elementer än religionens och uplysningens väktare, d. v. s. Preslerna, och de som i allmänhet sysselsätta sig med lärarekallet, och om PresteSt. icke kan anses förtjent af en fjerdedel i representationen, bör sådant hjelpas på det sätt, att deri inrymmes andra elementer, men då så Deu 31 Maj f. m. 397 dant strider emot PresteStrs idé, måste jag motsätta mig ett dylikt förslag.
Vill man öka antalet äf ledamöter i PresteSt., måste de nya ledamöterna utgöras af PresteStis egna ledamöter, men ingalunda af embetsman, ty derigenom uphäfves möjligheten af detta Stånds bibehållande, såsom kyrkans och religionens väktare.
Således, jag uprepar det ännu en gång, och skulle icke hafva vågat göra det, om jag icke blifvit missförstådd, har jag önskat en nedsättning af antalet af ledamöter inom PresteSt. just derföre, att jag älskar detta Stånd, att jag vill dess bibehållande, men icke blottställa detsamma för en allmän ovilja, och då jag önskar framgång åt Const.Utskis förslag, har jag ansett nödigt, att en jemkning åstadkommes emellan antalet af- ledamöter i Riksnämnden, ty märken väl, Mine
Ståndens veto eller hvarje Stånds beslutanderätt blir oförändrad.
Jag anser följaktligen mitt förslag icke strida mot Ståndsidéen, ty enl. min åsigt går ståndside'en derpå ut, att de serskilda klasserna inom samhället må hafva sin representation, att de må vara öfvertygade att hvar och en har sin ombudsman och, om man så vill hafva, veto i vissa frågor, men ingalunda är del förenligt med slåndsidéen, alt hvardera af dessa 4 Stånden skola hafva hvardera en fjerdedel i representationen.
Men om äfven så skedde, tror man sig dermed hafva vunnit ändamålet?
kan man väl beräkna, att PresteSt:s alla 60 eller 75 ledamöter i Riksnämnden skola vara af samma mening, eller ouphörligt votera i PresteStis intresse?
Kan PresteSt. beräkna, att af deras ledamöter 60 skola votera i Ståndets intresse?
Vi se redan nu, alt så väl inora R. o. Ad. som inom PresteSt. ledamöter finnas, hvilka kämpa emot slåndsidéen, och om då på PresteSt. inympas för detsamma främmande elementor, är det ju möjligt, att detta förhållande i ännu högre grad kommer att inträffa.
De exempel en talare här framdragit från brödrariket och hvilka skulle verka afskräckande emot inrymmandet åt BondeSt. af en större andel i representationen, lärer väl i förevarande fall icke vara tillämpliga, ty det måste vara någonting helt annat att låta representationen bestå till -J af bönder eller att lemna Ståndet något mer än | deri.
Jag uprepar det ännu en gång, att jag endast af nitälskan för framgång af Const.Utsk:s förslag, tagit mig friheten att framställa mitt, emedan jag är öfvertygad, att Ulsk:s förslag aldrig blir antaget, utan någon jemkning deri serdeles ifråga om de två Stånd, hvaruti jag föreslagit en sådan jemkning, och hvilka nu stå, såsom 2:ne fiendtliga härar emot hvarandra; och jag hade derföre trott, att mina motståndare skulle insett, att balansen emellan dessa Stånd blifvit genom mitt förslag någorlunda bibehållen.
I motsats till den siste talaren är jag öfvertygad, att den af honom ifrågasatta jemkning bör göra förslaget oantagligt.
Om man likväl skulle af denna jemkning hemta anledning till den förhoppning, att förslaget derigenom skulle på något visst håll vinna mera sympathier, är det å andra sidan lika klart, att det på andra håll bör möta så mycket mera motstånd. 398 Den 31 Maj f. m.
Jag kan således icke inse, att genom Gr.
Sparres förslag något väsendtligt är att vinna, och jag tror icke heller, att man på be kostnad af verkställbarheten bör söka förvärfva sådana sympathier.
Jag afstyrker således på det högsta förslaget.
Bland de förnämsta skälen, den näst den siste talaren för sitt förslag anfört, är bans innerliga öfvertygelse, att, utan detsammas antagande, Const.Utsk:s förslag icke skall vinna R.
Sl:s bifall.
Denna öfvertygelse är subjecliv, och skulle en annan talare upträda med förklarande, alt lian hyste en motsatt åsigt, skall väl, enl. mitt omdöme, dessa båda olika åsigter up väga hvarandra.
Ar det väl sannolikt, att, om ett förslag skall till nästa riksdag göras hvilande, deri Ståndens ojemna fördelning är grunden, så att det ena Ståndet utgöres af 100, det andra af 80, det tredje af 60 och det fjerde likaledes af 60 ledamöter, de två Stånden, hvilka hafva minsta antalet ledamöter skola befinnas serdeles benägna, alt antaga förslaget.