Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
UtsökningsBalken måtte ändras till följande lydelse: ”Söker någon tillegna sig gods, som i gäldenärs bo finnes, och menar borgenär, att det honom till förfång sker; bjuder sökanden bevis för sig, och ställer han hos utmätningsmannen borgen för den kostnad och skada, som af hans anspråk komma kan, varde godset satt i qvarstad, intilldess tvisten om ägande-rätten af Domstol pröfvad blifvit; stämme dock sökanden i thy fall vederparten, i Staden, inom en, och på Landet, inom tre månader, sedan godset i qvarstad sattes, eller håfve sin talan emot honom förlorat.
Anmäler vid utmätningstillfället gäldenären, att godset hö - Den i Mars f. m. rer annan till, varde det ock med qvarstad belagdt; Borgenär underrätte härom, den uppgifne ägaren, och stärn me han, inom den tid ofvan sagdt är, räknad från den dag, då underrättelsen honom meddelas, eller vare sin talan qvitt.
Finnes gäldenär hafva svikeligen uppgifvit annan såsom ägare till godset, gälde all skada och höte godsets halfva värde.
Vill i desse fall Borgenär sjelf stämma, stånde det honom fritt.
Samina Lag vare, der Borgenärer söka företräde hvar för annan.” Efter det Jag öfver detta förslag inhämtat Högste Domstolens och StatsRådets yttranden, har Jag tagit frågan i noggrant öfvervägande.
Såsom ett verksamt medel emot de i Eder underdåniga skrifvelse omförmälte missbruk genom diktade köpeafhandlingar om lös egendom, anser Jag stiftandet af en Lag, som skulle stadga, att om någon tillhandlar sig lösören och tillåter, att desamma få i säljarens vård qvarblifva, han hör inom viss tid från köpeslutet derom göra anmälan hos Domaren eller Konungens Befallningshafvande, så framt han vill såsom ägare till den ifrågavarande lösegendomen anses.
Genom en sådan anmälan, hvilken genast borde inprotocolleras, skulle ägande-rättens genom köpet skedde öfverflyttning från säljaren till köparen blifva mera allmänt känd och allt tvifvelsmål
Oja rätta förhållandet förekomtnas. i6
Den i Mars f. rn.
I anseende til!
Riksdagens snart föreslående slut, kan likväl Förslag lill ett sådant Lagstadgande nu icke till Eder framställas; och emot det af Eder öfverlemnade förslag förveter sig den anmärkning, att då detsamma innefattar, att borgenär bör, så ofta gäldenär vid utmätningstillfälle anmäler, det gods, sorn i hans bo finnes, hörer annan till, derom underrätta den uppgifne ägaren, på det att denne må kunna inom viss tid, räknad från den dag underrättelsen honom meddelas, utföra sin talan, ett sådant stadgande utgör den säkraste anvisning för gäldenären, huru han må kunna uppehålla borgenärs rätt, och, under det endast qvarstad får äga rum, hindra godsets executiva försäljning.
Han behöfver nemligen för detta ändamål ej annat än föregifva, att en person, hvars vistelseort är aflägsen eller obekant, är ägare af godset.
Denne skall då genom borgenärens försorg uppsökas och kungöras om förhållandet, hvarefter bevis måste företes om en slik communication, med öppet tillfälle för gäldenären, att då väcka invändningar, det hans uppgift vore missförstådd eller orätt person kungjord, eller ock skulle den förmente ägaren erhålla förständigandet genom allmänna Tidningarne; en åtgärd, äfven förenad med kostnad och tidsspillan.
Från detta befarade missbruk skulle de föreslagne böterije föga afskräcka, ty sällan tor - o torde det blifva bevisligt, alt gäldenären gjort berörde uppgift svikeligen.
Det synes alltså böra vara icke borgenärens utan gäldettärens åliggande att underrätta den förmente ägaren om det väckta utmätnings-anspråket och besörja, att han må kunna, på sätt Lagförslagets forsla moment innehåller, sin rätt iakttaga.
Den, som till gäldenären anförtrott sina tillhörigheter, har ställt sig i beroende af hans redlighet och noggranhet äfven härutinnan.
Underlåter gäldenären att nog tidigt tillsäga ägaren, och godset derigenom går förloradt, så inträffar ej annat, än hvad medelst samma gäldenärs tillgörelse på mångfaldiga andra sätt kunnat bända, och derföre godsägaren må honom tilltala.
Skulle åter ägaren hvarken vistas å orten, vara för gäldenären tillgänglig, eller hafva vidtagit sådan anstalt, att hans rätt kan af något hans ombud bevakas, så bör heldre en förlust kunna drabba honom, i följd af denna hans oförsigtighet, än blotta förevändningen härom förlama de för iakttagandet af borgenärens rätt anbefallde ex.ecutiva åtgärder.
Uppå detta skäl, och då det framställda Lagförslaget i alla fall lemnar oafhjelpt den hufvudsakligaste ofullständigheten i Lagens hittills meddelte stadganden rörande frågor af denna beskaffenhet, nemligen sak - 64 H. 2 i8 Den i Mart f. m. naden af tydlig föreskrift ora hvilken slags bevisning bör vid afgörandet af dylika frågor anses tillfyllestgörande; finner Jag
Mig böra vägra antagande af berörde förslag.
Uti skrifvelse af den 18 November 182g, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, i underdånighet framställt behofvet af en nu saknad
Lag, hvilken belägger äfven de falska bekännelser, som ej angå lifssaker, med så alfvarsamt straff, alt missdådare må från slike osannfärdiga uppgifter afskräckas, i hvilket afseende J föreslagit ätt genom allmän Författning må i nåder förordnas, som följer: ”Uppgifver häktad person, som för brott under tilltal slår, eller fånge, som till fästningsstraff eller allmänt arbete på längre eller kortare tid dömd blifvit, att han föröfvat missgerning, för hvilken han ej redan är tilltalad eller dömd, och förekomma dervid sådana omständigheter, sorn gifva skälig anledning att sätta uppgiftens sannfärdighet i tvifvel, då skall han först varnas för den påföljd, falsk bekännelse medförer.
Fortsätter han ändock sin uppgift och befinnes den sedan vara falsk, plikte med fängelse vid vatten och bröd, efter omständigheterne.” Efter Högste Domstolens och StatsRådets hörande, har Jag till Edert berörde förslag lemnat nådigt bifall; till följe Den j Mars f. ni. '9 hvaraf allmän Författning i ämnet kommer att i vanlig ordning utfärdas.
Efter Högste Domstolens och SiatsRådets hörande, har Jag tagit i öfvervägande
Edert uti skrifvelse den 3o sistlidne November i underdånighet öfverlemnade förslag till en Författning, angående offentlighet vid alla UnderRätter, samt vid PoliceKamrar i Städerne, då sådane mål der förehafvas, i hvilka PoliceKamrarne utöfva domsrätt; hvarvid Jag, uppå de skäl, hvarpå Mitt vid sistförflutne Riksdag meddelade afslag å Rikets Ständers då gjorde enahanda underdåniga framställning finnes grundadt, ansett mig icke äga anledning, att till det nu förnyade förslaget lemna nådigt bifall.
Då Jag, efter Högste Domstolens och StatsRådets hörande, till granskning förehaft det förslag till
Lag för åhörare vid RiksStåndens sammankomster, som J, Gode Herrar och Svenske Män, uti skrifvelse af den 28 sistlidne
December i underdånighet öfverlemnat, bar Jag väl funnit, att detsamma saknar den klarhet och fullständighet, Jag önskat, äfvensom att det innehåller hänvisningar till åtskilliga i Allmänna Lagen befintliga straffbestämmelser, hvilka, för de händelser hvarå detta Lagförslag har 64 H. 2 * 20 Den i Mars f. m. afseende, icke synas öfverensstämma med den nu varande bildningens fordringar; men då Jag, genom skrifvelse af den 16 Maji 1823 lill Rikets då församlade Ständer, förklarat, att om Rikets Ständer skulle yttra den önskan, att, genom åhörares inlåtande, gifva allmänheten en närmare del af deras öfverläggningar, Jag emot sjelfva saken icke hade något att invända, och med nöje dertill skulle lemna milt bifall, då vid grundsatsens tillämpning hvarje talares rätt och frihet samt öfverläggningarnes lugn och ostörda fortgång blefvo genom reglemenlariska föreskrifter tillbörligen försäkrade, samt Jag följaktligen icke vill, genom ett afslag å Edert nu öfverlemnade Lagförslag, sätta det eller de RiksStånd, som kunna vilja besluta att lemna främmande åhörare tillträde till sina sammankomster, utur tillfälle, att vid början af nästa Riksdag bringa ett sådant beslut till verkställighet, så bar Jag funnit godt gilla och antaga berörde förslag, sådant det blifvit framstäldt, med förbehåll att, då J nästa gång sammanträden, meddela Eder förslag till en förändrad redaction af det nu bifallne Lagstadgandet, hvarigenom ej mindre StåndsLedamöters än åhörares ömsesidiga rättigheter må betryggas.
Uti underdånig skrifvelse af den 28 sistlidne
December, håfven J, Gode Herrar och Svenske
Män, uppå anförde grun - Den i Mars f. m. 21 der föreslagit, att 5 §. i 23 Capitlet
ÄrfdaBalken måtte varda förtydligad genom följande nya redaction: ”Äro flere förmyndare än en, och vilja the dela förvaltningen sig emellan, tage thertill
Domarens bifall, och gore sedan livar för sig redo och räkenskap.
Hafva the barnagodset under samnad hand, svare the tå för förvaltningen, en för alla och alla för en, och uppfylle allan skada ther then omyndige något theraf lidit, dock vare then ene ej skyldig umgälla then andras förseelse eller vårdslöshet, theri han ej tagit del, eller som han ej förekomma kunnat, eller att betala then del i skadan, som hos then andre kan brista.
Then förmynderskap väl och troliga förestått, njute then lön och vedergällning, som Rätten pröfvar skälig, utan han sig annorledes åtnöja låter.” Detta Edert förslag har Jag, efter det Högste
Domstolen och StatsRådet blifvit hörde, tagit i öfvervägande, och då detsamma innefattar först ett stadgande, att om flere Förmyndare hafva barnagods under samnad hand, de då böra svara för förvaltningen, en för alla och alla för en, och derefter ett förklarande, att den ene ej är skyldig att betala den del i skadan, som hos den andre kan brista, hvilka begge stadganden äro emot hvarandra siridan - 21 Den i Mars f. in. de; anser Jag Mig icke kunna till
Edert så beskaffade förslag lemna nådigt bifall.
J håfven, Gode Herrar och Svenske
Män, uli skrifvelse den 28 sistlidne
December i underdånighet framställt följande förslag till Förordning om hvad iakttagas bör af den, som genom UnderRätts dom eller Utslag i tvistemål till vites- eller ensaks böter fälld, vill hos ÖfverRätt i det beslut ändring söka:
"Den som af UnderRätt, genom Dom eller Utslag i tvistemål, blifvit till viteseller ensaks-böter fälld, och vill hos ÖfverRätt i det beslut ändring söka, fullgöre hvad i 38 punkten af Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807 angående brottmål är stadgadt, i afseende på klagande parts skyldighet att antingen nedsätta ådömde böter eller för dem ställa vederhäftig borgen, eller, om han är så fattig, att han ej kan böterne nedsätta eller borgen ställa, vid ändringssökandet hos ÖfverRälten bevis derom förete.
Försummas det, varder ändringssökandet, så vidt det angår böterne, till pröfning ej upptagit.”
Vid granskning af delta Edert förslag, sedan Högste Domstolen och StatsRådet blifvit deröfver hörde, har Jag funnit detsamma, hvad hufvudsaken beträffar, vara på goda skäl grundadt; men då emot den föreslague redactionen förekommer, att der - Den i Mars f. m. uti omtalas endast den händelse, att hos ÖfverRätt ändring sökes uti UnderRätts beslut, hvarigenom uti tvistemål vites- eller ensaks-böter blifvit ådömde, men föreskrift saknas, huru förhållas bör, när mål af dylik beskaffenhet fullföljas ifrån Härads- eller KämnersRätt till Lagmans- och RådstufvuRätt, hvilka sistnämnde Domstolar, ehuru ägande att granska förste Domstolens beslut, dock ej kunna såsom ÖfverRätter anses, har Jag ansett
Mig vara af denna ofullständighet i förslaget hindrad att detsamma antaga.
Jemte det J, Gode Herrar och Svenske Män, den 7 sistlidne Januari i underdånighet tillkännagifvit
Eder hafva antagit Mitt, genom nådig Proposition af den i3 December 1828, till Eder öfverlemnade förslag till StraffLag emot Negerhandel och delaktighet deruti, håfven J, uti särskild skrifvelse, i underdånighet anhållit om utfärdande af en särskilt Författning, hvarigenom må stadgas, att nämnde StraffLag skall till alla dess delar gälla och äga tillämpning i afseende på all Slafhandel och delaktighet deruti, af hvad folkstam de menniskor än må vara, med. hvilka sådan handel drifves; Och har Jag, efter Högste Domstolens och StatsRådets hörande, bifallit Eder berörde anhållan, i följd hvaraf allmän Författning derom kommer att expedieras.
Den i Mars f'. tn.
Uti tvänne särskilta Skrifvelser af den ii Maj och den 18 November 1829, håfven J, Gode Herrar oell Svenske Män, i underdånighet föreslagit följande förändringar och tillägg i Instructionen för Rikets Ständers JustitiasOmbudsman af den 27 Februarii 1810, nemligen: r:o Uti 2 §. komma orden: väld och Srof försumlighet; att förändras till: väld eller grof försumlighet. 2:0
Uti 4 §• förändras orden: vrångvisa och försumlighet till vrångvisa eller försumlighet. 3:o Vid slutet af 14 §• kommer ett så lydande tillägg att införas: ”JustitiaeOmbudsmannens ofvannämnde redogörelse samt årliga Berättelser böra genast vid Riksdagens början ingifvas, för alt i tid kunna förvisas till granskning af Lagutskottet, dit jemväl, i enahanda ändamål, hans EmbelsDiarier och Registratur inlemnas; Skolandes dessutom JustitiasOmbudsmannen, då han för Rikets Ständer anmäler, hvilka af deras beslut och framställningar af Konungen bifallits och utfärdats, tillika särskilt upplaga dem, som icke blifvit i underdånighet föredragne eller i nåder afgjorde,” 4:o
Vid slutet af 24 §. tillägges följande mening: ”JustitiaeOrnbudsmannen äger tillse, att hans EmbetsExpedition alltid må finnas tillgänglig för handlingars emottagande och utlemnande, samt att, under Den i M a r s f. m. 25 hans frånvaro, den Tjensteman, som Expeditionen i bufvudstaden förestår, må öppna till Embetet ankommande bref och besörja sådane uppskof ej tålande anteckningar och meddelanden, hvilka ej innefatta beslut eller annan JustitiasOmbudsmannen tillhörande verklig embets-åtgärd.” 5:o 26 §. kommer att alldeles uteslutas.
Då Jag, efter Högste Domstolens och StatsRådets hörande, funnit ofvanberörde tillägg och förändringar stå i öfverensstämmelse med de för JustitiajOmbudsmannens Embetsbefattning i Regeringsformen lagde grunder, har Jag velat dem till allmän efterrättelse i nåder kungöra; och låter Jag derjemte, i enlighet med Eder tillika i underdånighet gjorda framställning, under denna dag å nyo utfärda Instruction för Rikets Ständers JustitiaeOmbudsman, hvarvid komma att iaktagas icke allenast de nu omförmälte förändringar och tillägg, utan ock de, som tillförene tid efter annan blifvit beslutade.
Jag förblifver Eder, Gode Herrar och Svenske Män, med all Kongl.
Nåd och yiv* nest, städse välbevågen.
CARL JOHAN. 26 Den i Mars f. m. Välborne, Ädle och Välbördige, Ärevördige, Vördige, Vällarde, Ä r eborne, Förståndige,Välaktade, Hedervärde och Redlige, Gode Herrar och Svenske
Genom underdåniga skrifvelser af den 2p sistlidne Januari, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, till Mig i underdånighet öfverlemnat de af Eder vid denna Riksdag antagne Lagar, angående Myntbestärnningen och för Banken, samt derå begärt Min sanction.
Jag hyser ej något tvifvelsmål, att J icke noga öfverlänkt vigten af den föreslagne åtgärden, då J öfverlemnat verkställigheten deraf, ej allenast till Mitt Konungsliga Beslut, utan äfven till livad tid och förhållanden kunna kräfva.
Jag kan ej annat än erkänna och värdera det nya bevis på förtroende, som J härigenom lemnat
Mig; och efter att hafva bort Högste Domstolen samt inhemtat StatsRådets tankar, förklarar Jag, att Jag antager dessa Lagar.
Jag skall till Rikets och hvarje Medborgares bästa använda denna makt, då Jag anser Mig utan olägenhet kunna det göra.
Om vid den tid, Jag pröfvar nyttigt att, enligt den i r:sta §. stadgade grund, sätta scdra §. af MyntbestämningsLagen i verkställighet, några hinder skulle möta, och Jag finna det nödvändigt, gifver Jag Eder tillkänna, att Jag, å min sida, ge - Ben i Mars f. ra. a7 norn Rikets Ständers sammankallande, skall visaDem samma tillit och förtroende tillbaka.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan a eftermiddagen.
In Hdera protocolli, O. J. Lagerheim.
Måndagen den i Mars i83o.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade å nästa Thorsdag den 4 dennes e. m. vid Pleni början förrätta val af Sex Ledamöter, hvilka å Ridderskapets och Adelns vägnar skulle äga att deltaga uti den Revision öfver StatsBanco- och RiksgäldsVerken, som år 1834 komme att äga rum.
Ropades Ja. i8 Den i Mars e. ra.
Föredrogos å nyo och remitterades till RiddarhusUtskottet: Grefve Gjldenstolpes , Anton Gabriel, den 26 sistlidne Februarii f. m. på bordet lagde 2:ne Motioner: 1:0
Rörande förändring i Reglementet för dem, som innehafva de Lägre Riddar husStipendierne; 2:0
Angående befrämjandet af Snällskri fningskonsten.
» ~ Föredrogs till remitterande Herr Rosenblads, Bernhard, den 26 sistlidne Februarii e. rn. på bordet lagde Motion, att Majoren Friherre C. W. Gripenstjerna måtte från och med innevarande års början å RiksgäldsContoirets
Stat erhålla en Pension af 200 R:dr B:co.
Herr Crusenstolpe , Magnus Jacob:
Då motionstiden redan är förbi för ett och ett halft år sedan, kan jag icke neka, att det synes mig mindre granlaga att nu besvära StatsUtskottét med nya Motioner.
Jag hemställer derföre, att den ifrågavarande måtte förfalla.
Jag vill blott erinra, att i fall motionen äger omedelbart sammanhang med, eller är föranledd af ett förut handlagdt ären - Den i Mars e. m. 29 de, tan remiss deraf ej förvägras, elen må hafva blifvit framstäld så sent som helst.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att Herr Rosenblads ifrågavarande Motion måtte till StatsUtskottet remitteras; hvilket bifölls.
Föredrogs å nyo Grefve Brahes, Mag* nus, den 26 sistlidne Februarii e. m. på bordet lagde hemställan, att Högvördige PresteStåndet och Yälloflige BorgareStåndet, hvilka, lika med Ridderskapet och Adeln och BondeStåndet bifallit Stats- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskoltens under N:o 108 och 122 meddeldte Utlåtanden, om Beklädnads- och BeväringsDirectioners inrättande vid RusthållsRegementerne, måtte inbjudas att jemväl instämma uti det af Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet, vid 2:dra Punkten i förstnämnde Utlåtande gjorde tillägg, hvarigenom berörde punkt skulle komma att erhålla följande lydelse: ”Förvaltningen af ”dessa medel, för dermed afsedde ändamål, ”uppdrages åt en inom hvarje Regemente ”eller Corps sammansatt Direction, bestående af Landshöfdingen i det Län, inom ”hvilket största delen af Regementet eller ”Corpsen är förlagd, Regementets eller ”Corpsens Befälhafvare, en Ryttmästare el”ler Capiten, samt fyra Rusthållare, hvil - 3o Dea i Mars e. ro. ”ka sistnämnde de rustande sjelfve äga, ”att hvart fjerde år utvälja;” och fann Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framstäld proposition, för godt, att Grefve Brahes ofvanomförmälte hemställan bifalla.
Föredrogs å nyo och bifölls ExpeditionsUtskottets den 25 sistlidne Februarii under N:o 407 afgifne, och den 26 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Memorial, med hemställan om en förnyad underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående regleringen af RiksStatens Tionde HufvudTitel; hvarefter till justering upplästes och godkändes ExpeditionsUtskottets under N:o 4o6 afgifne Förslag till Rikets Ständers förnyade underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående regleringen af RiksStatens Tionde HufvudTitel.
Föredrogs å nyo Stats- och LagUtskottens den 16 sistlidne Februarii under N:o i3o afgifne, och den 26 derpåföljde e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledning af väckt Motion, om upphörande af det för Banken och Riksgäldskontoret nu gällande Domstols-privilegium.
Som jag anser det vara förgäfves att yrka återremiss, anhåller jag blott, att för enskild
Den i Mars e. ra. 3t del få åberopa min uti Utskotten afgifne, och vid Utlåtandet fogade, reservation.
Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, blef Stats- och LagUtskottens ifrågavarande Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallit.
Vid förnyad föredragning bifölls Statsoch BevillningsUtskottrtis den i3 sistlidne Februarii under N:o 131 afgifne, och den 26 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 97 förut meddeldte Betänkande, angående åtskillige åtgärder till befordrande af en Bergslags inrättande i Norrbottens Län.
Företogs till profning
Stats- Bevillnings- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den xo sistlidne Februarii under N:o 128 afgifne, och den 17 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 90 förut meddeldte Betänkande, angående förändring i sättet för Grundräntornes eller KronoTiondens utgörande.
Herr Printzenskjöld, Carl:
De skäl Friherre Cederström i sin reservation anfört emot Utskottens förslag äro så full - 32 Den i Man e. m. ständige, att jag icke anser nödigt dervid tillägga något; och jag tror, att Ridderskapet och Adeln dervid borde fästa uppmärksamhet.
Jag anhåller derföre om proposition till afslag å Utskottens Utlåtande.
Af min reservation har Ridderskapet och Adeln inhemtat, att jag icke delar Utskottens öfvertygelse i denna fråga.
Ridderskapet och Adeln torde erinra sig att Ståndet redan beslutat, att Kronans ränlespannemål skall lösas efter årets Markegång.
Det skulle således, i händelse Utskottens ifrågavarande förslag anloges, blifva ett besynnerligt förhållande, om af flere grannar den ena skulle lösa sin räntespannemål efter årets Markegång och den andre efter en annan beräkningsgrund, hvarigenom kunde hända, att den ene måste erlägga sin ränta med värdet af en hel tunna, då den andre slapp med värdet af en half.
En sådan olikhet kan icke stå tillsammans med billighet och en klok lagstiftning; och om derföre någon ändring i grundränlornes utgörande skall ske, bör den åtminstone blifva allmän.
Men sjelfva planen i Utskottens förslag är äfven felaktig; ty om flere svåra år skulle följa på hvarandra, blefvo äfven under derpåföljande goda år räntorne högre än de borde vara, och känningar af en missväxt kommo alltid att fortfara länge; i motsatt fall, om Ben i Mars e. m. 33 om flere goda skördar efter hvarandra inträffade, skulle Statens eller Räntetagarens inkomster under ett påföljande svårt år vara otillräcklige att bestrida de vid sådane tillfällen alltid stegrade utgifterne.
Jag tillstyrker derföre på dessa skäl afslag å Utskottens förevarande förslag.
Utskotten hafva icke gjort sig skyldige till den abnormitet, som den siste värde Talaren tillagt dem.
Han bar sagt, att de föreslagit olika sätt för betalningen af Kronans och Löntagares räntespannemål; men så är icke förhållandet.
Utskotten hafva endast gjort undantag för sådan räntespannemål, som bör på något visst genom enskildta Contracter bestämdt sätt utgå, och dessa Contracter hafva Utskotten, såsom jag förmodar, rätteligen ansett Stånden icke kunna bryta.
All den öfriga räntespannemålen är deremot af Utskotten föreslagen alt utgå efter 5 års medelpris, och jag tror, att de skäl Utskotten anfört, skola vara giltige för antagande af det framställde förslaget, hvarå jag alltså yrkar bifall.
Herr af Billberghj Johan Petter:
Jag tvekar icke att bekänna, det denna fråga intresserar mig mycket, men då jag hvarken är räntetagare eller räntegifvare, torde jag icke kunna beskyllas för ensidighet.
G4 H. 3 34 Don i Mars e. ni.
Min nitälskan härutinnan härleder sig från de högst obilliga anspråk, som af en och annan Räntetagare blifvit gjorde, och går derpå ut, att man, så mycket sig göra låter, bör snarare lätta än lynga de skattdragandes bördor.
Att närvarande sätt för utgörandet af Grundräntorne lemnar ett stort tillfälle för prejerier, är för allmänt kändt, för att på något sätt behöfva bevisas, och jag anser mig derföre nu endast böra till vederläggning upptaga de anmärkningar, som emot den föreslagne förändringen blifvit gjorde.
Uti så väl sin Reservation sorn det nyss afgifne anförandet klandrar Friherre Cederström Utskottens förevarande förslag på den grund, alt det för utgörandet af de Indeldta Räntorne skulle stadga ett helt annat sätt, än det Ständerne vid denna Riksdag beslutat för Kronans behållna spannmål.
Jag får bedja Friherren om ursägt, att jag icke vet, när Ständerne fattat något beslut angående sistnämnde spannmål.
Utskotten hafva åtminstone i sådant fall afgifvit 2:ne förslag i afseende å denna fråga; ty om Herr Friherren behagar granska Utskottens förra Betänkande i förevarande ämne, så innehåller 6:te punkten af Utskottens förslag: att Rikets Högloft.