Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådant har måhända till någon del varit behötligt för ali fä räntenedsättningen i gång; men det är också möjligt, att del blifvit utsträckt utöfver det verkliga behofvets gräns, och alt derigenom i sednare åren framkallats en reaktion i allmänna tänkesättet emot dessa inrättningar.
Då hypoteks-inrätlningarne likväl till sin grund äro nyttiga, då det är att hoppas det de allt mer och mer skola närma sig till sin egentliga bestämmelse, så kan det efter min öfvertygelse icke anses vara med en klok statshushållning öfverensstämmande att nu vägra dem det skydd och den uppmuntran hvaraf de äro förtjente.
Huruvida detta kan vara tillämpligt pä förevar, fråga, det beror derpå, hvad ändamålet skäligen kan hafva varit med beviljandet af den ^kreditivrätt, banken nu lemnar.
Efter min öfvertygelse har Hr Akerman ganska riktigt uppfattat frågan, sådan som den var afsedd då den framlades af 1834 års BankoUlsk., och sådan som den sedermera, så vidt jag känner, blifvit af H. St. uppfattad vid frågans förehafvande under de derefter inträffade särskildta riksdagarne.
Detta ändamål kan nemi. alldeles icke hafva varit att befrämja möjligheten för hypoteksföreningarne att drifva en slags privatbanks-rörelse eller att hafva sina assignalioner länge utelöpande för alf göra ränlebesparingar, utan helt enkelt för att lemna dessa föreningar en temporär hjelp vid de tillfällen då, oaktadt de sjelfva ställt sina förbindelser att betalas på viss bestämd tid samt derefter lämpat de årliga afbetalningarne af deras egne låntagare, dröjsmål likväl kan inträffa med inkasserandet af dessa sednare.
För sådane fall är kreditivrälten afsedd.
Likvisst böra dessa sålunda på banken dragne assignationer inlösas så snart sorn hypoteks-föreningens utestående fordringar hunnit indrifvas, hvarmed skyndsamligen bör förfaras.
Om detta är rätt uppfattadt, så är det möjligt (jag säger möjligt, jag vågar icke påstå att så verkligen är förhållandet) att felet legal hos bankofullm., som icke beifrat de nu här anmärkte missbruken och på den felande direktionen tillämpat bankoreglementet.
Under förutsättning att BankoUlsk. är villigt alt ånyo öfverse de föreskrifter, som i detta ämne varit gifne och om möjligt göra dem tydligare och bestämdare, tillstyrker jag, lika med flere andre ledamöter, att denna punkt af betänk, må till Ulsk. återremitteras, med anhållan alt Utsk. ville tillse hvad som utaf den förut i allmänna rörelsen utelöpande sedelstocken kan vara att disponera, sedan RiksSt:ns särskilda beslut härom blifvit med hvarannan jemförde, och att i mån af tillgångarne föreslå ett lämpligt kredilivbelopp för ifrågavar. inrättningar.
Jag ber att hufvudsakligasl få förena Den 19 April e. m. 223 mig med livad Frih.
Raab oell Hr Rosenblad i denna fråga anfort, äfvensom jag i allo instämmer uti den bevisning, den siste talaren framlagt, angille nyttan af hypoleksföreningar.
Men jag anhåller att derjemte få meddela den erfarenhet jag äger angide verkan af den i Skåne varande bypoteksinrätlningen.
Skåne erhöll cn större beskattning vid 1812 års riksdag.
Jordägarne, som förut derifrån varit fritagne, blefvo nemi. då ålagde ali utgöra extra rotering.
Kostnaderne för denna rotering medtogo, efter en noggrann beräkning, J utaf alla ograverade inkomster på landet.
Denna beskattning var knappast påbuden och satt i verket, förr än det enda penningeverk, som fanns i Skåne lill lättnad för rörelsen derstädes, blef genom statsmakternes beslut indraget.
Skånska jordägare måste med oerhörda kostnader skaffa sig tillgångar från andra håll.
Den mindre jordägaren var värst deran.
Följden deraf blef ett fallande i jordegendomarnes värde och man såg ej någon möjlighet att upphjelpa jordbruket förr än några patriotiska personer i Skåne företogo sig att för denna provins bilda en hypoteks-förening, den första som i Sverige kom lill stånd.
Man har här förmenat all dessa inrättningar ej skola för det allmänna medföra någon nytta.
Men om man, såsom jag haft tillfälle se i Skäne, höjer sig från en nedtryckt belägenhet till ett blomstrande tillstånd och återtager den öfvervigt, som naturligen tillkommer denna provins, tror jag man skall få andra tankar derom.
Jag är nemi. öfverlygad alt Skäne hufvudsakligen har sin hypoleks-inrältning alt tacka för sitt närvar, välstånd.
Då anser jag det vara skadligt all R.
St. genom någon dess åtgärd verkar hämmande på dylika inrättningar.
Detta har jag velat upplysningsvis gifva vid handen.
Jag anhåller att få anmärka ett misstag, som Gr.
Hamilton begick, då han förmodade att jag talade om hypoteks-inrättningarnes räntebärande papper eller deras s. k. obligationer.
Jag talade om de assignationer på banken de utgifva å små valörer, hvarigenom de löpa lika med mynt uti den allmänna rörelsen, och om deras menliga inverkan derå.
Med dem förhåller det sig nemi. på samma sätt, som med de sedlar privatbanker och andra föreningar utgifva, alt de trycka lika mycket som riksbankens egna sedlar på dess silfverfond; och under svårare konjunkturer förorsaka de banken betydliga kostnader i och för myntvärdets upprätthållande.
Hr Grin har talat om Gottland, och att detsamma icke njuter den lyckan att ännu hafva hvarken någon hypoteks-förening eller någon privathank.
Detta beror på orsaker, som det icke slår i Hrr finansierers makt att med nuvar. lagstiftning för dessa inrättningar afhjelpa; ty en hypoteks-inrättning på Gottland är icke möjlig att upprätta, derföre att der icke finnas det antal af egendomar utaf högre värdebelopp, som i författningen härom föreskrifves.
Lika litet torde med framgång en privatbank kunna inrättas på en ö, med ringa folkmängd och som blott har en enda stad, der vexlingskontoret skulle finnas, samt med ett från fasta landet aflägse 224 De n 19 April e. m. läge.
Huruvida Gottland, om det haft dylika inrättningar, nu varit i ett mera blomstrande tillstånd, är svårt att bedöma; hvad jag vet är, att ön öfverslått flere missvextår, utan alt innevånarne blifvit öfver böfvan skuldsatte. Gr. Hamilton har yttrat, att hypoteks-inrältningars bildande verkat till höjande af egendomsvärdet allmänhet.
Detta är klart och gifvet, men deraf följer alldeles icke att afsätlningen eller priset på landtmannaprodukler i samma mån ökats.
Hvad Skåne beträffar, så medgifver jag gerna alt dess hypoteks-förening må hafva tillskyndat många jordägare betydliga fördelar dels derigenom, att egendomsvärdet stigit, som gynnat dem, hvilka sina egendomar försåldt, dels ock derigenom, att de skuldsatta egendomsägarne sluppit bekymret för sina stora låneomsättningar.
Härvid ber jag likväl att få erinra, det vi hafva en mängd kassor, hvilka icke uppsäga lån, dä räntorne ordentligen hetalas.
Om det förhåller sig så, som en ledamot här uppgifvit, eller att denna fråga redan vore af 3:ne Stånd afgjord, så är det utan ändamål att vi härom yttra oss.
Vårt tal vore då att likna vid en parentation eller ett liktal öfver en afliden, hvars dygder och förtjenster man uppräknar och berömmer.
Men om ålerremiss likväl beviljas och dessa loftal skola BankoUtsk. meddelas, torde det vara skäl att fästa så väl R. o. Ad:s som Utsk:s uppmärksamhet på den våda, som för riksbanken möjligen kan uppstå genom den ifrågavar. kreditivrälten.
Den stiger nu till 2 å 300,000 r:dr för en hypoteksförening.
Under den ställning, hvaruti riksbanken för det närvar. sig befinner, eller under den närmaste framtiden kommer att befinna sig, är denna rättighets upphörande af ej ringa vigt i afseende på möjligheten alt upprätthålla förtroendet till banken.
Kredilivrätten kan och skall otvifvelaktig! begagnas så alt, när en dylik inrättning behöfver penningar för att gälda räntor och afbelalningar å utrikes upptagne län, så, i st. f. alt skaffa sig penningar oberoende af banken, drager hypoleks-föreningen på sitt der ägande kreditiv och får derigenom sitt behof fyldt.
För de sedlar, föreningen sålunda tager ur banken, lyfter hon silfver och skickar ut.
Banken skaffar följaktligen sjelf åt dessa föreningar de medel, hvarmed de utlaga bankens silfver.
Men samma äfventyr, säger man, kan ju också uppstå för banken genom den åt enskilde personer förunnade kreditiv-rätt; hypoleksföreningarnes delägare kunna ju begagna denna rätt under sina namn.
Dertill får jag svara, att enskilde icke hafva kreditivrält på flere 100,000 r:dr; utan högst på 10,000 r:dr.
Då kunna icke dylika händelser, som dem jag omnämnt, så lätt inträffa.
Att de icke äro diktade, utan enliga med verkliga förhållandet, derom kunna BankoUlsk:s ledamöter utan svårighet öfvertyga sig.
I anledn. af den siste talarens anmärkn. att om förhållandet vore, såsom det blifvit uppgifvet, att 3:ne
Stånd redan bifallit förevar, punkt af betänk., det ej skulle löna mödan att R. o. Ad. nu återremitterade densamma, får jag upprepa - Den 19 April e. m. 225 repa hvad jag förut haft äran erinra, alt om, till följd af RiksSl:ns beslut, någon eller några af de summor, Ulsk. föreslagit skulle till särskilde ändamål anvisas, blefve till andra ändamål disponible, jag icke ser hvad som hindrar Ulsk. att föreslå R.
St. att använda den sålunda vunna tillgången till nu ifrågavar. ändamål.
Jag tillstyrker således fortfarande återremiss.
Det kunde visserligen anses onödigt att längre fortsätta den s. k. parentalionen, men jag anser mig likväl för fullständighetens skull böra beledsaga Hr von Hartmansdorffs kraflskäl med några motskäl.
Han har nemi. sagt, alt kredilivet kunde begagnas till att uttaga och till utrikes ort utföra hankens silfver.
Förmodligen har han byggt sin förmodan derpå, att 2:ne hypoleks-föreningar hafva upptagit utländska lån och för räntors och afbetalningars liqvid behöfver penningar att kunna på utländsk ort användas, hvartill, när vexeltillgången är knapp, medlen måste hemtas från banken.
Jag får dertill svara, att om sä skulle skett eller ske, så vore det för alt minska en redan befintlig utländsk gäld, som måste betalas.
Deremot kan jag åberopa en annan erfarenhet, som jag sjelf äger från den lid, då jag hade äran att vara banko-fiillmäktig samt ledamot af styrelsen öfver banko-diskont-verket, nemi. att direktionen till följd af reglementet icke kunde hindra att ju lån der upptoges i akt och mening att utvexla och utskeppa bankens silfver, icke för att betala utländska skulder, utan endast för att dermed betala utländska kramvaror af den mest umbärliga art, t. ex. barnleksaker eller dylikt.
Det är visserligen sagdt, att maximum för enskilde personers kredilivrätt är föreslagen till 10,000 r:dr; men om 185 personer begagnade sig af denna rätt, så kunde det ju hända att banken fick utbetala icke mindre än 1,850,000 r:dr, hvilka kunde användas såsom tillgång för att uttaga silfver ur banken för en under dålig konjunktur umbärlig införskrifning af varor, och ehvad banken bibehåller eller indrager de hypoteks-föreningarne lemnade kreditiv, måste dessa fullgöra sina utländska utbetalningar, hvartill — om ej annan tillgång finnes — medel får hemtas — medel- eller omedelbart — från bankens silfverhvalf.
Jag anhåller att blott få förena mig med de Hrr, som begärt återremiss.
Jag tror icke att en så solid inrättning som R.
St:s bank kan löpa någon fara genom fort farandet af den ifrågavar. kreditivrätten till hypoteks-inrättningarne, isynnerhet då ingen har ifrågasatt dessa inrättningars soliditet.
Då nu öfverläggningen förklarades fulländad, yttrade Hr Gr. o.
Landtm., att ingen af de talare, som yttrat sig, yrkat bifall till Utsk:s hemställan, och Hr Landtm, fördenskull finge hem ställa om R. o. Ad. ansåge de emot den förevar.
44 punkten gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande.
Ropades ja. 4 H. 15 Dea i9 April e. m. 45 och 46 punk ter ne.
Hr Hosén bl ad:
Till följd af del beslut R. o. Ad. ang:de nästföregående punkt fattat, torde det jemväl vara nödvändigt att återremittera de nu föredragna, såsom helt och hållet beroende af den förra.
De förevar.
45 och 46 puti klei ne blefvo, uppå härefter framsläld propos., till Ulsk. återremitterade.
Nästa punkt afhandlar ett ganska vigligt ämne, och innefattar förslag till en för banken alldeles ny rörelse.
Som det är att förmoda, det diskussionen derom blir särdeles liflig och tiden nu är temligen långt framskriden på aftonen, får jag vördsammast hemställa lill Hr Gr. o. Landtm, samt H. R. o.
Ad. om ej lämpligast vore, alt uppskjuta föredragningen deraf till nästa plenum.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge att. pröfningen af återstående delen af BankoUtsk:s betänk.
N:o 42 borde uppskjutas till nästa plenum.
Anmäldes och lades på bordet följande från BankoUtsk. inkomne mern. och ut!åt:n: N:o 45, med anmälan om en verkställd omröstning; N:o 46, i anledn. af väckt fråga om återbetalning lill hemmansägaren W.
Hallanders sterbhus af erlagd öfverränta å diskontlån; och N:o 47, i anledn. af de inom RiksStm gjorde anmärkn:r vid Utsk:s utlåt.
N:o 24. H. R. o. Ad. åtskildes kl, ) till 11 e. m.
Justerades pleni-prot:n för d. 8 dennes f. och e. m.
Hrr Eleclorers listor vid val af en ledamot i hvart - D e » 22 April. 227 fjtni «if Stais-^ Banko-, Allm.
Bes v.- o. Ekon.- samt Ridd.Utslcn ; och befunnos elert til utsedde i S t a t s - U t s k o 11 e t: efter N:o 1226.
Nio 1413. lii Råfel t, Anlon. Banko-Utskottet: efter N:o 1038.
Hr Bogeman, Carl Adolf: N:o 1675.
Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskottet: efter N:o 1505.
Hr Munck af Rosenschöld, Thomas: N:o 342.
Frih. von Stedingk, Styrbjörn.
R i d da r h lis- UI sk otte t: efter N:n 137.
Skjöldebrand, August Fredrik.
Leyonhufvud, Carl Victor.
Hrr Electorers listor vid val af ledamöter alt, under permitterades frånvaro, inträda i Bevilln.-, Bankosamt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:n; och hade dertill blifvit utsedde i Bevilln ings-Utskottet: under ordinarie ledamoten N:o 243.
Raab, Adam Christian, beviljad 3:ne veckors ledighet, räknad från d. 21 dennes: N:o 1431.
Hr Liljenberg, David Fredrik Georg.
Hr Reuterskjöld, Carl Leonard, beviljad 14 dagars ledighet från d. 27 dennes: N:o 872.
Hr Rudebeck, Edvard Ulrik.
Allmänna Besvärs- o. Ekonomi-Utskottet: under N:o 2247.
Frih. Fleetwood, Fredrik Ulrik Miles, beviljad 3:ne veckors ledighet från d. 24 dennes: N:o 1755.
Hr von Schewen, fullm.
Hr Drake, Fredrik Amadeus.
Äfvenledes öppnades Hrr Electorers lista vid val af en suppleant i BankoUlsk. efter N:o 873.
Hr Hägerflycht, Carl Henrik; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1519.
Föredrogs, men lades på begäran af Gr.
Lagerbjelke, Gustaf, och Frih. Toll, Gustaf, ånyo på bordet Exped.Utsk:s under N:o 6 afgifna, d. 19 dennes f. m. på bordet lagda förslag 15 * 228 Den 22 April. till en § i riksrlags-beslutet, ang:de granskning af Statsrådsprot:n.
Fortsattes pröfningen af BankoUtsk:s betänk.
N:o 42, med förslag lill reglering af bankens lane- och kreditiv-rörelse. 47 punkten.
Efter uppläsning af Utsk:s i denna punkt gjorda tillstyrkande rör:de kassa-kreditivs meddelande åt enskilde, yttrade sig Hr von Hartmansdorff, Aug.:
Som bär tillstyrkes att kassa-kreditiv måtte ifrån banken och dess lånekontor enskilde meddelas, under de vilkor som redan för handels- och näringsdiskonterna blifvit föreslagna, så hemställer jag till R. o. Ad. om icke denna punkt må uppskjutas intilldess nämnde vilkor blifvit i den 73:dje punkten bestämda.
Hr Gr. o. Landtm, hemstälde, om R. o. Ad. bi folie, alt med pröfningen af Utsk:s ifrågavar. i 47:de punkten gjorda tillstyrkande linge uppskjutas tills vilkoren för utlåningen genom handels- och närings-diskonten blifvit af R. o. Ad. afgjorde.
Då härefter upplästes Utsk:s i sammanhang med nyssberörde tillstyrkande afgifna yttrande om grunderne för det i Utsk:s utlåt.
N:o 44 tillstyrkta kassa-kreditiv för Stockholms stads drätselkommission, yttrade Frih.
Då 47:de punkten skall hvila intilldess R. o. Ad. fattat beslut ronde den 73:dje punkten, så torde jag få uppläsa den del af 47:de punkten, sorn har sammanhang med betänk.
N:o 44, och anhåller att denna punkt måtte få uppskjutas intilldess nyssnämnde belänk. blifvit afgjordt.
Hr Gr. o. Landtm, hemstälde, om icke R. o. Ad. funne, alt denna del af 47:de punkten, i anseende till dess sammanhang med BankoUtsk:S utlåt.
N:o 44, ej borde företagas till afgörande innan R. o. Ad. pröfvat sagde utlåt.
Då nu sednast upplästa del af denna punkt i min tanka har mycket sammanhang med såväl 73:dje punkten af detta betänk.
, som med BankoUtsk:s betänk.
N:o 44, så anhåller jag att betänk.
N:o 44 mätte blifva föredraget på samma gång som 47:de och 73:dje punkterna, på det att frågorna om dessa särskilda kreditiver måtte gemensamt föredragas och afgöras.
Uppå härefter framstäld propos. beslöts, att nu ifrågavar. del af 47:de punkten borde tillika med den föreg:de delen af samma punkt, hvarom beslutet nyss blifvit uppskjutet, företagas lill afgö - Den 22 April. 229 rande, samt att dervid jemväl BankoUlsk:s utlåt.
N:o 44 skulle förekomma till pröfning. 48, 49, 50 och 51 punklerne. R. o. Ad. biföll livad
Disk. i dessa punkter yttrat och Item siril t. 52 punkten.
Ifrån BorgareSt. tror jag att denna punkt har blifvit återremitterad lill BankoUtsk., hufvudsakligen på den grund, att här säges alt förvaltningskostnaderna för ett sådant lånekontor icke skulle kunna bestridas med räntevinsten deraf, utan ali någon slags utredning deröfver blifvit lemnad.
Om någon af husets ledamöter i BankoUtsk. är här tillstädes, så torde kunna till denna nakna framställning bifogas någon upplysning om huru stor räntevinst, som kan påräknas och hvad som deraf till förvaltningskostnadernas bestridande afgår.
Den utredning, som en värd talare bar begärt, är jag visserligen icke i tillfälle alt pä siffran meddela, men jag vill minnas ali de nya lån, som på sednare lider lemnats lill Gottland, hafva utgjort i medeltal 100,000 r:dr b:co, och alt det belopp, hvarför Gottland för närvar, i diskonten häftar, utgör emellan 200,000 och 300,000 r:dr.
Man har visserligen icke kunnat med full noggrannhet beräkna hvad förvaltningen skulle kosta, men man har tagit exempel af förvaltningskostnaden för diskonten i Malmö, som uppgick till omkring 11,000 r:dr b:co om året.
Jag vill visserligen icke motsätta mig en återremiss, ifall en sådan redan ifrån ett annat
Stånd ägt rum, men jag vill upplysa, att inom Ulsk. var det endast en riksdagsman ifrån Gottland, doktor Lyth, som yttrade sig för motionen och fick ett par af sina grannar med sig.
Förslaget torde så mycket mindre komma att bifallas inom Ulsk., som frågan om inrättande i orterna af filial-kontor till låne-diskonten derstädes afgjordes sålunda, alt genom den första voteringen pluraliteten beslöt att sådane kontor borde inrättas, men när derefter ställena skulle bestämmas, så fick delta ställe alla emot sig, utom dem som bodde der.
Jag tror för min del att med afseende på öns ringa befolkning och den lättnad, som genom nuvar. reglemente är beredd för läntagare der, nemi. att man kan göra insättninningarne på landskontoret, så alt icke den stundom afbrutna kommunikationen emellan ön och fasta landet föranleder särskilta äfventyr och kostnader, så har banken gjort allt hvad som erfordras för innevånarnes beqvämlighet och nytta.
På grund af de upplysningar, som nu blifvit meddelade, får jag förklara, det jag icke finnér mig befogad att yrka återremiss; ty någon provins kan icke begära alt banken skall göra särskilda kostnader för alt bispringa dess lånerörelse.
Uppgår nu förvaltningskostnaden för det föreslagna Dei> 22 April. lånekontoret lill 11,000 r:dr l);co årligen och räntevinslen icke befinnes motsvara ilen summan, så vore det obilligt att yrka en sådan åtgärd.
Jag afslår således ifrån mitt yrkandejtf äterremiss.
Hr Gr. o. Landtm:s härefter till bifall å Utsk:s i 52 punkten afgifna yttrande framstälda propos., besvarades med starka ja, blandade med några nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han funnit ja härvid hafva varit öfvervägande.
53 punkten.
Utsk:s i denna punkt gjorda hemställan, blef af R. o. Ad. bifallen. 54 punkten.
Härvid upplästes, på Hr Haminarhjelius, Carl Gustaf, begäran, den af honom hos R. o. Ad. d. 8 December sisth år väckta, uti denna punkt omförmälda motion, äfvensom 4 § af Hr doktor Sandbergs Utsk:s förevar, betänk, bifogade reservation, hvarefter Hr H ammarhjelm inlemnade ett så lydande anförande:
Då min motion inför särskild afdelning uti BankoUlsk. föredrogs, så häfver jag mig med visshet bekant, att mitt förslag, om inrättande af filial-kontor med lånerörelse för riksbankens räkning uti rikets läns residensstäder, med odeladt bifall antogs; men sedermera vid sammansatta Ctsk. fått afslag med blott 2 rösters öfvervigt.
Utsk. häfver anfört :
Att det hvarken vore lämpligt eller behöfligt nu förlägga afdeluings-kontor af riksbanken i de städer, hvarest privatbanker äro inrättade, eller hafva filial-kontor då innevånarue äro uti tillfälle alt antingen hos banken eller dess redan varande lånekontor undfå biträde i en eller annan väg; så och med hufvudsakligt fästadt afseende derå, all lånekontor, hvilka omfatta ett mindre distrikt, t. ex. ett större eller 2:ne mindre län, icke skulle kunna använda ett så stort kapital, att ränteinkomsten deraf motsvarade förvaltningskostnaden, helst ät styrelsens organisation vid eli sådant kontor svårligen kan gifvas den enkelhet, som för privatbankerne är antagen.
Dessa anförda olägenheter vederläggas genast, med hvad så väl i Skåne, som Götheborg och Stockholm exeqveras, med blott 3 banko-länekontor uti vårt vidsträckta land; att i Skåne flera år med förmän drifvits privatbanks-rörelse i bredd med riksbankens, och nu sednast 2:ne nyoktrojerade privatbank-rörelser i Götheborg, och äfven uti Stockholm och dess omgifning, med Mälareprovinsernas privatbank.
Min motion innehåller, att för-landets modernäring jordbruket ej passar privatbankernes korta belåningstid, men väl den som riksbankens lånekontor meddelar på 2| års tid; detta synes också uti lill BankoUtsk. inlemnade motioner, som mängden af reservanter i BondeSt., hvilka blott i högsta nödfall söka privatbankslån.
Oen 22 April.
Att på 15, 20, 30 mils afstånd ifrån nuvar. banko-lånekontor, erhålla lån, upplager mycken lid och omkostnader, så att ett skyndsamt biträde är omöjligt och förmånen derigenom försvunnen; deremot, om banko-lånekontor finnes inom provinsen, så undvikes allt sådant.
Således om R.
St. antaga vilkoren af min motion, att lill en del inbjuda inom provinsen boende aktieägare deltagande, så inträffar med säkerhet, alt förvaltningskostnaden och ordningen för säkerheternas bevakande ej skall blifva annorlunda än med privatbankerne; och med den förmån af någon minskad ränta, t. ex. 4 procent, då länekontoret vid hvarje nytt lån eller omsättning i förskott aftager räntan sig till godo; samt alt låntagare ej behöfva öka sin skuld, med ombuds belalande, utan i likhet med uti min motion åberopade förmånen uti Stora Kopparbergs banks förnyade oktroj; således, till följe af föregide anförande, yrkar jag återremiss på 53 och 54 §§ af BankoUlsk:s betänk.
N:o 42, med passande förändrad redaktion, till bifall uti något af mig föreslagne alternativer, och för öfrigt förenar mig med antagande af doktor Sandbergs m. tl:s reservationer i detta ämne.
Landtm, erinrade, att 53 punkten redan blifvit af R. o. Ad. bifallen och således propos. å den af Hr Hammarhjelm yrkade återremiss af denna punkt numera icke kunde framställas, samt hemstälde sedermera, om R. o. Ad. ansåge 54 punkten, på grund af de deremot gjorde anmärkntr, böra återremitteras.
Denna propos. besvarades med starka nej, blandade med åtskilliga ja, hvarefter Hr Landtm, hemstälde om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i 54 punkten yttrat.
Härvid ropades ja samt ett eller annat nej; hvarjemte Frih. Cederström, Claes Rud., anmälde sig och yttrade:
Jag kan icke neka att det af Hr Hammarhjelm framstälda förslag torde vara dels nog minutiöst framstäldt, dels måhända icke sä affattadt, att man, i full enlighet dermed, lämpligen kan derpå bygga ett fullständigt förslag; men, på sätt jag förut tagit mig friheten anföra, tror jag att idéen om riksbanks filial-kontors inrättande i landsorterne är god, hvadan mig synes att det varit högeligen önskvärdt, om Utsk, funnit sig befogadt alt i detta afseende utarbeta något förslag.