Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Se c r e t. anmälde, att ifrån de öfriga Stånden ingen underrättelse ännu ankommit om deras beslut, rör:de Ailm.
Då det annu icke är kändt, huru de andra Stånden kunna besluta, står det R. o. Ad. fritt att, utan något afseende derpå, fatta sitt beslut; och saken befinnes uti Utskls betänk, sä utredd, att någon vidare förklaring deröfver, efter mitt förmenande, ej synes behöflig.
Skulle dock någon sådan anses nödig, lärer utredningen neli behandlingen enligt 33 §:ti Riksd.Ordn. tillkomma LigUtsk.; och jag får derföre vördsamt hemställa, örn icke Ståndet ville gilla Ekou.Utsk:s tanke härutinnan.
Då frågan egentligen icke innefattar annat, än det förhållande, hvari den bevärings skyldige, som för sig legt annan man, skall stå till samhäl let, och delta förhållande utgör ett undantag från Svenska folkets, genom Konungs och Ständers beslut tillkomna, skyldighet att utgöra beväring; så måtte väl frågan icke blifva af beskaffenhet alt medföra ett stadgande i allmänna civil — eiler criminal-lngen, utan tillhöra administrationen, samt således ändring, om någon sådan åstundas, sökas i önskningsväg.
Jag får följaktligen tillstyrka återremiss lill Ekon.- Utsk., och, i händelse 11. o.
Ad. dertill bifaller, får jag beledsaga återremissen med den önskan, att iegningen må afskaffas.
Då 33 §:n Riksd.Ordn., såsom Utsk. aberopat, innehåller, att.sådana krigslagar, som röra personer utom krigsstaten, böra behandlas såsom allmän civil- och criminal-lag af LagUlsk.; så vågar jag tro det vore oriktigt, att denna fråga, som rörer förhållandet emellan den beväringsskyldige och annan person, som af honom blifvit legd, samt huruvida han derigenom fullgjort sin skyldighet, behandlades af annat Utsk., än LagUtsk., emedan önskningar i den vägen skulle vara alt frånsäga sig ett deltagande i lagstiftningen, som, enligt mitt förmenande, tillkommer B,.
Jag får derföre förklara, att jag instämmer i den åsigt, som ordför. i Ekon.Utsk. yttrat, nemi. att målet bör gå till Lagutskottet.
Den ao Mars e. m. 443 FIr Lefren, Joli.
Äfven jag instämmer i den åsigt, som Ekon.Utskrs ordför. och Hr Ribbing nu yttrat.
Mig synes klart, att den skyldighet, hvilken i vår beväringsförordn. qvarstår för den, sorn legt, alt gå sjelf, i händelse den legde rymt, är en skyldighet, som lian har såsom krigsman.
Men dä han legt, är han icke personligen krigsman, och då inträffar den casus, som åsyftas i det här citerade momentet af 33 §:n Riksd.Ordn.
Jag tillstyrker således remiss till LagUtsk.
Det är endast stiftandet af sådana krigslagar, sorn ensamt röia krigsmakten, sorn beror på Konungen ensam, och i önskningsvag bör förekomma; men förevar, fråga rör andra personer, än dem som tillhöra krigsmakten, hvarföre lag derom bör stiftas af Konung och Ständer gemensamt.
Jag är icke af alldeles samma tanke, som den siste värde talaren, emedan jag val vet, att 33 §:n Riksd.Ordn säger, att i fråga örn sådaua personer, sorn icke egentligen tillhöra krigsstaten, tillkommer lagstiftningen Konungen och Ständer gemensamt, men i8 §:n beväringssladgan af 1812 säger tydligen, att så snart en Levärings-yngling är uppbådad till krigstjenst, står han under krigslagarna.
Det är icke bestämdt, när detta förhållande skall upphöra.
Skulle nu, såsom här är föreslaget, en som legt en annan böra vara fritagen från sin beväringsskyldighels fullgörande, då den legde rymde eller hade begått en sådan förbrytelse, att han förklarades ovärdig alt uppfylla sin åtagna pligt, hvilket förhållande kan inträffa så väl under mötet, då han är uppbådad, som sedermera under de 5 åren beväringsskyldigheten fortfar; anser jag en lag derom tillhöra Konungens lagstiftning, emedan det är en följd af förenämnda 18 §•, att den beväringssky Idige, under de 5 åren hans skyldighet räcker, är i visst fall qvarstående under krigslagarna.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Allm. besvärs- och Ekon.Utskts utlåt.
Jag tror, för min del, alt R. o. Ad. hvarken kan svara ja eller nej pä en propos. att bifalla Ekon.Utskts utlåt.
N:o 8, enär detta utlåt, innehåller en hemställan till R.
St. alt pröfva, till hvilket Utsk. saken rätteligen hörer.
Hvad vilie då ett bifall eller afslag å detta utlåt, säga?
Jag hade samma betänklighet vid propos. å Ulsk:s utlåt.
N:o 7, och tror, alt R. o. Ad. delade dessa betänkligheter, ty den ene sade ja och den andre nej, emedan ingen rätt visste livilketdera han skulle säga.
Jag tror således, att det är alldeles nödvändigt, all Hr Frih. o. Landtm, vid sådana tillfällen frågar oss, till hvilket (Jtsk. vi anse målet höra, hvarefter vi bestämdt kunna svara om vi anse det böra behandlas af Ekon.- eller något annat Utskotts 441 D c n ao M ii r s c. iu. Hr Frih. o. L andt ra, yttrade, alt då lian framställt propos. lill bifall å utlåt., hade lian trott, alt R. o. Ad. på eftermiddagen, likasom i likartade fall på förmiddagen, kunde bifalla Utskts förslag att återlemna motionerna, hvarefHr Frih. o.
Landtm, på eftermiddagen, likasom på förmiddagen skedde, hade ämnat föreslå R. o. Ad, det Utsk., under hvars behandling, enligt Hr Land tinis eller de personers tanke, sorn sig yttrat, målet borde höra.
Jag är förekommen af Hr Landtmts egen förklaring, och det var åtminstone så jag fattade det ja, soin lemnades till svar å proposm, att den åsigt Utsk. framställt gillades af Ståndet, och att följaktligen propos. borde följa, till hvilket Utsk. målet bör remitteras; hvarföre jag nu, i öfverensstämmelse med milt förra yttrande, får begära propos. på remiss till Lagutskottet.
Äfven jag är till alla delar förekommen af den förklaring, Hr Frih. o. Landtm, afgifvit.
Ad. delta mål höra under LagUtskls behandling.
Besvärs- och Ekon.Utskls den 12 di nnes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o g, i anledn. af väckt motion om inskränkning af röteringsbesväret, till öfverensstämmelse med hvad de derom afslutade contract bestämma.
Hamilton, Hugo, upplyste undert.
Ridd.Secret., alt från de öfriga RiksStln ingen underrättelse ankommit om deras beslut öfver ifrågavar. utlåt.
Jag tager mig friheten fästa uppmärksamhet på den motion, som utgör föremål för detta utlåtande.
Denna motion är af stor och ingripande vigt, samt torde påkalla åtgärder af R.
St., men icke sådana åtgärder, som af låkön.Utsk. kunna föreslås, ulan sådana, som ovillkorligen kräfva beslut af R.
St., och icke blott beslut, utan derjemte icke obetydliga statsanslag, om ärendet skall få den verkställighet det tyckes fordra.
Motionären har föreslagit, att roteringsskyIdigheterna må återföras till hvad K. förordn. den i3 Maj i685 bestämmer.
Då genom denna förordn. obestridligen ett contract fastställdes emellan Staten och rotehållarne, synes det för mig och flera ledamöter af Ekon.Utsk. lika obestridligen vara rotehållarens rätt att få detta contract efterlefvadt, så att han icke behöfver, utöfver contract, gifva någon slags afgift till roteringsskyldighetens uppfyllande.
Om åter detta är obestridligt, behöfver visserligen icke rotehållaren gå till Ständerna för att få afskaffadt hvad han nu utöfver sift contract erlägger, ty han kan i laglig väg finna hjelp.
Jag tror till och med att det U t ii 20 Mars c. m. vöre Just.ombmlsmls skyldighet att i sådana mål, som röra liela menigheters ratt, utföra deras talan opåmint, hvilket är den vackraste delen af hans åliggande.
Men om de i frågavar. afgifterna blefvo afskaffade, skulle, enär motsvarande medel utan allt tvifvel erfordrades för att hålla armeen i erforderligt tjenstburt skick, det blifva Statens åliggande att fylla den uppkommande bristen uti bidragen från de roteringsskyldiga.
Det är på denna grund vi trott, att ärendet borde gå till StatsTJtsk., för att utreda hvad som lomme att brista, och huru denna brist borde fyllas; hvarför jag också vördsamt anhåller att detta mål måtte till StatsUtsk. remitteras.
Jag har i de flesta frågor, som angå roteringsverket, och hvilka Ekon.Ulsk. åtcrlemnat, varit of skiljaktig tanke, — nemi. att detta Utsk., hädanefter såsom hittills, borde dem behadla, ehuru jag ansett orätt alt genom reservationer mer än en gång belasta med tryckningskostnader.
Jag har hyst denna skiljaktiga tanke på den grund, alt jag sett, att vid föregående riksdagar roteringsfrågorna blifvit behandlade, dels af Ekon.Utsk. och dels af Stats- och Ekon.Utsktri gemensamt, utan att några olormligheter derigenom uppkommit.
Men jag tror också, att dessa frågor kunna betraktas från en annan synpunkt, än den ekonomiska; ty naturligtvis skulle rotehållarne, om de befriades från skyldigheten att lemna soldater, få utgifva c.ontanta bidrog, hvilka af Ständerna borde tagas i beräkning vid statsreglering^).
Jag tror således alt ämnet kan anses som en stats- och jemväl en ekonomisk angelägenhet eller såsom ett stats-ekonorniskt ärende.
Jag har trott, alt Ekon.Utsk. haft tillfälle alt söka biträde af StatsUtsk., och således icke behöft besvära Ständerna med den härom gjorda hemställan.
Denna mening vidblifver jag ännu, och sedan jag uttryckt den, samt då de andra Stånden återskickat ärendet till Ekon.Utsk.; så tror jag äfven en återremiss af R. o. Ad. vore passande, på det att någon enhet må uppkomma i behandlingen af frågor, som äro af samma beskaffenhet. R. o. Ad. biföll Allm.
JV:o 9, samt ansåg motionen höra till StatsUtskls behandling.
Ånyo föredrogs Exped.Utsk:s den 12 dennes e. ni. på bordet lagda meni.
N:o 3, med anmälan 0111 vid föregående riksdagar vidtagna åtgärder i och för praenumerations öppnande å Bihanget till RiksSttns prolocoller, jemte hemställan i sammanhang dermed.
[Ir von Hartmansdorff, Au g.:
Som det i fråga var. memorialet icke är tryckt, utan skriftligen inlemnadt; så får jag erkänna, det jag icke hunnit taga kännedom deraf.
Samma förhållande torde inträffa med flera andra ledamöter; och 446 Den 20 Mars c. m. ilå mein. är långt, torde det icke heller genom en hastig uppläsning kunna viii uppfattas af Ståndet.
Jag anhåller derföre, att det må ytterligare få hvila på bordet.
Hr Ribbing, Arvid, samt Frih.
Cederström, A liders, förenade sig med Hr von Hartmansdorff.
Bifölls Exped.Utskts ilen 12 dennes e. ni. på bordet lagda meni.
N:o 4> ang:de beviljande af ett 3:e vaktmästare-biträde vid Exped.Utskottet.
Hr Bråkenhjelms, Pehr Reinh., den i4 dennes f. m. på hordet lagda motion, om satlet för ingifvande af en tidning, innefattande den del af R. o. Arks protocoll, som innehåller de hos Ståndet afgifna yttranden.
På förcdragn:slislan näst efter Hr Bråkenhjelms förslag förekommer ett annat i enahanda syftning, väckt af mig vid samma tillfälle.
Som begge dessa förslag endast angå olika metoder för samina ändamåls ernående, så får jag vördsamt anhålla, alt, till tidens vinnande, äfven mitt förslag nu malte blifva uppläst, för att behandlas i sammanhang men Hr Bråkenhjelms motion.
Med Ståndets bifall föredrogs, i anleda, häraf, nu äfven Frih. Raabs, Adam Christ, den 14 Mars f. m. på hordet lagda motion 0111 sättet för införandet i tidningarna af de hos R. o. Ad. afgifna yttranden.
Skilnaden emellan Hr Bråkenhjelms förslag och mitt ligger deruti, att Hr Bråkenhjelm åsyftar tryckning af R. o. Ad. prot. till hela det omfång, sorn dis— missionen uti sin vidlyftighet upptager, och till så stort antal exemplar, att de kunde såsom tidningar till landsorterna utgå.
Jag åsyftar endast den åtgärd, att R. o. Ad. ville hålla särskilda snabbskrifvare, som uti sammandrag upptoge förhandlingarna eller discussionerna på Riddarhuset, för att tillhandahålla dem åt de tidningsskrifvare, som referera öfverläggningarna.
Härvid företer sig, att om Fir Bråkenhjelms förslag antoges, så skulle de tidningar, som utbjudas åt allmänheten, växa till en sådan storhet, alt svårligen läsaren i landsorten medhunne att laga kännedom deraf.
Vanligtvis håller man i landsorterna Dagligt Allehanda och Aftonbladet.
De som hålla dessa tidningar hafva sällan tid att läsa och ofta icke råd alt hålla flera.
Man kunde således med skäl frukta, att praenumerationen på en så stor tidning, som Hr Bråkenhjelm åsyftar, icke skulle blifva allmän.
Det förslag jag afgifvit skulle medföra en ringa kostnad för R. o. Ad.; det skulle visserligen medföra en vinst för tidningsrcdacteurerna, men också tillförbinda dem att vidhålla de uppgifter, som de härifrån erhållit, hvarigenom beriktiganden af tidningarnas uppgifter skulle blifva öfverflödiga.
Jag Den a o Mais c. m. 447 liar talat både med Hr Hjerta och Hr Dalman, oell de hafva samtyckt lill delta förslag, men jag beklagar, att ingendera bär är närvarande.
Jag anhåller om remiss till Ridd.- Utsk., som torde kunna närmare bestämma kostnaden och sältet för verkställigheten af förslaget.
Dessa båda motioner hafva blifvit upplästa, den ena efter den andra, uti afsigt att R. och Ad. skulle mellan tvänne vägar till samma mål välja den hästa för att undvika den kostnad för statsverket, som den nuvar. prot.tryckningen medför.
Jag skulle således vilja föreslå, att R. o Ad. ingår till hälften på hvardera af motionerna och tillstyrker för detta ändamål antagande af tvänne snällskrifvare, R. o. Ad. öppet lemnadt alt sedan besluta, lill hvilken tidning dessa snällskrifvares uppsatser skola öfverlemnas, emedan vi måste vara uppmärksamme derpå, att endast skyndsamhet uti meddelanden af hvad som här förefaller utgör värdet af en sådan tidning.
Gillande således den välmening, sorn dicterat Hr Bråkenbjelms förslag, underställer jag honom sjelf, om icke, i händelse hans motion skulle vinna uteslutande bifall, vi skulle komma att qvarstå på samma punkt, som vi nu stå, nemi. alt ingen prsénumererar på våra protocoller, emedan de äro för gamla, och jag tror att mången med mig här vet hvad det vill säga att vara för gammal.
Med rätta fordrar man ungdom af våra utlåttn, och nian hör derföre laga sä, alt de komma publiken tillhanda i den ålder, då de ännu intressera.
Jag anhåller derföre, att Hr Frih. o. Landtm., i anledn. af denna motion, måtte göra tvänne särskilda propostr; den första: om R. o.
Ad. vill påkosta tvänne snällskrifvare, som uppsätta våra discussioner och beslut; och den andra: till hvilken tidning R. o. Ad. vill, att desses arbeten skola öfverlemnas, för att med den största skyndsamhet komma allmänheten tillhanda. R. o. Ad. blefve då i tillfälle att göra detta anbud åt hvilken tidning Ståndet behagade, dervid jag icke gerna skulle föreslå R. o. Ad. att begagna en tidning, som redan räknar en betydlig vinst; utan kanske, om R. o Ad. så tycker, en tidning, som möjligen förtjena!' att upplyftas, jag vill icke nämna hvilken, — må R. o. Ad. sjelf afgöra hvilken mest är uti behof deraf.
Jag skulle tro, att man med litet eftersinnande bör finna, att ingen af de upplästa motionerna leder till det önskade målet.
Den först upplästa möter svårigheten att med tillräcklig skyndsamhet åstadkomma tryckningen; den blefve, såsom den siste värde talaren sagt, säkerligen icke verkställd, förrän långt efter hvarje plenum; och om man också kunde öfvervinna denna svårighet, om man med större kostnad och ansträngning kunde få discussionerna tryckta uti tidningsform få dagar efter plenum; så återstår likväl en annan stor svårighet, nemi. den 448 Den 20 Mars e. m. att för dessa vidlyftiga luntor finna läsare.
Jag hemställer till livar och en, om det finnes någon, utom correcturlasarne, som från böljan till slut genomläst våra (ryckla protocoller för en hel riksdag.
Allmänheten önskar att få våra förhandlingar med möjligaste korthet framställda, i förening med så mycken fullständighet sorn erfordras, för att gifva ett redigt begrepp om förloppet.
Della har äfven den sednare motionäien åsyftat, då han föreslagit, att R. o. Ad. sjelf skulle gu i författning om uppsättningen af en rösarne af discussionerna, hvilken kunde till tidningarna uttern nas.
Detta leder likväl lika litet till målet, ty ingen kan föreskrifva en tidningsredacteur alt hålla sig uteslutande lill dessa uppsatser.
Om under våra öfverläggningar något förekommit, som han anser vara v ig t ig t och intressant, men som icke är upptaget uti den resumé' han erhållit; så lärer en sådan tidningsredacteur, på grund af tryckfr.-förordn. icke kunna förmenas att införa sådant uti sin tidning.
Allt hvad R. o. Ad. kan göra för att förekomma oriktiga uppgifter uti tidningarna är att låta med möjligaste skyndsamhet uppsätta piolina och tillhandahålla dem tidningsutgifvarne.
Kan det åstadkommas, att discussionerna vore uppsatta och af talarne öfversedda dagen efter hvarje plenum ; så blir det icke längre att förmoda, att något skall oriktigt berättas i tidningarna, åtminstone blifva sådana oriktigheter ej längre ursägtliga.
För att vinna ett sådant ändamål, fordras det troligen att fördubbla notariernes antal.
Om desse delas så, att de skiftevis sitta en timme vid prof., så föreställer jag mig, att discussionerna skulle påföljande förmiddag kl. 9 eller io kunna öfverlemnas till genomseende af talarne och sedan påföljande eftermiddag blifva tillgängliga för allmänheten.
Jag inser, att detta fordrar en betydligen ökad kostnad, och tror icke att det kan företagas innan vår grundlag blir ändrad; men vi hafva på bordet ett hvilande grundlagsförslag, som tillåter RiksSttn att inställa tryckningen af deras protocoller.
.Skulle denna grundlagsförändring blifva antagen, och R. o. Ad. besluta att under denna riksdag icke låta trycka sina protocoller; så bör derigenom uppkomma en besparing, som visserligen skulle mer än motsvara den ökade kostnad, hvilken blefve nödvändig, om notariernes antal fördubblades.
På dessa skäl tillstyrker jag, att afgörandet af båda motionerna måtte uppskjutas, till dess resultatet af det hvilande grundlagsförslaget blir gifvet.
Då jag uti föregående plenum föreslog, att de båda tidningsredactionerna, Dagligt Allehanda och Aftonbladet, skulle få tillåtelse att i sina tidningar trycka de sammandrag, som borde göras af våra discussioner; så kom detta af den anledn., att mitt förslag var muntligt, föranledt af discussionen vid tillfället, och jag ansåg icke mig till - Den 20 Mars e. m. 449 tillständigt att sedan ändra detta mitt yttrande, då jag aflemnade det skriftligen; men jag anser rätt, att ett sådant sammandrag, som jag åsyftar, skall vara tillgängligt för hvilken tidningsi edacteur som helst.
I afseende på mitt förslag, vill jag göra den anmärkning, att det har ett företräde framför hvarje annat, nemi. det, att discussionerna kunde andra dagen bestämdt återgifvas uti tidningarna.
Det hade jemväl den fördelen, att talarne voro i tillfälle att genomse sina yttranden, innan de införas uti tidningarna; ett tillfälle, som måhända äfven nu är dem lemnadt hos tidningsredacteurerna, men hvaraf ingen der lärer begagna sig.
— Hr von Troils förslag slår i sammanhang med det af Hr Dalman gifna, men återtagna.
Jag anser det fullständigare än mitt, och, om det framdeles förekommer till antagande, skall jag gerna instämma deruti, och tror icke, att vi behöfva uppskjuta det till slutet af riksdagen, utan anser Ståndet kunna, när som helst, företaga frågan om bästa sättet att föranstalta skyndsam uppsättning i sammandrag af våra dis— cussioner, för att sedan genast komma tillväga med den förbättring
Hr von Troil föreslagit.
Rättvisande Hr von Troils anmärkningar, tager jag mig friheten yttra, att jag ingalunda haft för afsigt, att de tidningsredactioner, som skulle görn protocollernas tryckning öfverflödig, skulle upptaga discussionerna med våra protocollers vidlyftighet; delta har jag icke menat, emedan det ganska säkert skulle motverka min hufvudafsigt, sorn är hastigheten af meddelandet.
Raabs anförande, så får jag säga, att detsamma, äfvenså väl som Hr von Troils, kastar oss in på detaljernas område; och äfven der är jag färdig alt följa mina vänner.
Jag skulle önska, att en tidning, hvartill materiaIier af flera snällskrifvare lemnades, kunde ti!!vä'gabringas, men alt den icke upptoge discussionerna in extenso, utan i sammandrag, och isynnerhet utslaget eller effecten af hvarje discussion, emedan jag anser, att föga ära är att skörda af de uttryck, som begagnas, men en så mycket större, af de skäl, genom hvilka talaren gör intryck på Ståndet och sålunda åstadkommer det resultat, han för det allmänna bästa åsyftar.
Derföre skulle dessa tidningar kortligen innehålla något af discussionerna och sedan resultaten; men hvarje sådan tidning borde äfven innehålla en feuilleton, på det att hvar och en, som kunde finna sitt yttrande vara vansläldt uti tidningen eller ett skäl, som han andragit, icke nog eftertryckligt anfördt, måtte äga rättighet att uti denna feuilleton få de rättelser införda, hvilka han, inom en bestämd tid af i eller a dagar, till redactionen skriftligen insänder.
På detta sätt föreställer jag mig, alt hvar mans rätt skulle iakttagas, och att ingen då skulle betagns den rätt, som un 4 H. 57 45o Den ao Mars c. m. der nu var. slick är betagen mången Svensk man, ty nu aidel icke hvar och en tillåtet att få försvara sina grundsatser, emedan jag ej känner någon lag, som ålägger en publicist att uti sin tidning intaga de rättelser och upplysningar man insänder; detta skulle nu förekommas genom talarnes rättighet att uti denna feuilleton få införa de rättelser, som de önska, på samma sätt som här äger rum vid justering af protocollerna.
Jag började med att säga, att jag ogerna ger mig in på detaljerna; men när andra börjat dermed, så anser jag det vara min rätt att följa exemplet.
Det omfång, som denna discussion redan tagit, tyckes nogsamt vittna derom, att R. o. Ad. insett nödvändigheten deraf, att deras förhandlingar icke allenast hastigt tryckas, utan äfven att de fullständiga och riktiga komma till allmänhetens kunskap.
Flera förslag hafva i detta afseende här blifvit gjorda, men jag tror icke, att något äf fullt ändamålsenligt.
— Det af Hr von Troil sednast framställda förslag skulle visserligen hafva en fördel, nemi. att prot:n blefve hastigt justerade; men jag hemställer till den värde talaren, om han noga betänkt medlet till att åstadkomma denna justering; han vill nemi. att hvad de: dubbla notarierna uppsätta, skall följande förmiddag justeras af talarne.
Han har glömt, alt de dagar, vi icke hafva plenum, äro upptagna af utsk:s-arbetena.
Jag medger visserligen, att det kan finnas en och annan utskrs-ledamot, som har tid och lust att för denna justering aflägsna sig från utskls-göromålen; men de fleste skulle icke göra det, och säkerligen hvarken jag eller den värde talare, sorn framställt förslaget.
I sådant fall skulle dessa yttranden verkligen blifva ojusterade, och uti detta tillstånd komma inför allmänheten Jag instämmer deremot med Hr von Troil uti hans åsigt, att denna fråga bör hvila, och jag hemtar ett stöd för denna åsigt uti den öfvertygelse jag äger, att R. o. Ad., måhända äfven de öfriga Stånden, skola i en framtid komma i tillfälle att känna behofvet af en tidnings-redaction, som opartiskt, utan andra afsigler än att redogöra för nationen, refererar hvad dess ombud här göra och låta; och det skulle måhända, ifall denna riksdag blir långvarig och af stor betydelse, vara vådligt att alldeles lemna denna tanke a sido.
Dessa förändringar tror jag kunde blifva af ganska stor vigt, och förenar mig i öfrigt med Hr von Troil uti den begäran, att frågan får hvila, intill dess R.
St. samfäldt, om icke R. o. Ad. enskildt, skola finna nödvändigheten af alt stifta för ståndspubliciteten, om icke en särskild lag, åtminstone en stadga, hvarigenom denna publicitet stödde sig på hederslagen.
Ridderstolpe instämde med Gr. Horn.
Jag hemställer vördsammast till Ståndet, att dessa båda motioner måtte få hvila, Den 20 Mars e. tn. 45r på sätt Hr von Troil föreslagit, hvaruti lian sedan blifvit af Gr.
Horn understödd.
På bordet ligger redan hvilande ett memor. från Ridd.Utsk., ang:de tryck ning af R. o. Ad:s protocoll.
Detta hvilar i afvaktan på den grundlagsfråga, sorn nu af en ledamot blifvit omförmäld.
Alia dessa frågor stå, såsom R. o. Ad. val lärer finna, uti ett sådant sammanhang, att den ena svårligen kan afgöras förrän den andra; de böra derföre föredragas på samma gång, och då måste man börja med grundlagsfrågan.
Härigenom skulle
Ståndets tid äfven blifva mycket sparad. R. o. Ad. beslöt, att de nu föredragna motionerna borde hvila, intill dess afgjordt är, huruvida R.
St. antaga och K.
M. sanctionerar det på bordet hvilande förslag till grundlagsförändring rör:de protocollens tryckning.
Föredrogos ånyo -och remitterades till StatsUtsk. K.