Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
At det stadgande i Lagen, at Köp bryter Legostämma, endast har afseende uppå, da LonrraLi pä wista ar är slutet och således är alldeles skilldt ifrån fragan om lifstids-städja; är afwen sä wäl kändt, som obilligheten utaf ofwannämnda af Lagen sutliorUeraäs LunkrgAs - brott.
— At en Lag-fraga, hwarom någon propostkion hwarken af Konungen eller Ständerna blifwit pä det med Grundlagarna öfwerensstämmande sätt framställd, icke bör med andra i behörig ordning »vackla frågor sammanblandas eller förändringar x>ro« jeAsrar, som hwarken Konung eller Ständer begärt, och som således icke kunna komma under namn af an-, märkningswiö framstalldta raitonnsmemsr och uplysningar.
— At en kropnluisri, som bestämdt uttrycker^ hwad som begares, bör beswaras pä samma fäkt och Smarek, såsom sädant, icke innehålla ngZok äslSlMWE» AZ4 r»äc utlåtande öfwer ämnen, som sigga utun krets-n af hufwudfragan, och således tydcligen m^e,aikar nya farskillda prc)^o6rioner; ar allt sadant, som lag fo,modar hivar 06) en utan fwarighet lärer medgifwa.
Wid jämnförandet af desa grunder med Konungens Nådiga I>l-op»lnion och Lag-UiffottetS Betänkande, torde läireligen sta at inse, at hwarke» hafwa Konung Uter Seander xro^vllLrLk uphafwagde af hwad Lage!, i 16.
Cap. Jorda-Balken allmänneligen stadgar utan mskillnad om bade aflinge- och arfwcjords borrtlcjande:
Icke hofwa de begärr uphäfwande af Lagens stadgande o,n Lnsudsstädja i 2. §. eller denna och z. §:s heik och hållit borrtbykmrde emot emanus andra, stom n:ed de förras innehall ej ager ringaste gemenskap:
Icke hafwa de begärt uteslutande af sidsta lVlomenrer i 6. §. eller af hela den i;:de; och aldramindst et sadant stadgande, som under samma §. i Betänkandet sinnes infördk.
Intet af alic detta är hegardt eller pro^onsraär, hwarken eif Konung eller Ständer, således icke eller rsmirroroär til Lag-Utskottets utlåtande; Utan Kongl. Masttö
Nådiga kroxnluicm son, tydeligen förutsätter och nämner 2. och z. §§:s bestrand, såsom orwifwelaktigt, da assigten är at befästa, icke ac försvaga eller til intet göra Jordbrukarens rättigheter; innehåller bestämdt, at endast hwad 16.
Jorda - Balken förordnar, angående häfwande af Lc>„cr.i5i:, som om Hemmansbruk pa -Landet bliswit flnkadt, således icke hela ma warda andradt; med undantag, icke af arfwejord i allmänhet, utan blott as sadana Egendomar, hwilka ej fa saljaS eller för pantas.
Konungen har ock föreslagit, at en wist tid kunde utsättas, hwaröfwer Landtbo och ärrenäs - LonrrsAor icke finge sträcka sig, ert sadana 6c>nrri,Äsr borde wid Härads - Ratten upwifas och inkecknas, och at aldre Jnteckningshafware,, samt de, hwilke framför dem aga bekabiing utur egens domen njuta, icke ma warda rubbade i deras ratt»
M helm har hlifwtt as Ständer!,as klrus til LM 255 U skottek remitterad och deröfwer har det ägt at sig pnnktewis uljata.
Någon widare befattning lärer atmindsione icke rikan särsktlld förfrågan och , anwiönkng fran klen-, hafva Utskottet tilhört eller det samma öfwer andra ämnen annorlunda an rsitonnemsnrs-wiö kun«- nät sig yttra.
Och om något annat förhållande harwid skulle befinnaö, lara dock Riksens Höglostiga Stander nogsamt taga sig til wara at inlåta sig uti något steg, som icke star ar förenäs med Grundlagens föreskrifter, da sraga ar at afskaffa gammal eiler göra ny Lag; och alldeles icke lära de antaga något sadant förslag, sem kunde finnas stridande emot de sundare principers införande, som med den förestagna Lagförändringen asyftas.
Det är egenteligcn den upfattade tankan om Laurus öfwerdrifna omsorg at förhindra arfwesords förskingrande, som harwid stenar at förwilla begrepen.
Lagcu säger wal, det ingen ma arfwesord borrtgifwa eller annorledes derom förordna, an Lag förmar, e> eller ma någon borrrgifwa fran arfwesord den förbättring, som dera gjord är.
At pa hwarsehanda annat sätt sig denlamma afhända, dec star ,enom böck fritt, emot det arfvinge ager, ar ester Janehafvarens död satta jämngod asilngejord eller annan egendom i stället för arstvejorden: men om denna genom wanskötscl blifwer förwandlad til ödesby eller armindstonc markeligen försämrad; om den blffwit försåld; penningarna förstörda eller borrtgifna, eller skuld sig yppar; hwar är da arfminges rätt?
Detta bewisar endast huru lttet här Lagens föreskrift swarar emot desi äudainäl, som i detta fall alltid elllckscas af dill det will göra, fastän nägon omwäg bertil fordras, hwar igenom sakerna blifrva underkastade process och det omkwlstade oftast blir et ros för den skara, som blott lefver af desi konst at ägga menniskorS trätgirighet och ganska wäi förstår at gifva lif och långsam wäxt at deras utkastade trätofcöen.
Men detta mä endast i förbigående wara nämndt, emedan hwarken tid a;6 ^ eller omständigheter tillåta at emot detta allmänna onda NU söka och fä behörig rättelse.
Hwad i6.
Cap. Jorda.-Balken beträffar, hwarom nu ar sraga, gör Lagen der icke någon skillnad emellan ars och aflinge.
Om förhållandet more annorlunda, skulle y. §. i samma Capitel innefatta den nog besynnerliga satts, at Lagen häldre tillåter, at Hemman ma öde ligga, än at arswinge skulle ga miste om at sa räda örmer det öde Landet, såsom öfwer all annor sm wälfänqna, fast icke alltid wälskötta egendom.
At borrtleja arfwejord efter Lagens föreskrift i 16.
JordaBalken, kan aldrig fa namn utaf at annorledes derom förordna, än Lag formar.
Lagen ar här såsom a de flesta ställen uti sin princips enkel och ren.
Endast samma egennyttiga bllprir, som äiLLsrgr de orden i i;. §., at köp bryter Legostämma, har afwen förmatt at stundom genom mäld och en icke r
Lag grundad praxis förwända LagenS applicsrion i flera delar of detta Capirel.
Konungen har igenom Dest Nädiga kropofl tion welat återföra Lagen til dest i öfrigt pa detta ställe goda princips, derigenom personlig säkerhet och Landets wä! bast winnås.
Lakom ost dä ej blifwa en orsak at förhindra bade det ena och andra genom konstlade och inwecklade Stadgande», lika mycket stridande emot begrepen om rätt och billighet som emot dem om Rikets nytta och tjenligaste medlen kil dest »Hjelpande.
Det är blott i anseende til den ringa höjd, hwartil Landt- Lulturen hittils hos ost hunnit och i anseende lil den gard, wi ännu stane ost nödsakade at betala til de herrskande fördomarna, til egennyktans magtsprak och okunnighetens enwisa arbete emot sig sjelf, som det will blifwa oundwikeligt at, fastan med upoffrande af rattwisa och billighet, medgifwa en inskränkning i Lagens sanna princips genom wista undantag i afseende pä arfwejord, hwilka, ehuru medförande uppenbara LönrraLks. brott, dock lara ensamt höra dek möjeligt at i hedin - - - 257 denna stund något närma sig ti! ändamälet af den förestagna Layförandringen: Men ska!! denna afsigt kunna winnås, sä mä man icke foresta uphastvandet af Lifstidsstädja eller at gifwa en nästan lika werkan medfö» rande inskränkning uci hwad Lagen forordnar om gistastämma , som pä wista ar gifmen är: man upstaple dä inga nya hittils alldeles okända hinder emot arfwejordS borrksrrenäeranäe: man lagge da inga nya band pä äganderätten i afseende pa friheten at borrtlesa jord med wilkor; och man berede da för all ting icke uti sjelfwa Lagen de största hinder emot all säkerhet i besittning för Jordbrukare.
Det lärer ej behöfwa widlöftigt bewisaS, at denne skulle wara utan all säkerhet för besittningen, det ware sig pa acswejord eller aflinge, om prioriksrsäs
Borgenärer utan inteckning, om sednare Jnkeckningshaf. ware eller om jords egenskap af lurrogrc skulle kunna medföra mindsta rubbning uti et pa god tro afstutadt Landtbo - LonrraÄ.
De framför Jnkeckningshasivare prinrirsrsäe Borgenärer förlora wid Landtbo - LonrrsQs bestånd hwarken mer eller mindre, an de skulle haswa förlorat genom hwilket häldst annat satt eller LonrraÄ, hwarmedelst gäldenären eljest skulle hafwa kunnat
Egendomen förstöra eller sig afhända.
Emot sadant äga Borgenärer ingen talan; det är blott emot Landtbo, som LankrsLäs - brott warit privilegisrsär.
Med alla andra (^omr-iAsr är merändels et wäldigare inrerells förenadt och de njuta alla Lagens fullkomliga skydd.
Jordbrukaren ensammen har mast »vidkännas äfwen detta stags förtryck; och dock wägar man tadla hans hoglöshec, hans brist pä omtanka, da likwäl hwarken denna omtanka eller flit kunna gifwa honom siker utsigt at se dem belönta med hopp vin en tarflig bärgning pä sin ålderdom och ester sin död för hustru och barn.
Icke mindre orjcnligt »vore et sadant undantag ifrån Lagens pwiriLchs, hwarigenom sednare Jnkeckningshafware äswen skulle lemnäs tilsälle at öka osäkerheten af Jordbruks» 33 rens besittningsrätt.
Det more at lemna dem med Landtboens slada en förman, som emot alla andra äldre Jnkeckningshafwares fordringar säkerligen skulle dem bestridas, detta skulle således tilläcas, blott efter dek later sig göra pä den wärnlösaS bekostnad: såsom xeincips lärer wäl en sadan satts icke annat kunna än förkastas, och som landssed lärer den icke eller böra räknas för Lag, da den haswer oskäl med sig.
Den sord äter, som kil surrogar för arfwejord ansins, lärer arswinge säkerligen icke kilerkänna agaren hafwa haft wald at rclismenkele.
' Om dä denna rättighet tagcs til grund för den oinskränkta friheten för Jordägare ar pä längre tid borrtleja sic Hemman; sa blir följde», at aldrig nägot Landtbo-LamraA med säkerhet för Jordbrukaren kan afsiutas: ty den Egendom, som wid LomrLÄeis ingående werkeligen war östinge, kan derigenom, at arfwejord sedermera försäljes, blifwa efter ägarens död surrogat och Landtbo derigenom gä miste om sin besiktning.
Samma olägenhet eller rättare sagdt underflef skulle Lagen aukkiorisora, om inlöst och bördköpt jord innebegripes uti ek sädant undantag, hwilket, såsom i sin prmcchs alltid stridande emot räktmisa och billighet, atmindstone icke bör sträckas kil annan jord än sadan, som i ägarens hand är werkeligen arffallen eller af den beskaffenhet, ar han ej mä densamma försälja eller förpanta.
Med iakttagande af förenämnda omständigheter lärer hwar och en för öfrigt lätteligen inse förmäncrna bade för Landet och enskillda af hwad Konungen i Räder prc,^<Erar Riksens Ständer l denna del, och torde, enligt med propositionen, Is. §. i i6.
Jorda - Balken kjenligast kunna förändras ungefärligen pä följande sätt:
"Säljer man borrt
Hus och Tomt k Staden, kä bryter köp legostämma och hafwe Köparen magt Hyresmannen i rätta» tid upsäga, dock silke qwar til laga fardag.
Warder ägaren huewill och tränger hus i Staden sjelf nyttja, ware om upsägning och fardag
Lag samma» 2)9 Lifttids städja a Landet ma ej brytas, utan gange Hervin, som förr sagdk är."
Som Kongl. Maj:ts Nådiga ?sc>postkian tillika innehaller det förslag, at Landtbo-Limträäerns böra wid Härads - Rätten upwisas och incecknas, och ar om fordringsägares räll något stadgaö ma, sa torde denna förcstrist iämpeligast kunna hel och hallen intagas i i. §. of förenämnda Capitcl, och efter de grunder jag för mia del kror harwid böra följas innehållet af samma §. vl.fwa följande: " Nu will Jordägare sit Hemman til Landtbo uplata, sörens sig ka om städjan pa längre eller forskare tid' then öfwercnskommelfe skall jle stristeliga i kwänne wittnens närwaro, som then jamwal undersklilwa och bör a nasta Ting cherester eller sidst inom then tid för upbud i 4.
Cap. i. §. chenna Balk utsatt är, för Härads-Rätten, ther jorden ar belägen, upwifas och om gifcostamma är gifwen pä tio är eller ther. utöswer warde Landtbo (lonrrotrLr i Jnteckmngs-kroroc»I!ol intaget och Landtbo njute khercfker sin förmans, rätt til godo framför them, som efter samma Ting sina fordringar inteckna lätst: förnya ock then Inteckning, som i 7. Cap. 2. §.
Rättegångs-Balken sägs.
Är giftostämma gifwen pä mindre än io är, warde ClonrrsAsc endast i Domboken intaget.
Jntecknadt (lontraÄ hast we samma rätt som laga kraft wunna domar.
Finnes then jord förut inlecknad, som Jordägare kil Landtbo uplater, äge Inteckning thest lagliga weckan änka Landtbos afhandling intecknaS.
Samma Lag ware med the Inteckningar, som wid samma Ting meddelas: men af andra fordringsägare, ehwad the therns fordringar sedermera inteckna läka eller ej; äswenfom af them, hwilke framför Jnteckningshafware eljest förmånsrätt äga, ma ej Legostämma brycas."
Deräst icke, som jag straxt får den aran nämna, någon tilläggning uti r6, §» ffullk sinnad nödig ^ torde 2§0 —' > för öfrigt icke wara lämpeligt at widare skräcka förändringarna uci sjelfwa Lagens bokstaf, som bör innefatta de allmänna grundsattserna och derpå fotade hufwudfakeligaste föreskrifter. versillen af et sa widstrackt amne och undantagen kunde bäst uti en särskilld Författning äga rum.
I en sadan Författning, hwilken aldrig finge exlenäLrgs i motsatts af Lagens princchs, men Ival derefter rättas, sä fort sig göra later, kunde bättre an i sjelfwa Lagen anwändaö den försigtighet i behandlingen, som en Regering alltid mäste iakttaga, dä fördomar, egennytta och okunnighet göra gemensam sak och förblinda vchnivnen emot fanna och goda prinechers ukwecklirg och antagande: och det är i afseende pä en sädan Författning, som i flutet af i6. §. torde böra tilläggas de orden:
"Hivad elsest emellan Jordägare och Landtbo iakttagas bör, thermed förhälles, som särskilldt stadgas."
Beträffande de öfriga omständigheter, dem jag för, modar Riksens Höglofliga Ständers underdåniga sivar til Kongl. Maj:t i denna wigkiga fraga böra innehalla, och hivad eljest jag för min del tror ivid en sadan sarskilld Författning som nämnd ar, förtjena at komma under ö'werivagande, och såsom til saken hörande, kunna af Riksens Ständer, dels såsom sivar ä sjelfwa proposiiwnsn förestås, dels eljest anmärkningöwis Kongl. Majit i underdånighet hemställas; sa får jag härutinnan aberopa, hwad jag redan i denna del uti Lag - Utskottet skriftcl/gen anfört och hwilket, jämte detta, jag anhaller matte blifwa, såsom min här til krowcollec afgifnc; tanka, intaget.
Anmaltes och emoktogs pa wanligt sätt en vepurs-- ticm iiran det Hcderwärda Bonde - Ståndet, anförd af Riksdagsmannen Eckel Martensson LöäerArsMLS r ^ . - » , L6r ifrån Abo Län, som tilkannagaf, at Skandet förenat sig uli Riddcrskapets och Adelns och de. öfriga RetpeQlve Srandens beslut i den om en InliruAicm för Bewill» ningö-Uiffottet wackta flaga. vegurskion besivarades och afirädde.
Uplästos Lag-Utskottets Betänkande af den 21.
April angående förkortande af den i f).
Handels - Balken utsatta tid inom lnvilkei, fordringar emellan enskillda kunna blifwa gällande; hivilket jämrs följande derwid fogade sarskillbta yttrande LadeS pa bordet.
Riksens Högkofliga Ständers Lag - Utskotts Betänkande, rörande Long!. Maj:ts Niadiga ?^o/)oF,ro^ om forkorrtande af den i 9.
Lapitlet 12. §. handels - Balken utsatta tid, inom hwilken fordringar emellan enstillda kunna blifwa gällande.
Majtt behagat lemna nådig upmarksamhet ät de ärender, som tilhbra Lagskipningen och derjämte warit betänkt pä. sädana Författningars widtagande, som än ytterligare befordra säkerhet i äganderätten, har Kongl. Majtt gifwit
Desi trogna undersåtare et lysande »vedermäle af den ömhet och vmwärdnad för deras wälfärd, som utmärkt Kongl. MajttS lyckeliga Regering.
Lag-Utskottets Ledamöter, som gemensamt med alla Rikets Innewänare, häraf hämtat nya anledningar til den mest oinskränkta »vördnad och tacksamhet, omser sin bestämmelse wara likaså smickrande som wigtig, dä, genom Riksens Höglvfliga Ständers förspyende, tilfälle blifvit för dem öpnadt, at ädaga - lägga det nit, som alltid blir oskilljaktigt frän deras bemödande, at gä Kongl. Majtts wisa afsigter til mötes.. Wid öfverwägande af Kongl. Majtts
Nådiga proposition, angående förkorrtning til hälften af den uti 9.
Cav. 12. tz. Handels-Balken utsatta tid, inom hwilken fordringar emellan enstillda kunna blifva gällande, har Lag - Ut.Holtet funnit samma proposition innebälla sä wigliga och talande ffil för den af Kongl.
M sitt i Näser föreslagna ändring, at Utskottet föranlätes tillstyrka
Let nämnde §. mätte förändras salunda:
"Häfver man fordran hos en annan i gods, penningar eller hwad thel är, och brafver then ej fkrifteliga eller munteliga, eller gifver then ej an inför Rätta eller hos Konungens Befallningshafwande inom Tio är, åge sedan ingen talan thern."
Eser en allmänt antagen grundfatts, bör en ny
Lag icke medföra retroaUive werkan. pä de afhandlingar, som före samma Lags kundgörande äro ingängna; men om detta i före-vavande fraga blefwe owilkorligt gällande, kunde ändamälet med Kongl. Majtts
Nådiga proposition icke. pä längre tid winnås.
Utskottet har allisa trott sig böra hemställa, om icke ofvannämnda Lagförändring mätte'tjena til efterföljd, äfven i afseende pä de skuldfordringar, hwilka före detta upkommit; lik.väl, och som det icke undfallit Utskottets upmärksamhet, at sädane Borgenärer, hwilke nu äga oanmalta fordringar, som antingen äro nära Tio är gamla eller äldre än Tio är, kunde genom inskränkning i den manliga pimlLiipiionL tiden, blottställas för förlust af deras lagliga rätt, sa har Utskottet til förekommande häraf aktat nödigt förestå, det stadgas mätte, al: "
Then som inom Riket wistas och hos en ' annan bäfwer oanmäld fordran, som gr Nio är eller V s6z therutöfwer och ej kräfmer eller angifwer thcnsamma inom natt och är efter thet ofwanberörde Lagförändru. g blifvit kundgjord, ager sedan thern i-ke någon talan.
TM aker som är utrikes, men inom Europa, och then som mistas utom Europa, torde böra älaggas, at mid enahanda päfölch och pä sätt nämnt ar, anmäla dylika fordringar, then sörre inom Tmänne och then sednare inom Trenne ar efter Lagsörandringens kundgörande."
Sluteligen har Ufckottet icke kunnat undgå at anmärka det A. ?. i 15.
Capitlet Ärfda-Balken, rörande Arfvinges styldighet, at inom wist
Lid utfordra arf, synes böra i likställighet härmed förändras; äfwensom U stöttet hemställer, om icke en lika prsolcriprions rid af Tio är, til bewakande af Kongl. Majtts och Kronans fordringar hos enstillda Personer kunde utsättas.
H vilket allt, jämte en Ledamots, Herr Lontre^iniralen och Lorninenäenren k^ancbbolks, i sräga om förändring af Z. §. 15.
Capitlet Ärfva-Balken afgifna särstilldta yttrande, til Riksens Högloflig» Ständers widare pröfning wördsammast underställes.
Norrköping den 21.
April igoo. Pä Högloflige Ridder- Pä Högwördige stapets och Adelns Preste - Ståndets magnar, wägnar, Arvill Lric kolls. ketrns önnest.
/ Den 19 Oktober. :!01 tionsförändring, men i sak icke afviker från Utsk:ts förslag, hemställer jag huruvida icke R. o. Ad. skulle vilja bifalla Utsk:ts inbjudning.
Min anmärkning kan visserligen anses obe tydlig, men det förefaller mig besynnerligt att, sedan man utstrukit 73:dje §:n, tala om beskattningsföremålen; det hela kommer nemi. icke att hänga tillsammans.
Då det i alla fall måste omredigeras, vill jag dock icke motsätta mig Utsk:ts förslag.
Det beror naturligtvis på Utsk:t att välja mellan tvenne Stånds sammanstämmande beslut och ett Stånd, hvilket har gjort en obetydlig förändring.
Det är visserligen en sanning att i redaktionen förekommer en otydlighet, men i sjelfva saken sker dock ingen förändring, som icke står i Öfverensstämmelse med det föregående.
För att i frågan få tre Stånds beslut, har Utsk:t icke kunnat annat än föreslå ett
Stånd att ingå på de tvenne andras, och det är skälet till inbjudningen.
För min del får jag förklara att jag anser det bäst att R. o. Ad. i denna del vidblifver sitt förut fattade beslut.
För min del vill jag icke uptaga R. o. Ad:ns tid i denna fråga, utan får blott anhålla om bifall till Utsk:ts ifrågavarande inbjudning.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, uptagit de derunder gjorda yrkanden om dels antagande af och dels afslag å Utsk:ts förev:de inbjudning, framställde H.
Exc. propos. på densammas antagande och, då dervid svarades flere ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Utsk:ts yttrande ang:de § 87.
Föredrogs och bifölls StatsUtsk:ts den 17 dennes bordlagde Utlåt.
N:o 215, i ani. af K. M:ts Nåd.
Skrifvelse till R:
St:rs StatsUtsk., ang:de kostnaderne för Deras Majestäter Konungens och Drottningens kröning. R. o. Ad. åtskiljdes kl. nära 9 e. m.
In fidem, 0. brakel. 302 Den 20 O fe t ober f. ni.
Lördagen den 20 Oktober 1860.
Justerades 4 prot.-utdr. för d. 19:de dennes.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att hos honom blifvit utaf Exped.Utsk:ts Ordf:de anmäldt, att vid upsättning af Utsk:ts under N:o 147 afgifna samt af R.
St:r redan godkände förslag till underd. skrifvelse rörde Femte Hufvudtiteln blifvit förbisett att uptaga ett af R.
St:r genom votering i förstärkt StatsUtsk. beslutadt tillägg till R.
St:rs, i enlighet med K. M:s Nåd. framställning, fattade beslut att anvisa ett anslag af 30,000 rdr såsom kreditif å Riksg.Kont. för pensionering af de vid flottan anställde embets- och tjenstemän, hvilket tillägg hade följande lydelse: »att pension för Officerare vid Flottans Kon9truktionskorps må beräknas efter nuv:de löner på Interimsstat»; och finge H. Exc., efter samråd med de öfrige EiksStms
Hrr talmän, nu hemställa, att medgifvas matté, det ofvanberörde tillägg finge inskrifvas på behörigt ställe uti så väl konceptet som det utskrifna exemplaret af den ifrågav:de underd. skrifvelsen.
Prot.-utdr. rörde det sålunda fattade beslutet blef härefter upläst och af R. o.
Föredrogs så väl Sammans.
Stats- o. BankoUtsk:ts d. 19:de denne^ bordlagde Mern.
N:o 42, med anmälan om RiksSt:ns skiljaktiga beslut öfver Mem:t N:o 40, i fråga om förändrad organisation af hypotheksinrättningarne i riket, som ock Yällofl. BorgareSt:ts prot.-utdr.
N:o 543, med inbjudning till de öfrige RiksSt:n att biträda BorgareSt:ts i ämnet fattade beslut.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, förmälte, att han i afs:de å BorgareSt:ts ifrågav:de inbjudning finge tillkännagifva, att emot BorgareSt:ts beslut i alla de delar, hvaruti detsamma skiljde sig från R. o.
Ad:ns, förefunnos redan 3 Stånds sammanstämmande beslut, utom hvad beträffade ett af BorgareSt:t antaget 3:dje moimt uti 7:de §:n och en beslutad ny § efter den 9:de §:» uti förslaget till Förordn. ang:de en allmän hypotheksbank i riket.
Dessa båda frågor kunde, såsom nya, utaf R. o. Ad., på grund af den gjorda inbjudningen, behandlas, men då, på sätt H.
Exc. nyss nämnde, Den 20 Oktober f. m. 30.-!
3 Stånd redan antagit
Utsk:ts förslag i de delar, hvaruti BorgareSt:t vidtagit förändringar, endast med undantag af g 9 i Förordningsförslaget ang:de en allmän hypoteksbank, i afs:de hvarå Utisk:t sjelft uti sitt nu föredragne Mern. aflåtit inbjudning och upgjört förslag till voter.-propos., vore H. Exc. af 75:te g:n R.O. förhindrad att framställa propos. å inbjudningen i öfrigt.
Exc. härefter hemställt, att BorgareStds inbjudning i ofvanomnärnnde 2 delar finge förekomma till afgörande före behandlingen af Utsk:ts Mern., samt R. o. Ad. härtill lemnat bifall, föredrogs det af BorgareStrt antagna 3:dje mom:t. af 7:de §:n i ofvanberörde Förordn.-förslag, hvilket mom. hade följande lydelse: »Likaledes må ej, utan K. M:s och R.
St:rs medgifvande, några nya lån af hypoteksbanken uptages, sedan 30 år förflutit efter den dag, då K. 51. fastställt hypoteksbanken reglemente.» Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.:
Detta Stånd har nu 2:ne särskilda gånger genomgått förslaget till förordu. i afs:de på förändrad organisation af hypotheksföreningarne i riket.
Här hafva varit tillfällen, hvilka äfven begagnats, att framställa alla de anm:r, som mot förslaget i sina detaljer kunnat vara att göra, och de särskilda framställningarne hafva äfven blifvit pröfvade och ledt till förändring såväl vid första som andra behandlingen.
Att nu, sedan en så grundlig pröfning försiggått, endast på ett annat
Stånds fattade beslut om ett eller annat tillägg bifalla ett sådant förslag torde vara ganska betänkligt, i synnerhet som det är af beskaffenhet att betydligt förändra hela hypotheksbankens verkningsförmåga och verkningslust.
Dessutom skulle, genom bifall till det härföreslagna fiuanciela tillägg, K. M. och R.
St:r beröfva sig en rätt, sora de ovilkorligen hafva, att, innan dessa 30 år äro utgångna, pröfva huruvida förändring å de upgjorda föreskrifterna borde ega rum.
På dessa skäl anhåller jag att H. o. Ad. ville afslå inbjudningen.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. afslog R. o. Ad.
BorgareSt^ts inbjudning uti ifrågav:de hänseende.
Sedermera förekom den af BorgareSt:t beslutade nya §:ii, som lydde sålunda: »Hypoteksbank eger icke uptaga penningar emot s. k. premieobligationer. » Frih.
Jag får på nyss anförda skäl äfven till styrka afslag å denna inbjudning.