Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det första att bevisa att de samfällda valens princip visserligen icke är så absolut förkastlig, att, såsom många förmena, helo samhällets upplösning af densammas antagande nödvändigt skall blifva en omedelbar följd, utan att den tvertom kan så tillämpas, att dermed de aldra starkaste garantier erbjudas emot fölkvrans fruktade alltför ohejdade framfart; hvarmed ifrån oss, anhängare af denna princip, skall vältras bördan af förebråelser af att vara antingen blinda eller villiga redskap till vårt fosterlands undergång.
Vidare tror jag, att det förslag jag afgifver skall bevittna att jag tillhör deras antal, som med den ifrigaste önskan folden stora oundgängliga reformens snara fullbordan förena den allvarligaste afsigt ali af alla krafter lill densammas utförande vilja medverka.
Jag har velat att R. o. Ad;s prot. skall intyga, ali jag icke räknar mig till dem, som just nu, då det skulle gälla att som häst handla, kasta allt ifrån sig, antingen emedan de redan tröttnat vid arbetet, eller af någon annan för mig fördold orsak.
Jag har ej kunnat annat än ogilla, alt man nu, och på ett förstörande sätt, vill afbryta det nvss med sådan ifver och framgång påhegvnla verket.
Min fasta öfvertygelse ar, att dermed förnekas åtminstone audans af grundlagen tydliga föreskrift, och hvad Den 19 April f. ra.
1S1 än värre är, jag ser i ett sådant förfaringssätt ett hotande olycksbud för mitt fäderneslands framtid ; ty det är blott alltför lätt att finna, att, om af tvänne motsatta skarpt bestämda meningar den ena icke en gång vill lyssna till den andras röst, all förlikning dem emellan är alldeles omöjlig; men, utan förlikning ingen reform, och, utan reform för mitt fädernesland ingen lycka; det blir dag ifrån dag allt mera min orubbliga tro.
Jag tror att man nu går att handla både orätt och oklokt, och jag önskar att den tid icke måtte inträffa, då man skall ångra hvad man nu gör.
Men jag fruktar alt den kommer; och då vill jag åtminstone vara skuldfri, hvarför jag ock velat på förhand protestera så offentligt och så kraftigt jag det kunnat.
Förslag till vallag. 1.
Om val till riksdagens första kammare. s Betänk.
N:o 85 § 1.
Ratt att välja riksdagsman till riksförsamlingens första kammare tillkommer — — — — bosatt samt 1) å landet äger — — — — lägenhet af minst uSo r-drs uppskalladl värde; eller 2) medelst contract — — — — innehafver ; eller 3) annat lofligt yrke — — idkar; eller 4) i ordinarie embete njuter ständig lön, af minst 200 r.-dr eller 5) från embete — — — — afsked antingen med sådan pensionsrätt, till minst 200 r;dr — — — — som icke ■ — — bibehålla lön eller löneandel till belopp sorn nu nämdt är. §•
N:o 85 § 2.
Den på grund af § 1 gifna rösträtt beräknas sålunda; 1) enl.
1 5 mom.
1 — — — — en hundradedels röst. 2) enl.
1 § mom. 2 — — — — en tiondedels röst. 3) enl. 1 § moni. 3 — — — — sex. röster. 4) enl.
1 § mom. /j. och 5 för en uppskattad inkomst af tjenst eller pension, hvilken understiger 600 r.-dr, en röst; från och med 600 r.-dr till 2000 r-clr tvä röster, samt för fulla 2000 r.-dr och derutöfver tre röster; afkastning af boställe eller annan fast egendom i alla dessa händelser oräknad.
Grunderne — — — — riksförsamlingen allena.
Ej må — — — — actiebolag. §•
Betänk. N:o 85 § 3.
Rösträtt efter 1 § 1, 2, 3 mom. skall lillgodonjutas inom det valdistrict, der det som utgör grund för rösträtten ar befintligt.
Rösträtt elter ■ § 4> $
Den 19 April f. m. morn. beräknas inom det valdistriet, der den röstande för sin person är skattskrifves
Ej må rösträtt af någon för samma riksdag på mer än ett ställe inom samma valdistriet utöfvas.
Ej eller må någon vid samma val beräkna flera röster än sex. §•
Valbar — hvarje enl. t § valberättigad — — gifvet är; dock skall för de förste kammarens valdistrict, der stadsrätt är valförrättare, åtminstone en af de riksdagsmän, districtet utser, vara borgare, och i de district af nämnda ort, der häradsrätt är valförrättare, åtminstone en vara bonde. §•
N:o 85 § 7.
Ingen förfall bäfver.
N:o 38 § 9.
Riksdagsmännens antal i riksförsamlingens första kammare utgör för bela Riket etlhundradeättalio.
A hvar femte lagtima riksdag bestämmes, på grund af folkmängden, huru stor del af detta antal hvarje Jan må äga välja.
— Länets pröfningscomite' bör året efter det, då lagtima riksdag öppnad blifvit, med hufvudsakligt afseende /'åstadt dels å taxeringsvärdet af fast egendom dels ä uppskattad inkomst, vare sig af idkadt yrke, eller af innehafvande tjenst eller pension, sä bestämma länets indelning i valdistriet, att hvarje di strid väljer tvä riksdagsmän.
Riksdagsbeslut — -—• — — sammanträde.
Stockholm — — — — ett län.
Skulle öfvertaga. §.
N:o 85 § 10.
Riksdagmannaval lill riksförsamlingens första kammare skall ske: 1 :o i sednare -— — — — omförmäles.
2:0 då urtima — — •— — utfärdad.
3:o då redan — — — — lydde. §• Ny §.
Den i § 2 nämnda rösträtt skall medelbart utöfvas af alla deni, sorn ej äga rätt att inom valdistrictet rösta med minst en hel röst.
Alla öfriga efter nämnda § röstberättigade mä antingen medelbart eller omedelbart deras rösträtt utöfva. 2.
Om val lill riksförsamlingens andra kammare. §• Ny §.
Rätt att välja rikdagsman i riksförsamlingens andra kammare tillkommer hvarje Svensk man, som bekänner sig till Christna läran, fyllt 25 är, och S är vant i Riket bosatt; samt Den ig April f. ra. iS3 i) när han an.ingen är adelsman, eller minst en gäng •varit lill riksdagsman i riksförsamlingens första, kammare vald, eller vid något af Rikets universiteter tagit högsta lärdomsgraden, eller tillhör något af de af Konungen sanctionerade lärda eller vittra samfund.
Riksförsamlingen bestämmes efter nägotdera af 2 §-ns mom. beräknar minst en Itel röst, eller a) efter 2 § 4 'nom. beräknar två röster,- 3) efter någotdera af 2 § 1, 2,3 mom. beräknar minst tre röster. s Ny §.
Rösträtt på grund af § g beräknas sålunda.- alt hvarje valberättigad äger en röst.
Den tillgå don jules inom det valdistriel för andra kammaren, der den röstande för sin person är skattskrif ven, och skall alltid omedelbart ulöfvas. §• Ny §.
Valbar till riksförsamlingens andra kammare är hvarje, enl. § g valberättigad, som bekänner sig till Protestantisk lära och sorn antingen fyllt trettiofem år eller ock minst tvänne riksdagar bevistat.
Dock skall från hvarje andra kammarens valdistrict vexelvis en adelsman, en prest och en utan afseende på Stånd till riksdagsman varda utsedd. s* Ny §.
Den, som till riksdagsman i riksförsamlingens andra kammare vald blifvit, staude det fritt att valet sig afsäga, ' dock sedan kallelsen blifvit antagen, icke under påstående riksdag, yfsägclsen sker inför den, som Jör districts valförrättare är. s Ny §.
Riksdagsmännens antal i riksförsamlingens andre kammare är för hela Riket sjuttiofem.
Till deras väljande indelas
Riket i tjugufem valdistrict.
Till grund för denna indelning, som af riksförsamlingen å hvar femte lagtima riksdag bestämmes, skall antagas dét antal efter g § valberältigadc, som inom livat idera länet skattskrif vet är. §•
Ny §. 1) Hvarje andra kammares valdistrict väljer efter trettionde och inom sextionde dagen efter den, å hvilken lagtima riksdag af blåst blifvit, en riksdagsman till riksförsamlingens andra kammare.
Sådant val gäller intill slutet af tredje derefter följande lagtima riksdag. 2) Yppar sig ledighet ibland de riksdagsmän ett andra kammarens valdistrict ägt att till riksförsamlingen utse, då skall val så fort ske kan till ledighetens fyllande företagas. 184 Den 19 April f. m.
Salunda, företaget val galle för den tid, hvarå den afgångnes fullmagt lydde. 3.
Gemensamma stadganden.
s Ingen valrätt får utöfvas af den, sorn a) står — förmyndare; eller b) sedan — — — — fri; eller c) för — — — — lemnäs; eller d) utur — — — — afvikit; eller e) förvärfvat — — — — land; eller f) gått — — — — tjenst; eller De — — — — skattskrifne. §•
All valrätt — — — — falskhet. s. Riksdagsmannavalen skola förrättas inför den sladseller häradsrätt inom valdistrictet, som för första kammaren, länets pröfningscomite', och för andra kammaren, riksförsamlingen förordnar.
Der stad af r, a, 3, 4 ordningen eller med minst i,5oo innevånare är belägen, skall dess stadsrätt ovillkorligen till valförrättare förordnas.
För den, som till riksdagsman vald blifvit, uppsattes en fullmagt:
Undertecknade — — den tid, sorn vallagens 7 § 1 (2) (3 mom.) (13). utsätter — — fullmagt. N. N. d. s
Alla riksdagsmannaval skola ske för öppna dörrar, med enkla, slutna, omärkta sedlar — — — — s. Söker — i5 § utsätter.
Såsom tillämpning af de i denna grundlag uttryckta grundsatser skall särskild valstadga utfärdas.
Denna valstadga skall innehålla nödiga föreskrifter: 1) Om röstlängders upprättande, granskning och pröfning; 2) Om kallelse lill riksdagsmannaval; 3) Om huru, i anleda, af hvadS § stadgar, förhållas skall; 4) Om hvad i allmänhet vid valförrättningarna iakttagas bör; samt i öfrigt aliade närmare bestämmelser, som tillverk stal - Den 19 A p r i I f. m. 185 stä/lighet af hvad i denna grundlag föreskrifves nödvändige åro. §•
I föregående § omnämnde valstadga skall af Konung och riksförsamling gemensamt stiftas i den ordning och på det sätt Sy § Rrg.F.-n för stiftande af allmän civil-, criminal- och kyrkolag bestämmer. $• _ Pröfningen af alla vid valförrättningarna skeende anmärkn:r tillkomme de valberättigad? sjelfva; besvär öfver af dem fattade beslut mä dock, när de röra val af riksdagsmän, riksförsamlingens pröfning underställas.
Öfver val af riksdagsmän må ock besvär till riksförsamlingen ingifvas, att der pröfvas.
En pinsam hufvudvärk hindrade mig under Lördagens plenum att öfvervara R. o. Ad:s öfverläggning längre än på f. m.
Jag hade likväl då redan hört yttranden af hufvudsaklig syftning att förkasta hela förslaget, men till deras beskaffenhet ännu märkvärdigare.
Att sådana yttranden skulle komma från ledamöterne Frih. Rehbinder, ITr Ehrenhoff, Nr Liljenstolpe, och Frih. Boye, Ludvig, det förundrar mig föga.
Jag har icke funnit alt desse ledamöter förut under riksdagen ät denna fråga egnat all den uppmärksamhet densammas stora vigt förtjena!-; och man kunde derföre helt enkelt allöra dessa yttranden bland individuella bogskott; men all älven Gr.
Horn, som allvarligt och, om jag icke misstager tnig, äfven före riksdagen skriftligen tillkännngifvit sina tankar om nödvändigheten af en representationsförändring, och Hr Lefre'n, en af ledarön i alia våra öfverläggning»!-, yttrat sig isamma anda, nemi. att ulan krus alsia det ifrågavar. betänk, och förklara detsamma o intagligt, utan ali begagna tillfäl let till amendement; då jag dertill sedermera bort alt på e. m. åtskillige ledamöter, och ibland dem Hr von Hartmansdorff, instämt i samma tanke; så kan jag icke annat än förmoda, att vi oundvikligen nalkas den utgång, att inom detta Ständ en sådan mening blifver af majoriteten antagen, och jag måste alltså, för att hafva städat för min egen port, som man säger, under protest mot en sådan utgång, söka visa hvilka vådor ett sådant förslag innebär.
I motsatt syftning har väl Gr.
Spens yttrat sig och på ett sätt, icke blott i formfrågan ulan äfven i detaljerna, som bort lästa uppmärksamheten och hänvisa en hvar till möjliga sältet all i många vigtiga delar förbättra förslaget.
Härutinnan hafva flere instämt.
Hr Gripenstedt, Frih. Sprengtporten och Hr Mannerskantz samt, ifall jag icke fattat hans mening oriktigt, äfven Hr Stråle, — alla hafva yttrat sig i den syftning, att gifva åt förslaget sådana au 24 H. 24 Den 19 April f. m. märknrr, som kunde leda till dess fullkomnande: men formfrågan, eller frågan om förslaget kan förkastas, hotar alt tillintetgöra allt amendement oell Loide försl blifva afgjord.
För min enskilda del anser jag det icke vara lämpligt att nu och dessförinnan ingå lili delaljpi öfning.
Förhållandet var olika, då Gr.
Spens i början af förra plenum hade ordet.
Om jag icke alltför myckel misstager mig, var det i en slags förtviflan om alt erhålla något tillfälle alt grundlagsenlig! yttra sig örn detaljerna i denna fråga, som Gr.
Spens dermed grep sig an, då ropen om afslag i början af sista plenum syntes vara så högljudda, — och med förlof sagdt — fanatiska, alt det tycktes sannolikt, det man utan ■vidare omsvep genast med afslag skulle öfvergå till ordningen för dagen.
Jag tillstår derföre, alt, ehuru med ringa hopp om en fortgående sansad öfverläggning, — derifrån jag nödgades aflägsna mig, — jag dock var ganska glad att sådana anmärkn:r blifvit afgifna äfven i sak, då någon annan på grund deraf kunde begära en återremiss, med anhållan alt E. o. Ad. ville förklara samma nnmärkmr innefatta Ståndets gemensamma tanke.
Ett sådant yrkande kunde då tjena till contra-propos. emot den, som gick ut på alt få förslaget afslaget.
Att likväl nu i dag, innan formfrågan blifvit afgjord, ytterligare ingå lili granskning af detaljerna, anser jag vara olämpligt och icke tjena till annat än att förlora tiden.
I afseende på denna formfråga anser jag nödvändigt alt först relevera hvad 2:ne värde ledamöter, nemi.
Hr Stråle och Hr Cederschjöld, i dag yttrat rörtde 1809 års grundlagsstiftares afsigter med föreskrifterna i vår Iteg.F., som angå sättet att behandla Coust.Ulsk:s förslag till förändringar uti grundlagarna.
Begge desse ledamöter hafva upplyst oss derom, alt 1809 års lagstiftare hade stadgat, att ett ifrån Coust.Utsk. afgifvet förslag till förändring i våra grundlagar vid första riksdagen icke skulle kunna undertryckas eller förklaras oantagligt; men att, då It.
St. insågo olämpligheten af denna princip, den tillsats ägt rum uti 56 §:n Iteg.F:n, eill. hvilken RiksSttn fingo rättighet att framställa anmärkmr i forin af hvarje
Stånds gemensamma tanke, på grund hvaraf Const.- TJlsk. tillkom att ånyo handlägga ämnet, äfvensom alt under förhållanden, som det gjorda tillägget i nämnda § förutsätter, afgöra saken i förstärkt Const.Utsk., då det sålunda fullständigt beredda förslaget skulle blifva på R.
St:s bord hvilande till antagande eller förkastande vid påföljande riksdag.
Den sistnämnde ledamoten, nemi.
Hr Cederschjöld, trodde sig likväl kunna försäkra, att det varit 180g års grundlagssliftares egentliga mening, att
Svenska folket aldrig skulle kunna genom sinn representanter helt och hållet tillintetgöra eller utplåna grunddragen i de besvurna formerna för Den 19 April f. .ra. 187 vårt conslilutionella statsskick, sådana som de då till efterlefnad an logos.
Om nu törst oell främst detta förhållande af den värde ledamoten kunnat utrönas, och 0111 för det andra det hefunnes vara i sig sjelft verkligt, så hemställer jag likväl lill eder, mine herrar! om man kan anse detsamma i någon mån inverkande på den nu 3o år sednare varande generationens och ännu mera på blifvande generationers skyldighet att respectera en sådan afsigt.
Denna afsigt, klargjord för Hr Cederschjöld, efter hvad han påstår, och för dem, som se saken så conservativt som lian, kan på sin höjd vara ett motiv till att conservera, men n.h. endast för dessa, som föresatt sig conservera allt gammalt och deribland äfven det afgjordt odugliga; roen icke kan det påstås med fog, att våra förfäder, och ännu mindre stiftarne af 1809 års statsskick, eller de s. k. 1809 års män, kunnat hafva rättighet att på förhand bestämma huru det
Svenska folkets representation eller dess constilution i allmänhet för everdeliga tider skall vara beskaffad.
Den som föreställer sig möjligheten af något sådant, nemi. att en närvar. generation för en oberäknelig framtid kan afgöra och bestämma formerna för folkets representationssätt och lagstiflningsrätlighet, den tror jag begår ett stort misstag; och den har i min öfvertvgelse förgäfves studerat historien, ifall han icke studerat den blott såsom en ehrönika.
Han har vi sat att han icke anser det sunda förståndet, hvarmed Skaparen begåfvat oss alla och som han gjort till en skyldighet för oss alt efter förmåga söka utveckla, hafva något att säga för den tid, i hvilken vi lefva, då del icke skulle behöfvas annat än att taga råd och befallningar från en förgången tid.
Äfven 0111 1809 års män icke medgifvit, att förändringar finge ske i våra grundlagar, hemställer jag likväl, om det vore skäl att tala om att evärdeligen bibehålla dessa grundlagar, derföre att 1809 års män icke tänkt sig behofvet af deras förändring; men 1809 års grundlagsstiftare hafva icke varit så ensidiga.
Om de än misstagit sig i den generella uppställningen af ett rationelt rätt statsskick, så hafva de dock gifvit oss en grundlag, som i det fallet är nära nog ensam i sitt slag bland alla skrifna grundlagar, att den har uppgjort en bestämd form, för den händelse att kommande generationer skulle vilja förändra densamma.
De föreskrifter, som äro nedlagda uti 56 och 81 §§:na Reg.F.n, torde alltså böra betraktas såsom en alldeles afskiljd del från den öfriga grundlagen, hvilken bar för ändamål att beskrifva de former, hvarunder vi skola afgöra alla öfriga riksdagsärender), och att man framför allt måste akta sig för att, jemte dessa formföreskrifter, åberopa andra, som i grundlagen väl finnas, men beräknade för helt andra mål eller de vanliga riksdagsärendena.
Ja! uti dessa §§ ensamt ligger formen för förändring af våra grundlagar.
Antaga vi icke detta medel, nyttja vi det icke, erkänna i88 Den 19 April f. ni. vi icke dess behörighet, söka vi att motarbeta dess tillämpning; hvad göra vi då annat än afhända oss det enda medel vi äga till en lugn och stilla förändring i laglig väg, och vädja således till en annan kraft, som icke kan blifva någon annan än våldet och öfvenuakten?
Det är ur denna synpunkt, som jag anser det vara det vådligaste, som någonsin kan försökas hos en riksförsamling, alt, då den fått en sådan form, vårdslösa densamma, eller att, genom något slags tecken till missnöje med denna form, åsidosätta den och dermed hafva förklarat att det icke är på det sättet vi kunna få representationsförändring, och alt man följaktligen måste tänka sig en annan, då den vi äga icke duger eller kan leda till målet.
Grundlagsstiftarne hafva dessutom, jemte denna form, stadgat en grundsats, som jag hoppas herrarne icke vilja förneka, nemi. att man i rådslående församlingar måste erkanna majoritetens makt.
Det skulle vara besynnerligt, mine herrar! om icke J, här församlade, erkänden makten af majoriteten uti debatter, J, som så många gånger, för att icke säga nästan alltid, håfven varit segrande vid voteringarna, då jag och mina politiska vänner hafva yrkat satser och förslag, hvilka icke behagat eder, och hvilka J med eder öfverlägsenhet förkastat.
— Då erkänden J alltid majoritetens makt, och utan tvifvel ägden J rätt att erkänna den.
Jag hoppas att ingen bland eder, tillhörande en sådan majoritet, skall kunna förebrå mig, att jag har vägrat lyda den.
Jag har kunnat och jag har bort protestera mot den na majoritets beslut, då den i min tanke handlat orätt; men jag har aldrig tillåtit mig det yttrande, att jag icke skulle vilja respectera dess beslut såsom ägande gällande kraft.
Nu uppmanar jag eder, mine herrar! att följa samma princip, som bjuder aktning för majoritetens makt, och det återstår blott för mig att visa om denna aktning för majoriteten är en grundsats, som kan här vinna tillämpning.
Då representationen är på 4 turn fördelad, böra vi komma ihåg att hvartdera Ståndets gemensamma tankar blott äro en ingrediens till R.
St:s beslut, men ingenting vidare.
Grundlagen har bestämt de villkor, under hvilka dessa gemensamma tankar kunna blifva det väsendlliga, eller då R.
St:S beslut vinnes.
Det är således alldeles emot allt fog att tala örn någonting i verkligheten beslutadt, förrän formerna, så långt de gå, blifvit använda.
Grundlagen har i detta afseende föreskrifvit ett alldeles eget machineri, dertill på kalladt af representationens fyrdelning, nemi. att, då icke Stånden äro ense, då de särskildta Ståndens meningar innefatta olika tankar, Ulsk., som behandlat målet, (ifall detsamma icke är af natur att kunna förfalla) skall sammanjemka de olika tankarna och söka bringa dem till ett helt samt, om de icke låta sammanjemka sig eller om RiksSltu icke Den 19 April f. m. vilja jemka sig efter hvarandra, votering emellan skiljaklighelerna skall försiggå i förstärkt Utskott.
Denna form, som gäller för vår statsreglering och för alla andra frågor, der väl grundsatsen, men icke sältet för dess tillämpning ar bestämd, denna samma form har fått sin fulla utveckling för behandling af grundlags-förändringsfrågor.
Man har sagt, att om detta betänk. afslås, sker derigenom ingenting annat, än hvad som vid föregående riksdagar ägt rum, och man har exempelvis anfört förra riksdagens sätt att behandla dåvarande Coust.Ulsk:s förslag.
Härigenom tror man sig hafva bevisat en rätt atl afslå, under alla förhållanden, den jag icke kan medgifva, ehuru jag ej vill gå så långt som en värd ledamot, Frih. Jac.
Cederström, hvilken ännu höres alltjemnt förfäkta en annan ytterlighet: att nemi. allt afslående vid första riksdagen utaf ett från Const.Utsk. afgifvet förslag lill förändring i grundlagen i intet fall lagligen skulle kunna äga rum.
Man finner sig verkligen frestad förmoda, då man nu erinrar sig hvad Hr Cederschjöld omtalat 0111 första förslaget vid 1809 års riksdag, att det var Hr Frih:n, som så envist försvarade berörde ursprungliga förslag, att han vidhåller det ännu, äfven sedan tillägget till 56 §:n Reg.F:n skett, som modifierat detsamma.
Vare detta nog sagdt såsom skäl, hvarför jag aldrig kunnat förena mig med Frih. Cederströms åsigt.
Jag har alltid trott, att, när ett förslag till förändring i grundlagen från Const.Utsk. till RiksSttn ankommit, det alltid berott på Stånden (innan de bundit sig genom någon anmärkn., som kunde påkalla ämnets ytterligare pröfning af Utsk.,) att förklara det framlagda förslaget vara oantagligt eller, såsom det heter i 81 §:n Reg.F:n, icke vara nyttigt eller nödvändigt.
Det var i öfverensstämmelse med denna åsigt, som sisth riksdags Ständer kunde, då de ej voro bundne af förutgående stadfästad yttring, förkasta det då framlagda förslaget till representationsförändring.
Deruti bade de ptvifvelaktigt då rätt, ty det var detsamma som alt förklara, att de ansågo grundlagen i dess dåvarande skick vara för dem tillfredsställande, eller att de deruti icke ville göra den föreslagna förändringen; men, mine herrar! nu har ett annat förhållande inträdl.
Nu hafva R.iksSt:n icke allenast hvart för sig, genom de anmärkn:!' i sak, hvaruti de inlåtit sig, när Const.Utskrs utlåt.
N:o 38 förevar, temmeligen tydligt, för att icke säga uppenbarligen, förklarat, att de voro missnöjda med den gamla grundlagen eller med det gamla representationssättet.
Detta hafva de offentligen för hela Svenska folket förklarat, och de hafva ytterligare befästat denna förklaring, när de sammanträdt i förstärkta Const.Utsk., för alt genom votering formligen fatta ett beslut, derigenom de bestämde de grundsatser, hvarpå eli nytt representatioussätt skulle byggas. lyo Den 19 April f. m.
Detla förstärkta Utsk:s volum är således just det, sorn åstadkommer ett skiljaktigt förhållande emot hvad som ägde ruin vid förra riksdagen, eller vid alla de vanliga tillfällen, när Const.Utskts förslag kunna genast afslås.
Ett steg är taget, som icke kan återtagas, och som derjemte förbinder att gå ännu längre i öfverensstämmelse med formerna.
De vidtogo detta steg, när de fyra Ståndens olika meningar skulle sammantvingas uti en enda mening; ty lill en enda mening måste de öfverläggande Stunden komma, derest någon lagförändring skulle bli af, och de mäste då erkänna skyldigheten att vika för majoriteten, emedan i annat fall, och 0111 man ånyo skulle gå tillbaka till Ståndens primitiva s. k. beslut, all öfverläggning äfvensom all votering i förstärkt Utsk. till meningarnes sammanjemkande varit obehöflig.
Erkänner man således icke det förstärkta Utsk:s beslut såsom absorberande alla andra föregående, erkänner man icke den conseqvens i handlingssätt, att, sedan man instämt i den åsigt: ”att det bestående är odugligt,” och derföre antagit åtskilliga grunder, hvarpå något mera dugligt kan byggas, man numera måste fullfölja banan, för att leda sig till gemensamma beslut; så upphäfver man icke blott ali aktning för den majoritets rättighet att besluta, som jag fölen stund sedan omtalade, utan, jag går längre, man tillintetgör all rimlig förmodan alt sådana Riksförsamlingar som dessa, på fyra kamrar, någonsin vidare vilja bekymra sig om alt yttra sig för eller emot representationsförslag, då de aldrig kunna komma lill något resultat.