Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende pä reglerandet af i, fräga warande Stater, hafwa Riksens Ständer funnit, att tiden hwarifrän Eders Kongl. Maj:t mä uppbära denna nu erbudna summa af 270000 Riksdaler om aret i ett för allt, bör beräknas ifrän och med den i Januari! nästkommande är 1810, eller samma ärs första qwartal, men att hwad Utfodringen och Häst antalets sörminstande wid Kongl. HofStallet angär, mä tillses huruwida sädant icke ju förr dest häldre till Statens lindring och besparing ma kunna werkställas.
I sam. 74?
Den >8 November» I sammanhang med Eders Kongl. Maj:ls HofStals reglering hafwa Riksens Ständer tillika warit betänkta att reglera hans Kgl, Höghet Kronprinsens och Thwirföljarens hlifwande HosSkats aflöning och underhåll, att nu reglera en sadan Statspersonale, anse Riksens Ständer för sig mindre lämpligt, Ett förslag i denna del skulle ock kan handa mindre Eonvenera Eders Kongl. Maj:t och äfwen hans Kongl, Höghet; utan torde det mer instämma med Eders Kongl. Masits
Höga önskan/ -VM till Eders Kongl, Majtts egen Nädiga Disposition öfwerlämnas en wist ärlig summa för Hans Kongl. Höghet KronPrinsens Hofhållning att derom pä det sätt Eders Kongl, Majtt sjelf finner tsenligast, lata besörja: för detta behof erbjuda Riksens Ständer en ärlig summa af Tjugufyra Tusende Riksdaler (24000 Riksdaler), räknad ifrän den tid Hans Kongl.
Höghet hit till Hufwudstaden anländer, och fä länge hans Kongl. Höghet är ofyrmäld; men hwilken summa Riksens Ständer förbinda sig att öka med ytterligare Tjugufyra Tusende Riksdaler (24000 R:dr.) fä snäre Hans Kongl, Höghet blifwer förmäld.
Kommandes dä att bestäs en ärlig summa af Fyratio Atta Tusende Riksdaler (48000 Riksdr.) i ett för allt till Hans Kyngl.
Höghets och desi Gemäls Hofhållning, Slukeligen anhälla Riksens Ständer i under, hänighet, det täcktes Eders Kongl. Maj-t sä wäl till deras Majestäters Egen som till Hans Kongl, Höghets uppwagrning sä midt möjligt är, antaga och anmanda alla dem af deras Kongl. Majestäters förra Den i8 November. ?4Z förra Furstellga HofStat, hwilka nu aro tjenstfri» pä det Statswerket malte undgä, att med deras widare Pensionerande graderas.
Stander framhärda, etc. etc.
Pä begäran af en och annan Ledamot bestöts alt denna Expedition skulle hwitå till genomläsning till nästa Plenum.
Herr Grefwen och LandtMarstalken tillkännagaf att WalActen rörande Thronföljaren nu more till underskrift aflämnad, hwarföre han anmodade Ridderskapet och Adeln att i morgon begynna desi undertecknande.
Föredrogs ett sä lydande ifrån Constikukions Utskottet ingifwit Wördsamt Memorial'.
Wid förflaget till försäkran, att gifwas af till. kommande Swea Rikes Konungar, är hos Högloft.
Ridderssaper och Adeln-den anmärkning gjord, att i den samma borde införas enahanda flutmeniug med den, som igenftnnes i det bifallna förslaget till den försäkran hans Kongl. Höghet, Prins ckristian ^uxust af Schleiswig, Hollstein, Sondenburg, Augustenburg, säsom utkorad Tronföljare, afgifwande war. 744 Den »8 November. warder, sä lydande, detta allt wele och skole wr oryggeligen hälla och uppfylla, sä kärt det ost wara mä- att Swea RikeS Ständer och innebyggare stola wara pligtige, att deras till afgifwande tro och huldhets ed emot ost efterkomma och fullgöra.
Under öfwerläggningarne wld upprättandet af de i ftäga »varande förslag, undföll ej Utskottets uppmärksamhet den sig företeende märkeliga skillnad emellan en genom fritt wal till Presumtiv Tronföljare utkärad utländsk Prins och en redan pä khro» nen, med rättighet till den samma uppstigen Konung: alt hans Kongl.
Höghets försäkran borde innehålla willor, dem Hans Kongl. Höghet förbundit sig att uppfylla, icke allenast såsom Smeriges tillkommande Konung, utan och i egenskap af Kronprins, och hwilka sta i ett Reciproct förhållande, titt den i samma försäkran omrörda Huld- och Tro» hels- eller Hyllnings-Ed, den Riksens Ständer hanS Kongl. Höghet, såsom Thronföljare innan han annu är Konung gifwande warda, i likstämmighet med den Riksens Ständer Högstsalig Konung ^clolpk kreäric Ivid desi utkörande till Thronföljare swuro, ert förhållande, hwilket, af wigtiga Stats skäl, ej synes Utskottet böra äga rum emellan Konung och Undersåtare.
Af desia ordsaker tror Utskottet sig ej äga anledning, att någon förändring i försiagek till Ko, mm - Den i8 November. 745 nungaFörsäkran tillstyrka.
Pä ConstitukionsUtstotlets magnar:
I,. ^lannerlieim.
Larl v. kokenliein Daniel Lbberllein.
Lllats kerslon. D. ^Valerius ConstitulionsUtffottets häruti afgifna utlåtande blef, pä derom af Herr Grefwe» och LandkMarskalken gjord Proposition bifallit, i anledning hwaraf det förut ingifna och den 12 October första gängen upplasta förslaget till Swea Konunga-försäkran utan nägvn förändrig gillades.
Upplästes ett sä lydande ifrän ConstitutionsUtstottet inlämnade Wördsamt Memorial; Till följe af Riksens Höglofliga Ständers äterremist af ConstitutionsUtstottets förflag till Jnstruction för Riksens Ständers JustitiäOmbudsman, samt med närmare ledning af de hos Resp. RiksStänden derwid yttrade och meddelade anmärkningar, hwarigenom
Utftottct ägt ett önstadt tillfälle att instämma i Riksens Högloft.
Ständers afsigker, har Utstottet under bibehållande af de i Constitulionen lagda hufwudgrunder sökt gifwa en fullständigare 746 Den 18 November. form ät i fräga warande Jnstruction, hwilken säle-s. des omarbetad härmedelst till Riksens Högloft.
Ständers pröfning »vördsammeligen öfwerlemuas.
Utom hwad i hosföljande Project finnes iagt. tagit, sär tillika med anledning af gjorda erindringar, Utstottet förestå, att tiden frän hwit. en utöfwandet afJustitiä-Ombudsmannens befattning stall taga sin början, mä räknas frän samma dag, dä den Regeringsform antogs, i hwilken Embekets tillwarelse stadgades, eller fran den 6 Iunii 1829.
Derjemte och ehuru Utstottet ej anser fig tillhörande, att Projectera någon Statsreglering för de i Justitia-Ombudsmannens Expedition biträdande personer, tror Utstottet, för fin del i enlighet med hwad anmärkt blifwir, att en Waktmästare med lön afwen bör pä Betjeningsstaten uppföras.
Ständer sannolikt ej lara fordra, att Utstottet, sedan de i desi omdöme wcrkställbara rättelser blifwit förestagna, ingar i någon utförlig förklaring, i afseende pä öfrige anmärkningar, utbeder sig Utstottet, att ibland besia i korrthet fä beswara endast de mest hufwudsakeliga eller inom Resp. RiksStänden allmännast förekomne.
Man har dels ansett Justilia-Ombudsmannen, som öswerflödig, dels och yrkat, att hans Åtgärder mätte sträckas längre tillbaka än ifrån den tid, dä han genom grundlagen ar nämnd den förra pämin, nelsen torde såsom egenteligen stäld emot Regerings - Den r8 November. 747 formen, ej behöfwa här upptagas, hwad den sednare beträffar har Utskottet wäl redan medgifwit, att riden af Regeringsformens antagande bör blifwa Epoken för JustitiäOmbudsmannens börjande »verksamhet, men fär tillika förklara sin öfwertygelse, att om a ena sidan JustitiäOmbudsmannen ämnades, att wara den borgeliga friherens stöd, och förmärs, wa ät den Constitution, i kraft af hwilken han blifwit killsatt, ett tillbörligt anseende, mäste man likwäl ej sträcka werkan af denna Constitu iöns wärdande och helgd tillbaka till den tid, da en annan grundlag hade stadgat ert annar Regeringssätt.
I stället för att nu och framgent wara rättwisans wäktare, skulle pä sädanr sätt JustitiäOmbudsmannen kan hända endast anses som en, genom Constitutionen beredd, åklagare af förut begängna felsteg, som han i akt fall, med iagttagande af för detta gal» lande lagar, endast kunde atala hwad JustiriäCanceleren försummat anmärka, skulle han, da tillika enligt 1772 ärs Regeringsform
Konungen agde att förordna om lagens skipande och följaglcligen äfwen om actioners nedläggande, swarligen finna föremål eller grunder för sitt ätal; och om de ej dest mindre funnos, skulle ej Domaren kunna lagföras eller domens werkan rubbas, utan störande af den personliga säkerheten och Medborgares wälfärd.
Det torde således wara nog, att JustitiäOmbudsmannen förses med all nödig »verkningskraft för framtiden, hwarigenom han ock witzerligen ej utesiutes ifrån rättigheten att beifra hwad annu wid någon Dom, fiol är anhangit eller hwilar oafgjordt.
Widare 748 Den r8 November.
Widare har man förmodat och genom anstälde jemförelse sökt bewisa den Collision eller förblandning, som wid flera tillfallen förmenas uppkomma emellan JustitiäOmbudsmannen och Justitia-CantzlersEmbets åtgärder.
Utskottet kan ej neka, det ju begges bestämmelse ar att ätala förbrytelser, men del anser äfwen omöjligt, att fastställa en sadan fördelning eller Classiflcation af öfwerträdelser och felsteg, hvarigenom den ena Embeksmannens befallning kunde fullkomligen skiljas ifrån den andras, utan att de någonsin sammanträffades.
Utskottet har dock i öfverensstämmelse med grundlagens esprit, sökt utmärka att
JustitiäOmbudsmannens ätgärd egentcligen bestar i den allmänna uppsigten öfwer de wigtigaste delar af Lagskipningen, hwaremot den mera enskilta detaljen tillhör JustitiäCantzleren.
Som för öfrigt, jemlikt Regeringsformens 96 §, JustitiäOmbudsmannen, ej mer an någon annan Actor, kan handla emot hwad Lagar och Författningar föreskrifwa, synes ingen olägenhet däraf uppsta, att han till utförande upptager hvilket allmänt mål, som häldst.
Widkommande äler enskildas klagomal, fär U skottet wördsamt åberopa 9 och ro § tz, af det omarbetade förslaget, hwilka, dä de jemnföras, torde klarligen upplysa, att i sädane fall ingen Collision äger rum, särdeles, som klaganden altid bör anses anlita b ott enkhera af besia Embetsmän, warande JustitiäOmbudsmannen lika förbunden, att till JustitiäCanhleren hänwisa hwad han funnit wara af mindre allmän wigt, som att beifra hwad denne lämnat utan afseende.
Protocoll, hållna lios Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm,' o Arén 1354 och 1355.
Fredagen den i Maj 1835.
Justerades 4 prot.utdr. fö:- d. 3o sisth April.
Föredrogs å nyo Hr Oxehufvuds d. 3o sistl.
April f. m. på bordet lagda hemställan om inbjudn. till PresleSt. att instämma i R. o. Ad:s beslut, rör:de StatsUtsk:s utlåt.
N:o 447» samt till BondeSt. att med R. o. Ad. sig förena i de få delar, hvaruti R. o. Ad:s beslut i nämnde fråga icke är med BondeSt:s öfverensstämmande.
De vid denna riksdag RiksSt:n emellan särdeles vanliga inbjudn:na hafva i allmänhet haft ett högst menligt inflytande på riksdagsärendernas gång.
De hafva dessutom åstadkommit en allm. osäkerhet om beståndet af de utaf R.
St. redan fattade besluten.
Jag skulle derföre, för min del, önska, att alla dylika inbjudntr måtte numera åtminstone vid innevar. riksdag undvikas.
Jag betviflar äfven, att det ändamål, som af Hr Oxehufvud blifvit uppgifvet såsom afsigten med nu ifrågavar. inbjudn., eller påskyndandet af riksdagsärendernas slut, derigenom kommer att vinnas.
För mig synes det åtminstone, som detta slut skulle befrämjas vida mera derigenom, att StatsUtsk., ju förr dess hellre, sattes i tillfälle inkomma med förslag till sammanjemnkn. af RiksSt:ns olika beslut rörrde omförmälda ämne, äfvensom med voter:s-propos:r för den händelse, att någon sådan sammanjemnkn. icke kan äga rum.
Jag hyser visserligen föga förhoppning, att R. o. Ad., som redan visat en så stor benägenhet att i denna fråga följa BondeSt:s exempel, skall ogilla den af Hr Oxehufvud nu föreslagna inbjudn., och jag skall derföre icke upptaga tiden med begäran om votering; men jag har icke kunnat underlåta att anmäla min protest emot denna likasom emot de flera andra i samma anda af R. o. Ad. gjorda inbjudna- till de öfriga RiksSt:n.
Då jag i sista plenum, när frågan om reglementet för hypotheksföreningar förevar, var hindrad att tiilstädeskomma, får jag härmed anmäla min reservation mot alla de från StatsUtsk:s förslag afvikande beslut, som då fattades, och får tillika nu förena mig i den protest, Hr Stuart afgifvit.
Hr Oxehufvud, Gör.
Det förundrar mig på intet vis, att de Hrr, som så högligen stridde emot hypo - 4 Den i Maj. theksföreningars inrättande, sedan skulle steg för steg försvara deras mening.
Det är ganska berömligt att blott vika för öfvermagten; men det gifves tillfällen, då allm. interesset äfven måste tagas i beräkning.
Jag tror verkligen, att den protest, Hr Stuart afgifvit mot R. o. Ad:s inbjudna-, kommit något för sent; den hade varit _på sitt ställe vid början af riksdagen.
För öfrigt hoppas jag, att R. o.
Ad. nogsamt inser, att ett bifall till denna inbjudn. skall förekomma tidsutdrägt.
Om, på sätt Hr Stuart anfört, de vid denna riksdag skedda inbjudna- medfört menliga följder, tillhör icke mig att bedöma; men om så skulle vara, är det så mycket mera skäl att i förevar, fall antaga den föreslagna inbjudn., som den kommer att leda till förmånliga följder.
Hr Stuart har ansett lämpligast vara, att StatsUtsk. inkom med jemnkn:sförslag och förslag till voter:spropos:r; men dervid möter den svårighet, att sådant icke kan af StatsUtsk. fullgöras, förrän Stånden beslutat i saken, och dervid inträffar den omständigheten, att BorgareSt. icke fattat något sådant beslut, hvilket detta Stånd, att döma efter hvad som hittills skett, troligen icke på länge kommer att fatta.
Derpå vinna de likväl ingenting, ty frågan måste slutas, emedan riksdagen icke kan slutas, förrän reglementet för Riksg:scont:s fullmägtige blifvit uppgjordt; men det kan icke fullgöras, förrän denna fråga blifvit definitivt afgjord, och derföre tillstyrker jag, att inbjudn. må äga rum.
Posse i dess yrkade sats, att målet måste till slutligt afgörande företagas oell att således det afseende, som Hr Stuart haft för vägran till inbjudn., helt och hållet förfaller.
Jag skulle tro, att hans mening med vägrandet icke endast kunnat vara att fortskynda målet; ty om så varit, hade frågan om inbjudn. säkerligen icke blifvit bordlagd i förra plenum.
Jag anser icke heller ändamålsenligt att utan inbjudn. öfverlemna målet till StatsUtsk., emedan det visat sig, alt StatsUtsk. med flit gjort alla möjliga svårigheter mot sjelfva saken, och jag anser derföre bäst vara att instämma uti Hr Oxehufvuds förslag om inbjudn.
Jag erkänner, .att jag icke tror något särdeles resultat deraf kunna uppkomma, emedan några hypotheksföreningar icke lära kunna bildas på de grunder, sorn bestämmas; men jag önskar, att vi må komma lill något resultat i frågan.
Boye, Ludv :
För mig, som gjort mig till en lag att i hvarje fråga, och följaktligen äfven inbjudntsfrågor, bemöda mig att fatta mitt omdöme efter de skäl, hvaraf frågan åtföljes, äfvensom efter dess syftemål, synes det alldeles oeftergiflig!, att, då vi hafva en dag gifven, när riksdagen skall vara slut, vi mäste hushålla med tiden, soot Den i Maj. återstår, och att således rättast är att instämma uti inbjudntsförslaget, hvarå jag anhåller om proposln.
Sedan det nu en gång blifviten praxis, att Stånden inbjuda hvarandra till instämmande i sina beslut, och jag icke vid liera tillfällen motsatt mig dem, ehuru jag anser dem vara olämpliga och icke fullt öfverensstämmande med grundlagens mening, så erkänner jag äfven den satsen, att det tillhör den majoritet inom ett Stånd, som beslutat i frågan, att besluta om inbjudn.; men hvad den ifrågavar. inbjudn. beträffar, så bestrider jag densamma i hvad den rörer BorgareSt., emedan jag anser den vara alldeles olämplig.
Dock, efter hvad en ledamot nu för mig upplyst, vill jag icke vidare bestrida inbjudn. till BorgareSt.
, ehuru jag icke lika med Gr.
Posse kan säga, att den ovilkorligen kommer att leda till förmånliga följder, emedan jag ej känner, hvad beslut BorgareSt. kommer att fatta.
S tuart:
Om meningen med den nu ifrågavar. inbjudn. verkligen vore att, pä sätt motionären och Gr.
Posse uppgifvit, påskynda riksdagsärendernas afslutande, så tror jag, att det vore ändamålsenligare att inbjuda BorgareSt., sorn ännu icke fattat sitt beslut i frågan, än PresteSt., som redan pröfvat och för sin del afgjort densamma.
I fall BorgareSt. antoge en sådan inbjudn., vore StatsUtsk. i tillfälle att genast uppgöra förslag till den obetydliga sammanjemnkn.
, som då erfordrades för att bringa frågan i ett afgjordt skick.
Jag får derföre förklara, alt jag icke skulle hafva något att erinra mot BorgareSt:s inbjudande att instämma uti R. o. Ad:s och BondeSt:s beslut, emedan sådant möjligen skulle kunna leda till något hufvudsakligt resultat, hvaremot en inbjudn. till PresteSt. troligtvis icke leder till annat ändamål än alt åstadkomma en ökad vidlyftighet i våra riksdagsförhandlingar och ådagalägga ett förnyadt försök att upprifva detta Stånds en gång fattade beslut.
Det af mig vördsamt framställda förslaget om inbjudn. åsyftar endast att inbjuda de a:ne Stånd, som fattat något likstämmigt beslut med R. o. Ad.
Att inbjuda BorgareSt. har aldrig kunnat lalla mig in.
PresteSt. har i allo bifallit StatsUtsk:s sista betänk., och skillnaden emellan PresteSt:s och R. o.
Ad:s beslut är således icke större, än att jag är fullkomligen öfvertygad, att PresteSt. antager inbjudn., likasom det icke lärer lida något tvifvel, att ju BondeSt. ingår på inbjudn., enär det blott är i 2:dra punkten, som BondeSt. fattat olika beslut med R. o. Ad.
Jag förblifver derföre vid min redan gjorda anhållan.
Jag har visserligen ingenting emot, att till förbättring af målet en inbjudn. beslutas; men jag kan icke återhålla den önskan, att BondeSt. mätte af 6
Den i Maj. samma skäl äfven göra en inbjudn., emedan jag anser I3ondeSt:s beslut ändamålsenligare än B., o. Ad:s.
"Uppå derefter framställd propos. blef Hr Oxehufvuds nu föredragna hemställan af R. o. Ad. bifallen.
Härefter upplästes lill justering och godkändes godkändes prot.utdr. öfver R. o. Ad:s d. 27 sistl.
April fattade beslut, rör:de StatsUtsk:s utlåt.
N:o 447» samt den nu beslutade inbjudn.
Till pröfning företogs BancoUtsk:s den 23 sisth April e. m. på bordet lagda memor.
N:o i3i med hemställan, att i blifvande bnncoreglemente måtte intagas ett stadgande, hvarigenom Fullmägtige berättigas att anhålla om K.
M:s nåd biträde för upptagande af utrikes creditiv till förstärkande af Bankens silfverfond.
Bland de efter memor. antecknade reservanter finnes, såsom Herrarna behagade inhemta, blott en ledamot af detta Stånd, hvilken är närvar, bär.
Jag har äfven inom Utsk. varit af skiljaktig mening med majoriteten, utan att min reservation blifvit antecknad.
Min reservation går likväl icke ut på någon förändring uti hvad BancoUtsk. tillstyrkt R.
St., utan blott derpå, att ett tillägg dervid bort äga rum. R. o. Ad. behagade finna, att BancoUtsk. tillstyrker, det Bancofullmägtige skall lemnäs rättighet alt, då begagnande af credit eller creditiv å utrikes ort till förstärkande af Bankens silfverfond erfordras, ingå tili K.
M. med anmälan derom; men BancoUtsk. synes hafva förbisett, att det vore nödvändigt att dessförinnan ingå till K. M. med anhållan, att K.
M. täcktes å en sådan fullmägtiges framställning göra afseende.
Jag får upplysa , enär det icke synes af memor., att den frågan inom Utsk. varit väckt; men Utsk:s majoritet ansåg en sådan anmälan till K. M., innan Ständerna åtskiljas, vara öfverflödig och att K.
M. icke skulle kunna förvägra sitt biträde, nar detsamma af Bancofullmägtige påkallades.
Jag för min del anser likväl lämpligast vara, att R.
St. uti und. skrifvelse utbedja sig ett sådant K.
M:s biträde, och anhåller på sådan grund om återremiss af memor.
Frölich BancoUtsk. tillvitade motsägelse kan jag icke helt och hållet förneka.
Enär Utsk:s pluralitet ansett Bancofullmägtige böra , genom ett särskildt stadgande i reglementet, af R.
St. berättigas att begära K.
M:s biträde för afhandlingen om Bankens utländska creditiv, synes väl samma pluralitet äfven hafva bort finna det vara i sin ordning, att R.
St. sjelfva hos K.
M. anmäla det uppdrag, fullmägtige sålunda skulle erhållit.
Jag bar dock icke kunnat inse behofvet af ett dylikt stadgande och har derföre inom Utsk. icke biträd t det
Den i Maj. 7 i detta hänseende fattade beslutet.
Om, emot all förmodan, Bancostyrelsen skulle blifva satt i nödvändighet att öppna ett creditiv å utländsk ort, måste, enligt min öfvertygelse, ett sådant creditiv äfven utan K.
M:s sanction eller biträde kunna erhållas; men derest också någon medverkan från Regeringens sida skulle till afhandlingens underlättande erfordras, anser jag mig icke äga den ringaste anledn. betvifla, att ju icke K. M., efter gjord anmälan härom, skaili ministeriel eller annan väg använda sin medverkan eller bemedling för berörde ändamål.
Efter min åsigt är således det af Utsk. föreslagna stadgandet alldeles öfverflödigt, helst jag för öfrigt icke föreställer mig, att Bancofullmägtige, äfven utan att sådant blifvit dem i reglementet uttryckligen ålagdt, skola underlåta att i förekommande fall vidtaga alla de mått och steg, hvartill omständigheterna kunna föranleda, för att behörigen verkställa de af R.
St. till realisationens upprätthållande fattade beslut.
Deremot anser jag, för prejudicatets skull, högst betänkligt, att R.
St. hos K. M. anhålla om Dess nåd. autorisation för verkställandet af en utaf dem, på grund af 72 § Reg.F., beslutad åtgärd i afseende på Bankens förvaltning.
Betänkligheterna i detta fall hafva dock egentligen uppstått hos mig i följd af det sätt, hvarpå vi vid denna riksdag erfarit, att Konungens rådgifvare tolkat R. sist församläde St:s anhållan om K.
M:s autorisation för Riksg.cont:s styrelse att upptaga det s. k. silf— verlånet å 2,000,000 r:dr specie.
På grund af denna anhållan hafva nemi.
Konungens rådgifvare förklarat beslutet om nyssnämnda lån varit af K.
M. sanctioneradt och följaktligen icke kunna, utan Dess dertill lemnade bifall, af R.
St. upphäfvas.
Jag har ansett mig böra inför det Stånd, jag tillhör, öppet uttala den åsigt, enligt hvilken jag, såsom iedamot af BancoUtsk., vid denna frågas förevarande derstädes både yttrat mig och röstat.
I händelse R. o. Ad. skulle återförvisa detta mål, hvilket jag för min del tillstyrker, torde hvad jag nu yttrat få medfölja detsamma till Utsk., hvarest jag då ånyo kommer i tillfälle att närmare utveckla mina åsigter ronde ifrågavar. ämne.
Enligt nu gällande lagstiftning erkänner jag, att R.
St:s Bank, för att skuldsättas ineller utrikes, icke behöfver någon annan föreskrift eller annat medgifvande än R.
St:s. Beklagligen äger en likadan lagstiftning, efter närvar, förhållanden, rum i afseende på Riksg.cont.
Jag vill lemna oafgjordt, huruvida det är lämpligt, att Ständerna äga en sådan rättighet.
Förhållandet är emedlertid sådant.
Alen här är fråga, huruvida Konungens medverkan eller Konungens namn kan underlätta credils erhållande å utländsk ort.
I det fallet får jag anföra, hvad en stor utländsk bankier svarade mig.
Han svarade nemi.:
FrågUn aldrig vidrörd, är det ingen, som tänker derpå; frå - 8 Dtu i Maj. gan en gång väckt, tror man, att der ligger något under, om den afslås.
Det var orsaken, hvarföre frågan förföll hos Bancofuiimägtige på min inrådan, emedan jag fruktade, att den skulle uppväcka passioner och röna motstånd likasom andra frågor vid denna riksdag, som på något sätt angått K.
M:s deltagande i hvad som rörde Banken; men sedan frågan nu blifvit väckt, kan jag icke annat än tillstyrka, att Bancofuiimägtige måtte få rättighet att, då begagnande af credit eller creditiv å utrikes ort, till förstärkande af Bankens silfverfond, erfordras, ingå till K.
M. med anmälan derom jemte anhållan, att K.
M. för afhandlingen om samma credit eller creditiv i nåder täcktes lemna det biträde, som af behofvet kan påkallas, emedan underlåtandet deraf kunde föranleda dertill, att credit icke erhölles, eller åtminstone blefve ganska dyr.
Den löjliga scrupel, Hr Stuart hyser, torde han finna undanröjd, om han erinrar sig, att meraor. icke innehåller, att fullrnägtige skulle ingå till K.
M. med begäran, att han måtte autorisera Bancofuiimägtige att anlita utländskt credit, utan endast med anmälan om behofvet och anhållan om K.
M:s medverkan till erhållande af credit eller creditiv.
Jag finnér således ingen anledn. att icke bifalla detta memor., men mycken anledning, sedan frågan en gång blifvit bragt å bane, att bifalla detsamma; hvadan jag tillstyrker detsammas antagande.
Uti hvad tvenne talare, Gr.
Frölich och Hr Rosenblad, anfört, förenar jag mig till alla delar.
Jag har trott, att det tillägg, sorn Gr.
Frölich föreslog vid BancoUtsk:s tillstyrkande i förevar, memor., icke skulle möta något väsendtligt motstånd.
Då man kan uppdraga åt R.
St:s fullrnägtige i Banken, att de skola ingå till K.
M. och begära dess nåd. medverkan till erhållande af credit eller creditiv, så måtte väl Ständerna kunna meddela K.