Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nio i i i alla de punkter, som icke varit för R. o. Ad. föredragna i sammanhang med utlåt.
JX:o 17.
Sedan R. o. Ad. nu pröfvat hela Inrendrejeriförfaltningen, så anhåller jag alt i prot. få nedlägga min reservation emot R. o. Adis beslut i afseende på 15 §:n, der R. o. Ad. antagit en med ordalydelsen af samma § i 1855 års författning olika redaction, hvilken, efter min tanke, inrymmer åt lullljenstemännen ett större spelrum för utöfningen af deras godtycke, än som förut kunnat äga rum.
Denna § medgifver nemi. en högst ogästvänlig conlrotI på alla lill vårt land såsom resande ankommande utlandningar.
Likaledes får jag reservera mig ej mindre emot besluten all höja straffbestämmelserna för öfverträdelse!* af författningen utöfver hvad 18 55 års stadga innehåller, än ock emot utsträckningen af lmsvisitnlionsrätten.
Dessa mina tankar har jag velat hafva i prot. förvarade.
Ånyo föredrogs LngUtskts den i5 och ig dennes på bordet lagda mein.
N:o 184, med anmälan om RiksSlms olika beslut öfver TJtsk:< betänk.
N:o 17g, i fråga om ansvarighetslagen för Statsrådets ledamöter.
Gr, Spens, Carl Gustaf:
Dådeltamem sista gången föredrogs, begärde jag detsammas ytterligare bordläggning, på det att jag utaf prot ntdr. från PresteSt., som jag förmodade emedlertid skulle ankomma, kunde få veta huru PresteSt. beslutat i afseende på den slags inbjudning, som innehölls uti detta betänk.
I fall, såsom jag förmodar, något sådant prot.utdr. är ankommet, anhåller jag att det måtte blifva uppläst och att derefter få yttra mig.
PresteStrs prot.utdr. af den 22 dennes upplästes, af innehåll, att Ståndet icke antagit den till detsamma ställda inbjudning alt instämma med Borgare- och RondeSt:n om uteslutande af 11 §:n utan vidblifvit sitt derom fattade beslut, och gillat så väl hvad TJtsk. hemställt, att frågan om sagde §:s uteslutande förfaller, som ock hvad Ulsk. föröfrigt i mein. anfört.
Spens: Jag saknar visserligen i det upplästa prot.- nldr. upplysning 0111 den frågan, för hvars skull jag begärde detta niemis hvilanda på bordet.
Jag hoppades då, att man genom PresteSPs beslut skulle fullkomligen komma ifrån tviflel i detta fall.
LägUtsk. har nemi. funnit 2:ne Stånd 25 II. 1 48 3?8
Den a6
Maj. hafva tillslyikt borttagande nf 11 §:n i ansvarighetslagen, på den grund, att den är stridande emot 76 §:n i Riksd.- Ordn.
Stånd har ogillat detta Utsk:s förslag och bibehållit 1 t §:n i ansvarighetslagen.
Ett annat Stånd, nemi. PresteSt., har bibehållit berörde §, men tillagt, att 76 §:n Riksd.Ordn., det oaktadt, borde gälla.
Vid detta tillfälle har LagUlsk. ansett, ali frågan, enär 1 Stånds beslut vore uppställda emot de öfriga 2tne Ståndens, borde förfalla, såvida icke PresteSt., hvats beslut syntes närmast öfverensstämma med Borgat e- och BondeSltns, funne sig böra öfvergå på deras tanke.
Nu har PresteSt. hvarken öfvergud på den tanken, hvarigenom det skulle blifvit 3 Stånds beslut, och icke heller ölvergått på R. o.
Adis mening, hvarigenom ovedersägligen 2 Stånd skulle stannat emot 2, utan det har vidblifvit sitt första beslut, men tillika godkänt CJtskts yttrande, att frågan borde förfalla.
Jag erkänner alt delta är ett förhållande, hvars behörighet jag alldeles icke kan fatta, eller hvars möjlighet jag kunnat föreställa mig; roen då jag alltid varit öfvei tygad, ali de frågor, som angå huruvida ett mål hör till förstärkta Utsk:s behandling eller icke, äro bland de kinkigaste mål, hvartill Sveriges grundlag föranleder, och att sådana mål, så vidt möjligt är, böra undvikas, så anser jag mig icke böra, för det att jag icke uppfattar hvad PresteSt. härmed menat, framställa något yrkande, utan inskränker mig till en reservation.
Jag begärde ordet för den händelse, att Gr.
Spens skulle hafva varit af den mening, som början af hans yttrande antydde, nemi. att vilja bestrida hvad Utsk., såsom dess tanke, lill RiksSltn framställt: men då han sedermera endast yttrat sig reservationsvis, inskränker jag mig till alt blott med några ord antyda huruledes Utsk. säger, nemi. ”såvida icke PresteSt. antager hvad Borgare- och BondeSt:n beslutat,” hvilket PresteSt. icke gjort; i följe hvaraf det villkor inträffar, som Utsk. med denna förutsättning förenat, nemi. att denna fråga då måtte förfalla.
Det tillägg, som PresteSt. bibehållit, är af den art, att det hvarken löser eller binder i luifvudsaken; det innefattar blott ett åberopande af en grundlags-§, hvars underkännande icke kan bero hvarken på Utsk. eller något af RiksSl:n, men hvars åberopande är hvar och en tillåtet.
Jag kan icke undgå alt instämma med Gr. Spens. Utsk. bar föreslagit en alldeles ny ansvarighetslag, uti hvilken 11 §:ri i gamla ansvai ighetslagen icke igenfinnes.
Då 1111 2:ne RiksSt. velat, men de öfriga 2:ne icke velat, att 11 §:n skulle inflyta uti ansvarighetslagen, så måste, enligt mitt sätt alt tolka grundlagen, antingen uti förstärkt Utsk. afgöras, huruvida samma § skall eller icke skall inflyta uti den nya ansvarighetslagen, eller ock frågan derom helt och hållet föifalla, så att ingen 11 Den 26 Maj. 379 § komme alt inlagas i berörde nya ansva lighetslag.
Nu liar likväl Utsk. utgå11 från en sådan synpunkt, att uti den nya ansvarighetslagen skulle kunna införas livad som helst utaf den ganda, så snart 2 Stånd derom stannade emot 2.
Detta är icke grundlagens mening, och jag får derföre reservera 111ig mot ett sådant förfarande.
Lief mern.
N:o 184 af R o. Ad. godkändt.
Cederslröms, Jacob, den 22 dennes på bordet lagda motion örn infordrande af de i SlatsUtsk. förda protocoll.
Om det någonsin är en pligt alt ställa sig lagarna till noggrann efterlefnad, så mäste det vara vid sådana tillfällen, då man anser sig berättigad att emot andra framställa svåra förebråelser för förment lagöfverträdelse.
Cederström har ansett StatsUtsk. vid något tillfälle kan hafva brutit mot formerna och liar på den grund yrkat, all R. o. Ad. skulle infordra Utskts prot. för att granska och pröfva, huruvida icke tilläfventyrs Utsk. vid andra tillfällen kan hafva felat på enahanda sätt.
Jag har icke i grundlagen funnit någon J, som lemnar Stånden ett sådant förmanskap öfver deras Utskts åtgärder.
44 §:n Riksd.Ordn., hvilken är den enda §, som handlar om dessa förhållanden emellan Stånden och Utskrn, inskränker sig till att meddela Stånden rättighet att förelägga Utskrn att inom viss tid till Stånden inkomma med deras betänktn; men ingenstädes i grundlagen hafva RiksStrn erhållit rättighet att infordra Utsktns prot., för att ransaka om och i hvad mån Utskrn ställt sig grundlagarna till efterrättelse.
En sådan fråga kan icke inledas på en väg, som allmänna lagen underkänner, nemi. genom anställande af en inqvisitorisk ransakning.
Jag anser derföre Frih, Cederslröms framställning icke kunna föranleda till någon åtgärd, utan böra förfalla genom Hr Landlmts förklarande, att Hr Frilnns anmälan är af egenskap att icke kunna leda till något R. o. Ad:s beslut.
Den siste värde talaren har ansett 44 §:n Riksd.Ordn. vara den enda, som handlar om förhållandet emellan RiksSCn och Ulsk:n, och han har derifrån dragit den slutsats, att hvad jag begärt, nemi. att infordra StatsUtsk:s prot. i alla sådana fall der StatsUtsk. directe communicerat med Const.Utsk., måste förfalla, emedan en inqvisitorisk rättegångsordning eljest skulle komma att införas.
Jag anhåller att få fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att här är fråga om alt pröfva, huruvida R. o. Ad. (inner, ult dessa och flera tillgöranden inom Utsk., som möj - 38o Den 26 Maj.
Jigtvis kunna hafva ngt rum oell sorn jag icke känner, men hvarom upplysning kati erhållas genom infordrande af StatsUtsk:s proh, kunna föranleda dertill, alt R. o. Ad. visserligen icke anställer någon inqvisitorisk undersökning, men enligt 110 §:n i Reg.F:o beslutar huruvida åtal skall äga rum mot dess ledamöter af Utsk,, hvilka deltagit uti ifrågavar. beslut.
Det stadgamle, hvarpå jag grundat denna framställning, står tydligen att läsa uti nyss citerade 5 af Rcg.- F;n, så väl som uti 78 §:n af Riksd.Ordin, och lärer icke kunna jäfvas i sin tillämpning; men det är emedlertid icke blott dessa StatsUtskrs förhållanden, som höra väcka uppmärksamsamhet inom R. o. Ad. i afseende på följderna deraf, alt StatsUtsk. eller andra Utsk. företaga sig att directe communicera med Coust.Utsk. i frågor om ändringar i grundlagarna eller rör:de Regeringens mesurer, hvilka de anse innefatta förgripelse emot grundlagarna och höra föranleda antingen till anmälan efter 107 §:n eller till rikrält efter io6§:n Rcg.Fm, och i hvilka händelser grundlagsstiftaren tili 29 §:n Riksd.Ordn. bestämt huru förhållas skall, hvilka ordalag sorn få nyttjas, och huru Stånden åligger att en sådan anmälan genast lill Const.Utsk. remittera; del har äfven vid denna riksdag inträffat den besynnerlighet inom Const.Utsk., att detsamma den 2 Juni sisth år, med en majoritet af 11 röster mot 6, beslutat att till tryckning utlemna sina prot. öfver granskning af Statsrådets prot.
Detta beslut ur af en högst besynnerlig egenskap, och jag skall derföre för R. o.
Ad. uppläsa ett prot.utdr. deröfver, på det R. o. Ad. jemväl må inhemta huru man inom detta Utsk. förfarit.
Detta documeut lyder som följer: "S. D. Uti ingifven skrift, sorn nu föredrogs, hade Hr L. J.
Hjerta anhållit 0111 det tillstånd Tryck fr. förordningen förutsatt såsom nödigt, för erhållande af tillgång till Const.- Utsk:s prot., i ändamål att dem af trycket utgifva.
Denna ansökan blef, enligt begäran, bordlagd.
Vidare förekom till pröfning
Hr Wserns sisth gårdag väckta förslag, att Ulskts samtliga prot. måtte, der så äskades, få afskrifvas, för att till tryckning befordras.
Under discussionen häröfver yttrades, att Utskls beslut i anledn. af berörde förslag endast kunde afse de i 2 §:u /j. mom.
Tryckfr.förordningen omförmälda prot., rör:de Statsrådet, enär Utsk:s prot. i öfrigt kunde, jemlikt åberopade morn., af en hvar i allmänt tryck utgifva*, utan att särskildt tillstånd dertill erfordrades.
Och då Utsk. syntes utom allt tvifvel vara den vederbörande, med hvars tillstånd de prot., som rörde Statsrådet, finge till tryckning befordras, hemställdes, att Utsk. nu måtte meddela ett sådant generelt tillstånd, dock med det villkor, alt ifrågavar. prot. ej finge genom tryck allmängöras, innan det under justering va - Den 26 Maj.
38i rande så kallande dechnrge-beläuk. hunnit (ryckas och inom Stånden utdelas.
Emot hvad sålunda var tillstyrkt anfördes, dels alt Coust.Utsk. icke vore ratter vederbörande för meddelande af tillstånd till (ryckning af Utsk:s piot. rörtde Statsrådet, dels att, i händelse ett sådant tillstånd lemnades ovillkorligt, ifiågavar. prot., långt ifrån att i deras helhet till trycket befordras, endast komine all styckevis och uti hvad de rörde någon viss fråga allmångöras, inåhända ulan alt ees denna fråga lill hela dess sammanhang blefve tryckt, hvaraf den följd torde uppstå, att Ut>k:s åtgärder eller dess ledamöters yttranden blefve genom uteslutningar eller meningars ryckande ur deras sammanhang allmänheten på ett missledande sätt meddelade, dels ätt
Utsk* kunde framdeles komma att infordra prot. rörjde ministeriella mål af den natur, alt de borde hemliga hållas, och att Utsk. nu ej borde genom ett allmänt beslut göra för sig omöjligt att förhindra sådana protjs offentliggörande, dels ock slutligen, att undantag
Irån tryckningslillåtelsen borde göras för alla de anmärkningsmål, der anmärka, blifvit nedlagd, emedan i sådant fall nästan aldrig någon fullständig reeit af saken blifvit intagen i prot., ej heller den majoritets skäl, som friat, utan hela prot. bestode af minoritetens reservationer.
Och yrkades derföre, alt Utsk. mätte, för hvarje gång ett eller flera af Utsk:s prot. rörtde Statsrådet till tryckning utbegärdes, särskildt deröfver besluta, äfvensom att del villkor mätte för bifall till en dylik begäran fastställas, att icke någon fråga finge delvis, utan borde i sin helhet tryckas.
Som votering äskades, hlef i sådant afseende följande propos.
..skriftligen uppsatt och justerad:
Den som vill att Utsk:s prot. löf.de Statsrådet skola, under caneelliets tillsyn, utan särskild förfrågan för hvarje full, varn tillgängliga för afskrifning för att' till trycket befordras, sedan deeharge-belänkundet blifvit till RiksSlm utdeladt, såvida icke R.
St. dessförinnan åtskiljas, i hvilken händelse utelemnandet nf ifrågavar. prot. ma ovillkorligen äga ruin', röstar ja; den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, så vill Utsk. särskildt för hvarje gång besluta öfver framställningen om utbekommande tili tryckning af Utskis prot. ronde Statsrådet.
Den häröfver anställda omröstning utföll med elfva ja och sex nej.
Emot det beslut, som sålunda var futladt, reserverade sig Gr.
Spens på de under discussionen å minoritetens sida anförda skäl.
Hermelin reserverade sig ufven på grund af hvad 38a Den a6
Maj. här ofvan finnes anfördt, med afseende på prot. öfver ministeriella mål.
Rätteligen utdraget, intygar G.
Ced ersc hjöld, Cancellist i Const.Utskottet.
Af detta prot. lärer R. o. Ad. hafva funnit, att Const.- Utsk. företagit sig att tolka grundlagens rätta förstånd uti 2 §:n 4 mom.
Tryckfr.förordningen och all tillämpa det der förekommande ordet ”vederbörande,” för att tillägga sig rättighet öfver Statsrådets prot., derigenom att Coust.Utsk:s prot. äro af beskaffenhet alt kunna upplaga hvarje mening ur Statsrådets prot.; i följd hvaraf grundlagens stadgande i 86 5tn Reg.Ftn, enligt hvilket Statsrådets prot. är undantaget från dem som få tryckas, skulle tillintetgöras genom Const.Utsk:s sätt att på sig tillämpa ordet ”vederbörande,” såsom varande bland dem, hvilka äga rättighet att tillåta tryckning af sina prot,, oansedt Statsrådets prot. deruti funnos afskrifna; hvilket sätt att handla leder directe dertill, att man, under så kallade legala former, organiserar ett tillstånd af split och oenighet, innebärande ett frö till samhällets upplösning.
Const.Utsk., med sin vidsträckta makt såsom statsmyndighet, står emellan Ständerna och Konungen, oberoende af begge dessa makter, ide fall, som röra granskning af Statsrådets prot.; ty på detta Utsk. allena beror huruvida något af hvad som i Statsrådets prot. förekommit enligt 107 §:n Reg.Frn skall anmälas hos RiksSttn såsom föremål för klander, eller efter 106 §:n i samma grundlag direele öfverlemnas till R.
St:s Justitieombudsman för anställande af åtal.
Uti grundlagsfrågor beror det på Const.- Utsk. att helt och hållet undertrycka enskilde riksdagsmäns försök till grundlagsändringar och att med afstyrkande kunna beledsaga K.
M:s proposlr derom.
När Utsk. icke kan uppfatta vidden och betydelsen af dess ofantliga makt, såsom institution i samhället, utan i strid dermed beträder en bana, på hvilken det synes som Utsk. blott vore en orosliftande myndighet inom samhället, i stället för att dess ändamål tvertoni är att befordra ordning och lugn, då inkommer man uti förhållanden, som fordra tillrättavisning, för att sätta en gräns för ofoget.
Af denna anledn. öfverlemnar jag äfven till R. o. Ad. att bedomina, huruvida det icke blir nödvändigt att bifalla hvad jag uti ett föregående plenum yrkat, nemi. infordrande af Stats- och jemväl Const.- Utskrns i dylika frågor hållna prot , med undantag, hvad det sednare Utsk:s prot. beträffar, af dem, som kunna innehålla något af Statsrådets prot., emedan sådana icke kunna af R. o. Ad. infordras.
Anckarsvärd, Cail Henr.:
Cederström har lill sin angifvelse lagt en ytterligare emot Const.Utsk., Den 26 Bl a j. 383 oell lian liar dervid yttrat, att detta Utsk. visat sin afsigt utt stifta 010 ibland sina medborgare.
Jag anhåller att protocollislen mätte fästa särdeles vigt vid dessa ord, för den händelse jag skulle hafva begått ett misstag i uppfattningen; ty angifvelsen är af en ganska svår natur, då en medborgare uppträder och tillvitar icke allenast en, utan flera af R.
Sl:s afdelningar, ett bestämdt bemödande anstifta 01 o emellan medborgare; men, mine herrar! jag kan icke af grundlagen inhemta att Riddarhuset utgör det forum, eller R. o. Ad. den domstol, som har att upptaga elt sådant mål och alt handlägga en angifvelse af denna natur.
Jag bestrider således Frih.
Cederström rättighet att här uppträda i egenskap af angifvare, och jag bestrider honom myndighet att åtala en så beskaffad brottslighet, ifall den verkligen hade ägt rum.
Jag har mig nemi. icke bekant, att Ur Frih:ti, under de trenne plenidagar han varit borta från riksdagen, blifvit beklädd med något åklagarekall, eller alt åt honom blifvit uppdragna Justitie-canceilerens embetsåligganden.
Likaledes känner jag icke, om Sladsfiseal Fredholins åligganden i tryckfrihetsmål blifvit Frih.
Cederström anförtrodda; men hvad jag bestämdt känner är det, att jag, såsom ledamot af R. o. Ad. och såsom medlem af R.
St:s Const.Utsk., ingalunda finner mig befogad att här ingå i den aldraringaste förklaiing i afseende på Frih.
Cederströms gjorda angifvelse och dess åsyftade åtal; emedan jag anser liela företaget vara af en sådan beskaffenhet, att åtlöje! troligen lärer vara det enda, som kan komma att drabba Hr Frihtns framställning.
Angifvelsen är i högsta måtto förnärmande mot de R.
Sits afdelningar, hvilka här af Frih.
Cederström blifvit rubricerade såsom handlande i den mest brottsliga syftning, hvilken inom samhället kan tänkas.
Cederström så kunde ställa till, att
Justilie-cancelleren kunde finna sig befogad att på Konungens och på Regeringens vägnar väcka åtalet och att i sådant hänseende begära R.
St:s begifvande att dess medlemmar ställdes under tilltal, hvilket måste föregå innan något åtal kan äga rum, så kunde möjligtvis den rolighet uppstå, att ett elier tvänne Stånd kunde lemna sitt bifall dertill, och att således möjligtvis R. o. Ad:s ledamöter, samt ledamöter af ett annat Stånd, blefvo ställde under tilltal, hvilket deremot de 2:ne andra Stånden i och för sina ledamöter helt och hållet bestridde.
Jag tager mig då friheten hemställa till R. o. Adis sunda omdöme, huruvida, under så beskaffade förhållanden, en framställning af denna natur kan anses annorlunda än såsom en af dessa bedröfliga tilldragelser, hvilka understundom kunna uppstå inom vår fyrdelning, då det obestridligen är hvar och en ledamots rättighet att häst honom godt synes tala om hvad han behagar.
Cederström har föreslagit R. o. Ad. att 384 Den 26 Maj. infordra Stats- och Const.Utskms prot.
Jag kan icke inse till hvad ändamål; men troligen skall det ske, för att i R. o. Ad:s plena undergå en revision och sedermera i följd af denna revision undergå vidare handläggning, möjligtvis för att efter Frih. Cederström.1; åklagareåsigter och juridiska begrepp från R. o. Ad:s plena remitteras lill lagligt åtal.
Det vöre verkligen alt sätta kronan på R. o. Adis förhandlingar, itali det vore tänkbart.
Att det varit länkbart lins Frih.
Cederström lärer icke vara tvifvel underkasladt, dä han kunnat Abanebringa ett sådant förslag; men att det kan komma att understödjas af R. o. Ad., derpå vågar jag högeligen tvifla, och begriper till och med icke huru en så beskaffad fråga som denna kan komma under öfverläggning.
Det tillhör äfven det orimliga i förhållandet.
Jag anser således icke någon framgång af Frih.
Cederslröms önskan vara möjlig, då jag icke förstår hvartill den skulle föranleda eller huru granskningen af dessa prot. skulle företagas, eller hvad som berättigar något
Stånd alt infordra så beska Hade prot.
Någon grund!ags-§ bör väl åtminstone åberopas till stöd för ett sådant yrkande, innan jag kan öfvertygas om möjligheten af en behandling, sådan den värde motionären föreslagit.
Äfven finner jag uti Frih.
Cederslröms förfarande ett ytterligare bevis på en särdeles grannlagenhet, då Hr Frih:;;, såsom varande den förnämste ledamoten uti den nu varande Riksrätten, öppet gifver allmänheten tillkänna sin åsigt öfver sjelfva saken.
Det har åtminstone hittills icke varit bruket hos domare att i förväg tillkännagifva sina åsigler lili frågor, sorn de kunna komma att handlägga.
Jag tager mig friheten åter upprepa, alt jag anser 111ig hvarken kunna eller böra ingå uti något försvar för de åtgärder, som af Frih.
Cederstöm blifvit klandrade, enär jag helt och hållet underkänner Hr Flihtns äklagarerätt.
Jag tror, alt det vore ett fel emot en 01 dentlig rättegångsordning; men jag är dock öfvertygad, att jag ganska väl skulle kunna fria 111ig och Const.ötskrs majoritet mot det tillmäle, som är gjordt i afseende på lemnadt bifall till tryckning af Gunst.Utsk:s prot.; men jag vill på intet vis i delta hänseende söka försvara Utsk;s oskuld emot Frih.
Cederströms beskyllning, utan tror både för Hr Frih:ns eget bästa och R. o. Ad:s värdighet lämpligast vara, att lägga Hr Frih.-ns förslag till handlingarna.
Huruvida de öfriga Stånden komma att åtnöja sig med tillvitelsen för afsigt att stifta oro bland Sveriges innebyggare, och huruvida de lika skonsamt komma att bedomina saken, det blir något, som man sedan får se, äfvensom Svenska allmänheten kommer att bedomina, huruvida Hr Frihtns framställning eller Utskrs förfarande mera kommer att leda lill split oell oenighet.
Jag öfverlemna!’ till Hr Frih. o. Landtm, att med Frill.
Cederströms anmälan förfara på sätt, som Hr Landtm:-, öfver tygel. se D en 28 Maj. 385 tygelse om det grundlagsenliga oell- rätta vid detta tillfälle dicterar.
Jag är i hufvudresultatet, men likväl icke i alla punkter, ense med den sista talaren.
Jag är en så stor vän af den enskilde riksdagsmannens yttranderätt, alt jag anser det icke böra betagas Frih.
Gederström, om han för godt finner, alt t. o. m. yrka det man i ett enda tag måtte afhugga luifvudena på alla Const. och StatsUlsktns ledamöter; men jag anser mig böra påstå, att Frih.
Gederström måtte gifva al sin framställning något sådant bestämdt syftemål, som gör den tillen verklig motion.
Uti det anförande, som den varde Frilen i förra plenum uppläste, finner jag ingenting annat vara hegardt, än all R. o. Ad. skulle infordra en hop prot. ifrån StatsUtsk., och i dag begär bemälde Frih., att R. o. Ad. ville infordra prot. ifrån Const.- Utsk.
Det synes visserligen som hade han med dessa prot:s infordrande någonting för afsigt, men denna afsigt är icke precist antydd.
Innan frågan kan ikläda sig naturen af att vara en allmän fråga, sorn kan blifva föremål för R. o. Ad:s pröfning och omröstning, är det nödvändigt att Frih.
Cederström säger hvad han vill slutligen göra med Statsoch Coust.Ulsktn.
För att finna sådant, erfordras icke alt R. o. Ad. skall, på grund af en blott antydning af hvad Frih.
Cederström kan vilja, infordra förenämnda prot., ty Frilen har sjelf tillgång att i dessa Ulsk. få fram hvad lian behagar, och han kan på de fynd, sorn han hittar vid undersökningen af dessa Utsk:ns förhandlingar, sedermera göra de framställningar, hvartill han finner sig föranlåten.
Visserligen skulle man kunna gissa till ett skäl, hvarför Frihm gjort ifrågavar. andragande, nemi. att få det dramatiska intresse, som R. o. Ad:s förhandlingar vid denna riksdag redan erbjuda, fuII— ständigadt genom en särskild elfect-piece, och jag nekar icke, att Hr Frihm då synes vara den rätta mannen.
I detta afseende kan det nemi. icke vara ur vägen att påminna om huruledes Frih.
Cederström varit omtänksam att vid föregående riksdagar framställa dylika efifect-scener, såsom t. ex. vid 1828—18J0 årens riksdag genom projectet, att all slags beskattning skulle utgå efter vissa proc. af bruttosumman af alla transactioner, och vid den sistför/lutna riksdagen att kronotitskylderne skulle lill statsverket få levereras in natura, så att de skattskyldige skulle lill statsverket, i stället för penningar, få inleverera grisar, får, ägg och dylikt.
Ku äro visserligen alltid tre ting goda, och det är derföre rätt artigt, att Hr Frihrn denna gäng behagat framkomma med någonting sådant som det hvaröfver nu delibereras; men han måste dock vara litet mera bestämd och säga rent ut, huruvida han yrkar åtal emot Coust.- och Stats 25 H. 49 386
Den 26 Maj. Utsk:n, enl. 110 $:n, samt sjelf framställa de handlingar, på grund af hvilka ett slikt åtal skulle kunna lillvägabringas.
Intilldess måste jag förena mig med Gr.
Anckarsvärd, så mycket hellre sorn saken tyckes kunna bedömmas i någon analogi efter allmänna lagens föreskrift, der Rättegångsbalken innehåller, att stämning skall uttrycka hvad käranden yrkar.
Cederström i ett föregående plenum härstädes gjorde sin skarpa angifvelse emot Const.- och StalsUtskm, förklarade jag min enskilda öfvertygelse varaden, att, enligt 5o §:n Riksd.Ordn., samma angifvelse låg utom gränsen för ett Stånds förhandlingar.