Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om det nu inträffade, att den lagtillämpning, som på detta sätt blifvit stadgad, icke gillades af R.
St. eller af K. M., och att K. M. i anledn. deraf gjorde propos. till R.
St. om ändring eller förklaring af det ifråga var. lagbudet, eller om enskild motionär väckte en sådan fråga, hvarigenom en annan laglillämpning skulle komma att äga rum, än den som Högsta Domstolen ansåg vara den rätta; så vore två händelser möjliga, nemi. att R.
St. antingen godkände eller afslogo förslaget derom.
Nu förutsatte jag, att 2 Stånd i en sådan fråga stannade emot 2.
Då blir det icke någon ny lag utaf, utan då förfaller frågan.
Domstolens ledamöter fortsätta dä troligen att tillämpa lagen på samma sätt som förut, och äfven andra domstolar fortfara att tillämpa lagen efter en åsigt, hvars ogillande likväl blifvit ifrågasatt antingen genom en K. propos. eller genom enskild motionärs förslag.
Någon förändring åstadkommes således icke uti deras sätt att tillämpa lagen, utan resultatet blir detsamma, som det var innan fråga om förändringen väcktes. Hr Printzenskjöld:
Jag anhåller om benägen ursäkt för det jag ännu vågar taga R. o.
Ad:s lid i anspråk.
Saken är af den vigt, att den väl tål att discuteras, och jag anser mig pligtig att upptaga några af de anmärkn:r, som här blifvit framställda.
Här har blifvit sagdt, att det vore ett gyckel med de monarkiska institutionerna, om en sådan förändring gjordes, att K.
M. skulle äga rätt att allena, efter Högsta
Domstolens hörande, emellan riksdagarne utfärda lagförklaringar, dem R.
St. sedan skulle kunna ogilla.
Jag ber i anledn. deraf få erinra, att härigenom annat förhållande icke uppkommer, än att den andra statsmakten tillintetgör verkan af ett så beskaffadt K. beslut, likaväl som den äger en sådan makt i fråga om de K. propos:r ronde lagförklaringar, som till R.
Man har vidare här yttrat, att K.
M. 3:ne gånger tillförene skulle hafva lill R.
St. framställt samma propos., som föranledt Const.Utsk:s förslag.
Jag tror denna uppgift icke vara med verklig - Don 21 September f. m. 369 ligheten öfverensstämmande.
Jag har varit ledamot af della Stånd sedan 1823 års riksdag, men jag kan icke påminna mig, att någonsin fråga om upphörande af grundlagens stadgande i denna del varit väckt.
Väl minnes jag, att vid 1828 och 1S29 årens riksdag fråga förevar om upphörande af K.
M:s 2:ne röster i Högsta Domstolen, men icke om den som nu är under öfverläggning.
En värd talare har yttrat, att Högsta
Domstolen icke skulle få göra annat än meddela lagförklaringar, i händelse stadgandet skulle i grundlagen komma att qvarstå.
Om den värde talaren dermed afser, att Högsta
Domstolen meddelar lagförklaringar genom de domar, som dagligen utfärdas, sä är jag med honom ense, enär en domstol väl aldrig kan meddela en dom, utan att den innebär tolkning af ett lagbud efter domstolens åsigt; men uti den fråga, som här afhandlas, har erfarenheten visat, alt Högsta
Domstolen varit ganska sparsam med sina förklaringar, och att den sannerligen icke har dagligen dermed sig sysselsatt.
Hvad samma talare anfört derom, alt de som velat bibehålla det gamla stadgandet sådant det är, icke hafva fästat uppmärksamhet dervid, alt Högsta
Domstolen nu under Konungens namnstämpel utfärdar sina förklaringar, så får jag fästa hans uppmärksamhet derpå, alt sådant lätt kan ändras, om genom en i grundlagsenlig ordning tillvägabragt förändring det blir Konungens rättighet, men icke Högsta Domstolens, att lagförklaringar utfärda, och ett förhållande, som under 34 år ägt rum, synes mig kunna till nästa riksdag fortfara såvida nuvar.
Const.Utsk., om lagen blir oförändrad! bibehållen, skulle finna för godt att till R.
St inkomma med ett lagförslag, som åsyftar att häfva denna inconseqvens, hvilken då ganska lätt kan undaurödjas.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framställde H.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, propos. till antagande af ifrågavar. förslag; och blef denna propos. med ja och nej besvarad, hvarjemte Frih. Cederström, Jaeob, begärde votering.
Upplästes till justering och godkändes följande förslag till volenspropos :
Den som antager det i 1 punkten af Const.Utsk:s mern.
N:o 4 anmälda, sedan sista riksdag hvilande grundlagsändringsförslag, ang:de upphäfvande af hvad nu stadgadt är om lagförklaringars utfärdande af Högsta Domstolen, voterar jar den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, blifver berörde förslag af R. o. Ad. förkastadt.
Efter voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 134.
Upplästes och remitterades till StatsUtsk. K. M:s nedannämn2 H. 47 -370 Den 21 September e. m. da, denna dag ankomna nåd. propos. och skrifvclser till 11.
St. af d.
IG dennes: ]:o Nåd. propos. om ett ytterligare anslag af 4000 r:dr årligen till understöd för rust- och rotehållare i Jemtland; 2:0 Nåd. skrifvelse, ang:de förslag lill ny inqvarteringsordning för Stockholms stad samt andra i sammanhang dermed förekomna frågor; samt 3:o Nåd. skrifvelse, ang:de inqvarteringen i de Skånska släderne samt i Götheborg. II.
Ii. o. Ad. åtskildes kl. 2 e. m.
Fortsattes pröfningen af de uti Const.Ulsk:s d. 14 och IS dennes på bordet lagda mern.
N:o 4 uppgifna, sedan sisla riksdag hvilande förslag till grundlagsändringar.
M:s nåd. propos., rör:de Konungens rätt att, efter riksdags slut, antaga eller ogilla lagförslag, dem R.
St. under riksdagen öfvcrlemnat.
It e g e r in gsforme n. § 87. R.
St. äga — — — afhöra
Kan Konungen icke förr, än R.
St. åtskiljas, fatta och meddela Sitt beslut, vare
Han oförhindrad att före nästföljande riksdags öppnande förslaget ordagrant bifalla och allmän kungörelse derom utfärda.
Sker det ej, anses förslaget hafva förfallit, och Konungen underrätte då R.
St. vid deras nästa sammankomst om de skäl, sorn hindrat förslagets antagande.
Finner Konungen godt någon — stadgadt varit.
Förslaget i denna punkt blef af R. o. Ad. antaget. 3:dje punkten.
Förslag, ang:de det antal ledamöter, som i Statsrådet mäste öfvervara föredragande och afgörande af olika slags mål.
Regering sfor men. } 8‘ Ej må Konungen fatta något beslut i mål, hvaröfver Stats - Den 21 September e. m. 37 i rådet höras bur, derest icke minst tre af Statsråden, utom vederbörande Föredragande, iillstädes äro.
Minst sex af Statsrådets ledamöter böra, utom Föredragande, öfvervara alla mål af synnerlig vigt och omfattning, hvilka i Statsrådet förekomma.
Sådane äro:
Frågor om It.
St:s framställningar och önskningar ; frågor och förslag om stiftande, ändring eller upphäfva nde af sadan lag, som S~j § omtalar; om nya allmänna författningars vidtagande; om upphäfvande eller förändring af de förut gällande; om nya allmänna inrättningar uti särskilda Styrelsens grenar, med flere af dylik beskaffenhet.
Statsråd, som, enligt 3g, 4°> 4' e^er 42 §§ < Styrelsen förer, må ej fatta något beslut, der icke minst sex af Statsrådets ledamöter, utom vederbörande Föredragande, när äro.
Vill Konungen, på sätt 81 § stadgar, besluta om förslag till stiftande, ändring eller upphäfvande af grundlag, eller vill
Kan börja krig eller sluta fred, lyfta någon af de i 63 § omförmälda summor, eller företaga sådan resa, som 3g § säger, mä det beslut ej fattas, utan alle tio ledamöterne af Statsrådet, der de icke laga förfall äga, när äro och sig yttra ; börande, i ingen händelse, sådant beslut fattas, der icke minst sex Statsråd, utom vederbörande Föredragande, tillstädes äro.
Sä vidt sist omförmälda mål kunna förekomma i Statsråd, som med Konungslig makt styr, vare för besluts fattande lag, som sist sagd är.
Öfver alla mål, hvilka i Statsrådet förekomma, böra föredragningslistor förut vara Statsrådets tillstädesvarande ledamöter meddelade. § 13.
Vill Konungen börja krig eller sluta fred, framställe för Statsrådet de skäl och omständigheter, som härvid till öfvervägande förekomma, samt äske deröfver af Statsrådets ledamöter deras yttranden, hvilka de skola, hvar för sig, med den ansvarighet, 107 § bestämmer, till prot. afgifva.
Konungen äge derefter makt alt fatta och utföra det beslut, som Han för riket nyttigast linner. § 39.
Vill Konungen — — — — — meddele Han Statsrådet denna Sin föresats — — — — — § 42.
Skulle den olycka lima — — — — Regeringen tillträdt. § 43.
Går Konungen i fält — — — — föreskrifver.
Föredragningen inför Konungen af de mål, som Ilan då sjelf afgör, och som äro af den beskaffenhet, att Statsrådet öfver dem höras bör, fördele Konungen så, sorn Honom godt synes, emellan de fyra Statsråd, hvilka enligt 8 § minst skola närvara; kunnande intet sådant mål, utan i sammanhang med den tillförordnande Styrelsens deröfver afgifna yttrande, föredragas.
I fall, hvarom denna § stadgar, mä de ledamöter af Statsrådet, 372 Den 21 September e. m. hvilka inför Konungen, och de, hvilka i den tillfördnade Styrelsen sig öfver vigtigare mål yttrat, sammanräknas till fyllande af det antal, hvars närvaro i Statsrådet 6‘ § för sådant måls afgörande förcskrifver. § <53.
Dessutom böra, för oförutsedda händelser — — — — — och angelägna ändamål, tinner den vara oundvikligen nödig, den andra, att, vid infallande krig, af Konungen lyftas, sedan Han II.
St. sammankallat. — — — — utbetalas, än riksdagskallelsen blifvit i hufvudstadens kyrkor vederbörligen kungjord. § 81.
Denna Reg.F. — — — — sitt bifall dertill gifva.
Konungen meddele II.
St. å Rikssalen Sitt samtycke, eller ock de orsaker, för hvilka Han icke samtycker till deras åstundan.
Vill Konungen hos R.
St. föreslå någon ändring i grundlagarne, öfverlemne lian Sin propos., jemte Statsrådets tankar deröfver, lill R.
St. — — — — — sammanstämmande beslut.
Det är egentligen 2:ne förändringar i denna punkt, dem jag ber att fä underställa R. o. Ad:s pröfning.
Den första angår stadgandet: ”Statsrådets samtlige ledamöter, der de icke laga förfall äga, skola öfvervara alla mål af synnerlig vigt” etc., hvaruti man föreslagit den förändring, alt ”minst sex af Statsrådets ledamöter” böra öfvervara sådana mål.
Förslaget innehåller också, alt en inskränkning af Stalsrådsledamöternes antal skulle fä äga rum för vissa fall.
Hvad menas med synnerlig vigt?
Månne ej viglen afen sak beror ofta nog af hvarje särskild individs olika uppfattning deraf?
Efter mitt förmenande böra Statsrådets alla ledamöter vara närvar, vid sådana frågors afgörande, såvidt icke laga förfall derifrån hindrar och del nuvar. stadgandet följaktligen bibehållas.
Skulle delta åter medföra svårigheter, synes mig som hade man skäl att vänta det framställningen i detta hänseende kommit ifrån ett annat håll, nemi. frän Konungen.
Den andra förändringen i § innehåller ett närmare bestämmande af orden ”synnerlig vigt”, hvarmed skall förstås frågor om R.
St:s framställningar och önskningar.
Man måste säga, att dessa önskningar och framställningar visserligen icke alla äro af synnerlig vigt, hvilket bäst synes om man i riksdagsbesluten genomläser förteckningen å de mål, som i önskningsväg underställas K. M. — För min del får jag säga, att inga förändringar i denna § påkallas, hvarföre jag afstyrker förslagets antagande.
Landtm, framställde propos. till antagande af ifrägavar. förslag.
I anledn. deraf blef propos. lill förslagets förkastande framställd, och sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja, blandade med nej, förklarade 11.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, alt ja dervid varit öfvervägande.
Den 21 September e. m. 373 4-.ile punkten.
Förslag an g: de ansvarighet för Statsrädsledamöter, sorn Riksstyrelsen föra.
Regeringsformen. § 39.
Vill Konungen — — — — befatte
Sig ej med rikets styrelse eller med den Konungsliga maktens utöfning, så länge Han —■ — — — Konungens frånvaro, Styrelsen i Hans namn, med all den makt, som denna Reg.F. Konungen tillägger, och under de särskilda ledamöternas ansvarighet för rådslag och contrasignation, på sätt 38, 106 och io~j §§ stadga; dock må Statsrådet icke Adligt stånd, eller Friherrlig eller Greflig värdighet eller Riddarordnar tilldela; äfvensom alla lediga sysslor endast tills vidare kunna förvaltas af dem, som Statsrådet dertill förordnar. § 40.
Blifver Konungen så sjuk, att lian icke regeringsärendena vårdar, före Statsrådet styrelsen, på det sätt, som i föregående § bestämmes. § 41.
Konungen vare myndig vid fyllda aderton år.
Dör Konungen innan Thronföljaren denna ålder uppnått, föres styrelsen af Statsrådet, pä sätt 3g § stadgar, intilldess R.
St. sammankommit.
, och den förmyndarestyrelse, R.
St. förordna, Regeringen tilllrädt. § 42.
Skulle den olycka tima, att hela Konungahuset, inom hvilket arfsrätten till riket räknas, på manliga sidan utginge, dä före äfven Statsrådet Styrelsen, på sätt 3g § säger, intilldess R.
St. sammankommit och ett nytt Konungahus utkorat samt den valde Konungen — — — — § 43. lia perioden.
Går Konungen i fält, — — — — särskildt nämner, att föra Styrelsen i de mål, Konungen föreskrifver; hvarvid Statsrådets ledamöter vare underkastade det ansvar, som 38, 106 och io~j §§ stadga. § 91.
I den händelse, att Konungen — — — — hvilken de nyttigast linna.
Hr F alira:us, Olof Immanuel:
Uti den nu upplästa punkten förekommer under 39 § ett ord, som, om förslaget godkändes, skulle, efter hvad jag befarar, medföra oöfvervinnerliga svårigheter i verkställigheten och dessutom synes utan bestämd afsigt hafva influtit; det är ordet ”contrasignation.” Denna 39 § i Reg.- F. afser de fall, då Statsrådets ledamöter, under Konungens frånvaro ur riket, utöfva Styrelsen i dess helhet, med Konungslig makt och myndighet.
Det är klart, att under tillvaron af en sådan Regering Statsrådets samtlige ledamöter skola i Konungens ställe underskrifva de beslut, som i Konungens namn utfärdas.
Då meningen icke lärer kunna vara, att en Statsrådsledamot skall ansva - 374 Den 21 September e. m. ra för en contrasignation, som verkställes af någon, som icke är Statsrådsledamot, så måste af ordställningen den slutsats böra dragas, att, jemte underskriften såsom beslutande, han på samma gång i föredragande egenskap skall contrasignera beslutet.
Jag inser icke någon rimlig eller antaglig form för en sådan handling och känner icke eller någon förebild dertill från andra styrelseorganisationer.
Att ordet kommit alt inflyta utan bestämd afsigt, tror jag mig böra antaga, derföre att hos R.
St. gjort sig gällande en åsigt, deremot alldeles stridande, i en fråga af likartad beskaffenhet.
Det är bekant, att R.
St. vid sista riksdag beslöto en förändring i 43 § Reg.F., ang:de huru med riksstyrelsen förfaras skall då Konungen går i fält, eller reser till aflägsnare inrikes orter.
Vid granskning af riksdagsprot. för 1834 och 1835 årens riksdag inhemtas, att Const.Utsk., vid afgifvande af förslaget lill ifrågavar. grundlagsändring, jemväl tillstyrkt ett tillägg till den åberopade §, för bestämmande deraf, alt ledamot af Regeringen skulle under tiden frånträda sin befattning som föredragande.
Detta tillägg blef af alla 4 RiksStm godkändt och antaget, ehuru detsamma, genom missförstånd eller någon annan orsak, som det vore utan ändamål att här utreda, icke kom att i riksdagsbeslutet inflyta.
Det torde emedlertid vara gifvet, att R.
St., vid samma riksdag som de fattat ett sådant beslut, icke med afsigt velat i statsförfattningen inlägga en häremot så stridande mening, som ordet contrasignation i 39 § skulle förutsätta.
Dä förslaget afser, att mera uttryckligt i grundlagen bestämma Statsrådets ansvarighet för vissa fall, sä skulle måhända grannlagenheten hafva förbjudit mig att söka motverka antagandet deraf, så vidt derigenom någon vinst i sak uppstode; men bestämmelser om Statsrådets ansvarighet för ifrågavar. fall saknas icke.
De igenfinnas i ansvarighetslagen för Statsrådets ledamöter.
Const.Utsk. har uti dess i ämnet afgifne memorial äfven antydt detta, med förklarande, alt vinsten egentligen vore formel, eller att i grundlagen bestämdt återfinna en hänvisning till ansvarsbestämmelserne.
Men dä denna formella vinst icke kan uppväga de olägenheter, som förslagets antagande skulle föranleda, anser jag mig böra rösta emot antagandet deraf. llr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold:
I den föreslagna redactionen lill 39 §, äfvensom lill 91 § af grundlagen, har Const.- Ulsk. beträffande den förra eller 39 § underlåtit alt citera den 91 §, och i denna sednare uteslutit citation af den 39 §.
Denna § bestämmer, som kändt är, att Konungen under utrikes resor upphörer att regera.
Den 91 § åter bestämmer, att då Konungen, på sätt som i 39 § säges, utrikes reser och uteblifver öfver 12 månader, så sammanträda Ständerna, som kunna möjligen t. o. m. välja en ny Konung.
När nu citationen uti 91 § af den 39 § fullkomnas, så följer deraf helt enkelt, att då Konungen uteblifver från riket öfver 12 månader, af hvad orsak som helst, således äfven i den händelse som 43 § omtalar, nemi. att Konungen går i fält på utrikes botten, så skola också Ständerna äfven dä sammanträda och möjligen kunna utse ny Konung.
Jag er - Den 21 September e. m. 375 känner, att jag icke förstår anledn. till en så obetydlig och i sig sjelf likgilllig förändring, som uteslutning af en citat af en § utur den andra, och jag vill ingalunda säga, att någon sådan mening, som jag nu framställt, ligger derunder, men följden deraf hlifver ovillkorligen den, såvida man med utrikes resa, nödvändigt äfven kan förstå att resa till armeen.
Jag afstyrker således förslaget.
Då säkerligen många förändringar äro att förvänta såsom föranledda af den utaf Konungen nedsatta comité'' lill de unionella förhållandenas närmare utveckling i framtiden emellan Sverige och brödrariket, hemställer jag, att de ifrågavar. §§ nu så länge måtte oförändrade bibehållas, samt att följaktligen förslagen till desammas förändrande mätte förfalla.
Förslaget i 4 punkten blef af R. o. Ad. förkastadt.
5:te punkten.
Förslag till stadgande i afseende pä Styrelsen under Konungens vistelse i Norrige.
Regering sformen. § 39.
Vill Konungen utom Sverige och Norrige resa, meddele — — — — sä länge han utom sina riken vistas, utan före Statsrådet — — — — § 43.
Går Konungen i fält, eller till aflägsnare inrikes orter eller >till Konungariket Norrige reser, förordne —- — — — Förslaget i denna punkt blef af R. o. Ad. antaget.
Förslag om ett tillägg i Reg.F:s 4-1 §< f"r beredande af öfverensstämmelse emellan denna samt 35 och 99 §§■ Regeringsformen. § 47. Rikets Hofrätten — — och laga stadgar dömma ; Ri kets Collegier, eller, i dessas ställe, inrättade verk, landtregeringen — — — — behandlas.
Om den ifrågavar. förändringen antoges, så komme 47 § alt lyda sålunda: ”Rikets Hofrätten och alla andra domstolar skola efter lag och laga stadgar dömma; Rikets Collegier, eller, i dessas ställe inrättade verk, landtregeringen tillika med alla andra verk, samt” etc.
Enhvar lärer finna, att det är ett onödigt öfverflöd af ”verk,” som i denna § blifvit infördt.
Det gör icke § tydligare, men framställer en redaction, hvarvid man näppeligen kan underlåta alt draga på munnen.
Jag hemställer att förslaget måtte förkastas.
Det ifrågavar. förslaget blef af R. o. Ad. förkastadt. 7:de punkten.
Förslag, ang:de riksdags återkomst hvart tredje år.
376 Den 21 September e. m. Regeringsformen. § 41). R.
Skola, i kraft af denna grundlag, hvart tredje år sammankomma.
Uti hvarje riksdagsbeslut — — — — kalla.
Riksdagsordningen. § 2. R.
St. skola, i kraft af rikets antagna Reg.F., hvart tredje år sammankomma.
Så länge vårt nuvar. representationssätt äger bestånd, anser jag icke nyttigt, att riksdagarna nödvändigt skola påkomma tätare än hittills.
Sådant hindrar icke Konungen att oftare sammankalla Ständerna, om han finnér det behötligt.
Men det är tvånget, nödvändigheten för Ständerne att oftare än hvart 5 år sammanträda, som jag bestrider.
Så snart en riksdag öppnas, så följer det af sakens natur, alt Styrelsens gång och vården af samhällets angelägenheter i alla statsförvaltningens grenar mer eller mindre förlamas.
Som jag haft den nåden att vara Konungens rådgifvare under en riksdag, sä vet jag af egen erfarenhet, alt Konungens rådgifvare under riksdagärne sällan eller aldrig fä tid alt genomgå vidlyftigare mål.
De måste inskränka sig till de löpande förrättningarnes skötande, emedan deras tid, delad mellan de omsorger sorn riksdagen medförer, och Statsrådsembetets egentliga åligganden, icke medgifver att behandla ärendena med den kraft eller den uthållighet som eljest.
På samma sätt förhåller det sig med underordnade embetsverk; oftast äro cheferne, flere af råden i rikets collegier och hofrätten medlemmar af Riddarhuset.
Någon gång äro rådén secreterare i Utsk:n, och underordnade tjenstemän anställde vid Stånds- eller Ulsk:s-cancellierne.
Collegiers och andra verks embetsman blifva dessutom icke sällan sysselsatta med upplysningars meddelande, än ål Regeringen än ät Utsk:n och än åt riksdagsmän, som derom anhålla, eller begära tillgång att lösa handlingar.
Icke eller der hinner man under tiden göra mer än hvad de löpande förrättningarne bestämdt kräfva; det öfriga blifver uppskjutet eller ogjordt.
Månne förhållandet i landsorten är bättre?
Nej; landshöfdiugarne, biskoparne och regementscheferne äro frånvarande; flere lagmän och häradshöfdingar likaså.
Naturligtvis den, som chefers frånvaro alltid mäste medföra — långsamhet och tvekan, eller med ett ord vanmakt i ärendenas handläggning.
Hvad jiäringarne särskildt beträffar, är förhållandet ungefär detsamma.
Åtskilliga af våra inhemska tillverkningars bestånd och förkofran bero af tulltaxan.
Om dessa näringsidkare veta, att de åtminstone hafva 5 år på sig, hvarunder de kunna bedrifva sina näringar efter de grunder, sorn den gällande tulltaxan lagt, så kan ändå något uträttas.
Aro de deremot i ovisshet, huru länge den varar, och skall den icke kunna påräknas såsom bestående längre än 3 år, så mäste naturligtvis deras verksamhet blifva svagare, i samma mån som deras hopp derom att näringarne skola löna sig är Den 21 September e. m. 377 är ringare, och verksamheten således förlamas eller förminskas.
För dem, som betala riksdagsmännens arfvode, blir det dyrt att hvart 3 år nödgas förnya dessa utgifter.
Det faller sig redan ganska tungt, särdeles för kyrkoherdarue, att erlägga denna utgift, dä riksdagarne blott inträffa hvart 5 år; än tyngre blefve det om de påkomme hvart 3
Hvad riksdagarne kosta de ledamöter af R. o. Ad., hvilka icke äro bosatte i hufvudstaden, det veten J bäst sjelfve, mine Hrr.
Skulle dessa utgifter nödvändigt förnyas hvart 3 år; så blefve kostnaden naturligtvis större än han för närvar. är; och månne väl med all denna kostnad, med all denna förlust af tid och arbete, någonting sä väsendtligt vinnes?
Månne motionerna och arbetena blifva inskränktare?
Vi se, alt man för hvarje riksdag under den sednare tiden åsyftar alt, sä till sågandes, skapa ett nytt Sverige; allting skall omgöras.
Afven vid denna riksdag, dä vi pä förhand vetat, att stora anledningar förefunnos, det riksdagen skulle afslutas lill Jul, eller sednast lill Januari månads utgång, har motionernes antal icke varit mindre än eljest vid de ordinarie riksmötena.
De sägas uppgå till 600 eller 800.
Inträffar nu samma förhållande då riksdagarne infalla hvart 3:dje, sä blir följden antingen den, att man mäste åtskiljas innan ärendena äro tillräckligt beredda och fulländade, eller ock att riksdagarne komma alt räcka lika länge, som när de inträffade blott hvart 5 år.
Antager man, alt riksdag infaller hvart 3 år och fortfar 1| år, hvilket vanligen plägar vara händelsen, då han icke i förtid upplöses, så har man endast lt år att hvila ut, efter att hafva vistats 1^ år vid riksdagen.
Jag fruktar, att detta blir nog mycket arbete och kostnad för nog ringa påföljd.
Man har tillförene hos oss under tvedrägtstiderna sett, att 3-äriga riksdagar alldeles icke medförde det gagn, sorn deraf påräknades.
Under tider då mycken söndring i sinnena äger rum, plägar denna icke förminskas deraf, att man är olla och länge tillsammans.
Vära häfder visa motsatsen.
Deremot föreställer jag mig, alt ju längre lid man har för att lugna sig, ju bättre är det, med desto mindre förut fattade meningar träder man äter tillsammans.
Jag afstyrker antagande af detta förslag, så länge icke ett nytt, mera förenkladt representationssätt blifvit infördt.
Jag är för min del af alldeles motsatt mening med den siste värde talaren och skall något granska hans argumentation, för att söka ådagalägga, att densamma, efter min förmening, är oriktig.
Hans första skäl var, att under riksdagarne förlamas Styrelsen, och att embetsmännen såväl här som i landsorten derunder äro ifrån embelsverken frånvar., hvilket åter hade en menlig inverkan på ärendenas gång och behandling.