Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag gör det icke för att sjelf gå öfver gränsen af dagens öfverläggnipgsämne, ulan endast för att ytterligare ådagalägga eller framdraga svagheten af de argumenter, som anföras af dem, hvilka bestrida juryns lämplighet såsom domstol i tryckfrihetsmål.
Boye har sagt, alt den utvidgning af tryckfriheten, som allm. opinionen tyckes önska, vore endast alt ”gifva mera vigt åt t i d n i n g s i n t e r esset.
” Jag har icke samma åsigt af tryckfrihetens begagnande som denne värde talare.
Jag anser tryckfriheten icke vara ämnad endast att tillfredsställa några få enskilda interessen, utan till ett värn för vårt constitutioneila statsskick; och såsom sådan måste jag anse den vara förenad med hela nationens interesse.
En annan värd ledamot har yttrat, att man ”drifver tidningsskrifveri och behandlar tryckfriheten såsom en näring.”
Då Hr Lagerhjelm hyser denna åsigt, har det icke förundrat mig att höra honom yrka införselsförbud på denna vara; men jag skulle tro, att tryckfriheten bättre skyddades, om man lemuade den en friare verkningskrets, än den nu ager.
Boye har ytterligare framdragit till jemnförelse den så mycket omtalade frihetstiden.
Han har gjort det för att ådaga - 35a Dea 18 December e. m. lägga, att det vore bättre att dömas af domare än af jurymän, oell han har, jemte anförande af exempel från frihetstiden, velat förespegla oss återkomsten af en sådan tid.
Hr Frih. har vidare frågat, om vi skulle vara mera belåtna med att dumas af jury, sammansatt af Hattar och Mössor, som dömde ur partiåsigter.
Jag tror, att det icke erfordras någon särdeles utveckling för att linna svagheten af Hr Frih:s anförda skäl; ty jag vädjar till Hr Frihts egen kännedom om lagskipningsbestyret i vårt land, om det icke nu finnes domare, som man med skäl kunde kalla ”mössor,” fastän af ett annat slag än de under frihetstiden?
Boye bar tackat Constit.Utsk. för det Utsk. haft ”mod” framhärda i de satser, Utsk. hittills drifvit; och detta förundrar mig icke från Hr Frih., då Hr Frih. sjelf i dag haft ”mod” aft fästa vår uppmärksamhet på hvad Hr Frih. gjort för fäderneslandet.
Hvad sjelfva formfrågan beträffar, har jag trott mig finna, att man här icke antydt den åsigt af de grundlagsparagrapher, sorn nu äro i fråga, hvilken jag anser såsom grunden för allt omdöme i detta fall.
Om jag misstagit mig, så undgår jag säkerligen icke en tillrättavisning, och jag skulle önska mig en utveckling af min åsigt från motsatta sidan.
Om man ser på andan af de med hvarandra jemnförliga grundlagsparagrapher, skall roan finna, att ag 5 Riksd.Ordn. innehåller föreskrifter för Constit.Utsk. såsom Utsk.; att 8i § Reg.F. innehåller föreskrifter rörrde grundlagsändringarmed hänseende till Stånden såsom Stats-» magt; men att 56 § Pieg.F. föreskrifver grundlagsfrågors behandlingssätt af Stånden såsom Riksstånd. 8i § Reg F. och 2g § Riksd.Ordn. afse således endast färdiga förslag, då deremot 56 § Reg.F. endast åsyftar tillvägabringandet af sådana färdiga förslag.
Om man således utgår från den åsigt, som jag tror vara den rätta, och ser till andan af dessa §:r, blir förhållandet sådant, alt det första menior., Constit.- Utsk. afger till ett grundlagsändringsförslag, icke är annat än ett förslag till det förslag, som skall bordläggas.
Efter att hafva angifvit denna grundsats, torde jag icke behöfva uppehålla mig vid tillämpningen af densamma, emedan det synes mig klart, att Stånden äga rättighet alt göra hvilka anmärkntr som helst mot ett förslag till grundlagsändring, då detta förslag första gången föredrages, såvida icke anmärkntna gå öfver gränsen af det ämne, sorn sjelfva förslaget innehåller.
Det nu förevar, memor. skiljer sig så lill vida från de många Constit.Utskrs memor., sorn redan blifvit återremitterade, att Constit.Utsk. i det förra betänk., af hvars återremitterande det närvar, blifvit en följd, bestämdt uttalat vissa vilkor, som icke fästades vid de andra förslagen, utan forst under discussionen framkommo.
Saken blir dock densamma, ty jag finnér icke, att en olaglighet blir mindre olaglig derföre, att man på förhand förbehåller
Den 18 December e. m. 353 sig att få handla olagligt.
Jag vill dessutom fasta Conslit.- TJtsk:s ledamöters uppmärksamhet derpå, att de sjelfva afvikit från den princip, de försvara.
Uti förslaget till isolerade grundlagsändringar, åsyfta lide riksdagsärendernas skyndsammare gång, har nemi.
Gonstit.Utsk. uti sitt sednare menior. förklarat, att det frångått sitt första förslag på grund af inom Stånden gjorda anmärkntr, som innefattat afslag eller ogillande af förslaget.
Om Utsk. icke anser detta memor. ensamt böra behandlas olika med de öfriga, skulle jag tro, att Utsk. här hade samma skäl att frångå sin tanke, som det hade skäl att frångå sin ide' i fråga om det andra.
Hvad skulle väl följden blifva, om man skulle godkänna det sätt, hvarpå Gonstit.Utsk. nu vill tolka dessa grundlagsstadganden ?
Om man ville föreställa sig, att Constit.
Utsk. (och hvad kan man icke vänta sig af detsamma?) icke ville lyssna till något enda behof af grundlagsförändring, men likväl icke inför Representationen ville synas såsom så beskaffadt, skulle det blott behöfva i hvarje förslag, som det inlemnade till Stånden, sammanpara a:ne alldeles heterogena ämnen, hvarigenom det bléfve nödvändigt förStånden, om förslaget äfven bifölls vid ena riksdagen, att afslå det vid den andra, emedan Utsk. fästat det ena oantagliga mom. såsom vilkor för det andra, som kunde vara nyttigt och antagligt.
Jag tillhör naturligtvis dem, som yrka återremiss af memor. med föreläggande för Constit.- Utsk. att skrida till sammanjemnkning af de olika anmärkn:r, sora längesedan blifvit från Stånden till Utsk. remitterade.
Här har val blifvit på förhand yttradt af flera ledamöter, att om Constit.Utsk. nu icke skulle ställa sig denna föreskrift till efterrättelse, utan vidblifva sin fixa ide', man inom Stånden kunde skrida till uppgörande af voter:spropos:r.
Denna åsigt har delats af Hr Dalman, Gr.
Horn och Hr Cederschjöld.
Jag kan likväl icke neka, att, ehuru jag lika varmt som dessa
Hrr önskar att få denna fråga i sådant skick, att den kunde bifallas vid nästa riksdag, jag likväl icke blott hyser betänkligheter vid att begå en olaglighet för att bringa Constit.Utskts begångna olagligheter uti lagligt skick, utan äfven bestämdt föresatt mig att icke gå en hårsmån utöfver hvad grundlagen stadgar.
När jag ser, hvad grundlagen stadgar i detta fall, och när den icke gifven oss rättighet till en sådan sammanjemnkning inom Stånden, utan tvärtom föreskrifver sättet, huru sammanjemnkningarna skola ske, tror jag, att vi icke handla försvarligt eller ens varligt, om vi af en varmare känsla låta hänföra oss att begå en olaglighet derföre, att en delegation tillåtit sig begå en sådan.
Af samma beskaffenhet tror jag frågan vara om väljande af nya ledamöter i Constit.- Utsk.; men på samma gång jag skulle motsätta mig en sådan åtgärd, örn den kommit i fråga, kan jag likväl icke lilliy H. 45 354 Den iS December e. m. derlåta att yttra den förhoppning jag hyser, att de Constit.- Utskrs ledamöter, som försvara de åsigter, hvilka inom Utsk. gjort sig gällande, och sorn derföre blifvit klandrade, sjelfmant skola lemna rum för ledamöter, sorn bättre uppfatta grundlagens anda och mening och förstå att skaffa sig sitt Stånds och Nationens gillande till sina åtgärder.
Man har här från andra sidan klagat deröfver, att man fällt hårda ord och uttryck mot Constit.TJtskls ledamöter.
Jag medgifver, alt äfven jag tvckf, att ett och annat uttryck varit för starkt och att af Hr
Dalman på f. m. fälldes yttranden, som jag icke velat fälla; men jag tror, alt å andra sidan utgjutelse]' ägt rum, som kunna qvitta med de förra, och jag hänvisar i ena fallet till en tirad af Hr Lagerhjelm, hvilken jag tyckte vara skriftligen uppsatt, deri han utvecklade sina åsigter om tendensen af den liberala andan, och hvari före Lomm o uttryck, dem jag icke nu bestämdt minnes, men hvilka voro ganska hårda och orättvisa.
Men hvad dessa hårda uttryck beträffar, tror jag, att då Constit.
Utsk. gått ända till ytterlighet i sin envishet, och här icke är fråga örn någonting mindre än vårt constitutionella statsskicks säkraste palladium, att man får förlåta, om anmärkningarna stundom antaga en bjertare färg, och om ett eller annat uttryck skulle falla sig något hårdare, än händelsen är under öfverläggning om andra, mindre interessegifvande ämnen.
Det är i allmänhet obehagligt att i ämnen, af den vigt som detta, höra ledamöter fördöma hvarandras meningar; men ännu mera är det förhållandet, när grundlagens föreskrifter, hvarpå omdömet skall grunda sig, äro otydliga, till och med stridande mot hvarandra, och när de personer, som äro i fråga, hade förtjent ett helt annat bemötande.
Innan jag ännu hade rösträttighet i detta Stånd, men var dess tjensteman, och innan de flesta af dem, sorn nu framställa åsigter, motsatta Frih. Cederströms och Hr Lagerhjelms, ägde yttranderätt på detta rum, hade dessa ledamöter försvarat tryckfriheten , då hon verkligen var i fara.
Man borde med tacksamhet ihågkomma det och, ehuru olika mening man kan hysa med dessa
Hrr om en eller annan fråga, likväl icke underlåta att göra dem rättvisa för de strider de utstått, då pluraliteten i alla
Stånd var emot dem, men från en motsatt sida.
Det hörde dock kanske till saken, alt deras sjelfständighet skulle pröfvas från alla håll.
Hvad sjelfva ämnet beträffar, är det en formfråga, och jag skall icke ingå i sjelfva saken annorlunda, än att framställa, att om någon hade skäl att tillstyrka den behandling, som visserligen jag, som varit emot det förut fattade beslutet, och derigenom sage det blifva ulan påföljd.
Men sedan Ii. o. Ad. med en rösts pluralitet förklarat sig vara af an - Den lS December e. m. 355 nan lanke i sjelfva saken, kan jag icke vara af samma mening som Conslit.Ulsk., ang:de behandlingen.
Jag anhåller att vid detta tillfälle få fästa Ståndets uppmärksamhet på en mening i afseende på sättet att behandla grundlagsfrågor, som jag vid något tillfälle förut för Ståndet framställt.
Frågan är i sin korthet den: kan Constit.Utsk. påtvinga Stånden, till grundlagsenlig behandling vid kommande riksdag, ett förslag, som Ståndens pluralitet ogillat.
Följer man strängt 81 § Reg.F., på sätt Utsk. gjort, så kommer man till denna förklaring på den ena sidan; men ser man på 56 §, finner man, att det icke kan vara grundlagens mening.
Antager man den sednare förklaringen, så kommer man derhän, att Stånden skulle kunna mot Constit.Utsk:s mening framtvinga ett förslag till grundlagsenlig behandling vid en kommande riksdag.
Kunde man det göra, så hade man betagit Utsk. sitt initiativ i grundlagsfrågor; och i sådant fall skulle dessa blifva med mindre omsorg behandlade än andra frågor.
Den ringaste, som går till Oecon. Utsk., beredes der till Ståndens afgörande, innan den underkastas deras beslut.
Om jdet bcliöfves för den minst vigtiga fråga, måste de.t ännu mera behöfvas för en grundlagsfråga.
Detta skulle likväl icke vara förhållandet, i händelse Stånden kunde, genom deras beslut, framtvinga ett grundlagsförslag mot Constit.Utsk:s mening, och utan att Constit.Utsk. hade deltagit i frågans behandling.
Man skulle genom en så ytterlig tillämpning af 56 § Reg.F., få de vigtigaste, nemi. grundlagsfrågor, mindre väl behandlade, än det ringaste önskningsmål.
Jemnfpr man återigen förhållandet, huru de grundlagsfrågor behandlas, lil! hvilka förslaget kommer från andra slatsmagten, eller Konungen, så finner man ett ytterligare skäl för den mening, jag yttrat, deruti, att Constit.Utsk:s mening icke kan åsidosättas.
Om Konungen föreslår Stånden en grundlagsförändring, kunna de icke behandla frågan, ulan att Constit Utsk. blifvit hördt; och om Constit.Utsk. afstyrkfer förslaget, blifver det icke hvilande till nästa riksdag, med mindre arne Stånd dertill samtycka.
Således om ett förslag från Konungen skall hvila till nästa riksdag, fordras dertill icke allenast den ena statsrnagtens framställning derom, utan äfven hälften af den andra statsrnagtens bifall dertill; d. ä., om jag så får uttrycka mig, halfannan statsmågts bifall, sorn dertill erfordras.
Skall då den ena statsmagten ensam, på andra sidan emot Coustit.Utsk:s afstyrkande, hafva större rättighet än den andra statsmagten, Konungen.
Om nu således hvarken Conslit.Ulsk. bör kunna framtvinga ett förslag mot Ståndens mening, eller
Stånden böra kunna framtvinga ett förslag mot Constit.Utsk:s mening, så frågas, huruvida eller huruledes stridigheten mellan 8i och 56 må kunna biläggas ulan att hvarken Constit.Utsk:s initiativ eller Ståndens ogillande-rätt någondera betages.
Jag för 35G Den 18 December c. m. min del tror sådant vara möjligt derigenom, att Constit.- TJtsk. å sin sida har veto; d. v. s. att om Constit.Utsk. icke antager, livad Stånden för deras del beslutat, förfaller frågan, och att på samma sätt, om Stånden icke gilla, hvad Constit.Utsk. framlagt till grundlagsenlig behandling, frågan också förfaller.
Om man på det sattet tyder grundlagen, och man kan icke undgå att tyda den, då 2tne hvarandra motstridiga stadganden finnas, så förlorar hvarken Constit.- Utsk. sitt initiativ, och icke heller Stånden deras rätt att ogilla sådana förslag, som de icke godkänna.
Mången torde säga mig, att denna tolkning af grundlagen är godtycklig; men jag hemställer till en livar, om det icke är mera godtycke deruti att säga, att man endast vill lyda 81 5 och vara döf för deri 56:te, eller tvärtom, att man endast vill lyda den sednare, under åsidosättande af den förra.
I sådana fall gör man icke annat, än förklarar sig antingen för den ena eller för den andra sidan.
En votering, som på det sättet gifver företräde åt endera, uttrycker ej något annat än en tillfällig mening, som med en annan pluralitet öfvergår till motsatsen en påföljande dag, hvarigenom ingen säkerhet till efterrättelse vinnes.
Om således den förklaring?
jag tror vara den rätta, icke betager någon af dessa §§ sin giltighet, måste den vara mindre godtycklig än den, som upphäfver endera.
Om nu den sats, jag framställt, tillämpas på ifrågavar. fall, hurudant blir då förhållandet?
Constit.Utsk. har framställt ett förslag att sammanbinda frågorna om juryinrättningen och indragningsmagten.
Har Constit.
Utsk. haft rätt att så göra eller icke.
Jag tror, att Constit.Utsk. haft denna rättighet.
Andra ledamöter äro af motsatt öfvertygelse.
Om också Utsk. haft orätt, är det likväl Constit.Utskrs sak att efter sin och ingen annans öfvertygelse framställa det förslag till grundlagsenlig behandling, sorn Utsk. lämpligt finner.
Om Utsk. har orätt i sin åsigt, förhåller det sig dermed, som när en ledamot, den ene eller andre, har orätt eller hela Ståndet eller Utsk. eller samtliga Stånden hafva orätt; man kan icke hjelpa det, emedan det är deras rätt att yttra sig.
Kär förstärkta StatsUtsk. afslog bidrag till vexelundervisningen, beklagade jag det visserligen; men det var Utskrs rätt, och mot dess utöfning kunde ingen invändning göras.
När Utskrs förslag inkommit till Stånden, och blifvit af dem ogillat, så tror jag, att det icke kan hvila till grundlagsenlig behandling vid nästpåföljande riksdag; men när Utsk. å sin sida förklarat, att det icke finner sig, lika med Stånden, böra åtskilja frågorna, så anser jag
Stånden oberättigade att framtvinga deras mening emot Constit.Utskrs, utan frågan måste förfalla.
Min vördsamma framställning till R. o. Ad. är således den, att en återremiss vore utan ändamål; hvadan memorrs läggande till handlrna är det enda, som återstår.
Jag anhåller således om propos. derpå.
Den iS Det ernber e. m. Gr. Horn:
Jag begärde ordet, innan Gr.
Björnstjerna Xnnu var på Riddarhuset uppkommen.
Jag gjorde det derföre, att jag tyckte mig höra, alt man gifvit oriktiga förklaringar åt hans yttranden på f. m., då Hr Gr. föreslog, att R. o. Ad. såsom dess gemensamma tanke borde till Constit.
Utsk. återremittera den anhållan, att Constit.Utsk. malle inkomma med förslag till förändrad organisation af juryinrättning.
Man har ansett Hr Gr. dertill icke hafva någon grundlagsenlig rättighet, och att det skulle vara en grundlagsvidrig handling att väcka en sådan fråga.
Jag får derföre fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att vi för närvar. endast discuterat den fråga, huruvida Constit.Utsk. till besvarande upptagit alla de från de särskilda Stånden till Constit.Utsk. inkomna anmärkningarna.
Bland dessa nnmärkntr är äfven den att reorganisera juryinrättningen.
Jag finner således, alt Gr.
Björnstjerna har fullkomlig rättighet att vid detta tillfälle yrka, att Constit.Utsk. skall iakttaga det åliggande att upptaga anmärkningarna, icke blott frän R. o. Ad., utan äfven från de öfriga Stånden.
Allt, hvad man från samma sida har yrkat i denna del, innebär icke annat än just detsamma, som Gr.
Björnstjerna i andra ordalag uttryckt; men på det man icke ytterligare må inveckla sig i någon formfråga i denna del, hemställer jag till Gr.
Björnstjerna, om han icke skulle vilja förena sig i det yttrande, som innefattas uti PresteStrs lill Constit.Utsk. afgifna och, såsom jag förmodar, äfven här på bordet liggande prot.utdr i denna del.
Här har ytterligare af en ledamot i Constit.Utsk. blifvit fästad uppmärksamhet vid det uttryck, som äfven jag fällt, att man nemi. borde ålägga Constit.- Utsk. alt förfära enligt grundlagen.
Jag har dermed icke menat, att man borde ålägga Constit.Utsk. att tänka på det eller det sältet.
Hvad vi kunna ålägga Constit.Utsk. är icke att tänka på ett eller annat sätt, eller att gifva en viss opinion tillkänna, utan blott att redigera ett gifvet lagförslag på ett visst sätt.
Detta åligger Constit.Utsk. enligt grundlagen, nemi. att sammanjemnka och redigera förslag efter ett gifvet beslut.
Beslutet är redan taget, och Ståndens anmärkntr innehålla då, huru Constit.Utsk. då dermed skall förfara; och då återstår för Constit.Utsk. icke annat än att uppgöra redactionen i enlighet med de afgifna anmärkningarna.
Det är således icke annat åläggande, som kommer i fråga för Constit.Utsk., än att blott ställa sig till efterrättelse tydliga föreskriften af 56 § Reg.F. Jag förbigår alla ytterligare anmärkntr, hvilka blott skulle leda till förlängande af en redan långt utsträckt discussion.
Jag tror icke, att vi böra komma till ett sådant resultat, som Hr v.
Hartmansdorff föreslagit, och jag bekänner ärligt, att jag bar för mycken aktning för de ledamöters fasta öfvertygelse, som äro af olika tanke med mig inom Constit.Utsk., för att tro, att dessa Hrr skulle vilja låna sig till en sådan hand - 358 Den 18 December e, m. ling, sora man möjligtvis kunde leda sig till, nemi. att man skulle så förvrida frågan, att den lomme alt förfalla, och att således elt läggande till handkna skulle vara planmessig!.
Ehuru jag skulle önska, att R. o. Ad:s electorer icke misstoge sig sä mycket örn sitt åliggande, att de välja till ordförande i Constit.Utsk. en person, som högtidligen protesterat mot Ståndets beslut i grundlagsfrågor, kan jag likväl icke annat än lemna honom min aktning för hans orubbliga öfvertygelse, om den äfven skulle vara aldrig så oriktig.
Jag förnyar min anhållan, att R. o. Ad. måtte instämma uti PresleSUs beslut.
Jag ber om ursägt, att jag förlänger denna diseussion med en liten digression.
En värd talare har menat, att jag ådagalagt mig icke kunna förstå Svenska språket, då jag af ordalydelsen i 56 § Reg.F. dragit den slutsats, att Stånden kunde förändra en Konungens propostn.
Jag skall derföre utbedja mig att få aflägga elt litet examensprof derpå, att jag kanske icke är så alldeles utan förstånd i detta afseende.
I nyssnämnde $ heter det nemi.: ”Tillstyrker Constit.Utsk., hvad en riksdagman hos detsamma i sådant afseende föreslagit, eller utlåter sig Utsk. ”med till- eller afstyrkande å en af Konungen i lika ända”mål gjord propos., varde Utsk:s yttrande vid samina riksdag öfverlemnadt till R.
St., hvilka vid densamma må der”om kunna öfverlägga, men icke vid densamma besluta.”
Ännu kan den värde talaren på visst sätt hafva rätt; ty bär är icke bestämdt, hvad som menas med Constit.Utsk:s yttrande, hvarom man först sedermera får upplysning.
Längre ned heter det nemi.: ”Göras i R.
St:s plena icke några ”anmärkn:r emot Gonstit.Utskts yttrande, bvile detsamma ”såsom ett R.
St:s utlåtande, hvaröfver först vid nästa ”riksdag, och då endast med ja eller nej, skall kunna beslutas, och galle då &c.”
Det utlåtande, hvaröfver Ständerna vid nästk. riksdagen skola besluta, kan väl icke vara Gonstit.Utskts raisonnement, utan måste vara sjelfva redactionsförslaget till grundlagsändring, och följaktligen måste detsamma, sorn här förstås med ordet utlåtande, vara detsamma, som menas med ordet yttrande pä förre stället.
Vidare heter det i samma $: ”Göras åter i RiksSCns plena ”emot Utsk:s yttrande anmärkntr, blifve de, hvilka hvarje ”RiksSt. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tanke, ”till Constit.Utsk. hänvisade.” Följaktligen är det samma utlåt., hvaröfver R.
St. vid följande riksdagen skola besluta, hvarvid anmärkntr kunna göras; och i denna punkt står Konungens propos. i samma kategori som Utsk:s förslag.
Men jag går nu till ämnet för denna diseussion, och vill blott erinra, att Ständerna stå i denna fråga, nemi. örn juryinrättningens afskaffände tillika med indragningsrnagtens, alldeles på samma punkt som vid sista riksdagen.
Pen 18 December c. ro. 35g hade också da satt sig i opposition mot allm. opinionen inom RiksSt.
De 3:ne främsta Stånden antogo då de propos:r, som jag reservationsvis föreslagit; men det 4:de Ståndet förklarade denna åtgärd olaglig, och att det deruti icke kunde deltaga.
Jag lemnar åt H.
Ståndet att minnas, luiro ailm. opinionen stämplade detta förfarande af det Stånd, som tog detta steg så sent på riksdagen, att ali rättelse blef omöjlig; och jag hemställer, om, efter 4 års vunnen ytterligare erfarenhet, det första .Ståndet skall fortsätta den rol, som det sista Ståndet då började, och hvilken det nu tyckes hafva ångrat.
Jag måste bekänna, att jag icke kan göra mig reda för tankeledningen hos de värda ledamöter af Constit.Utsk., hvilka yttra sig till försvar af nämnde Utsk:s åtgärd.
De säga, för Utskts missförstånd i behandling af ämnet, innan dessa båda värda ledamöter blifvit invalde, att Utsk. förlorade frågan om indragningsmagtens upphörande gemensamt med juryinrättningen; men säga de: ehuru djupt vi beklaga den händelsen, kunna vi icke afhjelpa den, ty formen hindrar oss derifrån.
Jag hemställer dock till dessa
Hrr, om icke för mindre än i4 dagar sedan ett annat Gonstit Utsk:s mentor., nemi. ang:de Styrelsens organisation, undergick flera ganska betydliga förändringar inom Stånden, hvaremot Utsk. icke protesterade.
Jag tror, att Utsk. hade föreslagit 4 Statsråd utan portfölj, och att de blefvo 2; eller också tvärtom.
En värd ledamot af Constit.Utsk., Hr Lagerhjelm, har uppmanat mig att till Constit.Utsk. inlemna ett förslag till juryns ändamålsenliga organisation.
Om min svaga förmåga skulle tillåta mig att afgifva ett sådant förslag, så vet jag icke, hvartill det skulle tjena i ett Utsk., som icke vill hafva någon juryinrättning.
Må Gud bevara mig ifrån att till ett sådant Utsk. inkomma med något förslag.
Hartmansdorff, har framkommit med ett jemnkntsförslag, efter hvilket hvarken Utsk. eller Stånden skulle förlora; mendell värde ledamoten torde ihågkomma, att det vore tryckfriheten, som skulle komma att förlora, enär deri ännu i 10 år skulle förblifva under indragningsmagten och en illa sammansatt juryinrättning.
En annan värd ledamot, Frih. Boye, har förklarat sig icke vilja följa mitt råd att resa till
Preussen för att inhemta de lagkunnigas tankar om juryinrättningens fördelar.
Jag får deremot förklara, att jag icke ämnar följa hans råd att, i fall juryinrättningen blir införd, resa till Asiens sandöknar.
Jag kan icke inse, att min proposition i sednare punkten, alt ålägga Constit.Utsk. att inkomma med ett förslag till förändrad juryinrättning, på något vis kan vara grundlagsvidrig.
Preste-, Borgare- och BondeStln hafva begärt, att juryn må undergå en förändring.
Således är det i stöd af de 3 Ståndens redan fatta - 36o Den 18 December e. m. de beslut, och icke såsom en ny propos., som jag yrkaret€ sådant åläggande.
För öfrigt är jag icke alldeles emot att borttaga sednare delen af min propos., enär första delen deraf egentligen uppfyller ändamålet.