Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det belopp, som af statsmedel skulle erfordras för denna bana, inskränker sig till 600,000 rdr eller, såsom en reservant inom Utsk:t föreslagit, t. o. m. endast till 500,000 rdr, hvaraf blott 100,000 rdr skulle utgå under nuvarande statsregleringsperiod.
Om denna bana utfördes i sammanhang med den pågående anläggningen af Uddevalla-Wenersborg-Herrljungabanan, skulle den kosta obetydligt i jemförelse med den summa, hvartill kostnaderne skulle uppgå, om den måste särskildt anläggas.
Härtill kommer, att till denna bana är af enskild person skänkt det ganska betydliga beloppet af 100,000 rdr, med vilkor att statsbidrag erhålles, och att, om lånet nu afslås, denna gåfva möjligen återkallas, i hvilket fall denna bana äfven för framtiden torde blifva omöjlig, enär staden Lidköping väl icke eger förmåga att teckna hela det belopp, som erfordras för banans utförande.
Jag föreslår således, att R. o. Ad. åtminstone måtte bevilja till den ifrågavarande bibanan det af en reservant föreslagna belopp af 500,000 rdr, deraf 100,000 rdr bör utgå under denna statsregleringsperiod.
Ehuru det sätt, hvarpå Gr.
Sparre framställt sin anhållan om afslag å Utsk:ts hemställan och beviljande af 500,000 rdr till den ifrågav:de jernvägen, icke gifver någon anledning att förmoda, att Ståndet skulle, med frångående af den grundsats, Ståndet hittills följt, att icke bevilja lån eller anslag 390 Den 17 Maj e. m. till anläggande af nya jernvägar, bifalla Gr.
Sparres framställning, anser jag mig dock skyldig att anhålla om bifall till Utsk:ts hemställan.
Jag gör det dels på det mycket goda skälet, att statsverkets ställning absolut fordrar, att inga nya jernvägs anslag beviljas för denna statsregleringsperiod, och dels äfven på grund af det för Lidköpingstrakten särdeles lyckliga förhållande, att staden Lidköping är belägen vid Wenern och således har direkt sjökommunikation med flera jernvägslinier.
Då dessutom Lidköping icke har mera än något öfver 2 ', mil till Vestra stambanan, och man kan med skäl säga, att den provins, Lidköping tillhör, är ganska väl i sina affärer hvad jernbanor angår, tror jag, att Utsk:ts hemställan, att Staten icke bör öka sin skuldsättning för det ifrågasatta ganska betydliga lånet till denna bibana, är mycket välbetänkt.
Jag vill icke trötta II. o. Ad. med något vidlyftigt ordande om denna fråga, utan har endast begärt ordet för att rätta ett icke obetydligt misstag, som Frih.
Klinckowström begått, då han påstått, att Lidköping ligger endast 2.1 mil från Vestra stambanan.
Förhållandet är nemligen, att
Lidköping ligger 4f eller närmare 5 mil derifrån.
För öfrigt får jag påpeka, att just den omständighet, att Lidköping är en hamn vid Wenern, och har tillfälle till kommunikation med både Norge och kringliggande trakter, utgör en anledning att framdraga jernväg från det spanmålsproducerande Wöstergötland till nämnde stad, hvilken dessutom har den största spanmålshandeln af alla Westergötlands städer.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att under densamma hade yrkats dels bifall till Utskts ifrågav:de hemställan och dels att R. o. Ad., med afslag derå, skulle såsom lån till en bibana från Lidköping till Håkanstorp anvisa 500,000 rdr, deraf 100,000 rdr under denna statsrcgleringsperiod; framställde Hr Gr. o.
Landtm, propos. på bifall till Utskts hemställan och, då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. ll:te punkten.
Jag har sannolikt lika liten utsigt att vinna R. o. Ad:ns bifall till min framställning nu som förra gången, men jag ber dock att få nämna, att det ifrågasatta statslåneunderstödet för en jernväg från Moholms station till Mariestad icke bestiger sig till mera än 452,000 rdr. R. o. Ad. påminner sig säkerligen, att, under de stora striderna om vestra stambanans framdragande Den 17 Maj e. m. 391 öster eller vester om Billingen, det temligen tydligt förespeglades, att bibanor skulle komma att framdragas till Wenerns hamnar.
En talare har här förut i dag visat, hvilka betydliga inkomster Borås-banan tillskyndat stambanan, och min öfvertygelse är, att den ifrågavarande bibanan, 0111 den också icke kunde lemna full ränta å ett statslåneunderstöd, dock skulle bereda stambanorna en så ökad trafik, att Staten skvdle få full ersättning för en möjlig ränteförlust.
Jag hemställer således, att K.
St:r måtte för åstad- • kommande af en jernväg emellan Mariestad och Moholms station å vestra jernvägsstambanan, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det deröfver af Kaptenen G.
Kerman upprättade förslag, sådant det i anledning af Kongl.
Styrelsens öfver väg- och vattenbyggnader i riket deremot gjorda anmärkning blifvit genom särskildt åtagande af det för arbetets utförande bildade bolag, i afseende å skenornas tyngd ändradt, bevilja ett låneunderstöd af 452,000 rdr rmt, att till nämnde bolag utbetalas, hälften eller 226,000 rdr år 1867 och återstoden eller 226,000 rdr år 1868, med iakttagande i tillämpliga delar af de vilkor, som för beviljandet af statsbidrag för anläggandet af en jernväg från Dalkarlsberget tili sjön Möckeln blifvit i Stats-Utsk:ts Betänk.
N:o 80 föreslagne.
Klinckowström: Gr.
Sparre liknar i dessa frågor en skicklig fiskare, som lägger ut flera metspön, på det att R. o. Ad. måtte bita på någon krok.
Jag hoppas, att resultatet skall blifva detsamma i afseende å den ifrågav:de banan som i afs:de å Lidköping—Håkanstorpbanan.
Mariestad ligger då verkligen icke mera än 2 mil från stambanan, och torde väl vara den sista af alla städer, som förtjenar statslåneunderstöd för anläggande af en bibana.
Landtm., att under densamma hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förevarande hemställan och dels af Gr.
Sparre, att R. o. Ad., med afslag derå, måtte för sin del besluta, »att R.
St:r för åstadkommande af en jernväg emellan Mariestad och Moholms station å Vestra jernvägsstambanan, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det deröfver af Kaptenen G.
Nerman upprättade förslag, sådant det i anledning af Kgl.
Styrelsens öfver Väg-och Vattenbyggnader i riket deremot gjorda anmärkning blifvit genom särskildt åtagande af det för arbetets utförande bildade bolag, i afseende å skenornas tyngd ändradt, bevilja ett låneunderstöd af 452,000 rdr rmt att till nämnda bolag utbetalas, hälften eller 226,000 rdr år 1867 och återstoden Den 17 Maj e. m. eller 226,000 rdr år 1868, med iakttagande i tillämpliga delar af de vilkor, som för beviljandet af statsbidrag för anläggandet af en jernväg från Dalkarlsberget till sjön Möckeln blifvit i Stats-Utsk:ts Betänk.
X:o 80 föreslagne»; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och, då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Utsk:ts hemställanden biföllos. 14:de punkten.
Hr Ehrenborg, Richard: Stats-Utsk:t uttalar öppet den åsigt, att bland alla de vid innev:de riksdag föreslagna enskilda jernvägsanläggningar ingen synts Utsk:t vara af så stor vigt eller kunna i så hög grad medverka till utvidgandet af Sveriges jernhandtering samt befrämjandet i öfrigt af landets industriella utveckling och ekonomiska välstånd som den ifrågav:de jernvägsanläggningen, men Utsk:t slutar med den hemställan, att de väckta motionerna nu icke må bifallas.
Jag har icke den djerfva afsigten att i strid mot Utsk:ts afstyrkande söka utverka något bifall till motionerna om lån till denna jernväg, men jag anser mig dock böra inför dem, sorn icke närmare följt frågan, erinra med få ord om densamms vigt och på grund deraf yrka ett beslut, som bör kunna något mera befordra frågans lösning än ett blott naket bifall till Utsk:ts hemställan.
Denna fråga i sin helhet eller i den utsträckning, Iivari den nu framstälts, är temligen ny eller blott 3 ä 4 år gammal, och har förekommit nu för första gången till Ständernas handläggning.
Delvis åter eller hvad beträffar ungefär den sydligaste tredjedelen mellan nya Kopparbergs bergslag och Frövi eller sjön Yäringen, är den deremot långt ifrån ny, om också icke så gammal som det trängande behofvet för bergslagerna af en lättad kommunikation.
Liksom man skulle kunna, om det nu vore behöfligt och lämpligt, framställa en sanningsenlig och bjert beskrifning öfver det betryck och de svårigheter, hvarmed bergsbruket och trafiken inom dessa orter länge haft att kämpa, likaså skulle jag inför R. o. Ad. kunna framlägga en ganska vidlyftig historik öfver den mängd af särskilda förslag, undersökningar och planer för större och mindre kanalanläggningar, lokomotivoch hästbanor af olika sträckningar och dimensioner, m. m., jemte derpå följande underd. petitioner, riksdagsmotioner och väg- och vattenbyggnadsstyrelsens förord, som under loppet af de senaste tjugu åren förekommit vid ifrågav:de
Den 17 Maj e. m. 393 kommunikationslinie, och hvarvid tillika skulle kunna visas, hvilka högst betydliga uppoffringar kommuner och enskilda personer måst hittills förgäfves vidkännas för det åsyftade ändamålet.
Jag vill icke neka, att vankelmod, brist på ihärdighet och kraftig ledning häri kunna hafva haft sin del; men visst är, att det hufvudsakliga hindret legat deri, att så länge man höll sig till blott den sydligaste delen af nu ifråga v: de linie, så var det omöjligt, äfven med det högsta möjliga afrundande af trafikuppgifterna och de antagna frakterna, att i beräkningarna komma till en bruttoinkomst, som kunde anses betäcka kommunikationsledens underhåll och räntan på anläggningskapitalet.
Nu deremot, sedan jernvägsförslaget utsträckts till Falun såsom dess nordliga ändpunkt och passerat Grängesbergets m. fl. ofantliga malmfält, samt närmar sig det inre Dalarnes skogar, så har man, oaktadt de nu långt dyrare räntorna och den låga fraktberäkningen af blott
I öre pr centner, sannerligen icke behöft att samla några sökta, ovissa eller öfverdrifna uppgifter, utan de bestyrkta och obestridda data, som ligga framför oss, äro af den beskaffenhet, att de icke allenast gifva förvissning om att banan skulle bära sig, utan äfven lofva åt Statens stambanor en högst betydlig vinst.
Dessa data torde nu icke höra i detalj framställas eller bestyrkas, då något yrkande om anslag eller lån ej för närv:de sker; må det blott tillåtas mig att antydningsvis nämna de fördelar, som frågans skedda utredning gifver vid handen.
Af dessa torde man minst böra framhålla sådant, som mera uteslutande tillgodokommer de provinser, genom hvilka banan framlöper, såsom att densamma blifver en beqväm export- och utfartsväg för Dalarne och nordöstra delen af Orebro län, samt att ett eller annat tiotusental af dalkarlar, hvilka nu i brist på arbetsförtjenst genomströfva vårt land, finge i närheten af sina hem en för dem särdeles passande sysselsättning o. s. v. — Något mera torde vi böra fästa oss vid banans inflytande på bergshandteringen, och må i detta fall få erinras, att banan genomlöper ett malmfält, som antagligen är ett af de största på jorden; att den nuv:de trafiken i den föreslagna banans närhet motsvarar närmare 34,000,000 centnermil; att banan med blott den nuv:de trafiken skulle lemna en bruttoinkomst af 1,800,000 rdr, eller netto öfver 1,000,000 rdr; att genast efter öppnandet en tillväxt vore att emotse af omkring 2,000,000 centner utöfver de 2,500,000 centner, hvartill nuv:de malmbrytning uppgår; att för framtiden, med blott 6 fots afsänkning, skulle kunna påräknas upptagande i banans närhet af öfver 39,000,000 centner jernmalm af den utmärktaste beskaffenhet, utom 4,000,000 39 i Den 17 Maj e. m. centner ädlare metaller; att de rikaste malmfält komme i beröring, ej blott med Statens stambanor, utan ock med skogar, hvaraf i det inre Dalarne omkring 3,400,000 tunnland, deraf en stor del är långt mera än genom åtkomlighet underkastad förstöring, just genom sin värdelöshet i brist på kommunikationer och i brist på till rimligt pris åtkomliga malmer, hvarjemte träkolen, som komme tackjernstillverkningen till godo, besparades för stångjernsoch manufaktursmidet och till de ädlare metallernas nedsmältning; med ett ord, att genom dessa och andra verkningar Sveriges jernhandtering skulle lyftas från dess nuv:de nedtryckta ståndpunkt, måhända till den plats i jemförelse med utlandets, der den fordom stått.
•— Se vi slutligen på hyad Statens stambanor hafva att på den ifrågav:de anläggningen vinna, så är det bestyrkt, att efter nuv:de bergslagstrafik skulle på Statens stambana inströmma omkring 6,200,000 centner, äfvensom man med skäl antagit, att endast från Frövi-Falu-banan skulle för framtiden tillkomma Statens jernvägar lika mycken trafik, som Staten nu eger på samtliga sina banor.
Om nu allt detta såsom utredt och obestridt eger grund, så frågas: har man då ej skäl att klaga öfver eller ogilla Stats-Utskrts afstyrkande?
Jag måste dock på denna fråga svara: visserligen icke.
Lika fosterländskt, som det är att mången, hvilken af denna fråga icke har någon enskild fördel, dock intresserar sig för densamma, såsom måhända den för det allmänna mest lofvande kommunikation, som någonsin föreslagits, lika fosterländskt måste jag erkänna det vara, att man är betänksam vid att under nuv:de finansiella förhållanden för ett förslag, som för första gången förekommer, öka Statens upplåning med 5 j millioner.
Det vore ju också en möjlighet att, oaktadt den fullständiga utredning och väl vitsordade plan som ftro framlagda, man ännu funne skäl till någon förändring, om icke i afseende på sträckningen, dock i fråga om anläggningens dyrhet, då måhända hufvudändamålet kunde vinnas utan behof af en så utmärkt plan som denna, enligt hvilken t. ex. ingen motlutning finnes på 5 mil inom kuperad bergslag, ingen krökning af mindre än 50 fots radie, o. s. v.
Imellertid är obestridligen frågan af allt för stor vigt för att nu alldeles nedläggas såsom för närv:de förfallen.
En del af denna kommunikationslinie har förr legat i K.
M:ts händer och af K.
M:t framstälts, då skälen icke varit jemförliga med hvad de nu äro, och jag vågar hemställa att frågans närmare uppmärksammande och blifvande framläggande måtte nu åt K.
M:t öfverlemnas såsom ett ärende, hvilket i sitt slag är af en mer än vanligt omfattande betydelse.
Jag får således föreslå, att E. o. Ad. må besluta, att E.
St:r, med bifall Den 17 Maj e. m. 395 i öfrigt till hvad Stats-Utsk:t hemställt, måtte hos K.
M:t i underdånighet anhålla, att ehuru de i fråga om beviljande af lån till föreslagen jern vägsanläggning mellan Frövi och Falun visserligen icke ansett sig för närv:de böra sådant bevilja, men dock funnit den ifrågasatta kommunikationen vara af synnerligen stor vigt för utvidgande af Sveriges bergshandtering samt för befrämjande i öfrigt af landets industriella utveckling och ekonomiska välstånd, K.
M:t måtte täckas åt denna kommunikationsfråga egna nådig uppmärksamhet samt vid den tid och på det sätt K.
M:t tjenligast finner, göra nådig framställning till en kommande riksdag.
Jag inskränker mig till att på det varmaste förorda Hr Ehrenborgs hemställan.
Då Utsk:t i sitt Betänk, har framställt den af R. o.
Ad. icke jäfvade sats, att den ifrågav:de jernvägen framför alla andra vid denna riksdag föreslagna är förtjent af understöd, och derigenom fästat K.
M:ts uppmärksamhet på önskligheten af att undersökningar ang:de denna jernväg genom regeringens försorg vidtagas, så torde väl, i händelse det visar sig, att den verkligen är så förmånlig, som man här uppgifvit, icke kunna betviflas, att icke K.
M:t skall finna sig föranlåten att till riksdagen framlägga förslag beträffande densamma.
Af detta skäl och då K.
M:t redan är bemyndigad att af anslagen för jernvägs byggnader använda medel till undersökning af nya bansträckningar, yrkar jag afslag å Hr Ehrenborgs förslag och bifall tilt Utsk:ts hemställan.
Ibland alla de enskilda jernvägsanläggningar, som varit föremål för Stats-Utsk:ts behandling, har ingen förefallit mig vara så mycket värd uppmärksamhet som den ifrågav:de, och vid sådant förhållande kan jag icke annat än instämma i den af Hr Ehrenborg uttryckta önskan, att denna jernväg måtte fortfarande utgöra föremål för K.
M:ts uppmärksamhet.
Jag kan icke inse, hvarföre en sådan skrifvelse som den af Hr Ehrenborg föreslagna skulle vara olämplig, ty, om R.
St:r hysa den öfvertygelsen, att denna jernväg kan i framtiden blifva af stor vigt, men att R.
St:r för det närv:de icke hafva medel att anvisa till densamma, kan det väl icke vara annat än gagneligt, örn R.
St:r uttrycka sin åsigt i denna fråga, på sätt
Hr Ehrenborg föreslagit.
Jag vågar således anhålla, att Hr Ehrenborgs förslag måtte af R. o. Ad. gillas. 396
Den 17 Maj e. m.
Frih. Cederström, Rudolf: Jag delar Frih. af Ugglas’ öfvertygelse om ifrågav:de jernvägsföretags stora och synnerliga vigt för landet.
Yi böra besinna, att här är fråga om att genom ökade tillfällen till lättade transportmedel, nemligen förmedelst jernvä.gsanläggning, i en framtid ytterligare befrämja framdragandet i dagen afjordens rikedomar, som skulle, derest de flitigare framdragas och bearbetas, öka landets välmåga och Sveriges nationalvinst.
Jag förordar således, att R. o. Ad. måtte antaga Hr Ehrenborgs förslag, och detta har så mycket mera skäl för sig, som, enligt hvad för mig blifvit tillförlitligen uppgifvet, enahanda framställning redan med bifall omfattats af ett annat Riks-Stånd.
Posse har invändt, att, då denna fråga genom sin egen vigt och beskaffenhet säkerligen komme att framkalla Regeringens omvårdande uppmärksamhet och framtida riksdagars välvilja, det vore öfverflödigt, att, genom en sådan framställning, som den Hr Ehrenborg föreslagit, serskildt påkalla K.
M:ts uppmärksamhet å densamma.
Men, Mina Hrr! det är att märka, att det fördelaktiga omdöme, Stats-Utsk:t uttalat om ifrågav:de jernbana, är föranledt. af enskilda motionärers framställningar; och att det således ej blifver något uttalande från R.
St:rs sida till Iv.
M:t af detta gynnsamma omdöme, derest icke medelst särskildt beslut, på sätt Hr Ehrenborg hemställt, eller i andra, men likaledes särskildt beslutade ordalag uti underd. skrifvelse, K.
M:t erhåller kännedom deraf och på denna väg blifver satt i tillfälle öfverväga betydelsen af detta företag, sålunda understödt af R.
St:rs förord.
Hr Ehrenborg har förbisett, att denna fråga redan varit dragen under K.
Sedan den blifvit väckt inom provinsen och af Kon:s Befh:de förordad hos K. M:t, har K.
M:t nemligen hänskjutit den till bedömande af Styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader, som rekommenderat den ampelt, och, på sätt K. M:ts Nåd.
N:o 47 utvisar, för ifrågav:de jernvägsanläggning tillstyrkt ett låneunderstöd af 5,472,000 rdr.
Således är denna fråga icke obekant för K.
M;t; men anser Hr Ehrenborg, det oaktadt, att en närmare utredning af frågan skulle kunna vinnas derigenom, att R.
M. ville taga den i ytterligare skärskådande, vill jag visst icke sätta mig deremot.
En sådan utredning skulle möjligen gagna saken, ty jag tror, att man här sett den i alltför fördelaktig dager och icke tillräckligt noggrannt tagit i betraktande de möjliga svårigheterna att blifva af med de stora qvanti - Den 17 Maj e. rn.
397 teter malm, som man trott skulle kunna utskeppas till England.
Jag vill icke förlänga diskussionen, utan har endast velat yttra, att jag är lifligt öfvertygad om den i fråga v: de jernvägens vigt och nytta, icke allenast för den byggd, hvarigenom den skulle framdragas, utan äfven för hela landet, och att jag derföre förenar mig i Hr Ehrenborgs framställning.
Jag har den uppfattning af ifrågav:de jernvägs anläggning, att den är af så stor vigt för de trakter den skulle genomgå, att jag är fullt öfvertygad om att denna fråga icke kan falla, och att industriidkarne, åt hvars omsorg det bör öfverlemnas att tillgodogöra sig alla traktens rika malmtillgångar, icke länge skola låta dem ligga oanvända, men jag kan dock icke inse att, då detta är ett vanligt industrielt förslag, afsedt att deployera malmfält, man rättvisligen kan fordra, att Staten skall föranstalta de nödiga förberedande undersökningar.
Så snart R.
M:t med en så beskaffad skrifvelse, som den här föreslagna, skulle man lätt ledas till den slutsats, att R.
St:r gifvit på hand att de vilja understödja detta företag.
St:r i en framtid måtte göra det, men jag kan dock ej anse lämpligt, att de på förhand binda sig.
Till slut skulle kanhända Staten derigenom få öfvertaga hela företaget.
Det är dock ingen småsak, som här är i fråga, utan en jernväg om 14,7 mils längd, som skulle kosta 16,400,000 rdr.
För öfrigt tror jag, att det aldrig förr inträffat, att R.
St:r anmodat Regeringen undersöka en enskild bansträckning.
Jag fortfar i mitt yrkande om afslag å Hr Ehrenborgs förslag och enkelt bifall till Utsk:ts hemställan.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan utan något tillägg och dels af Hr Ehrenborg, att R. o. Ad. måtte fatta ett så lydande beslut:
St:r med bifall i öfrigt till hvad Stats-Utsk:t hemställt, måtte hos K.
M:t i underdånighet anhålla, att — sedan, i fråga om beviljande af lån till föreslagen jern vägsanläggning mellan Falun och Frövi, R.
St:r visserligen icke ansett sig för närv:de böra sådant bevilja, men dock funnit den ifrågasatta kommunikationen vara af synnerligen stor vigt för utvidgandet af Sveriges bergshandtering samt för befrämjandet i öfrigt af landets industriella utveckling och ekonomiska välstånd, — K.
M:t måtte täckas åt denna kommunikationsfråga egna nådig 308 Den 17 Maj e. nu uppmärksamhet, samt vid den tid och på det sätt, som K.
M:t tjenligast finner, göra i ämnet nådig framställning till en kommande riksdag.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och sedermera propos. på antagande af Hr Ehrenborgs förslag, hvilka båda propos:r med blandade ja och nej besvarades, hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts hemställan förnyats samt likaledes med många ja och nej besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Sedan votering begärts, uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den som bifaller Stats-Utsk:ts i 14:de punkten af Utlåta N:o 80 gjorda hemställan, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Yrinner nej, antager R. o. Ad. det förslag till beslut Hr Ehrenborg afgifvit.» Voteringen företogs, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda:
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts den 16 dennes bordlagda Mem:r: N:o 83, i ani. af erhållna återremisser å tvänne i Mem:t N:o 69 föreslagna voteringspropos:r; samt N:o 84, med förslag till voteringspropos. i ani. af Riks-St:ns skiljaktiga beslut i fråga om godtgörande! af kostnader vid laga skifte å boställe.
Vid föredragning af Stats-Utsk:ts . den 16 dennes bordlagda Mern.
N:o 85, rörande R.
St:rs skiljaktiga beslut i fråga om påbyggnad och förändring af R.
St:rs och f. d. Hebbeska husen, lade R. o. Ad.
Memrts förra del till handlingarne, samt beslöt, med anledning af Utsk:ts sednare hemställan, att antaga det i Utlåt:t N:o 75 framställda förslag.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Ban ko-Utsk:ts den 16 dennes bordlagda Mener:
N:o 2 4, med förslag till en voteringspropos.; Den 18 Maj f. m. N:o 25, i ani. af Riks-Ståndens beslut öfver Betänk:t N:o 20, med förslag rörande föreskrifterna i 6:te oell 7:de artiklarne af Banko-reglementet; samt N:o 26, rörande bestämmelserna i 8:de artikeln af Banko-reglementet om diskont- och lånekontoren. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 e. m.
Iredagen den 18 Maj 1866.
Justerades 2 prot.-utdrag för d. 17 dennes och profit för den 18 sisth April f. m.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Stats-Utsk:ts den 16 och 17 dennes bordlagda Mern.
N:o 83, i ani. af erhållna återremisser å tvänne i Mem:t N:o 69 föreslagna voterings-propos:r. l:'sta punkten.
Utan att ingå i det inre af denna fråga, är det blott min mening att göra en anmärkning i hänseende till det formella. R. o. Ad. har redan godkänt Stats-Utsk:ts i Mem:t N:o 69 uppställda voterings-propos., men emedan denna propos. af de tre öfriga Riks-Stånden blifvit återremitterad, är det icke min mening att klandra Stats-Utsk:t för dess nu föredragna förslag, ty Utsk:t bör naturligtvis ställa sig de frenne Ståndens beslut till efterrättelse.
Men då, å andra sidan, 400 Ben 18 Maj f. m. R. o.
Ad. efter votering godkänt Stats-Utsk:ts framställning, skulle jag önska att R. o.