Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagerbjelke afstålt från den af honom begärda bordläggning, hvarigenom min motion nu genast kan komma under öfverläggning ofch afgörande, så återtager jag ock min begäran om remiss af motionen lill Ridd.Utsk., samt yrkar bifall till motionen, på de af mig i densamma anförde grunder.
Jag anhåller att hr Aminoffs motion måtte få hvila på bordet.
Besv:s o. Ekon.Utsk:s d. 22 och 26 dennes på bordel lagda utlåt. n:o 59, i anledn. af väckt motion om nedsättande af en komité' för utredande af förhållandet med Slädernes privilegier och förmåner.
Den vid detta utlåt, fogade, af Professor Carlsson afgifne, reservation upläsles på begäran af Hr Silfverstolpe, Fredr.
Otto, som derefter anförde:
Enl. min öfvertygelse, hafva genom den uplästa reservationen vunnits de uplysningar, hvilka man förmedelst den föreslagna komiten velat bereda, likasom jag tror, att dessa uplysningar re - 166
Den 29 Mars f.
xn. dan äro tillgänglige lios vederbör, embetsmyndigheler.
Jag skulle således tro, att den föreslagna komiten är onödig oell bade hoppats, alt motionen icke skulle lill någon R.
St:s åtgärd föranleda, hvilken åsigt jag ännu hyser, och anhåller alltså om propos:n på afslag å betänk.
Skulle likväl R. o. Ad. anse oss vara så bemedlade, att vi för ett ändamål af så ringa nytta, som här är i fråga, ulan afsaknad kunna upoffra 10 a 15.000 r:dr, hvartill kostnaden i och för denne komité' minst upgår, skall jag visserligen icke motsätta mig Ståndets beslut, då del alltid kan vara intressant, att få en författningssamling tillgänglig för embetsmänncn uti ifrågavar:de ämne.
Efter eu upmärksam genomläsning af så väl Ulsk:s betänk., som ock de afgifna reservationerne, tror jag mig böra, till undvikande af vidlyftighet, inskränka mig till det vördsamma förklarande, att jag, gillande förslaget, tillåter mig anhålla, det Höglofl.
Ståndet ville bifalla betänk., hvarå jag lika vördsamt utbeder mig Hr Frih. o. Landtm, proposm.
Jag hade icke ämnat yttra mig i detta ämne, men dä jag blifvit uti Tidningarna utpekad såsom förfaltare till motionen, begagnar jag nu tillfället, alt offentligen förklara, del så icke förhåller sig.
Jag önskar visserligen, att denna fråga likasom andra allmänna ärender må vinna all nödig utredning, men jag ogillar högeligen den i motionen rådande tonen, hvilken Utsk. i sitt betänk, emellertid undviket, och enkelt uptagit, hvad som rörer sjelfva saken.
Om nu likväl Preste- och BondeSt:n samt, såsom jag förmodar, R. o. Ad. bifalla betänk, i dess närvar-.de skick, så kommer troligen BorgareSt. att betrakta den sålunda beslutade komite'n såsom en Reductionscommission.
Af sådan orsak torde det åberopa 114 § R.
F. lill sitt skydd.
Man får då se, att de, hvilka ifrigast talat emot andra Stånds privilegier, och förklarat 114 § vara till endast för att skydda Adels och Preslers rättigheter, icke destomindre finna sig behöfva söka värn bakom denne §, hvilken alltså är nödig för andra ån de 2 första Stånden.
Då ingen ledamot af delta
Stånd yrkat bifall å ifrågavande betänk., anser jag mig på grund af de skål, såväl Hr Prof. Carlsson i dess angifna reservation, som Hr Silfverstolpe nu anfört, begära afslag å Utskrs förslag.
Omkring 10 år sedan, jag är förvissad att flere ledamöter inom detta hus erinra sig det, väckte en ledamot af detta Stånd en motion, som åsyftade undersökningen om lagliga tillkomsten af hemmantalsräntan, och hvad dermed ägde sammanhang, hvilken motion dock ogillades, och jag tillhörde deras antal, hvilka åstadkommo detta beslut.
Denna motion hade samma syfte, som Riksdagsfullmäktigen Slrindlunds ifrågavar:de motion, nemi. att vidröra 200:årisra förhållanden, eller all uphäfva 200:årig häfd.
Ett likartadt syfte har, säger jag, sistnämnde motion och Utsk:s afgifna utlåt.
Det synes mig tydligt, alt om R.
St. för deras del bifalla Utsk:s Den 29 Mars f. m. 167 belånk., eller den föreslagna nedsättningen af en komité' för utrönande af lagliga tillkomsten af den inkomst, släderne upbära, och den rättighet, hvarmed de besitta jord, så skola genast motioner väckas i den syftning jag redan nämnt, eller alt undersökning måste anställas om lagliga tillkomsten af de rättigheter, det ena hemmanet kan äga framför det andra, i fråga om de jorden åliggande utskylder och besvär.
Jag hemställer lill Eder Mine Hrr, om del är skäl att åt dylika företag offra penningar och lid samt omsorger.
Man åstadkommer endast en olycklig split emellan de olika Stånden, genom sådana ömsesidiga försök, att inkränkta på området af de fördelar, desse Stånd äga.
I afseende på städernes nu ägande fördelar, tillåter jag mig, med någon kännedom om förhållandet inom de mindre släderne, yttra den öfvertygelsen, att dessas ställning i allmänhet icke är afundsvärd.
Onekligen hafva under sednare decennierne landtegendomarne betydligt stigit i värde, men deremot har ett omvändt förhållande inträffat med stadsfastigheterna, och beröfvas nu släderne denna förmån, är fara värdt, att vi snart få se vära släder omintetgjorde.
Jag anser det af stor vigt, att äga desse städer, alt vi äga tillfälle till afsättning af landtmannaprodukter, men desse släder skola återgå till deras fordna intet, om, såsom här påpekas, man vill beröfva dem de fördelar de nu äga, dels af den dem donerade jord och dels af serskilda inkomster, eller med andra ord, om man vill beröfva dem möjligheten af deras tillvaro.
Jag vill icke angifva de flere skäl, på grund hvaraf jag yrkar afslag å betänk., men hoppas och anhåller, att R. o. Ad. mätte afslä detsamma.
Då jag ännu icke hört några giltiga skäl anföras för afslag å betänk., förenar jag mig med Frih. Cederström, i anhållan om propostn på bifall.
Det synes mig, som R. o.
Ad. hade uti en fråga af sä stor vigt, som den förevar:de beslutat, alt iakttaga en Egyptisk tystnad, men detta bör icke förundra mig, ty det inträffar understundom, att, när man inträder på detta rum, man erfar, att de vigtigaste frågor blifvit begrafne eller afgjorde genom de collationer, som utom Riddarhuset äga rum.
De ledamöter, hvilka här yrkat bifall lill betänk., hafva underlåtit alt andraga några skäl derföre..
Likväl synas Frih.
Liljencrantz hafva varit mera angelägne, att erhålla undersökning om lagliga tillkomsten af vissa städers privilegier, än I.
ex. om den rätt, hvarmed desse
Hrr innehafva egendom i löst och fast.
Jag vet icke, hvarföre det ena icke likaväl som del andra, kan ifrågasättas.
I allmänhet vill jag icke yttra mig öfver frågor, som ligga utom min embetsmannasfer, men då fråga är om beröfvandel af medborgerliga rättigheter eller uphäfvande af hvad, sora genom Kongl. Bref och donationer blifvit stadfästadt, och som icke kan rubbas annorledes än genom rättegångar, eller Kongl, beslut i följd af serskildt ingripande stalsekonomiska skäl, så måste jag en gång för alla protestera emot ett 168 Den 29 Mars f. m. sådant förfaringssätt.
Ulsk. har uti denna fråga gjort en blunder i så måtto, som Utsk. föreslagit, ali föremålet för den tillstyrkta undersökningen skulle bland annat vara, utredandet, huruvida den städerne öfverlemnade jord äges och brukas af städernes borgerskap.
Eul. 1810 års riksdags-beslut erfordras icke någon undersökning härom, ty hvilken samhällsklass sora helst äger Dumera besitta all slags jord, .och den kan icke frånvinnas innehafvaren, såvida denne förvärfvat den pä de i allmänna lagen föreskrifne sätt, och hvartill tjenar då en undersökning?
Jag vill icke längre uptaga Hrnnes tid utan förenar mig med dem, som yrka afslag å betänk.
Björnstjerna, Carl Magnus: Anledn. till den Egyptiska tystnad, hvarom den siste värde talaren yttrat, är enl. min åsigt den, att betänk, har så många skäl för sig, att man har svårt att framdraga motskäl.
Samme talare har sagt, att med samma skäl, man önskar en undersökning om sättet, hvarpå städerne använda dem donerad jord, skulle man kunna undersöka med hvad rätt enskilde personer besitta jord.
Ja! sådant sker, såvidt jag har mig bekant, ganska ofta i Karamar-colhm, enär der undersökes, om hemman äro af säteri, frälse eller krononatur o. s. v.
Samme talare har vidare yttrat, att städerne till följd af 1810 års riksdags-beslut skulle äga att afhända sig den dem donerade jord.
Enl. min åsigt äga städerne icke en sådan rättighet, emedan jorden blifvit städerne lemnad för vissa ändamål och får således icke användas till något annat.
Om det således skulle befinnas, att denna jord begagnas för andra ändamål, än hvartill den blifvit först lemnad, så skulle det ju kunna hända, alt jorden blir skattlagd och Staten såmedelst tillskyndas en inkomst.
En talare har sagt, att han icke bort några skäl anföras, de der kunde verka till .afslag å betänk., och en annan ledamot har äfven talat om skäl med lillkännagifvande, att skälen för bifall till betänk, äro af den beskaffenhet, att motskäl icke skulle kunna framdragas.
Förhållandet lärer väl vara, att desse
Hrr icke vilja lyssna till de skäl, som innefattas i den uplästa reservationen.
Den, som afgifvit denne reservation, har sannolikt sökt göra dem gällande inom Utsk. ehuru man der, likasom här, varit döf för dem.
Men då man nu här sagt, att skälen i Utsk:s betänk, äro så serdeles talande, tillåter jag mig att upläsa några af desse skäl: ”Beträffande åter riksdagsfullmåktigen Strindluuds motion har Utsk. tagit densamma under noggrant öfvervägande och dervid insett den stora vigt och nytta, såväl i historiskt, statistiskt sora ekonomiskt hänseende, en fullständig utredning af städernes rättigheter, inkomster med mera, skulle för R.
St. medföra vid behandling af frågor rör:de städerne, samt af sådan anledn. funnit sig böra vördsamt tillstyrka R.
St. att uti underd. skrifvelse hos K.
M. anhålla” etc.
Detta inbegriper alla de så mycket omtalade skälen för bifall till Utsk:s betänk., hvilka, om de närmare granskas, inskränka sig endast dertill, att
Den 29 Mars f. m. 169 Ulsk:s majoritet behagal finna, att utan något anfördt skäl raan borde bifalla hvad motionären Strindlund föreslagit.
I fråga åter ora motskälen, anhåller jag att få åberopa Hr Professor Carlssons nyss upläsla reservation, hvarest omnämnas alla de åtgärder, som i och för tolagen under sednare tider varit vidlagne, oell jag torde derjemte få erinra Hrrine, hurusom, på grund af en Coust.Ulsk:s anmärkn. vid 1840 års riksdag, Statsrådet ställdes under åtal vid Riksrätt, derföre att Statsrådet tillstyrkt K.
M. att förhöja tolagen för 2:ne släder, men Statsrådet frikändes på grund af 3 § ansvarighetslagen.
St. hafva sedermera icke yttrat den åsigt, all Konungen icke ägde alt bestämma öfver tolagen, tvertom hafva R.
St. uti underd. skrifvelse d. 3 Okt. 1849 bifallit, att tolagen skulle beräknas lill viss proc. af tullbeloppen, och att denna proc. (inge bestämmas efter medeltalet af hvarje stads tolags inkomster under de sista 5 åren i förhållande till tullafgifterne dock med det vilkor, alt någon minskning i tolags-iukomsterne icke må, genom tullafgifternes framtida nedsättning, städerne tillskyndas.
St. tillerkänt K.
M. rättigheten att förordna om tolagen endast derigenom någon minskning i städernes inkomster icke förorsakas.
Beträffande åter beloppet af tolagen och den grund, hvarefter den utgår, så har K.
M. redan år 1837 befallt, ali alla städerne skulle inkomma med fullständiga upgifter i detta afseende, hvilket äfven skett och Commerce-eolhm afgaf derefter 1838 underd. utlåt, i ämnet.
Alla de uplysningar man nu vill vinna hafva sålunda redan uti detta hänseende lemnats.
Hvad åter angår jorden, som blifvit till städerne donerad, så har reservanten uplyst, att samma jord lemnats städerne omkring 200 år sedan.
Vilkoren dervid voro i allmänhet, att städerne skulle begagna denna jord i och för deras utgifter eller som orden lyda i eli af Drottning Christina d. 5 Jan. 1653 åt staden Norrköping utfårdadt donationsbref: ”lill dess gagn och nytta.”
Omkring 200 år sednare eller i början af 1700-talet sökte K. M. på R.
St:s begäran förmå städerne att begagna någon del af den anslagna jorden till odling af färgevexter, men föreskrifterne härom äro mycket sväfvande och obestämda.
I ett Kongl. Bref af d. 28 Juli 1756 heter det, ”att Secreta Utsk. varit betänkt på befrämjandet af lin och hampsädet, och finner Secreta Utsk. det hufvudsakligen bidraga lill ändamålets vinnande, om städerne ville påtaga sig eller ock blefve ålagde alt använda någon del af deras jord lill dessa plantager;” hvarefter K. M. genom Nådigt Bref d. 4 Nov. 1772 anbefallt Commerce-colbm, att äganderätten för städerne, som af jord äro i besittning, må på det nogaste vårdas, hvarföre Commerce-colhm borde, innan det tillstyrkte någon författning, hvarigenom städerne kunde förmås lill hampsädes-idkande, först deröfver höra städerna och underrätta dem om de för nämnde sädes-utvidgande föreslagna premier.
Att nu erhålla en statistisk upgift i fråga om alla dessa författningar kan vara oskadligt och i vissa fall nyttigt, men att i denna fråga tillvägagå på ett sätt, som innebär försök att betaga städerne deras nuvar:de rättigheter, skall sanuolikt åstadkomma den strid, hvarom jag redan nämnt, 170 Den 29 Mars f. m. eller en undersökning om de olika jordnaturerne och om de rättigheter, det ena hemmanet äger framför det andra, hvilket man enl. min åsigt bör undvika.
Under sådana förhållanden, och då jag anser den föreslagna undersökningen endast föranleda split emellan Stånden, tror jag R. o. Ad. klokast förfar, om R. o. Ad. afslår detta betänk.
Gr. Wrangel: Gr. Björnstjerna har sagt, att man icke liehöfde upgifva några skäl för begäran om bifall till Utskts betänk, emedan skälen vore fullständigt uptagne i samma betänk.
Raab åter har förmenat, ali desse skäl endast bestå i ett lycke hos Utsk:s majoritet.
Det torde likväl tillåtas mig att få erinra Gnn, ali Professor Carlsson har uti sin reservation anfört skäl, dem jag ännu icke hört någon vederlägga, och denne reservant har på ett ganska fullständigt sätt visat obehöfligheten af den ifrågaställda undersökningen.
Björnstjerna yttrat, att Kammar-colkm ofta undersöker naturen af lägenheter och i anledn. deraf vidtager åtgärder.
Jag får uplysa Gr:n, att detta härleder sig deraf, att lill Collegium inkommit mål, hvars utredning erfordrar dylika undersökningar.
Den undersökning, Ulsk. tillstyrkt, är generel och åsyftar endast nöjet, att få erfara städer nes rättigheter.
Björnstjerna har slutligen påbördat mig yttrandet, alt städerne icke skulle äga rätt ali försälja stadsjord.
Något sådant har jag hvarken tänkt eller ännu mindre uttalat.
Jag har deremot yttrat, att alla samhällsklasser inom landet kunna äga jord af hvilken natur som helst, hvilket åter Utsk. tyckes icke godkänna, enär undersökningen skall afse bland annat, huruvida stadsjorden brukas af städernes borgerskap.
Denna undersökning är likväl obehöflig, ty, såsom jag redan nämnt, kan icke blott stadsjord utan all annan jord i landet ägas och besittas af hvilken som helst enl. 1810 års riksdagsbeslut, som måste anses såsom en concession af R.
Sl:s rättigheter.
Härmed har jag besvarat
Grtns anmärkn. och yrkar fortfarande afslag på betänk.
Det förefaller mig besynnerligt, att en ledamot af Kammar-colkm skall motsätta sig den föreslagna undersökningen, som i en framlid säkerligen blir nyttig jemväl för detta embetsverk då partiella undersökningar der skola anställas.
Lika besynnerligt synes del mig äfven, alt denna undersökning skall motsägas af Frih.
Raab, hvilken är känd såsom nitälskare för allt hvad, som är rätt.
Aga städerne några rättigheter, så måtte väl dessa icke beröfvas dem genom slik undersökning, tvertom skulle jag tro städerne blifva derigenom i samma rättigheter än vidare befästade, och det kan väl icke skada alt upfriska minnet af redan multnade pergamentsbref, hvilka i följd af denna undersökning kunna förnyas och såmedelst städerne än vidare befästas i den rätt, hvarmed de af framfarne Konungar blifvit hugnade.
Visserligen år det en sanning, alten betänk, bifogad reservation omtalar, att ronde tolagen undersökning redan varit verkställd, men månne icke år 1834, då R.
M. om en sådan undersökning, man med samma i Den 29 Mars f. m. 171 skäl kunnat åberopa den omständigheten, att tolagen är grundad på privilegier, till förekommande af en sådan undersökning, hvars föremål var att få utrönt, huruvida denna tolag var ett privilegium eller icke.
Ar nu denna undersökning med vederbörlig noggranhet verkställd, så underlättas naturligtvis komiterades arbete och detsamma blir förr färdigt.
Men städerne äga väl utom tolagen andra fri- och rättigheter.
Endast stapelstäderne åtnjuta tolag, och större delen af våra städer äger den icke, hvadan det kan vara skäligt, att en undersökning äger rum.
Hvarföre man skall se saken ur den synpunkten, att, derföre att man vill undersöka en sak, man nödvändigt skall hafva för afsigt att beröfva städerne några deras rättigheter, kan jag åtminstone icke förstå, enär, i händelse de verkligen hafva några på lag grundade rättigheter, de få behålla dem.
En förutsättning i motsatt rigtning faller dem snarare till last, som antaga den, och till dessas antal räknar jag mig icke.
Lika litet anser jag någon berättigad, alt gifva Utsk:s förslag det syfte, som ville man beröfva städerne någon förmån eller rättighet.
Sådant har aldrig varit i fiåga.
Det är visserligen en sanning, att Utsk. icke anfört många skäl för sitt tillstyrkande, men jag tror äfven, att Utsk. härutinnan handlat rätt, enär de skäl, som tala för bifall till betänk., åro nogsamt kände såsom innefattade uti den väckte motionen, hvilken varit aftryckt i de allmänna tidningarna och i Ulsk:s betänk, åberopade, och då jag godkänner de åsigter, som ligga lill grund för betänk., anhåller jag äfven om proposin på bifall.
Jag vill icke ingå i pröfning af hvad med den af Utsk. föreslagna komité kan vinnas och icke eller af de skäl, som blifvit anförde för ådagaläggandet af komiténs obehöflighet.
Jag tror att, om man än är öfvertygad om det frugtlösa af denna komite's verksamhet, skäl likväl finnas tillräckligt talande för bifall till Utsk:s förslag.
Alt nemi. denna motion, som föranledt Ulsk:s förslag, blifvit väckt inom BondeSt. och understödd inom Utsk. af samma Stånds alla dervarande ledamöter, visar, att inom den klass, som representerar största delen af nationen, finnes ett misstroende mot lagligheten af de rättigheter, städerne äga, ett misstroende, som troligen underblåses af missnöjet hos den stora mängden af skattdragande utaf nationen med de ringa Stats-bidrag, städerne lemna, och delta misstroende kommer ofelbart att länge fortfara, ty skattebidragen uphöra icke så snart.
Af sådan anledn. anser jag en undersökning böra äga rum på det alt utredas må, om misstroendet är grundadt eller icke.
I förra fallet måste rättelse af missbruken äga rum, men i sednare fallet eller om misstroendet är ogrundad!, förfaller det.
Jag anser således, att det
Stånd, som framför alla andra bör bifalla betänk., är just BorgareSt., emedan i detta
Stånds interesse måste ligga att få förhållandet utredl.
Jag anhåller alltså om propostn på bifall till betänk.
Att rikedomen på de så kallade motkälen icke är särdeles Stor, slutar jag deraf, att1 dessa samma 172 Den 29 Mars f. m. skäl blifvit uplästa och åter uplästa, ytterligare uprepade och ånyo åberopade samt, för mera säkerhet och bättre verkan, för ännu en och annan gång omförrnälda.
Väl är det mig icke obekant, och vi torde alla känna till, huruledes inom läkarekonstens idkare finnes en särskild fraktion, nemi. homöopalherne, hvilkas åsigt är alt oändligen små läkemedel kunna, genom att oändligt många gånger frotteras, vinna en oändlig styrka.
Likväl är denna läkaresekt icke särdeles talrik, i jemförelse med allopaiherne.
Härmed må nu vara huru som helst, torde dock icke lämpligt vara att i fråga om bevisningen uti våra förhandlingar på dylikt homöopaihiskt sätt tillvägagå; åtminstone synes mig detta sätt mindre lämpligt uti förevande fall, då de åberopade s. k, skälen förgäfves blifvit framställda inom Utsk.; ty icke lära de, allvarsamt taladt, erhålla någon ytterligare styrka derföre, att de 3 eller 4 gånger omsägas, och ännu mindre lärer väl sådant inverka på öfvertygelsen hos delta riksstånd.
Hvad åter angår det af Gr.
Wrangel yttrade missnöje dermed att, efter hans sätt att se, vissa frågor syntes vara på förhand bestämda alt å Riddarhuset i en Egyptisk tystnad begrafvas, så tillåter jag mig vördsamt hemställa, huruvida icke fastmera just den värde ledamoten sjelf och de med honom i denna fråga liktänkande synes genom det afslag, de å betänk, velat förorda, vara de, som önska se hela det nu förevarande vigliga ärendet uti en Egyptisk tystnad, med thy åtföljande Egyptiskt mörker, öfverhöljas och begrafvas?
Vi äter, som förorda bifall å betänk., hvad åsyfta vi annat än reda, klarhet, upplysning i ämnet?
Huru kan man tala om tillämnadt intrång på ett annat Stånds lagliga rättigheter?
Det vilja vi visst icke; långt derifrån, är det vår mening att dessa rättigheters tillgodonjulande må befästas i samma mån de äro lagligen existerande.
Mycket har blifvit ordadt om de kostnader, som den ifrågaställa utredningen skulle orsaka, men ingen talare har likväl afhörts upgifva någon dertill erforderlig summas sifferbelopp så högt, att dess storlek kunde utgöra tillräckligt hinder för R. o.
Ad. att bifalla detta Utsk:s betänk.
I öfrigt är jag förekommen af Gr:ne Gyldenstolpe och af Ugglas, hvilka, efter det jag återbegärt ordet, fullständigare och bättre, än som af mig torde kunnat presteras, yttrat åsigter, i hvilka jag alltså beder få instämma.
För mig återstår alltså endast att förena mig med dem och fortfara i min anhållan om bifall å betänk.
Den siste talaren har yrkat bifall å betänk., emedan vi, hans motståndare gått homöopathiskt tillväga genom uprepande af samma skäl för att gifva dem styrka.
Hvilka hafva väl nti förevarrde fall minsta skälen antingen de, hvilka åberopa dem af Utsk. upgifna eller vi, som upläst Professor Carlssons reservation, den der innehåller en mångfald af sådana?
Desse sednare skälen har måst här uprepas, emedan jag har all anledn. att befara, att ganska få afhörde deras upläsande.
Utsk:s skäl består endast deri, att Utsk. tyckt, att en undersökning bör ske.
Den 29 Mars f. m. 173 vill icke föreställa mig, ali Utsk. godkänt de i motionen nptagne skälen, emedan de, såsom IIr von Hartmansdorff nyss yttrat, äro af beskaffenhet, alt betänk, endast derföre bör afslås och icke inom Utsk. bort vinna något afseende.
Hvad åter beträffar den af Gr. af Ugglas önskade undersökning eller utredning, så både bör och kan den vinnas ehuru på ett mera enkelt sätt än det af Utsk. föreslagna nemi. om R.
St. såsom en reservant föreslagit, hos K.
M. anhåller: ”att K.
M. läcktes updraga ål vederbör, embetsmyndighet, att, efter infordrande af magistraternes yttrande i ämnet, på lämpligt sätt och med möjligen ringaste kostnad verkställa den afsedda utredningen, hvars resultater derefter torde för rikets härnäst sammanträdande Ständer framläggas.”
Jag anser detta vara den lämpligaste utvägen, ty man vinner derigenom alla de inhysningar, man kan önska, och man hade derjemte icke bifallit den insidieusa motionen.
Jag anhåller alltså att R. o. Ad. ville bifalla hvad denne reservant föreslagit.
Såsom svar på Gr.
Gyldeustolpes yttrande får jag nämna: att jag här icke talar såsom ledamot i Kam marcolhm ; lill Gr. af Ugglas: alt om städerne äro för lågt be skattade, så är sådant R.
Sl:s fel; och till Frih.
Cederström: att skälen för min yttrade åsigt måtte vara tillräckligt utvecklade, enär, på sätt Professor Carlsson i dess reservation visat, den utredning, man åsyftar, redan blifvit verkställd.
Då jag emedlertid icke kan i likhet med Frih.
Raab frångå milt yrkande om afslag å betänk., anhåller jag fortfarande, att Hr Frih. o.
Landtm, ville framställa propos. härå.
Raabs yttrande har jäg begärt ordet.
Denne talare har föreslagit Ståndet alt, i st. f. godkännande af Utsk:s betänk., antaga en reservants förslag, att hos K.
M. begära det den i frågast allde undersökningen må blifva verkställd af vederbörande embetsmyndigheter.
Jag hemställer likväl till Hrr:ne, huruvida sådant likväl kan vara lämpligt, enär desse myndigheters tid är uptagen af hell andra göromål.
Den ifrågasatta komiten är nyttig och, kommer enl. milt omdöme, att lemna vida större resultater än komilen, som varit nedsatt i och för hränvinsbränningen m. fl. I fråga om skälen förenar jag mig med Gr.
De, äro uplagna i motionärens förslag, hvars skrifsätt jag ingalunda gillar.
Då öfverläggningen härmed förklarades vara fulländad, framställde H. Ex. Hr Frih. o.