Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det svårli gen genom någon tydning lärer vara möjligt att komma till annat resultat, än som måste följa af den nyss slutade voteringen, nemi. att R. o. Ad. medgifvit sitt förut fattade beslut vara förfallet, enligt hvad Ulsktn i detta hänseende framställt; så förenar jag mig i allo i den mening, att R. o. Ad. ingalunda genom detta beslut må vara förhindradt att vidtaga hvilken annan tids bestämmelse för brännvinsbränningens utöfvande, sorn Pi. o.
Ad. finner för godt.
Derjemte begagnar jag detta tillfälle, då jag har ordet, för att reservera mig deremot, att icke PresteSt:s inbjudning i detta ämne blifvit antagen.
Jag har ej velat yrka votering derom, för att icke upptaga R. o. Ad:s tid. 3 §: n , i m o m.
Den 17 Mars f. m. 3i Den gjorda inbjudningen blef af R. o. Ad. antagen. 3 §:n, sednare m o m:t.
Då denna fråga förra gången var under discussion hos R. o. Ad., tog jag mig friheten yrka den lägre uppskattningen af afverkningsförmågan hos ångapparaterna af tvänne skäl.
Det ena var, att jag ansåg det vara stridande emot det, åtminstone i allmänhet, verkliga förhållandet.
Jag har visserligen hört uppgifvas, under den långvariga behandlingen af detta ämne, att det finnes verk drifna med ånga, hvilka gå högre än de inrättningar af denna art, hvarom jag ägt tillfälle alt taga kännedom; men jag tror likväl, alt erfarenheten i allmänhet skall vitsorda det vara tillräckligt att bestämma dessa apparaters afverkningsförmåga till 5o proc. utöfver den för andra väl inrättade bränningsapparater antagna.
Det andra skälet var det, att den product, som vinnes genom ånga; vanligen blir bättre än den andra; icke derföre att ej den andra kan blifva lika god, men man är säkrare att få en god product, när man begagnar ångapparat.
Då brännvinet nu är en skadlig vara, så synes det mig vara allt skäl att uppmuntra ett lillverkningssätt, hvarigenom varan blir minst skadlig.
På dessa grunder tillstyrker jag, att R. o. Ad., med frångående af sitt förra beslut, behagade instämma med Presteoch BondeSl:n i deras beslut om bestämmandet af ångapparaters afverkningsförmåga till 5o proc. högre, än då annan apparat begagnas, och anhåller om Hr Frih. o. Landtmis propos. derå.
Hr Frih. o. Landtm, fästade Frih.
Hamiltons uppmärksamhet deruppå, att den fråga, divarom han talat, egentligen tillhörde en annan §.
Jag trodde det vara 2 morn., som nu utgjorde föremål för R. o. Ad:s öfverläggning.
Förhållandet med de nu ifrågavar, momm är det, att R. o. Ad., likasom BorgareSt., deröfver ej utlåtit sig, men BondeSt. och PresleSt. hafva bestämt, att för begagnande af ångapparat erfordras
L hvarje af förestående classer 5o proc. högre taxeringsvärde på jorden, än då sådan apparat ej begagnas.
Detta grundar sig på dessa båda Stånds beräkning af skatten, då ångapparat skulle draga en 5o proc. högre skatt än annan redskap.
I de tariffer, hvilka utgöra R. o. Ad:s samt BorgareStis beslut i afseende på beskattningen, finnas ångapparaterna uppskattade 100 proc. högre än andra apparater af samma kannerymd och i samma dass.
För öfrigt, i full conseqvens dermed, hafva Utskm hemställt, huruvida R. o. Ad. samt BorgareSt., i afseende på besluten rörde beskattningen, skulle vidhålla deras önskan 0111 100 proc. högre taxeringsvärde i och för ångapparater; men i händelse R. o. Ad. och BorgareSt. frångingo delta 3* Dan ij Mars f. m. yrkande i afseende på beskattningen, eller också denna mening förlorade vid voteringen i förstärkt Utsk., så borde äfven redactionen af ifrågavar. inom. blifva förändrad i öfverensstämmelse med hvad sorn då blefve R.
Det är på sådan grund, som Utsk:n bafva föreslagit, att beslutet ronde detta mom. må uppskjutas, intilldess frågan om ungapparaternas beskattning blifvit afgjord, och hemställ t, att det då mätte tillåtas Utsktn att i conseqvens med den princip för ångans beskattning, som då antages, föreslå en annan redaction af detta mom. R. o. Ad. biföll, på sätt CJtsk:n föreslagit, att den fråga, som uti ifrågavar. mom. innefattas, måtte lills vidare få uppskjutas. 4 §: n, i och 2 mom.
Utsktns yttrande godkändes. 4 §'• u, 3 mom.
Inbjudningen antogs, och den föreslagna voterts-propostn ansågs böra förfalla. 4 §tn, 4 morn. samt 5 §:n.
Utsktns yttranden godkändes. 6 §:n.
Inbjudningen blef af R. o. Ad. antagen.
Jag befarar, att Ståndet begick ett misstag nyss, då det lät voter:s-propos:n i 4 §
Om frågan är af bevillningsnatur, så måste den underkastas omröstning, ifall något Stånd blir af olika mening.
Jag hemställer derföre, om icke för den händelse, att BorgareSt. ej skulle instämma med de öfriga Stånden, det blifver nödvändigt, att R. o. Ad., oaktadt inbjudningen blifvit antagen, dock godkänner voter:s-propos:n. I händelse BorgareSt. redan skulle bafva fattat beslut i denna fråga, och prot.utdr. derom ankommit, anhåller jag alt Ridd.Secrelm måtte upplysa, huru sig dermed förhåller.
Det från BorgareSt. ankomna prot.utdr. innehåller trenne punkter: i) att Ståndet godkänt Utsk:ns yttrande, pag. 8 af mein.
N:o 12, angrde brännvinsbrännitigsredskapens förfärdigande af hvad ämne som helst ; voter:s-propos. i afseende på författningens 35 §; samt det pag. ty omförmälda formulär till mätnings- och slämplingsbevis, sådant det finnes derstädes rättadl; äfvensom Ståndet låtit bero a) vid Utsk:ns hemställan pag. 3, att, sedan R.
St., i sammanhang med frågan om beskattningen, fattat beslut rände afverkningsförmågan hos ång - Den 17 Mar» f. m. 33 ångapparater, få afgifva förslag till redaction af författningens 3 §:s sednare mom. b) vid yttrandet pag. 6, ang:de 9 §:n c) vid förklarandet pag. 16, ang:de framdeles afgifvande förslag till redaction af 35 §:n, oell d) vid Utsk:ns yttrande, pag. 17., i afseende på R. o.
Adis samt Pieste- och BondeSCns bifall till Utsktns hemställan i utlåt.
EV:o 5, att R.
St. böra vid författningsförslagets öfverlemnande till K.
M. uti und. skrifvelse anhålla, det K.
M. täcktes i den blifvande författningen föreskrifva luiru med debiteringen och uppbörden af brännvinsbränningsafgiften bör förfaras; 2) att yttrandet pag. 8, angtde författningens 12 § 3 morn., ansetts ej påkalla någon åtgärd, och yttrandet ang:de 12 §:n 5 mom. samt PresteStis ofvanberörde inbjudning blifvit lagda till handlingarna; samt 3) alt utlåt.
N:o [2 i dess öfriga delar blifvit äterremitteradt.
C e d ers t r örn:
Jag kan icke fullkomligt instämma i Ulsktns terminologi, att förklara frågan vara af bevillningsnatur, ty den är ej af bevillningsnatur, oaktadt den inverkar på bevillniogen så tillvida, att kannerymden, hvarför bevillning erläggas skall, blir i det ena fallet något mindre, än i det andra; men då frågan om huru stor del af pannerymden, som skall taxeras, nu af tre
Stånd blifvit afgjord, sedan R. o. Ad. antagit Utsktns inbjudning, så följer af sig sjelft, att denna fråga förfallit, och att om BorgareSt. än vidblifver sitt beslut 0111 2 jungfrumåtts afräknande på hvarje kanna, såsom kokrum, så ändrar det alldeles icke beslutet om bevillningen, ty bevillningen skall derefter jemkas.
Jag tror således, att R. o. Ad:s propos. öfver beslutet, att anse voterts-propos. vara förfallen, var ganska riktig, och om den äfven vore oriktig, så lärer den likväl ej kunna upprifvas, förr än Utsktn inkommit med uppgift om hvad BorgareSt. beslutat, och bevisat, att nödvändigheten fordrar votering.
Hvad först angår Frih.
Cederströms yttrande om, huruvida denna fråga är af bevillningsnatur eller ej, torde jag få börja med att besvara densamma, emedan det öfriga beror deraf.
Det tyckes vara ganska klart att, ehuru här ej är någon siffra bestämd, så blir väl frågan otvifvelaktig! af bevillningsnatur, om jag säger, att en 4o kannors panna skall erlägga den skatt, som i tarilfen blifvit bestämd för en 38-kannors panna, eller den summa, som der finnes upptagen för en panna af något mindre pannerymd.
Jag finner derföre alldeles otvifvelaktigt, att frågan är af bevillningsnatur och således måste underkastas votering, i händelse BorgareSt. ej skulle instämma med de andra trenne Stånden.
Hvad åter angår sjelfva frågan om, huruvida voter:s-propos. bör anses förfallen, så fästade jag 22 H. 5 34 Don 15
M ars f. m. mig, i likhet med Hr von Hartmansdorff, vid ordalydelsen i Hr Landtm:s propos., men jag tog för afgjordt, att Ståndet ej kunde besluta annat än för sin del, att voter:s-propos:n borde förfalla, och jag gjorde derföre ej genast någon anmärkn. dervid.
Så mycket mindre tror jag, att denna fråga hör anses vara af bevillningsnatur, som det är troligt, att, då denna författning blir känd, hvar och en brännvinsbrännare afser hvad denna författning bjuder, på sådant sätt, att, om han t. ex. vill bränna med 4° kannors panna, så beställer han den med kannors pannerymd, efter han vet, att två kannor få afräknas på denna rymd och sålunda rättar lian det alltid efter förordningen.
Han förbiser säkerligen ej detta, och således kommer bevillningen att utgöra samma belopp.
På sådan grund tror jag ej att denna fråga kan anses vara af bevillningsnatur, utan att den är rent ekonomisk, och att således R, o. Ad. har förfarit ganska rätt, då voterings-propos. ansetts vara förfallen.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. skulle finna lämpligt att uppskjuta hvad som i denna fråga vidare kunde vara att yttra, intilldess Ståndet fått del af de beslut BörgareSt. i denna fråga kunde fatta, då man blefve närmare i tillfälle att bestämma hvad beslut som kunde komma i fråga att tagas.
Landtm:s framställning, såsom jag tyckt mig finna, blifvit af Ståndet med ja besvarad, i öfverensstämmelse med hvad jag nyss yttrat, liar jag nu intet vidare alt anföra i anledn. af Gr.
Hamiltons yttrande, hvilket jag i annan händelse skolat upptaga till vederläggning, såsom i min tanke alldeles icke grundadt på sakförhållande.
Då jag likväl anser Hr Landtmts framställning fullkomligt formenlig, så afstår jag för närvar, från allt vidare yttrande.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. således behagade finna lämpligt att uppskjuta all vidare öfverläggning härom tills Ståndet erhållit del af BorgareSt:s beslut.
Ropades ja. 7 §:n.
Inbjudningen antogs, och Utsktns yttrande i öfrigt lades till handlingarna. 8 §:n.
För min del kan jag ej annat än tillstyrka R. o. Ad. att vidblifva sitt förut fattade beslut i frågan; men då Utsk:n här ej behagat, för den händelse att Ståndet Don 17 Mars f. m. 35 sluille vidblifva sitt beslut, föreslå hvad utväg till sammanjemkning och slutligt afgörande skall vidtagas, så anser jag att Utsk:n i sådant afseende böra åläggas att inkomma med de nödiga voler:s-propos:na. Gr.
Hamilton: t anledn. af den sisle värde talarens yttrande, får jag visserligen erkänna, att det varit Ulsk:ns åliggande att framkomma med voter:s-propos:r, och att detta säkerligen skett, såvida Utsk:n ej varit af den åsigt, att frågan om tidens bestämmande till 6 månader redan varit afgjord.
I sådant fall kunde icke 5 och 6 §§:ne qvarstå; emedan det står i den förra, att ”en hvar till brännvins bränning berättigad vare obetaget att anmäla sig lill dess ulöfvande under en eller flera månader.”
Med flera månader kan lika väl förstås 2 eller 7, som 6, och detta stadgande skulle således stå i ovillkorlig strid emot beslu tet, i afseende på tiden.
Derföre måste jag anhålla om Ståndets bifall till Utsk:ns hemställan i den nu föredragna §:n.
Det är i sanning en besynnerlig tolkning af besluten rör:de tiden, som Gr.
Hamilton tillåter sig.
Vi antaga med honom, att 6 månader är ett ultimatum af R.
St:s beslut, rör:de tiden för brännvinsbränningens utöfning.
Månne då icke tidens bestämmande till en eller flera månader skulle vara en inskränkning i denna tid af sex månader, eljer tror man sig äga rätt alt annihilera R.
St:s beslut derom?
St. besluta 8, 10 eller 12 månader, d. v. s. alla månaderna, så bade rättigheten alt anmäla sig för en eller flera månader i alla fall kunnat qvarstå, och äfven om R. o. Ad. instämt med PresteSt. om tidens bestämmande till 3 månader, så bade Svenska medborgare bort äga rättighet att anmäla sig till en eller två eller tre månader, på samma sätt som nu till en eller flera eller alla sex.
Jag skulle förmoda, att det ej lärer blifva möjligt att advocera bort en så enkel sak, och ifall R. o. Ad. vidhåller sitt beslut, så är det Utsk:ns ovillkorliga skyldighet att inkomma med voter:s-propos:r.
Hr von Hohenhausen: R. o. Ad. har redan beslutat, att tiden för brännvinsbränningens utöfvande skall blifva 6 månader af året.
Nu är frågan, huruvida denna tid skall få delas i terminer eller ej.
Detta ar det som utgör föremålet för öfverläggning, och hvarom beslut nu genast skall fattas.
BondeSt:s förslag är, att förblifva vid hvad som hittills stadgadt varit.
PresteSt. deremot har beslutat tidens inskränkande till 3 månader.
På de skäl, som jag förut haft äran andraga, tillstyrker jag, lill undvikande af ombytlighet i denna lagstiftning, att inga andra förändringar måtte vidtagas i nu gällande 1835 års förordning, än de, som af behofvet oundvikligen påkallas, och får derföre, i denna punkt, instämma uti hvad BondeStåndel föreslagit. 36
Den 17 Mars f. ra.
I och för sig sjelft, ar i denna fråga PresteStls beslut hufvudsakligen öfverensstämmande med BondeShs.
PresteSt. har beslutal, att ingen får anmäla sig för kortare tid än hela den tillåtna tiden, men derjemte föreskrifvit, att den tillåtna tiden skall inskränka sig till 3 månader.
BondeSt. har sagt, att tiden kan utsträckas till 6 månader, men derjemte tillåtit brännvinsbrännare!) att anmäla sig för en kortare lid.
I hufvudsaken hafva de förenat sig med hvarandra i afseende på bestämmande af terminen för minimitiden af skatlens utgående.
Deremot hafva R. o. Ad. oell BorgareSt. bestämt tiden till en eller flere, t. o. m. tolf månader, så all här äro tvänne meningar, nemi. R. o. Ad:s samt BorgareSt-.s, enl. hvilken minimitiden skulle vara en månad, och de begge öfriga Ståndens mening, enl. hvilken ingen skulle få anmäla sig för kortare tid, än tre månader.
Så står saken, och detta ar anledningen, hvarför Utsk:n velat att tre
Stånd skulle förena sig.
Då Iva Stånd å hvardera sidan yttrat sig lika, tycktes det för Utskm vara mera skäl, att de, som ej beslutat någon inskränkning i tiden, makade sig ihop med den), som bestämt ett visst antal månader.
Detta är min öfvertygelse, och jag tror derjemte, att minimum bör blifva en månad, ly jag anser del vara obilligt att tnan skall skatta för tre månader, när man ej vill bränna mer än en.
Nu deremot tvingas man att skatta för tre månader, och följden deraf blir, att man äfven nödgas bränna alla tre månaderna.
Jag anhåller derföre att R. o. Ad. ville vidblifva sitt förra beslut, att man må äga rättighet att anmäla sig för en månad.
Då Hr von Rosen upptagit Frih.
Cederströms sista yttrande, så torde det tillåtas mig att besvara honom, efter Frih:n ej är närvarande. R. o. Ad. hade i den af detta Stånd antagna redaclion sagt, att hvar och en till brännvinsbränning berättigad skulle få anmäla sig lill dess utöfvande under en eller flera månader.
Detta förutsätter att ingen tid för brännvinsbränningen vore bestämd, utan att den kunde räcka hela året igenom.
Sedan nu ett visst antal månader är bestämdt, så kan ej heller R. o. Ad. vidblifva sitt förra beslut, åtminstone ej utan den redaclionsförändringeh, att det kommer att stå: '”till dess utöfvande under en eller liera af de till brännvinsbränning tillåtna månader. ’’ Nyss har Frih.
Cederström sjelf drifvit den satsen, att Ståndet ej kunde andia något af sina förra beslut annorlunda, än på grund af Utskrns eller något annat
Stånds inbjudning, och det skulle förundra mig om Frih:n nu genast vore färdig att drifva en alldeles motsatt åsigt.
Hvad för öfrigt angår frågan, huruvida detta Ståndets beslut numera är lämpligt eller ej, så får jag äran yttra, att så lämpligt jag förut ansåg det, så litet vill jag nu antaga det.
Bränn - Den 17 Mars f. m. 37 vinsbränningsrältigheten har blifvit inskränkt inom en viss class medborgare; de hafva ansett det för en fördel för sig, och sedande nu fått detta monopolium, så må de också tåla alla inskränkningar och svårigheter, som de kunna komma att underkastas.
Det är visserligen möjligt, alt en och annan derigenom kommer att brunna längre än eljest, d. v. s. kommer att anmäla sig för tre månader, som eljest ej hade anmält sig för mer än en, men hvar och en vet också huru allmogen i allmänhet förfar, nemi. att de anmäla sig för 3 månader, men bränna blott en eller annan gång under hvarje månad.
Resultatet blir således icke mera brännvin, utan endast större skatt, och det är just hvad jag önskar, sedan nu den princip blifvit antagen, hvilken genom R. o. Adis beslut ledan är afgjord.
Det är på denna grund jag ytterligare yrkar bifall till Utsktns utlåt, i betänk.
Jag håller visserligen Gr.
Hamilton mycken räkning för den redlighet, hvarmed han framställer sin tanke, men sjelfva tanken kan jag ej gilla.
Jag kan ej tro att någon bör lida för det han har rätt, ty att han har ratt ur en följd af foltadt beslut.
Den lill brännvinsbränning berättigade har rätt att ej skatta för den tid, då lian ej bränner, och jag förenar mig således med Ilr von Rosen uti den framställning han nyss gjorde. Gr.
Det är endast i afseende på lämpligheten af defta stadgande, som jag anhåller få yttra några ord.
Jag tror att en hvar skall inse svårigheten af alt hålla vederbörlig conlroil öfver brännvinsbränningen , om den nu skulle kunna få ulöfvas af somliga en månad, af andra två månader, af andra 3, och kanske slutligen äfven endast 14 dagar.
Jag tillstyrker derföre, att de till brännvinsbränning berättigade måtte vara skyldige att skatta för 3 månader , men äga rättighet alt dela denna tid i flera terminer.
När författningen i detta afseende bjuder, att man blott får anmäla sig för 3 månader och ej mera, och dä delta beslut blifvit förklarad! såsom en börda för dem, som egentligen sysselsätta sig med brännvinsbränning , men detsamma likväl af dem blifvit godkändt, så tror jag att man ej dervid bör fasta så mycket afseende, utan snarare vidblifva hvad man förut beslutat.
Jag tager mig således friheten yrka, att R. o. Ad. ville vidblifva sitt förra beslut.
Jag finner mig af Gr.
Mörner förekommen uti hvad jag hade ämnat yttra, och får på det högsta tillstyrka, att vi måtte vidblifva vårt förra beslut.
Jag vill nu endast återföra i R. o. Adis minne huru det förhöll sig vid sisla riksdagen, nemi. att när af Bevilln.Utsk. skatten hade blifvit bestämd och beräknad för hela tiden, 38 Den 17 Ma r s f. m. så beslöts inora tre Stånd att den endast skulle blifva bestämd för 3 månader.
BondeSt. ensamt beslöt att den skulle gälla för hela liden.
Detta blef således föremål för votering i förstärkt Utsk., der det beslöts att den skulle gälla för 6 månader.
Så framt ej ett bestämdt stadgande i detta hänseende finnes, så blifva controllerna nära nog omöjliga, derest vi ej vilja betala rätt hederliga resekostnader åt kronofogdarne och länsmännen för hvarje gång de skola resa oell försegla brännvinspannorna, och i alla fall kan man ej vara säker, då ej förseglingen kan ske på en gång, så att öfversigt kan erhållas, hvarefter det skulle uppläsas ifrån predikstolen, huru många som blott bränna en eller två månader.
Allt detta skulle fordras, om någon contioll skulle kunna äga rum.
Man lian omöjligt uppgifva någon annan förnuftsgrund för att inskränka tiden för brännvinsbränningen till sex månader af året, än den, att man vill söka inskränka qvantileten af det brännvin, sorn tillverkas inom landet.
JNAväl! oin jag antager denna premiss för beslutet att inskränka tiden, så må jag säga, att det bör förundra att man icke vill tillåta den till brännvinsbränning berättigade att anmäla sig för en kortare tid.
Det vore i sanning märkvärdigt, om, då B.
St. ansett nyttigt för landet att ej bränna mycket brännvin, och derföre beslutat tidens inskränkning till sex månader, de skulle vilja hindra individer att inskränka den till blott en månad.
Man anför svfiiiglieten af controll såsom ett hinder deremot.
Det har varit och måste allt framgent blifva brännvinsbrännarens skyldighet att betala kostnaden för brännvinspannornas försegling, och det med rätta, ty han vinner dock på att betala denna försegling i stället för att betala brännvinsbränningsafgiften för 5 månader, om han ej vill bränna mer än en.
Han kan således betala förseglingskostnaden och ändock derpå hafva ett betydligt öfverskott.
Lagstiftningens ändamål, att få en minskad brännvinstillverkning, befrämjas deraf.
Om detta är nyttigt, det lemnar jag derhän, men de opinioner, som härom beslutat, hafva ansett det nyttigt för samhället att denna tillverkning skall vara inskränkt till det minsta möjliga.
Då nu här uppstått den ganska vig tiga frågan rör:de controllerna, och då jag både inom Utsk:n och på detta rum tillstyrkt att man borde få anmäla sig fölen månad; så är jag skyldig förklara, att jag ej befarar större vådor för controller i delta fall, än om det blir tillåtet att bränna sex månader af året och man får anmäla sig för tre.
Den tjenstebefattning jag innehar, bör vara ett vitsord, att jag ej önskar författningar, som ej kunna conlrolleras, då detta drabbar mig i första hand; men jag finner ej alt ett sådant stadgande, som det ifrågavar., skulle kunna med - Den 17 Mars f. m. föra någon våda för conlrollerna.
Cederström har uppgifvit det skäl, som jag tycker vederlägger alla andra motskäl, nemi. att förseglingen kostar mindre än skatten.
När vi komma till frågan om sättet för försegling, så torde jag få söka göra gällande min tanke, att måhända andra personer än kronobetjeningen äfven skulle kunna begagnas alt verkställa förseglingen.
I sådant fall tror jag att alla vådor i detta fall vore försvunna; men det är gifvet, att nu tvingas man att bränna, äfven om man blott önskat bränna under en månad.
Jag kan ej finna någon billighet deruti, och skulle hellre önska att skatten ökades genom en förhöjning i tarilfen än på detta sätt.
Jag har af förra riksdagars pro tocoll sett huru det då tillgick.
En ledamot af Bonde St. inom Utsk:n liar också ganska bestämdt upplyst derom, att vid sista riksdagen kunde man ej komma ifrån brännvinet för drankens skull; nu torde man komma ifrån det för brödets skull, och jag hemställer om man betänkt huru många ägare af småpannor, som nu måste betala skatt för 3 månader, skola bränna bort sitt bröd för skattens skull, för att sedan få köpa sitt bröd.
Skäl och motskäl finnas på ömse sidor, men för min del tror jag det vara bäst att i och för controllen låta det vara såsom det är.
Författningen kan i annat fall omöjligt controlleras; ty örn man flyttar brännvinspannan från den ena stugan lil! den andra, så kan det blifva en beständig brännvinsbränning.
Jag tillstyrker således bifall till hvad här förut blifvit beslutadt.
Lika med Hr von Rosen yrkade jag inom Utsk:n, att hvar och en måtte få anmäla sig att bränna en eller flera månader efter behag.
Hr von Rosen är conseqvent och yrkar det äfven nu, men deremot har jag frångått mitt förra yrkande och måste således anföra skälet dertill.
Delta skäl är helt enkelt det, att om brännvinsbränningen, såsom jag önskat, hade blifvit en fri näring, så hade brännvinspannornas antal blifvit ganska inskränkt, och controllen således blifvit möjlig, äfven med förutsättning, att det varit tillåtet alt inskränka sin brännvinsbränning till en månad.
Nu är förhållandet helt annorlunda, såsom en värd talare redan visat.
Hvad åter angår det andra skälet, sora blifvit anfördt emot min sats, särdeles af Frih.
Cederström och nu äfven af Hr von Rosen, att man å ena sidan bestämde tiden till endast 6 månader, för att få mindre brännvin och färre brännvinsbrännare, under det man på den andra sidan, genom tvånget att erlägga skatten för 3 månader, ökade denna tillverkning; så får jag yttra den åsigt, att förhållandet ej blir alldeles sådant.
Det är ju ganska naturligt, att många personer, som skulle bränna brännvin i händelse de finge betala för endast en månad, nu skola låta bli att bränna, då de måste betala skatt för 3 månader, och antalet af dem, som 4° Den ij Marsf. m. af detta stal icke bränna brännvin, kommer att belt och hållet motväga antalet af dem, sorn i anledn. af detta förra stadgandet möjligen utsträcka sin brännvinsbränning längre än de eljest bade ämnat.
Jag tror dessutom, att det icke ligger mindre vigt på att inskränka antalet af brännvinspannorna, än qvantiteten af brännvinet, emedan på hvarje ställe, der det brännes brännvin, fortares det också sannolikt, och jag önskar således att så mycket som möjligt inskränka antalet af dessa ställen.