Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta raisonnement tyckes mig utvisa, att Utsk. icke fullkomligt känner förhållandet med upgifterne till Taxerings-komitéerne.
Det är ganska väl bekant, att nästan öfverallt i landet till följd af en slags tyst öfverenskommelse göras upgifterne för låga, der de icke omedelbarligen kunna kontrolleras såsom förhållandet är med embetsmännens löner.
Men hvad är väl orsaken härtill, om icke den alltför höga bevillnings-proc:n.
Man må höra nästan hvem som helst och med hvilka begrepp som helst yttra sig häröfver, så erkänna de, att bevillnings-procm är för hög, och att de derföre icke upgifva sina inkomster till rätta beloppet.
Denna omständighet har verkat derhän, att man öfverallt ser genom fingrarne med de mindre noggranna taxerings-upgifterna, men jag är fullkomligt öfvertygad, emedan jag hört mången yttra det, att om bevillningen nedsättes till 3 proc., finge Staten ungefärligen lika inkomst som nu, enär upgifterne då mera ordentligt och samvetsgrannt uprättades.
En annan fördel vunnes äfven, nemi. att Bevilln:s-förordn. icke utöfvade ett menligt inflytande, så att pluraliteten af näringsidkare, som eljest äro fullkomligt respektabelt folk, icke draga i Den 24 Maj f. m. betänkande att rigtigt upgifva sina inkomster.
Jag tror, att öfver hufvud taget i Stockholm och i Götheborg kontrollen är mera noggrann.
Man har i dessa städer ett större antal taxeringsman, hvarigenom undseende till följd af personlig bekantskap icke kan ega rum.
I en del af vära småstäder åter, är det märkvärdigt f j att se, till hvilken grad dessa upgifter uptaga inkomsten under verkliga beloppet, då t. ex. samtlige handlande och handtverkare i en residensstad icke skatta mera än i> å 6000
R:dr b:ko, dä man likväl vet, att der finnes 20 å30 handlande och i förhållande > dertill näringsidkande borgerskap.
Enl. min åsigt skulle en lägre bevillnings-proc. hafva samma verkan som nedsättning i tullafgifterne, nemi. att Statens inkomster ingå ordentligare, ty opionen skall förr eller sednare förmå hvarje skattskyldig att blygas för en origtig upgift.
Jag vet nogsamt och har icke heller hopp, att min eller någon annans motion i detta hänseende kan vid denna Riksdag vinna framgång, men jag har åtminstone velat till prot. uttala min reservation, öfvertygad som jag är, att Utsk. 1 icke gått så grundligt tillväga som vederbort, emedan Utsk. i annat fall bort komma till ett annat resultat.
Förhoppningarne, att vederbörande skola sannfärdigare upgifva sina inkomster, om bevillningsproc:n nedsättes från 5 till 3, synas mig lika fåfänga som de, alt tullförsnillningarne skola blifva mindre derföre, att tullsatserne förringas.
Jag vill erinra Höglofl.
Ståndet derom, ali det finnes . en utväg att undandraga sig upgifter, nemi. den, att icke alls aflemna några sådana, utan plikta i stället, hvarpå betydligt kan vinnas.
Jag har känt en civil embetsman af mycket anseende inom detta land, hvilkens inkomster hufvudsakligast bestodo i sportler.
Om lian upgifvit sin verkliga inkomst, bade lian fått betala mycket mera, än om lian icke npgaf någon.
Osanning
I ville han icke säga, hvarföre han valde utvägen att böta, och : vann derpå, emedan Taxerings-komilén icke pä långt när up- ' skattade hans inkomster så högt, som efter verkliga förhållandet vederbordt.
Följaktligen anser jag dessa förhoppningar alltför tomma för att kunna bereda samhället någon fördel, utan tror att Utsk. baft orätt.
Det låter både vackert och liberalt, att föreslå nedsättning af bevillningen för rörelse och näring från 5 till 3 proc. af den årliga inkomsten, under förklarande derjemte, att Staten genom denna nedsättning icke skulle förlora något, emedan upgifterne till Taxerings-komitéerne korame, att allt mer och mer närma sig det rätta och sanna.
Jag vördar högeligen en sådan tanke, men tviflar om resultatet —- ty klokheten hos vederbörande gör, att de i sina upgifter rätta sig efter de nya förhållanderne, jemförde med de gamla upgifteriie, om ej af annan orsak, åtminstone för conseqvensens skull, på det de må undvika ett rältvisligt klander öfver föreg:de årens ariktige upgifter —- och således Staten förlora |:delar af sin påräknade inkomst i detta afseende.
I Den 24 Maj f. m. 263
En hufvudorsak hvarföre upgiflerne af inkomst och rörelse äfrö så låga, ligger deruti, att de flesta, om ej alla, afdraga från {sin inkomst icke allenast hvad Bevilln:s-förordn:s 8 § berättigar, utan äfven hela sin lefnads-kostnad m. m., och derigenom tro de sig kunna något så när lugna sitt samvete om en mer rättsenlig upgift.
Hvad äter beträffar bevillningens nedsättande för fastigheter, från 2 lill 1 proc. per mille, så är del allmänt kändt, att de fl.esta landtegendomar äro så lågt taxerade, att de knappast erlägga |:dels proc. pr tusende af egendomens egentliga värde.
Staten skulle således pä denna nedsättning förlora hälften af den påräknade betydliga summan, hvilken ovilkorligen på annan väg måste ersättas, och detta blifver icke så lätt.
På dessa af mig i korthet anförde skäl, tillstyrker jag bifall till Utsk:s förslag uti förevar:de punkt.
Hr Hjerta: Om Hr von Hartmansdorff har rätt deruti, att nedsättning af tullafgifterna icke förminskar lullförsnillningarne, lr0r jag, att han äfven har rätt i det skäl han velat hemta af l)vad jag i detta ämne yttrat; men jag tror icke att så är.
Hvad ängar Hr Aminoffs anmärkning, vill jag blott erinra, att jag icke j' har mig bekant det någon motion blifvit väckt om nedsättning för bevillningen på fastighet, utan blott för handel och rörelse.
I allmänhet tror jag icke, att någon här i Stockholm är för högt beskattad, åtminstone ganska få af de förmögnare; men deremot äro de fattigare af borggrne ganska drygt beskattade.
Jag har väckt min motion hufvudsakligen i det syfte, nemi. att förekomma hvad som i sjelfva verket är en abnormitet, nemi. den höga beskattningen af 5 proc., som ovilkorligen föranleder de låga upgifterna, och då det förhåller sig så, som Hr Aminoff nämnt, nemi. att näringsidkare afdraga sin lefnadskostnad innan de upgifva sin inkomst, är detta ett ytterligare stöd för min åsigt.
Emellertid, om ingen annan 'understödjer mig, vill jag icke begära jiterre miss, men eljest skulle jag önska den, på det att Utsk. måtte fä tillfälle att ånyo taga saken i öfvervägande.
Hr Prytz, Lars Adolf: Då Ståndet nyss återremitterat föreg:de punkt, men icke fästat sig vid, hvad som af en talare då bestriddes, att Hr Schwans motion skulle blifva föremål för Utsk:s handläggning af återremissen, innan Utsk. fått änledn. att nu fästa sig vid de serskilda anmärkn:r, som i Stånden blifvit gjorda före den beviljade återremissen, och Utsk. således har sig öppet att återupptaga afdelms förslag, ang:de nedsättning i bevillningen å embets- ocfi tjenstemäns löner, samt ifråga om proc.- beräkningen af bevillningeu å handel och rörelse, tror jag alt dermed öfverensstämmer att äfven denna punkt blir återremitterad, på det att Utsk. må kunna på en gång taga dessa serskilda beskattningsförhållanden i öfvervägande.
Den 24 Maj f. m. t Hr von Koch:
Ehuru jag föreslagit en nedsättning i t»evillningen för embets- och tjenstemän till 1 proc., har jag likväl icke yttrat mig i den fråga, som nu är föremål för öfverläggning.
Jag hade önskat och önskar, att embets- och tjenstemän icke ensamme skola under nuvar:de förhållanden åtnjuta en sådan förmån, utan att äfven andra medborgare blifva deraf delaktige;' < men sedan R. o.
Ad. nu återremitterat frågan om bevillning å embetsmännens löner, anser jag rättvisan fordra, att Utsk. får tillfälle att tillse, om icke en nedsättning kan ega rum i bevill- i ningen på rörelse, näring och fast egendom.
Jag vill visserligen medgifva, att på sätt några ledamöter yttrat, man kanske icke har hopp, att få serdeles tillförlitliga upgifter, i fall nedsättning i bevillning å rörelse sker från 5 till 3 proc.; men för denna åsigt har jag ett hell annat skäl, nemi. att äfven 3 proc. är för mycket och vida mera än hvad man i England tilltrott sig taga af näringsidkare.
Jag har föreslagit 1 proc., och då detta i sjelfva verket är en billig afgift, är jag öfvertygad, att man af rättskänslan och opinionen tvingas till rigtiga upgifter.
Jag anser punkten böra återremitteras, på det att Utsk. må kunna ånyo' tillse, i hvad mån bevillningen må kunna nedsättas.
I afseende på bevillningen för handel och rörelse harten annan talare här yttrat, att fråga icke blifvit väckt om nedsättning i bevillningen å fast egendom.
Jag får fästa hans npmärksamhet derpå, att han förbisett den af Riksdagsmannen Lar*N Larsson väckta motion, oberäknadt min motion om nedsättning i v, allmänhet af bevillningen och jemväl å fastighet.
Afven i denna del hade Utsk. bort tillstyrka bifall å min motion, och derföre yrkar jag återremiss.
Om verkliga värdet skall upgifvas måste bevillnings-proc:n nödvändigt nedsättas till 1 proc.
Eljest åstadkommes på många ställen en skatteförhöjning för jordbrukare, , och en sådan skulle jag icke vilja vara med om.
Kontrollerna \ komma vi lill uti 68 §:n Bevillms-förordn.
Jag ernar påyrka sådana, dock icke annorlunda än i sammanhang med en lägre proc.
Jag tager mig friheten ytterligare fästa upmärksamheten på en omständighet, som jag först endast i förbigående omnämt.
Jag sade nemi. att det är af vigt, att man under lugna tider inför en annan grund för beskattningen, på hvilken man i beliofvets stund kan bygga.
Om en krigsgärd behöfves, är väl icke sannolikt att annan grund kommer att dertill tagas 'i första rummet än den allmänna bevillningen.
Så var åtminstone förhållandet år 1848.
Då ökades bevillningen efter l:sta och 2:dra Art. med judel.
Denna tillökning kan tålas och lidas under fredstid och jemväl då tillökningen icke blir större än J:del eller , 164:dels proc.
Det är likväl icke obekant, att ett icke så ringa missnöje förmärktes år 1848 öfver den då beslutade förhöjningen, men få vi ett krig eller annan olycka inom landet, som påkallar en skatteförhöjning, stannar det icke vid J:del.
Harman då en sådan grund som den nuvar:de, så får den rike Skåningen betala endast J:del, men den fattige Uplänningen deremot efter hela egendomsvärdet.
Detta är en orättvisa, den jag velat Den 21 Maj f. m. 265 med mitt förslag undanrödja.
På grund af alla dessa skäl yrkar jag ålerremiss af Utsk:s förslag.
Man synes allmänt vara ense derom, att 5 proc:s bevilln. af handel och rörelse är för hög och sådant lärer väl icke kunna bestridas, men man här icke velat medgifva någon nedsättning, emedan man kommit under fund med de många underslef, som i fråga om upgifterne lill Taxerings-komiléerne eger rum.
Ingen lärer finna sitt samvete belungadt, om, då proc:n såsom nu är så hög, dessa upgifter icke blifva sanningsenliga.
Man har, enl. min åsigt, just genom denna höga bevilln:s-proc. legaliserat, så till sågandes, olagligheter.
Jag tror likväl, alt man icke skulle vara så obenägen, att nedsätta bevilln:s-proc:n, derest man hade så säkra och ändamålsenliga kontroller, att underslef icke utan äfventyr kunde göras.
Vid denna Riksdag har man väckt motion lill åstadkommande af dessa kontroller, och vi komma snart till den punkt i Betänk., der dessa afhandlas.
Skulle man nu bifalla Betänk, och jemväl antaga skärpta kontroller, så kan icke heller förnekas, att man går nog hårdhändt tillväga, hvarföre en återremiss icke torde vara ur vägen.
Rättast synes mig likväl, att förevar.-de punkt upskjutes till vi komma till frågan om kontrollerne, ty då kan man i eli sammanhang besluta hvad som är rätt och lämpligt i fråga både om nedsättning i bevilln. och om kontrollerne.
Beslutar R. o. Ad. då en dylik nedsättning, skall jag vara redobogen att bifalla Betänk.
Hr Adelborg: Fullkomligt instämmande i de af Hr von Koch uttalade åsigter, ronde Bevilln:s-förordn:n, kan jag likväl icke tillstädja att lappvis förbättra densamma, hvaraf, enl. mitt omdöme, orättvisa blir en följd.
Om nu, såsom man har yrkat, bevilln. skulle nedsättas från 5 till 3 proc. å handel och rörelse utan att man dervid har motsvarande garanlie för beräkningen af inkomster, hvad skall blifva följden deraf för landets moder näring och alla andra näringar, hvilka åro lättare att kontrollera?
Naturligtvis äfven nedsättning i afgifterna för dessa och för jordbruket, såsom här blifvit yrkadi från 2 lill 1 pr mille.
Häraf skulle åter följden blifva, att man då äfven önskar, att den sista köpeskillingen eller motsvarande värden för de egendomar, hvilka icke gått i alf eller under en längre tid gått i köp, skola upgifvas till taxering.
Egendomarne kan man således i de flesta fall på håret noga taxera; men ej så med handel och rörelse, hvaraf blir en följd att landets modernäring, landtbruket, ehuru bevillnm pä densamma blir känbart nedsatt, dock i sjelfva verket blir den, som får betala mest; ty i de flesta trakter af landet äro egendomarne ännu ej taxerade till högre än J-del, ja, -‘-del af verkliga värdet.
Det är således, efter min tanke, omöjligt för Bevilln.Utsk. att med de få medel, detta Utsk. eger i sina händer, kunna gå till grunden i en sak af den vigt för landet som denne.
Regeringen måste förr eller sednare blifva betänkt pä alt i detta hänseende nedsätta en komité af sakkunnige män 266
Den 24 Maj f. m. till frågans utredande» Upgifternes aflemnande på ära och tro synes mig äfven vanskligt.
Beskattningen skall väl grundas, på verkliga facta och sådane äro väl icke omöjliga att åstadkomma genom export- och import-listor och dylikt, hvaraf kan temligen noga utredas hvarje handlandes förtjenst.
Allt detta kan endast utredas genom att i sin helhet uptaga och handlägga denna för landet vigtiga fräsa; men ingalunda vinner man målet genom några proc:s nedsättning här och der, hvilket endast har trassel och ojemnhet till följd.
På grund af dessa skäl anhåller jag om bifall till Ulsk:s Betänk.
Cederström, Rudolf: Fullkomligt godkännande Utsk:s argumentation, anhåller jag vördsamt om bifall på Utskrs Betänk, i denna del.
Skulle, på sätt flere talare här antydt, upgifterne tili Taxerings-komitéerne vara mindre tillförlitliga, så härrör detta tvifvelsutan af bristande sanningskärlek, bristande rättskänsla och bristande patriotism.
Sådana lyten afhjelpas icke genom det nyss föreslagna sättet.
Hr Hjertås förslag skulle en förbättring i detta hänseende åstadkommas genom nedsättning i bevilln:s-proc:n; men, enl. mitt omdöme, ligger icke frestelsen till osannfärdiga upgifler så myckel uti den af den af honom anmärkta omständighet, som fastmera deri, att tillräckliga kontroller saknas.
Jag nekar emellertid icke att upgifterne till taxeringen äro vida lägre än de efter all sannolikhet borde vara.
Under loppet af 4 år har jag varit taxeringsman för Stockholms stad, och dervid med bedröfvelse tyckt mig finna förhållandet icke sällan vara sådant, Hr Hjerta anmärkt.
Men hör derföre afgiften nedsättas?
Icke kan det vara rättvist, att en och annan person, som veterligen har råd att betala hyra för en dyr bostad, föra en kostsam lefnad, underhålla vackra eqvipager, ädelmodigt och frikostigt försörja några mer eller mindre dygderika qvinliga sujetter, allt utgifter, som kräfva en rundlig årlig inkomstsumma, taxeras till endast 3 proc. å 800 eller högst 1,000
R:drs upgifven inkomst?
Slutligen kan jag icke finna, att den nyssåterremitterade punkten har något gemensamt med den nu föredragne, utan anser jag, att de böra hvar för sig behandlas; hvarförutan jag icke heller kan finna, att de skäl, som föranledt återremiss af föreg:de punkt, här äro lillämplige.
Jag deltog icke i discussionen om den punkten, men biföll för min del densamma; dock tyckte jag mig finna, att, om votering blifvit begärd, den icke skulle hafva utfallit efter min önskan.
Emellertid och eftersom besagde punkt nu blifvit i förbigående vidrörd, afgifver jag min reservation emot Ståndets derom fattade beslut; — och yrkar bifall ä den nu föredragna punkten.
Jag mäste vördsamt tillkännagifva, att jag icke var närvar:de, när R. o. Ad. fattade beslut om föreg:de punkt.
Jag beklagar på det högsta detta beslut.
Första resultatet deraf är den discussion, som deraf upstått.
Jag medgifver, lika med Hr Prytz, att eonseqvensen fordrar, att äfven denna punkt återremitteras, men skola vi fortsätta på denna Den 24 Maj f. ni. 267 bana, hvar skola vi erhålla tillräckliga och för Staten oundgängliga anslag.
Jag begriper det i sanning icke.
Man har sagt, ättt genom bevilln:s-proc:s nedsättning sannare taxerings-upgifter sSkola erhållas och att lika stora summor komma att tillflyta Stats/kassan. flurn skola dessa upgifler inrättas i fråga om den fasta ' förmögenheten.
Skall man, såsom i Frankrike, beskatta jorden genom serskildt tillsatte personer för hvarje egendom i landet.
Skall icke sådant väcka den största oro likasom der, och hvilka omgångar skola icke upkomma derigenom, att egendomar å en ort förbättras och å en annan försämras.
Följden blir, att man icke kommer till något resultat.
Alt upgifterne a inkomst af handel och rörelse blifva sanningsenliga genom nedsättning af bevilln:s-proc:n, det betvitlar jag på det aldra högsta.
Jag tror tvertom, att en person, sora i år upgifvit sin behållna inkomst till 1,000 Hulr, skall nästa år skämmas att upgifva den till 5,000 R:dr.
Jag betviflar högligen, att någon vill visa, att han så oriktigt upgifvit sina inkomster.
Få dessa skäl anhåller jag om bifall till Utsk:s förslag.
Hr Hjerta bar anmärkt, huruledes jag kommit alt vidröra Tullfrågan.
Detta ångrar jag högligen, ty jag har redan märkt, huru ömtålig man för detta ämne iy.
Jag ber Ståndet fördenskull anse min jemförelse med tullen ysåsom non avenue, på det att mina skäl derigenom icke må försvagas.
Ang:de bevillms nedsättning från 5 till 3 proc., nämnde jag förra gången, hvad jag tror vara bekant, äfven för dem af Ståndets ledamöter, hvilka icke äro embetsmän, nemi., att bevilln. för högre löner är 3 proc.
Likväl har detta lägre belopp, till hvilket man nu vill nedsätta bevillnm för handel och rörelse, icke kunnat förmå åtskilliga embetsman att riktigt npgifva sina inkomster, utan de hafva liksom den nyss af mig omnämnde personen visligen tegat.
När nu skattskyldige, hvilkas bevilln. redan varit så låg som 3 proc., förhållit sig på det sättet, kan man då vänta, att näringsidkare, som nu erlägga 5 proc., icke skola likaledes förfara, i fall deras afgifter till samma belopp nedsättas.
Man har sagt, att minimi-afgiften för ringare näringsidkare vore för hög.
Det är sant och jag har tillförene på detta rum yrkat rättelse häri.
Det bryr man sig dock icke om, utan låter obilligheten emot dem fortfara, under det man lindrar de större näringsidkarne, ehuru deras upgifter hittills ansetts vara otillförlitligast.
Något bemödande hos Utsk. alt deremot vidtaga nödiga kontroller, har icke förmärkts.
Jag ser således ingen annan utväg att komma lill rätta med dessa skattskyldiga, än den Hr Bildt omförmält, nemi. att den, som upgifver sin inkomst till 600 R:dr får betala för 1,500 R:dr o. s. v. hela vägen igenom.
Då kan möjligen rättvisa utöfvas.
Man nödgas förlita sig på Taxerings-komitéerna, när man icke kan sätta tro till upgifterna, samt öfverhufvud trösta sig dermed, att när vederbönde Utsk.
268 Den 24 Maj f. m. icke ville besvära sig med atl rätta förhållandet, så måtte det medföra allmän belåtenhet.
Hr Hjerta nämnde, att handlande afdraga sin lefnadskostnad från den behållning de till taxeringen upgifva.
Detta har ja^, såsom President i KammarB:n, äfven markt.
Om vi embetsmål gjorde på samma sätt, skulle vi blifva skattefria, ty jag vill se v dem ibland oss, hvilka hafva något öfver på sina löner, sedan 5 lefnadskostnadeu afdragits.
Åtminstone måtte de vara få.
Hade en dylik tillåtelse lemuats oss, så hade R. o. Ad. undgått den återremiss, Ståndet nyss beslutat, och hvilken så många ledamöter beklagat.
Vi hade då förblifvit vid samma skatteproc., 60m den man nu velat bestämma för köpmän och fabrikanter m. fl. Hr von Koch sade, alt 5 proc., som nu betalas af näring och rörelse, är för mycket, och att i det högt beskattade England afgiften på långt när icke vore så hög.
Jag känner icke beloppet af den skatt, som ligger å näringsidkare i England; men hvar och en vet att, med undantag af Holland, är i Europa ! intet land, hvarest man så högt beskattas som i Stora Britanien.
Jemför man skatten med folkmängden, så befinnes att, enl. de af H. Ex. Gr. Björnstjerna i lifstiden lemnade upgifter, Svenska folket betalar, i förhållandet till antalet, ringare skatt ån något annat, utom Norrmännen.
Är hos oss någon hårdt beskattad, så härrörer det deraf, att utskylderna falla ojemt; men ingalunda deraf, alt de i allmänhet äro för dryga.
Jemnade viv skatterna, hvarpå Utsk:s ledamöter, likasom på kontrollerna, allt för litet tänkt, så blefve denna olägenhet undanröjd.
Jag är af den tanke, att det är förgäfves att vilja rätta på en eller annan , sak serskildt, såvida man icke upgör sammanhängande riktiga grunder.
Jag instämmer således med Hr Adelborg deruti, att denna åtgärd först måste vidtagas.
, Jag vet icke heller, på sätt Gr.
Björnstjerna nyss yttrade, hvar R.
Sl:r skola finna medel att bestrida Statens utgifter, om ; man fortfar med Statsinkomsternas nedsättande.
Men om man befarar, att R. o. Ad. ogillar denna punkt, anser jag det vida bättre att hans afgörande upskjutes intilldess ö8 § till pröfning förekommer, der kontrollerna afhandläs.
Afslår Ståndet ett sådant upskof, och fråga således blir antingen om nedsättning i bevilln:s-proc:n eller bifall till Utsk:s förslag, yrkar jag det sed- , nare; ty nedsättning i bevilln:s-proc:n utan tillräckliga kontroller kan jag icke medgifva.
Såsom en följdriktighet af återremissen utaf den punkt, som angår bevilln. af embetsmäns löner, hafva , åtskilliga talare yrkat återremiss äfven af denna punkt.
Jag får fästa dessa Hrr:s upmärksamhet derpå, att emellan den nu förevar:de och den förra punkten finnes icke ett sådant sammanhang, att den föreslagna åtgärden bör vidtagas.
Den föreg:de punkten afsåg en bestämd nedsättning af bevilln. på lönerna till 3 proc., hvaremot förevande punkt endast afser att genom nedsättning af proc.-siffran ärligare och sannfärdigare upgifter till Taxerings - | Den 24 Maj f. ra. 269 l > komitéerna skola leranäs.
Såsom jag nämnt, finnes emellan deésa punkter icke det sammanhang, att den nu under öfverläggning varande jemväl bör återremitteras. f Hvad sjelfva saken beträffar, hafva inom Utsk. flertalet uttalat den åsigt, som af Hr von Koch här blifvit yttrad.
De /hafva trott, att en nedsättning från 5 till 3 proc. ingalunda skulle medföra den fördel motionären åsyftat, emedan meningen med Bevilln:s-Förordn:n icke lärer kunna vara att af all inkomst uptaga 3 proc.; ty då skulle bevilln:n efter 2:dra Art. utgöra 3.000.000 R:dr, och hela skatten svara mot en inkomst af 50.000.000
IDdr, hvilket vore hela landets inkomst, hvaraf synes, att siffran påtagligen är alltför hög.
Då Bevilln:s-Förordn:n sålunda antyder, alt afsigten icke är att utfå skattebeloppet efter denna proc., så är detta en anvisning åt hvar och en att söka jemka och se till, del nedsättningen icke blir alltför ringa, hvilket just skulle bli en följd af en nedsättning från 5 till 3 proc.
Sannolikt, och jag vågar påstå, att man kan taga det för gifvet, skall mången, så vidt möjligt är, undandraga sig beskattningen lika såsom nu, oell Statens inkomster skulle nedsättas i samma proportion som 5 till 3.
Dessutom hafva åtskillige talare påpekat^ att då meningen icke är att åstadkomma en nedsättning i beyilln:s-proc:n, utan endast att erhålla sannfärdiga upgifter, en dylik nedsättning omöjligen kan vidtagas, med mindre än att skärpta kontroller åstadkommas.
Beträffande kontrollerna, så äro äfven dermed svårigheter förenade, och bestå bland annat deruti, att man för åtskilliga klasser t. ex. för jordbrukaren, kan lättare stadga kontroller än för handlande, hvarigenom det förhållande kunde inträffa, att beskattningen minskades för handlande, men stegrades för jordbrukare.
Såsom skäl till nedsättning har man sagt, att, enl. minimi-lariffen, skulle åtskillige af de mindre liandtverkarne erlägga för hög bevilln.
Jemför man deras bevilln. med den, som drabbar handlande och andra personer i städerna, är den visserligen alldeles för hög.
För hög efter Bevilln:s-Förordn:s bokstaf blir den icke och kan icke blifva det, enär det är Taxerings-komitéerna medgifvit, att efter omständigheterna nedsätta bevillmn under minimi-afgiften.
Protocoll, hållna hos Högl oflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm Åren 1817 och 1818.