Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som haft tillfälle att på närmare håll betrakta beskaffenheten af Aktuarie- och Registratorstjensterne inom Kongl. KammarR:n, skall icke kunna jäfva riktigheten af mitt förut yttrade omdöme, det dessa tjenster omöjligen kunna förenas i en mans hand under förutsättning, att tjensternas innehafvare skall åtminstone något ögonblick kunna samtidigt sköta dem begge; och meningen måste väl, när man sammanslår 2:ne eller flera tjenster vara den, att dessa tjenster skola kunna samtidigt skötas af en och samma person, om också vid dem göromålen äro så många och trägna, att till dessas förrättande särskildt biträde erfordras.
— Nu har, såsom i det föreg:de är nämndt, Registratorn sin plats uti Kongl.
KammarR:ns sessionsrum, och skulle icke utan olägenhet för Kongl. Kammarll:ns
Hrr ledamöter kunna hafva den annorstädes.
Denna tjensteman åligger, att uti verkets stora diarium införa alla inkommande mål och ärender, hvilkas antal årligen upgår till nära 5,000 st., att öfver dessa mål och ärender uprätta särskilt register, för att der kunna igenfinna det nummer, hvarunder hvarje mål i Diariet finnes in förd t: att, allt efter målens egenskap, utdela och aflemna dem till vederbörande Kont. och föredragande, att för alla de mål, som äro af beskaffenhet att skola lottas emellan Kongl. KammarR:ns
Hrr ledamöter, från lottlistan uti Diarium anteckna hvilken ledamot hvarje mål vid lottningen tillfallit: att från Kongl. KammarR:ns prot. uti Diarium anteckna alla de åtgärder och beslut, som i hvarje mål af Kongl.
KammarRm blifvit vidtagne, samt slutligen att tillhandagå euskildta parter och Ernbetsverkets samtlige embets- och tjenstemän med alla de uplysningar, som af dem utur Diarierna kunna äskas; hvilka alla göromål så uptaga denne tjenstemans tid, att han måste, icke blott ovilkorligen alia söckneförmiddagar från kl. 10 till 2 oafbrutet vara tillstädes, utan jemväl stundom på eftermiddagarne infinna sig på embetsrummet för att då fullborda hvad han af göromålen ej medhunnit på förmiddagen, hvarigenom också den Kanslist, som nödgas emottaga Registratorsbefattningen, är stängd från all möjlighet att kunna medelst någon 186 Don 21 Oktober. (. m. s. k. biförtjenst bereda sig förbättring uti den i hög grad knappa bergning, som fallit på hans lott inom Kongl. KammarRm.
Aktuarien har åter, såsom också förut är anfördt, sig anvisad plats uti ett särskildt rum, kalladt AktuarieKont.
Denne tjenste* man åligger: att förvalta och i räkning redovisa alla till Kongl. KammarR:n anslagna expensmedel; att för dessa mede’ verkställa alla de upkandlingar, vare sig af ved eller hvad annat som helst, som af Kongl. KammarRm beslutas, att uprätta Kongl.
KammarRms aflöningslista för hvarje qvartal samt lönebeloppen från Kongl.
StatsKont utqvitterade och bland löntagarne utdela; att emottaga de till Kongl.
KammarRm anslagne exemplar af författningssamlingen och utdela dem bland vederbörande embets- och tjenstemän; att till förvarande emottaga alla för Kongl.
KammarRms behof uphandlade skrifmaterialier samt att-, i man af skeende reqvisitioner, hålla dem Kongl. KammarRms tjenstemannapersonal tillhanda; att emottaga, låta inbinda samt derefter förvara och registrera alla till Kongl.
KammarRm ankomna Kongl. Bref, äfvensom alla hos Kongl. KammarRm förda prot. samt utfärdade domar och utslag; att likaledes till förvarande emottaga det s. k. registraturet, bestående af koncepterne till alla de skrifvelser, som från Kongl.
KammarRm aflåtas jemte, handlingarne uti alla sådana af Kongl. KammarRm a (gjord a mål, hvilka ej förut inom OfverRevisionsDepart:tet eller Adv.FiskalsKont. varit handlagde, öfver hvilka mål register äfven skall af Aktuarien författas; samt ändtligen att hålla reda och ordning på Kongl. KammarRms boksamling med skyldighet att å förteckningen öfver densamma införa de böcker och Författningar, som Kongl.
KammarRm anser nödigt att sig förskaffa.
Varandes alla dessa göromål, såsom man lätt kan finna, af den beskaffenhet, att de hvarje dag ovilkorligen påkalla Aktuariens personliga närvaro på sitt Kont., utan möjlighet för honom, att kunna annorstädes tjenstgöra.
Kan man väl, med hopp om framgång, vilja påstå, att tvenne tjensler, hvilka hvar för sig omfatta så många och, särdeles hvad Registratorstjensten beträffar, så trägna göromål, och hvilka tjenster just derföre kräfva hvar och en sin egen man samt detta på olika embetsrum, kunna utan olägenhet varn förenade uti en persons hand, med skyldighet för denne, att ansvara för begge tjensternes behöriga förvaltning.
Det vore i sanning af ett icke ringa intresse för mig att få veta, huru man skulle bära sig åt, i fall man ville sätta Aktuarien till Kongl. KammarRms Registratorsbord.
Naturligtvis skulle då, säger man förmodligen, den der biträdande Kanslisten sköta AktuarieKont:s göromål.
Meri Akturarien är Kongl. KammarRättens penningeförvaltare, och har i denna sin egenskap ställt upbördsborgen.
Kanske vill man tvinga Aktuarien att då på denna sin borgen låta Kanslisten förvalta kassan, verkställa uphandlingar upgöra per.ningeliqvider, utdela skrifmaterialier — med ett ord uträtta alla de bestyr, som med Aktuariens upbördsbefattuing iiro förenade; men om Aktuarien icke låter tvinga sig till ett sådant vågstycke utan beropar sig på sin lagliga rätt, att icke behöfva äfventyra sin välfärd blott derföre att man i hans hand I)en 21 Oktober f. in. 187 förenat 2:ne tjenste!, som äro alldeles oförenliga med hvarandra; skall man icke dä nödgas afstå från försöket att, i verkligheten göra Aktuarien till Registrator och dermed erkänna, att dessa båda tjensters sammanslagning innebär en orimlighet?
Hvarföre då låta ett så beskaffadt förhållande fortfara, när ett lämpligt tillfälle är för handen att kunna afskaffa detsamma.
Att man hittills hjelpt sig fram, under det man derigenom dagligen utöfvat en orättvisa emot den verkets underordnade tjensteman, som man tvingat att oafbrutet förrätta en tjenst af helt annan och besvärligare beskaffenhet än den. hvarpå man gifvit honom fullmakt oell för hvilken han njuter aflöning, bevisar ingenting mot förändringens nödvändighet.
Icke heller ligger något bevis deremot uti den tillämnade sammanslagningen af ifrågav:de begge tjenster inom Kongl.
KammarColl., ty hvad som der möjligen kan vara lämpligt, är det icke derföre inom Kongl. KammarRm, hvarest andra förhållanden påkalla andra ordningar.
Under min sjuttonåriga tjenstetid inom Kongl.
KammarColl., var detta embetsverk så organiseradt, att då en förening af Aktuarie- och Registratorstjensterna derstädes skulle hafva varit lika litet ändamålsenlig och verkställbar, som inom Kongl. KammarRm; men kanske hafva nu förhållanderna ändrat sig.
Kanske också, att den föreslagna föreningen kommer att till sitt resultat, blifva en förnyelse af den cirkelgång Kongl. KammarColl. vandrat med vice AdvokatFiskalstjensteus indragning derstädes.
Hvad jag nu anfördt ang:de beskaffenheten af så väl vice AdvokatFiskalstjensten inom Kongl. KammarRm, som Aktuarie- och Itegistratorstjensterna derstädes, synes mig innefatta fullständig bevisning derom, att Kongl. KammarRm nu begått ett stort misstag uti sitt förslag om indragning af förstnämnde tjenst, samt tillförene begått ett icke mindre misstag, som man nu likväl sökt, men icke lyckats rätta, uti Aktuarie- och Registratorstjensternas förening.
Och jag anser mig derföre endast utöfva en gärd al rättvisa emot Kongl. Kammarltms tjenstemannacorps, på samma gång som jag derigenom tror mig väsendtligen gagna det allmänna, då jag härmedelst vördsamt föreslår: att vice Adv.Fiskalstjensten hos Kongl. Kammarltätten måtte fortfarande bibehållas med samma rättigheter och skyldigheter, som för dess innehafvare hittills varit bestämda, samt att Aktuarie- och Rcgistratorstjensterna mätte sås >m Kongl. KammarRm hemställt, ånyo åtskiljas, och sålunda hvar för sig, med thy åtföljande löner, å Kongl. KammarRms stat varda upförde.
Då jag härmed vördsamt anhåller om remiss af denna min motion till Höglofl. tillfälle fästa det Höglofl. lltsk:s upmärksamhet på det nog tänkvärda förhållande, som företer sig i nfs:de på den uti den Kongl. Proposm föreslagna lönereglering inom de särskilda tjenstegraderna hos Kongl. KammarRm.
Fordom ansåg man det ligga i sakens natur, att ökade göromål fordrade ökad arbetskraft, och denna ganska riktiga grundsats har äfven hvad beträffar Kongl. KammarRät - 188 Den 21 Oktober f. m, tens ledamotspersonal, blifvit iakttagen, enär denna personal, i an* seende till fattigvårds-ärendernas öfverflyttning till Kongl. KammarK:n, vunnit en ledamots tillökning'; men i sammanhang med denna tillökning innefattar den Kongl. Proposm ett alldeles motsatt förslag, i afs:de på Kongl. KammarEms Kansli, eller förminskning af tjenstemännens antal derstädes, ehuru det ligger temmeligen klart i sakens natur, att den ökade ledamotspersonalen måste åstadkomma en ökad arbetsprodukt, hvilken i samma mån ökar expeditionsarbetet inom Kansliet.
Och fastän det är allmänt kändt, att de till Kongl. KammarRms OfverRev.Depart. ingående räkenskaper beständigt ökas både till antal och omfång, såsom en gifven följd af de vid hvarje
Riksdag allt mer och mer ökade anslag till publika föremål, hvilket naturligtvis i samma mån ökar granskningsarbetet inora Eevisionskontm, samt oaktadt den af K. M. åt Landskontm förunnade befrielse från granskningsskyldigheteu af upbördsförvaltningarnes specialräkningar inom landsbokslutet författas gjort till ett oundvikligt behof inom RevisionsDepart:tet, att vida upmärksammare och fullständigare granska landsboksräkenskapen mer än tillförene; så har likväl indragning blifvit föreslagen af 3 Revisorer, hvarigenom det allt mer och mer ökade revisionsarbetet måste för den återstående revisionspersonalen blifva i ännu högre grad betungade; och om nu erfarenheten ådagalagt, att revisionen, oaktadt nu varande arbetspersonal, icke alltid skett med den noggrannhet som vederbort, hvad har man väl då att i detta hänseende vänta för framtiden?
Hvem som kommer att vinna på indragningen, lemnar jag derhän.
Staten blir det åtminstone icke.
Pordom var det också en antagen och godkänd grundsats, hvars tillämpning man aldrig underlät vid verkställda löneregleringar inom embetsverken, att nemi. bestämma lönebeloppen efter en viss proportion tjenstegraderna emellan, ifrån den högsta graden till den lägsta, så att den ena gradens löner utgjorde en viss del, eller, i omvändt förhållande, en viss multipel af lönerna inom den andra graden.
Henna regel skall man svårligen kunna uptäcka uti aflöningsförslaget för Kongl.
Så har man t. ex. och det med allt skäl, föreslagit de tre äldre ledamotslönerna till 5,000 Rdr
Rmt samt de yngre till 4,500 Edr Rmt hvardera.
Men nästa lönegrad derunder har man föreslagit allenast till 3,50 0
Rdr likasom skulle tjenstemännen inom denna grad hafva göromål af så ringa betydenhet, att de voro förtjente af 1,500 Rdr mindre aflöning än de tre äldste KammarRättsRåden ; och går man till den nästföljande lönegraden, som, hvad Kansliet beträffar, omfattar Notarierue, så finner man huruledes de tre, som blifvit bibehållne, hugnats med aflöning af 2,200 Rdr
Rmt hvardera hvilken allenast innefattar omkring 200
Rdr eller en elftedels tillökning uti deras förut innehafde löneinkomster, på samma gång som man gifvit ledamöierne en tillökning af circa Adelar utaf deras förra löneför •
• l maner, och detta under det att man från Notarierna indrager alla sportler samt dertill betager dem rättigheten att innehafva tjenst annorstädes, för att kunna fylla den brist i lefnadsbehofven, som den ringa aflöningen hos Kongl. KammarR;n lemnar.
Utöfvar
Den 21 Oktober f. m. 189 man väl härigenom rättvisa emot en tjenstemannaklass, som borde kunna i bildning och skicklighet antagas vara jemförlig med ledamöterna sjelfva?
Deras vilkor emot förr äro på detta sätt försämrade, men ingalunda förbättrade.
Hvar ligger rättvisan deruti, att man för Aktuarien, med mindre ansträngande göromål, föreslagit en lön af 5,500 Rdr Ernt, under det att man till hans Kanslist, som måste på eget ansvar sköta den vida trägnare Registratorstjensten, föreslagit allenast § af nyssnämnde lönebelopp.
Och hvar ligger slutligen rättvisan eller conseqvensen deruti, att man inom det egentliga Kansliet väl bibehåller 3 Kanslister, med en lön för hvardera af 1,000 Rdr Rmt, men ålägger 5 af dem icke Kanslistgöromål utan skyldighet att förrätta Notariestjenst i tur med de 3 bibehållne Notarierna, och sålunda i afs:de på tjenstgöringen ställer dem på samma plan med dessa sistnämnde, under det att man icke ens består dem hälften af en Notaries aflöning?
Det vore lätt att framlägga ännu flera besynnerligheter uti det uprättade löueregleringsförslaget; men de nu anmärkta torde göra tillfyllest för ådagaläggande af behofvet utaf en närmare granskning af förslaget i sin helhet samt de grunder, hvarpå det hvilar, innan det Höglofl.
StatsUtsk. öfver detsamma afgifver sitt yttrande, Jag är fullt öfvertygad att om KammarR.-n i sitt Utlåt, till stöd för sitt förslag om åtskiljande af ifrågav;de tjenster, hade anfört just de skäl, som min nu uplästa motion innehåller, och hvilket, enl. min öfvertygelse, varit KammarR:ns ovilkorliga skyldighet, enär det är en föredragandes rätt att få ett ärende utredt i alla sina delar, så skulle den föredragande icke hafva dragit i betänkande att tillstyrka bifall till KammarRms framställning
Men då KammarRm blott helt lösligt sagt, att erfarenheten visat olämpligheten af att dessa tjenster äro sammanslagna under det ett annat embetsverk, tillstyrkt sammanslagning af enahanda tjenster derstädes, så undrar jag verkligen icke på att föredraganden ansåg detta uttryck af KammarRm snarare vara tillkommet af godtycke, än det syltade på något verkligt sakförhållande.
Emellertid kan jag försäkra, att det är lika omöjligt att de ifrågav:de båda tjensterna sammanslagna kunna rätt skötas af en person, under förutsättning att han skall bära ansvaret för bägge tjensterna, som det är omöjligt för t. ex. Riddarh.Sekret., att, medan han här sitter och för prof., ansvara för hvad som föregår och verkställes inom ett annat rum uti Riddarhuset.
För rättvisans skull, är derföre min anhållan den, att punkten måtte varda återremitterad, på det Utsk. må taga saken ånyo i öfvervägande, då jag föreställer mig, att Utsk. skulle lämpligen kunna föreslå en sådan fördelning af Aktuarie lönen och den som Kanslisten skulle erhålla, att Registratorn och Aktuarien erhölle hvardera en lön af 1,900 Rdr Rmt.
Det vore åtminstone en någorlunda lämplig vedergällning för göroinålen vid hvar och en af dessa tjenster, ehuru jemförelsevis mindre för Registratorn, då han är alldeles stängd från möjligheten att på annat sätt bereda sig någon inkomst.
Hvad den första af Hr Printzenskölds an - 100 Den 21 Oktober, f. m. märktv.r angår, eller att hans motion icke blifvit af Utsk. besvarad, torde man lätt finna ett skäl dertill i det förhållande, att motionen, som icke är en bland de kortaste, utan utgör 0 hela ark innehåller många ämnen, hvilka naturligtvis måste refereras på flere ställen.
För att undvika detta, har Utsk. till slutet af punkten som handlar om de ämnen, hvilka Ilr Printzensköld i sin motion omförmält, upskjutit besvarandet af densamma.
Hvad nu vidkommer frågan om förenande af Registrators- och Aktuarie-tjensterna, tror jag, att om raan närmare vill fästa upmärksamheten vid de åligganden, som af Hr Printzensköld äro upgifna såsom tillhörande Aktuarien, dessa åligganden bestå hufvudsakligen uti att emottaga och redovisa influtna expeditions-medel; att upgöra aflöningslistor; att emottaga och till ledamöterna öfverlemna författningssamlingen; att hafva skrifmaterialierna om händer; att låta inbinda och förvara inkommande handlingar; att föra registraturet samt hålla reda på KammarR:ns boksamling.
Jag kan möjligen hafva öfverhoppat ett eller annat af dessa åligganden; men jag tror att vid granskning deraf, man icke skall finna skäl att i Stat upföra en särskild lön för en sådan tjensteman.
Jag tror, att Utsk. desto mindre hade bordt göra det, då K. M:s Propos. innehåller, att båda tjensterna skola med hvarandra förenas.
Hvad inredningen af KammarslUns lokal beträffar, så har Utsk. icke tagit någon kännedom derom
Att den ena tjenstemannens arbetsrum är aflägset från den andras är visserligen illa; men är dermed en stor olägenhet förenad, så är det väl möjligt, att derutinnan någon förändring kan ega rum, och det bör åtminstone icke utgöra skäl för att inrätta tvenne tjenster.
Aktuarie-befattningen tyckes föröfrigt icke vara af den beskaffenhet, att den på sätt motionären antydt, skall uptaga denna tjenstemans hela tid; tvertom tror jag att många af dertill hörande göromål liro så beskaffade, att de mycket val kunna skötas af Registratorn tillsammans med en Kanslist, på sätt af K. M. och Utsk. är föreslaget.
Jag tror, att de skäl, som i den Kongl.
Propos. äro anförda, varit fullt giltiga för Utsk. att tillstyrka densamma, och jag anhåller derföre om bifall dertill, fullt öfvertvgad, att en återremiss i detta fäll icke skall tjena till någonting annat än att förorsaka Utsk. besväret att låta upsätta en särskild skrifvelse till R. o.
Hr Printzensköld har otvifvelaktigt rätt deruti, att jag icke kan ega den speciella erfarenhet i detta ämne, som erfordras för att ega ett fullkomligt sjelfständigt omdöme ang:de hvad som i förev:de afs:de är riktigt eller icke.
Men om erfarenheten brister mig i detta fall, har jag dock haft tillfälle att rådföra mig med andra personer, som ega en sådan, och dessutom tror jag mig hafva blifvit begåfvad med någon omdömes förmåga rörande saker, som tillbörligen utredda till mitt bedömande framläggas.
Till följd deraf har jag fattat den öfvertygelsen att ifrågav:de förslag, som af K.
M. blifvit framlagt, är fullkomligt riktigt och det oak tadt de fullständiga uplysningar, jag nu erhållit af Hr Printzensköld.
Pen 21 Oktober, f. ni. löt I främsta rummet vill det synas mig högst naturligt, att, sedan man i ett embetsverk funnit det vara lämpligt att sammanslå de båda befattninga me, och man derefter på grund af denna erfarenhet begär att samma åtgärd måtte vidtagas i ett annat embetsverk, K.
M. också skall dertill lemna sitt bifall; då deremot, ifall man efter en längre tids erfarenhet om åtgärdens nytta, ändock skulle hafva afvikit derifrån, sådant efter mitt förmenande skulle hafva lemnat rum för ett ganska befogadt klander.
Ingår man i sjelfva saken anser jag det vigtigaste af de anförda motskälen ligga deruti, att dessa båda befattningar skulle utöfvas på olika ställen; men detta skid hvilar på en premiss som jag icke kan godkänna, nemligen, att ltegistratorn ovilkorligen skall sitta i sessionsrummet.
Jag vågar tvertom påstå, oaktadt jag icke har någon närmare kännedom om hans arbetsordning, att det vid många tillfällen icke kan vara lämpligt eller låter sig göra, att han sitter der.
En af hans vigtigaste befattningar är hans kommunikation med allmänheten.
Denna har rätt att vända sig till honom för att erhålla diarii-bevis in. m.
Ar det då rimligt, att han sitter i sessions rummet, och att allmänheten hvarje minut skall hafva rätt att löpa dit in, äfven under det öfverläggningar derstädes pågå!
Vidare tror jag icke, att de göromål, som tillkomma Aktuarien är af någon så synnerlig vigtig beskaffenhet, att de icke ganska väl kunna anförtros åt ett biträde, och om äfven denne Kanslist derigenom skulle få något ökadt arbete i förhållande till de öfriga, så får han också ett ökadt arfvode derför.
Jag tror således, att förslaget är både praktiskt och till principen riktigt, hvarföre jag under sådana förhållanden, hvarken nu eller då ärendet förevar hos Regeringen, kunnat finna annat än att ifrågav:de embetsverk bör vara organiseradt på samma sätt som KammarColl.
Jag anser således, att man i detta afs:de gör rättast att bifalla förslaget, "helst en återremiss, på sätt Hr Liljehöök nämnt, otvifvelaktigt kommer att blifva utan påföljd.
Jag hoppas, att Hr Gripenstedt benä get ursäktar min erinran hurusom blott för en liten stund sedan; då frågan om KammarColl förevar, och då jag gjorde anmnrkn. emot det oriktiga i sammanslagningen der, Hr Gripenstedt jemte en annan ledamot anförde såsom stöd för åtgärden, att Coll. hade tillstyrkt densamma.
Nu har KammarRm tillstyrkt motsatsen, och så vida premiss och konklusion skola stå tillsammans, måste väl samina skäl, som vid förra tillfället var gällande, äfven gälla här.
Det är möjligt att jag misstager mig i min logik, men jag hade för min del trott, att KammarRms officiella skrifvelse skulle i detta fall få gälla lika mycket som i de flere andra af mig klandrade regleringsfrågor, der den till försvar emot detta klander blifvit åberopad.
Måhända likväl att någon för mig okänd auktoritet verkat på Hr Gripenstedts öfvertygelse, ty icke kan det vara KammarRm, emedan dess åsigt står i strid med hvad StatsRådet föreslagit.
Jag vill visserligen icke tillmäta mina skäl någon sådan 192 Den 21 Oktober f. m. betydenhet, att de kunna vinna afs:de inför FinansDepart:s Chef; men då de endast utgöra en närmare utveckling af hvad Kammar* R:n sjelf tillstyrkt, hade jag föreställt mig att dessa båda förhållanden tillsammans skulle haft någon slags betydelse.
Att tjensternas sammanslagning 1831 ägde rum, kan, när denna åtgärd var oriktig, ej blifva något skäl att låta den fortfara, och jag har derföre genom min motion velat bereda en rättvis förändring i Registratorns ställning.
Man talar här om likheten emellan embetsverk: jemför man KammarColl., finner man att Registratorn derstädes erhållit 3,5 0 0 Rdr jemte en Kanslist till biträde.
I KammarR:n deremot, har Aktuarien, som, efter hvad jag vet, halvida mindre göromål, än Registratorn, och således någon gång, då behofvet krafvel-, kan aflägsna sig från sitt embetsrum, fått enahanda belopp.
Jag tror att det varit rättvisare, om Registratorn fått sig tillagda de 2,500
Rdr, som Aktuarien erhållit, oell att man i det stället gjort Kanslisten till ett slags aktuarie.
Härvid vill jag dock göra den anmärkn., att Aktuarien är KammarR:ns upbördsman och penninge-förvaltare, och det torde således icke vara så alldeles rätt att sätta ett biträde till utöfning af en tjenst, med hvilken är förenad upbörden af manga 1,000 Rdr.
Jag kan dock icke frångå den öfvertygelse!), att det varit vida rättvisare, om man antingen vändt om tjenstemanna-platserna, så att Registratorn erhållit 2,500 Rdr, eller också fördeladt begge lönerna, så att de hvardera blifvit 1,900 Rdr Rmt.
Jag medgifver visserligen att genom befordran från Registrators Kanslist till Aktuarie kan man få bättre lön; men detta är dock en sak, som icke bör utgöra skäl för bifall till den af Regeringen föreslagna åtgärden.
Jag fortfar att yrka återremiss, ehuru jag är fullt öfvertygad om ett lika kort och ofullständigt svar å den som på min motion.
Att denna motion skulle röra flere ämnen, vågar jag påstå icke instämmer med verkliga förhållandet, då den endast rör KammarR.-ns organisation.
Jemte det jag således anhåller om propos. på återremiss, får jag förbehålla mig rättighet, att, sedan frågan om Aktuarie och Registrators-tjensternas sammanslagning blifvit afgjord, få, i afs:de å KammarR:ns Kansli, sora äfven i denna punkt innefattas, särdeles beträffande Notarierna, återkomma till ämnet; hvarföre jag anhåller, att denna del af frågan måtte hållas öppen, så att man icke anser, att, genom bifall till Utsk:s hemställan ang:de Aktuarien och Registratorn, man jemväl afgjordt hvad tabellen innehåller rörande Kansliets tjenstemanna personal.
Då uti ifrågav:de punkt en afvikelse skett ifrån hvad KammarR:n föreslagit, liar följden deraf icke blifvit någon annan, än att man bibehållit det nuv:de förhållandet.
Rör att bifalla en förändring deruti, trodde jag att giltiga skäl borde framläggas för densamma.
Hvad den siste värde talaren anfört, reducerar sig dertill, att det skulle vara en omöjlighet att förena de ifrågavide tjensterna, emedan Registratorn fått sin plats i sessionsrummet, och Aktuarien i ett annat rum.
Att denna omständighet icke Den 21 Oktober f. m. 193 icke är tillfyllestgörande för att ådagalägga behofvet af två tjenster, torde vara lätt att inse, då man tager kännedom om dessa tjenstemäns göromål, hvilket man kan göra utan att tillhöra verket.
Man behöfver i detta täll blott läsa instruktionen, så finner man att
Registratorn icke ovilkorligen måste sitta i sessions-ruramet.