Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tians Excellcnce, Herr Grefven och handt Marskalken förmälte sig ej kunna göra Proposition på Herr Zibéts förslag cm Dé?i 5 Juli. f. m. >53 Hofstatssummorr.as beräknande från innevarande års början, enär det af Riddgrskapet och Adeln fattade beslut icke hade kunnat blifva mer än ett bifall till Statsutskottets Betänkande, alldenstund någon återremiss deraf icke föregått beslutet; sådant vore ej conslitutionellt; och vore således saken nu mera att anse för afgjord. i Herr Zibet yrkade ytterligare upptagandet af sin motion; inen uppå Herr LandtMarskalkens förnyade, föreställning om sakens närvarande skick', åtnöjdes Herr Zibet med att få sin tanke i Protocollet förvarad.
Föredrogos å nyo och biföllos följande den 2 dennes på Bordet lagde Betänkanden. iso OeconomieUtskottets , angående Skogshushållningen vid sådana Bergsmanshemman, som af andra än Bergsmän inköpas q:o OeconomieUtskottets, angående en fri Victualiehandel, 5:0 LagUtskottets, angående Lösens antecknande ä Kongl Maj: ts Nådiga Utslag. 4:0 Det Särskildta Utskottets , om eö friare Kolhandel. i5$ Den 5 Juli, /, m, Föredrogs å nvo och Indes till Handlingarne det Särskildta Utskottets deri 2 dennes första gången upplästa Utlåtande öfver väckt fråga, att Götha Canals Discont* verk mätte förses tued .förstärkning i dess RörelseCapital, A nyo föredrogs likaledes och bifölls samma Utskotts den <2 Juli på Bordet lagda Memorial, angående upphörande a£ tillåtelsen att till qvarbiifvande ifRiket försälja sädana till införsel förbudna främmande varor, som olofligen inkommit och dömas förbrutna.
Vid förnyad föredragning lades till Handlingarne följande 2:ne, sedan den 2 dennes hvilande, Memorial från samma Utskott, i no Med förmälan, att 5 Memorial, hvilka uppräknas, blifvit i Utskottets hufvudsakliga Betänkande besvarade. 2:0
Med ett lika tillkännagifvande an* gående 2:ne andra.
Vid förnyad föredragning af RidarhusUtskottets, elen 2 dennes på Bordet lagda Den 5 Juli. f. m. i55 Utlåtande öfver Adliga JungfruStifts Directionens RiksdagsBerättelse och 2: dr a §. af densamma, yttrade sig Friherre Hjerta, Axel:
Torde hända har jag ej med den redighet sorn behöfves fattat meningen i Utskottets Betänkande; meri den blå färgen, menar jag, är de adliga Jungfrurna föreskrifven att bäras.
Jag tycker att denna skyldighets uppfyllande skulle kläda dem ganska val, Vid 5:te §.
, hvaruti Utskottet tillstyrker förhöjning i den delen af lönen, som Riddarhus- och StiftsKamreraren på Adliga JungfruStiftets Stat åtnjuter, ifrån 155 R:d. och 16 sk. till 200 R:d.
B:co om året, ifrnn innevarande års början,samt efter uppläsande af de särskildta Yttranden, af Grefve Stackelberg, Reinhold, och fjerr Danckwardt Liljeström, 'Jacob Malcom, hvilka Memorialet åtföljde, och hvaruti bemf.lde Kamrerares satnmanräknadeårliga inkomster, £8oR:d. 42 sk. 3 rst.
B:co, anses tillräckligen svai ande mot
Kamrerarens besvär med båda sysslornas förrättande, yttrade sig Friherre Starl votz.
Hallstein, Corfitz l udvig:
Den Löntillökning, Commerce O c ~ Bådet Stråle begärt, finnér jag icke med skal kunna hos Höglo/!.
Ridderskapet och Adelli vinna bifall. 338 R:d. äro redan 1 5^ Den 5 Juli. f. m. en betydlig summa, heldst då förhöjning gar utaf de medel, som äro anslagna ad pios usus.
Sedan Herr Grefven och LanrhlHarsknlken gjort proposition till bifall- på RiddarhusUtskottets Betänkande, tnen densamma blifvit med Jn och Nej besvarad, och anmärkningarne ansedde hindra antagandet, blef detsamma till Utskottet återförvisadt.
Vid förnyad föredragning af OeconomieUtskottets, den 2 dennes första gången* upplästa Betänkande angående Fyrbåkars anläggande på Östergarns Holmen, Holmön och Måsesten eller Svartkhibben , blef detsamma af Ridderskapet och Adeln bifallet.
Företogs till afgörande BancoUtskottets, sedan den 19 Juni på Bordet hvilande Memorial, angående publicité af Bankens Sedelrörelse, hvarjemte upplästes Grefve Lilljencrantz’s Yttrande i Ridderskapets och Adelns Plenum, den 19 Juni, samt BancoUtskottets Memorial, rörande infor» dradt Yttrande af BancoFulhnägtiga.
D»n £, Juli f. m. 157 Herr von Schultzenheim, David, uppläste till Protocoliet: Vördsamt Memorial.
Mitt vid alla Riksn ■ ten och Revisorer för Sveriges Bank visade nrt mäste icke af Höglofl.
BancoUtskottet eller af Herrar BancoFullmägtiga kunna misskännas , eller förmodas, att af mig något skulle tillstyrkas, sorn kunde lända Bancoverket till skada.
Välbemäldta
Utskott behagar linna betänkligt att ändra Författningar, som öfver l/jo är blifvit efterlefda, och gifvit Banken styrka.
Ingen erkänner heldre än jag, att Riksens Ständers Bank vid flera äfventyrliga tillfällen understött och räddat Riket; men förändrade omständigheter föranleda till ändrade författningar.
Ej må heller nekas att Bancoförfattningarne sedan år 1668, vid flera tillfällen, blifvit förändrade.
Ej föreställde fordom Bankens Sedlar eller förskrifningar Statens skuldsummor.
Till följe af BancoOrdningens aldraförsta §. skulle Bankens medel alltid för Kongl Majit och Kronan blifva orörda, och ej till Dess nödtorft användas; så ock skulle den, som i Banken insatt några penningar, ofelbart kunna de samma commendera, som hade lian dem i sitt eget hus , Contoir eller Låda; och enligt 55 §., 0111 någon förändring klefve på myntet, så skulle dock hvar och i58 r>en 5 Juf‘- /• wi en få uti Ranken sådant mynt af vigt öcti värde igen som der vore insatt.
Nödga* des icke redan Banken ax 1745. v‘id den utöfver Cassafonden utsträckta Crediten , upphora att med Speciemynt godtgöra sina Sedlar?
Ja, sedan genom 1777 års Realisation en ny försäkran var gifvert om alla fordringars lösen iil Specie, sä ho* noreras ju icke sålunda nu Bankens gamla LäneBancoskuId, och ej heller del: i val' lid insatta Capital i Guld och Silfver fernot 4 procents lenta.
Ständer äro icke é* gentligen Bankens Ägare utan dess Förval* tare och Styresmän samt Löftesmän för hvar enskilt mans Bancofordran.
Det är icke Bankens eller dess embetsmäns skuld* att
Grundförfattttingarne nu mera icke uppfyllas kunna, då Riksens Ständer, tid efter annan, sträckt sin tillit utöfver den* i 74 Jf. för delli utstakade, disponibla vinsten , efter orden sa lydande: ”then gevinst, ”sorn Gud af thetta Verket förlänande vannder, samt ock then bekostnad, som ther”på årligen uppgår, skall uti en särdeles ”sluträkning foias och balanceras.
Och bö*’ra Riksens Ständer, som under Kongl, ”Maj:ts Nådigsta protection thess handha!* ’’lande och försvar sig påtagit hafva, öfver ”bemälta salderade gevinst sedan disponera ’'som thet med Kongl Majlis och Fäderne** Den 5 Juli: f. rfl* Händets heder och nytta tilt publicos usus *’bäst kan användas.”
Hade denna så kallade g&viusb behörigen blifvit kungjord, och dispositionen aldrig längre blifvit utsträckt, så hade Sveriges Bank haft en -ojemförlig styrka; och om Statens uppkomma gäld blifvit särkildt handhafd, och ej på Banken förflyttad, så hade aldrig sådan oreda och vingleri uti Penningverket kunnat uppkomma.
Det är icke Underligt att, vid en nu till 116 sk:r uppstegen Cours per R:d Hamb.
B:co och vid mångas påstående att ännu få BancoSedelstocken ytterligare förökt, fleras önskan uppstått att få Rörelsecapitalets sauna förhållande of* fentligen kung jordt.
Ilvad nu publiciteten i Bancoärenderi beträffar; så omordas väl i BancoOrdningens 9 och 10 §. §. något om TysthetsEd för Bankens Betjening: men ingenstädes Utsattes det egentliga, som tyst eller Secret Italias borde.
Det för Bancofullmägtiga r Deputerade och Revisorer sedan förelagda Edsformulaire innebär, att de skola doldt och tyst hålla, samt för ingen något upptäcka, sorn kan förorsaka flerhet någon skada och misscredit.
Det är således lemnadt till vederbörandes ompröfvande , att Urskilja hvad som icke, utan Verkets och tillika Rikets skada, yppas kunde, utan fastmera, till allmän upplysning, bekant *6J Den 5 Juli f. tili göras borde.
Då Grosshandlaren Jöransson genom sitt i flera delar ntgifna system i Sveriges allmänna Hushållning och Penningväsende, samt Häradshöfdingen Blix i sin undersökning, om.
Sverige ägde ett verkligt Rörelsecapital och huru stort detsamma kunde blifva , så ock en Vapengren, i sin grund till ett naturligt FinanceSystem i jemförelse med vårt närvarande, förvillade Allmänheten om’ Penningstockens tillbörliga storlek och egenskap, samt utspridde falska uppgifter om Sveriges Bank; utgaf jag, åren 1794 och 1796 , på, i synnerhet den oförlikneliga Financierens, Presidenten Carl Eric Enger helms anmodan, mina till honora ställda Bref om Rikets Penningverk och allmänna Hushållning, uti hvilka så val Sedelstockens storlek som flera om Bankens och PiiksgäldsContoirets tillstånd förut okände förhållanden bekant gjordes; och hvilken Skrift hade den goda verkan, att tidens falska Oraclcr på en gång tystnade, och icke förrän nästlidet år en förvillande Finance-stämma åter börjat att höras.
Jag bekänner ock upprigtigt , att jag ej vågade utgifva de s:ne omnämda första Brefven, innan de förut granskades af den högst sakkunniga Mannen, sorn fattat i pennan och contrasignerat {löglcfl.
BancoUtskottets Betänkande; om ock nu Principen om B:co Sedelstockens publicitet Syne* V. Den 5 Juli. f. tih syriés pågot olika, skall dock högaktningen för denna om Bancoverkel sä högt föTtjen* ta Man blifva lika.
BancoUtskottets och Herrar Fullrnagtigas pluralitet förmodar, att Allmänheten föga blefve af Sedelstockens publicitet upplyst, då f j, till jemförelse , den redbara tillgången tillika uppgåfves.
Men med allt förtroende till Bankens redbarhet, kan en hvar önska att, i Statistisk väg, lära känna Rikets hela RörelseCapital,. oell dess förändrade belopp emot förut kända Uppgifter.
Gode Financiers hafva flerestädes velat uträkna rätta penningebehofvet i gemen emot hvarje Statens Medlem, ehuru beloppet i diverse Riken kan, i mån af Penningens fortare eller trögare rörelse, så väl som olika tillgång af lifsförnödenheter, finnas skiljaktigt.
Vi bafve ock ett stort efterdöme af det i practisk Financelära så upplysta England, hvars Bank årligen till Parlamentet uppgifver beloppet af sina Banknotes eller Sedlar, och hvilkas förändring af alla Rikens samt äfven Sveriges Tidningar kan inhämtas.
Statens bokförda funderade gäld göres likaså årligen känd, ehuru å densamma inga Förskrifningar u|gifvas, och således så mycket mindre bortskämmer, såsom annorstädes, Rikets Penningevärde, men med dessa StocksRich 0.
Erot. 21. 22.
Den 2 Juli- f. m. ånnuiteter, såsom transferables ifrån man tiil man, konna dock stora Negociation?!1 förrättas.
Engel-ka .Bankens redbara fond. och fordran ler å.-lundas här en sadan uppgift, thuril härstädes förmodligen mindre än vid någon Hank, i hänseende till Specie-fondens betydlighet, Inteckningarnas säkerhet, så val sorn osvikeliga hypotheker, för Statsskulden äfventyrades.
En jemförelse med Vexel-Bajikens publicerade skuld och uppgiften af en enskild Mans gäld, med tillgångens förtigande, synes ej pä något sätt vara passande till vedermäle ; men väl ina en jemförelse äga ruin med IViksgäldsContoiret, hvars Credit genom publiciteten högeligen blifvit ökad och stadgad.
Jag vågar ock tillvälla mig derigenom någon Medborgerlig ära, att först hafva bidragit till denna lyckliga Act och Författning *).
Ehuru mycket *) Denna'motion gjoriles först vid 1799 Srs berömvärda Revision, och fullföljdes ytterligare i igoo ars Hemliga Utskott och‘ PlenimötCi En publicitet af Riksgäldsverket, äf Bankens •
RörelseCapital och af Statsverket., yrkades ock förut i en afhandling om Hemligheter, i Läsningens a£ blandade Ämnen irsta SrgSng N:o 2—5, år 1797) och hvilken afhandling Forsva* rare af Hemligheter svårligen torde förmå alf vederlägga.
Den 5 Jai i. f. m. 153 motstånd i början vid 1800 ars Riksdag, gjordes emöt publiciteten af Riksgäldsyerket, segrade dock ändlligen. det ifrån sanningen oskiljaktiga förståndet.
Ej synes något giltigt skäl emot BanfcöSedlarnas offentliga bekantgörande deruti bestå, att deras belopp kunde blifva föränderligt dels ge,liom Lån på Effecter, dels genom Si!fver-T.h köp, dels genom Discontens olika försäljande.
Men utom det att orsaken lill
Fö ändringen med få ord upplysas kunde,, så äro väre Metaliiiypotheker lika säkra * som det förvarade utländska Silfret; .Silfver-inköp kan icke heller visligen vid en hög cours påtänkas; och som utomdess för de ökade Sedlar ägde ert säker depo/t.
Discontverkets utestående
Lans stimma bör äfven vid hvarje års slut nära vara der/Samma.
Arcana publica hafva efterhand, i mån Sanningens klara fackla förmått upplysä Folkslagen, blifvit mindskade.
Maia döljde fordom gränschai tor, i hopp att fienden cj skulle hitta in uti Landet; man förteg Folkstockens belopp, att grannar ej skulle känna dess ringhet; man höll
Statsverket hemligt under den förvända politiken, att menighetens upplysning vöre skadlig, och lydnaden borde vara blind.
Meri töf en välgörande Landsfader och Den 5 Juli. /. ni Regent miste det vara en tillfredsställelse t. att uppenbarligen visa , Inuti de gemen* , samma Sammanskotten blifvit (iil Statens sanskyldiga behof använde.
Ingenting skall, mera styrka Sveriges Monarchiska Regering samt stadga vår lagbundna Frihet än skadliga Hemligheters afskaffande och i synnerhet Regeringsformens 53 §•, som bjuder publiciteten af Statsverkets hela tillstånd, samt RiksdagsOrdningens 6Q §., som förordnar så StatsContoirets, som Bankens och Riksgäldsverkets Revision till 2;ne år i sönder.
Med fägnad förnimmer jag, att Höglofl.
BancoUtskottet dock medgifver, att upplysning Om Bankens RörelseCapital må till högsta Magten uppgifvas; ett välment råd, sorn jag längesedan gifvit.
Det lönar ock föga mödan, att för Allmänheten dölja Sedelstockens belopp, då Urtima Riksdagar så ofta infalla, och dess imellan Revisioner nära hvartannat år af 24 Ledamöter anställas.
Hvem kan ock vara okunnig om RiksgäldsSedelstockens belopp, som förvandlades i BancoSedlar, samt om 1809 ars Statsskuld, som förökte till lika belopp BancoSedelstocken?
Må då icke heldre, till förekommande af några Författares irriga uppgifter, sanna förhållandet authentiquement uppgifvas?
En vördad Ledamot af Höglo!!.
BancoUtskottet, och tvänne Her* Den 5 Juli f. m. • rar Bancofullmägtige hafva med mig uti ämnet varit af samma öfvertygelse, och jag respecterar icke desto mindre alla de Män, som satt en helgd på gamla stadgar: väl öfvertygad, att icke annat än det allmänna bästa varit orsaken till deras yttrade tvekan om Publicitetens förmon.
Som min uppgift om BancoSedelstqckens belopp icke blifvit motsagd, så synes densamma vara erkänd, och kanske således för det närvarande den Publiciteten mindre tarfvas; men jag vill åtmindstone hoppas , om ej årlig Kungörelse af Sedelstocken finnes nödig, att Riksens Hövloll.
Ständer, som enligt Reg. & 7 C O Formens 72 §. öga att göra de stadgar, som vidare om Verket behöfvas , förordna Bankens Revisorer i sina Testamenten uppgifva den varande Sedelstockens belopp, och att Ledamöter af tillkommande BancoUtskott till sina Principaler , jemte andra nödiga underrättelser, oinskränkt uppgifva det i Sedlar utelöpande RörelseCapitalet.
Herr von schulzenheim tilläde mundtligen:
Jag hade tänkt i ödmjukhet anhålla, att detta Memorial skulle de öfriga Respectiva Stånden meddelas; men jag har nu förnummit, att det Högvördiga PrestStåndet och det Yällofl. BorgareStåndet skyndat att bifalla BancoUlskotlets afstyrkande Betänkande å Sedelstockens Publicitet, innan den, som väckt motionen uti ämnet, hunnit förklara sig; men som He - ■■ .y-r löt, Den 5 Juli. /. m. tferyärda BondeStBndet skall linfva uppskjutit sitt yttrande, intill dess Höglo 11.
Ridderskapet och Adeln meddelt sitt beslut, så beder jag att åtmindstone mitt Memorial må sist bemäldta Ständ meddplas.
Härvid lemna cles den upplysning, att afven BondeStändet redan godkänt BancoUtskottets Betänkande.
Grefvi Lilliencrantz, Johan Vilhelm', Jag har i mitt ensluldta votum , och genom mitt nyss upplästa yttrande till Högloll.
Ståndets Protocoll, i Plenum den 19 Juni, anfört alla de skäl, hvarför jag vördsamligen tjllstyrker bifall till Herr Förste Archiatern och Commendeuren von Schulzenheims motion , angående uppgifvande af BancoSedelstockens belopp.
Afven har jag tagit mig friheten tillkännagifva att, i den pflagda Eden och Rancoförfaitntngarna icIke finnes någon föreskrif:, som lagger hinder deremot.
Det återstår således för mig ■endast att vördsamligen förklara, att jag skulle anse mig illa uppfylla mitt Stånds ..förtroende , om Jag vid ett sådant förhållande skulle låta afhålla mig frän den Riksdagsmannarätt och skyldighet att åt Medborgare lemna de upplysningar, som jag anser hufvudsakligen bidraga till allmag 'nytta.
Ridderskapst och Adeln, utan hinder deraf att ämnet i andra Riksstånd kan vara afgjordt, täckes fatta sitt beslut med det upplysta bedömande, hvartill en fördomsfri granskning föranleder.; Herr Mannerstani, Johan,; uppläste ett så lydande Dictamen:
Frågan 0111 Bankens publicitet beror ‘ egentligen derpå, 0111 Bankens Credit kan vinna eller förlora genom offentliggörande af dess tillgångar och skulder.
Heir Archiater von Schulzenheim h*v endast ställt i fråga de sednares, elfer B ancoSedelstockens, yppande för Allmänheten.
En man, som under mångårig befattning med Banken nitälskat för dess bestånd och fördelar, hvilka, ina hända, icke någon bättre än han kan bedöma, har red^n genom sitt eget tillstyrkande samt de bevis, som han anfört, bort stadga öfvertygelsen om nyttan af en sådan publicitet.
Ehuru BancoUtskottets Betäckande utmärker Utskottets nitiska och berömvärda afsigt att bevara Bankens Credit, kan jag, för min del, icke godkärna Utskottets omdöme, eller de skäl , som för afstyrkandfit äro anförde.
Jag in starren er uti Ilerr Den g Juli, f. m. Grefie I_,iI1jencrantz’s särskildta yttrandet livilket, jemte Herr Archiatern v. Schulzenheims Memorial, fullständigt utreder fr agan, Jag utber mig endast att få tillägga »lagra anmärkningar emot de skäl, som Be? länkandet innhåller.
Utskottet har jemfört Barkens uppgift af sin Sedelstock med en enskild mans åtgärd , som endast yppade sina skulder u? tan att tillika visa sina tillgängar.
Omen gäldbunden man, sorn måst upphöra att betala, kunde göra sina Creditorer reda för «ina skulder, och gifver dem säkerhet, att han hvarken ökade dessa eller mind? skade sin förmögenhet, så skulle säkert dess credit vinna på denna uppgift af dess skuld, fastän dess tillgångar ännu voro okände.
Men detta förhållande kan sällan inträffa med en enskild man; ty han måste yppa sin behållning, då han icke mera kan uppe? hålla sin Credit.
En CirculationsBank, sorn utgifver Sedlar till inlösen vid upp? visande, har ofelbart föulprat sin credit i samma ögonblick då han upphör att full? göra denna inlösen.
Vår Bank har varit i denna belägenhet att sedan det, af Fäderneslandets olyckor föranledda , för Bankens och allmänna Crediten förderfligt beslut togs, att inblanda Rikets skuld i Ris Den 5 Juli. f- rn, kets mynt, Dess Sedlar hafva derefter endast ägt ett ombytligt värde, och förlorat So till 140 procent.
Banken kunde fullgöra sina förbindelser , ägde den , lika som en enskild Ilian, rätt att hålla sitt tillstånd hemligt; pien då den, belastad med Statens skulder, upphörde att betala, inträdde fordringsägarnes eller nationens rätt att känna det.
Af säkra anledningar är jag öfvertygad, att Banken äger tillgångar och fordringar utföver dess Sedlars belopp.
Jag är således af den tanken, att en fullkomlig Publicitet skulle öka Bankens credit.
Om derföre BancolTtskottet icke ansett uppgift af skulder tjenlig, utan i förening med kännedom af tillgångar, så hade Utskottet kunnat tillstyrka Publiciteten i hela sin vidd.
Jag yrkar den likväl icke vidsträcktare än Herr Archiatern von Schulzenheim föreslagit; och jag finner icke mindsta anledning till tvifvel, att Bankens credit skall upprätthållas och stiga, då den Allmänhet, som innehar dess Sedlar, ser, att dessas antal icke ökes, och den tillika känner, alt Banken, så länge den icke utgifver silfver, ovilkorligt måste 4 genom de inkomster, som årligen tillfalla den, öka sina tillgångar.
Att fördöljandet af Sedelstockens storlek icke upprätthållit Sedlarnes credit, är Dtn 5 Juli. f'. m. af hvar man ländt.
, De fråga meningar och uppgifter om beloppet deraf', sorn blifvit utspridde, hafva villat Allmänheten, och okunnigheten om verkliga förhållandet har missledt opinionen och skadat allmänna crediten.
Att stadga och hevara Bankens credit, utan hastig rubbning af enskildas ställning, och att, sä länge dess sedlar ej äga ett bestämdt värde, ställa alla Discont Verk, som nu utgifva Assignationer, under dess Styrelse, torde derföre blifva lika vigi tigt för Banken sorn ikännedoni af Sedelstocken samt af Bankens utgifter och af alla andra utelöpande, allmänt gångbara, på Banken eller Disconten ställda Assignation ners belopp är vigtig för nationen.
Den bör se, att Banken både ökar sin soliditet och med de bidrag, sorn den lemnar ät Allmänna Börelsen, befordrar Jordbruk och nyttrgä inhemska näringar, men icke, såsom hittills skett, inblandas Uti Dispont-operationer, till förnärmande för Bankens intresse Och skada för dess credit.
De tillfälliga förändringar uti BancoSedelstockens storlek, sorn Utskottet nämnt, kunna icke betydligt verka på förhållandet.
Orsakerna dertill kunna ock oftast på ett för hvar man begripligt sätt i berättelses^ utredas.
Den 5 Jfili.f. m.
Jag tror mig icke behöfva anföra flera skäl emot BancoUtskotteti omdöme, att panken icke behöfver, likasom Riksgäldskontoret, öka sin credit genom Publicitet.
Detta omdöme motsäges, ty värr, allt för uppenbart af Banco-Sedlarnes vanvärde och af den hvarje postdag noterade cours.
Den af Utskottet nämnde Edsförbindelse lärer upphöra samma ögonblick Riksens Stander besluta, att Bankens tillstånd uti ett eller annat afseende skall yppas.
Under förmodan, att IIöglofl. Ridder-?
.skåpet och Adeln åt Herr Grefve Lilljenpranlzs Yttrande lemnar förtjent uppmärksamhet, hemställer jag vördsamt, om icke Betänkandet må till BancoUtskottet återremitteras.
Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus, förmälte sig hafva, uti sitt Yttrande angående orsakerna till Allmänna Förlägenheten , ansett såsom ett medel till bestämmande af Allmänhetens omdöme om Bankens tillstånd, att Allmänheten måtte ärligen underrättas om Sedelrörelsen.
I anledning hvaraf Grefve Schwerin på det högsta understödde Herr von Schulzenheims yttrade tanka.
Da jag, för min del, understöder motionen för publi - IJZ Den 5 Juli. f. ni: citeten, angående Bankens fordringar o-cli Sedelstock, skulle jag anse tillräckligt åberopa de skäl, som Herr Grefve Lilljencrantz i sitt Yttrande anfort; jag uther mig likväl att få erinia derom att, ehuru Engelska Banken visserligen alltid haft och har lika mycket om icke större behof af crediten i allmänna opinionen än vår Bank kan anses äga, har han likväl alltid varit förbunden iakttaga den publicitet, som här är i fråga.
Engelska Banken är en enskilda mans, en ActieAssociations tillhörighet, samt har således mindre grund för sin säkerhet än vår Bank, garanterad af Riksens Ständer, och dessutom till stor del lnteckningshafvare i Sveriges jord, samt Borgenär hos säkra Låntagare, och Engelska Bankens pligt till Staten kan icke heller jemföras med vår Banks; men likväl måste Engelka Banken respectera allmänna villian, och meddela de upplysningar, Parlamentet äskar, hvilka då också alltid göras allmänna.
Långt ifrån att Engelska Banken derigenom förlorat i sin credit, torde man kunna antaga, det han har att tacka just publiciteten för den credit han njuter.
I öfrigt skall jag afhålla mig ifrån att, för mina Riksdagsmanna Yttranden, hämta skäl från mitt enskildta omdöme om Författare och deras Skrifter, samt framför allt afhålla mig att deri bedomina dem.
Jag Den 5 Juli f» nit 1?3 hav läsL1 Ve Göranssons, Blix’s, Herr Schulzen beims och flera andra författares skrifter i Financeämnen.
Jag har funnit deni aila innebära någon förtjenst, åtmindstone den af ett godt uppsåt och rena afsigter; men jag har också funnit dem alla, Herr Scbulzenheims egna skrifter ickeundantagne , innefatta stora misstag.
Bekännare af alldeles stridige Finance-Systemer hafva icke rätt, å någondera sidan, att sig imellan afkunna utslaget; denna rätt tillhör endast
Allmänheten och någon gång blott den af erfarenheten upplysta efterverlden.