Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Propos., som ville medgifva att de 2:ne första åren, som den nya lagstiftningen skulle träda i verksamhet, skulle blifva en öfvergångsperiod, så mäste jag fästa mig vid denna fråga, för att åtminstone yrka någon lindring i denna våldsamma åtgärd.
Jag tror verkligen, att ehuru sannt det än må vara, att consumlionen betungar productionen, så är det dock sorn Frih.
Kraemer medgifvit, alt under första året kommer likväl icke floden att så alldeles hastigt hämmas, om de stora brännerierne då lemnäs obegränsad rätt att bränna sä mycket de kunna.
Om man äfven antager, att genom den förändrade lagstiftningen, man kommer derhän att bränvinsconsumtionen och productionen kommer att nedgå till hälften eljer tredjedelen emot hvad den nu är, så komma också jordbrukets alster, sorn dertill användas, att få en till hälften stängd debugé.
Jag fruktar således.alt en så hastig öfvergång skall medföra ett hastigt fall i spanmålspriserne och derjemte inverka på egendomsvärdena, samt föranleda olyckor för många.
Får nian deremot lid på sig, då kan öfvergången beredas.
Jag tror i alla fall icke att denna öfvergång kan ske utan npoffringar, men jag medgifver, att på den olyckliga punkt landet står i denna fråga, och då man väl kan förklara landet vara i fara, man icke bör ifrågasätta att icke vilja göra upoffringar, ehuru de icke böra göras förr än behöflig! är.
Jag förenar mig således med dem, som önska för de de stora brännerierne en obegränsad tillverkningsfrihet.
Då jag förra gången hade ordet, tog jag mig friheten yttra, att jag icke af Ulsk:s ledamöter funnit tillräckliga skäl framlagda för det af [Ilsk. föreslagna maximum.
Jag ansåg detsamma i statsekonomiskt hänseende vara oriktigt och vågade på grund deraf anhålla om Hr Gr:ns o. Landtm:s propos. å dess borttagande.
Jag erkänner nu, att flera skäl blifvit anförda, som lala för rättvisan och billigheten af den utväg, som Utsk. föreslagit samt att densamma äfven i väsendtlig mohn skulle inskränka bränneriernas tillverkning, och på dessa skäl afstår jag ifrån mitt yrkande, att maximibestämmelsen måtte borttagas.
Jag skall icke besvara hvad man sagt mot mig personligen.
Andemeningen, af hvad i saken yttradt är, all eftersom vi varit hårdhändta mot de små brännerierna, så böra vi, för rättvisans eller rättare sagdt för orättvisans skull, förfara likaledes mot de stora, och alt eftersom vi indragit, så och så många småbrännerier, så är skäl att äfven indraga så och så många af de stora.
Jag får dervid erinra alt vi ännu icke beslutit misshandla de små brännerierna, utan att allt hvad man hittills yttrat, icke är -något annat, än möjligen säga, att som vi hafva i sinnet blifva Den 27 April f. m 505 bårdhändta mot de små brännerierna, så skola vi börja med att vara det mot de stora.
Slen har man väl lyckats, att i hänseende till dem få sin vilja fram; så kommer det förmodligen längre fram heta, att eftersom vi varit hårdhändta mot de stora, så måste vi äfven blifva det mot de små.
Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad framslälde Hr Gr. o. Landtm., att i afseende på 5:te §. blifvit gjorde följande yrkanden: af Hr von Hartmansdorff, alt densamma måtte få följande lydelse: ”Den mindsta tillverkning på dygn i större bränneri, ”för hvilken anmälan får ske, vare 125 k:r 6-gradigt bränvin, i ”medeltal räknadt för söcknedagarne under den lid, för hvilken an”mälan skett,” hvarjemte Hr von Hartmansdorff yrkat, att serskilda propos:r mätte framställas i afseende på bestämmandet af minimum och i fråga om uteslutande af det föreslagna stadgandet om maximum för tillverkningen; och i fråga om nedsättande af nämnde minimum till 125 k:r hade Frih.
Raab, samt i fråga om borttagande af maximum hade Gr. Mörner, Hr von Kraemer och Frih.
Adlercreutz förenat sig med Hr von Hartmansdorff; Hr von Koch hade föreslagit, att ifrågavande § måtte blifva sålydande: ”den minsta tillverkning ”på dygn i större bränneri, för hvilken anmälan bör ske, vare: ”
Vidare bade i afseende på bränvinsqvantitetens beräkning Gr.
Posse yrkat, att den måtte bestämmas efter sju-gradigt i st. f. sex-gradigt bränvin.
Härvid anmälde sig och yttrade Frih Raab:
Jag ber att få fästa upraärksamheten derpå att jag instämt med Hr von Koch, med den skillnaden i den af honom föreslagna redaktionen att uttrycket ”med vattenånga” skulle utgå.
Jag skall medgifva den modifikation, som Frih.
Raab gjort i mitt förslag, för att icke föranleda alltför många propos:r ehuru jag tror, att Gr.
Posse också varit af samma mening som jag.
Jag anhåller att få afstå ifrån min framställning om 7-gradigt bränvin, emedan jag icke hört någon, som derutinnan med mig instämt.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han visserligen erinrade sig -det yttrande af Frih. Raab, som Frilen nu åberopat, men då Frihm Instämt i förslaget om minimi-tillverkningens nedsättande till 125 k:r för alla nu ifrågavar:de 'bränneriet', ansett del endast såsom en hemställan till Hr von Koch alt borttaga de anmärkte orden.
Nu är det också alldeles öfverflödigt sedan Hr von Koch medgitvit modifikationen.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att till följd af Hr von Köchs medgifvande, orden ”med vattenånga” i bans förslag konvmeatt utgå, 506
Den 27 April f. m. O samt att i öfrigt af Frill.
Åkerhjelm blifvit yrkadt, att minimitillverkningen måtte nedsättas till 200 k:r.
Då Hr von Hartmansdorff yrkat serskilda propos:r, torde R. o. Ad. först bestämma ifrågavande minimum, med dervid förbehållen öppen rätt, att sedan minimum i allmänhet blifvit bestämdt, yttra sig öfver del af Hr von Koch föreslagna tillägg.
I afseende på delta minimum hade blifvit föreslaget dels 300, dels 200, och dels 125 k:r, och Hr Gr. o. Landtm, finge nu hemställa om R. o. Ad. bifölle Ulskis förslag att bestämma detsamma lill 300 k:r.
Härvid ropades starka Ja, blandade med åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit
Posse, Knut
Axel: begärde votering med anhållan, att Hr von Hartmansdorffs förslag om miuimi-tillverkningens bestämmande till 125 k:r måtte blifva contrapropos:
Jag hemställer lill Hr Gr. o. Landtm, om icke de öfriga yrkanderne skulle blifva undertryckta, ifall Gr.
Posses förslag till contrapropos. antages.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade i ani. häraf, att det icke vore möjligt att undertrycka någons mening, då det vore hvar och ens rättighet att begära votering, om han önskade en annan contrapropos., men hittills hade votering endast blifvit yrkad af Gr.
Posse, med begäran, alt minimi-tillverkningens bestämmande till 125 k:r malte intagas i contrapropos-.n. Frih.
Jag tar mig friheten hemställa lill R. o. Ad., huruvida icke det af mig gjorda förslag om 200 k:rs minimum skulle få komma under pröfning.
Jag anhåller, att mitt förslag också må komma under pröfning.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt han vid sådant förhållande finge hemställa, om R. o. Ad. ansåge, att Hr von Hartmansdorffs förslag^ att minimi-tillverkningen må bestämmas till 125 k:r, bör antagas till contrapropos., och förklarade, efter det svaren härvid utfallit med starka Ja, blandade med Nej, att han ansåg
Jag skall icke begära votering, men reserverar min rätt, att få återkomma med delta förslag vid I ani. häraf erinrade Hr Gr. o. Landtm., alt då han framstälde proposm, hade det skett med förbehåll, att efteråt finge pröfvas
Hr von Köchs förslag om 125 k:rs minimi-tillverkuing för sädane bränuerier, som existerat år 1852 eller 1853.
Jag får nämna, att mitt förslag är vilkorligt.
Jag vill nemi. icke hafva nedsatt minimum mot annat vilkor än att delta endast blifver för de gamla pannor, som nu existera; men om minimum blir nedsatt för alla till 125 k:r, så förfaller naturligtvis mitt förslag.
D en 27 April f.
m 507 Hr af Harmens, Henr.
Om man upmärksamt följt den framställning
Hr Gr:n och Landtm, gjorde, så kan jag icke finna annat än alt det yrkande Hr von Koch hade, kan fullkomligt stå i öfverensstämmelse med hvad Hr Gr. o. Landtm, hemställt och att det står honom öppet att göra sin mening gällande ifall R. o. Ad. anser sådant behöflig!.
Då jag instämt i Hr von Köchs förslag, så ber jag också att få vända mig till Hr von Koch och fästa hans upmärksamhet derpå, att när Hr Gr. o.
Landtm, har förbehållit R. o. Ad. rätt att pröfva hans förslag efter den nu framställda propos:ns afgörande, så kan icke hans rätt på något sätt förqväfvas.
Jag finner mig tillfredsställd genom Hr Harmens och Frih.
Raabs yttranden och afstår nu från vidare yttrande.
Härefter uplästes till justering och godkändes följande förslag till voter:s-propos.:
Den, som bifaller att, på sätt Serskildta Utsk. i 5 § af dess förslag till förordning styrkt, den minsta tillverkning på dygn i större bränneri, för hvilken anmälan får ske, bestämmes till 300 k:r, röstar Ja; den del ej vill röstar
Nej; vinner Nej, beslutar R. o. Ad. att berörda minsta tillverkning bestämmes till 125 k:r.
Ja — 81.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade sedermera, att, enligt den ordning, i hvilken propos:ne blifvit begärde, R. o. Ad. nu torde lill pröfning uptaga Hr von Köchs förslag, att minimi-tillverkning må blifva 300 k:r för bränneri, som hädanefter inrättas, men 125 k:r för bränneri, der år 1852 eller 1853 bränvin blifvit tillverkadt och stadgad afgift derför, enl. vederbörande upbördsmans bevis, utgått, jemlikt 28 §, i Kongl. Kungörelsen den 10 Okt. 1851, samt hemslälde derjemte, om R. o. Ad. behagade bifalla detta förslag.
Nej, blandade med Ja, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit
Jag begär icke votering, emedan jag hoppas att återkomma till denna fråga vid 99:de §:n.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan Gr.
Posse afstått från sitt förslag, att 7-gradigt bränvin mätte antagas till grund för 508 Den 27 April f. m. beräkningen, numera återstode alt pröfva
Hr von Hartmansdorffs förslag, att något maximum för tillverkningen ej må bestämmas, utan orden ”och den största 1,000 A\-r” utur Utsk:s förslag lill § utgå, samt tillika hemstälde, om R. o. Ad. bifölle Utsk:s förslag r denna del, ropades starka
Ja hafva varit öfvervägande. §■ 8.
Jag anhåller, alt få fästa Ståndets upmärksamhet derpå att, ora denna § antoges, blefve följden att 9,991 brännerier af dem, som funuos är 1852, skulle på en gång nödgas uphöra med näringen eller ock måste man ändra redskapen, bestående af kopparkärl, som borde af kronan inlösas.
I alla fall skulle detta alltför hardt drabba en stor mängd näringsidkare.
Jag hemställer derföre, att R. o. Ad. icke måtte antaga denna § utan, i stället, följande stadgande: ”1 mindre bränneri får pannerymd ej understiga 10 k:r, 2 k:rs kokrum oberäknad!.” Hr von Koch:
Först får jag anmärka, att jag anser kok rummet böra borttagas, såsom K. M. föreslagit, och hvilket jag anser föranleda till reda i författningens tillämpning.
Jag ville icke nu dermed uppehålla, men önskar att framdeles också få yrka någon nedsättning i den afverkningsförmåga, som blifvit beräknad, när vi komma dit.
Jag hade tänkt äfven vid denna § försöka att något hejda våldsamheten i öfvergångsåtgärderna, men efter det motstånd mina föregående förslag i denna riktning rönt, skall jag f. n. afstå derifrån.
För att besanna den förutsägelse, som Hr von Hartmansdorff nyss gjorde, anhåller jag, att sedan R. o.
Ad. beslutat en inskränkning i afseende på en sak, som skulle verka ofördelaktigt på de stora bränneriernas tillverkning, R. o.
Ad. måtte besluta att antaga Utsk:s förslag äfven här.
Jag tror, att det står i full conseqvens det ena med det andra, och sedan man har tagit detta steg att göra inskränkningar och icke, såsom jag enskildt skulle önska, gifva full frihet, så tror jag del vara nödvändigt alt bär göra de inskränkningar, som äro föreslagna.
Det är visserligen uplyst att ett stort antal pannor skulle blifva obrukbara, men om jag mins rätt, så är detta icke mer än 9,000.
Således är största delen pannor bibehållen, hvarföre jag tror att den föreslagna förändringen kan antagas.
Hvad åter angår det förslag i fråga om kokrummet, som af en annan värd talare blifvit bragdt å bane, så tror jag det kan vara temligen likgiltigt huruvida man'täger det ena eller det andra.
Jag anhåller derföre äfven här om bifall till Utsk:s förslag.
Jag förenar mig uti den första delen af den siste värde talarens yttrande, nemi. att den inskränkning, som Utsk. föreslagit, måtte få bibehållas, men jag önskar likväl att
,då vi hafva vidtagit den princip, alt man skall göra anmärkn:r emot Utsk:s Betänk., få instämma uti förslaget, att ordet ”kokrum” i denna § måtte borttagas.
Jag vid fästa upmärksamheten derpå, alt detta kokrum aldrig behöfvcs, så vida man har en redskap, hvars hatt är ben 27 Å pri 1 f. m. 509 ändamålsenligt construerad.
Det är kändt af en livar, som tagit kännedom om brännei irörelsen, alt nu mera, om hatten är ändamålsenligt construerad, det kokrum, som behöfves, finnes i hatten.
När således en panna är upmätt till 12 k:r, så kan man vara fullt öfvertygad derom, att man kan ifylla denna panna med 12 k:r mäsk, och det är väl denna rymd, som man vill beskatta.
Om nu delta är eli sanning, så förefaller det mig besynnerligt, att man vill bestämma en föreskrift om ett kokrum, som icke behöfver finnas, endast i afsigt att lindra skatten.
Jag medgifver, att om vi nu besluta att delta kokrum skall gå bort ifrån pannans innehåll, så blir också de facto skallen något förhöjd emot hvad Utsk. ämnat föreslå, men det blir också tillfälle, att, om man skulle finna för godt att när vi komma till den §, hvari talas om pannorne och huru de beräknas i afseende på afverkningen, derom besluta.
Jag vill icke anticipera på den §:n och inskränker mig derföre nu endast till att säga mina skäl, hvarföre jag anser det vara alldeles oriktigt att här tala om kokrummet.
Afven jag anhåller om bifall till Utsk:s förslag af det skäl att grunden till beskattningar för de små pannorna aldrig kan blifva så säker att de icke möjligen kunna afverka mera än den qvantitet, hvartill de blifvit stämplade.
Delta förslag, som afser att inskränka pannerymden, är således vigtigt.
Jag har äfven ett annat skäl derför, ty om man utsträcker storleken på de små pannorne, så skulle lätt flere små pannor kunna upstå i st. f. en fabrik.
Här är nemi. gjord en profbränning, dervid man befann att resultatet af afverkningen blef större än hvad Utsk. ansett den böra beräknas.
Jag tror äfven att en större afverkning kan inträffa, men dock icke så som vid en profbränning, då man beräknar att bränningen under vanliga förhållanden icke kan verkställas med den noggranhet, som vid en profbränning.
Jag tror också att det icke är någon stor skada för dem, som hafva pannor af större rymd, om de nödgas ändra sin redskap,! då de få den gamla inlöst af kronan.
Hvan åter angår Hr von Hartmansdorffs anförande, att det vore mångå andra saker, som behöfde ändras, än pannan, så är efter min kännedom om bränvinsbränningen ingen annan ändring behöflig, ty då pannan förminskas så skola mäskekaren vara fullt tillräckliga, och något annat än mäskekaren kunde icke komma i fråga att ändras.
Förlusten för kronan är så obetydlig att den är nästan ingen.
Jag tillstyrker derföre bifall till Utsk:s förslag.
Jag är till det mesta förekommen af hvad den siste värde talaren yttrade och anhåller att med honom få förena mig.
Ibland de stora olägenheter som förefinnas, vid den af Utsk. tillåtna mindre bränvinsbränningen, står naturligtvis den i främsta rummet, att beskattningen aldrig kan blifva riktigt säker.
Med en 40 k:rs panna kan man i ojemförligt högre grad öka afverkningen utöfver hvad i och för beskattningen kan beräknas än sådant kan vara möjligt i de mindre pannorna.
Det är således gifvet att ju större pannor få finnas i de mindre brännerierne, de - 510 Den 27 April f. m. sto större blifva olägenheterna, och jag tror således att Utsk. gjort rätt då Utsk. inskränkt ångbränningen lill fabrikerna, och hvad beträffar lnisbehofsbränningen, så har Utsk. äfven ofelbart gjort rätt deruti, att Utsk., så vidt sig göra lät, icke utsträckt tillåtelsen till denna husbehofsbränning längre än hvad nödigt varit, hvarföre jag vördsamt aDhåller om bifall till Utsk:s förslag.
Hvad först beträffar frågan om kokrum, så får jag fästa upmärksamheten derpå, att det visserligen i sig sjelf kan vara en obetydlighet, men leder mången gång till förvillelse.
Det kan verkligen hända, att bränvinsbrännaren tror sig hafva en laglig panna oc(i har den icke, emedan han upgifvit den utan kokrum.
Han skulle upgifvit den med kokrum, men mången har deruti misstagit sig.
För öfrigt synes mig sorn man verkligen borde undvika, hvad som alldeles strider emot sundt förnuft, att nemi. säga: t. ex. med 10 k:rs panna menas en, som rymmer 12 k:r o. s. v. Således tror jag bäst vara, att taga bort kokrummet såsom K. M. gjort i Sin Nåd.
Saken kan visserligen synas af mindre vigt, men nog borde man kunna komma till rätta med att uttrycka i § hvad man verkligen menar.
Hvad angår Hr von Hartmansdorffs förslag, så vill jag icke yrka någon Propos. på beviljandet af större pannerymd, men jag ber likväl att få uplysa Gr.
Lagerbjelke, att Grin alldeles misstagit sig derutinnan, att en större förmån skulle i proportion vinnas genom bränvinsi ill verkning med större pannerymder.
Jag har här i handen den tabell, som följde 1848 års Betänk., hvilken tabell var upgjord af Hr Prof.
Pasch och som visar, att då en 20 k:rs panna tillverkar 575 k:r, så tillverkar en 40 k:rs panna icke mer än och en 80 k:rs panna, d. v. s. den som är lika stor med 4 st. 20 k:rs pannor tillverkar k:r.
Man ser häraf hvilken ofantlig fördel som ligger i den mindre pannerymden, härflytande deraf att den har i förhållande till sin rymd en mycket större eldyta, — en förmån, som ytterligare ökas derigenom att det är möjligt att mera utsträcka bottnen i förhållande till pannerymden på den mindre, än på den större redskapen.
Jag tror derföre att det icke ligger någon fara i att tillåta större pannerymder, om dt; beskattades efter sitt kubikinnehåll likasom de små, men som det är stridande emot den princip, sorn här i allmänhet gjort sig gällande, så yrkar jag icke någon Propos. derpå, så vida icke någon annan begär den, då jag vill biträda yrkandet af de små pannornas höjande till 30 k:rs rymd.
I afseende på Hr von Hartmansdorffs yrkande hafva redan flere talare till vederläggning uptagit denna del af discnssionen, hvarföre jag anser öfverflödigt att yttra mig derom, och jag instämmer blott i deras åsigler, som sökt vederlägga ändamålsenligheten af vidare utsträckning tili förmån för de små pannorna; men jag har egentligen begärt ordet för att besvara Frih.
Raabs yrkande i afseende på kokrummets borttagande.
Uti alla författningar, som hittills mig veterligen varit utgifna af R.St. ochK.M. äfvensom i kommitterades förslag, har ett kokrum af 2 k:r varit antaget.
Hvar Den 27 April f. m. 511 och en vet att när man anmäler sig, så är kokrnmmet beräknaclt i den upgifnä rymden, och mig veterligt har icke något misstag derigenom upkommit, så alt jag icke tror att någon olägenhet förefinnes för bibehållande af denna §, sådan den nu är.
Man finge äfven i annat fäll ändra den i Frihtps reservation förekommande siffran | lill för att åstadkomma någorlunda likhet med Ulsk:s förslag.
Afven känner jag bestämdt, genom de upgifter jag fått, alt BorgareSt. har antagit denna § och PresteSl. likaså.
Följaktligen tror jag att, då saken är af så litet inflytande på det hela, det vore bäst att, med likstämmighet emelian de tvenne Stånden och R. o. Ad., §:n oförändrad antoges, hvarföre jag anhåller om bifall till Utsk:s förslag i denna §.
Jag har endast begärt ordet för att yttra mig om kokrummet.
Det förhåller sig verkligen så sorn Frih.
Raab nämnt, att proportionen icke blir så alldeles noggrannt bibehållen, när man af' drager 2 k:rs kokrum för så väl större som mindre pannor.
Kokrummet har likväl förut varit i författningen antaget lill 2 k:r och kan nu ej borttagas utan ändring i beräkningen af afverkningsförmågan.
Skulle 2:ne k:rs kokrum bortgå och afverkningsförmågan beräknas efter | pannas hela rymd, så blefve den mycket större än Utsk. nu föreslagit och om kokrummet borttages och afverkningsförmågan, beräknas enl.
Raabs förslag, blifver skilnaden så ringa emot Utsk:s förslag, att jag anser det icke mödan värdt att göra denna förändring.
Raabs förslag skulle afverkningsförmågan för enkel redskap utan mäskvärmare på dagen fölen 12 k:rs panna blifva 8 k:r efter Utsk:s förslag 8-y k:r, för 15 k:rs panna efter Frih. Raabs förslag 10 k:r och efter Utsk:s förslag lOf samt för 18 k:rs panna efter Frih. Raabs förslag, 12 k:r och efter Utsk:s förslag, 13^ k:r.
Sålunda synes väl att de större pannorna äro svårare beskattade än de smärre, men skilnaden är så liten att jag tror förändringen obehöflig.
Jag begärde egentligen ordet för att få säga att jag verkligen funnit, att olägenheter och trassel upstätt derigenom att man haft beräkning af kokrnm, men i alla fall vill jag icke insistera på saken.
Ofverläggningen ansågs härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framslälde, att i afseende på förevar:de §, flere ledamöter yrkat bifall, Hr von Hartmansdorff föreslagit en sålydande redaction: ”i mindre bränneri får pannans rymd ej understiga 10 k:r, 2 k:rs kokrum inberäknadt”, och för öfrigt Hr von Koch och Frih.
Raab föreslagit borttagande af de sisla orden i Utsk:s förslag ”allt med inberäkning af två k:rs kokrum.” Hr Hjärne:
Då jag varit en ibland de första, som yrkat att kokrummet skulle borttagas, så vill jag nu återkalla min begäran om Propos. derpå, men förbehåller mig att vid följande § få fullfölja mitt yrkande, ehuru jag nu går in på att antaga denna §, emedan jag anser det vara en småsak.
512 Den 27 April f, m. Frih.
Saken kan visserligen på sätt och vis vara obetydlig, men den torde likvisst förtjena en propos., hvarom jag således anhåller.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade nu, att då Hr von Hartmansdorffs förslag afsåg ändring i så väl förra som sednare delen af Utsk:s förslag, - propos. till en början komme att framställas endast till bifall å den del af Utsk:s förslag, som innehöll: ”i mindre bränneri får pannans rymd ej understiga 12 och ej öfverstiga 20 k:r, samt hemslälde derjemte om R. o. Ad. bifölle denna del af 8:de §:n.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan sålunda Hr von Hartmansdorffs förslag förfallit, numera endast återstode frågan om sednare delen af Utsk:s förslag, innehållande: ”och vare, der mäskvärmare begagnas, största pannerymd 15 k:r, allt med inberäkning af 2 k:rs kokrum”, deri Hr von Koch och Frih.
Raab yrkat den förändring, alt orden: ”allt med beräkning af 2 k:rs kokrum” skulle utgå.
Propos. till bifall å denna del af Utsk:s förslag utan förändring blef härefter framstäld och besvarad med starka
Ja öfvervägande. §§ 38 och 39.
Dessa §§ blefvo utan discussion af R. o. Ad. bifallne. § 40.
Hr von Hartmansdorff, åberopade och upläste sin i afseende på denna § afgifna vid Ulsk:s Betänk, fogade reservation.
Om man täger i betraktande det sätt hvarpå bränvinsbränningen bedrifves med små pannor af allmogen, så är det lätt förklarligt, att man kan hafva skäl alt tro på den ringa afverkningsförmåga, som blifvit upgifven utaf ledamöter af BoudeSt.
Jag är fullt öfvertygad om att hittills med det vanliga sättet att begagna redskapen afverkningsförmågan verkligen har varit högst obetydlig, ty man skall komma ihåg att bränvinsbränningen i dessa små pannor sällan har fortfarit under en längre tid.
Allmogen har begagnat sina pannor på det sältet, att de hafva brännt en eller två dagar i veckan.
Pä de flesta ställen tror jag, att man har brännt 2 dagar i veckan och klarat på den 3:dje.
Således bar man under en stor del af tiden icke brännt med redskapen.
På detta sätt finner hvar och en, att alla operationer, som föregå bränningen ske på ett ofullständigt sätt.
Både mäskning och jäsning verkställas ofullkomligt, och hvar och en, som förstår det tekniska af bränvinsbränningen, skall icke förundra sig, att man då haft så liten vinst af denna näring hädanefter; och då den lilla pannans egare, såväl som den storas skall betala skatten för 14 dagar i förskott, så tvingar man honom derigenom att bränna ouphörligt.
Derigenom tvingar Den 2?
April f. m. 513 tvingar man honom äfven alt verkställa bränningen på ett rationel! sätt, och att verkställa alla föregående operationer väl, i betraktande af den fördel som deraf upstår, och då är äfven säkert att afverkningsförmågan blifver större än som upgifvit är.
Jag var en ibland de Utsk:s-ledämöter, som för några dagar sedan var utanför Stockholm på ett ställe utbjuden för att se en liten bränvinspanna och pröfva huru stor afverkningsförmågan skulle vara.