Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Veterinär-inrättningen i Skara, Chirurgiae magistern Lars Tidens enka må, under sin återstående lifslid, å allmänna indragningsstaten åtnjuta en årlig pension af 300 r:dr. n) E. K. M:S nådiga framställning, att det pensionsund erstöd, Rikets Ständer vid föregående riksdagar, men hvarje gång endast för tiden tili nästpåföljande riksmöte, å allmänna indragningsstaten anvisat för aflidne befallningsmannen å Upsal» slott, Öfverste-löjtnanten Nordencreutz’s enka, Carin Sendelin, måtte af henne fortfarande få åtnjutas och vid hennes frånfälle tillfalla hennes då efterlefvande oförsörjda barn, hafva Rikets Ständer i så måtto bifallit, att ofvannämnda ut bemälda enka beviljade årliga pension, 400 r:dr, må fortfarande utgå under den tid, för hvilken nu beslutade statsregleringen blifver gällande, och i händelse af hennes Iråntälle, äfven åtnjutas af hennes oförsörjda barn. o) Enär Expeditions-TJ tskotlets Förslag till und.
Skrifvelse, N.O 233. 657 o) Enär W etenskaps-akademien upplyst, att det arbete, benämdt Sveriges Flora, för hvilket, jemte utgifvandet af teckningar utaf zoologiska föremål Ilikets sednast församlade
Ständer anvisat ett årligt anslag af SOU r:dr, komme att ega ett utmärkt värde och att deri förekommande afbildningar för det närvarande hufvudsakligen omfattade de s. k. köttiga svamparne, hvilka icke kunna på något kändt sätt förvaras i samlingar, utan att förändra utseende, men hvaraf många här i norden vexande le mna de ett för menniskor tjenligt., ehuru ej hittills i Sverige begagnad!, födoämne, hafva Rikets Ständer, med bifall till hvad E. K. M. i afseende härå nådigst föreslagit, för den tid, hvilken nu fastställda statsreglering kommer att omfatta, till Wetenskaps-akademiens disposition å allmänna indragningsstaten uppfört ett årligt anslag af 800 r.-dr, att användas dels till fortsatt understöd för ifrågavarande arbete, och dels till uppmuntran för utgifvande af teckningar utaf zoologiska föremål. p) I öfverensstämmelse med hvad i E. K.
M.s nådiga proposition blifvit föreslaget, hafva Rikets Ständer heslutat, att det årliga anslaget af 1,000 r.-dr, hvilket Sekreteraren A. M. Strinnholm, jemlikt Rikets sednast församlade Ständers beslut, egt att tili innevarande riksmöte uppbära för utgifvande af sitt förtjenstfulla arbete: ”Svenska Folkets historia från äldsta till närvarande tider,” må fortfarande utgå från allmänna indragningsstaten, under den tid, för hvilken nu fastställda statsreglering blifver gällande. q) I afeeende å det af Rikets Ständer vid 1840—1841 Arens riksdag å allmänna indragningsstaten uppförda anslag till fyra professors-emeriti-löner vid universitetet i Lund och tvänne vid universitetet i Upsala, hvardera å 1,600 r.dr, har E. K.
M. äskat det serskilda medgifvande, att hvad af berörda till emeriti-löner åt universitetens professorer beviljade anslag kunde befinnas odisponeradt, måtte kunna anvisas till pensioner jemväl åt andre med lön försedde akademiske lärare; men då ifrågavarande anslag blifvit beviljadt med afseende å vigten deraf, att professorer vid universiteten icke måtte nödgas qvarstå i sina befattningar, då ålder, helsa och krafter neka dem att uppfylla de dermed förenade åligganden, hafva, vid sådant förhållande och då för andre akademiske lärare, hvilka i allmänhet icke äro pligtige att hålla offentliga föreläsningar eller att på ett mera verksamt och mödosamt sätt deltaga uti undervisningen vid universiteten, ett dyliks pensions-understöd icke torde vara erforderligt, Rikets Ständer funnit sig ej kunna lemna det af E. K.
M. sålunda äskade medgifvande. r) Uti aflåten nådig proposition af den 2 December sistl. år liar E. K. Bih. till 11.
Prot. 1847 och *84$ • 10 Sami. 1 Afd. 83 658 Expeditions-Utskottets Forslag till und.
Skri/velse, N.-o 233. M., på der anförde skäl, föreslagit Piikets Ständer, att chefen för mediers ta väg- och vattenbyggnads-distriktet, Öfverste-löjtnanten och Riddaren J.
Edström malte förklaras berättigad att, vid afskedstagande!, från allmänna indragningsstaten erhålla en årlig pension af 5(X) r.-dr.
Då likväl, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, bernälda Öfverste-!öjtnant af Strömsholms kanalbolag i årlig pension åtnjuter 1,000 ndr, hafva Rikets Ständer ansett sig ej böra bifalla hvad sålunda blifvit i nåder föreslaget. s)
Med förmälan, att Öfversten och Riddaren Gregorius Adolfsson Aminoff, hvilken i Okt. månad nasti, år såsom öfverbefälhafvare på Carlstens fästning nära 60 år gammal slutat sin lefnad, under sin verksamma krigarebana med utmärkelse deltagit så väl i sista Finska kriget som fälttågen i Norrige och Tyskland samt derunder blifvit flera gånger blesserad, bar hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord om en årlig pension åt hans efterlefvande enka och feni omyndiga barn, hvaraf fyra dötrar, hvilka icke egde någon annan tillgång för att tryggas mot nöd och lefnadsbekymmer; och hafva Rikets Ständer, såsom en gärd af nationens aktning för Öfverste Aminoffs minne samt med afseende å det ekonomiska betryck, hvaruti hans enka och omyndiga barn sig befinna, å allmänna indragningsstaten uppfört en pension af 500 r:dr, att af bernälda enka under hennes lifstid åtnjntas: varande denna pension ett Öfverste Aminoffs enka personligen tillerkänd! understöd, derå borgenärer icke ega något anspråk. t) Uppå derom gjord framställning, hafva Rikets Ständer, med alseende å framlidne Professoren 111. m.
Erik Gustaf Geijers utmärkta förtjerister såsom lärare och vetenskapsman, tillagt haus efterlemnade enka, Anna Lisa Geijer, född Liljebjörn, å allmänna indragningsstaten en årlig pension af 1,200 r:dr. u) Då Rikets Ständer ansett Svenska folket böra åt minnet af den stora vetenskapsman, liva ra långvariga gagnetiga verksamhet så väsendtligen bidragit alt främja fäderneslandets ära, hembära en gärd al saknad och erkänsla, samt trott denna tacksamhetsförbindelse kunna i någon mån gäldas genom att på hans enka öfverflytta den pension, honom varit tillagd, hafva Rikets Ständer förklarat, framlidne Pvofessoren, Friherre J J. Berzelii enka Elisabeth Berzelius, född Poppius, berättigad att å allmänna iudiagningsstaten uppbära en årlig pension af 2,000 r.-dr, att utgå från och med 18T9. v) Sedan Rikets Ständer, vid föregående riksdagar, erkänt och vitsordat det nit och den utomordentliga verksamhet, hvarmed stiftaren af Ortopedi-; ska institutet, Professoren m. m.
Nils Akerman, under försakande af enskild, lönande praktik, i flera år sträfvat för upprätthållandet af nämnda institut, Expeditions-UtskotMs Forslag till vnd.
Skrifvelse, N.-o ?33. 659 hafva Rikets nu församlade Stander, på grund häraf och då Professoren Åkerm&n numera saknar annan utväg till bergning än det af Rikets Ständer hittills beviljade, för detta ändamål otillräckliga understöd, funnit skäligt besluta att berörde åt bemälde Professor för hans återstående dagar medgifna årliga understöd af 500 r:dr, att utgå från allmänna indragningsstaten, må okas med ett lika belopp, eller till 1,000 r:dr årligen; varande denna pension ett Professoren Akerman personligen tillerkändt understöd, derå borgenärer icke ega något anspråk.
x) Med afseende å Kommers-rådet m. m.
Berndt Harder Santessons numera uppnådda höga ålder, långvariga verksamhet i allmänna värf och erkända behof af understöd, hafva Rikets
Ständer för honom å allmänna indragningsstaten uppfördt en årlig pension af 500 r:dr, att utgå under hans återstående lifstid. y) Till Rikets Ständers bepröfvande har E. K.
M. öfverlemnat frågan om bestämmande för tiden intill nästa riksdag af medelpriset å den spanmål, sorn inbegripes under sådana före statsregleringen vid 1840—1841 årens riksdag tillträdde löner, hvilka ännu innehafvas af samma personer och för hvilken spanmål serskild ersättning bör desse tjensteinnehafvare för allmänna indragninsgstaten tillkomma, om och i den mån nämnde medelpris öfverstiger 7 r:dr tunnan.
Enligt af stats-kontoret lemnad up|)lysning, hade riksmarkegången för de fem åren 1843—1847 uppgått, år 1843 till 8 r.dr, 17 sk., år 1844 tili 7 r:dr 17 sk., år 1845 till 5 r.dr 20 sk., år 1846 till 8 r:dr 38 sk., samt år 1847 till 9 r:dr 11 sk., eller i medeltal till 7 r:dr 39 sk. 9 ? rst; och ehuru riksmarkegångspriset för ett år understigit det pris af 6 r:dr tunnan, hvarefter embets- och tjenstemän före regleringen vid 1840—1841 årens riksdag voro berättigade att, utan afseende å årets riksmarkegångspris, få den under lönerna begripna spanmål sig till godo beräknad, vid hvilket förhållande stats-kontoret jemväl ansett 1845 års riksmarkegångspris böra, vid medelberäkningens uppgörande, antagas till 6 r:dr, och det rätta medelpriset således blifva 7 r:dr 45 sk. 4 | rst, hade E. K.
M. likväl funnit anledning icke förekomma att för beräkningen af omförmälda medelpris antaga annan grund, än det verkliga riksmarkegångspriset för hvarje år, helst detta pris för fyra af ifrågavarande år i betydlig mån öfverstege det fordna minimipriset för under lönerna inbegripen spanmål, hvarföre E. K. M. ock föreslagit, att, med jemkning till fullt skillingtal, merberörde medelpris måtte bestämmas till 7 r:dr 40 sk.
Vid pröfning af denna fråga har hos Rikets Ständer till öfvervägande förekommit, att då? vid 1844—1845 årens statsreglering, beloppet af den 650 Expeditions-Utskottets Förslag lill und.
Skri/velsej N.o 7.33. spa 11 m alstil] ök 11 i n g utöfver statspriset, som borde tillkomma innehafvare af före år 1841 tillträdde löner, blef för tiden intill innevarande riksmöte fastställd, togs härvid till grund medium af 1840—1844 årens riksmarkegångspriser.
Enär följakteligen riksmärkegångsprisen för åren 1843 och 1844 redan en gång ingått i en beräkning af ifrågavarande beskaffenhet, hafva Rikets
Ständer ansett dessa priser icke kunna jemväl läggas till grund för nuvarande nya reglering af omförmälde spanmåls-tiliökning, utan denna reglering böra grundas ensamt på riksmarkegångsprisen under de 3:ne påföljde åren 1843, 184G och 1847.
Sådant instämmer och med 1840—1841 årens riksdagsbeslut, enligt hvilket omförmälda medelpris bör uträknas och bestämmas från riksdag till riksdag.
I öfverensstämmelse härmed, och då Rikets Ständer dela den af stats-kontoret yttrade åsigt, att, i de fall, då riksmarkegången understiger det belopp af 6 r:dr per tunna, som, enligt före 1840— 1841 årens reglering gällande grunder, utgjorde minimum för beräkningen af under lönerna inbegripen spanmål, nämnda pris bör beräknas till fullo 6 r:dr per tunna, hafva Rikets Ständer för de ernbets- och tjenstemän, som innehafva före 1841 tillträdda löner, hvarunder spanmål finnes beräknad, fastställt för den tid nu beslutade statsreglering kommer att omfatta, ett, efter medium af 1845, 1846 och 1847 årens riksmarkegångspriser, det förstnämnda likväl upptaget till 6 rdr, beräknadt löne-ersättningsbelopp af jemna 8 r.-dr per tunna; och då, vid 1844—1845 årens statsreglering, för sådan ersättnings meddelande blifvit uppförd en förslagssumma af 45,000 rdr, men det bör antagas, att af då till ersättning berättigade embets- och tjenstemän en stor del sedermera afgått samt nämnda belopp alltså torde kunna i någon mån nedsättas, hafva Rikets Ständer, för godtgörande af den vederbörande embets- och tjenstemän tillkommande spanmålstillökning utöfver det fastställda statspriset, 7 rdr tunnan, å allmänna indragningsstaten anvisat ett förslagsanslag af 40,000 rdr.
Då, utom i de delar nu samt i serskild skrifvelse af den 2 uästlidne Augusti i underdånighet anmäldt blifvit, någon förändring icke egt rum uti de, i sednast fastställda riksstat, under nionde hufvudtiteln uppförda anslag, hafva denna titels utgiftssummor blifvit på följande sätt upptagna att, intill näst vidtagande statsreglering, utgå, nemligen:
Expeditions-ZJtskottets Förslag till und.
Skrifvelse N.o 2 33.
Pensions- och Indragnings-staterne. 661 Pensions-staten för civile embets oell tjenstemän banko r:dr Dito för deras enkor och omyndiga barn
Dito för militäre embets- och tjenstemäns samt Under-officerares enkor och barn Wadstena Krigsmanshus-kassa ....
Amiralitets Krigsmans-kassan .....
Allmänna Indragningsstatén. 25,000: 25,000: 25,000 71,099 6,000 32. 152,099: 32. — 539,840:
På förslag 387,740: 16.
Summa banko r:dr Hvilka 539,840 r:dr bestå i: penningar 490,198: 16. — indelta räntor, enligt beräkningen 1845 års riksstat . . . . . indelt spanmål dito dito » oindeld dito dito dito . 44,205 5,346 90 32. — 539,840: Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 21 Oktober 1848. 662 Expeditions-UtskoUets Förslag till und.
Skrifvelse, N.-o löf. N:o 234.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelö den 18 Okt. 1848.
Preste-stånd t den ig — — Borgare-ståndet den ig — — bonde-ståndet den 20 — — Rikets Ständers underd skrifvelse > i anledning af Kongl.
Maf:ts nådiga proposition om bidrag af Salpeter fonden för fyllande af tillfälliga statsbehof.
(Stats-utsk TJtl., N:o 72.) S. A. K.
Uti den -vid innevarande riksdag till Rikets Ständer aflåtna nådiga proposition angående statsverkets tillstånd och hellof, har E. K. M. gil vit tillkänna, det E. K.
M. ansåge den s. k.
Salpeterfonden, hvilken vid 1846 års utgång egde en samlad kapital-behållning af närmare 600,000 r:dr, kunna utan olägenhet anlitas om ett bidrag af 300,000 r:dr för tillfälliga statsbehof, under förutsättning och vilkor, att det å fjerde hufvudtiteln för salpeteruppköp uppförda anslag fortfarande korn me att oförminskadt utgå, så att fondens inkomster blefve för utgifterna fullt tillräckliga.
I öfverensstämmelse med denna af E. K.
M. yttrade åsigt hafva Rikets Ständer visserligen funnit berörde fonds betydliga kapital-behållning, uppgående, enligt hvad Rikets Ständer af räkenskaperne inhemtat, vid 1846 års slut till 592,758 rdr 33 sk. 9 r:st., icke till dess hela belopp oundgängligen erfordras för bestridande af de kostnader, hvartill den egenteligen är afsedd; jnen då den inhemska salpeter-tillverkningen, oaktadt densamma, efter den förhöjning från 5 r:dr till 5 r:dr 32 sk. per lispund, som egt rum genom Kongl, brefvet den 8 Februari 1844, något tilltagit, likväl betydligt understiger det belopp, hvartill samma tillverkning för tio år tillbaka uppgick, hvadan det måhända torde finnas angeläget att, till befrämjande af ifrågavarande för landet vigtiga näring, medgifva en ytterligare förhöjning af lösningspriset för salpetern, hvaraf åter följden blefve en tillökning i de fonden åliggande utgifter, samt Rikets Ständer, på sätt i underdånig skrifvelse den 2 sistlidne Juni blifvit anmäldt, medgifvit afskrifning af en merberörde fond hos Hospitalsfonden egande fordran å 48,000 rdr, hafva Rikets Ständer funnit sig böra besluta, att af salpeterfondens tillgångar endast en summa af 200,000 r.dr må få användas till bestridande af sådana tillfälliga utgifter, för hvilka under Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Skrifvelse, N:o i35. €63 innevarande riksdag anslag varda af Rikets Ständer beviljade, med hänseende hvartill Rikets Ständer ock, i enlighet med hvad i fråga om regleringen af utgifterne under Riksstatens 4:de hufvudtitel är i underdånighet tillkänuagifvet, nedsatt det å nämnde hufvudtitel uppförda anslag till salpeteruppköp från sitt nuvarande belopp, 194,000 r:dr, till 180 000 r.dr, eller med en summa, ungefärligen motsvarande en lågt beräknad ränta å den, efter afdrag af ofvanberörde 200,000 r:dr, å fonden återstående kapitalbehållning af omkring 400,0 0 r:dr. Hvilket Rikets Ständer få i underd. anmälaj framhärdande &c. Stockholm den 20 Oktober 1848 Nro 285.
Preste-ståndet den ig — — Borgare-ståndet den ig — — Bonde-ståndet den 20 — — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående en förändrad reglering af presterskapets och kyrkobetjeningens lön in g ssätt samt om upphörande af förhöjd tjenstårsberäkning rn. m. (Allni.
Ekon.-utsk. Bet., JN:ris 96 och 117.) S. A. K. Jemte framställning om de olägenheter och missförhållanden, som skola vara en följd af presterskapets och kyrkobetjeningens nuvarande aflöningssätt, bar hos Rikets Ständer blifvit yrkadt, att en förändrad reglering i berörde hänseende måtte verkställas, samt att den med vissa presterliga befattningar hittills förenade, förhöjda tjenstårs-beräkning, måtte upphöra.
Rikets Ständer hafva tagit delta ämne i noggrann! öfvervägande; och beträffande först frågan om ändringar i presterskapets nuvarande aflöningssätt, så lärer det icke kunna förnekas, att både svårigheter och missförhållanden i allmänhet uppkommit af obestämda löneinkomster för kyrkans tjenstemän, äfvensom att det anstötliga i vissa delar af uppbördssätt*! till denna obelåtenhet gifvit skälig orsak.
Behofvet af mera bestämda, efter tidernas förändrade 664 Expeditions-Utskoltels Förslag till und.
N:o i3S. skick lämpade föreskrifter i detta afseende liar ock i synnerhet blifvit uttaladt från sådana orter och församlingar, der de bestämmelser angående lönevilkoren, hvartill författniugarnc både uppmana och berättiga vederbörande, nemligen ingående af så kallade konventioner, ännu icke blifvit införde.
Der dylika öfverenskommelse!- blifvit träffade och fått kraft af Kongl, stadfästelse, har belåtenhet ock inträdt.
Samma önskvärda förhållande skulle äfven, efter Rikets Ständers tanka, allmänt vinnas, om man lika allmänt iusåge dessa öfverenskommelsers nytta, samt, i följd deraf, erkände beliofvet af desammas upprättande öfver hela riket.
Intilldess sådant skett, lärer samma klagan, som både vid denna och föregående riksdagar i ofvan anmärkta hänseende försports, sannolikt icke uteblifva.
Grunden till den öfverklagade missbelåtenheten torde lätteligen utfinnas, då man eftertänker, hvilka förändrade, på denna fråga inverkande förhållanden, under tidernas lopp inträffat, och huruledes ett betydligen utvidgadt åkerbruk samt tilltagande odlingar väsentligen ändrat de omständigheter, under hvilka den första ännu i allmänhet för riket gällande Kongl, förordning af år 1681, angående presterskapets löner, utfärdades, och hvarpå den serskildt synes vara beräknad.
Om nemligen tertial-tionden, efter medgifven räkning på åkern, nu öfver allt skulle årligen utgöras i skaft med fullkomlig reda och pålitlighet, blefve tvifvelsutan denna del af presterskapets lön mångenstädes i högst betydlig mån stegrad, men årliga beloppet deraf fortfore ändock att vara lika obestämdt, och det skulle medföra håde hinder för den enskilde i dess rätt att afpassa lämpligaste bergningstiden för sin skörd och obehag för löntagaren att anskaffa erforderliga biträden för kontroll och tionde-räkning, hvadan ock ett sådant löneberäknings- och uppbördssätt, enligt Rikets.
Ständers öfvertygelse, numera är ganska olämpligt.
Omförmälde författnings föreskrifter om lösen för de så kallade jura stolas eller presterskapets extra ordinarie inkomster hafva ock, till följd af förändrade myntbestämmelser, upphört alt tillämpas, hvartill kommer, att, jemte detta obestämda och obilliga förhållande i allmänhet, en märklig olikhet inom flera provinser i riket sig företer, i afseende på försa mlingarnes skyldighet att aflöna presterskapet.
För att på en gång främja det goda ändamålet af presterskapets tillbörliga', med embetets kraf tillständiga, aflöning, och undanrödja den obestämdhet, som härutinnan eger rum, hafva ock vid flere föregående riksmöten framställningar i denna syftning varit gjorda, hvarjemte rikets alla församlingar genom serskilda Kongl, förordningar och cirkulärbref, flera gånger blifvit erinrade och uppmanade att, till vinnande af enighet och en inbördes god efter - Expeditions-Ut skottets Förslag till ttncl.
Skrifvelse} X:o iJS. 665 efterrättelse, med sina själasörjare uppgöra så kallade löne-konventioner, deruti alia afgifterna till presterskapet Loide uppföras och bestämmas.
Detta alock, i Rikets Ständers tanka, den enda fullt lämpliga utvägen att afhjelpa de å båda sidor öfverklagade bristerna i nuvarande äldre författningar rörande presterskapets lönerältigheter och uppbördssätt deraf, i sammanhang hvarmed jemväl torde böra komma i betraktande, hurusom det otvifvelaktig! måste vara lättare för löngifvaren att, såsom nu eger rum, aflemna sina utskyider in natura, i sådana ortens produkter eller persedlar, som för honom äro lättast tillgängliga och hvilka jemväl äro desamma, som antingen genom de allmänna förordningarna, eller till följd,af enskilda öfverenskommelse!’, blifvit föreskrifna att såsom aflöning för presterskapet utgöras,- hvadan Rikets Ständer alltså, till ett ännu mera allmänt befrämjande af detta mål, underdånigst anhålla, det E. K. M., genom serskild nådig förordning, täcktes anbefalla samtelige de församlingar, hvarest af Kongl. Maj:t behörigen stadfästade konventioner ej redan äro uppgjorda, att, antingen och helst under nuvarande Kyrkoherdars tjenstetid, eller ock senast och ovilkorligen vid deras afgång, under pastors-ledigheten, på sätt och i den ordning redan gifna föreskrifter innehålla, i allmänna ombuds närvaro, med föranledande så väl af i hvarje församling på grund af gällande författning utgående löneinkomster efter de noggranna uppgifter, som vid tillfället böra vara tillgängliga, som ock af allmänt kända förhållanden i orten, och med fästadt afseende derjemte å olika hemmans, verks, lägenheters och inrättningars beskaffenhet vid inbördes anställd jemförelse dem emellan, — hvilka upplysningar, jemförelse!- och förslag, som till socknestämmans behandling sedan förekomma, församlingarna böra genom deputerade i förväg behörigen förbereda, — uppgöra löne-konventioner, upptagande och noga bestämmande alla pastors ordinarie och extra ordinarie inkomster af hvad namn de vara må, hufvudsakligen i natura-prestationer och till någon del i penningar, så att derefter ingen afgift till pastorerne må åt godtycket blifva öfverlemnad; om verkställighet hvaraf E. K.
M. täcktes
Dess befallningshafvande i förening med konsistorium anbefalla att vederbörande församlingar förständiga; samt att om svårigheter å endera eller begge parternas sida skulle å den för ärendet afgörande utsatta allmänna sockenstämman inöta, dertill skälen i sådan händelse böra i protokollet fullständigt anföras, E. K.
M ville, sedan vederbörande Landshöfding och konsistorium utlåtanden afgifvit och Kammar-kollegium öfver ärendet sig yttrat, begagna Sin höga rätt, att, jemlikt sista momentet i Kongl, kungörelsen den 3 April 1816, ”efter i hvarje läll förekommande omständigheter, dessa konDih. till R.
Prot. 1847 oc^ 1848» 10 Sami. 7 Afd. 84 666 Expeditions-TJtshottels Förslag till und.
Skrifvelse, JV.o 235. ventioner i nåder reglera och för en tid af 25 högst 50 år fastställa," dock att, 0111 en sådan konvention uppgöres under en pastors tjenstetid, för att gälla efter hans afgång, samma pastor må vara öppet och obetaget att det nya allöningssättet äfven för sin tjenstetid i församlingen antaga, derest med församlingens begifvande han så häldre vill, än att qvarblifva vid det, hvarom för hans tjenstetid redan kan vara öfverenskommel.
I afseende åter på Komministrarnes nuvarande aflöningssätt; så ehuru författuingarne rörande det lönebelopp, som bör till desse tjenstemän utgå, ära i någon mån mera bestämda, än i fråga om pastorernes löner, hvilket förhållande oek synes berättiga till den förmodan, att mindre svårigheter torde möta för nämnde inkomsters behöriga ord liand ef förekommer likväl, å andra sidan, att komministers-Iönerne inom en del församlingar, till följd af dessa bestämmelser, torde blifva nog svaga och otillräckliga, för att rättvisligen kunna anses åt innehafvarne erbjuda skälig bergning.
Och Rikets Ständer anse alltså ett allmännare tillvägabringande af konventioner för reglering och till någon del förbättrande af komministrarnes löner jemväl af behof vet vara påkalladt.
Att meddela några närmare föreskrifter för detta ändamål torde dock mindre vara af nöden, enär E.
K- M., hvars nådiga pröfning frågorna, i hvilken händelse som helst, skola underställas, dels bäst är i tillfälle att, efter i hvarje fall sig företeende omständigheter, vidtaga tjenliga åtgärder för uppnående af ändamålet, dels ock, enligt hvad Kongl, cirkulär-brefvet den 5 Juli 1829 gifvet vid handen, redan eger sig förbehållen rättigheten ätt, i den händelse, hvarom nu är fråga, pröfva och sanktionera det förslag till lagligt och billigt kontrakt om kappellanslönens utgörande af församlingen, sam konsistorium, i samråd med E. K.
Ms befallningshafvande, sedan församlingens innevånare ytterligare, der så n&Jigt pröfvas, blifvit hörda, eger, på grund af insända handlingar och inhenitade upplysningar, uppgöra och E. K.
M. i underdånighet underställa.