Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det ligger mycken vigt uppå att icke lotsarne blifva klent aflönade och att man får skickligt och nyktert folk till dessa platser; men man bör äfven tillse att icke något kapital samlas utan att användas för sitt ändamål.
Nu hafva lots- och fyrmedlen, på sätt inhemtas af revisionsberätselsen, stigit betydligt med hvarje år, synnerligen sedan den ökade lotstaxan blifvit fastställd, hvilken, såsom Frih.
Tersmeden yttrat, blifvit fördubblad; någon reduktion i denna inkomst, som tillkommit på dylik väg, synes mig billig, rättvis och nödvändig, om vi skola bibehålla vår ångbåtsflotta i dess närvarande skick, men till hvad belopp det bör ske, derom törs jag icke så här på stående fot yttra mig.
Det fordras att tillse hurudant förhållandet är mellan debet och kredit för denna inkomst.
På det denna fråga måtte tagas i noggrannt öfvervägande af sammansatta Utsk:t, anser jag att en återremiss af den ifrågavide punkten bör sga rum.
Jag hoppas att R. o. Ad. beviljar den, och då R. o. Ad. visat sig så intresseradt för kommunikationerna till lands, skulle det verkligen vara en stor inkonseqvens, om man nu skulle låta en så vigtig fråga som denna, hvilken i och för sig sjelf innebär fröet dertill, huruvida vår ångbåtsflotta skall bibehålla sig eller ieke, få ett så snöpligt slut, som Utsk:t synes hafva önskat den.
Det skulle verkligen fordras temligen lång tid för att besvara de anmärkningar och rätta de misstag, som blifvit af den siste värde talaren gjorde.
Jag vill till en början besvara den anmärkningen att lotsverkets inkomster blifvit ökade genom den förhöjda lotstaxan.
De pengar, som genom denna inflyta, gå icke till lotsverket, utan stanna i lotsarnes egna händer och synas aldrig i statens räkenskaper.
Det enda sätt, hvarpå de inverka, är att lotsarne tillförsäkras ett visst minimum af lön och ifall den icke upgår till detta minimibelopp, så är lotsverket skyldigt att af inflytande lots- och fyrbåksmedel fylla beloppet.
Detta är ganska måttligt tilltaget, 900, 400, 300 rdr; på åtskilliga ställen gå lotspengarne betydligt öfver dessa summor, på andra till mindre.
I afseende på sjelfva detta stadgande, som ålägger fartyg att taga lots vid åtskilliga tillfällen, så är det olika för olika fartyg.
Alla som komma från utrikes ort, äro skyldige taga lots.
För inrikes sjöfarten gäller åter ett annat stadgande.
Af det anförda synes att det icke blott är lotsverket, hvars intresse gjort sig gällande, utan äfven tullverket, ty intilldess tullbetjente kommit ombord, är lotsen i stället för tullbevakningen.
Skulle man uteslutande hafva sett på lotsverkets bästa och drifvit upp dess fördel, så skulle man ålägga fartyg att taga lots hela vägen.
Hvad beträffar de passagerarefartyg, som göra reguliera turer, så synes stadgandet öfverflödigt, då de i allmänhet icke hafva tid att kommunicera sig med andra fartyg på sjön, men frågan är
Den 12 September e. m. m om icke en sådan befrielse vid åtskillige tillfällen skulle inverka menligt på lotsverket, hvarå anspråken äro stora och klagomål vid flere tillfällen försports.
Huru obefogade sådana klagomål äro, finner man deraf att motionären gjort anmärkning derå att en lotsplats blifvit inrättad der den förut icke varit tillfinnandes vid ett å Calmarkusten varande inlopp.
Kråkelund, då deremot är förhållandet att denna lotsplats fanns redan 1827 såsom ordinarie sådan.^
Jag vill emedlertid icke motsätta mig den återremiss, som Hr Bildt begärt.
Den satsen har här icke sällan lyckats göra sig gällande att man icke annorlunda, än när verkligt behof förefinnes, skall besvära K.
M:t med några särskilda framställningar, och jag skulle tro att raan bör vid detta tillfälle ihågkomma ifrågav:de af R. o. Ad. så ofta tillämpade regel.
Motionären har sjelf i sin framställning omtalat huruledes vid sisth riksdag precist samma fråga af honora då väcktes, äfven som att R>
St:r biföllo att aflåta till K.
M:t en underd. skrifvelse i ämnet.
Utsk:t har sedermera vitsordat förlndet på det sätt att Utskrt säger att frågan f. n. beror på K.
M:ts slutliga afgörande.
När man känner detta, när vi i Betänkrt äro derom uplyste, så kan jag för min del icke tillbakahålla min förundran att man ändock vill aflåta till K.
M;t en skrifvelse med endast ett uprepande af hvad man för några år sedan till K. M:t yttrat.
Visserligen är nu skyndsamhet dagens lösen, man frågar icke efter huru det går, blott det går fort, men jag skulle dock tro att i fråga om förändring af författningar, hvarvid så många omständigheter böra tagas i betraktande, der en hel ganska vigtig tjenstemannakorps rätt är i fråga, man bör med all sorgfällighet utreda saken, innan den blifver slutligen afgjord.
Detta måste äfven vara orsaken hvarföre K.
M:t hört alla vederbörande auktoriteter och ännu icke hunnit att sjelf frågan slutligen afgöra.
Då må man väl vid sådant förh:de kunna gifva sig något till tåls och afvakta det utslag, som från konungamakten kommer att, i ani. af R.
Stms i denna fråga redan gjorda framställning, emanera.
Min öfvertygelse är således att R.
St:r, långt från att handla i öfverensstämmelse med den värdighet R.
St:r tillkommer, handla alldeles motsatt, om de besluta en skrifvelse i den syftning, som den Betänk:t bifogade reservation innehåller.
Jag kati derför icke annat än afstyrka allt afseende å denna framställning och anhåller att R. o. Ad. täcktes endast vid de förleden, som Utsk:t sjelft uplyst vara förhanden, lemna sitt bi fall till hvad Utsk:t här tillstyrkt, ty om R. o. Ad. det gör och detta Betänk, blir R. o. Ad:ns beslut, så är ju frågan i alla fall anhängig hos K.
M:t, just i följd af föreg:de riksdags framställning, och följden blir endast den att ifrågav:de underd. skrifvelse lades till handlingarna i målet, ty man kan väl icke tro att Regeringen endast för en påminnelse genast skulle meddela beslut i detsamma.
Jag förenar mig i den af Hr Frih. Tersme - 148 Den 12 September e. m. den framställda åsigt och tror icke att en Aterremiss skulle båta till någonting, ty R. o. Ad. har redan genom den framställning, som är gjord i reservationen och hvilken R. o. Ad., liksom de öfriga RiksStm vid sisth riksdag biträdde, instämt i enahanda åsigt, som ångbåtsbolagen.
Jag föreställer mig, att om ärendet ännu är hos K.
M:t oafgjordt, följden af den förnyade anhållan, som från R.
St:r afginge, ändå alltid skulle blifva den att afgörandet påskyndades.
Det är således icke för att hindra sakens fullständigare utredning, såsom den siste talaren här förespeglat, utan endast på det K.
M:t måtte erhålla en förnyad erinran om R.
St:rs åsigt i detta fall, som jag tillstyrker en förnyad framställning i ämnet.
Jag skulle för öfrigt tro, att åpgbåtärne äro till, icke för att skaffa inkomster åt lotsar, ulan för trafikens skull, och att således den ångbåt, som icke begngnar lots eller som trafikerar sådana linier der man icke äfventyrar fara deraf att lots saknas, icke eller böra åläggas betala lotsafgiften.
Då dessutom Hr Skogman uplyst, att åtskilliga lotsar ega betydligt större inkomster än den lön, som lemnäs dem af staten, och att, om icke det fastställda minimi-beloppet af extra inkomst uphinnes, de erhålla ersättning af staten, så ser jag icke eller att något medlidande för lotsarne påkallar den upoffring af enskilda bolag, att, oaktadt de hvarken begagna eller behöfva lots, de icke destomindre skola vara skyldiga betala lotspenningar.
För hvad skeppsfarten från utrikes ort beträffar, är i gällande seglationsordning stadgadt, att, på de ställen der lotsinrättning finnes, skeppare ej må insegla utan lots, så framt denne icke af hardt väder hindras att begifva sig om bord eller, oaktadt gifven signal, icke ofördröjligen kommer fartyget till mötes.
Detta stadgande, i sammanhang hvarmed lots blifvit ålagdt att, intilldess tullbetjent kommit om bord, utöfva tillsyn mot öfverträdelser af tullförfattnma, kan i detta hänseende för den utländska importtrafiken icke utan äfventyr eftergifvas.
En motsvarande föreskrift är ock intagen i det förslag till ny tullstadga, hvarmed Generaltullstyrelsen för 2:ne år sedan till K. M. i underd;het ingått.
Hvad deremot vidkommer den inhemska skeppsfarten, hyser jag, från tullkontrollens synpunkt, ingen betänklighet vid att Svenska ångfartyg, som enl. förut uprättade reseturer göra reguliera resor inrikes orter emellan, må befrias från det i Lotsförordmn föveskrifna åliggandet att taga lots »vid all fart från öppen sjö till nästa lotsombyte.»
Detta har Generaltullstyrelsen jemväl tillstyrkt i det underd.
Utlåt., som nyligen afgifvits öfver Förvaltningens af Sjöärendena med KommersKoll, och styrelsen kommunicerade förslag till nytt lotsreglem:te.
KommersKoll., såsom man bör finna icke osannolikt, från synpunkten af erforderlig lättnad för handelssjöfarten, kommer att biträda detta tillstyrkande, skall ärendets sålunda vunna beredning gifva stöd för ett regeringsbeslut i denna riktning; och ehuru jag icke har något att erinra mot den föreslagna återremissen af Sammans.
Utsk:ts Betänk., hemställer jag således, om icke förhanden
Den 12 September e. m. 1-1» varande omständigheter må finnas gifva ani. till den förhoppning, att motionärens hufvudsakliga syftemål vinnes, ehvad It.
M. ingå med förnyad skrifvelse i ämnet, eller ej.
Det är ett ganska tvetydigt omdöme, sorn Hr Dalman afgifvit om Svenska Regeringen, då han sagt att om R.
St:r nu aflåte en skrifvelse i samma ämne som vid förra riksdagen, så skulle derigenom den förut afgifne framställningen tå en större betydelse än den nu eljest har.
Antingen måste Hr Dalman anse Regeringen fråga litet eller intet efter hvad R.
St:r säga eller göra, eller också måste han anse R.
St,:r springa understundom i hvad man kallar ogjordt väder med framställningar till K.
M. och att det derföre är nödigt förnya den för att derigenom göra K.
M. förvissad om att det varit R.
S:rs verkliga mening att få det åsyftade ändamålet upfylldt.
Nu råkar jag att härutinnan vara af alldeles motsatt tanke med Hr Dalman.
Jag tror nemi. att R.
St:r, såsom bestående af fullmogne män, icke gerna böra besluta en skrifvelse till K. M., utan att hafva noga öfvervigt det hvarom de skola skrifva, så att man kan vara förvissad derom, att när de aflåta en skrifvelse, så är det deras verkliga mening att få ett beslut i aril. deraf, och då i denna fråga en framställning redan algått från R.
St:r till K. M., synes det mig dermed böra vara nog.
När nu dertill
Hr Fåhraeus uplyst att i detta ämne nyligen från Generaltullstyrelsen afgått underd. utlåt, till K.
M. med framställning, som, så vidt jag kunnat fatta, åsyftar tillstyrkan af bifall till hvad R.
St:r i förev:de fall hemställt, och derjemte förklarat, att om äfven R.
St:r nu icke aflåta någon skrifvelse i ämnet, så är det utom allt tvifvel att K. M. i behörig tid och ordning afgör denna fråga, så synes man äfven deri hafva ökadt skäl att alldeles icke nu besvära K.
M. med förnyad framställning, hvilken just med ani. af hvad här blifvit uplyst, visar sig vara ännu mer öfverflödig, hvarföre jag anser det stridande mot R.
St:rs värdighet att nu aflåta en sådan.
Jag erkänner visserligen hvad Hr Print zensköld sagt att man icke bör till K.
M. aflåta någon onödig skrifvelse, men jag hemställer likväl till Hr Printzensköld om, sedan It.
St:r vid sista riksdagen afgifvit en så beskaffad skrifvelse och man sett att lotsafgiften sedan den tiden blifvit betydligt förhöjd, men någon åtgärd i följd af skrifvelsen icke blifvit vidtagen, det icke är skäl att förnya densamma.
Hr Fåhraeus har uplyst att Generaltullstyrelsen tillstyrkt ungefärligen hvad här är yttradt åtminstone i hvad som rörer inrikes ångfartygssjöfarten; men i alla fall kan man nu icke veta hvad påföljd detta tillstyrkande kan hafva, och dessutom vinner det ännu någon ytterligare kraft, om en skrifvelse från R.
St:r afgifves.
I alla fall är det för mig tillräcklig ani. att förnya skrifvelsen, då man sett att den icke allenast icke haft någon påföljd, utan tvertom lotsafgiften blifvit förhöjd.
Jag tror således att R. o. Ad. utan fara kan afgifva en sådan skrifvelse.
Det är för öfrigt K. M., som beslutar och vid - ISO Den 12 September e. m. tager de stadganden, som kunna vara beliöfliga för det åsyftade ändamålet.
En återremiss för att få frågan utredd tror jag deremot icke vara af behofvet påkallad; dessutom är tiden för riksdagens fortvaro så långt framskriden att den möjligen hade till följd att det icke blef något alls af frågan, och jag anser den dock för vigtig att släppa ur sigte.
Om denna motion icke blifvit väckt, hade det vid det förhållande, Hr Fåhraeus omnämnt, varit det alldra bästa, emedan raan eger grundad ani. att det åsyftade ändamålet, eller att inrikes ångbåtstrafiken icke skall blifva besvärad med detta onus, ändock skall vinnas; men sedan frågan en gång blifvit väckt och om man medger att denna afgift är ett onus, så bör man icke bifalla Utsk:ts förslag, ty hvad har Utsk:t gjort?
Jo, Utsk:t har ingått i polemik med Hr Wallenberg.
Utslct säger att Hr Wallenberg haft orätt i upgiften att lotstaxan blifvit fördubblad för ångfartyg, emedan förhöjningen gäller alla fartyg.
Vidare sä ger Utsk:t att beträffande den anmärkta förtidiga indragningen af fyrskeppet på Finngrundsbanken borde den ej klandras, emedan samtidigt ångfartyget Svea sprang läck i Kalmarsund till följd af drifis.
Ytterligare ronde påståendet att lotsverket inrättat lotsplatser der sådana förut icke funnits eller varit af nöden påkallade, såsom t. ex. vid Kråkelund, uplyser Utsk;t att Kråkelund finnes uptaget i 1827 års lotsreglem. såsom ordinarie lotsplats.
Slutligen hemställer Utsk:t att då derjemte ärendet f. n. är beroende af K.
M:s afgörande, motionen må lemnäs utan afside.
185 7 öfverlemnades denna fråga till K.
M:s behandling; det är nu 3 år sedan, och sedan dess har K. M. d. 4;de Maj 1858 utfärdat ny lotstaxa, soro förhöjer afgifterne med 50 proe.
Het är naturligt att B.
Star hafva ani. tro att denna fråga icke blifvit på sätt R.
Strr önskat af K.
M. afgjord, utan att på andra embetsverks framställning ett motsatt fall, mot hvad Ständerne önskat, inträffat.
Det är helt annat, om man, på sätt Frih.
Tersmeden anfört, anser någon åtgärd icke behöfvas, emedan det vore all sannolikhet att man snart skulle se en lycklig lösning af frågan.
I en sådan fråga som ett önskningsmål ligger hög vigt på att motiverne stå i harmoni med R.
St:rs förut uttalade åsigter.
Jag tror att R. 8t:r kunna med bibehållande af sin värdighet ingå till K.
M. med ny skrifvelse, och de måste med afs:de på denna värdighet vidhålla konseqvensen af sitt fordna beslut.
Det har blifvit sagdt dessutom af en värd talare att det vore ett misstag att det inverkar på sjelfva lotsverkets inkomster, emedan dessa penningar gå till lotsarne.
Det är sannt, men på samma gång det erkännes att lotsarne hafva en minimilön sig tillerkänd, måste man äfven medgifva att dessa extra intrader inverka på lotsverkets inkomster, enär det ansvarar för dessa löner.
Vid sådane förhållanden torde det vara skäl för Utsk:t att taga under närmare pröfning denna skrifvelse.
Det var ekonomiska skäl, som föranledde K.
M. att höja lotstaxan i st. f. att afskaffa den för inrikes sjöfarten.
Jag har af en ledamot utaf Ståndet, som i detta läll är sakkunnig, hört ett yttrande, som verk - Dan 12 Saptamber «. m. 151 ligen förtjenar uttalas; det Sr att, ifall det icke tillgick såsom nu sker, utan det fartyg, som betalar lotspengar, verkligen toge ut lotsen, skulle det icke vara möjligt att berga sig med det antal som finnes, utan fartygen skulle få ligga och vänta flera timmar och på så sätt skulle hinder upstå för trafiken.
Hvilken orimlighet är det icke att när man kommer från Stockholm ut till skärgården, då behöfves icke lots, men kommer man in, då behöfver roan taga lots, och att det icke är nödvändigt för tullupbörden, då det är precist samma farliga farvatten, och att det icke inverkar nödvändigt för tullbevakning, det hafva vi af Hr Fåhraeus hört, så snart det icke sträcker sig längre än till inrikes sjöfarten.
Att i den af Frih, Tersmeden afgifne propos. icke iakttages skillnad mellan den trafik, som sker på utlandet och på inrikes ort, utgör för mig ytterligare skäl att yrka återremiss.
Det är sannt att riksdagen snart är slut, såsom vi hoppas, men detta Betänk, är icke så vidlyftigt eller fordrar så stor handläggning, att det icke snart kan medhinnas.
Hr Dalman; Ehuru jag visserligen icke vill anställa någon jemförelse mellan R.
St:r och Hr Printzensköld, torde dock en visä likhet här vid lag kunna ega rum, då Hr Printzensköld så strängt ogillar, att It.
St:r uprepa sina önskningar, oaktadt de finna att Regeringen icke derå fäster afs:de.
Jag frågar då, om icke vi funnit Hr Printzensköld hafva på detta rum mångfaldiga gånger uprepat sina satser och aldrig tröttas dervid, ehuru det visat sig att han ej sällan stannat i minoriteten och således misslyckats.
Men förmodligen hoppas väl ändå den värde talaren, att till slut vinna sin önskan.
På samma sätt lärer det vara med 11.
St:r, då de förnya sina önskningar hos Regeringen; och exempel saknas icke eller derpå att, som ordspråket säger, »trägen vinner», och att en önskan, som vid den ena riksdagen icke blifvit bifallen, efter den andra, derest R.
St:r då visat sig konseqventa, lyckats att äfven hos Regeringen bereda sig rum.
Att en förnyad framställning skulle bevisa någon missaktning mot Regeringen eller brist på grannlagenhet, kan jag icke föreställa mig.
Jag uprepar, det jag icke förstår hvartill en återremiss skall tjena, om den icke åsyftar något annat än bifall till hvad Frih.
Tersmeden yrkat.
Jag fortfar således i min anhållan om propos. på Frihms förslag.
Jag måste beklaga att min åsigt om en Regerings bestämmelse och ändamål är fullkomligt olika med Hr Dalmans. Jag har föreställt mig att Regeringen i ett land skall på representationens framställning göra det afs:de, som landets väl kräfver, men ingalunda att Regeringen skall, såsom svaga föräldrar på barnens trängande framställningar, bifalla dem, om de än äro aldrig så okloka.
Derlöre anser jag att det är tillräckligt att representationen har en gång framställt sin tanke, och om denna tanke är riktig, vinner den nog Regeringens bifall.
Hvad sjelfva saken beträffar, kan jag icke finna att någon återremiss påkallas af de skäl, Hr Bildt anfort, ty de motiver, hvarpå Utsk:t grundat
Den 12 September e. m. sin framställning, behöfva alldeles icke gillas af R. o. Ad., och för att nu undvika det obehagliga förhållande, som Hr Bildt anser kunna upstå, ifall ett gillande af Utskds förslag skulle här ega rum, så hemställer jag till Hr Bildt, om han ieke skulle vilja förena sig om proposm att R. o. Ad. måtte afslä det slut, hvari Utskd stannat.
Då har man icke gillat de motiver, som blifvit framställde och hvilka jag, lika med Hr Bildt, anser icke vara af beskaffenhet att hafva bort föranleda till det resultat, hvartill Utsk:t kommit; om jag nemi. undantar att frågan är på K. M:s Nåd. afgörande f. n. beroende.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats, dels att B. o. Ad. skulle gilla det slut, hvartill Utsk:t kommit, dels att Betänk:t måtte återremitteras, och dels slutligen att E. o. Ad., med afslag å Betänka, måtte för sin del besluta, det R.
St:r skola uti underd. skrifvelse till K.
M. anhålla, att Svenska ångfartyg, som, enl. på förhand uprättade reseturer, göra reguliera resor, måtte befrias från skyldigheten att taga kronolots.
Exc. först propos. derå, att B. o. Ad. skulle gilla det slut, hvartill Utsk:t kommit, dervid svarades ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på återremiss af Betänk:!, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts d. öde dennes bordlagde Betänk.
N:o 28, i ani. af väckt motion dels om nedsättning af fyr- och båkafgifter jemte lotspenningar, dels om lotsarnes aflönande utaf statsmedlen.
Föredrogos oeh biföl los Sammans.
Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts nedannämnde, d. öde dennes bordlagde Utlåt:n oeh Betänk:n, nemi.:
N:o 28, i ani. af återremiss af Utskds Betänk.
N:o 2, ronde väckta förslag, att den H.
Nattvarden må kunna omedelbart efter skriftermålet, före den allmänna gudstjensten, utdelas; N:o 29, i ani. af återremiss af Utskds Betänk.
N:o 3, ronde väckt förslag om fördelning på vissa år af de kostnader i och för allmänna byggnader, som från boställen utgå; N:o 30, i ani. af väckt motion derom, att, när för brott sakfälld person, under en tid af 10 år efter det brottet blifvit begånget, ådagalagt ett oförvitligt upförande, något omnämnande af den utaf honom begångna förbrytelse icke må i hans frejdebetvg vidare ega rum; samt N:o 31, i ani. af väckt motion om utfärdande af en lag rörande flottnings- och flodrensningsväsendet uti riket.
Den 12 September e. m. 153 Föredrogs och lades lill handlingarne StatsUtsk:ts d. Side demie9 bordlagde Mern.
Nio 173, angide verkställd omröstning i ani. af RiksStms skiljaktiga beslut, ronde åtskilliga till statsregleringen hörande frågor.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, BankoUtskits d. 8:de dennes bordlagde Mern.
Nio 38, med förnyadt förslag till föreskrifter angide Bankens reservfond.
Föredrogs och bifölls BankoUtskits d. 8:de dennes på bordet lagde Utlåt.
N:o 39, i ani. af väckt fråga om inlösen af sedlar å daler kopparmynt.
Vid föredragning af LagUtskits d. 8:de dennes bordlagde Utlåt.
Nio 48, i ani. af gjorda anmir samt skiljaktiga beslut inom RiksSt-.n vid förehafvande af Utskits Betänk.
Nio 33, i fråga om antagande af ny konkurslag samt nya lagar angide boskillnad och urarfvagörelse, blef detta Utlåt, af flere ledamöter ånyo på bordet hegardt, hvarjemte anmälte sig och yttrade Hr Dal marn Då detta Betänk, är af synnerlig vigt och jag har mig bekant att en ganska uplysande broschyr med ett omdöme och recension öfver LagUtskits förslag är under tryckning för att meddelas B. o. Ad. och denna broschyr härleder sig från en af våra utmärktaste rättslärde, så hemställer jag om icke man kan dröja med föredragningen af detta Betänk, till nästa Onsdag, och att det då kommer först på föredragningslistan.
Jag har mig nemi. bekant att ifrågavide broschyr, som fullständigt afhandlar detta ämne i sin helhet, kommer att blifva tillgänglig nästkommande Måndag bland R. o.
Ad. samt öfrige Stin, och då jag anser nyttigt att dröja med beslut i en fråga af sådan vigt som denna, för att erhålla alla möjliga uplysningar från lagkunnige män, tror jag det vara tillräckligt skal att bifalla den hemställan, jag tagit mig. friheten göra.
Om den ifrågavide broschyren varit på väg att utdelas vid samma tidpunkt som detta Betänk, skulle föredragas, hade jag icke haft något att anmärka mot upskof med ärendets föredragning; tvertoin skulle jag sjelf då föreslå anstånd, på det husets medlemmar måtte vara i tillfälle att om den vigtiga frågan taga fullständig kännedom.
Nu deremot är denna fråga redan föredragen och till alla väsendtliga delar afgjord; de punkter, i hvilka en återremiss skett, och der R. o. Ad. icke redan fattat sitt beslut, äro, på sätt R. o. Ad. af Betänkit torde finna, af en så särdeles underordnad vigt, att de äro blott en tillämpning eller sammanjemkning af redan fattade beslut.
Det torde vara R. o. Ad. bekant att vid talmanskonferensen i går förevar fråga om riksdagens afslutande; att dervid den mening gjorde sig gällande, att detta kunde ske snart nog eller i början af nästa månad.
Det är klart att möjligen de beslut, hvari Sten här stannat, föranleda dels ett försök 154 Den 12 September e. m. inom Utsk:t till sammanjemkning, dels, ifall en sådan icke är möjlig, votering i förstärkt LagUtsk., oell hvarje dags upskof förhindrar eller försvårar således möjligheten af frågans afgörande.
Vid sådant förhållande måste jag anhålla att äreudet föredrages i sin ordning.