Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är just pä den siste talarens yttrande, att man icke bör gå fram och tillbaka, sorn jag stödjer mitt tillstyrkande af bifall till afdeln:s förslag; ty efter hvad Hr af Billbergh upplyst, innefattar det blott ett bibehållande af hvad som nu är, och jag anser detta numera vara desto angelägnare, som R. o. Ad. i åtskilliga fall nedsatt böterna till hälften mot hvad Utsk:n föreslagit.
Då man besinnar, att förbrytelser emot denna författning ej kunna komma under annat namn än polismål, och att de äro af natur att fordra skyndsam handläggning, samt då man vidare besinnar, att det finnes orter i Riket, der blott ett eller tvenne ting om året hållas, äfvensom den lätthet våra rättegångsformer medgifva åt chicanören att få uppskof från det ena tinget till det andra, ser jag häri tillräckliga skäl för antagande utaf Hr af Bill— berghs förslag.
Jag tror dock, att någon controll bör finnas, på det kronobetjeningen icke må utan skäl få kalla hvem och när som helst till inställelse inför landshöfd.embetet; och jag tror, att denna controll vinnes, om i § insättes, att det må bero på K. M:s Bef:h:des pröfning, huruvida kallelse skall utfärdas eller icke. Gr. Horn:
I händelse författningen kommer att utfärdas efter de grunder, RiksSttn nu beslutat, är jag öfvertygad, att en mängd åtal skola komma alt äga rum; och jag anser derföre angeläget att tillse, att olägenheterna häraf icke ökas genom vexationer af åklagare.
Der således polisinrättningar på stället finnas att tillgå, böra åtalen ske inför dessa; men på landet anser jag icke domstolarna vara tillräckliga, och finner derföre nödvändigt, att målen äfven få behandlas af K. M:s Bef:h:de.
Som länsresidenset ofta är ganska aflägset, och det icke torde sakna exempel, att angifvelse!’ skett med beräkning på den förlikning, som äfven en oskyldig kan vara villig att utgifva, hellre än att göra en resa af 20 mil till länsresidenset, förenar jag mig med Frih. Boye, att målets upptagande må bero på en föregående pröfning af K. M:s Bef:h:de, d. v. s. att jag anser laga instämning icke böra ske, eller att inställelse ej må äga rum. förrän K. M:s Bef:h:de pröfvat skäligt att utfärda kallelse.
Hr af Ekenstam har, likasom förut Hr af Billbergh, begått ett misstag, då han yrkat bibehållande af nuvar. stadgande och tillika instämt med reservanterna.
Ut- ^ sk:ns förslag öfverensstämmer fullkomligen med den nu gällande författningen.
Man har sagt, att här endast vore fråga om en polisförfattning.
Detta är visserligen, sannt, och Utsk:n hafva afsett sådant, då de föreslagit, att de mål, som a44 Den 29 3 a n n a r i f. ra. derefter skola afdömas, böra upptagas af polisinrättningarna i de städer, der sådana finnas.
På landet deremot, der dylika inrättningar ej existera, är förhållandet helt annorlunda, och måste omförmälda mål derstädes, i likhet med hvad som äger rum med flera andra, hvilka kunna hänföras till polisärender, behandlas vid de allm. domstolarna.
Att draga ifrågavar. mål till K. M:s Bef:h:de skulle leda till ökad klagan öfver dess redan alltför öfverliopade göromål, och lägga hinder i vägen för de egentligen dithörande ärenders jemna och oafbrutna gång.
Dessa mål äro ofta särdeles vidlyftiga, och jag har sett exempel på sådana, der 10 till i5 vittnen blifvit åberopade.
Man bör härvid ihågkomma, att den tilltalade äfven kan å sin sida åberopa vittnen för bevisande af sin oskuld, och att icke alltid urskillning vid deras inkallande äger rum, i hvad deras vittnesmål kunna vara mer eller mindre bindande.
Bevisningen i dessa mål är ofta, hvad man kallar, artificiel och beroende på en mängd särskilda omständigheter, hvilka måste sammanställas för att göra den fullständig.
Om nu ett dylikt måls utförande skulle ske inför K. M:s Bef:h:de och förbrytelsen hafva ägt rum på längre afstånd från residenset, skulle den tilltalade, om han till saken fälies, komma att, oberäknadt besväret af egen inställelse, vidkännas kostnadsersättning till alla vittnen samt åklagaren, hvarvid beloppet stundom kan komma att blifva ganska betydligt, öfverstigande sjelfva det criminella ansvaret.
Saknar han då tillgång dertill, så hafva vittnena icke någon godtgörelse att vänta, hvarken för resan eller den derunder förspillda tiden.
M:s Bef:h:de skulle pröfva, huruvida stämning å den angifna bör utfärdas eller icke, låter sig icke göra och strider emot all juridisk princip; ty ingen myndighet och allraminst den, som skall döma i saken, lärer på förhand, innan den angifne blifvit hörd eller undersökning skett, kunna bedöma i hvad mån åklagaren har skäl för sitt ti Hämnade åtal.
Slutligen får jag äfven nämna, att dessa mål äro af brottmåls egenskap, hvartill stämning, enligt allm. lagen, ej behöfves.
Jag kan således icke ingå på Frih. Boyes och Gr.
Horns förslag och anhåller örn propos. till bifall å Utsk:ns oförändradt.
Jag beklagar, att jag nödgas instämma med den siste talaren deri, att Utskrns förslag är i enlighet med nuvar. stadgandet; och då två Stånd redan bifallit Utskrns betänk, i denna fråga, lärer något vidare dervid icke vara för närvar, att göra.
Jag beklagar detta förhållande, säger jag, emedan målen onekligt äro polisfrågor och således borde, såsom mig synes , tillhöra K. M:s Bef:h:de.
Jag anser mig icke ens behöfva upptaga flera skäl, men kan dock icke underlåta att anmärka, att då man sagt, att dessa mål väl rätteligen tillhöra polisdomstolarna i städerna, men ieke på landet, tyckes detta vara en motsägelse.
Man Den 29 Januari f. ra. 345 har vidare talat om de drygare kostnaderna för den tilltalade och trott någon särskild controll behöfvas emot åklagares försök att preja äfven den oskyldige.
För min del skulle jag tro det bästa sättet att undvika dessa kostnader vara att icke begå brottet, och då Hr af Ekenstams redaction slutar med följande mening: åklagare, som besvärar med oskäligt åtal, vare skyldig gälda kostnad och skada, synes detta innebära allden controll, som kan önskas.
Jag tillstyrker bifall till Hr af Ekenstams redaction.
Lika med flera värda talare anser jag nödvändigt, att mål af ifrågavar. beskaffenhet behandlas af K. M:s Bef:h:de, ty erfarenheten har visat, huru de genom behandling af domstolarna kunna utdragas i flera år, hvarunder förbrytaren får tillfälle fortfara med sin olofliga näring.
Jag har dock egentligen begärt ordet för att upplysa förhållandet med de högre kostnader, som man så mycket omtalat.
Jag medger, att kostnaderna blifva högre hos K.
M:s Bef:h:de; men lika med den siste talaren anser jag dem på bästa sätt kunna undvikas genom att icke olofligen sälja brännvin, och för öfrigt ser jag uti åklagarens skyldighet att gälda kostnad och skada ett tillräckligt correctiv emot oskäliga anklagelser.
Jag förenar mig således med dem, som anse brännvinsförsäljningsmål böra behandlas af K. M:s Bef:h:de, och det i främsta rummet så, att de förvisas till domstol, endast då de befinnas tvistiga.
Bedactionen bör i följd häraf, efter min tanka, undergå den modification, att målen i främsta rummet böra behandlas af K. M:s Bef:h:de.
Jag tillstyrker bifall till Hr af Billberghs förslag och har blott begärt ordet i anledn. af det tillägg, Frih.
Boye velat göra, att K. M:s Bef:h:de skulle äga att pröfva, huruvida kallelse bör utfärdas eller icke.
Det är klart, att kallelse i intet fall kan vägras, då den begäres; men efteråt pröfvar den dömande auetoriteten, hvem som skall gälda skadan, och häri ligger den rätta controllen emot obehöriga åtal.
Den redaction, som Hr af Ekenstam i sin reservation uppgifvit, har jag biträdt inom
Utsktn och tillstyrker äfven här dess antagande, helst jag tror, att få betänkligheter emot densamma med skäl kunna anföras.
Jag befarar inga vexationer såsom följd deraf, enär de i flesta fallen genom redactionsförslaget synas vara förekomna; men jag anser consequensen fordra, att, då mannu tillsatt flera beslagare, domstolarna för åtals utförande äfven blifva flera.
Jag anhåller om propos. på bifall till Ilr af Ekenstams förslag.
Efter att hafva åhört Gr. v. Plåtens avgumenter, finner jag, att han har mera rätt än jag; och 24g Den Dg Januari f. m. jag tillstyrker således bifall till afdeln:s förslag, utan något tillägg. R. o. Ad. biföll 64 § med den förändring, att 2 mom. skulle erhålla följande lydelse:
"Mål, som angå oloflig brännvinsförsäljning, upptagas och afdömas, å landet antingen hos K. M:s Bef:h:de eller vid häradsrätt, men i städerna vid vanlig domstol, med undantag likväl af de städer, der polisinrättning finnes, hvarest dylika frågor uti hittills vanlig ordning behandlas.
^ Om i de fall, då åtal hos K.
M:s Bef:h:de anställes, vittnens hörande erfordras, må vittnesförhöret i vederbörandes närvaro verkställas, der det beqvämligast ske kan, vid domstol i stad eller på landet.
Öfriga förbrytelser emot denna förordning skola såväl i stad som på landet upptagas och afdömas vid allm. domstolarna.
Åklagare, som besvärar med oskäligt åtal, vare skyldig gälda kostnad och skada." 65 $. Frih.
Då man påminnner sig, att af utkommande författningar endast ett för auctoriteterna behöfligt antal exemplar tryckes, jemte dem, som utdelas till hvarje sockens kyrka, finner man lätt, huru orimlig denna 65 § är; ty jag frågar: huru skall väl krögaren få ett exemplar af författningen att uppspika i sitt försaljningsrum?
Jag begär, att denna § måtte helt och hållet utgå.
Jag vill ej motsäga den siste talaren deri, att för närvar, endast ett behöfligt antal exemplar af utfärdade författningar tryckes; men om §:n antages, hvilket jag för min del tillstyrker, tror jag det vara en gifven följd, att ett tillräckligt exemplar af denna författning hädanefter kommer att tryckas.
Jag är nöjd med den siste talarens förklaring, men kan, i händelse §:n skall qvarstå, icke åtnöjas med mindre, än att ett särskildt stadgande tillägges derom, att ett tillräckligt antal exemplar af författningen skall tryckas, för att tillhandahållas krögarne.
Om ett tillräckligt antal exemplar af denna författning skall tryckas för alla krogar i Riket, fruktar jag, att kostnaden blir större än nyttan.
Om således ett exemplar nödvändigt skall finnas att tillgå i hvarje krogrum, tror jag, att man för sådant ändamål ej bör låta trycka annan del af författningen, än som angår krogrörelses bedrifvande.
I min anmärkn. har icke ingått, att staten skulle ombesörja tryckningen utan ersättning; och om krögaren får betala sitt exemplar, inser jag icke, att tryckningen kan medföra någon förlust för staten.
Men utan ett Den 29 Januari f. m. sådant tillägg kah jag icke godkänna §:n, och qvarstår således i den mening, att densamma antingen bör helt och hållet utgå, eller att dervid tillägges ett beslut om tryckning af erforderligt antal exemplar emot betalning.
Om exemplaren skola lösas, förfaller naturligtvis min förra anmärka.; mendet återstår i sådant fall för Frih.
Boye att uppgifva, huru många exemplar skola tryckas, ty då krogarna kunna vara flera eller färre efter K. M:s Bef:h:des godtfinnande, lärer det erforderliga antalet icke på förhand kunna bestämmas.
Boyes mening och tror, att Hr Hjärnes farhåga i afseende på exemplarens antal är öfverflödig; ty uppgift på krogarnas antal kan erhållas från hvarje län, och upplagans storlek bestämmas derefter.
Jag skall icke yttra mig örn behöfligheten eller onödigheten af denna §, utan blott om den ifrågasatta tryckningen af de erforderliga exemplaren.
Jag finner ingen svårighet dervid, enär de efter behofvet kunna uppläggas i hvarje län på samma sätt, som det tillgår med de • kungörelser, hvilka af K. M:s Bef:h:de utfärdas.
Så vidt jag kunnat uppfatta Frih.
Boyes mening, har han icke bestridt den princip, som blifvit uttryckt i denna §, utan endast satt i fråga, huruvida verkställigheten vore möjlig.
Jag hemställer således, om det icke vore mera enligt med formen att låta det föreslagna tillägget om tryckning af de erforderliga exemplaren och deras utlemnande emot eller utan ersättning blifva föremål för en särskild motion, som torde böra remitteras till StatsUtsk.
Det är egentligen straffbestämmelsen i denna §, som förmått mig att begära ordet.
10 r:drs böter för en försummelse af sådan art, sorn här omnänmes, vara alltför höga, särdeles då man jemnför dem med de grunder för böternas förvandling, som Utsk:n uppställt i 63 §.
Men äfven om R. o. Ad:s beslut, att böter efter denna författning skola förvandlas till enkelt fängelse, blir gällande i stället för fängelse vid vatten och bröd, som Utsk:n föreslagit, finner jag det här stadgade bötesbeloppet olämpligt i förhållande till det ansvar, som efter andra gällande författningar i dylika fall äger rum.
Jag tillstyrker i följd häraf, att §:n måtte helt och hållet utgå.
Då man besinnar, att alla andra författningar äro lika förbindande, fastän de icke äro uppspikade, skulle jag tro, att det ifrågavar. stadgandet är temligen % 3^8 Den 29 Januari f. m. onödigt.
Ett exemplar af författningen finnes i allt fall i hvarje kyrka, der hvar och en har tillgång derpå.
Jag förenar mig på grund häraf i den begäran, att §:n måtte uteslutas. R. o. Ad. beslöt, att 65 § skulle helt och hållet utgå.
Upplästes ett från BondeSt. ankommet prot.utdr. af d. 26 dennes, innehållande, jemte Ståndets beslut i anledn. af StatsUtskrs utlåt.
N:o 3g3, i anledn. af gjorda anmärkn:r vid Utsk:s betänk.
N:o 2y3, angrde dels grunderna för markegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnas omsättning och förenkling, indelta räntors och tiondeanslags återingående till Kronan samt andra med grundskatternas utgörande gemenskap ägande ämnen, tillika inbjudning till R. o. Ad. att frångå sitt fattade beslut, röride momrn a, b och c i 5:te punkten af Utsk:s sista betänk., och antaga Utskis förslag i dessa delar, hvilka förslag äfven BondeSt. för sin del ville godkänna, såvida de vinna R. o. Adis bifall, uppskjutande BondeSt. med sitt definitiva yttrande ej mindre i nyssnämnda omständigheter, än angide 2idra, 3idje och 7ide punkterna samt mom.
e i 5ite punkten, intilldess Ståndet erhållit svar från R. o. Ad. på denna inbjudning.
Jag begär bordläggning af BondeStis ifrågavar. inbjudn.
Frågan är af för mycken vigt för att afgöras, utan att man tagit sig betänketid; och jag hemställer, om ej det vore lämpligast att företaga Frih.
Palmstjernas förutspå bordet liggande motion i sammanhang med inbjudningen.
Hr Riben, Garl Wilh., förenade sig med Gr. Björnstjerna.
Hr Gunther, Carl Gust.i Jag är förekommen af den siste talaren i den begäran, jag ämnat framställa, alt Frih.
Palmstjernas förslag måtte företagas i sammanhang med BondeSt:s inbjudning.
Jag medgifver, att BondeSlts inbjudning och Frih.
Palmstjernas motion eller anförande stå i oskiljaktigt sammanhang, och jag förenar mig således iden begäran, att båda dessa frågor må gemensamt läggas på bordet.
Då bordläggning af BondeSt:s inbjudning, som nu första gången är föredragen, blifvit begärd, lärer sådant icke kunna nekas; men jag förutser, att påföljden blir densamma, eller att inbjudningen blott kommer att läggas till handlma. R. o. Ad. har beslutat, att näst efter det nu genomgångna brännvinsbetänk.
Palmstjernas motion skulle i första rummet företagas, och detta be - Dcn 39 Januari f. m. beslut
Ian icke andras; men då således motionen måste i dag på eftermiddagen företagas, kan BondeSt:s inbjudn. sedermera ej leda till annat resultat, än att läggas till handlingarna.
Jag begär i följd häraf den propos., att inbjudn. så gerna straxt lägges till handkna.
Jag begär till en början att genom Hr Ridd.secret. få veta, örn B. o. Ad:s föregående beslut innehåller, att Frih.
Palmstjernas motion nu skall till afgörande företagas.
Ridd.Secret.: R. o. Ad:s beslut innehåller blott, att Frih.
Palmstjernas bordlagda anförande skulle blifva det första målet på föredragningslistan näst efter Bevilln.-, Lag- och Oecon.Utsk:ns ullåt.
N:o 8, ang:de bränn vinsförfattningen.
Efter denna upplysning, och då nu den händelse inträffat, att BondeSt. mellankommit med en inbjudn. i samma ämne, tror jag Ståndet vara oförhindradt att fatta nytt beslut i afseende på Frih. Palmstjernas motion; och jag förmodar, att R. o. Ad. härvid skall finna skäligt besluta, att begge frågorna böra upptagas i ett sammanhang.
Som jag likväl annu icke hört, att Frih.
Palmstjernas motion blifvit föredragen, skall jag ej vara emot, att en sådan föredragning i följd af det redan fattade beslutet nu sker, på det vi då må komma i tillfälle att fatta ett nytt beslut.
Af Hr Gr. o. Landtnäs omvårdnad för ordningens bibehållande tillförsel- jag mig och hoppas, att, sedan såväl den ena som den andra frågan blifvit begärd på bordet, de få ligga der till nästa plenum och icke blott till eftermiddagen, såsom en ledamot velat antyda, enär ett eftermiddagsplenum blott är fortsättning af förmiddagens, men icke nytt plenum.
Då BondeSt:s inbjudn. blifvit begärd på bordet, och jag tager för afgjordt, att sådant icke kan nekas, skall jag nu icke yttra mig deröfver, ehuru jag annars ämnat besvara Hr Hjärne, som ansett ingen annan åtgärd med inbjudn. kunna vidtagas, än att lägga den till handkna.
Jag inskränker mig således dertill att instämma med Gr.
Horn i begäran, att Frih.
Palmstjernas motion måtte ju förr ju hellre föredragas, då jag annar begära den ånyo på bordet.
Jag erkänner, att ett misstag af mig blifvit begånget, då jag yrkade, att BondeSt:s inbjudn. nu skulle läggas till handkna, oaktadt den blifvit begärd på bordet.
Men hvad Frih.
Palmstjernas motion beträffar, får jag erinra, att då fråga väcktes om detta måls uppsättande i första rummet på föredragningslistan, var ändamålet, att saken 18 II. ii* a5» Den 29 Januari f. w. skulle kunna så tidigt afgöras, att StatsUtsk. kunde få del deraf och taga förslaget under pröfning i sammanhang med den sammanjemnkning af RiksSt:ns olika beslut, som förestod.
Vid sådant förhållande hemställer jag i anledn: af hvad Gr.
Horn nu föreslagit, om det icke är mera skäl för It. o. Ad. att icke frångå sitt redan fattade beslut i afseende på Frih.
Palmstjernas motion, än för några enskilda ledamöter att icke frångå deras begäran om bordläggning.
Jag vill blott erinra, att R. o. Ad. vid ett föregående tillfälle beslöt, att sjötullsbetänk. skulle uppföras i första rummet på föredragningslistan, utan att man derföre ansåg såsom gifven följd, att det tillika skulle i första rummet afgöras.
Tvärtom lades det sedermera ånyo på bordet, och samma förhållande kan således nu äga rum i afseende på Frih.
Palmstjernas förslag, som blifvit motion.
Jag får altså anhålla, att, sedan BondeSt:s inbjudn. blifvit lagd på bordet, R. o. Ad. måtte besluta, att Frih.
Palmstjernas motion eller anförande skall komma under pröfning på samma gång som inbjudn.
Jag anser ett sådant heslut desto angelägnare, som, i händelse motionen först afgöres, man binder händerna på sig uti inbjudn:sfrågan, hvarå ett svar likväl måste följa till BondeSt.
I anledn. af den tydning, man velat gifva åt R. o. Ad:s fattade beslut i afseende å Frih.
Palmstjernas motion, får jag förklara, att jag ej tror R. o. Ad. kunna genom något beslut fråntaga enskilda ledamöter deras grundlagsenliga rätt att begära en finga förandra gången på bordet.
Dä således flera ledamöter nu förenat sig örn ny bordläggning af Frih.
Palmstjernas motion, tror jag sådant icke kunna förvägras.
Jag vill icke neka, att remiss af en väckt fråga i allmänhet bör ske sednast i andra plenum, och att således Frih.
Palmstjernas motion, enligt 49 § ■ morn.
Riksd.- Ordn.,borde i dag remitteras, så vida alla varit ense om remissen.
Men när detta icke är händelsen, utan tvist derom uppstått, kan frågan ånyo läggas på bordet enligt sista meningen i samma morn., som lyder sålunda:
Uppstår fråga om eller hvart remitteras bör, kan denna fråga blött för den plenidagen läggas på bordet; men i nästa plenum skall beslut oväger ligen fattas.
Det är med anledn. häraf, som jag anser Frih.
Palmstjernas motion nu kunna ånyo bordläggas.
Posse har ganska riktigt uppfattat saken; ty då jag redan första gången, frågan väcktes, gjorde anmärkn. mot lagenligheten af Frih.
Palmstjernas förslag, och således både då bestridde och ännu bestrider remiss deraf, finnes intet hinder att, enligt 4g $ D«n 2g Januari f. m. a5i Riksd.Ordn., nu lägga detta mitt bestridande och dermed sjelfva frågan på bordet till nästa plenum.
För att komma till detta resultat, återstår dock, såsom riktigt blifvit anmärkt, att motionen skall föredragas, hvilket ännu icke skett.
Jag får först erinra Hr Hjärne, att det af honom omnämnda ändamål med beslutet om motionens uppförande i första rummet på föredragningslistan numera är alldeles öfverflödigt, sedan BondeSt. upplyst, att det ännu icke fattat beslut i alla delar af StatsUtsk:s betänk.
]V:o 3g3, hvaraf följer, att någon sammanjemnkning af de olika besluten tills vidare icke kan i StatsUtsk. komma i fråga.
Hvad derefter Frih.
Palmstjernas förslag angår, bestrider jag remiss deraf; ty det är ingen motion, utan blott ett förslag att sätta i stället för de punkter af StatsTJtsk:s betänk.
N:o 3g3, som R. o. Ad. afslagit, och motionären har ej heller sjelf satt i fråga, att förslaget skulle behandlas som motion.
Jag begär i följd häraf den propos., att Frih.
Palmstjernas förslag skall till afgörande företagas i sammanhang med BondeSt:s inbjudning.
För att bevara åt begge frågorna det sammanhang, de onekligen sinsemellan äga, förenar jag mig i bestridandet af remiss å Frih.
Palmstjernas anförande.
Det förvånar mig att höra discussionen nu vända sig uteslutande kring Frih.
Palmstjernas förslag, som ännu icke blifvit föredraget.
Jag anhåller derföre, att Hr Gr. o. Landtm, nu täcktes till en början förklara, huruvida BondeSt:s inbjudn. är bordlagd; och skall jag sedermera, när Frih.
Palmstjernas förslag föredrages, yttra mig öfver den tydning, man gjort af 4g § Riksd.Ordn.
Man synes n priori antaga, att Frih.
Palmstjernas förslag är en ny motion, då det likväl blifvit framstäldt endast såsom en contrapropos:n.
För min del tviflar jag således, att förslaget kan anses såsom ny motion; men jag medger, att skäl äfven finnas för dess betraktande ur en annan synpunkt, och just derföre föranlåtes jag att förnya min begäran om den propos., att Frih.
Palmstjernas anförande må komma under pröfning i sammanhang med BondeSt:s inbjudn., hvarigenom R. o. Ad. har sig öppet att framdeles bestämma om behandlingen huru som helst.
Palmstjerna, Carl Otto: Sedan BondeSt:s inbjudning nu blifvit begärd på bordet, inskränker jag mig till den anhållan, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propos. till det beslut, att BondeSt:s inbjudn. skall företagas i nästa plenum, helst BondeSt. förklarat sig vilja dröja med eget beslut i ämnet, tilldess svar från R. o. Ad. ankommit.
Jag tror, attsamnl» ordning bör följas i afseende på BondeSUs inbjudn.
252 Den 29 J a n u a r i f. m. annars äger rum, så att målet uppföres på föredragningslistan efter som det inkommit; ty jag inser intet skäl att företaga det framför andra äldre mål.
Palmstjernas förslag anser jag för en ny motion, emedan han eljest bort framställa det, innan voteringen skedde i det ämne, hvarom förslaget handlar, och icke efteråt.
Men då BondeSt. nu kommit med en inbjudn., som går till grunden af ämnet och visar, att man icke underlåter radicala medel för att vinna sin önskan, så är det likgiltigt, huru Frih.
Palmstjernas förslag behandlas.
Jag instämmer derföre med Gr. v. Fersen, att motionen må komma under pröfning i sammanhang med inbjudn., dock utan att någon bestämd tid utsattes till deras företagande.
Jag anser mig ej til (ständigt att nu yttra något ang:de Frih.
Palmstjernas motion, innan den af Hr Gr. o.
Landtm, blifvit föredragen.
Jag begär således för närvar, blott, att Hr Gr. o.
Landtm, täcktes framställa den propos., att BondeSt:s inbjudn. skall i främsta rummet uppföras på nästa föredragningslista; men när Frih.
Palmstjernas motion blir föredragen, anhåller jag att ånyo få ordet för att yttra mig deröfver.
Horns sed naste anmärkn. varit riktad emot mig, torde jag få fästa hans uppmärksamhet derpå, huruvida det ej är skäl att, då man bordlägger den ena frågan, på samma gång besluta om den andras bordläggning till företagande i ett sammanhang, enär begge frågorna hafva oskiljaktig gemenskap med hvarandra.
Dalman förenade sig med Gr. Horn.
Jag förenar mig i så måtto med Gr.
Horn, att jag anser BondeStts inbjudn. böra uppföras på föredragningslistan näst efter Frih. Palmstjernas motion.