Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag och de fleste inom denna vördnadsvärda samling, lärer icke kunna förse aflägsenheten af de faror som kunde hota vår sjelfständighet och påkalla vårt försvar.
Konungens vishet kan förutse denna aflägsenhet, och jag vågar hysa den förhoppning att, om indragning af Indelta Arméen under fredstid är som jag sökt korrt utreda ledande till förökade stridskrafter vid ett utbrytande krig Hans Maj:t lärer taga i nådig beräkning så val Den 7
Mar ti i. denna som öfriga utvägar hvilka Representationen föreslagit till minskandet af landets bördor och befordrandet af dess välstånd.
Herr Silfverberg, Magnus Didric', I anledning af den väckte motionen angå* ende etablerandet af PrivatBanker, anhåller jag att få utveckla de grunder, hvarföre jag tror att inrättandet af sådane Banker, icke med grundadt hopp om bestånd är verkställbart , och icke eller förmår åstadkomma det dermed åsyftade ändamål, att till någon del afhjelpa den öfverklagade penningeförlägenheten.
All Discont eller LäneBank-inrättnirtg sorn grundar sin hufvudsakliga rörelse på emottagacdet af penningar till låg ränta emot ovilkorlig återbetalningsskyldighet vid anfordran, samt åter utlåning emot högre ränta, men på bestämda terminer, bär inom sig fröet till undergång, hvartill ej mera behöfves än ett för dess credit ofördelaktigt rygte, eller minsta misstroende med eller utan grund.
Det gif— ves således enligt min öfvertygelse, endast 2:ne utvägar för möjligheten af en sådan inrättnings bestånd, men desse äro alltför betänklige att kunna tillstyrkas: den första vöre en lånerättighet i Rikets Ständers Bank emot ben 7 Martill, lag ränta, men hvem garanterar i sådant fall ätt denne endast begagnades såsom en nödfalls reource och icke till återUtlåning?
Den andra vore att en sådan PnvatBank autoriserades att utgifva obligationer på emottagne penningar, eiler andra myntrepreSentativer i likhet med dylika inrättningar!
England och Nord America och hvarförutan desse aldrig skulle kunna existera, samt såsom ett nödvändigt vilkor derföre, ägde den credit att desse i allmänna rörelsen kunde circulera, men hvarken trot jag att det dertill behöflige förtroendet kan vinnas efter den bedreflige erfarenheten af f. d. FiiialDisconternes öde^ ej eller skulle jag änse det vara nyttigt, emedan följderne i händelse af desse Bankers möjligen inträffade obestånd skulle blifva de olyckeligasté, då Statens mellankomst dervid ej kunde eller borde komma i fråga.
Då man således får taga för ftig jordt, att PrivatBankerne hvarken kunnä eller böra utgifva några m y n t re p r e s e n t a tiv e r, så tror jag ej, att de främmande penningar, som torde der insättas emöt sj a 5 procents ranta, blifva så betydeiige, eller så länge ihnestäende, att dermed något väsendtehgt kän uträttas.
Man synes räkna på Capitalisters så kallade skrinlagde Cåpnalt-r, men hvarken lära dessa till särdeles stort belopp finnas, ej eller är det sannolikt att den egentslige Cäpitalistert, som hvarken är jord- eller bruksägare, handlande eller fabrikant, äfven med fullt förtroende till PrivatBankernes soiidité, åtnöjef sig med att Bil. lill Ridå, o, Ad, Fr.
Il Band, 41 648 Den 7 Martu, der insätta sine penningar emot högst 3 procents ränta, för längre tid än som kan behof, vas att emot nöjaktig säkerhet få dem placerade till 6 procent.
De penningar som vissa tider af året ej kunna i handelsrörelse användas, torde Val af PriVatBankerne kunna påräknas, men det blefve i alla fall på så korta och obestämda tider, itt de dermed synas vata föga belåtne.
För dét andra tror jag ej, att den Öfverklagade penningeförlägenheten genom desse BankJ inrättningar till någon betydlig del, skulle kunna minskas; den är väl mäst tryckande för jordbruket.
Emot intekningar eller reverser med säkerhet utstälde på längte tider, hvarmed jordbrukare endast kunna vara belåtne, kunna PrivatBankerne enligt sin plan ej lemna lånebiträden; således finner jag för dem derigenom alldeles icke någon lättnad beredd* Förhållandet för det närvarande är dess^ »tom, att för solide låntagare och goda hypotheker penningar icke saknas, hvilket i ett motsatt fall nu och hädanefter alltid skall inträffa med eller utan PrivatBanker.
Slutligen får jag tillägga, hvad dert sökte rättigheten för desse PrivatBanker vidkommer att få sig tillerkänd växelrätt för belånte accepterade in visningar, att jag anser den orättvis och, skadlig, orättvis om den skulle blifva en uteslutande rättighet för PrivatBanberne, ty icke bör någon fordringsägare äga Den 7 ALxrlii, Ö4J mindre rätt till sin gäldenär derföre, att han ej ät i behof att beläna dess accept; en följd af denna rättighet utsträckt till alla accepterade invisningar, biel ve otvifvelagtigt, att desse skulle intaga reversernes ställe, hvilka derige^- nom skulle försvinna.
Det synes dessutom Vara en högst besynnerlig motsägelse, att på en tid då allmän förlägenhet medgifves, som väl ej annat kan betyda, än svårighet för gäldenärer att vid förfailotiden uppfylla ingångne förbindelser, vilja yrka vexelrätt för accepterade) invisningar, grundade på varuhandel, och hvilket blefve högst skadligt och ruv lnerande för alla Näringsidkare och minuthandlande, som utan någon betydligare förmögenhet, genom arbetssamhet, flit och redlighet kunna äga sin bergning, genom det hittills gällande mera vidsträckta Croditsystem maa och man emellan.
Möjligheten för desse att på förfallodagen betala beloppet af handlade Varor, beror dels på mera eller mindre afsättning, dels på den Omständigheten att af sine debitorer kunna få sine fordringar i rättan tid inbetalte, till hvilka de ej äga samma Vexelrätt, sorn de sjelfve skulle blifva underkastade
Dessa mina anmärkningar underställas Högloft.
Ridderskapet och Adelns upplyste bedömande
Och får jag vördsamt anhålla om remiss häraf till vederbörligt Utskott.
J&cn 7 JMartifLt N:0 9.
Herr Ehrenstam, Samuel Gustaf:
Vid ifrågavarande motion, påminner iag mig hafva åberopat verificationer till uppgiften oin Statens förluster, genom ojemn Spannemålsmatning: och jag anhåller nu, att få desse verificationer beslående uti allmänna MagazinsDirectionens KammarContoirs 2tne original intyg, öfverlemna, med den ökade upplysning i ämnet, attJ då nästlidne 1822 års Magazinsräkenskaper blifva tillgänglige för granskning, lärer det årets lika beskaffade iöiluster ändock öfverstiga dem jag redan anmärkt.
Under det min omtanka sysselsatt sig att kunna undanrödja ojemn Spannemälsmätning, såsom rätta upphofvet till Transportförlusterne, har äfven min tanke varit fästad, vid Spannemålens blotta beräkning efter vigt.
Men då jag icke kunnat utestänga de stora hinder, hvilka sjelfmant erbjuda sig deruti; att Svenska Jordeboksräkningen då skulle komma att omskapast att Spancemålens godhet väl kan erfaras af dess tyngd; men aldrig gradvis bestämmas uti jemförelse med något mål: att Spannemålsvägning, utan förutgången mätning påkallar dubbelt mera tid och arbetskostnad; att särdeles den oriade Spannemålen, varierar så mycket uti vigten efter olika ålder och årstider, att knappast någon rättskaffens grund, Den 7 Martil. 64?
för uppbördsmannens skyldighet dervid skulle kunna bestämmas: att blotta vigtens antagande uti Spannemålsrörelsen obestrideligen föranleder den snikne, att underhålla och kanske möjeligen tillsätta Spannemålen med sandaktiga tunga ämnen: och ändteligen, att Sveriges allmoge, skulle påtvingas, emot deras vana, att förskaffa sig våra kostsamma vågbal lancer och vigter» så har jag vid öfvervägande af allt detta, anlett mätning af Spmnemål böra företrädesvis bibehållas, med det absoluta hinder för missbruk, som jag redan föreslagit, och sorn (jag bör hoppas denna rättvisa) icke lärer dömas, innan det varder undersökt.
N;o ro. Herr von Heijne, Georg'.
Ridderstolpe har nied värma och Fosterlands känsla framställt sin öfvertygelse om vådan af prål och veklighet och uppma nät Nationen, och synnerligast sine yngre landsman att aflägga detta prål och denna flärd.
Friherren dermed afsedt den stora lux uti en del uniformer som nu råder och hvilken äfven betager mån. gen skicklig yngling hoppet att kunna beträda dem militairiska banan, äfvensom den sätter mången famille uti förlägenhet vid beräkning »f tillgångar till uppfyllandet af sine Söners behofver i detta afseende.
Herr Friberren har icke hegardt remiss af dess framj
Den 7 Martil, ställning till något Utskott, men då jag, delande med Friherre Ridderstolpe en lika varm önskan för bortläggandet af lux
Och flärd framställt en ny motion i likhet med den underdåniga önskan,1818 års Ständer i Riksdagsbeslutet intogo om alskaffande af Guld och Silfver på en del uniformer och denna motion blifvit till Ekonomie och BesvärsUtskottet remitterad,hemställer jag till Herr Friherre Ridderstolpe sjelf samt Herr Grefven och LandtMarskalken och Högloflige Ridderskapet och Adeln om icke Friherre
Ridderstolpe* anförande såsom underitödjande min motion rr.å till EkonomieUtskottet jemte detta mitt yttrande blifva remitterad: hvarigenom de af Herr
Friherren yttrade värdiga tänkesätt kunna meddela sig åt fleres än Höglofl.
Ridderskapets och Adelns hjertan, N o M* Herr Haikner eniz, Sten Engelbrecht: Uti Plenum den 3 i denna månad, har Herr Hammarsköld väckt motion om indragning af Cantzlistyrelsen, såsom i hans tanke öfverflödig då hvarje Expeditionschef kunde hålla den ordning, och besörja de angelägenheter hvilka med förökad omgång skola af CantzhStyrelsen behandlas, och hvarigenom en inskränkning och förminskning i Statsutgifterne skulle kunna beredas.
Jag ingår ej i någon pröfning af CantzliStyrelsens mer el - Ben 7 Marlit. *47 ler mindre umbärlighet, icke eller vill jag vidlyftigt inlåta mig i någon vederläggning af de förmenta skäl hvarpå ifrågavarande motion sig grundar, emedan, om någre sådana ens deri finnas, de äro af den beskedliga beskaffenhet, att de sjelfmant förfalla, och jag tror det icke eller vara af nöden, enär jag är öfvertygad att CantzliStyrelsen hvilar på fastare grundvalar, än att de skulle kunna skaka* af den värde Ledamotens lösliga framställning, eller falla på vinken af dess yttrade vilja» Lika litet vill jag ingå i någon undersökning, emedan det kan vara mig likgiltig, om orsakerna hvarföre den värde Ledamoten ifrar för upphäfvandet af just detta embetsverk, antingen af egen drift och åstundan att befrias från det inseende, och den till äfventyrs någon gång obehagliga tillsyn öfver Kongl Bibliotheket, CantzliStyrelsen har sig Hppdragen, eller af någon främmande impuls.
Jag vill blott inför Höglofl.
Ridderskapet och Adeln framställa otjenligheten af berörde motion, enär Kongl. Majit i Nåder förordnat ea Comitté till reglering af Rikets Styrelseverk i allmänhet, hvilken troligen icke lärer förbisett CantzliStyrelsen; men om Herr Hammarsköld, som förmodeligen icke varit i okunnighet om berörde Comittés tillvarelse, hyst någon farhåga i sistnämnde afseende, hade den i fråga varande motionen mera lämpligt såsom en angelägen erinran till berörde Comitté bordt inlemnäs.
På det sätt Herr Hammarsköld föreslå*- Den f Martlin git CantzliStyrelsens indragning, skulle man afven kunna sätta nyttan och nödvändigheten af hvarje annat verk i frö .va, i hvilken händelse jag tror Kongl. Bibhotheksb t,j'Mngen snarast och möjligast kunni blifva öfverflödig, emedan det icke är otänkbart att det kund® finnas dillettanter med egna tillgångar, hvilka, utan anspråk på lön af Staten, af ren vettenskapslust och nit för Bibliographien och djupare forskningar, Och för att äga ett fullkomligt och obehindradt tillträde till det rika Bokförråd som ej utan svårigheter är för allmänheten tillgängligt skulle vilja åtaga sig d® skyldigheter, hvi k a nu åligga Kongl.
Biblioteksbetjeningen, sorn derigenom kunde indragas.
Då nu Kongl Majus Nådiga proposition om en a lunån reglering af S atens Styrelseverk till Höglofl Ri.dderskajp.et och Adeln ankommit torde H rr Hammarskölds ifrågavarande mot on såsom helt och. hållit öfverflödig, böra, dela lika lott med dess framställning rörande EvangeliiBokens granskning och endast: \i 11 honom sjelf remitteras.
N:o 12, Herr Printzensköld, Axeli ■ Då jag uti Flenisesgionen den 3 Mcrs togmig friheten anhålla om Höglofl.
Ridderskapets och Adelns ynnestfull uppmärksamhet å behofyet af c-n, förändrad séglyring. af lönerne jn.om.
Konungens Canzji och;StatsExpeditioner^ Dek 7 Martil.
,vsr det med föranledd öfvertygelse om ett aliminnare deltagande för Statsadministrationens möjligaste fullkomnande och med förutsättande att detta ämne i Rikets Ständers upplysta och rättvisa omdöme kunde finnas, i viss mån, med samhällets behof och angelägenheter äga gemenskap
Vid detta högtidligt, vigtiga Rike möte, utmärkt af stora förhoppningar och företräde bemödanden till betryggande af Fäderneslandets ära och välfärd, torde ingen enskild tanke, som ingår bland föremålen derföre böra undertryckas, eller uttalad, omildt bedömrnas, då den har redlig syftning, omän bristande insigter och erfarenhet icke medgifva en skickligare utveckling.
Angelägenheten och rättvisan deraf, att å ena sidan mindre behöfJige ijenstebefattningar inskränkas och att å andra de för Statsorganisationen och allmänna ärenders behandling nödvändiga sysslor med skäliga löningsvilkor förses, tiar jag trott mig finna vid föregående Riksdagar fullkomligen bevisad och erkänd; men sättet huru ent sådan reglering öfver hela Riket lämpligen må kunna verkställas, kan , thuru upplysande åtgärder härföre blifvit beredde, fordra en lång och omfattande pröfning.
Emedlertid torde de rättelser och förbättringar sorn närmast af erfarenheten, Statsinteresset, och billigheten påkallas hufvudsakligen inträda vid de högre administrativa verken.
Med förutgifven anledning, med min pligt och min förmåga har jag ej trott förenligt att i detta hänseende våga ett omdöme, sträckt vidare än till det embetsverk, sorn utgör första och närmaste organea Ben y Martiin af en Konung# och Regerings riksvårdande o»: sorger, öfvertygad att dervid ansvarigheten och samhällets fordringar »ro i en högre mån fästade, att derifrån emanera de principer, den anda och ordning som i alla förvaltningens grenar böra råda; samt att en fullständigare granskning af desamma styrelsefördelning tillkommande skyldigheter, ärenden och göromål skall utvisa det resultat att detta verk i jemförelse till löningsinkomster och förmåner är af alla det mest vanlottade, Det b«r funnits en tid, utmärkt genom grundliga lärdomsinsigter och lysande medborgerliga dygder, då Sveriges förnämsta, ädlingar skattade för en heder att företrädesvis i Kongl. Canzliet använda sin ungdomstid, då Rikets yppersta Fältherrar och Statsmän der inhemtat sin bildning till skicklighet i allmän* na värf och ärofulla förtjenster.
Vexlade för-; hållanden under tidernas lopp, ombytta förmer hafva inträdt, utmärkniogen och belöningen hafva gäldats af strängare fordringar, ökade mödor och bekymmer.
Under vår lyckliga Statsförfattning måtte ej samtidens ojäfaktig ga företräden och framtida förhoppningar någonsin skuggas af den tanken, att en gång blott den arbetsamme medellöse ynglingen skall af böjelse och ädel kraft hänföras på en verkningsbana för Statens tjenst, der 6nillet och förtjensten kunde umbäras, eller obemärkte borttvina!
Den sednast af Kongl. Maj:t för Dess och 651 Rikets Canzli utfärdade ordning, jemte Kongl* Majus vid Riksdagarne till Rikets Ständer meddelte berättelser om styrelsen, angifva och upp-i lysa till en väsendtlig del de magtpåliggande, flerartade och ökade befattningar expeditionerne af Canzliet åligga och tillhöra; deribland torde såsom en allmän öfversigt få nämnas och åberopas att uti detta embetsverk alla Kongl. Majus egna bud och befallningar, Riksens Ständers beslut och hemstälianden handläggas och till behörig verkställighet befordras, jemte alla Konungens Beslut, hvilka ytterst bestäm - ma hvarje medborgsres pligt och rätt; att det mål i sista instancen ingå och till pröfning upptagas, hvilka af alla vederbörande Domstolar, Verk eller Embetsmän blifvit behandlade, samt tillämpning derstädes göres af lagar och författningar i alla grenar af Riksstyrelsen under ompröfning af andras åtgärder j att der Författningar och allmänna föreskrifter skola utarbetas, stiftelser och publike inrättningar till beskaffenhet och nytta skärskådas och sanctioperas, äfvensom deras egenskaper och förtjenster jemföras och pröfvas, hvilka till Rikets sysslor eller till särskilta vedermälen af Kongl, nåd kunna komma i fråga Religionens fordringar, en stigande upplysning, vidgade Statsintressen och behof, nya inrättningar och industri-grenar, tillkomne lagar och författningar, hafva i den mån de för-, anledt ökade
Regeringsomsorger och åtgärder verkat i ärlig progression på göromålens mängd 652 Sen 7 Martii, och svårighet inom Konungens CanzliExpedx-* tioner.
Maj ts uttryckliga bud och befallning skola alla hithörande tjenstebefattjo ingär.' så skötas och förrättas att de dermed åsyftade ändamål Konungens och Rikets nytta, heder och välfärd, med säkerhet vinnas må.
Såsom ovedersägligt villkor följer häraf att skicklighet, nit och redlighet böra utmärka hvarje embetsgrad, och att icke genom omöjligheten att under trägen tjensteutöfning och flerårige mödor ernå nödig utkomst, håg och skicklighet måga förslöas, verksamheten frånledas till bitjenster och skicklige ämnen afa lägsnas.
Sysslorna i Canzliet måste ock oafbrutifc förvaltas och medgifva alldeles icke någre ferier såsom vid Coliegier och andra Publika verk, hvartill i öfrigt kommer det mera uppmärksamma och representativa i tjenstgöring inför Konungen och Rikets högre Embetsman samt ett dyrare vistande i Hufvudstaden, som bidrager att öka den lönlöse eller svagt lönte tjenstemannens förlägenhet och bekymmer.
Då det alltifrån de 4 Statsexpeditionernas inrättning varit omöjligt itt åstadkomma göromålens bestridande med de få till lön å stat uppförde sysslor, hafva cheferne, såsom jag haft äran anföra, funnit sig nödsakade att till nådigt förordnande anmäla och antaga ett vida deröfver L!
Ben 7 Martti.
EcclesiastikExpeditionen, derom jag såsom en af dess tjenstemän, äger en närmare kännedom, och hvilken har under sin befattning 4 serskildta förvaltningsgrenar, har icke förr än efter år 18 16 kommit i fullt åtjnutande af dess 8 i stat anslagne löner, utom det att StatsSecreterare lönen till nämnde tid helt och hållit och sedermera till största delen Varit för Statsverket besparad.
Beräknadt för sistledit år gjorde hela beloppet af nämnde Expeditions löner 3652 R;dr, derifrån likväl centonal och bevillning borde afgå.
Den enda deribland bestådda ExpeditionsSecreterafe-lönen utgjorde 860
R:dr, högsta inkomst titeln dit en verkets tjensteman i vanlig befordrings väg och efter en lång följd af år möjligen kan hinna, Denna Embetsgrad åtföljer jemväl, utom aila öfrige ansvarige göromål skyldigheten att vid vissa tillfållen deltaga i StatsSecretcrareEmbetets utöfning och inför Konungen föredraga alla inål, hvilkas handläggning icke af Expeditionschefen kan medhinnas.
Ingen extra lön har varit i någon grad beviljad och således måste tvåtredjedelar af med
Fullmagt försedde ordinarier tjenstgöra utan den ringaste löninkomst eller ersättning äfven utan någon egentlig befordrings-rätt eller utsigt till lyckligare emploj utom verket.
Efter sannolik beräkning skall härefter fordras minst 15 å 20 års oafbruten tjenstgöring att såsom ordinarie ens komma till åtnjutande af copist lön, 179 R:dr.
De eventuella inkomster eller så kallade sportler af Kongl, Resolutioner och lösen för «54 Ben 7 Martti. hågra få Fullmagter, grundad på 1720 års Taxa,' äro, åtföljande da bestämda lönerne, för obetydlige att äfven med högsta Lönbeloppet för* säkra örn anständig bergning.
Hufvudsakligen lärer detta förhållande uti de öfrige Irenne StatsExpeditionerne vara enahanda.
Lofvande skicklige ynglingar, hvilke såsom Extra ordinarier inträdt aflägsna sig mer och mer, och må hända skola redan till arbetsförmåga, Och erfarenhet mognade ordinarie
Tjenstemän icke länge äga mod Och styrka att, med ångrade uppoffringar och obelönta mödor framgå på en bana hvarest, om ock den nyttigaste verksamhet, de redligaste åsigter kunna ådagaläggas, icke en tryggad tillräcklig utkomst slutligen kan ernås.
Denna teckning är visserligen mörk med det torde a? kunnigare och erfarne män kunna vitsordas, att den icke är uppdragen med de mörkaste sanna färgor.
Ridderskapets Och Adelös upplysta och rättvisa bedömmande, vågar jag ytterligare hemställa:
Huru skola, vid omförmälte förhållanden* StatsSecreterarne vara Konungen och nationen ansvarige för den deras departementer åliggande, tjenstgörings rätta och fullkomliga fortgång; huru tjenliga ämnen för högre och vig. tigare sysslor tilldanas, samt den utmärkta värdigheten i tänkesätt och handlingar underhållas och lifvas?
Och då jag, förd af min öfvertygelse som medborgare och på min innehafvande Tjenstemannaplats aflägsnad från en»
Pen 7 Martil. skild beräkning, vägat till Höglofl. Ridderskapet och Adeln framställa det förslag att vid de 4 StatsExpeditionerne af Konungens Canzli endast en lön i hvarje grad kunde å Stat tillökas och anslås, hvilket tillskott för hvarje Expedition icke lärer komma att gravera Statsverket med mera än omkring 2,400 R:dr, har jag hyst den tillfredsställande förhoppning, att detta ärende förtjente afseende och ompröfning hos Rikets Höglofl.
Ständer, hvilka ibland många och stora föremål för deras upphöjda tänkesätt och Riksgagneliga omsorger icke sakna utvägar till rättelse och förbättring der de, med nationens värdighet, Statens nytta och rättvisans fordringar, stå i förening.
Bilagor till PleniProtocollet för den 11 Martil.
N;o 1.
Grefve De ta Gardie.
Jaeol: 0 * Då jag nu anhåller att få några ögonblick upptaga!
Ridderskapet och Adelns tid, skulle jag anse mig sjelf straffbar om jag ej lifligt
Den ri Martti, vöre öfvertygad det J uppriktigt delen med mig lika känslor, lika nit !ör den framställning} jag går att göra.
Jag är fast försäkrad att ingen Riddersman finnes inom dessa murar, sorn ej af den på Predikstolarne i Söndags och i allmänna papperen i går lémnade Kungörelsen, med afsky, förakt och harm inhämtat de lika nedrige som straffbare företag, dem afgrundsfoster kringsändt i afsigt att slita de heligaste af alla band, de som fästa förtroendet emellan Sveriges Konung och Svenska Folket} jag har ej sedt desse brottslige bref, men per söner som dertill haft tillfälle hafva försäkrat mig och hvad Herr Grefven och LandtMar^
Skalken nu behagat säga oss, är för mig den säkraste borgen om sannfärdigheten af desse uppgifter, att de innehålla mordiska hotelser mot Konungen, KronPrinsen och Kongl, huset, att deras syftning -är öfverända kastandet af nu varande Styrelseformer, Regering och Regeringssätt, att uttrycken äro sådane att de hvarken kunna eller böra framläggas, att man falskligen nyttjat namnet af en hög
Embetsman i afsigt att förleda autoriteter till deras kungörande, att det vore på Konungens höga befallning sådant skedde, med ett ord en sammanläggning af de största brott.
Jag vädjar till Ridderskapets och Adelns rättskänsla, till den i hvarje ädlings bröst högt talande känsla af pligt, af tillgifvenhet för Konungen, för Foster* landet, för Friheten, för Regeringssättet, om vi med liknöjdhet kunna eller böra upptaga försök rigtade emot dem alla} om vi ej böra med den värma Deri il Martii.
Varma, med det nit sorn ifrån Secler ufgjort stämpeln af Svenske Riddersman af hvarje fri Svensk man , hasta att för Thronen nedlägga uttrycken af vår rättvisa afsky för, vår billiga förtrytelse öfver nidingens lika brottsliga som vanmägtiga försök mot Nationens heder, lagarnes helgd och allmänna säkerheten.