Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vad övriga tidningar rör skall särskilda avtal göras mellan postföraren och utgivaren.
LARS v ENGESTRÖM.
Protokoll hållit inför konungen på Örebro slott den 27 april 1812.
Sedan en stor deputation av samtliga riksstånden och de övriga talmännen inträtt i konungens audiensrum, där konungen var omgiven av statsrådets ledamöter, generalerna för armén och flottorna uppläste lantmarskalken följande adress:
Vi har med tacksamhet sett till det beslut, att under konungens sjukdom överlåta landets vård och
styrelse till kronprinsen.
Då landet befann sig i en kritisk ställning lyckades fursten bevara fäderneslandets trygghet och självständighet.
Riksens Ständer har ännu inte trott sig fullkomligen svara mot svenska folkets rättmätiga fordringar.
sorglig erfarenhet har övertygat Edra trogna undersåtar att de inte alltid kan påräkna konungens fortsatta hälsa och en fortsatt utövning av kungamaktens mödosamma plikter.
Om svenska folkets böner inte kunnat avvända faran, borde Ständerna i förväg ha hos Eders Maj: t anhållit att kronprinsen inträder i utövningen av kungamakten.
Med kännedom om Eders Maj: ts tänkesätt för kronprinsen, är ständerna förvissade om, att Ni skall
mottaga Vår önskan att förbinda Sveriges framtida öden med Ers Maj: ts och kronprinsens vårdande namn.
Undertecknat av talmännen.
Kongl Maj: t svarar: Det är med stor tillfredsställelse jag mottager ett förnyat prov på Rikets Ständers tillgivenhet för min person och mina tänkesätt.
När jag den 17 mars förra året blev sjuk vändes min blick till kronprinsen, som redan krönt segerns ära och endast väntade på att vinna fredligare lagrar och stadga för sitt nya fädernesland.
Med oinskränkt förtroende lämnade jag rikets styrelse i hans hand.
I min dubbla egenskap av konung och far bekräftar jag den genom Eder gode herrar och svenske män
gjorda anhållan att om jag av sjukdom hindras att utöva min plikt genast kronprinsen träder i mitt ställe.
Genom vad nu stadgas kan Sveriges inbyggare med trygga sinnen kunna gå framtidens osäkra öden
tillmötes och Europas makter på det högtidligaste sätt övertygas om mitt tänkesätt för en värdig son.
Deputationens ledamöter hade därefter den nåden att kyssa konungens hand och avträdde.
Deputationens ledamöter begåvo sig därefter till kronprinsen, där lantmarskalken överlämnade en mut.
mut.
lika lydande adress, varpå kronprinsen behagade svara.
Då konungen i anseende till sin vacklande hälsa anförtrodde mig rikets styrelse skulle detta prov på förtroende varit smärtande, om jag inte genast blivit övertygad om sjukdomens mindre farliga beskaffenhet.
Då jag mottog förvaltningen av de allmänna ärendena kände jag redan de hinder jag hade att undanröja
och svårigheter att övervinna.
Övertygat att en tillräcklig armé utgör en stats väsentliga styrka har jag vidtagit åtgärder för krigsmaktens förökning.
De händelser som tid efter annan inträffat hade bort övertyga oss om att inte endast goda lagar utan också en betydlig armé krävs för att bevara ett lands självständighet.
Nu tillkommer det Er att bestämma om krigsmaktens förstärkande.
Ert beslut skall bestämma Sveriges tillkommande öde.
Mina förhoppningar är att Vi skall återse de lyckliga dagarna och med trygghet inom sitt område och fruktat utom sina gränser uppnå samma höjd av ära, som var grundvalen för dess fordna anseende.
Er erkänsla är mycket smickrande, då ingen personlig avsikt kunnat avvända min enda ärelystnad att
bidraga till mitt fädernesland sällhet.
Mitt samvetes hemligaste vittnesbörd säger att aldrig någon svensk livats av varmare deltagande för sin fosterbygds lycka och ära.
Svenskarnas ära och lycka är mitt enda föremål och skall ensamma bliva drivfjädern för mina handlingar.
Denna självförsakelse meddelar jag till min unge son, vars unga själ mottager dessa intryck och jag ser med glädje hans högaktning för det svenska folket, som kommer att göra honom värdig att en dag regera det.
Den anhållan Ni framburit inför tronen är en ny borgen för er tillgivenhet.
Jag skall med glädje se den
tid avlägsen, då jag blir tvungen att uppfylla konungens och Er gemensamma önskan.
Minnet av konungens förtjänster mot fäderneslandet bör hos varje svensk man väcka den livligaste önskan att den Allsmäktige ville förlänga konungens dagar.
Deputerade hade därefter den nåden att kyssa kronprinsens hand och avträdde.
Kungörelse angående inställande tills vidare av brännvinsbränningen.
Örebro den 4 maj 1812.
Ständerna har anhållit att brännvinsbränningen skyndsamt inställes för att avböja eller åtminstone mildra den nöd, då en fullkomlig spannmålsbrist hotar landet.
Vi stadgar och förordnar följande:
All brännvinsbränning både på landet som i städerna skall från och med den 18 denna månad inställas
och tills vidare upphöra.
I avlägsna orter måste förbudet gälla från dagen efter det blivit uppläst i kyrkorna.
Den som har ofärdig mäsk får 4 dagar på sig att avsluta tillverkningen.
Alla pannor och redskap skall förseglas av kronobetjänt och Vi står för kostnaden.
Den som förbryter sig mot förbudet förlorar redskapen och bötar 33 riksdaler 16 skillingar.
Angivarens
ensak.
Örebro slott den 4 maj 1812.
Kungörelse angående den nya stad, vilken i Norrbottens län kommer att under namn av Carl Johans stad anläggas.
Örebro den 20 maj 1812.
Hemställan har gjorts om en ny stad i Norrbottens län.
Den skulle byggas under Nickala by i Nedertorneå socken på en utmark som sträcker sig till havet och kallas Öustinkentå.
Den ligger 1 ¼ mil från Torneå stad och 1 mil från Torneå älvs mynning.
Staden skall kallas Carl Johans stad.
Staden skall anläggas, till byggnader, gator och torg efter den planritning Vi i dag har fastställt.
Stadsrörelse skall inte grundas på åkerbruk utan på handel, fabriker, hantverks- och fiskerinäringar samt så vida tillfälle gives på sjöfart.
Därför skall jorden utom Öustinkentå användas till äng, bete, plantager, nödvändigt vedfång och även begravningsplats, som skall anläggas utanför staden.
Innevånarna skall efter anmälan äga rätt att idka handel, fabriksyrke eller hantverk efter den kunskap
han förvärvat.
De som bosätter sig där i början skall få 10 frihetsår för alla utskylder till Oss och Kronan.
Staden lyder i ekonomiska och polisärenden under landshövdingen och den vanliga kronobetjäningen på orten.
Justitiemål faller under häradsrätten samt kyrkoväsende under Öustinkentå församling tills borgerskapet hunnit bygga kyrka och underhålla präst.
Örebro slott 20 maj 1812.
Kungörelse angående en vidare utsträckning av kungörelse av den 23 januari 1811, om förökade avgifter till Vadstena krigsmanshuskassa, vid skatteköp förordnat blivit.
Örebro den 2 juni 1812.
Ständerna har förklarat att avgift med 6 % skatteköpeskilling för kronan blivit beviljad, endast undantaget båtsmansindelningen i Blekinge och Södermöre anslagna hemman, som erlägger sin avgift till amiralitets krigsmans kassa.
Vi förordnar, att skatteköp av kronlägenheter må inbegripa rusthåll, kvarnar, utjordar, urfjällar av vad beskaffenhet som helst, vilka inte är till mantal satta.
Örebro slott den 2 juni 1812.
Kungörelse angående frihet för Gotlands innevånare, att till seglation inrikes orter emellan begagna sig av däckade fartyg till 20 à 25 läster dräkt.
Stockholm den 2 juni 1812.
Kungl Maj: t har funnit skäligt att låta allmogen och andra lantmän på Gotland vid seglation mellan inrikes orter, där de säljer sin avel och egna produkter samt vid strömmingsfisket, få begagna sig av däckade fartyg till 20 à 25 lästers dräkt.
Reglemente för fältläkarkorpsen.
Örebro den 9 juni 1812.
Ordinarie fältläkarkorpsen.
Fältläkarkorpsen består av en ordinarie och en extra ordinarie korps.
Den ordinarie utgöres av regementsläkare, bataljonsläkare, pensionärer och stipendiater.
Den extra ordinarie av överfältläkare, fältläkare, sjukhusläkare och underläkare.
Regementsläkare.
Regementsläkare äger samma värdighet som kaptener och utnämns av Kollegium Medicum.
De skall vara kirurgiska magistrar eller medicine doktorer och helst med beröm ha tjänstgjort tidigare inom fältläkarkorpsen.
De som vinnlagt sig inom den veterinära vetenskapen äger företräde vid kavalleriregementen.
Regementsläkaren står under Kollegium Medicum i anseende till det vetenskapliga.
I krigstid vid en
större armé har överfältläkaren närmaste överinseendet.
Regementsläkaren får permission en månad.
Regementets medicinalförråd mottages av regementsläkaren som insänder ett kvitterat exemplar till Kollegium Medicum.
I fredstid skall han noga vårda medicinalförrådet.
Att hos regementschefen föreslå till kungörelse på
regementsordern vad som är nödvändigt för hälsan och sundhetens bevarande.
Att taga reda på soldatens hemseder och söka rätta det som kan vara att anmärka mot hälsans bevarande.
Att under regementets vistande på roten och vid möten och mönstringar vårda de sjuka.
Att verkställa och attestera besiktningar av manskapet och insända till Kollegium Medicum.
När regementet kommenderas i fält följer hela läkarkorpsen med.
Vid krig eller större kommenderingar rekvireras sjukdrängar.
Bataljonsläkare.
Som bataljonsläkare antas de som är magistre chirurgiae, medicine doktorer, licentiater och pensionärer.
Till uppmuntran för de större kunskaper bataljonsläkarna måste skaffa sig tilldelas de fänriks rang.
De är skyldiga regementsläkaren lydnad och hörsamhet.
De skall med all sin förmåga bistå de sjuka.
Om någon är för sjuk att medfölja marschen skall de ombesörja karlens avpolletering till närmaste sjukhus.
De skall sparsamt hushålla med medicin, instrument och sjukhuspersedlar.
Pensionärer och stipendiater.
Dessa har inte några bestämda tjänstebefattningar, men hör dock till ordinarie fältläkarstaten.
Extra ordinarie fältläkarekorpsen.
Överfältläkaren.
Denna förordnas av Kongl Maj: t då någon armé sammandrages.
Han skall ha kirurgisk eller medicinsk utbildning och helst ha erfarenhet av krig.
Hans rang är överstelöjtnant.
Han har befäl över alla tjänstgörande läkare och apotekare och har överinseende på allt som rör arméns sjukvård.
Han skall rapportera till Kollegium Medicum allt som rör tjänsten.
Han bestämmer alla matordningar för de sjuka och skall för övrigt göra förbättringar för de sjukas vård.
Han skall se till att alla recept är skrivna med vanliga bokstäver istället för farmaseptiska tecken.
Han skall granska räkningarna så att apotekaren inte tar för mycket betalt.
Han har ansvar för att alla instrument och bandage är i ordning och finns i tillräcklig mängd, särskilt inför fältslag.
Varje år skall han inge en historisk berättelse om vad som rör sjukvården
inom armén.
Efter krigets slut översänder han alla handlingar till Kollegium Medici, som arkiverar dem.
Han har till sin hjälp med korrespondens en underläkare.
Fältläkare.
Kungen förordnar så många fältläkare som anses behövas.
De har inseende över arméns sjukhus både stationära och flyttande.
Han ansvarar för allmänna sjukvården vid de stationer han blivit placerad.
Han medverkar vid sjukhusens anläggande och inrättande.
Han är närvarande vid utmönstringen från sjukhus.
Om någon är obotligt sjuk eller oduglig till krigstjänst skall han anmäla och skriva ut attester.
För att förekomma trängsel om snar hjälp behövs med transporter, skall han se till att tjänliga hus finns där sjukattiraljer hålls i beredskap.
Sjukhusläkare.
Sjukhusläkare anställs av Kollegium Medici.
I fält då det är bråttom av överfältläkaren.
Han ansvarar för alla sjuka eller sårade.
Vid svårare sjukdomshändelser skall han begära råd av andra.
Två gånger om dagen besöker han de sjuka.
Större operationer gör han själv, mindre kan underläkaren göra.
Han ser till att alltid ha linne, bandage, ättika, brännvin, svampar och fnöske till blodstillning i tillräcklig mängd.
Varje morgon skickar han rapport till fältläkaren.
Han skriver ut de sjuka och bestämmer om de som är matta skall till konvalesenthus eller skickas tillbaka till sina korpser.
Han har ansvar för de sjukas intagande, placerande, vård och skötsel, allt material, mat och dryck, förrådens duglighet, snyggheten på sjukhuset.
Allt skall i händelse av uppbrott snabbt kunna packas och medtagas.
Underläkare vid sjukhus och regementen.
Till underläkare antas examinerade och godkända studiosi kirurgi och medicinare.
De stå alltid under någon edsvuren doktor.
De skall genast uträtta det de blivit anbefallda att göra och hjälpa de sjuka så gott de kan.
Posterad hos någon svårt sjuk skall han genast rapportera om någon förändring inträffar.
Han får endast i nödfall utdela läkemedel.
Kungörelse angående den av Riksens Ständer fastställda instruktion för deras revisorer över stats-, banco- och riksgäldsverken.
Örebro den 10 juni 1812.
Vid början av varje revision skall statskontoret avlämna en berättelse om statsverkets tillstånd och förvaltning till revisorerna.
Revisorerna skall ha tillgång till alla räkenskaper, protokoller och handlingar.
Revisorerna äger inte rätt att besluta några förändringar vad statsverket angår.
Finner de att verket överskridit sina anslag eller någon annan oegentlighet, skall de dessa anmärkningar anmäla hos Kongl Maj: t.
De skall även granska inkomsttitlarna.
Revisionsberättelsen kommer att förvaras i Riddarhuskansliets arkiv till nästa riksdag.
Revisorerna för banco och riksgäldsverket skall vid sitt första sammanträde i banken avlägga den
vanliga eden samt ta noga reda på verkets styrelse och förvaltning.
De skall följa banco ordningen samt de utfärdade instruktioner, reglementen och särskilda resolutioner.
Skulle något vara i olag, skall det genast rättas och till ordning återbringas.
Riksgäldsfullmäktige skall rätta sig efter revisorerna.
Ett förseglat exemplar av revisionsberättelsen skall förvaras i Riddarhusarkivet.
Berättelsen skall tryckas och meddelas till allmänheten.
Revisorerna har inte tillåtelse att befatta sig med någon slags disposition av bankens medel.
De får inte heller befatta sig med befordringsmål och tillökning i sysslor, löner eller pensioner.
Om någon tjänsteman vid verket utmärkt sig särskilt för flit och skicklighet, kan inte revisorerna själva belöna honom, men anmäla sådant ärende till bankoutskottet.
De skall genast anmäla om de finner några förseelser begångna av verkets betjäning.
Örebro slott den 10 juni 1812.
Reglemente för handelsfartyg, under konvoj av örlogsskepp.
När koopverdiefartyg mottagits i konvojen och signalbrev utfärdats åligger det skepparen på sådant skepp att lyda alla befallningar på samma sätt som i krig.
Skepparen på koopverdiefartyget är skyldig att för patrullering lämna barkasser och slupar med befäl och manskap.
De skall också hålla vakt på konvojfartyget.
De skall medföra minst 2 gevär och ammunition.
Vid vistelse i hamn skall de ropa an båtar och begära fältrop.
De får inte lämna sitt fartyg utan tillåtelse.
Alltid anmäla misstänkta båtar de ser som kan smyga in i konvojen.
Aldrig styra sitt skepp nära intill de övriga samt dag och natt vara uppmärksamma på chefsskeppets signaler.
Manskapet skall uppfylla allt vad chefen, till befrämjande av konvojens säkerhet och Svenska Flaggans heder är nödvändigt.
Varje fartyg som ingår i en konvoj, skall
vara försett med blänkfyr för att nattetid kunna om misstänkt fartyg finns i närheten signalera.
Upptäcks fara skall skott avlossas från de alltid laddade gevären.
Om fartyg i konvoj överraskas av fiende och anfalls eller entras skall skepparen genast med skott, fyr,
klocka eller trumma ge signal för att underrätta om faran.
Han skall genast förstöra alla ombord till konvojen hörande handlingar, reglementen, instruktioner och signalbrev.
Blir han jagad av fienden skall han ge signal och styra efter chefsskeppet.
Kommer han inte undan skall han kapa fallbrassar och boglinor, så att fienden inte kan föra bort fartyget.
Fartyget får inte lämna konvoj som de tillhör.
Denna instruktion skall uppläsas för manskapet två gånger vid vite av 50 riksdaler.
Kungörelse angående inrättandet av en gränstullkammare vid Haparanda, samt en inloppstullkammare vid Furusund, och tullbevakningens flyttande ifrån Kullboda till Öregrund.
Stockholm den 11 juni 1812.
Gränstullkammare vid Haparanda, inloppstullkammare vid Furusund kommer att inrättas med betjäning.
Den bevakning som funnits vid Kullboda flyttas till Öregrund.
Från och med 1: sta augusti kommer varor som förs över gränsen vid Haparanda att angivas och förtullas samt de skeppare som nyttja Furusunds och Öregrunds farleder skall där vid inloppen fullgöra seglationsordningens allmänna föreskrift.
J LILJENCRANTS, O E LAGERHEIM.
Kungörelse angående förbud tills vidare mot utförsel av skriv- och tryckpapper.
Stockholm den 30 juni 1812.
Från och med den 3: dje i denna månad är det förbjudet att utföra inom riket tillverkade papperssorter som används till skrivning eller tryck.
Kungörelse angående tillägg av handelstraktaten med Ryssland om förrymt sjöfolks utlevererande.
Örebro den 15 juli 1812.
Sjöfolk som rymmer i den ena nationens hamn från den andra tillhörigt skepp skall av befälhavare eller skeppare återlämnas.
Ansökning om deras utlevererande bör ingivas på orten där rymningen skett, till den styrelse som det åligger att vidtaga landets gällande lagar att upptäcka och gripa rymlingen.
Ersättning för den kostnad som därvid ägt rum skall lämnas.
Örebro slott den 15 juli 1812.
Riksens Ständers fastställda tryckfrihetsförordning.
Örebro den 16 juli 1812.
De nu församlade Ständerna har beslutat att göra vissa förändringar av den hittills gällande tryckfrihetsförordningen av den 9 mars 1810.
Alla tidigare lagar, stadganden och föreskrifter i avseende på tryckfriheten eller bokhandeln är
upphävda.
Ordet skrift som i denna lag nyttjas, menas allt vad genom tryck under allmänhetens ögon lägger.
Med periodisk skrift förstås en sådan som utkommer i nummerföljd eller på bestämda tider.
Någon granskning innan tryckningen eller förbud av tryckning skall ej äga rum.
Före utgivandet kan
ingen fordra att få se skriften, varken av boktryckerier, författare eller utgivare.
Undantag är läroverken, som har rätt att överse sådana avhandlingar som förvaras offentligt i deras lärosalar.
Inga privilegier på skriftens utgivande skall hädanefter behövas.
Utgivare av dagblad och periodiska skrifter anmäler sig hos Hovkanslern.
Sökanden som inte för
nesligt brott blivit dömd eller förklarad ovärdig att föra andras talan erhåller bevis att inget hinder föreligger.
Inget hinder för att anlägga tryckeri finns.
Anmälan skall dock göras, annars bötar han 100 riksdaler.
Skulle någon skrift med brottsligt innehåll utges från ett icke godkänt tryckeri, har han förverkat boktryckeriet.
Författare är inte skyldig att sätta ut sitt namn, dock lämna en förseglad sedel till boktryckaren med
Varje skrift är författarens lagliga egendom.
Den som utan hans tillstånd trycker mister upplagan.
Dagbladen får dock utge anonyma skrifter.
Diktat namn får förekomma om rätt namnsedel finns.
Boktryckarens namn och tryckorten skall vara utsatt.
Utan kostnad skall boktryckaren lämna av varje
skrift ett ex till Hovkanslern, Universiteten, Kongl Biblioteket, Riksarkivet och Vetenskapsakademien.
Verk med kostsamma planscher lämnas endast till Biblioteket.
Inget hinder för försäljning av böcker.
Alla offentliga handlingar får tryckas.
Undantag är protokoll från hos konungen hållna ministrella
ärenden och kommandomål, statsrådsprotokoll, hemliga utskottets, statsrådets och riksgäldens protokoll bl a.
För gamla handlingar gäller en tid av 50 år, innan de får offentliggöras.
I rättegångsmål får en part tillkännage alla inlagor, besvär och anklagelser till allmänhetens upplysning
om saken och behandlingssättet.
Det är förbjudet att meddela till tryck utdrag ur kyrkböcker i avseende på enskild persons leverne och seder.
Sådant som innebär styggelser eller sårar blygsamheten eller innehåller hädelser mot Gud eller Rikets överhet är förbjudet.
Om tveksamhet gäller skall man hellre fria än fälla.
Hovkanslern skall vaka över all utgivning.
Han äger rätt att lägga kvarstad på en utgivning medan han prövar.
Det kan gälla blad, häften eller tomer av en skrift.
Skulle tryckfrihetskommitten ställas till ansvar, görs detta vid Svea Hovrätt.
Domen och alla handlingar
skall genast tryckas till allmänhetens kännedom.
Böter mot denna lag får endast förvandlas till fängelse på fästning, så att 16 riksdaler 32 skillingar blir
28 dagars fängelse.
Böterna delas mellan åklagaren och de fattiga i orten.
De fyra talmännen.
Alla som Oss och Våra efterträdare samt Riket med huldhet, lydnad och hörsamhet är förbundne bör
denna tryckfrihetsförordning erkänna.
Förordning angående ansvar för svenska undersåtar, som utan tillstånd söka eller antaga tjänst hos främmande makter.
Missgärningsbalken utsätter straff för svenska undersåtar, som tar gåva eller förläning av främmande herrskap, låter sig bruka som dess sändebud.
Det saknas dock lag efter vilken de skall dömas.
Därför stadgas detta:
Ny skrivning av missgärningsbalken, som går ut på att ingen utan konungens tillstånd få ta tjänst hos
främmande herrskap.
Gäller också krigs- och sjöfolk, arbetare vid bruk och bergverk samt hantverkare och tjänstehjon.
Även de som redan olovligen är i utländsk tjänst skall anmäla sig inom 6 månader.
Örebro på rikssalen den 16 juli 1812.
Kungörelser angående förhållandet med turkiska passdokument för mindre fartyg, av till och med femton lästers drägt, ävensom öppna båtar, vilka från rikets södra och västra skärgårdar utgå till segelfart på danska och norska hamnar.
Stockholm den 27 juli 1812.
På förekommen anledning har Kongl Maj: t förordnat att mindre fartyg som utgår från landets södra och västra skärgård och seglar endast på danska och norska hamnar blir befriade från skyldigheten att förse sig med så kallade turkiska skepps- och passdokument.
Avgiften per läst sänks till 8 skillingar från nuvarande 16 skillingar.
Denna avgift erläggs vid varje resa och betalas till tullkammaren.
Förklaring över Förordningen av den 28 juni 1798, angående lagsökning mot löftesmän.
Örebro den 29 juli 1812.
Den fordringsägare, som för övrigt iakttagit vad honom till hans rätts bevakande enligt lag åligger, har fullgjort innehållet i Förordningen av den 28 juni 1798, och inom 12 månader sökt laglig handräckning hos befallningshavaren eller domare för att få sin fordran utbetald, även om löftesmannen inte fått lagsökningen.
Om målet hos domaren göres anhängigt, fordringsägaren är pliktig att på landet vid nästa ting och i staden fullfölja stämningen, annars förlorar han sin rätt till talan.
Kungörelse angående svenska hamnars öppnande för alla nationers handelsfartyg, och om vad, i sammanhang härmed, bör vid tullavgifternas beräknande iakttas.
För att öppna för en friare kommunikation, skydda och uppmuntra utförseln av landets produkter och förekomma myntväsendets förfall, inskränka importen i förhållande till det verkliga behovet och den nationella vinsten har Vi stadgat följande:
Från och med den 15 augusti är alla svenska hamnar öppna för alla nationers handelsfartyg, till in- och
utförsel av utländska och svenska produkter, så som taxor och reglementen föreskriva.
Därmed upphör författningarna från 1810.
Produktsplaktet från 1724 och förordningen från 1806 skall gälla, så att främmande fartyg ej inkommer
med andra varor än de som frambringats i deras hemort.
Vid export från svenska hamnar skall främmande fartyg njuta de förmåner som står i förordningen.
Helfrihet för svenska klinkfartyg skall bestå.
Förordning om ändring i 7: de kapitlet jordabalken angående nabos rätt till lösen av försålt hus eller tomt i staden.
Köpare av hus eller tomt i staden skall utan undantag innan uppbud tages, bjuda ut till nabo.
Han skall fjorton dagar därefter lösa huset eller tomten.
Då missbruk skett, ändras i jordabalken så, att nabo äger rätt att lösa sådan egendom om lagfarten blivit påbörjad.
Däremot gäller andra regler om lagfarten inte varit påbörjad.
Förklaring över 29 punkten av Kongl Förklaringen över allmänna lagens stadganden i åtskilliga rum av den 23 mars 1807.
1807 föreskrevs att om någon av hovrätten är ansedd saker till döden, får inte domen verkställas utan skall underställas Oss.
Olika meningar om det endast är den som blivit dömd till dödsstraffet som skall underställas Oss eller också de som varit delaktiga i brottet och blivit dömda.
Vi har funnit Ständernas yttrade mening vara att både den till dödsstraffet och de medbrottsliga skall underställas Oss.
Örebro på rikssalen den 29 juli 1812.
Förklaring över 1§ av 5 kapitlet i jordabalken angående börds- och lösningsrätt till försålt hus och tomt i staden.