Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det gifves tidpunkter för hvarje land, då det spelar en passif röle; men det finnes äfven andra, då samma land kan utöfva ett högt inflytande; och det är säkert icke utur någons minne, huru Sverige åren 1812 och 1814 hade hela Europas blickar fästade på sig, och huru det parti Sverige tog, och den Furste, som styrde Sveriges angelägenheter, till en betydlig 43 H. 4* 0 2 Den 28 S e p l e m b e r f. m. del då afgjorde Europas Statsskick.
Men det behöfves ej något utredande af facta, som aldrig kunna glöminas.
Man har anmärkt, att före 1809 kostade MinisterStaten endast 100,000 R:dr, men att den nu kostar mera.
Det är emellertid icke nutidens fel, om coursförhållanderne, sorn då stodo på 64 sk., nu stå på 128 sk., hvarigenom StatsCassan får vidkännas större utgiftssumma i Svenskt Banco.
Anslaget tyckes således vara ungefärligen lika nu, som då, och Herr Friherrens uppställning i denna del synes icke vara af någon bindande kraft.
Man har sagt, att de ingångne handelstractaterne varit rakt af skadlige.
Härvid får jag endast påminna, att denna anklagelse ej kommer på den rätta vägen.
Hade Regeringen till den grad vanvårdat rikets bästa, att den under flera år ingått för detsamma skadliga tractater, så kan jag ej annat föreställa mig, än att sådane utmärkte patrioter, som de Herrar, hvilka påstått detta, icke skulle hafva försummat, alt i laglig väg anklaga Regeringen.
Detta vare nog sagt om denne och alla dylika obevista anklagelser.
Man har föreställt sig diplomatiker såsom en högst hvardaglig sak, hvars alla hemligheter man läste i alla avisor.
Visserligen veta avisorna mycket,, men jag tror de ändock ej alltid med säkerhet afslöja Cabinetternas afsigler, och att det äfven, sedan diplomaten läst avisorna, återstår mycket för honom att utforska.
Man har trott De n a8 Se p te m b er f. ni.
53 alt liartcjelsrelationerne vore det enda viktiga för landet, och att diplomaliken vöre af art, alt kunna bestridas genom handelsrelation.
Det vore visserligen beqvämt, alt på Skeppsbron, eller första HandelsContoir, med först afgående lägenhet kunna beställa en tractat, eller annan diplomatisk afhandling. —•
Må det tillåtas mig, att rätta ett af Friherre Anckarswärd begånget misstag.
Friherren har trott sig sakna exempel, att vid vår sednaste Kröning år 1818 några Ambassadeurer hitskickades.
Jag får då påminna derom, att General Tschernicheff af Kejsaren af Ryssland var skickad till Hans Majrts Kröning.
Jag kan för öfrigt ej ingå i redogörelse för diplomatiska Cassans tillstånd, emedan min ställning inom Stats åcket ej ålägger mig någon kännedom i detta afseende.
Jag måste beklaga, att Utrikes Ministern är hindrad att deltaga i denna öfverläggning, och att vi sålunda äro i saknad af de upplysningar han kunnat lemna; men jag är öfvertygad derom, att Regeringen ej misshushållat med anslagen, och alt Ridderskapet och Adelli ej har skäl, att i delta anslag göra några ändringar.
Jag anhåller om proposition till bifall å Utskottets Betänkande i denna del.
Sedan jag i detta ämne yttrat allt hvad jag haft att1 an - 54 Den 28 September f. in. t föra, är det kanske origtigt af mig, att upptaga tiden med att besvara några mot mig gjorde anmärkningar; men det finnes en ursäkt deruti, alt den siste talaren mot mig användt ett bevisningssätt, som visserligen bar sina fördelar, men som jag ej kan godkänna.
Han bar nemligen mot mig velat bevisa med motsattsen af livad jag sagt.
Talaren har förebrått wiig, att jag nedsatt diplomaternas personliga värde, och icke tilltrott det mägligt af något inflytande.
Tvertom, jag bar derpå fästat så mycket afseende, att jag tilltrott en Chargé d’affaires som är uppväxt i andan af nutiden, kunna uträtta mera, än en möjligtvis gammal Minister, beklädd med än aldrig så hög rang, men besvärad af okunnighet om tidens fordringar och folkens tänkesätt.
— Hvad talaren anfört om coursförhållanden, tror jag alldeles förfaller, då man ihogkommer, att en SilfverRiksdaler år 1809 och en SilfverRiksdaler nu, äro af lika värde, och att det mynt, hvarom varit fråga, är Hamburger Banco så väl 1809 som nu.
Det torde äfven medgifvas, att jag ej yrkat någon nedsättning i hvad MinisterStaten ägde år 1809.
Jag har blott velat bereda oss en fördel af hvad Norrige lemnar till MinisterStaten, enär vi genom Finlands förlust gått i mistning af de derifrån för oss förlorade betydliga skattebidragen.
Jag har således ej önskat summans nedsättande, utan endast att Sverige skulle få tillgodo - Den 2A Sep tern b er f. m. 55 njuta någon nedsättning genom de bidrag Norrige till samma MinisterStat lemnar. —- Hvad talaren anfört rörande General TschernichelTs Ambassad, så tror jag mig hafva varit mera diplomat, då jag ej omnämnde denna Ambassad, än talaren, då lian omtalade den; ty jag såg då åtminstone inga stats vagnar, icke några statslivré^’ m. m., som jag förmodar vederbörligen varit observeradt ej mindre vid kröningen i Rheims, än vid den i Moskou; och jag trodde sålunda, att denna af den värde talaren omnämnde modestare beskickning ej påkallade någon sådan, som den vi affärdade till Moskou och till Rheims.
I afseende åter å hvad den värde talaren på grund af bättre diplomatisk kännedom yttrat derom, att diplomalikens lägre functionärer ej förmå afslöja statshemligheterna, eller att tidningarne ej behörigen kunna utreda dem, får jag, med all respect för den clairvoijance, som kan vara de högre diplomaterna beskärd, säga, att jag fruktar, det många tidningsskrifvare äro fortare underrättade, och afslöja hemligheterna lika väl, som de högsta diplomatiska agenter.
Grefve Horn: Hvad Grefve Löwenhjelm yttrat om obevista anklagelser, var förmodligen riktadt mot mig, som yttrade, att de ingångna tractaterna ej voro förmånliga.
Jag skall då bedja Grefve Löwenhjelm, och alla dem, som fordra juridiska bevis, komma ihog, att de juridiska bevisen äro oss på 56 Den 28 September f. m. detta rum betagna; men deremot återstå de moraliska i deras fulla kraft.
Jag skall då påminna om traclaten i Åbo år 1812, hvarvid liela Europa var uppmärksamt på Sverige.
Jag har sedan denna tractat väl hört omtalas en rubelfond, men ej för Statens räkning.
Derefter försåldes Guadeloupe för som jag vill minnas 24 millioner francs, men dessa penningar kommo icke eller Statsverket till godo.
Jag frågar, huru vid freden i Kiel, der vi voro lagstiftare, Sveriges angelägenheter sköttes, der postföringen öfver Danmark, som varit vår urgamla rätt, gick för oss förlorad, och har sedan kostat oss så stora summor.
Vid afslutandet af den sednaste handelstractaten med Ryssland, tror jag mig äfven veta, att man icke bevakade Sveriges fördel med den framgång, som våra underlägsna krafter likväl medgåfvo.
Ehuru jag i vissa delar är af andra värda Ledamöter förekommen, tror jag mig dock böra till besvarande upptaga åtskilligt af hvad här blifvit ytterligare anfördt.
Likasom då jag förra gången hade äran yttra mig, skall jag äfven nu, så vidt möjligt är, söka undvika, att inlåta mig i sådana politiska betraktelser, som icke lämpligen kunna på detta rum blifva ett öfverläggningsämne.
Den 28 Sept.ernber f. m. 57 Herr Grefve Horn har sagt, att Cabinettshemligheternes tid vore försvunnen, och att man nu mera genom Handels-correspondancer och Allmänna Tidningar kunde få lika säkra och hastiga underrättelser, som genom Missionerne, hvilka således förmodligen af de förstnämnde skulle suppleeras.
Ehuru nyheter äfven nu för tiden finnas, hvilka icke äro så lätt tillgänglige, som Herr Grefven synes tro, skulle jag likväl nästan vara färdig att med Ja besvara hans inkast, så vida anskaffande af dagens nouveller vore Missionernes enda ändamål; men de böra äfven besörja de underhandlingar, som åt dem uppdragas, och detta torde icke så lätt af Handelsexpeditör och Tidningsskrifvare kunna utföras; de hafva derjemte ett annat ej mindre vigtigt föremål, det nemligen att bibehålla det slags politiska umgänget emellan Regeringarne, om jag så får uttrycka mig, hvilket för dem är af lika vigt, som i privat-lifvet sammanlefnad med andra är nödvändig för individen.
Förutan detta umgänge, löpa Regeringarne samma fara, som den enskildta menniskan, att i behofvels stund sakna allt stöd och biträde af andra.
Hvad Herr Grefven vidare yttrat angående Svenska Beskickningarne i Hamburg och Wien, innefattar så beskaffade specialiteter, att jag måhända borde anse mig frikänd från ali slags pligt att dem besvara.
Hvad likväl först Konungens Minister i Hamburg beträffar, får jag äran upp - 58 Den 28 September f. m. lysa att han blott har titel af Envoyé-Extraordinaire, men icke den åtföljande lönen; och hvad Beskickningen i Wien vidkommer, torde utnämnandet af en Kejserlig Österrikisk Envoyé möjligen vara ganska snart att förvänta.
I alla fall är ingen regel så bestämd, att tillfälliga kortare undantag icke kunna äga rum, och tider hafva äfven funnits, då Österrike hållit en Minister i Stockholm, utan att Svenska Missionen i Wien derföre genast blifvit tillsatt.
Samma värda Talare har i sitt sista anförande yttrat, att Sveriges fördelar icke varit uti flere under den senare tiden afslutade Tractater vederbörligen bevakade, och han har bland annat, som ett exempel derpå, åberopat Tractaten i Kiel. Förbigående det stora, i alla tider minnesvärda resultatet, har han fästat sig vid en artikel af ganska underordnad vigt, nemi. upphörandet af den rättighet
Sverige förut ägt att med egna postilloner förskaffa den så kallade Tyska Posten genom Danska Staterne till Hamburg.
Härvid torde jag få upplysa, att den ifrågavarande rättigheten grundade sig på reciprocitet tv
Dannemark hade en motsvarande rättighet, ått genom Sverige föra sin Post till Norrige.
Då naturligtvis en dylik rättighet skulle upphöra efter föreningen, låg deruti enda orsaken, hvarföre man icke eller kunde Ei 11 i g t vis förbehålla åt Sverige en fortfarande rätt, Ben sö September f. m. % att genom
Dannemark, på samma sätt som förut, fortskaffa sina Poster.
Då Herr Grefven med så stor stränghet bedömer alla våra Tractater, ti’or jag mig derjemte böra gå honom tillhanda med den upplysning, att när Svenska Regeringen fann, alt Postgången genom Dannemark till Tyskland blif-vit betydligen dyrare och mera betungande, än fordom, öppnades snart underhandlingar med Kongl. Preussiska Regeringen, och Conventioner blefvo med densamma tid efter annan afslutade, till följd hvaraf Posterne nu både hastigt, och för en jemförelsevis mindre afgift, befordras öfver Ystad och Greifswald till Continenten.
Dessa Conventioner måste väl åtminstone icke ligga Regeringen till last.
Hvad citationen af Tractaten om Guadeloupe vidkommer, får jag endast i paralcle dermed uppställa betalningen af Sveriges utländska skuld, förvissad, att derigenom hafva lillräckeligen besvarat Anmärkningen.
Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelm har redan besvarat den af Herr Friherre Anckarswärd uppställda satts, att Sveriges röle i Europas politiska transactioner nu mera alltid borde vara passiv; och jag behöfver således icke än ytterligare i minnet återkalla Sveriges verksamma, och af dess sanna intresse otvifvelaktigt påkallade, deltagande i de stora verldshändelser, sorn för halftannat decennium tillbaka grundla - 6o Den 28 September f. m. de oell .jefiistade det närvarande Statsskicket i vår verldsdel, och som för Sverige enskildt hade föreningen med Brödrafolket till påföljd.
Samma värda Talare synes vidare hafva särdeles fästat sig vid mitt uttryck , att Sverige vore en Makt af andra rangen.
Att här icke kan vara fråga om den slags rang, som bestämmes af Etiketten eller af Ceremonielet, torde väl förstås af sig sjelf; någon sådan rangskilnad har Sverige aldrig erkänt; men Staternes fördelning i Makter af Första, Andra och Tredje Rangen, är ett vanligt Diplomatiskt uttryck.
Denna slags politiska rang bestämmes dock icke ensamt af folkmängd och materiell styrka, den beror äfven af läge, af national-lynne, af historiska minnen; och det var i denna allmännare mening som jag sade, att Sverige innehade ett agtadt rum bland Makter af andra rangen.
Det har vidare blifvit taladt om bristande räkenskaper, och om uteblifven granskning.
Må det derföre tillåtas mig upplysa, att den till MinisterStaten anslagna Sutnman, qvartalsvis fördelad, anordnas afSlatsContoiret till CabinettsSecreteraren; att qvartals-förslagen, sorn ligga till grund för alla utbetalningar, upprättas i Cancelli-Slyrelsen; att, vid hvarje års slut, Räkenskaperne, åtföljde af behöriga verificationer, aflemnas till Kongl.
KammarRätten; och att Den 28 September f. m. 6t de derstädes undergå enahanda granskning, sorn SlatsContoirets Böcker.
Detta torde väl icke kunna kallas brist på räkenskap och granskning.
Hvad särskildt angår Rikets Ständers vid sista Riksdag yttrade och nu åberopade underdåniga önskan, aLt förvaltningen af de till MinisterStaten anslagna medel må till StatsContoiret återgå, tror jag mig böra nämna, det jag icke saknar anledning att förmoda, det en underdånig hemställan till Kongl. Maj:t om en dylik återflyttning snart kommer att göras, hvarigenom allt vidrörande af detta ämne torde blifva öfverflödigt.
Då Herr Friherren så mycket synes hafva fästat sig vid det Norrska Anslaget, och åberopat detsammas tillkomst, som ett skäl för minskning i det Svenska; torde jag höra ingå i någon ytterligare utredning af Cassans tillstånd i det hela.
Jag har redan haft äran upplysa, att de vid Beskickningarne anställde Embets- och Tjenstemäns aflöningar uppgå för det närvarande, tillika med Rappellerade MinisterStaten, till ett Sammanräknadt belopp af 117,000 R:dr Hamb.
B:co. Denna summa åtgår sålunda blott till löner och pensioner; men andra utgifter finnas äfven, hvilka, ehuru eventuella, dock äro lika grundade på MinisterReglementet.
Sådane äro Ministrars equiperings-penningar, samt LegationsSecreterarnes resepenningar.
Vidare 62 Den ab September f. m. tillkomma afskedspresenter till härifrån rappellerade fremmande Sändebud.
Jag upplager förslagsvis till allt detta 12,000 R:dr Harnb.
B:co om året, och vågar åberopa så väl min egen erfarenhet, som min efterträdares i Cabinetts-Secreterare-Embetet, att denna summa ingalunda är för högt tilltagen.
Dessa 12,000 R:dr, lagde till de nyss omtalde 117,000, utgöra en summa af 129,000 R:dr Hamb.
Om några af högsta nöd vändigheten påkallade löneförhöjningar tilläggas, visar det sig således, att återstoden af de från Norrige inflytande 4°>°oo Species, ej blir särdeles betydlig.
Denna återstod ingår i den egentligen så kallade CabinettsCassan, ämnad alt bestrida Courierresor, och alla öfriga Extra utgifter, i Cabinettet och vid Beskickningarne, och minskar i sin mån densammas behof att anlita de på 8:de IIufvudTiteln uppförda Extra UtgiftsMedlen.
Herr Friherren har sagt sig tro, att medel äfven varit disponerade af ConvoyCommissariatets fonder till MinisterStaten.
Jag anser mig i anledning deraf böra öppet medgifva, att medel verkligen blifvit från ConvoijCommissariatet aflemnade till Hans Excellence Herr StatsMinisterns för Utrikes Ärenderne disposition; men tillägger, att detta likväl ägt rum i och för sådana föremål, som haft Svenska Handelns nytta och utvidgande till syfte, t. ex. de icke" obetydlige ulgifterne för Tractaten med Oltomanniska Porten, om fri sjöfart på Den 28 Sep te ml) er f. m. 63 Svarta hafvet m. m.
ConstitutionsUtskottet, sorn vid StatsRådsProtocollernes genomläsning, haft tillfälle, att taga kännedom om skälen för dessa anordningar, har dessutom, mig veterligen, ej haft något att dervid anmärka.
Nödvändigheten, att behöfva anlita dylika extra tillgångar, synes mig derjemte snarare innefatta ett bevis för det ordinarie anslagets otillräcklighet, än erbjuda något grundadt skäl för den yrkade nedsättningen.
Utom Missionerne i Paris, Pettersburg och London, der en större dyrhet gör ett större anslag nödvändigt, åtnjuta Svenska Ministrarne nu i allmänhet 8000 R:dr Hamb.
Detta belopp är icke så ansenligt högre än de 7000 R:dr, som på 1807 års
Stat voro uppförde.
Densamma värde Talaren har vidare sökt visa, att Sverige ej dragit någon verklig nytta af sina diplomatiska relationer; och det var mig ingalunda oväntadt, alt Skeppshandeln, detta ämne, hvarom så mycket varit både ordadt och skrifvit, bär skulle framdragas, såsom en påräknad länk i den subsidiaira bevisningen.
Om, vid denna handel, några politiska misstag eller förbiseenden skulle hafva ägt rum, borde de väl, i alla händelser, ensamt falla Konungens Rådgifvare i Ministerielle Ärenden till last; och den rätt 29 §.
RiksdagsOrdnin - 64 Den 28 September f. m. gen lem nar att emot dem rigta anmärkningar derföre, har äfven ända till öfvermått varit begagnad; men det vore höjden afall orättvisa, alt utsträcka denna ansvarighet till beskickningarne, och att vilja sätta dern på förknappning, för tilldragelser, hvari de icke haft den minsta del.
Herr Friherren har sagt, att den diplomatik icke kunde mycket uträtta, som éj vore åtföljd af några 100,000 bajonetter, och, såsom jag trott mig höra, några 100 linieskepp.
Det lärer i sanning svårligen kunna bestridas, att den diplomatik, som understödes af så betydliga stridskrafter, är vida verksammare, än den, som deraf befinner sig i saknad; men det lärer vara lika ovedersägligt, att det just är i diplomatiker), och ensamt i den, som den mindre mäktige stundom kan finna någon ersättning för hvad honom felas i materiella krafter.
— Herr Friherren har sagt, att våra diplomatiska angelägenheter förnemligast i Conseillen och i Cabinettet böra bevakas.
— Ja! detta nekas icke; men Cabinetlerne stå sällan med hvarannan i omedelbar beröring, de behöfva intei mediairer, och dessa intermediairer äro Missionerne.
I afseende på de extra beskickningar, som till tvenne fremmande Regenters kröningar blifvit afsände från Sverige, bardet blif - Den 28 September f. rn. 65 blifvit sagdt, att de icke varit påkallade af den åberopade reciprocilelen.
Jag svarar dertill, att reciprocite, icke vid sådana tillfällen är det enda rättesnöret; ett annat gifves derjemte, nemligen nödvändigheten att iakttaga någon likhet med hvad andra Makter finna sig böra göra eller underlåta* Hvad reciprociteten dessutom angår, får jag endast åberopa hvad Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelm redan derom anfört.
En jemförelse har äfven blifvit anställd emellan anslaget till MinisterStaten och anslaget till Flottans materiel.
Denna jemförelse kan endast befästa mig i den tanka, att det sistnämnda anslaget är för ringa.
Den värde Talaren har slutligen sökt vända emot mig, och de satser jag försvarat, åtskilliga uttryck, hemtade fråti Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelkes Tal.
Jag nödgas bekänna, det jag ej förmår fatta deras tillämplighet i sådan mening; och jag tror, att den del af Talet, sorn jag citerat, fullkomligen bevisat, hvad jag derigenom velat ådagalägga, nemligen att Ministrar icke alltid kunna af Chafges d’Affaires ersättas.
Mycket kunde visserligen ännu återstå att vederlägga, men jag vill icke vidare upptaga Ridderskapets och Adelns tid, utan får hos Herr Grefven och LandtMarskalken flor4:1 H. 5 66 Den 28 September f. m. nya min vördsamma anhållan om proposition till bifall å Utskottets förslag.
Hans Excellence Herr Grefve Löwenhjelm:
Jag skall icke blifva mångordig.
Friherre Anckarswärd har förebrått mig, att jag använt hans principer i bakvänd ordning.
Om så vore, har Friherren sjelf begått samma fel, vid åberopandet af Hans Excellence Friherre Lagerbjelkes vid sista Riksdag hällne Tal i samma fråga, som nu är under öfverläggning; men jag vill icke längre uppehålla Ridderskapet och Adeln, utan förnyar endast min förut gjorde anhållan.
Herr Rosenblad, Bernhard'.
Sjelf stående på lägsta graden af den diplomatiska hierarkien, och några gångor hedrad med förtroendet att i egenskap af Charge d’Affaires förestå den beskickning, hvarvid jag bar äran att vara anställd, skulle jag måhända kunna vänta enskilt fördel af de föreslagna indragningar af nästan alla Ministerplatser, men jag vågar dock icke tillstyrka dem.
Det är särdeles vid Staternas rangordning man fästat sig.
Mig är det likgiltigt, hvad rang man för oss vill bestämma, men jag bestrider, att Nationernes kraft och således anspråk på verklig rang beräknas endast efter landets folkmängd, ty jag tror att vi till ex. inom oss äga elementer och från fadren ärfda känslor, som höja Den 28 September f. m. 67 "oss öfver flera andra vida folkrikare Nationer.
Frågan är dock egentligen, hvad vi uti denna del behöfva att iakttaga, och jag får dervid erindra dem, som sätta så mycket förtroende till Tidnings-redacteurers och Handels-expediters diplomatiska förmåga, att nu för tiden beskickningärne hafva många andra föremål för deras verksamhet, än rent diplomatiska.
Nationerne, hafva genom en 1 ifligare beröring med hvarandra, fått mångdubblade behof att ömsesidigt hos hvarandra göra gällande, enskiltas reklamationer, ansökningar o. s. v. af alla slag.
Af erfarenhet kan jag upplysa, att den Svenska Mission hos utländskt
Hof, vid hvilken jag är anställd, under loppet af ett år, i och för enskilta personers i begge landen civila angelägenheter, reclamationer och dylikt haft mera göromål än hvad som vanligen under lika tid åliggat det inrikes EmbetsVerk, hvarvid jag förut varit anställd, ehuru detta sistnämnda är försedt med ett talrikt antal Ledamöter, och en icke obetydlig Expedition.
Här har äfven mycket talats om HandelsTractater; och Friherre Ånckarswärd har kallat dem för oting.
Ingen skulle högre, äri jag, önska, att den afundsjuka i handelsfördelar och handel Nationerne emellan upphörde, hvarförutan handelstractater icke voro behöfliga, men innan detta inträffat, och dertill visar sig ännu knappast i något land någon liknelse, tror jag det 43 H. 5* 68 Den 28 September f. m. vara Regeringarnes pligt, att genom kloka handelstractater söka bereda sina folk alla möjliga ömsesidiga handelsförmåner; och att ställa dessa förmåner, en gångvundna, pä detta sätt under folkrättens skydd mot godtyckets lagstiftningsrätt.
Att vår Regering genom de sedan sista Riksdag afslutade tractater beredt Svenska handeln förut saknade fördelar, torde ingen oväldig granskare kunna neka..
Som skälen för bifall till den Kongl. Propositionen blifvit af StatsUtskottet framlagde, och af arne Regeringens Ledamöter härstädes ytterligare utvecklade, anhåller jag att blott få besvara ett par från andra sidan gjorde anmärkningar, och upptaga de trenne alternativer, sorn lill ifrågavarande anslags nedsättande blifvit framstälde
Man har nemligen trott, alt detta kunde vinnas på 3:ne sätt, såsom: 1:0 minskning i Missionernes antal; 2:0 nedsättning af den diplomatiska rangen; och 3:o aflöningens förminskande.
Jag ber, att i korthet få genomgå hvarje af dessa särskilta omständigheter.
Hvad först angår minskning i Missionernes antal, så har detta redan till en del blifvit tillvägabragt.
Ifrån att hafva Ambassadeurer i Petersburg och Paris, stundom äfven i Köpenhamn, hafva vi nu endast Ministrar af andra rangen på dessa ställen.
I Sachsen, Pohlen, Spanien, Portugal och flere smärre Stater Den 28 September f. m. 69 i Tyskland hafva vi nu, i stället för fordom Ministrar, endast Chargés d’Affaires eller ock inga diplomatiska Agenter.
Vi hafva således redan minskat Missionernas antal, så mycket sorn möjligt.
Att alldeles afskaffa Ministrar och inskränka oss blott till Chargés d’Affaires vid aila utländska
Hof, skulle icke gå an.
Dessa äro icke acci’editerade hos Regenten, utan endast hos Ministern för Utrikes Ärenderna, och hafva sällan tillträde i de högre diplomatiska kretsarne vid de större Hofven.
Må det i förbigående tillåtas mig citera en specialitet om England.
Jag har der aldrig sett någon Chargé d’Affaives vara bjuden lill Chefen för Ministéren, Hertigen af Wellington, eller i de hus, der denne umgås, icke ens hos Ministern för Utrikes Ärenderne.
För att kunna nalkas eller communicera s.ig med denne sistnämnde, måste en Chargé d’Affaires alltid begära conference; och denna form ger mindre förtrolighet åt öfverläggningarne.
Ärenderna afgöras bäst i Salongerne, under njutandet af Societets-lifvet.
Principen att afskaffa Ministrar och nyttja Chargés d'Affaires i stället, är dessutom icke ny.
Den har redan blifvit försökt och casserad.
En bland Södra Tysklands Konungar hade stra^ efter sitt tillträde till Regeringen omfattat denna ide, men har af en känd erfarenhet blifvit öfvertygad om olämpligheten af mesuren, och har nn flera Ministrar vid fremmande