Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller blott att uti prot, få förvara den åsigt, att jag anser jemväl stadgan eller lagen för utrikes vexlar icke vara något oeconoiniskt ärende, utan hafva precist samma natur som inrikes vexelstadgan, emedan lagen för utrikes vexlar naturligtvis icke gäller annorstädes än inom Sverige, och inom Sverige lag af denna beskaffenhet endast kan stiftas af Konung och Ständer gemensamt.
Redan i mina anföranden d. 14 dennes nedlade jag min protest mot behandlingen af R.
St:s lagförslag till in- och utrikes vexlar, och jag hade dervid för afsigt, icke att motsätta mig införandet af inrikes vexlar, utan fast hellre att söka förhindra, i hvad på mig berodde, att R.
St., genomett tyst bitall till hvad sorn skett, erkände sig oberättigade att deltaga, enl. 87 § Reg.F., i en sådan lagstiftning för utrikes vexlar, sorn inskränkte sig till vexelrältens fundamentala och öfver liela verlden erkända orubbliga hufvudsatser.
Enär likväl H, LagUtsk,, med förbiseende af möjligheten och behörigheten att i dess betänk, ofver K, M:s nåd. propos. tillstyrka R, St, att, vid antagandet af inrikes vexellagen, likväl i deras tind. skrifvelse derom uttrycka deras fasta öfvertygelse, att, med undantag af alla de till mäklareordning och nödig pröfvad vexelcontroll hörande ämnen af föränderlig natur (hvarom obestridligen tillhörde K.
M. att i oeconomisk väg förordna), R.
St. icke ägde att afsäga sig eller att underlåta förbehålla sig deras lagstiftningsrätt i öfrigt för utrikes vexlar, så anser jag det icke vara tili något ändamål ledande att vidare söka förmå de till riksdagens snara afslutande, på hvad vilkor sam helst, skyndande Stånds-. majorileterna att instämma i en sådan opinionsyttring, såsom Den 17 Maj. 189 ingress lill beslutet om inrikes vexellagens antagande, helst ett sådant tillägg lill LagUtskts betänk., hvilken första gången till RiksSltn ingått, icke ulan återremiss kan tili vä— gabringas.
Då jag således nödgas låta bero vid LagUtskts ronde inrikes vexellagen afgifna betänk., som jag förmodar R.
St. bifalla och hvarmed denna lag sålunda är stiftad, kan jag dock icke underlåta att på ett pracliskt sätt söka undanrödja det för vexelrorelsens friare utveckling emellan utrikes orter och Sverige vasendtligaste hindret, som, antingen Hr Stuarts motion blir bifallen eller ej, skulle fortfara, intill dess nv utrikes vexellag kommer till stånd, och som, efter ruin tanka, ligger uti de på en med våra grundlagsenliga former oförenlig väg tillkomna och till deras väsende onaturliga grundsatser uppställda K. kungörtna af d. 7 Aug. 1816 och 7
Maj 1817, hvilka förbjuda inrikes köpmän och affärsmän att tillgodonjuta hos utländningen längre credit än 3 dagars sigt eller i4 dagars lid från utgifvandet af vexlar, stäilda i Svenskt mynt.
Följden af dessa författningar är den, att alla Svenska importörer med credit, som eljest kunde låta utländningar draga vexlar på 2 å 3 månaders tid, för att betacka värdet af importartiklarna, nu i stället måste gå till innehafvaren af utrikes fonder och af honom genast köpa vexel på utländskt mynt för att remi Hera.
Det är klart, att detta besvär, detta framflyttande af tiden för betalningen ökar priset på importartiklarna, förhindrar en Jifligare varuomsättning, hvilken eljest skulle leda till stigande af exportartiklarnas värde och ökande af tullintraderna.
Dessutom hafva dessa författningar det stora felet att lägga i några få personers händer magien alt, oaktadt silfverutvexlingen till en viss grad bemästra coursell och hålla den uppe i en falsk stegring.
Då sålunda dessa rcslrictiva författningar måste anses vara oförenliga med landets sannskyldiga nytta och bort genast blifva undanröjda, sedan silfverutvexlingen, kommit till stadga, så, och enär sådant icke kunnat vinnas genom den af R.
Sl. föreslagna gemensamma vexellagen och deraf härflytande påföljd, att alla äldre författningar upphörde, föranlåtes jag, i grund af 56 § Riksd.Ordn., väcka den motion, att förutnämnda K, kungör, af d. 7 Aug. 1816, angrde förhållandet med vexlar i Svenskt mynt, sorn å utrikes ort är o dragna på i Riket vistande man, samt K. kungör, d. 7
Maj 1817, an g; de hvad iakttagas bör i anseende till vexlar och i n v i s n i n g a r, ställda att betalas i Svenskt mynt för utländsk mans r ä kning, varda förklarade utan all vidare kraft och verkan och att med und. anmälan derom, till erhållande af nåd. sanclion, R.
St. derjemte framföra deras und. önskan, att II.
M., ju förr dess hellre och oberoende af blifvande ny lag för utrikes vexeirörcdsen, täck - jgo Den 17
Maj. tes återkalla eller förändra de öfriga oeconomiska författningar, hörande lill vexelköps eontrollerande och mäklareordning, som, efter nu inträdda förändrade förhållanden, befinnas olämpliga eller öfverflödigt).
Jag anhåller att få instämma i Hr Cederschjöld» reservation; ty fastän jag icke anser oriktigt, alt stadgan för utrikes vexiar blifvit skiljd från inrikes vexelstadga!!, enär åtskilliga af de förhål landen, som i inrikes vexelrörelsen tillhöra civillagen, icke tillköra den, då de förekomma i utrikes vexelrörelsen, hvilken måste till någon del hero på våra förhållanden till främmande magter, anser jag likväl det vigligaste stadgandet, eller frågan om sjelfva vexelr&tten, vara af civillags natur, och får derföre i prot. förvara den tanken, att jag ej kan gilla det skäl, som föranledt Utsk. alt åtskilja dessa stadgar.
Frölich» motion remitterades till LagUtsk.
Föredrogs ånyo LagUtskrs förliden gårdag på bordet lagda betänk.
]\T:o j86 öfver Hr C G.
Stuart» motion, angtde lind. anhållan hos K.
M. om utarbetande till nästa riksdag af förslag till en gemensam lag för utrikes och inrikes vexiar.
Begärdes på bordet af Hrr Riben, Garl Willi., och Lagerheim, Erik Julius.
Den nu begärda bordläggningen kan visserligen icke förvägras; tilen jag vågar hemställa till de välda ledamöter, som derom anhållit, huruvida det ej kan vara tänkbart, attén sådan bordläggning kunde föranleda LagUtsk. att dröja med utarbetande af Gr.
Frölichs nyss remitterade motion.
I fall bordläggningen kunde häfva en sådan påföljd, förmodar jag, alt de värda ledamöterna ville återtaga sin begäran, helst det nu'föredragna betänk, är så enkelt, att dess afgörande ej kan erfordra någon längre betänketid.
Det skäl, som den siste talaren anförde, har föranledt mig alt begära ordet för att förklara, det jag icke tror LagUtsk. kunna i någon händelse uppskjuta afgörandet af min motion, 0111 också det 1111 förevar, betänk. lägges på bordet.
För öfrigt instämmer jag i den önskan, alt denna bordläggning ej måtte ske, utan de Hrr, sorn begärt den, afstå från sitt yrkande och tillåta målets företagande.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förkarade, alt då ajne ledamöter begärt ett måls ytterligare hvilande och ej derifrån a islå U, kunde bordläggningen icke förvägras.
Jag får blott till prot. anticipationsvis betyga min fägnad öfver de grundliga anniärkn:r, jag i nästa plenum har att förvänta i anleda, af denna bordläggning.
Upplästes och lades på hordet nedannämnda från Exped.- Utsk. inkomna mentor., nemi : N:o 28. med öfverlemnande ånyo till justering af en från 3tne RiksSt. återremitterad § af riksd.beslutet; jN:o 2g. till R. o. Ad. i anledn. af gjord framställning om en grundlagsförändrings intagande i riksd.beslutet.
Upplästes bch lades på hordet följande från Ridd.Utsk. inkomna Förslag Lill R. o. Ad:s und. skrifvelse till K. M., i anledn. af K.
M:s nåd. c o n t ra p r o p o s: n, rört de förändring af åtskilliga §§ i Ridd.Ordn. d. 29 De c. 182 g. St. A. K.
Sedan, till svar å R. o. ildts till E. K. M. aflåtna tind. skrifvelse, med anmälan om åtskilliga utaf R. o. Ad. vid innevar. riksdag beslutade ändringar och tillägg uti tr, 18, ig, 22, 23 och 37 §5 af nu gällande Ridd.Ordn. d. ig Dec. 382g, E. K. M., uti. en till Hr Landtm, d. it dennes afbiten skrifvelse, gifvit R. o. Ad. tillkänna, att E. K.
M. icke funnit något hinder förekomma emot antagandet af de utaf R. o. Ad. föreslagna förändringar och tillägg uti 18, 23 och 37 §§ af samma Ridd.Ordn., äfvensom E. K. M., med vilkor af en nödig rättelse i 36 §, gillat äfven den af R. o. Ad. beslutade ändring af 11 §, hvaremot E. K. M., på anförda skäl, förklarat sig icke kunna antaga den, ang:de en förändrad ordning för val af ordförande i Utsk., utaf R. o. Ad. beslutade redaction af 19 och 22 §§; så har, i enlighet med dessa åsigter, E. K. M., på sätt 4[ § Ridd.Ordn. förmår, till R. o. Ad. öfverlemnat en contrapropostn, innefattande följande förslag till förändrade redactioner af nedanstående §S i Ridd.Ordn. 11 §•
Sådana anteckningar böra vara tvenne och förrättas hvardera med tvenne upprop; börande första anteckningens båda upprop ske på särskilda, nästefter hvarandra följande, dagar, så framt ej helgdag inträffar, då det sednare uppropet blifver nästa söknedag.
Andra anteckningens båda upprop ske på en dag, hvilken bör vara sist den fjerde helgfria efter den, hvartill riksdagen p å I y s t blifvit.
Derefter må anteckning verkställas oell polletter meddelas först inför Ridd. directtn, hvilken i sådant ändamål s a m m a n t r ä d e r e n half timma före hvarje plenum t. o. m. det, som äger rum dagen före plenum plenorum, men sedermera endast inför Ridd.- Utsk., hvilket i sådänt ändamål likaledes sammanträder en half limma före hvarje plenum.
Ej må &c. Den jj Maj. »B §.
Med dessa val förhålles sålunda, att, enligt anteckningslistan, samtliga R. o. Adis närvar, hela antal delas uti tjugufem särskilda, men till beloppet lika delar, hvarvid, om något mindre antal skulle öfverblifva, &c. — fördelas bor.
Sedan detta blifvit verkstäldt &c. — tecknad med tvenne af de personers namn, som i afdelningen finnas, då de, som de flesta rösterna erhållit, äro behörigen valda bankmän.
Hafva flera undfått lika antal röster &e. 23 §.
Den, som blifvit vald &c.— för den riksdagen upphör.
Då ledighet beviljats, sker val till ny u t s k:sledamot under 1 e d i g h e t s t i d e n.
Ifrån befattning &c. —■ entledigas. 36 § Ridd.Utsk. består af tolf ledamöter.
Inför detta Utsk. skola ledamöter af R. o. Ad., hvilka, efter det riksdagen å rikssalen blifvit öppnad, vid riksdagen sig infinna, styrka deras &c. &c. — 37 §■
Vid hvarje riksdag utser R. o. Ad, in pleno en af sju ledamöter bestående Ridd.directm, genom val särskildt till ordförande jemte suppleant och särskildt till öfriga ledamöter jemte 3tne suppleanter.
Denna DirecCn besörjer och förvaltar
Riddarhusets angelägenheter enligt utfärdad instruction, sorn äfven innehåller föreskrifter för Riddarhusets tjenstemän.
Ej må &c. Och som den af E. K.
M. afslagna förändring i 19 och 22 §5 ■ Ridd.Ordn. icke äger något omedelbart samband med de här ofvan föreslagna ändringar och tillägg i 1 1, 18, 23 och 37 §§ af Ridd.Ordn., hvilka ordagrannt öfverensstämma med hvad af R. o. Ad. förut blifvit gilladt, samt R. o. Ad., lika med E. K. M., finner den i rédactionen af 36 § iakttagna rättelse nödig, för att bringa denna § i öfverensstämmelse med ti §; altså har R. o. Ad. funnit sig böra E. K.
M:.« högstberörde nåd. contraproposm antaga; hvilket R. o. Ad. får hos E. K. M. i und. anmäla. R. o. Ad. framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit St. A. K. E. K. M:s På RiddarhusUtskottets vägnar Ludvig von Stedingk. W. F. Dalma n. Ju - Den i; Maj.
Uti en d. 11 dennes till II.
Landtm, alla» ten skrifvelse, hvilken denna dag blifvit från H. R. o. Ad. till Ridd.Utsk. remitterad, har K. M., till svar ä R. o. Ad:s und. skrifvelse med anmälan ang:de åtskilliga vid innevar, riksdag beslutade ändringar och tillägg uti ii, 18, 19, 22, 23 och 37 §§ i nu gällande Ridd.-Ordn. d. 19 Dec, 1829, i nåder meddelat, att K.
M. icke funnit något hinder förekomma emot antagandet af de utaf R. o. Ad. föreslagna förändringar och tillägg uti 18, 23 och 3y §§ af samma Ridd.-Ordn., men att, hvad deremot beträffade förändrad redaction af 19 och 22 §§ (röride val af särskild ordförande i Utsk., utan afseende på ättens ålder enligt matrikeln), K.
M. icke ansett tjenligt att för det närvarande rubba hvad som sedan längre tid tillbaka varit stadgadt rörtde ordförandeskapet uti R.
St:s Utsk., och hvilket K.
M. fann stå i nära sammanhang såväl med den ordning, RiksSttn sinsemellan och inom Utsk:n iakttoge, som äfven med hvad som funnes föreskrifvet uti 23 § Riksd.Ordn. och 27 § Ridd.Ordn. om huru förhållas skall vid Landtmarskalks sjuklighet, laga förfall eliev timade frånfälle, samt uti 9 och 35 §§ Ridd.- Ordn., rörtde ätternas säten å Riddarhuset och ordningen, hvarefter R.
St:s Fullmägtige i Banken och Riksg.cont., äfvensom deras Revisorer, ägde att sina säten intaga; af hvilka skäl K.
M. icke antagit den af R. o. Ad. uti ig och 22 §§ föreslagna förändring; och har K.. M. slutligen, såsom vilkor för gillandet af R. o. Ad:s förslag till förändring af 11 § Rdd.Ordn., funnit en rättelse nödig uti redactionen af 36 §: varande i enlighet med dessa K.
M:s åsigter, på sätt 4i § Ridd.Ordn. förmår, såsom K.
M:s contra-proposition ett förslag öfverlemnadt till ändring i 11, 18, 23, 36 och 37 §§ Ridd.Ordn., upprättadt i ordagrann öfverensstämmelse med hvad af R. o. Ad. beträffande de trenne första och den sista af dessa §5 blifvit föreslaget, samt med iakttagande af den nödig befunna rättelsen i 36 §:s ordalydelse.
Såsom utlåtande i detta ämne har Ridd.Utsk. bort vördsamt meddela: att ehuru K. M., uppå skäl, hvilkas vidare pröfning icke tillhör Utsk., afslagit den af R. o. Ad. föreslagna förändrade ordning för val af ordförande i Utsk., likväl och som denna förändring icke äger något omedelbart samband med, eller ens synes i något afseende kunna inverka på, de i öfrigt af R. o. Ad. beslutade och af K.
M. gillade ändringar och tillägg i 11, 18, 23 och 37 §§ af Ridd.- Ordn., dels ang:de R. o. Ad:s legitimation vid början af riksdag samt en förändrad indelning af Ståndet till bänkmansval, dels ock angående val af ny utsk:s-ledamot under en frånvarande ledamots ledighet, äfvensom af särskildt
Den 17 Maj. val till ordförande i Ridd.Direct:n och dess suppleant; altså och då, för att bringa 36 § i öfverensstämmelse med den i u § beslutade förändring, R. o.
Ad. torde, lika med K.
M.,anse en sådan rättelse i redactionen af förstnämnde § nödig, att, i stället för stadgandet, det de ledamöter af R. o. Ad., , hvilka efter de tvenne första anteckningarna vid riksdagen sig infinna, skola legitimera sig inför Ridd.Utsk., den föreskrift, i enlighet med förändringen af 11 §, bör införas, att berörde legitimation äger rum inför Ridd.Utsk. först efter det riksdagen å rikssalen blifvit öppnad, anser Utsk. sig böra tillstyrka: att K.
M:s i nåder aflåtna contra-proposition till förändrade redactioner af 11, 18, 23, 36 och 37 §§ af nu gällande Ridd.Ordn. d. 19 Dec. 182g må till alla delar af R. o. Ad. bifallas.
Varande, för den händelse, att R. o. Ad. godkänner detta Utskrs yttrande, ett förslag till und. skrifvelse i ämnet jemväl bifogadt; hvilket dock allt hemställes till R. o. Ad:s egen vidare ompröfning.
Stockholm d. 16
Maj 1835.
På RiddarhusUtskottets vägnar Ludvig von Stedingk. W. F. Dalman.
Den ij M*J. 19I Justerades 2lne prot.-utdr. för denna dag. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 9 på aftonen.
In (idem prolocolli, F. O. Silfverstolpe.
Måndagen den 18 Maj 1835.
Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 16 dennes på liordet lagda betänk.
N:o 186 öfver Hr C. G.
Stuarts motion, angide und. anhållan hos K.
M. om utarbetande till nästa riksdag af förslag till en gemensam lag för utrikes- och inrikes vexlar.
Jag får tillstyrka, att betänk, måtte återremitteras, icke för att få frågan ytterligare handlagd vid denna riksdag, hvaraf nu så få dagar återstå, utan blott såsom det enda sätt för R. o.
Ad. att uttala den opinion, att ärendet är af sådan lagstiftnirigsnatur, att det tillhör håda Statsmagternas behandling och afgörande.
Jag anser det högst vigtigt, att denna opinion blifver uttryckt.
Mig synes återremissen föga gagna.
Vi hoppas alla och äro säkra om riksdagens snara slut.
Om en återremiss beslutas, så hinner ärendet ej bringas till ända.
Åtgärden blifver då detsamma, som 0111 man afslagit betänk.; ty frågan stadnar i oafgjordt skick.
Bifall till betänk, synes icke ingå på området af sjelfva saken, utan är blott ett godkännande af Utsk:s åsigt, att det icke är behörigt alt upptaga frågan.
Ad. härutinnan byste en annan tanka, så hinner striden i denna del i alla fall icke att utageras.
Man kan altså ganska väl bifalla betänk., och derpå yrkar jag propostn.
Jag kan icke dela den siste talarens åsigt, i det han nemi. grundat sin begäran om bifall derpå, att riksdagens slut vore så nära.
Uppriktigt sagdt, förstår jag ej denna den ädle Grefvens argumentation.
Är då bans mening, att han icke skulle motsätta sig återremiss, i fall vi bade längre tid af riksdagen quar?
Motiverna för en sådan Hr Gris efterlåtenhet kunna då icke vara några andra, än att han finner giltighet i de skäl, på grund hvaraf återremissen yikas.
Men saken är för vigtig, för att icke deruti handla utan någon consideration.
Den är en bland de vigtigaste i princip, sorn kunna komma un-* 22 II. 25 i9i Den 18 Maj. der vår öfverläggning.
Frågan gäller nemi., huruvida Svenska folket skall åt Konungamagten öfverlemna sin Jagstift— nings-andel i en eller annan del.
Det förvånar mig, att man åt detta håll velat concentrera en kraft, sorn, om man känt behof af någon starkare yttring, väl kunnat ägt andra och mera värdiga föremål derför.
Detta försök att tillskansa Konungamagten uteslutande lagstiftningsrätt i en fråga, sådan som denna, är utan tvifvel cn usurpation på Svenska folkets rätt.
Jag är visserligen icke bland dem, som önska R.
St. något envälde i lagstiftningsväg, ty jag erkänner, att de, der ett sådant välde af dem varit utöfvadt, visat sig ännu sämre sköta sin magt.
Det är också icke R.
St., för livilkas rätt jag vill föra ordet; men det är för Svenska folkets rättigheter jag vill strida.
Vi böra nemi. komma ihåg, alt vi äro skyldiga detta folk att bevara gränsen mellan dess rättigheter och Konungamagtens.
Om de Herrar och män, som inom Konungens Rådkammare tillstyrkt detta steg, i stallet hade velat rikta sina kraftansträngningar åt annat håll och i annan syftning, så hade måhända välsignelser varit framkallade, der jag nu måste beklaga, att en helt annan påföljd är den tydliga och rättvisa.
Väl kan jag linna en ledtråd till det tagna steget genom det hos Ständerna ådagalagda försök att kränka Konungens prerogativ»*, i det man velat såra den grannlagenhet, som Konungamagten äger rätt att fordra.
Jag har högt motsatt mig detta; men jag skall också lika högt motsätta mig det steg inpå området af folkets prerogativer, som nu är föremål för mina anmärkntr, och jag kan aldrig gilla den retlighet, hvari jag tror mig linna förnämsta orsaken till den behandling, Regeringen lemnat åt denna fråga.
Har, såsom jag nyss angifvit, denna ock låtit förmärka sig från Ständernas sida, och hvilket alltid är skadligt för den constitutionelia friheten, så är det likväl icke Regeringen värdigt att utkasta ett nytt retelse frö.
Jag begär altså, att R. o. Ad., såsom yttring af en värdig opinion i detta ämne, måtte antingen ogilla eller återremittera betänk.
Hr Hjärne, Harald: Gr. v.
Fersen har omnämnt en strid, för hvars utagerande han ansett riksdagen otillräcklig.
Om han menat striden ang:de LagUtsk:s skyldighet att upptaga frågan, så får jag erinra, att denna strid vore dermed afgjord, att RiksStm återremitterade betänk, samt förklarade Utsk. skyldigt att ingå i handläggning af sjelfva saken.
Dertill är riksdagen icke otillräcklig; ty LagUtsk. har tillräckligt ådagalagt sin färdighet i frågors behandling, då t. ex. K.
M:s eontraproposm den ena dagen remitterades, och Utsk. redan den påföljande hade till Stånden deröfver afgifvit betänk.
Så kunde ock nu ske, och Stånden kundev i öfvermorgon afgöra öfver ett förnyadt betänk.
Den 18 Maj.
Uti del ämne, som nu är föremål för öfverläggning, ligger formen för mycket i vägen för saken, för att jag kan känna särdeles behof af att fasta mig vid den sednare; men jag har begärt ordet, då jag hört en ledamot tala om försök af den ena statsmagten till usurpation på den andras område.
Jag delar nemi. denna åsigt, men i omvänd ordning mot den, hvari den förre talaren framkastat påståendet; och jag tror, att man här icke ens gått öppet tillväga från Ständernas sida, ulan sökt framsmyga sig till en inskränkning i Konungamagtens prerogativer.
Jag anser för min pligt att motsätta mig detta; och om äfven Konungen icke förklarat, att frågan om utrikes vexlar hör till den oeconomiska lagstiftningen, skulle jag derföre lika högt förklarat, att delta ärende, till följd af sin natur, är af ceconomisk beskaffenhet.
Det omfattar ju föreskrifter, ang:de vissa former för den commerciella beröringen med andra stater; det angår ju handeln såsom institution.
Hvilka vexlingar äro icke dylika förhållanden underkastade?
Har man val rätt att glömma, hurusom vidtagna förändringar i ett afseende påkallade beliofvet af jemnkningar i ett annat?
Jag frågar: kan man väl hänföra detta till begreppet af civillag?
Kan man väl antaga, att sådant tillhörde beslutande-rätten hos en statsrnagt, som blott hvart 5:tc år kan fatta beslut.
Det är för mig klart, att sådana ämnen, i afseende hvarå den allm. lagen hänvisar till en speciallag, icke kan tillhöra den allm. lagen; och sedan jag sålunda öppet uttalat min mening i saken, vill jag öfvergå lill yttrande om formen.
Man må betrakta den förra från hvilken sida som helst; man må säga, att den tillhör den cxeculiva eller den lagstiftande magten: hvarom är i alla fall nu frågan?
Jo! om rätta förståndet af en magtfördelning emellan Konung och Ständer; och huru kan väl den skiljas från egenskapen af constitutionsfråga?
Man talar på ena sidan om usurpation inpå Ständernas rättigheter; å den andra påstår man, att förebråelsen för usurpationen drabbar dessa sednare, och i sammanhang dermed, att detta sistnämnde usurpationsförsök är tillkommit i smyg.
Man må hafva rätt på den ena eller på den andra sidan; jag frågar: tillhör det LaglJtsk. alt afgöra denna constitutionsfråga?
Obestridligen finnér jag Constit.Utsk. bär vara den enda och rätta auetoriteten.
Till och med en af reservanterna, Hr Holm, har, uti sin evasiva framställning erkänt, att frågan här innefattar en strid derom, till hvilkendera Statsmagten den hörer, ejler i hvilken ordning ifrågavar. författningar böra tillkomma.
Kan väl LagUtsk, döma härutinnan?
Nej! visserligen icke.
Jag har yttrat nog och slutar med begäran om bifall till betänk.
En ledamot bar hänvisat mig alt från sjelfva saken utgå med min opinion och icke fästa mig Den i8 Maj. vid, huru långt riksdagen är framliden.
Jag finner visserligen icke någon tvekan vid att yttra mig om saken; men jag tror, att sådant nu tjenar till ingenting, då den i alla fall kommer att stå öppen lill framtida afgörande.
Jag har allt skäl att instämma i Utskrs förklaring, att ärendet icke kan af LagUtsk. till vidare afseende upptagas; ty det är icke åt LagUtsk. öfverlemnadt att, i fall af tvist, bestämma, hvilka frågor voro af civillags eller ceconomisk beskaffenhet.
— Anmärkntr emot en förment oriktig uppfattning från Regeringen i detta afseende tillkomme en helt annan behandling än LagUtskts.
Den behöfver icke antydas; den är tydlig och klar.
Ovilkorligen hvälfver sig hela frågan deromkring, huruvida den är af civil eller ceconomisk beskaffenhet.
På afgörandet deraf beror den, och till detta afgörande är LagUtsk. icke competent.
Jag förnyar mitt yrkande om bifall.
Jag hade icke ämnat yttra mig i denna fråga, enär jag förut på detta rum uttryckt min mening, såväl i anseende å principen i allmänhet, som hvad särskildt beträffar den nåd. contrapropos:n; men då jag hörde yttras, att de Herrar och män, som tillstyrkt Konungen att åtskilja vexelstadgan uti civil och ceconomisk, hade försökt en usurpation på R.
St:s rätt, samt att man bort använda en sådan kraftyttring för nyttigare ändamål, så anser jag mig skyldig tillkännagifva, att Konungens rådgifvares förklaring af deras åsigt i denna del ingalunda erfordrat någon kraftyttring, och jag kan icke föreställa mig, att någon särskild ansträngning vore nödig, för att se ensak från olika synpunkter.
En öfvertygelse, tillkommen på sådant sätt, vore icke öfvertygelse; och då man talade om usurpation, hvarmed mentes en inkräktning på andras rättigheter, så synes man jemväl icke vilja medgifva, att den handling, man sålunda benämnt, är en följd af verklig öfvertygelse, Hos mig är denna likvisst gifven, då jag betraktar författningarna angrde utrikes vexlar.