Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Boställens häfd skulle eller icke vinna på detta utarrenderingssält, ty Arrendatorn som måste utbetala en större contant penningesumma vid arrendets emottagande, skulle derigenom ofta sättas ur stånd, att bestrida det för dess Jordbruks bedrifvande nödige förlag af Inventarier m. m.
Det 3:dje sättet att utarrendera Boställen, nemligen det nu gällande, har äfven flere olägenheter och i synnerhet den, att arrendet någon gång icke går ut, likväl måste detta förhållande mera tillräknas den för Jordbruket nu i allmänhet så ofördelektiga Conjunctur , (ylå dubbelt antal Tunnor Säd emot förr måste säljas för att anskaffa den del af arrendet, som med contant skall erläggas) än sjelfva författningen, som med vissa modificationer, torde vara bättre, än de af Friherre Ridderstolpe och Herr Hjerta föreslagne åtgärder, och i synnerhet bättre än Utskottens Förslag, ty att utarrendera Boställen på ej längre än tjenstetid vid innehafvande beställning, är lika skadligt för indelningshafvaren sjelf, som för Bostället, emedan arrendatorer antingen betala ett ganska ringa arrende, eller ock förstöra Bostället.
De modificationer jag anser höra äga rum i närvarande Författning äro hätlre ställd borgen, En större del af arrendet, Den 6 November f. m. 99 ställd i Spanmål eller räntepersedlar och icke i penningar, samt vissa försigtighetsmått (för att förekomma Ängens vanvård, Åkerjordens utmärgling och Skogens förstöring), som böra utsättas i Contraclet, och öfvervakas af Ortens Auctoriteter; med dessa ändringar anser jag den nu varande
Författningen vara bättre än de föreslagne, och torde med nu gällande spannmålspriser icke kunna befaras, att Arrendatorer skola gifva större Arrende, än hvad som är förenbart med deras bestånd.
På dessa förenade skäl, anhåller jag om återremiss af Utskottens Betänkande.
Herr von Hejne, Georg:
Jag har ej begärt ordet för att hindra återremiss; men då jag i egenskap af Utskotts Ledamot delat den öfvertygelse, hvaraf resultatet nu utgör föremålet för denna discussion, nemligen, att i8o5 års Författning ej medfört stor nytta, anser jag min pligt vara, att i korthet redovisa, från hvad synpunkt saken blifvit sedd.
Utskotten hafva icke, som Herr Riben anfört, yrkat, att Subaltern-Oflicerarne sjelfve skulle bruka sina Boställen, ehuru meningen tilläfventyrs icke blifvit nog tydligt uttryckt.
Detta har lika litet nu varit Utskottens afsigt, som det varit förhållandet före i8o5.
När Konung Carl XI:te inrättade det Indelningsverk, som, ehuru medförande stora olägenheter, likväl utgör föremålet för hvarje Svensks tacksamhet och IOO Den 6 November f. >n. hvarje Utlännings beundran, lärer ändamålet ej ensamt hafva varit att debarassera Staten från bördan af Arméen^ underhåll.
Jag tror att ett högre ändamål dervid varit afsedt; det nemligen, att närmare med fosterjorden förena dess försvarare.
Om detta var en af de åsigter, enligt hvilka denna inrättning grundlädes, och kanske.en af de liufvudsakiigaste, här man förmodat, att samma förhållande skulle medföra enahanda verkan på Befälet, som pär* Soldaten.
Jag har såsom Officerare vid indeldt Regemente icke sjelf brukat mitt Boställe; och jag har sett Son efter Far, oaktadt ombyte af Indelningshafvare, fortfara med arrendet af ett och samma Boställe.
Jag är visserligen icke af den tanka, att det är nyttigt, att yngre
Befälet alltför tidigt gifter sig, och sätter sig ner på Boställen; men ungkarlshushållningen är dock ännu mera skadlig.
Det utgjorde, innan i8o5 års Författning utkom, mången Officerares tillflygt, att kunna med sin Arrendator betinga sig underhåll å Bostället för sig sjelf och en häst.
Vid det förhållande, som nu äger rum, måste åter hvarje Officerare vara omtänkt att sjelf skaffa sig en hostad, och må hända äro de mest tillgängliga på Gästgifvarégårdar.
Från denna synpunkt har jag betraktat saken.
Om Officeraren sjelf bor hos Arrendatorn, eller kan resa till Bostället, och påse, detta är dock den fläck, som tillkommer mig att försvara , skulle detta verka fördelaktigt på den militairiska andan, ehuru jag nog känner, Dun 6 November f. m. 101 att inga andra band för Svenske krigaren beliöfvas än känslan för det hela.
Hvad Boställenas häfd beträffar, lärer något hvar veta, att de i allmänhet ej äro bättre skötte nu än före i8o5, med några få undantag blott, der kostnad blifvit nedlagd och förbättringar skedt.
Sådant var likväl äfven-förhållandet förut.
När Bostället var väl skött, fick Arrendatorn vanligen, oaktadt ombyte af Indelningshafvare, sitta qvar äfven före i8o5.
Derföre har jag bi träd k Utskottens Förslag, att när arrendena upphöra, Boställena måtte upplåtas åt indelningshafvarne.
Ständer hafva sjelfva, på sätt Friherre Björnstjerna anmärkt, väckt fråga om en löneréglering inom indeldta Armeen.
En sådan åtgärd, anser jag ock nödvändig.
Den kunskapsfulle man, som näst Konungen sjelf, med så mycken förmåga ledt Armeen, bar i detta afseende uppgjort ett Förslag, som jag haft tillfälle att se, och hvilket jag anser för så rigtigt, att det bör bifallas, då det en gång till pröfning förekommer.
Jag tror emellertid så mycket mindre, att detta Förslag motverkas deraf, att Subaltern-Ofiicerarne sjelfve bruka sina Boställen, sorn Friherre Björnstjerna sjelf i Förslaget nämnt, att om Boställena ej kunde med förmån utarrenderas, borde Subaltern-Oflicérarne öfvertaga dem.
Ändamålet med denna framställning bar icke varit att hindra återremiss, ulan endast 102 Den 6 November f. m. att redovisa motiverna till förslaget.
Må hända ser jag saken ur en gammalmodig synpunkt; men åtminstone har jag menat väl håde med Fäderneslandet och de enskilde.
Herr Hjerta} Gustaf:
Jag har till en början ansatt mig skyldig förnya, hvad jag i min reservation nämnt, att den icke är mitt eget förslag, utan den Afdelnings af Utskotten, som först utarbetat frågan, och från hvilket jag ej skiljt mig i mer än en enda punkt, den nemligen, att jag trott den gamla Arrendatorn vid blifvande arrenden böra ha optionsrätt.
Jag utber mig, att få vid detta tillfälle besvara några yttranden, som åsyfta ändring i mitt förslag.
Alan har ansett det vara orätt, att lemna en anståndstid af två år, inom hvilken städjan borde betalas, med vederbörandes tillstånd; och man har trott det vara nyttigare, att städjan erlades inom tre månader.
Afdelningen gillade detta förslag af den orsak, att man först bör afse allmänna rättsförhållanden, och sedermera de grunder, sorn förut varit gällande för enskillda credit-systemet.
Dervid förekommer först det gamla bruket af lån på långa uppsägningar.
Jag vet, att det fins familjer, som ännu hafva sina penningar utställda på 2 till 3 års uppsägning och jag tror, att det vore möjligt, att denna gamla credit-sed återkom, örn sudane
Documenter kunde begagnas.
Det är för att öppna utväg dertill, som jag tillstyrkt, att längre tid må lemnäs den klass, som vill bli Arrendatorer* att verkställa betalningarne.
Den 6 November f. m. io3 Friherre Björnstjerna, som i öfrigt ansett förslaget lämpligt, har likväl trott, att arrendesumman för indelta Befälet derigenom skulle minskas.
Jag medger, att första inkomsten möjligen kunde minskas för nuvarande indelningshafvare; men den skulle deremot nödvändigt ökas för de blifvande.
Att emedlertid skillnaden ej skulle blifva särdeles betydlig, bevises bäst deraf, att de närvarande arrenden ej äro öfverdrifna, sedan Concurser m. m. befriat dem, hvilka hade ingått i sådane, som med svårighet utgjordes.
Jag har derföre trott, att då man förutsätter nödig kännedom af kunnige män, som ärna blifva arrendatorer, både om närvarande förhållanden och möjliga förbättringar, borde man ej föreslå en förhöjning af arrendesumman, utan att blott ett överskjutande belopp af städjan borde vid auctioner komma i fråga.
Derigenom får man f,ock visshet derom, att endast de som hafva förlag öfvertaga arrenden.
På detta sätt blifver ock indeldta Armeen säker, att rigtigt utbekomma sina löneinkomster.
En annan fördel af förslaget är den, at då städjan ej utgår med mera än :del om året, men Boställscassan får 5T^:del, efter 5 procents ränteberäkning ökas denna så betydligt, att derigenom snart beredes en lönetillökning för Armeen, samt att sedermera en successiv löneförbättring i följd af tider och omständigheter, utan Statens belastande, blifver möjlig.
En särskild samhällsklass skulle bildas af Boställs-Arrendatorer, hvil - Den G November f m. ka tryggade på en gång Statens oell Arineens fördelav, då man i framtiden fick contanla penningelöner i stället för persedlar.
Emot en värd Ledamots förmenande, alt Utskottens mening icke varit att Officerare nödvändigt skulle tvingas att sjelfva bruka sina Boställen, anvisar jag endast på sjelfva Betänkandet.
Samma varda Ledamot har också omtalat nyttan för en ung Officer att vara jordbrukare, ett i sanning oväntadt påstående i en tidpunkt, då Jordbrukarens belägenhet utgjort och utgör föremålet för så bittra klagomål, Herr von Hohenhausen, Michael:
Jag förenar mig hufvudsakligen med de värde Ledamöter, sorn talat emot Betänkandet.
Utan att tilltro mig kunna afgöra stridigheterna, anser jag det dock vara origtigt att nu vid varuvärdets fall å Landtmannaprodukter, vilja ändra det 18o5 uppgjorda systemet, i synnerhet då (jet ej sker efter noggrann undersökning genom ett formligt beslut öfver det hela, utan man blott söker genom särskilta bestämmanden för enkla, enskilda Jäll söndra och bringa osammanhang i det hela.
För min del är jag ej af Utskottens tanka, att en utarrendering af Subaltern-Offieerares Boställen är skadlig.
Jag tror, att erfarenheten i militärisk om ej i oceonomisk väg bevisat motsatlsen.
Utskotten föreslå, att arrendena skola få upphöra å Arrendatorernes sida, när Boställen afträdas till nya in - Den G November f. m. delningshafvare.
Detta står ej i något sammanhang med deras ingångna contract.
Då derigenom ingen förändring sker i arrendevilkpren, finnes ingen grundad anledning till arrendets upphörande.
Utskotten föreslå vidare, att, om vid utarrendering af förfallna Boställen ingen Arrendator fås, Boställena skola öfverlemnas till indelningshafvaren.
Ingen billighet ligger tili grund för detta förslag, att, när Bestället är förstördt, det skall öfverlemnas åt indelningshafvaren, ehuru Kronan och icke han utarrenderat det, för att af honom i sådant skick på korrt tid brukas.
På sådan grund har StatsUlskottet ock afslagit en Officerares ansökan, att befrias från att emottaga -sitt förstörda Boställe eller njuta ersättning derföre, "emedan han sjelf bäst kunde sköta det”
Det är ett fel i i8o5 års plan, att sådana möjligheter icke blifvit förutsedda och ersättning af Kronan derföre bestämd, men det synes mig hvarken billigt eller rättvist mot den lidande löntagaren att vägra det på det anförda skälet, att sä fordom icke skett.
De Officerare , som vid unga år äro roade af landtskötseln, kunna genom andra utvägar vinna sin önskan, men deras antal är ganska ringa i jemförelse mot mängden, som ej har en sådan fallenhet, och just derföre utgafs i8o5 års författning.
Man har tillika framställt, att den nu föreslagna anstalten skulle åstadkomma kärlek till fäderneslandet hos Befälet, likasom hos Soldaten. io6 Den 6 November f. m. Gustaf II Adolphs, Christinas och CarlX Gustafs långvariga och ärorika krig, som icke blifvit af sednare tiders öfverträffade, fördes, innan Indelningsverket inrättades, och utvisa, att Staten ej bättre kan försvaras af indeldta, än af utskrifne och värfvade Soldater.
Dessutom är den sednare vid början af ett krig gemenligen att föredraga den förre, emedan den värfvade Soldaten vanligen är både mera härdad och mera tilltagsen.
Hvad åter vidkommer Befälet, kan jag ej nedgå till den tankan att det verkar det ringaste till saken, om det har lön i jord eller icke.
Då förenämnde Betänkande återremitteras, anser jag öfverflödigt, att närmare utveckla grunderna för min reservation.
I afseende åter på det af Stats-Utskottets
Afdelning särskildt uppgjorda förslag, får jag fästa uppmärksamheten på det felaktiga i värderingen.
Det är naturligt, att då man skall betala tretio års arrende på förhand, såsom städja, arrendeafgiften mäste blifva mindre, än om den successive afbetalas.
Jag tror derföre enklaste utvägen vara, att så förändra i8o5 års författning, att
Arrendatorn ålägges anskaffa säkerhet för hela arrendetiden på en gång.
Detta lär ej blifva omöjligt, om inteckning lemnäs i motsvarande egendom.
Det hopp, Herr Hjerta äger, att Arrendatorer med capitaler skulle utgöra en särskild Medborgareklass, tror jag vara helt och hållet förfeladt.
Förhållandet blef helt enkelt, Deri 6 November f m.
107 att personer, som ägde capitaler, utgåfvo dem i städja, och voro sedermera lika medellösa som de öfrige.
Kronan fick derefter öfvertaga arrenden, gifva indelningshafvare ersättning och ånyo utarrendera det förstörda Bostället för en ringare summa.
Den säkerhet man ansett af denna anstalt skola uppkomma, blef inskränkt till en städjesumma, tillräcklig att betäcka Arrendatorn.
Om man nu föreställer sig, att ett Boställe blifvit rigtigt värderadt och följaktligen till ett lågt arrende på auction utbjudet, följer deraf att städjesumman skulle blifva ringa eller ingen.
I händelse åter af ’ett motsatt förhållande, och om värderingen skedde vårdslöst, blef väl städjesumman ganska dryg, proportionaliter lill det belopp, hvarje speculant kunde disponera, men dock ej svarande emot hvad man fått, om summan blifvit fördelad på trettio år.
Kunde man antaga, att värderingen öfverallt blef lika rigtig, vore visserligen förslaget fördelaktigt; men då man besinnar att enskilda interesset härvid betydligen inverkar, lär det vara bäst att icke inlåta sig i försök, som möjligen kunde reducera indelningshafvarnes arrenden till 5o procent.
Allt är deremot bni— pet genom den af mig ofvannämnde utväg.
Herr Munck af Rosenskjöld_, Eberhard Herr Hjerta har rätt i principen; men i verkställigheten mötes hans förslag af stora svårigheter derigenom, att vi ha så få capitalister nu för tiden, som vilja inlåta sig i io8 Den 6 November f. m. arrende af en jordegendom.
Erfarenheten liar redan visat, alt den nuvarande städjan eller praenumerationsafgiften ofta betagit Arrendatoren tillfälle, att använda sitt lilia capital till inköp af inventarium och öfrigt för hemmanets behöriga bruk nödiga förlag.
På detta sätt skall Boställsindelningshafvaren nödvändigt komma att förlora.
Jag kan härom tala af egen erfarenhet; ty jag har som löftesman varit nödsakad, att betala flera års arrendeafgift för ett MilitieeBoställe, emedan städjan medtog Arrendatorns hela penningeförlag, och betog honom utväg att köpa inventarium och behörigen sköta Bostället.
Det är ock klart att ju mera man i denna tid af penningeförlägenhet hinder Arrendatorn vid contanta penningeutgifter, desto mindre blir ock speculanternes antal, och således desto lägre arrendeanbuden.
Herr von Hohenhausen, sjelf Officer vid ett värfvadt Regemente, har behagat yttra, att värfvade Soldaten har, i anseende till djerfhet och härdighet i krig, ett afgjordt företräde framför den indel te, Hvad den första egenskapen, eiler djerfheten, angår, så lära antingen våre Historieskrifvare, eller den värde talaren misstagit sig.
Hvad elen andra eller härdigheten beträffar, hvilken jag hör förstå att bedomina , sa ina det tillåtas mig här åberopa ett exempel, sorn jag äfven i tryck för allmänheten framlagt.
Det år 1812 nyss uppsatta Södra Skånska Infanteri-Regementet mareherade i Oclober samma Den 6 November f. m.
# är till Norrska gränsen, genom Provincer, sorn i synnerhet lidit af missväxten det året, i djupa vägar och regnig väderlek, ännu ej tillräckligen heklädt, och i saknad af goda och kraftiga födoämnen, ja till och med af bränvin.
De återkommo i December, på vägen utsatte för lika svårigheter och brist, samt slutligen nödsakade att marschera ända till 5 mil om dagen, utan att hafva förlorat en enda man, och hade vid hemkomsten en enda sjuk, som var qvarlemnad på Sjukhuset i Uddevalla.
Hufvudorsaken till ett så friskt tillstånd var, att Regementet beständigt marscherade, undantagande iodar, då det låg stilla i Uddevalla, der det också snart fick 14 sjuka, men de 13 af dem medtogos och fördes på vagnar, samt hemkommo alla til Skåne fullkomligen friska.
Jag skulle ej tro, alt något värvadt Regemente kan framte exempel, på en större härdighet.
Herr von Harl sniansclorjfAugust:
Jag anhåller, att få framställa några anmärkningar i afseende på städjan, hvilka torde få åtfölja återremissen.
Orsaken, hvarföre man vill införa ett annat sätt för arrenden af Militias-Boställen är, att vederbörande efter det nuvarande bjudit mera i afrende än de kunnat komma ut med.
Denna olägenhet förekommes icke derigenom, att man lemnar en hvar öppet, att förbjuda sig å städjan, i stället för å sjelfva arrendesumman.
Yi hafva sett huru det tillgått i f. d.
Svenska Pomern, där de Franska donationerna af i i o
Domanialgodsen begagnat det Fransta sättet, att utarrendera dem emot en hög städja eller sa kallad 'Pot de [vin i begynnelsen.
Den verkade dess förr Arrendatorernas obestånd.
Samma orsak skulle förmodligen hos oss medföra samma verkan; hvarföre jag tror, att intet skulle vinnas på förslagets antagande.
Då vi dessutom hört, att en Kongl. Majrts Nådiga Proposition är att förvänta, angående en förändring i aflöningen för Befälet vid indeldla Armeen, synes föga skäl vara för handen, att nu vidtaga en invecklad anstallt för framtiden, i synnerhet, som man är oviss om, huruvida den, efter erhållandet af den Kongl.
Propositionen, k;fln finnas behöflig.
Hvad man för ögonblicket egentligen torde böra eftersträfva, vore att förekomma de följder, , som nu af för höga anbud vållas, och i så måtto synes mig Utskottens Förslag icke vara olämpligt, utan böra antagas.
Herr Grefven och Landt-Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Utskottens ifrågavarande Utlåtande böra; i anledning af dervid gjorde anmärkningar till Utskotten återremitteras.
Friherre af NordinCarl Joharij anförde skriftligen:
Deri 6 November f. m. 111 (Se Bilagan N:o i.)
Af den 3o sistlidne October: N:o 578, angående Stats-Regleringen i Allmänhet, samt med Förslag till Riks-Stat för 1824 och följande åren intill nästa Riksdag.
Af den 4 dennes: N:o 579, i anledning af väckte Motioner, angående medel till förskott å anslaget till Götba Canal-byggnad för nästkommande år.
N:o 58o, angående Riks-Ståndens skiljaktiga Beslut, i afseende på sättet för slutliga behandlingen af frågan om inlösen af f. d. Filial-Disconternes utelöpande skuldförbindelser.
Från Bevillnings-Ut skottet :
Af den 3o sistlidne October: N:o 52, rörande Förslag till en ny För - 112 Den 6 November f. m. fattning om Brännvins-bränningen och de derföre bestämde afgifter.
Frän Bevillning- samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten:
Af den x dennes: N:o 53, i anledning af väckt fråga ofta införande bär i Riket af Drawback eller restitution af Tull för råämnen, då de förädlade utföras.
N:o 54, 1 anledning af Vackt fråga, att Salt och Sill måtte få Tullfritt införas.
Af den a5 sistlidne October: N:o 212, Öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående föreslagne ändringar i Concurs-Lagen af den i3 Julii 1818.
N:o 2i3, i anledning af åtefremiss af Utskottets förut meddeldte Betänkande, öfver åtskilliga af Fiskals-Embetet i Riksens Ständers Bank väckte, samt af BancoUtskottet bos Riksens Ständer anmälte frågor om ändring och undantag i allmänna Lagar och Författningar till betryggande af Banco-Yerkets säkerhet.
Från Den 6 November. 113 Frän Allmänna Besvära- och OeconomiUtskottet:
Af elen i dennes:
N.-o 204, i anledning af gjorde Motioner om skyndesammare verkställighet af en i Nåder anbefald åtgärd tillberedande af utvidgade handelsförhållauden emellan Sverige och Norrige.
N.'o 2o5, i anledning af väckt
Motion om behofvet af nya åtgärders vidtagande till förekommande af oägta Barns långsamma förstörelse i Stockholm genom nöd och elände.
Utdrag af Protocollet, hållet bos Högloft.
Ridderskapet och Adelil vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 6 November i8a3. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens den 18 sistledne October under N:o 502 afgifne, samt den ag derpåföljde eftermiddagen på bordet hägde, Betänkande, i anledning af väckte Motioner, om inrättande af en Fristad för mindre brottslingar, och om försvarslösa personers användande till uppodlingar och colonisering.
Prot. X. Band. 8 Dm 6 November. S. D. Föredrogos ånyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkotnne, samt den 3i sistl.
October eftermiddagen på bordet lagde Utlåtanden:
Af den 25 sistlidne October: N:o 565, angående förrättad granskning af Kongl.
Nummer-Lotteriets räkenskaper för år 1821.
N:o 56^, rörande granskningen af Militiae-Boställs Cassans räkenskaper.
N:o 568, i anledning af väckt Motion om undersökning af orsakerne till Mantalspenningarnes förminskning.
N:o 56p, rörande creditiven, enligt 63 §. i Regerings-Formen.
Från Stats- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskotten :
Af d en a5 sistlidne October: N:o 570, öfver väckt Motion om rättighet för Listers och Bräkne Häraders
Invånare att lefverera deras Krono-Tionde och Afrads Spannmål till Krono-Magazinet i Carlshamn.
Från Stats- och Bevillnings-Utskotten :
Af ilen 18 sistlidne October: N:o 573, angående så väl minskning uti Stämpel-afgiften för Spelkort, som förändring i afseende på sättet för Kort-hevilliiings stämplingens verkställande, m. m.
Från Stats- och Baned-Utskotten:
Af den 28 sistlidne October: N:o 574. angående tiden för nästa Revision af Starts-, Banco- och Riksgälds-Verkens räkenskcper.
Ut Supra. S. D. Upplästes Vällofl. Borgare-Ståndets den 24 sistlidne October aflåtne Protocolls-Utdrag, innefattande de af Ståndet vidtagne särskildta Beslut, i anledning af Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 49. angående voterings-propositioner, i afseende på de om Tull-Bevillningens utgörande emellan Riks-Stånden yppade skiljagtiga meningar; i sammanhang hvarmed nu äfven å nyo föredrogs Bevillnings-Utskottets den 3o sistlidne October under N:o 5i afgifne, samt följande dagen på bordet lagde, ytterligare Memorial, på grund af Preste- och BorgareStåndens Remisser, rörande de af Bevillningsutskottet framställde voterings-propositioner, om Tull-Bevilningens utgörande; och fann Ridderskapet och Adeln, som ansåg sig icke u6 Den 6 ■- November. kunna antaga Borgare-Ståndets , i afseende å n:de voterings-propositionen framställde, inbjudning, för godt, att, under förblifvande vid dess i denna del förut fattade Beslut, Bevillnings-Utskottets sistberörde Memorial till alla delar godkänna.
Vid förnyad föredragning af Stats-, Lag- samt Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottens den 25 sistUdne October under N:o 55p afgifne, samt den 27 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af väckte Motioner om ändring i nu gällande grunder för Militiae-Boställens och annan Rronojords utarrendering; blef samma Utlåtande, på grund af dervid gjorde anmärkniugar, till Utskotten återremitteradt.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan | till 3 eftermiddagen.
Deri 7 November f. rn. 117 Fredagen den 7 November.
Utdrag af Protocollet hållet hos Höglon.
Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm , eftermiddagen den 3 November i8a3. S. D.
Vid förnyad föredragning af Stats-, Banco- och Lag-Utskottensi ej mindre den 18 sistledne Julii under N:o 3i4 afgifne, samt den 19 i berörde månad e. m. på bordet lagde, Betänkande, angående väckte frågor om enskilte personers rättighet att utfärda
In visn ingar, ställde till betalning af andre enskildte, samt beskaffenheten af de fordringsanspråk, som derigenom uppkomma; än ock den i3 sistledne October under N:o 547 meddelte, samt den 2/\ derpåföljde på bordet lagde, ^Utlåtande öfver de vid förstnämnde Betänkande gjorde anmärkningar; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, med afslag å berörde Utlåtanden, endast medgifva den ändring uti nu gällande Författning om invisningar, att desamfnajmå till ett minimibelopp af Sextiosex'Riksdaler 32 Skillingar Banco utfärdas; uti hvilket Dm 7 November f. m. beslut de öfrige Riks-Stånden skulle inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adela förena.
Herr HjertaGustaf anförde skrifteligen:
Jag ämnar ej ånyo inlåta mig i ämnet, eller derom börja en ny discussiou.
Jag vill blott bålla mig vid hvad den sista Talaren yttrat, att inbjudningen till de öfrige Stånden skulle vara olaglig.
Visserligen när tre