Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Eli värd talare Herr Grefve af Wetterstedt har frågat, om det står i Regeringsformen, att Konungen ej liar rätt antaga en del af ett lagförslag.
Delta thema har sedermera afåtskillige talare blifvit fortsatt.
Jag frågar deremot: står det i Regeringsformen alt Konungen äger rätt styckevis antaga ett lagförslag?
Jag kan ej finna, att man skall göra undantagslagar för alla händelser, der sundt förnuft utstakar vägen.
Min hemställan var blott att Ridderskapet och Adelil skulle protestera emot den såkallade 1823 års Riddarhusordning och de grundsattser, som verkat dess utgifvande, samt lägga denna Riddarhusordning ad acta, under det de antogo i8i8 års Riddarhusordning till efterlefnad; jag yrkade en hemställan till de öfrige Stånden om deras medverkan, att vaka deröfver, att Regeringsformen efterlefdes.
Jag föreslog en anhållan hos Kongl. Majit, att alla mål, som från Konungen skola till RiksStånden afgå, måtte af vederbörande StalsSecreterare ordentligen i StalsRådet föredragas.
Nu hemställer jag, om detta varit anklagelser mot Ministéren, eller om jag satt i fråga Konungens rättighet alt promulgera lagar; jag har endast yttrat den princip, att Ridderskapet och Adeln ej voro skyldige alt efterlefva ett incoustilutionelt lagbud, utgifvit af Kongl.
Den 18 November f, ra. 169 Majit.
Jag anser ej någon annan Auctoritet deröfver kunna yttra sig, än Ridderskapet och Adeln, och anhåller för öfrigt om proposition å min motion.
Herr Cederskjöld: En Talare liar nyss påstått, att allt, hvad i lagen ej är förbjudit, vore tillåtit.
Men då man påminner sig åtskilliga från Regeringen emanerade skrifvelse!-, hvaruti tvärtom den sattsen yrbas, att allt är förbjudit, som icke i Lagen är bestämdt tillåtit; så inser man lätt, att den värde Talarens princip i grundlagstolkning icke skulle komma Ständerna, utan blott den andra Statsmagten till godo.
Grefve von Schwerin„ Fredrik Bogislaus:
Jag har någongång inom detta hus hört män, ägande för sig erfarenheten att hafva mottaget vedermälen af Ridderskapets och Adelns förtroende, i frågor af högt intresse påkalla detta förtroende.
Jag har alldrig vågat det; jag har uttalat sanningen sådan den synts mig; jag har försvarat hvad som synts mig vara rätt.
Jag har alldrig begärt någon uppmärksamhet på personen, endast på saken, och känslan för sanningen och för rätt.
Denna känsla påkallar jag i dag.
Saken är af högsta vigt; den kommer att utgöra epok i vår Lagstiftnings-historia; den kommer att blifva en skiljepunkt emellan en tid som varit och en lid som blifver.
Ridderskapet och *7° Den 18 November f. m.
Adela befinner sig, hvad dess lagstiftarekall beträffar, likasom på en November-is; vi måste öfver den, och få ej fråga om den bär, eller brister.
Då i går en fråga förevar, som stod i nära förening med denna, och jag då framställde, hvad vid förra Riksdagen i det afseendct förekom, blef min framställning besvarad.
Den upptogs dock éj till sin lagliga grund.
Jag erhöll till svar, att en rättighet, af hvilken man länge varit i utöfning, kunde ej frånkännas, förr än lagstiftningen så sagt.
Nå väl! må då ingen begära af oss, att icke äfven vi skulle fylla vår pligt, att då vi äga lagar att försvara, vi icke skulle fylla vårt kall.
Jag har ej mycket alt säga, men hvad jag stödjer mig på, är denna bok; (visande på Grundlagarna) den innehåller Sveriges historia.
Dessa begrepp:
Lagkrönt Konung; Laglydigt
Folk; äro resullaterne af tio seklers strid.
Må de ej för en efterverld synas såsom oförstådda hieroglyfer, ord utan mening.
Här står säger jag
Sveriges historia.
Jag åberopar mig på 5o § Riksdagsordningen; den lyder sålunda: Hvarje Stånds Ledamot åge rätt j att i Plenum stående från sin platts till Protocollet fritt tala och utlåta sig i alla frågor &c. Hvarföre står detta lagbud der?
Jo, emedan det fordom bestriddes; Lagstiftaren har ock gifvit oss det för möjligheten af att det ännu i en framtid kunde bestridas.
Jag slår upp uo § Regeringsformen; der står:
Den 18 November f. ni. * 71 .Ingen Riksdagsman må under tilltal ställas eller sin frihet beröfvas för dess ger ringar och yttranden &c.
Hvarom vittnar det?
Jo att den, som fordom fritt yttrat siri mening, fått plikta för sin känsla för fäderneslandet; och att någon gång enkor och barn lara fått vidkännas följderna af bans frimodighet.
Sådan har Sveriges fordna historia varit.
Jag får citera 3t § i RiddarluisOrdningen.
Der står bland LandtMa rskalkens pligter: och äge han att hos Ridderskapet och Adeln all Konungsligan rätt styrka „ och lika så inför Konungen Ridderskapets och Adelns.
Jag citerar denna §, emedan den vittnar, burn missförstånd kunna uppkomma, och huru de kunna undanrödjas.
Jag går till 87 § Regeringsformen, der står: Riksens
Ständer äga gemensamt med Konungen makt j, att stifta allmän Civil- och Criminal- samt
Kyrkolag j och att sådan förut stiftad
Lag förändra och upphäfva.
Ej må Konungen, utan Riksens Ständers samtycke och icke Ständerna j utan Konungens, någon ny Lag göra eller gammal afskaffa.
Jag behöfver ej forska längre; ej må Konungen utan Ständers samtycke ny
Lag stifta eller gammal
Lag afskaffa.
Denna § är ett testamente, vi undfått af våra fäder, ett fideicommiss i våra bänder, som vi skola bevara åt efterkommande, förbättra det, ej försämra det.
I sjelfva frågan vill jag ej inlåta mig.
Blott en omständighet får jag nämna.
Vi tala ’72 Den i8 November f. m. om ett lagförslag af den 4 December i823; men vår skrifvelse af den 21 i samma månad med underdånig anhållan, att, om Kongl. Majit ej biföll förslaget af den 4 December, 1818 års
Riddarhusordning åter skulle blifva gällande, var ju äfven ett lagförslag, ehuru sednare utgånget, än det förra; och jag förstår ej, hvarföre denna anhållan blifvit framställd på ett sätt, att den ej bifölls.
Jag förklarar, det jag instämmer i den proposition, att Ridderskapet och Adeln anser 1818 Riddarhusordning, det vill säga den som den 21 December 1823 föreslogs, böra blifva lag.
Men innan jag det gör, vill jag blott nämna ännu ett ord; jag minnes 1786 års Riksdag, då Friherre
Duvall förde LandtMarskalksstafven; jag minnes en åtgärd från Regeringen, hvarigenom Ståndet försattes i den största oro.
Duvall ilade upp till Slottet, och återförde en skrifven sedel, innefattande ett meddelande från Konungen, som lugnade sinnena.
Grefve Horn, Claes Fredric, yrkade att den af Friherre Anckarswärd begärde proposition måtte af Ilans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställas.
Herr Lefre'n, Jolian Pehr:
Den, som ej har skicklighet att tala, såsom den sista Den 18 November f. m. 173 värde talaren, är bekymrad, då han nödgas, förd af sin känsla, och ledd af begreppet om rätt, uppstiga näst efter honom, och yrka motsatsen.
Jag tror, att denna discussion, ehuru lång den varit, undvikit liufvudpunkten af ämnet.
Jag skall försöka återföra den dit.
Ridderskapet och Adeln tyckes önska, att en annan behandling af ämnet hade ägt rum.
Detta bör noga skiljas från den fråga, om Konungen efter lagliga former förfarit.
Hvar och en vet, att saken kunnat få ett annat utseende.
Jag delar den känsla, som önskar, att frågan blifvit behandlad på ett annat sätt; men kan alldrig förena mig med dem, sorn påstå, att Konungen handlat mot bestämda former.
Konungen har fått ett förslag, utan några förbehåll.
Då åtskiljdes de §§, som hörde tillsammans, från de isolerade, och vår Riddarhusordning har många §§, som ej hafva sammanhang med hvarandra; dc sednare anlogos.
Då härtill kommer, att detta sätt var enligt gammal praxis, tror jag ingen olaglighet vara begången.
Dessutom företer sig ytterligare en annan omständighet.
Maj:t hade redan fattat sitt beslut, då den sednare skrifvelsen från Ridderskapet och Adeln ankom.
Skulle Konungen gå ifrån ett redan fattadt beslut?
Frågan var då mera ej öppen; och om Konungen ej tinner för godt antaga ett nytt förslag, hvarigenom ett nyss fattat beslut upphäfves, så tror jag, att deruti Den r8 November f. in. icke är något Lagstridigt?
Jag hoppas föröfrigt, att Ridderskapet och Adeln instämmer med mig deruti, att då Konungen säger, att han på Ridderskapets och Adelns begäran antagit RiddarhusOrdningen, ingen osanning derigenom blifvit yttrad.
Detta uttryck har här nyss blifvit nyttjadt, och min känsla förbjuder mig att deltaga deruti.
Under det jag tolkar min förbindelse för den talare, som velat återföra discussionen till sitt primitiva föremål. skall jag bedja att få yttra några ord.
Bevare mig Gud att sätta i fråga hvarken folkets eller Konungens rätt; ty i detta ögonblick behöfves intetdera; men deremot anser jag, i denna stunden, angelägit*, alt erinra om vådan af, att förmycket spänna krafter, som kunna brytas.
Fäderneslandets väl fordrar ingalunda nu en sådan spänning.
Ridderskapet och Adeln är till sin pluralitet missnöjd med den Riddarhusordning vi fått, och vi kunna lätt få en annan; men att derföre gå till ytterligheten, att skaka grundvalen för våra rättigheter; derföre böra vi akta oss; och det höfves åtminstone icke oss gamle män.
— Jag uttrycker min tanka, sådan jag känner den.
Ridderskapets och Adelns rätt har blifvit förnärmad, ty vi hade haft rätt till contraproposition, fast vi ej fått den; men att derföre gå till den öfverdrift, att saga, det den lag vi äga, och sora är i vigtig
Den 18 November f. in. i75 form utgången, ej skall lydas vore att Öppna dörrarna för anarchien och folkyran.
Må man lyda denna lag, till dess man fått den i riktig väg ändrad.
Till Herr Grefvens och LandtMarskalkens fäderneslandskänsla hyser jag det förtroende, att Herr Grefven och LandtMarskalken ej gör en proposition, som skulle sätta sjelfva Constitutionen i fara.
Lika med de fleste, delar jag en obehaglig känsla deröfver, att Kongl. Maj:t ej behagat i sin helhet antaga förslaget till RiddarhusOrdningen; men jag förenar mig ej i den anhållan Friherre Anckarswärd framställt 0111 proposition, att vägra lydnad åt 1823 års Riddarhusordning.
Jag tror en sådan proposition ej vara laglig, och jag anser den höra vägras af Herr Grefven och LandtMarskalken.
Det vore obehagligt, att om propositionen votera, och måhända sedan vädja till ConstitutionsUtskottet.
Saken kan ju slutas, utan några obehagligheter.
Maj:t tyckes sjelf vänta en ny framställning härom; hvarföre då ej remittera (Vågan till RiddarhusUtskottet, för att ånyo redigera förslaget till ny Riddarhusordning och dertill bifoga motiverna för de förändringar, som begäras?
Då vågar jag tro, alt det skall bifallas, och att Ridderskapet och Adeln intet efterskänkt af sina Constitutio - Den iS November f. m. nela rättigheter, hvarom jag ej anser någon undersökning af de öfrige Stånden nödig.
Friherre Anckar swärd , Carl Henric:
Det är jag, som tagit mig friheten begära proposition; jag tror det vara min rätt att yrka den.
Jag afstår ej derifrån på något villkor.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad?
Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, att ehuru han visserligen önskat, att långt för detta gifva sin tanka i ämnet tillkänna, hade han likväl ansett sin pligt fordra, att först lemna alla dem, hvilka anmält sig att tala, tillfälle att fullständigt yttra sig; och då nu ingen vidare anmält sig, finge hans Excellence i afseende å Kongl.
Maj:ts ifrågaställde höga (rätt, att, på sätt, som sked t, blott antaga en en del af Ridderskapets och Adelns förslag till Riddarhusordning, men icke godkänna förslaget helt I Den 18 November f. 177 och hållit, öppet förklara dess öfvertygelse, att en sådan Kongl. Maj:ts rättighet vore i ordalydelsen af 5i §.
RiddarhusOrdningen bestämd, och att således den af Kongl.
Mai:t utfärdade Riddarhusordning vore, sedan slutet af sistledne Riksdag, att anse, såsom en gällande lag; och som Hans Excellence uti den, enligt 23 §.
Riksdagsordningen, inför Kongl. Maj:t aflagde LandtMarskalksEd, förbundit sig, bland annat, att ställa sig till ovillkorlig efterlefnad den antagne RiddarhusOrdningen , samt Hans Excellence, enligt 45 §• i Riksdagsordningen, ej eller ägde, att för Ridderskapet och Adeln föreslå något annat, än hvad som fordrades till verkställighet af det Grundlagarne eller RiddarhusOrdningen föreskrifva; alltså och då den nuvarande, vid början af denna Riksdag inför Ridderskapet och Adeln uppläste, Riddarhusordning, blifvit, på det sätt 5i §. i densamma stadgar, i behörig form utfärdad, ansåg Hans Excellence, för dess del, nämde Riddarhusordning böra lända till efterrättelse, samt kunde följaktligen icke meddela någon Proposition till afvikande derifrån.
Då likväl Friherre Anckarsvärd bestämt yrkat, att Hans Excellence borde framställa den proposition: att 1818 års Riddarhusordning måtte förklaras ännu lända till efterrättelse, ansåg Hans Excellence, i enlighet med föreskriften i 55 §.
Riksdagsordningen, sig böra, i detta 1 II. 12 Den 18 N o y e m b e r f. m. afseende utröna Ridderskapets och Adelns tanka, samt finge derföre hemställa, om Ridderskapet och Adeln yrkade, att den af Friherre Anckarswärd begärde nyssnämde proposition skulle varda framställd.
Ja och Nej; hvarjemte Grefve Horn begärde votering.
Den som yrkar, att den af Friherre Anckarswärd begärde proposition , att 1818 års Riddarhusordning må förklaras ännu lända till efterrättelse, skall varda framställd, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln icke yrka den af Friherre Anckarswärd begärde ofvanberörde proposition.
Den iS November f. m. >79 Sedan 4i . 4a, 43 oell 4 I §§- ' RiddarhusOrdningen li ii refter blifvit uppläste, börjades voteringen klockan ett qvart till 3 e. na.; och befunnos, efter voteringens slut, sedan en voterings-sedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige öppnade, rö* sterne hafva utfallit, sorn följer:
Ja — i 26.
Nej — 198.
1 följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förde Prolocoll blifvit Uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, alt Ridderskapet. och Adeln således icke yrkat den af Friherre Anckarswärd begärde ofvanberörde proposition.
Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till 4 eftermiddagen.
In (blem Protocolli, ö. J. Lagerheim.
Hindrade alt personligen i Plenum kun - 180 Den 18 November e. m. na infinna oss, och der mundteligen anföra vår reservation emot det beslut, hvaruti Ridderskapet och Adeln, till följd af den utfallna voteringen, stadnat i frågan, rörande RiddarhusOrdningen, få vi härmedelst densamma skrifteligen aflemna.
Carl Reinhold Tersmeden, fullmäktig för Adeliga Ätten N:o 2028.
Lythkeman.
Gustaf Reinhold Tersmeden, fullmäktig för Adeliga Ätten N:o 1628.
Bentzelstjerna.
Mot Grundlagsvidrigheten af den procedure, hvarigenom 1823 års Riddarhusordning tillkommit, nödgas jag reservera mig, äfvensom mot sjelfva innehållet deraf, då jag jemför det med 87 §, Regeringsformen, samt 12 och 28 §§.
Grefve Hamilton, John, Friherre Anckar swärd, Carl Henric samt Herrarne stricker swärd, August, Gyllenkrook, Johan Göran, Zengerlein, Jacob, Roos, Carl Ulric och Roos, Adam, Dalman, Lars Johan, Hallenborg, Carl Johan, Crusenstolpe, Magnus Jacob, Rosenquist, Fredric Leonhard, och Grönhagen, Gustaf Lars, förenade sig med Herr Lagerhjelm.
Se - Den 18 November e. m. 181 dan Ridderskapet och Adeln, genom den votering, som på förmiddagen ägt rum, förklarat sig låta bero vid den Riddarhusordning, som år 1823 af Kongl. Majit är utfärdad, utbeder jag mig få i minnet återkalla den motion, jag på förmiddagen anmälte om principfrågans communiceran" da med de öfrige Stånden, och remiss der“ af till ConstitutionsUtskottet.
Jag anhåller» att till Ridderskapet och Adeln måtte framställas följande proposition: ”Bifaller Rid”derskapet och Adeln, att MedStånden underrättas om det af Kongl. Majit i Dess ”Nådiga skrifvelse till Ridderskapet och A”deln af den 8 i denna månad gjorde förklarande, att Kongl. Maj.t anser sig kun”11a styckevis antaga ett framställdt lag”förslag, och följagteligen, utan den pro”ponerande StatsMagtens vidare börande, ”en sålunda stympad lag utfärda; samt att ”de inbjudas, att öfverlemna denna del af ”den Nådiga skrifvelsen, såsom lika nära ”rörande alla fyra RiksStåndens lagstift”ningsmagt, åt ConstitutionsUtskottets utlåtande?” Herr Tham, Wolrath:
Jag får till Herr Grefven och LandtMarskalken hemställa , huruvida icke den proposition, som Herr Cederschjöld nu yrkat måtte framställas, strider så väl emot RegeringsFormen, som emot det beslut, hvilket i dag, genom Ridderskapet och Adelns pluralitet, blifvit fat - Deri iS No vem Ler e. m. qadt.
Denna fråga anser jag nu mera icke lunna komma till CönstitutionsUtskottet, och jag förmodar ej eiler, alt vi deröfver behöfva höra våra MedStänder.
Jag är öfvertyga'!
, alt Ridderskapet och Adeln kan försvara de rättigheter, de hafva, och att de, aldraminst emot den Regering vi nu öga , behöfva påkalla MedStåndens bistånd.
Jag förnyar blott den anhållan jag förut i dag gjort, alt RiddarhusUtskottet måtte anmodas författa en ny Riddarhusordning, och att den må till Konungens sa neli o 11 öfr verlemnas, sedan den af Ridderskapet och Adeln blifvit vederbörligen antagen.
Hans JLxcellence Herr Grefven och Län dt Mar skalk en yttrade, att då Hans Exeellence redan i förmiddags Plenum förklarat, att, enligt hans öfvertygelse, RiddarliusOrdningen borde betraktas såsom en gällande lag och den af Herr Cederschjöld fö* reslagne communication med de öfrige RiksSlånden samt remiss till ConstitutionsUtskottet syntes innefatta ett omdöme öfver de af Kongl. Majit vid den nu varande RiddarhusOrdmngens sanctionerande och utfärdande följde grunder; men ali pröfning deraf vore uti rjo §, RegeringsFormen förbjuden; alltså ansåg Hans Excellence sig icke kunna meddela den af Herr Cederschjöld begärde ofvannämnde Proposition, Herr Cederschjöld:
Min mening är ej Den 18 November e. ni. i83 att upprifva ett af Ridderskapet och Adeln fattadt beslut, eller att sätta i fråga, huruvida RiddarhusOrdningen af år 1823 bör efterlefvas; jag önskar blott, att sjelfva principen må bestämmas, huruvida Konungen, efter våra Grundlagar, äger att styckevis sanctionera ett af den andra lagstiftingsmyndigheten framstäldt förslag.
Det är endast derpå jag velat fästa , så väl Ridderskapets och Adelns, somMedStåndens och ConstitutionsUtskottets uppmärksamhet.
Denna sak har ej någon gemenskap med det ämne, som på förmiddagen förevar, och ej eller med 90 §.
RegeringsFormen, emedan jag nu aldeles icke sätter i fråga, huruvida 1823 års Riddarhusordning bör lända till efterrättelse, eller ej.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade, att om Herr Cederschjöld önskade att den af honom omförmälde princip-fråga måtte varda närmare utredd och bestämd, Herr Cederschjöld ägde att, enligt 81 §.
RegeringsFormen, derom hos ConstitutionsUtskottet i vederbörlig ordning göra anmälan.
Det är ej till ConstitutionsUtskottet, i egenskap af Domare, sorn jag anhåller, att denna sak må blifva öfverlemnad, ulan blott för att uppsätta förslag till ett underdånigt svar på Kongl. Maj:ts skrifvelse till Ridderskapet ockAdeln; 184 Den 18 November e, m.
Och jag anhåller derföre, att den af mig yrkade proposition måtte blifva gjord, eller ock att Herr Grefven och LandtMarskalken ville inhämta Ridderskapets oell Adelns tanka, huruvida de yrka en sådan proposition, eller icke.
Jag har ännu aldrig sett, att svaret på en Kongl. Majrts Skrifvelse till Ridderskapet och Adeln blifvit hänskjuta till uppsättning af CoristitutionsUtskotlet.
ConstilutionsUtskottet vid läsningen af StatsRådets Protocoll skulle finna, att den ansvarige Rådgifvare, som tillstyrkt Kongl. Majit att fatta ifrågavarande beslut, deruti felat, äger Utskottet sig förbehållit, att mot honom anställa det åtal, sorn våra Grundlagar föreskrifva, och om Utskottet ej skulle anse detta vara fallet, kan det likväl sjelf inkomma till Stånden nied ett sådant förslag, som nu blifvit yrkadt.
Men att Ridderskapet och Adeln skulle öfverlemna till ConstitutionsUtskotlet, att uppsätta ett förslag till skrifvelse i det ämne, sorn nu bär blifvit genom votering afgjordt, kan jag ej anse lämpligt.
Ganska ogerna uppehåller jag längre Ridderskapets och Adelns tålamod; det sker blott i anledning af den siste Talarens erinran, att ConstitutionsUtskottet äger i sin magt, att göra anmärk - I Den 18 November e. m. 185 ning emoL den Rådgifvare, som tillstyrkt den princip, hvilken i förevarande ämne blifvit yttrad.
Jag vill nemligen fästaden värde Talarens uppmärksamhet derpå, att det ej är denna Riksdags ConstitutionsUtskott, som får se det Protocoll, hvilket rörer denna sak; utan att det först kommer att uppvisas för det Utskott, som sammanträder 5 år härefter.
Då det beslut, sora af Konungen fattades i denna fråga den a Junii i8a4, kommer under denna Riksdags ConstitutionsUtskotts granskning, tror jag att Herr Cederschjölds önskningar i detta afseende kunna blifva uppfylde.
Jag anmälte mig redan, då reservationerne gjordes, för att yttra, hvad jag nu anhåller få anföra.
Ehuru jag biträdde den mening, enligt hvilken jag skulle hafva önskat, att ja hade vunnit vid voteringen, anser jag dock den utgång, saken fått, ej böra vara oroande, utan snarare tillfredsställande, livad lagligheten af 1823 års
Riddarhusordning beträffar.
Nu hafva 198 Ridderskapets och Adelns Ledamöter, genom deras nej till frågan, huruvida den begärde Propositionen, att 1818 års
Riddarhusordning måtte förklaras ännu lända till efterrättelse, skulle varda framstäld, frivilligt låtit bero iS6 Den 18 November e. m. vid i8a3 års Riddarhusordning, sådan den är.
Desse Ledamöters antal har varit större, än deras, sorn voterat för Propositionens framställande.
Således finnes nu ett af Ridderskapet och Adeln formligen lemnadt bifall till denna Riddarhusordning; eller just det, som hittills felades henne.
Ilon är följagteligen icke mera Ståndet påtvungen, och derigenom är det, åtminstone för mig, ej längre tungt, att lyda henne, såsom lag.
Det är smärtsamt att se, huru lätt det går, att vända, än åt den ena, än åt den andra sidan en mening, som för att vara rättvis hehöfver stå i medelpunkten.
Jag är långt ifrån att förena mig med Herr von Hartmansdorff, och jag hehöfver, för att vederlägga hans yttrande, det pluraliteten gillat RiddarhusOrdningen, ej mera, än åberopa sjelfva Voterings-propositionen, som bevisar, att vi alldrig voterat derom.
Pluraliteten har afgjort en hel annan fråga , den nemligen, om vi borde lyda RiddarhusOrdningen; och skillnaden emellan alt gilla en lag, och att lyda den, synes dock vara lätt att fatta.
Den siste värde Talaren har till en del uttryckt, hvad jag hade ämnat yttra, men han har tillagt en sak, hvaruti jag ej kaninstämma.
Förmiddags voteringen lörde, enligt min tan - Den 18 November e. m. 187 ka, en princip-fråga; dertill inskränker jag mig.
Jag tror, att man bör skilja emellan det sätt, hvarpå en lag tillkommit, och det, hvarpå den blifvit promulgerad.
Den kan vara lagligen promulgerad, och då måste den lydas af dem, som lyda böra.
Den kan det oagtadt vara olagligen tillkommen, och då böra de personer, som bidragit till denna olagliga tillkomst, derföre i conslitutionsenlig väg tilltalas.
Grundlagarne tillåta oss ej att i Ståndens plena afgöra, eller votera om, huruvida en lag i behörig ordning tillkommit.
Endast ConstitutionsUtskottet får läsa StatsRådets Protocoller, Det äger att pröfva, om de ansvarige Rådgifvarne gifvit råd, som äro stridande emot Grundlagen, eller ej, och i förra fallet hos Rikets Ständer anmäla den anmärkning, hvartill Utskottet anser förhållandet föranleda.
Det är då först, som vi äga tillfälle, att yttra vår tanka, genom bifall eller afslag å anmärkningen.
Om man ej anser denna grundsats helig, så är det omöjligt, alt bibehålla Statsordningen, Skulle man än kunna tänka sig en lag, tillkommen tvärt emot Grundlagarne, så måste den likväl lydas, och man ägde intet annat correctif, än att söka straff på Rådgifvarne.
.Tåg har blott velat anmärka denna princip-fråga, som utgör det innersta af Svenska Stats-mekanismen.
Jag anser det vara en pligt för oss, då vi handlägga mål af vigt, att göra oss reda för hvad, som är enligt formerne, eller ej; och i88 Den i8 November e. ro. vi tå ej gå ifrån dem, äfven om vi enskildt skulle vara missnöjde med hufvudsaken.
Jag blandar mig ogerna i en discussion, som synes aflägsna sig ifrån ämnet.
Jag skall ej förlänga tiden med en bevisning af hvad jag ej tror äga behof af att bevisas, nemligen just motsatsen af hvad den sista värde Talaren yttrat, eller att, om en lag utfärdas stridande emot Grundlagen, den doGk skall lydas.