Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle sa inträffa akt denna Fidei-CoMmisiarie med döden aflider innan den uklösningssumma blifmit liqvidera!), som han enligt stiftelse-bcefwet bordt utbetala, och en annan Fidei-Commitzarie således är berättigad egendomen tillträda, med enahanda förbindelse kill lösens utgifwande ät sine medsyMn eller sarffilde inrättningar; mäste med förwaltningen och afkastningcns fördelande fä förhallas som i ofwanberörde twänne punkter är stadgadt, och desie tillkomne fordringsägare icke förr utbekomma någon loit i afkastningen, än de äldre blifwit till fullo godtgjorde; hwilken ordning mast iakttagas, ehuru manga ombyten af Fidei-Commisiarier än mä inträffa, sa att altid den äldre Fidei-CommisiarienS Borgenärer först mäste wara förnöjde innan den yngreg kunna för någon utlösen göra anspräk pä del uti Fidei-CommisietS afkastning: och hwad salunda stadgas har afseende blott pä de Borgenärer, hwilka enligt stiftelse-bcefwet äro berättigade till utlöfcn, och ingalunda ä andre Creditorer, hwilka till äfwentyrg med penninge-län kunna hafwa FideiCommisiaricn försträckt. 4:0.
Ej mä ett medellös Fidei-Commisiarie till gälldande af den utlösen han för Fid i-Commisiek äe förbunden erlägga, anwända det gods och ve pen - Den 27 November. »719 penningar hans hustru, uti deras gemensamma
Bo infört. utan sä wida hon dertill lämnar sitt samtycke; Gör handel ändock, träde hustrun midén rätt, sorn för lösens tagarne här osman är stadgad, med wilker att hon sist inom z:ne mannder efter del hon derom kunskap fält, dera wacker talan genom iiistämwlig pä mannen och öfrige wederbörande till Domstolen i orten, som, efter del alla warda hörda och färt tillfälle sig förklara, pröfwar och afgör huruledes med Fidei Commisiets förwattning och af« kastning skall färhällas uran kränkning af tillkommandes rätt; men försitter hustru denna stadgade rid, hasme förlorat all widare ersättnings talan i en framtid. Z:o.
Har en disponent afFidei-Commisi antingen af egne medel eller genom läns »plågande skaffat sig urwäg att sä Fidei Commisiet brandsörsäkradt, skall efter hans död desi arfwingar eller rätts innehafware derföre njuta ersättning af tillträdande FideiCommisiarien, som af denna egendomens förbättring ensamt njuter fördel, likwäl med skäligt afdrag för den tid brandförsäkrings tagaren af Fidei-Commisiet warit i besinning.
BlifwandeS räntan /ötdel af Brandsäkriugssumman afräknad för hmarje besitt» nings-är.
Och bör harwid förstäs, att i händelse den, som till Brandförsäkrings tagarens arfwingar mäste utbetala om förmälde ersättning, skulle aflida utan att hafwa disponerat Fidei-Commisiet sä mänga ar, som efter osman stadgade beräkningsgrund, swarar emot hwad han i thy sall utbetalt, äro hans i?2o
Den 27 November. arfwingar för bristen pä lika fäkt berättigade till ersättning af hans efterträdare 0. f. w. 6:0.
Är den som en sadan ersättning stkall Ut» giswa, dertill oförmögen hälst hustruns penningar och gods icke dertill fä antvändas, utan ured wilkor som i 4:de punkten om lösnings summor för Fideikommister är förordnad!, böra de kill ersättning be» rättigade, fä hälla sig till afkastningen Utaf den Brand» försäkrade Fidei-Commisi-egendomen, och sin lagliga fordran deraf utbekomma.
— Agandes de i sädanr fall förmänsrätt framföre dem, hwilka riri FideiCommisset hafwa innestaende lösen.
— Och , 7:0.
Ej mä det wara någon af sä beffa stade fordrings-ägare, hwarom denna författning afha!,dlar, betagit, alt transportera, öfwerlata eller försälja sin fordran kill annor man, som i sadant fall träder ! all den rälk, hwilkcn säljaren tillkommit, om han sin fordran sjelf nene ha fr.
I händelse sädane stadganden, som jag nu föreslagit, warda utfärdade, tror jag att det asyftadc ändamål winnes, »anst. ari FidciCommisiarier, uran alt behöfwa med Ian och inrckmng gravera FideiCommisi-egendomar, sällås i tillfälle att kunna göra rätt för tlg, a,r stiftarens afsigt warder upfyld; och att jämwäl behöfwande arfwingar, hwilka till deras egen bärgning icke hafwa annan tillgäng, än dea af Fidei-EommiH-stiftarne föresknfne ni lösning c-stnnma, mage kunna den skyndesannn. st utbekomma antingen af Fidsi-Commister, eller ock af andre bemedla» - Den 27 November 17" lade emot öfwerlätaude af deras rätt i Fidei-Tom. miss-afkastningen; och nägra missbruk synas derwld icke eller kunna äga nini.
Hivad fluteligen beträffar utbyte af donerad egendom, hwarom nämne» uti Memorialets ?:de punkt och här oswall wid flutet af den z:d;e framstälde srägan, sä lärer det wara ostridigt, att sä wida jorden eller egendomen är ren gäfwa, uran andre af gifwaren för efterkommande gjorde föreskrifter, äger enligt lag gäfworagaren, att dermed efter godlycko hushälla, såsom med all annan dcss wälfängne aflinge egendom; hwavan meningen icke heller kan röra sadan egendom, utan den som egen religen är af Flvei-Commiss »atur.
Och synes mig att Fidei-Commisser eller andra stiftelser af fast egendom otwiftvelaktigt tillkommit genom stiftarens häg, föresatts och önskan, dels att utöfwa en god gerning, dels ock i synnerhet att bcwara minnet af honom wid en egendom som han sig förwärfwat och hwarä han anwändt fin lefnads krafter, möda och arbete samt ofta dryga omkostnader; och wid hwilka stiftelser det wilkor altid är fästadt, antingen med unryckeliga ord eller ock begripeligt af ändamäftr, att den donerade fastigheten aldrig mä förskingras, försäljas eller borrtbyras; Altja enär inrättningen wunnit behörig sauttion bör ock aldrig nllätelse gift was till byte sa midt det rörer sjelfwa huswudqärde». hälst som i alla fall, derest sädane byten blelwo tillätne, det snarast more till förmodandes, att byter skedde till förlust för framlida Fidei Eommissar-r, vm än den Fidei-Commiss disponenr, hlvilken bytet Fjerde Band- '9-'. in - 1722 Den 27 November ingeck, för sig enskildt betingade någon märkelig fördel, emedan den oegennylka, jom ock i dek hela wore cn obetänksamhet, icke bör wäntgs af en Fidei» Commisiarie, alt han npöffrar egen och sine orswingars förmän, till befrämjande af gagn och bästa för euerkommande Fidei Eommisiarier; och det alud blifwer swart om icke omöjligt akt i byte sä noga aftvaga och bestämma egendomens sanna wärde, att ej någondera af Contrahenterne warda lidande. —.
Aten emedan stundom inträffar, alt stiftaren af Fidej-Cowmisier elier andra inrättningar, med stelfwa hufwudegendomen lätit Åtfölja sädane ftröhemman eller lägenheter, hwilka för Fidei Commisiarie» eller inrättningen aro mindre bcgwama och kunna med fördel borrtbytas emot andre hemman och lägenheter the ther killffynda innehafwaren större nytta än de aflägone; thy böra och sa bessaffade byten wara tillätne och det öfwcrlämnas ar Högsta lagskipande Magten eller Konungen med Desi StakS-Rad och Högste Domstol, att efter det »vederbörande hörde bliswtt och enär st'äl dertill äro dem i näder bifalla; hwilken rälkiahek wal innebegripes under det tillagg lag »vördsammast hemställt till i Z. af Zl Cap.
Rätteaängs.Balken akt Konungen äger Uti alla saker hwilka icke röra eller förnärma annor eller tredje mans rätt; bifalla undantag ifrån hwad Lag och Fö fattningar eljest i allmänhet derom stadga, men dock för mera tydlighet äftven bestämmas litt osman ak mig tillstyrkte Fidei Commisi-författning, såsom d>si 8:de punkt eller Z. med desie ord:
"Icke Den 27 November- 1723 /'Icke heller Niä den hufwud-egendom, som blif^wit anflagen tili Fidei Commisi eller anna» inrätt^ning, försäljas, förskingras, förpantaö eller borrt//bytas; äge dock Konungen magt, enär skäl dertill äro, att, Uppå skeende Ansökning derom och se"dan wederböraNde hörds blifwit, bifalla, akt födämne hemman och lägenheter, hwilke frän hufwud "Fidei-Commitz-egendomen aro aflägsne, mage emot /'andre jamngöda samr för tillsyn och drift fördela/aktigare för Ftdei-Commiff-egendomen eller inrätta/ningen bokrkbytaS.
Hwad jag salunda wördsammast föreslagit genom denna författning i hela desi widd, har afseende endast a de Fidci-Conmust-stiftelser, hwilke hittills blifwir gjorde och erhållit behörig sanktion, och a sadane, hwilka till äfweniyrs framdeles kunna winna fastställelse; men ingalunda asyftar jag dermed, att en lag mätte stadgas hwarigenom skyddas skulle den ännu aldrig i något ndehwarf faststälde frihet, att uprätta Fidei-Commist eller andra sadane afhandiingar, hwarmedelst en dödlig wakelse tillegnar sig den största deöpokifcka rättighet, nämligen att göra förordnanden för efterkommande i ewärdeliga tider.
Twärt om ar min öfwertygelse den, att alla FideiCommist inrättningar äro cili icke något nyttigt tjenande, utan aliid skadelige, om icke i annat, åtminstone i det afseende att de hindra idoghet, flir och Landtbrukets förkofran, samt grundlägga spur och oenighet emellan Syskon, hwilke efter naturens lag anse sig berättigade till lika ömhet af Föräldrar och icke hafwa gjort sig stchldige till den härda dom, att fram» 1724 Den 27 November framsläpa sitt lif i mer och mindre armod, under det blott den cna af dem har tillfälle, att lefwa i wällust och öswerflöd.
— Billigt är wäl del, att den som sjelf lagligt förwärfwat egendom, mä förordna, hwilken samma egendom efter desi död tillfalla bör, eller huruledes den mä da skiftas, emedan ej allid sanikel,ga arfwingar och anförwandler fäkt lika niliskr ädraza och killwruna sig ömhet; — Men aldrig kan det förenas med b llighet och rät,wisa eller Samy-utets mös, akt en individ» uphäfwer sig pä wiste fäkt till »tifrare af lag för kommande slägte!' j fjermare leder, utan akt kunna bedöma följderna deraf, eller förutse framdeles inträffande stiften i det allmänna.
Jag skulle således wara böjd derföre alt hemställa, det hädanefter förbjudas mätte friheten an uprätta sä kallade Fidei Commisi-stiftelser, utan inträng likwäi uti den af lagen helgade rätt akt göra testamente eller att förordna hwilken efter ägarens död ma desi aflinge eller förwärfda egendom tillfalla, och att den samma donera till inrättningar aä pio^ utus och andra för det Allmänna oagneliga stiftelser, halst som i händelse Fidei-Commitz-sriheten wnnne burskap mera allmänt, hwarje större eller mindre ezendoms-ägare kunde deraf betjena sig, och nägra fä i Skaten derigenom komma i ewärdelig besittning af all Rikets jord; Äfwen som, dä en man hunne förwärfwa sig egendom af siere Tunnor Guids wärde han kunde deraf göra Fidei-Commisi med föreskrift, alt ärliga sskasiningrn »töfwer hwad som äkgäc tili FideiCowmitzäriens underhäll, skulle anwändas till FideiCoministers mwidganke, och xä säso.nr sätt, enär siere - Den 27 November.
1725 re förmögne följde detta exempel, stadna^e al! fastighet r ägo af wiste Corporation r.
Mea som ett allmänt förbud tilläfwentyrb kunde uttydas såsom kränkning af den fria disposition, hwilken utgör wäsendteligaste delen af ägande rätten, som i alla wäl bestäldte Samfund bör wara helig och skyddad as bäve Lagstiftande, Lagskipande och Styrande Mogren, tillstyrker jag stutellgen endast det tillägg uti oftvanftäende förestagne författning säsom desi 9:de punkt, i likstämmighet med projecterade tillägget till i Z- Zi Cap. Rättegångs,Balken:
"Hwad genom denna Författning blifwit pä^bjudit, har afseende endast ä de Fidei-Commisi ^stiftelser, hwilka antingen redan wunnit eller framdeles erhålla Konungens nådiga fastställelse; men "i öfrigt jämlikt Z l Cap. » §.
Ränegängs-Balken ^'och det tillägg derwid, som enligt Riksens Hög"löst.
Ständers af Kongl. Mastt i näder gillade "beslut, genom Förordningen den - .
- . blifwit stadgadt, är det Konungen förbehållit, att sedan »vederbörande hörde blifwit, de Fidei-Commisi stisrel"ser, hwilka hädanefter uprättas, antingen ändra, ^förklara eller aldeles xphäfwa, alt efter förefallan"de omständigheter cch de skäl^ hwilka dertill för» "anleda kunna". ^ Jag har salunda sökt besvara de frägor, hwartill Herr Iustitiä-Rädet von 8trolrirebs Memorial gifwil anledning.
Derwid har jag warit handledd endast as min ringa lagkunskap och erfarenhet samt ,7?6
Den 27 November. samt min dera grundade öfvertygelse om det ratta och nyttiga för enskildt och allmänt wäl, utan anspråk pä alla lagkuynigeS bifall.
Men om jag är sa lycklig att winna det af mine wärdc medlemmar i detta Utskott och sedermera af Rikets Högloft.
Ständer, warder min önffan upsyld och jag kill? fredsstäld.
Rätteligen transsummeradk betygar ^ob. bZoImberZlon.
Utdrag af Rikets Högloft.
Ständers Lag-UtjikoktS Prokocoll, hällit den 27 Oktober 1809.
S. D. Dä Utskottet nu företyg till slutelig öfwerläaaninq det af Des Första Beredning projekterade Betänkande, rörande Herr Justikiä-Rädet och Riddaren von Strokircks uti memorial andragne yrkande om Konungens magt, att i en del allmänna laaens stadgande» sä wäl som i wiste Fidei-CommistFcrfnkningar göra dispenser, samt om ändring i Zi Cap. i §.
Rättegängs-B.ilken, upläste Herr Kammarherren Baron kennet ett sä lydande anfö» rande: "Herr Lagman von kiaulsvolK' har redan sä grundeligen urredt sättet huru löfen a de FideiCommist, hwilka dermed äro onererade, bör af Fidei-Commistarien till medarfwingar godtgöras, arl hel skulle wara öfwerfiödigt att derom något widare - Den 27 November. 1727 re tillägga; Men hwad aker beträffar rättigheten för Fidei-Commistari)?n, att wid en a Fidci»Tommistrt kimande eldswäda fa kill dest älerupby gande gora län, hivars äterbetalning endast häftat »vid Fkdei-ConilliiHet, kan jag för min del ej wara af Nka ranka med Herr Lagmannen.
Dä en eldswäda ä ett Fidei.Commitz inträffar tycks det mara en obillighet arr Fidei.Comm>starien. om han tillika äger annan tillgäng nti fastighet eller contance penningar, deraf lager antingen hufwuvstol eller rän'a, för an pä bekostnad af det fom borde tillkomnia dest öfrige barn, äter nybygga en egendom, hwacrf endast en Son eller Dotter fä njuta ftuken.
Skillnaden emellan den egendom fom genom
FideiCommistet tillfaller det ena barnet emot Dest Sylvon tyckes redan wara sä stor, att det synes wara hardt art pä de sednarcs bekostnad öka dell samma och en Fader som har en lika ömhet för alla stna barn, skulle ej Utan bekymmer se stg wara får» i den nödwändighetcn, att tillgripa kan hända det enda som skulle utgöra dest öfrige barns aes, för att dermed rikta ett enda.
Att en ägare genom
Bran - försäkran kan tili en del äterbekomma wärdet s stn genom eldswäda förlorade egendom, är c» ostridig sanning; men dä erfarenheten wisar till hwad g ad sä wäl byggnadsmaterialier som arbetslöner d g ligen stiga lärer den sanning bliswa lika ostridig, att den summa, som genom Brandförsäkran Utfall r, under loppet af tiden ej blir tillräcklig till winnanre af ändamglet
Den kostnad som öfwerstiger
Bran f r säkringssumman, blir således det onus, hwilkct, s er Min tanka endast bör häfta wid Fidei-Commistet, — lik» l?28 Den 27 November. likwäl bör genom
Domaren j orren jämte 2:ne orväl» di.,e och kunnige man, noaa wärdering och nndcrsöknmq anställas huru n yckel öswer den brandförsäkrade suniman bär uplauaS, för att, i mohn af Fidei-CommistekS mer eller mindre warde, aler i nandsälta det skadade, och med betalande af detta län bör förhällos, som Herr Lagman von kkauksvo!lk om Fidei-Commist-lösen redan anförd'.
Grefwe LzliienborA upläste härefter desi särskildt afgifne mening as följande innehöll:
Beträffande 2:drs punk ten af Jnstitiä - Rådet Ltrokirclrs memorial, la finner iag för min del, pä der af honom anförde skäl, och da erfarenheten wisar ynglingars tidigare och senare stadgande, att det pä Konungens diöpense ankomma kunde, dä omständigheter sa fordrade och medgafwo, samt närmaste fränker och förmyndare hörde blifwit, ansökning om myndig» förklarande före 2i ar, enligt Regerings-Formens 25 §. i näder uptagg och bifalla.
Äfwenledes anser jag Z.te punkten af ofwannämnde Memorial kunna bifallas, da flere exem, el finnas pä Fldei>Comm,sierS bekungande med del onus af lösen till medgrfwingar, hwilken skyldighet icke skulle kunna fullgöras om den utsedde Fidei Com. mistarien icke äade någon annan tillgång till samma lösens utgiswonde eller riliräckelig credit, art utan någon säkerhet samma summa »»plana; och dä i sadan händelse inst.klarens afsigt, att lämna samma egendom lill wist persons och dest generations d>o »0, Den 27 November- !7«r position förfelades, när den utnämnde i brist af lösesumman nödgades den samma asstä är en nngre, ja tili och med till en annan qren af samma Famillr, som were lycklig nog prästera den utlatte löse sum» »nan, hwilket tyckes wara ganska hardt och emot gifwarens förordnande, sä anser jaa, rör min del, den föreflagne utwäq, som Liwen af Kongl. Maj:r förut warit tilläten bade billig och nödwändig.
Men pä det genom denna utwäg mihbrnk icke skulle gö» ras till onödig gravatton, borde sadan» tillstånd tillstånd aldrig lämnas utan i ofwannämnde tillfälle, da den tillträdande Fidei-Commisiarien ingen annan utwäq eller egen tillgäng ägde till den fordrade lösens erläggande, och med der urrryckeliga Åläggande, att somoia summa inom förelagd tid af Z är återbetala.
Skulle ha» före den tiden med döden afgä, borde del atersiäende af desi Bo eller andel i Boet. i händelse han more gist betalas; men om det ej räckte till full betalning, skulle efterträdaren wara answarig för det atersiäende, sä att fullkomlig säkerhet more för den längifne summan» hwai förutan det gjorde förordnande ej kunnat werkstallas.
— S itt denna egendom ej stige försäljas blefwe säkerheten i afkomsten, w»d bristande af utsäste betalningar.
Likaledes gillar jag, för min del, 6:re punkten, air i händelse as elddtvada Ulan någor egit forwällqnoe» län med intekning ma fä tagas va Fidei Commisi till nödwändig arcrbyggnad dä innehaswaren dera^, i hopp an undslippa dylik olycka icke skulle wilja inga i ven kostnad af Brandförsäkring, i7Z2 Den 27 November - hwaraf en efterträdare sk-lle kunna fä sig begagna, och en tillträdande Ftdei-Commistarie wo>e mera belåten an Med nägou gäld fä emottaga en bebygd egendom, än med egen bekostnad den samma a nyo f„ lgöra.
— Men pa den ri!I nybyggnaden enligt räkinn ar nigifne summa, bär ben, som länet gjort, aniwara för fa stor del, som enligt best best lniugsär belöper för best byggnads skyldighet.
I ber öfriga förenar jag mig med Beredningens tillstyrkande".
I hwad Herr Grefwe» och Presidenten 6^ ItMborZ yttrat i afseende pä dispenser t wista sall för yngling, som ej fyllt 21 är, ark sjelf förestå sitt arf, förenade sig Herr Sekreteraren Baron Wrangel.
Denäst afhördeS Herr Biskopen Doctor Ljurbecks skrifteliga yttrande af denna lydelse: ^Att mö mä af wederbörande
Domare för myndig förklaras, i likhet med hwad Ärfda-BalkenS 19 Cap. 4 Z-/ förklarad genom Kongl.
Förordningen den 7 Junii Z. 8 samt den n Maji 1774 i motsatt händelse stadgar, samt i stöd af lagens analogis tili GifrermälS-Balkens 6 Cap. 4 15 Cap. i, 2 §. synes wara en gcnare, mindre kostsam, och saker ntwag.
Den^ät
Domarens beslut mistnöjde äge frihet att söka Ofwer-Domare. §ro» Den 2- November, i7Zl 2:0.
Det samma synes äfwen VM underäng yngling kunna stadgas. Z.v, Samma lag, som nu gäller om laga alder till äktenskapet för Allmoge, kan ju ulsträckaS till de öfrige Folk: closter, 4:0.
Utt genom hwilkcn ätgärd som hälst, till y mannder förkorna EnkorS sa kallade sorgetid, wägar för min del, jag icke tillstyrka; Behofwei af denna algard tyckes förutsätta en förlida omtanka
Hos någon Enka och dest walde Brudgummen med ärbara tänkesätt och Samhällsordning löga förenlig.
En Enka finnes sällan sa destituerad af Släalingar, bekante och gode grannar, att icke någon är som kan biträda wid angelägenheter af hennes hushållning
Under en eller annan manad:
Da wägen fran Tronen deremot frän en aflägsen Landsort plägar medföra större tidy utdrägt, Utom dest är högeligen att befara, att der kön, som warit wär BarndomS rvärdnad, ^lngdoms glädje, MandomS lättnad och Äldcrdoms flöd, skulle med blygsamhercnö nnsthag och rodnad, anse denna projecterade frihet mera för ett förolämpande än för en erkänsla, Staiidagkighet uti den ömaste förbindelse anses af ett Kön, födr för ömheten, för dest wackraste dygd: och lagstiftaren bör icke förrädq okunnighet om menniskohjertat.
Frihet är dest lis och element:
Men det höjer sig med skollhet öfwer en frihet, som sörmsäller hos detsamma någon brist eller mindre kraft att warda och bc gag: - i7zr
Den 27 November gagna denna frihet- Hu?hä!löbekymmer och G.:rdSbruks-aniäg-uherer för en och annan manad, lägger hjerta; wistcrlrgen icke i wtgtskälen wid en lräga, der vepa aldrig böra blifwa ren första betragrelsen.
Wid z:ke, L:te ?:de punkten har jag ej widastt wöeosammast erindra, än der, att täta behof af dispensation af en lag, tyckes bewisa lagens obc. hörighel Flere Stats-oeconomister anse all flaas FideiCommiH-egenskap mycket skadelig, sä wäl för innehafivaren som för Samhället:
Innehafwaren hwarken kan eller bär wilja lämna all erforderlig kost, nåd för egendomens widmagthällande och sörbät, »ring:
Han har Hustru och flere Barn och hjerta för dem.
Egendomen skall wanwärdaS, askastningen förminskas, Samhället förlora.
I frågor om död Mans yttersta wilja angående Fidei-Commister, Bolag, Stipendier med mera, önskade sag den författning, att deste anstalter skulle för EmbetSmän till hanvhafwande äga alls ingen förbindande kraft, i annat fall än dä Veste anstalter wörö af Konungen, sedan wederbörande Embetsmän deröfwer blifwit i näder hörde, särskildt, gillade och saststälde.
En död Mans yttersta wilja, ehuru l bästa wälmemng, borde icke belasta Embetsmän med nya omsorger och beswär till Samhällets skada.
Ordföranden Herr Expeditions - Secretcraren Baron Ltjsruttcck utlät sig, att han, för sin del, in - Den 27 November» »738 instämde i Beredningens hemställande», Utom hwad Fidei Comm tzer anginge, i hwilken fräga Herr Ba» ron och Expeditione-Sccreteraren war af den skiljaktiga kanka, som innefattades uti ett anförande, det Herr Baro» och Expeditions.Secreterare» npläste sa lydande: ^'Lä med lagstiftningen asystas en efter förest'ifwen ordning stadgad personlig och egendoms säkerhet, synes der mig wara mindre tänkbart och consrquent, att som strftat lagen immediat tilläter uphäfwandet af dest kraft och »verkan, hwilket är förhållandet med de sä kallade dispenser och som i sig innebär motsägelse.
Om det också skulle medgifwas, att enskild nytta någon gang merkeligt befordrades genom afwikelsen frän allmänna påbud, följer icke desto mindre deraf mistbruk, stadeliga för
Samhället och mvtwerkande lagens ändamäl:
Alla lagar böra wara sabane att de tjena till det meniga bästa.
Och da äfwen härtill kommer, att hwarken de äldre eller sednare Riketgrundlagar tillagt Konungen dispensation i Civila mäl och nägon killätelse af nämnde beskaffenhet icke leda» mä såsom päföljd af z i Cap. r Z.
Rättegängs-Balken, sä kan jag, för min del, icke antaga de motiver, som en wärd Ledamot i wart sista plenum framställt, alt dispenser mä äga rum uti 12 Aap. z Z. Giftermäls-Balken samt r och 2 §. §.
Ärfda-Balken utan förenar jag mig fast mera i Veste delar med Bered» ningens afgifne förslag till betänkande.
Men hwad deremot angär wälbemälde
Ledamoks yttrande om laglighetrn alt bibehälla faststälde
För - l?Z4 Den 27 November - Förordnanden om Fidei-Commister i dest helgd, och billigheten anwända en del afkomst efter sadane egendomar kill gäldande af tvist förcskrifwen betalnings skyldighet, sa instämmer jag i denna omständighet med honom och ttknt de skäl som jag förut uti Beredningen haft äran åberopa, förblifwer jag wid min dä fattade särskilda ranka ^ Beredningens Betänkande blef derefter af Utskottets öfrige Ledamöter till alla delar antagit; dock wörö H>'rr Assessoren von Lokantz och Herr SratS-Secrctcraren lannerstjerna, i frägan oM Lispense uti Fldci-Commiss-förfatkningar, af särskilde tankar, Herr Åstesson, i sa mäno, som Herr Ahestorn Utlät sig, att han för sin del icke kunde instämma hwarken i det projecterade Betänkandets innehåll eller någon af de särskilde meningar, som i ämnet blifmit yttrade - „ Herr Assessorn ansag Fidci-Commist-författningar wara ibland de afhandlingar, hwilka strics re borde ester ordalydelsen följas och icke pa Något sitt annorlunda förklaras eller tydas; hwarföre Herr Atzcssoren icke kunde tillstyrka »agon dispensations räkk i allmänhet härutinnan; Men i händelse, som oska skall inträffat, något Fidei-Commist-bref, innehölls motsägelser och vrimligherer as den beskaffenhet, alt de ej med inrättningens bestånd, innehafwarens fördel och det allmänna bästa Moro förenlige, borde Kon st.