Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
, Beredn.-s-comitéer icke ina bibehållas, utan beskattning s-bestyret å landet, likasom i städerna, ät Taxer.-s-cotn i teerna öfverlännäs ; hvarvid likväl, till förekommande af för stora taxet.-s-districter, det bör ankomma pä Konungens
Bcf h.de att, med häradets eller häradernas bifall, om dislricternas fördelande , enligt locala förhållanden, bestämma.
Äfvenledes förekommer, i fråga om taxerts-åtgärderna på landet, att en årlig uppskattning af egendomarnas värden icke är behöflig, enär de ej under en så kort tidrymd kunna undergå väsendtlig förändring.
Det torde visserligen härvid invändas, att någon olägenhet icke bör uppkomma deraf, att de blifva föremål för årlig granskning, enär de ändock i allmänhet bibehållas vid de förra värdena.
Vid närmare betraktande skall man dock finna, att förhållandet är mycket annorlunda.
Just den omständigheten, att förändring uti egendomarnas värden icke kunnat inträffa sedan förflutna taxer:s-året, verkar nemi. oftast, att någon ordentlig pröfning deraf icke äger rum, utan allt bibehå lies. vid det förra, med undantag endast i de fall, då under året inträffade försäljningar anses föranledt någon åtgärd, eller tillfälligtvis väckt fråga om någon särskild egendom påkallar pröfning.
Ofta inträffar det derföre, att de egendomar, som de sednare åren gått i köp, äro taxerade efter dervid bestämda värden, då deremot sådana egendomar, som under längre tid icke ombytt ägare, ej på långt när äro uppskattade till verkliga värdet.
Att sådant icke är rättvist eller instämmande med den jemnlikhet uti beskattningen, som hör äga rum, lärer icke kunna bestridas.
Efter min öfver 3io Den j M*re e. m. tygelse skulle en vida jemnare och rättvisare uppskattning vara att förvänta, om egendomarnas värdering, å landet, endast verkställdes hvarje 5 år eller vid hvarje ordinarie period för ny bevillnts-förordnings vidtagande.
Derjemte skulle denna förändring leda till mycken förenkling uti räkenskaperna och minskning i vederbörandes besvär; enär det undvekes alt, på sätt nu sker, årligen upprätta vidlyftiga taxer:s-längder öfver fast egendom, hvarförutan controllen å redovisningen i samma mån lättades.
Jag hemställer derföre vördsamt, att lili nu uppförande bevillius-jÖrordning må varda stadgadt, att försl sammanträdande Taxer-.s-comiléer skola med noggrannhet uppskatta hvarje egendom till det värde densamma med säkerhet anses äga , hvilket värde sedermera uti 5 år kommer alt lif fa till grund för afgiflernas utgörande, utom i händelse någon egendoms värde genom olyckshändelser varder forri agadt, då, uppå ägarens skeende anhållan, nedsättning deruti må beviljas; börande, efter nämnde lids förlopp, ny uppskattning, enligt nyssbcrörde grunder, anställas till rättelse för påjoljande 5 år.
Enligt nu gällande stadganden, skola debetsedlarne, utom i Stockholm, icke utfärdas förr än Pröfn:s-com i teerna fullbordat sina förrättningar.
För att de skattskyldige skola erhålla kännedom ang:de dem påförda utskylder, måste .de således nu hos häradsskrifvare!! förskaffa sig upplysning, huru utskyIdema blifvit af Beredn:s-Comiteerna föreslagna, samt sedermera förvissa sig derom, huruvida ändring blifvit af Taxerrs-comiteen beslutad, hvarom underrättelse, socknevis, skall af häradsskrifvare!! meddelas, för att i kyrkorna uppläsas.
Att sådant för å landet bosatte personer medför stora svårigheter, är tydligt, hvadan ock ofta händer, att de förlora det tillfälle att söka ändring uti påförda utskylder, som med Pröfnts-coroite' är åsyftadt.
Jag hemställer af denna orsak, att öfver hela Riket måtte vidtagas enahanda ordning, som för närvar, uti Stockholms stad, eller att debetsedlarna utfärdas och tillställas de skaltskyldige inom viss kort tid efter det taxeringarne blifvit verkställde, på det de skaltskyldige derigenom må, utan för stort besvär, erhålla upplysning om hvad dem blifvit påför dt och kunna deruti söka rättelse, om de det åslunda; hvarefter de förändringar, hvilka kunna uppkomma i följd af Pröfn.-s-comilés beslut, iakttagas medelst afkortning eller ytterligare debitering.
Om hvad här förut blifvit föreslaget skulle godkännas, och debiteringen således kunde verkställas förr än enligt nu gällande stadganden, blefve deraf en följd, att i detta hänseende intet hinder mötte för uppbördens tidigare företagande.
Härvid förekommer således endast att tillse, om och hvad förändring i denna del kan vara lämplig och mest passande för de skattskyldige.
Den nuvar. uppbördsliden har blifvit bestämd med af - Den j Man e. m. scendo dcrfi, alt ägare och innehafvare pf jord skulle erhålla nödigt rådrum att försälja sina produeter, eller, uti bergslagarna, genom kolning och körslor bereda sig tillgång till utskyldernas erläggande.
Berörde tid medför dock den olägenhet, att allt s. k. arbetsfolk, eller sådane, sorn emot daglön arbeta hos andra, då i allmänhet sakna arbetsförtjenst och således hafva svårt att förvärfva sitt uppehälle, än mindre utgöra sina utskylder, då dessa deremot, utfordrade annan tid på året, vida lättare skulle kunna gäldas; hvarjemte en mängd personer bortflyttat ifrån de ställen, der de blifvit skattskrifne.
I städerna är ock samma uppbördstermin äfven för andra personer i allmänhet obeqväm, emedan handel och rörelse då till stor del ligga nere, samt löpande liqvider för det föregrde året då skola uppgöras.
Då förhållandena äro så skiljaktiga, vore det, efter min tanka, riktigare att hafva olika, derefter lämpade uppbördstider, än att, genom bestämmandet af en enda, underkasta både Staten och de skattskyldige deraf följande olägenheter.
Derigenom vunnes ock den fördel, att icke hela kronouppbörden på en gång komme att indrifvas och dragas utur rörelsen, samt att en del deraf kunde tidigare blifva disponibel.
För städerna behöfdes ändock icke mera än en uppbördstermin, och intet hinder möter att derföre bestämma en annan tid än å landet.
För landsbygden skulle deremot 2:ne uppbördsterminer blifva af nöden.
Jag hemställer således vördsamt, att uppbördsstämman uti städerna mätte hällas uti September månad för det löpande äret, samt att ä landet, vid samma tid, förrättas en särskild uppbördsstämma, hvarvid alla personer, som icke innehafva jordegendom, skola sina utskylder erlägga; hvaremot nu stadgade uppbördstid bibehålies för uppbörden af jordägande eller brukande personers utlagor.
För uppbördsmän å landet skulle väl härigenom uppkomma ett ökadt besvär; men det blefve, efter min öfvertygelse, fullt godtgjordt genom utskyldernas lättare indrifvande och undvikandet af en mängd nu nödiga handräckningsoch afkortnings-åtgärder; och om hvad jag i öfrigt nu föreslår vinner bifall, skulle äfven derigenom beredas betydlig lindring i göromål, säkerligen fullt motsvarande besväret med den ena uppbördsstämman.
En omständighet, hvarå, i sammanhang med frågan om uppbörden, uppmärksamheten bör fästas, är den åtgärd för vinnande af controll å dess riktiga levererande, som nu är vidtagen, derigenom att fogdens qvittenser, för att vara gällande, skola af häradsskrifvaren annoteras, hvarförutan den skattskyldige äfvenlyrar att, i händelse af lippbördsmannens bristande redovisning, beloppet ånyo betala.
De liqvider, som verkställas vid uppbördsstämma, kunna naturligtvis lätt conlrolleras. och vederbörlig annotatioa 3i2 Don 7 Mars c. m, då utan svårighet erhållas.
Helt annat ar deremot förhållandet med hvad som efter stämman erlägges och säkerligen i hvarje fögderi gör ett ej obetydligt belopp.
I afseende å dessa liqvider är det i hög grad obilligt att fordra, det den skattskyldige skall, för annotations erhållande, begifva sig till den ofta långt aflägse boende häradsskrifvare!!, och möjligen göra flera resor förgäfves, hvarigenom för mången tidsuppoffringen och kostnaderna för dylika resor skulle öfverstiga utskyldsbeloppet.
Man kan derföre med skäl fordra, att controllen å Kronans uppbördsman skall upphöra alt vara i så många fall, som nu, antingen en anstalt utan påföljd eller i hög grad betungande för de skattskyldige.
Ändamålet torde ock kunna vida säkrare vinnas , derigenom att, på enahanda sätt som nu tillgår uti Stockholms stad, för hvarje debetsedel ulfandas ett betalningsbevis, samt att alla dessa, jemte uppbördsboken, insändas till Konungens Befdi.de, bok upplager, furses med en särskild stämpel, hvarförutan de icke äro gällande.
Visserligen skulle derigenom uppstå ett något ökadt besvär; men då qviltenserna kunde tryckas, samt endast n:r, namn och summa skrifvas, blefve det ej betydligare, än att häradsskrifvarne vore derföre ersatte genom befrielse ifrån skyldigheten att bevista uppbördsstämmorna och föra särskilda anteckningar öfver verkställda liqvider.
Man blefve ock derigenom betryggad emot sådana, visserligen icke omöjliga händelser, att skiljaktighet emellan uppbördsboken och de skattskyldiges debetsedlar förefunnes.
Genom denna förändring skulle ock en tillförlitligare conlroll å utestående restantier kunna vinnas, än de nu föreskrifna restlängderna lemna.
Dessa sednare, hvarmed åsyftas att verificera det utestående utskyldsbeloppet vid summariska redovisningen, måste, för att kunna blifva kringsända till alla församlingar uti fögderiet och till redovisningsdagen återkomma, upprättas redan uti Mars månad.
Häraf följer, att om derå uppförda utskylder sedermera till större eller mindre del indrifvas, kan en uppbördsman, som vill dölja sin ställning, på sådant sätt bereda sig verification för vida större belopp, än vid redovisningsdagen verkligen finnes utestående, och exempel derpå lära ej heller saknas.
En säker och ända till redovisnings-tillfället sträckt controll vunnes deremot, om det stadgades, alt de oguldna ulskyldernas belopp verificeras med obegagnade qvillenser, hvaröfver förteckningar socknevis borde vara upprättade, med derå antecknade nödiga upplysningar, hvilka förteckningar derefter genast ifrån Konungens Bef:h:de öfver sandas till presterskapet, som skulle deni, lika med hvad nu i afseende å restlängden är stadgadt, uppläsa och återsända, med anteckning huruvida och hvad anmärkning deremot ägt rum.
Den 7 Mars e. m. 5i3 I sådant fall skulle väl svårligen någon uppbördsman, äfven om det varit honom möjligt att uppbära penningar, utan att från sig lemna det stämplade qvittenset, våga att som restskyldige uppföra personer, hvilka verkligen betalt.
På grund af detta tillstyrker jag derföre, ali R.
St. mätte hos K. M. i und. hemställa, alt de här fjäre slagna studeranden i afseende ä controll ofver uppbördens levererande och reslanllers verificerande må i nåder varda utfärdade.
Om alla nu föreslagna'förändringar vidtogos, blefve räkenskapsverket högst betydligt förenkladt, samt uppbörden både lättare och till vissa delar mycket tidigare besörjd.
Äfvenså kunde kronobetjeningen, i afseende å de icke jordägande eller brukande personerne, hvilkas ulskylders utbekommande alltid är förenadt med största svårigheterna, tidigare och innan verkställda flyttningar vidtaga indrifnings-åtgärder, der de erfordrades, och hvilka borde vara slutade, innan uppbördsstämman för uppbärandet af de bofastes utskyider före tog es. f följd häraf blefve det äfven möjligt att, skyndsammare än hittills, upprätta räkenskaperna, så att vid den tid, då sista uppbördsstämman å landet skulle hållas, icke annat borde återstå, än den afslutning, som vore beroende af resultatet utaf de då till betalning förfallna utskylders indrifning.
Då i städerna all uppbörd borde vara besörjd innan löpande årets slut, och på landet jemväl en del deraf då vara verkställd, kunde och borde sedermera dessa räkenskaper, likasom alla öfriga, upprättas för calender-året, -hvarigenom möjligen äfven den omslutning, som nu för rikshufvudboken lärer vara nödig, undvekes.
Då på landet vissa af de debiterade utskylderna icke influtit den 3i Dee., komme väl beloppet deraf att upptagas som balance; men ali nödig redovisning för deras leverering och utredning af förhållandet vid redogörelse-dagen kunde ändock åstadkommas derigenom, att, på lika sätt som för närvar, uti rikslmfvudboken iakttages, i utgående balancen specificeras hvad som sedan den 3r Dec. blifvit levereradt, och hvad vid redovisningsdagen finnes hos de skattskyldige utestående.
Tiden för redovisningens afläggande skulle ock lätt kunna bestämmas något förr än nu, eller till den i April, helst, enligt hvad här förut är föreslaget, de väsendtligaste och besvärligaste indrifnings- och handräcknings-åtgärderna vida tidigare än nu komme att äga rum.
Dervid torde äfven, då räkenskapernas uppgörande tidigare kunde företagas, den lnifvudsakliga redogörelsen, eller special-räkningen kunna allein nas och den s. k. summariska redogörelsen upphöra.
Det vore derefter tillräckligt att, för vinnande af nödig controll å redovisningen för de vid nämnda tidpunkt utestående restantier, särskildt förslag öfver dem afgåfves, innan ny uppbörd företoges, eller vid den tid special-räkningarna nu skola aflemnas. 3 II. 4° Den 7 Mars e. ro.
Då landsböckerna nu icke skola öfverlemnas förr än d. i Joli, aldra året efter det, för hvilket redogörelsen aflägges, eller för år iSzJo d. i Juli 1842, samt lands-eontoren således för räkenskapernas granskning och landsböckernas uppgörande hafva ett rådrum af 10 månader ; kunde, med förstnämnda förändringar, och med hänsigt till den förenkling, som derigenom uppkomme, hvarje års landsbok otvifvelaktigt afgifvas vid den för hufvudhöckers aflemnande i allmänhet stadgade vid, eller vid slutet af påföljande året, eller för år i84o, vid 1841 års slut, då lands-contoren likväl för sina åtgärder erhölle 9 månaders tid.
Derigenom vunnes en tidigare conlrol! å redovisningen, samt den fördel, att anmärknrr förr kunde väckas och afgöras, än vid nuvar. förhållanden.
Enär dessa förändringar, i afseende å redovisningen, ankomma på K.
M:s nåd. ompröfvande, hemställer jag, att R.
St. ville, med framställande af de. i denna del nu yttrade åsigt er, i lind. anhålla, det K.
M. täcktes , efter vcderb. embelsverks hörande, meddela de nåd. föreskrifter , hvarigenom det åsyftade ändamålet må kunna vinnas.
Jag anhåller vördsamligen om remiss på detta anförande till Stats- och Bevilin.TJtsktn, anseendes mig härvid skyldig förklara — för att ej vela mig hafva ens försökt tillegna mig en annans arbete — att, oaktadt jag, genom mitt framträdande såsom motionär, åtagit mig ansvaret för motionen och den moraliska skyldigheten att försvara densamma, tills jag biifver örn felen deri öfvertygad, är den dock icke af mig utarbetad; den är mig meddelad utaf en aktningsvärd embetsman, som tillhör de i vårt land ännu orepresenterade samhälls-classerna, och hvars tankar i dessa ämnen jag funnit öfverensstämmande med mina.
Hr von Gerdten, Gustaf Mauritz, hade inlemnat följande skriftliga anförande:
Vördsammast får jag väcka den mo'tion, att Tulldistrict-chefen i inre tullbevaknings-districtet måtte indragas, som alltsedan år 1825 njutit i,5oo r:dr i årlig lön och 5oo r:dr i s k. resepenningar, jemte dess secreterare och s. k. tullfiscai, som njuter 400 r:dr, äfvensom den endast för Nerikes län inrättade rese-tullinspectors-tjensten , som för närvar, innehafves af Rese-inspectoren Borg, med årlig lön 5oo r:dr och i resepenningar 100 r:dr, allt b:co, utgörande således en årlig utgift för dessa öfverflödiga tjenstemän — hvars tjenst, som erfarenheten vittnat, midt inuti landet ej synes af nöden påkallad — af en summa ej mindre än 3ooo r:dr b:eo årligen, och nu redan, eller sedan år i32.5, då dessa sysslor inrättades, kostat Staten öfver 42)000 r:drb:co och ej iubragt mer än omkring 1 å 3ooo r:dr; således hem - Den 7 Mars c. m. 315 ställer och yrkar jag, att dessa för Staten kostsamma och onödiga 3:ne sysslor måtte genast blifva indragna, dock att desse tjensteman måtte blifva bibehållne vid sina nu irinehafvande löner, intill dess de kunna förses, eller erhålla annan tjenst med motsvarande lön, utan endast för närvar, gå i mistning af de s. k. resepenningarna, som för dem ej blifver någon förlust, då deras skyldighet att resa upphörer.
Att detta mitt vördsamma memorial måtte till behörigt Utsk. remitteras, anhålles ödmjukast.
Hr af Forsell, Carl, hade ingifvitföljande anförande:
Den som uppmärksamt följer utvecklingen af samhällenas välstånd, undgår icke att göra den anmärkningen, att den öfverklagade långsamheten i framgåendet till en stor del beror deraf, att man mer sysselsätter sig med stundens kraf, än med det som planmässigt i tid måste beredas, för att kunna gå framåt med säkra och skyndsamma steg.
Denna anraärkn. gäller i de flesta fall ; men det är företrädesvis ett, som jag beder att nu få göra till föremål för H. R. 'o. Ad:s uppmärksamhet.
Det är en för alla känd sak, att de svårigheter, hvarmed samhället har att kämpa, ligga hufvudsakligen uti de för mången tryckande skatterna , .samt uti det ofta återkommandet af missvextår, som tillhöra landets klimat, och som icke sällan sätta Regering och Ständer uti de största bekymmer för hela folkmassors räddning från hungersnöd.
Granskar man förhållandena och orsakerna till nämnda svårigheter, och gör detta icke ytligt, utan först efter tagen kännedom af detaljerna, så kan man omöjligen emotstå den tanken , som ovillkorligen trugar sig på oss, att hvad skatternas tryckande egenskap, särdeles för jordbruket, beträffar, denna beror till en hufvudsaklig del på dessa skatters ojemna fördelning qvalitativt och qvanlitativt; och hvad Statens bekymmer för dem som lidit missvext beträffar; så inses det äfven, att detta bekymmer aldrig kan komma att upphöra förr, än samhällsskicket blifvit lill den grad utveckladt, att man får försäkrings-anstalter emot missvexter, likasom man har sådana emot sjöskador, emot brandskador m. m. cl., och hvarigenom den oundvikliga olyckan utdelas på det bästa sätt emellan dem, som den träffar, och dem ,' som för tillfället undgå densamma.
— Ehuru länge det Un må draga på tiden , så mäste det således slutligen hos oss likasom i andra länder inträffa, att skatterna på jorden måste jernnäs till en billigare fördelning på alla jordägare, äfvensom att ässurance-anstalter måste bilda sig, på ett eller annat sätt, emot missvexter.
Men huru vill man tänka på en billig skattejemkning för ett sådant land sorn Sverige, med så stora olikheter uti 3i5 Den 7 Mars e. m. jordmån, som de, hvilka förefinnas emellan Malmö, Wikbolandets , Wadstena-slättens, Arboga-basinens, Upsala-dalens bördiga leror å ena sidan, samt å andra sidan Westergöthlands svältor, Wermlands och Dalarnes örjord eller flera trakters sandhedar; huru vill man jemka emellan provinser, der jordtemperaturen, eller jordens inre värme, som understödjer vextligheten, varierar emellan Ystad och polcirkeln, ifrån 8J grader till ajj, eller i ett land, der höjden öfver hafvet af odlad jord är olika på mer än i,4oofot, och hvarest man ännu är utan pålitliga uppgifter örn följderna af alla dessa stora olikheter.
Likaså ar det omöjligt att tänka på bildandet af försäkrings-anstalter emot missvexter, innan pålitligare uppgifter erhållas om de olika orternas klimatiska förhållanden, så att assuradeuren vet hvilken risk han står, då han lemnar assurancen, och kan rätta praemierna derefter.
För att en gång kunna komma till sådana upplysningar, är det således nödigt att dermed göra början, särdeles som det är först efter många, under en längre följd af år, fortsatta observationer, som något resultat står att vinna.
I flera länder, särdeles i Bayern, är detta undangjordt, och de skörda nu fördelarna deraf.
Hade våra förfäder tänkt derpå, så hade vi nu äfven haft frukten af deras verksamhet; men derföre bör man så mycket mer se till att icke låta tiden gå fruktlöst bort.
”Hvar tid häfver sin plåga,” heter det, och den närvar, har nog deraf, så att den icke behöfver taga på sig att bära framtidens bekymmer; men vissa saker måste af ett föreg:de slägte beredas, om de någonsin skola kunna utföras, — och hvad det nu ifrågavar. vidgörandet beträffar, så äro de kostnader, sorn komma ifråga, i så hög grad obetydliga emot det ändamål som vinnes, alt jag icke drager på det ringaste sätt i betänkande att derom göra motion.
Allt hvad som behöfver göras, är, ali uti landets olika delar anställa vanliga väderleks- samt barometer- och thermometer-observationer, att anteckna flyttfoglarnas ankomst och bortflyttning, isläggnings- och islossnings-, sånings-, blomnings- och bergningstider, äfvensom vid slutet af hvarje år, förhållandet med helsotillstånd, skörden, varupriser, väglag m. m., samt att få dessa insända till ett för hela landet gemensamt ställe, till förvarande åt framtiden.
Sådana observationer kunna fås nästan kostnadsfritt, ty de göras redan af privata personer milliontals årligen; men ett fel är, att de vanligen förstöras såsom skräppapper, och sandas aldrig till ett gemensamt förvaringsrum; och det andra samt hufvudsakligaste felet är, att de göras med högst opålitliga instrumenter.
Dessa kunna nemi. icke fås utan en särskild omsorg, och blifva ej jemförliga, så framt de icke förfärdigas på en gång under vettenskapsmäns tillsyn, och hvarvid alla sins emellan jemföra*, innan de utplante - Den 7 Mar» c, m. 317 ras uti landet.
Ibland privata personer
Ur det förgäfves att vänta den samhällighet, som dertill ur nödig, nemi. för inköpandet af t. ex. 24 satser instrumenter på en gång att spridas i alla landsändar.
Det synes således angeläget, alt Staten träder emellan för åstadkommandet af denna enighet medelst anslåendet af 2000 r:dr h:eo till inköp af fullständiga barometrar med tillhörande tbermometrar och hydrogronometrar, hvilka ställas antingen under R.
Vettenskaps-academiens eller under Generallandtmliteri-conlorets disposition, för att utdelas på väl vallia ställen inom Riket, till anställande af systematiskt ordnade och sammanhängande metherologiska observationer, hvilka hvart io:de år böra i sammandrag af trycket utgifvas.
Jag skulle äfven föreslå jordmånernas undersökning, så framt denna ej kunde göras när som helst, utan fleråriga förberedande observationer, och så framt icke kostnaderna dertill blefve större än jag vågar påräkna.
Dessutom hoppas jag, att denna, äfven så angelägna, undersökning, som de metheorologiska observationerna, skola på annan väg kunna ernås.
Frih. Tersmeden, Wilh., hade till prot. ingifvit ett anförande, så lydande:
H. St. får jag anhålla, att det creditiv å banken, sorn vid 1817 och 1818 årens riksdag blef Jern-eontoret bevil jad t emot 3 proc. ränta och allt sedan fortfarit, måtte ytterligare intill nästa riksdag ställas till fullmäktiges i samma conior disposition, emot det villkor, "att den vinst, sorn "uppkommer genom dilferencen i räntebetalningen till banden emot räntan af den genom hankens biträde tillökade ”fond, bör särskildt redovisas och anses som tillgång, dispo”nibel för Jern-contorets fullmäktige, till ändamål som med ”näringens framgång och förkofran hafva gemenskap, men ej ”utgöra någon tillvext i Jern-contorets enskilda lånefond.”
Hr von Moltzer, Anders Joli. Fredr., hade inleinnat följande 7 motioner: 1.
Med anledn. af Hr Wernstedts framställda motion om reforms anställande med de K.
Borgrätterna, vågar äfven jag höja en ovan röst, för att yrka en dylik åtgärd med de academiska domstolarna vid Rikets universiteter.
— Fotade på stadganden, nära ett halft sekel äldre än nu gällande allmänna lagen, hvars rätts-normer redan undergått så många förändringar, och hvars totala Omarbetning länge varit 3i8 Den 7 Mars e. m. tidens kraf, framställa de academiska domstolarna i sjelfva deras sammansättning en absurditet, som gränsar till löjlighet.
Så äger t. ex. professorn i de lefvande språken vid K.
Carolinska academien säte oell stämma i consistorium majus.
Och de academiska constitutionerna, uppmana från enväldets strängaste tidehvarf, författade på latinska språket och i en stil, sorn måhända få af de laglydige förmå tolka; huru afvika de ej ifrån allmänna lagen, och hvilka curiosa innehålla ej de, granskade af närvar, tidsanda!
— Såsom mörka skuggor qvarstå dessa bilder från despotismens natt, af nationen aldrig sanctionerade, äfvensom föga kände.
Och under dess skydd öfverlemnar
Svea blomman af sin ungdom, vid dess första utsteg i verlden ; åt dem anförtror Staten den moraliska vården för bildandet af sina förnämsta medborgare!
Vacker är väl i sanning ide'en af dessa patres, sorn emottaga ynglingens första ledning på verldserfarenhetens och vettenskapernas bana.
Men om denna faderliga myndighet lemnar det stöd, som i juridiskt afseende tarfvas för den oerfarne, torde följande framställning förklara.