Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk:s utlåttn äfvensom de föreslagna voter;s-propos:na blefvo, uppå särskildt framställda proposir, af R. o. Ad. godkända.
Utskts yttrande i fråga om 24§tn af underrättelserna.
Det Högh Ståndet bar icke fattat något beslut i den punkt, som nu blifvit föredragen.
Vårt beslut är visserligen likgiltigt för utgången, emedan de tre öfriga Stånden godkänt Utskts förslag i Ntö 23; men då något beslut skall af R. o. Ad. fattas, vare sig till afslag eller godkännande, så inser jag >9° Den 19 Maj f. m. icke något skäl, hvarför R. o.
Afl. icke skulle godkänna förslaget i denna puukt, likasom de öfriga Stånden redan gjort. R. o. Ad. beslöt att gilla den föreslagna 24 §:n af underrättelserna.
Utskts ut låt: 11 och förslag från och med sidan 38 a n g : d e 27 och 3i §§:nn af underrättelserna till och med sidan 42> a ngt de den eventuella tullen för lärft.
Utskts utlål:n, äfvensom de föreslagna voterts-propostna hlefvo, uppå sii 1 skildt framställda propos:r, af R. o. Ad. godkända.
U t s k : s utlåt, r ö r t d e behandlingen af R. o. A d t s förslag, att, i händelse förbud mot införsel af kläde kommer att fortfara, utförsel af fin sorterad elector al-ull måtte berättiga till införsel af k lade till lik a vigt mot 21'idis tull perskålp u ri d.
Enligt Utskts uppgift är R. o. Ad. allena om sitt beslut.
Följden deraf är, att då frågan befinnes vara af ekonomisk natur, på sätt Utsk. äfven uppgifver, så har R. o. Ad:s mening kommit att förfalla och med detsamma äfven bela denna fråga.
Det är således ett misstag af Utsk. alt säga, att derest icke två Stånd skulle instämma med R. o. Ad., så kommer frågan att förfalla.
Utsk. kunde hafva sagt så, i händelse R. o. Ad. hade gjort en inbjudning lill de öfriga Stånden att sig med R. o. Ad. förena.
Men någon sådan har icke ägt rum; följaktligen hafva de öfriga Stånden ingen atiledn. att frångå deras förra beslut.
Enär Utsk. afstyrkt det, som R. o. Ad. fattat, kan Utsk. icke heller för egen räkning göra någon inbjudning till de öfriga Stånden, att antaga R. o. Adts bes ut.
Jag anser oss således böra förklara denna punkt hafva förfallit.
Hamilton, Henning Ludv.
Hugo:
Vid den votering, som inom Utsk. föreföll, rörtde denna punkt, var jag i minoriteten, och instämmer således i hvad Hr von Hartmansdorff har yttrat.
Jag anser mig likväl skyldig majoriteten inom Utsk. att uppgifva hvarföre den fattade sitt beslut så. som bär omnämnes.
Någon inbjudning ifrån R. o.
Ad. till de öfriga Stånden har icke skett, och Utsk., som icke ansåg sig kunna tillstyrka de öfriga Stånden att sig med R. o. Ad. förena, trodde sig likväl pligtigt att lemna de öfriga Stånden del af R. o.
Adts beslut, på det att de måtte kunna deröfver utlåta sig.
Utsk. yttrade derföre i betänk.
N:o4i,att R. o. Ad. fattat ett sådant beslut, hvarom Utsk., som likväl icke kunde detsamma tillstyrka, ville underlätta de öfriga Stånden, under förbehåll att, sedan de der - Den ii) Maj f. in. öfver yttrat sig, få afgifva sitt slutliga yttrande i ämnet.
Utskts majoritet ansåg sig af denna sbta strof linndén att icke helt enkelt förklara R. o. Adis beslut vara förfallet, utan att ännu en gång lemna de öfriga Stunden tillfälle alt deröfver yttra sig, särdeles med afseende derpå, alt i de prot.utdr., sorn ifrån de öfriga Stånden ankommit, denna punkt var helt och hållet förbigången.
Det var af denna anledn., som Utsk. här upptog denna punkt, hvilken jag likväl ansåg öfverflödig, så mycket hellre, sorn ingen anleda, är att något af de öfriga RiksStm skulle biträda hvad It. o. Ad. för sin del beslutat.
Jag ser visserligen af be tänk.
, alt Utsk, förbehållit sig alt, då fråga blif v er om de eventuella tullinkomsterna, äfven yttra sig om denna punkt, och har sålunda visserligen intet emot att Utsk. yttrar sig deröfver; men det är emot punktens innehåll, som jag yttrar mig.
Man kan icke antaga, att, då ingen inbjudning linnes hvarken af Utsk. eller af R. o. Ad„ de öfriga Stånden likväl skulle utan anledn. frångå deras beslut.
När tre
Stånd stannat emot ett, i mål af denna beskaffenhet, så synes mig klart, att det 4:des mening förfallit.
Uppå derefter framställd propos förklarade R. o. Ad , det Ståndet ansåg R. o. Ad:s ifrågavar. beslut vara förfallet.
Utsk:s utlåt, i fråga om öfver låtande tili K.
M. af rättigheten att nedsätta t u 11 b e I o p p e t.
Utlåt, godkändes.
U t s k : s yttrande, alt R i k s S t: n i de delar, hvilka icke i u 11 å t. b I i f v i t o m fö r m ä I d a , a n t i 11 g e n godkänt eller låtit bero vid hvad Utsk. yttrat och hemställ t.
Detta yttrande lades till handlingarna.
Ånyo föredrogs StatsUlsk.vs den 12 och i5 dennes på bordet lagda utlåt.
N;o 514» > anledn. af Bruksidkare!! A. W. Gyzanders enkas och sti-rbhusdeliigares ansökning 0111 befrielse från ådömd betalningsskyldighet, i följd af ingången borgen för aflidne Kronofogden B.
Hr af Dalström, Gust.
Då jag nu uppträ der för att yttra mig uti förevar, ämne, så är del för alt lala för en fattig familj, sorn, i händelse Utsk:s förslag af R.
St. bifölles, säkerligen skulle bringas i yttersta armod.
Jag hoppas således att i detta afseende kunna för några ögoobliek fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på förevar, ämne.
Jag troi' att StatsUtsk. har lifligt förfarit efter de upplysningar och handlingar, som blifvit Utsk. meddelade; men jag anser äfven att andra förhållanden inträdt, hvilka tala för eli annat beslut, än det som StatsUtsk. tillstyrkt.
Jag I<J2 D e d «g Maj f. m. tager mig derföre friheten att i kortliet anföra de skal, hvarpå jag grundar min förhoppning, alt R. o. Ad. icke måtte bifalla hvad StatsUtsk. föreslagit.
I det första afseendet anför StatsUtsk. såsom skal, att vid arlskiftet efter Gyzander uraktlåtits att af då belintliga tillgångar afsätta ett belopp, motsvarande den balanee, för hvilken Gyzander häftade såsom borgensman för Kronofogden Carlsson.
Jag får dervid anföra, att efler Gyzander upprättades icke något arfskifte, emedan hans efterlemnade hustru salt i orubbadt bo och således ensam disponerade de medel, som efter honom voro att tillgå.
Hvad åter beträffar alt qvarstad för ifrågavar. belopp ej blifvit lagd å de i Gyzanders sterbhus befintliga tillgångar, så förhåller det sig så, att ingen uti sterbhuset hade begrepp om denna qvarstad.
Hvad åter slutligen beträffar att
Ulsk. finner det möta mycken betänklighet alt medgifva eftergift af ansvarsskyldighet i följd af borgensförbindelser, hvilka äro ingångna för Kronans uppbörd, så kan jag visserligen icke ogilla denna åsigt; men örn den får gälla såsom ett ständigt prsejudicat i sådana frågor, så får jag likväl påminna lt. o. Ad., att sådana eftergifter tillförene vid åtskilliga tillfällen ägt rum, och då bär förekomma ganska ömmande omständigheter, torde R. o.
Ad. ufven vid denna frågas behandling förfara på sammi sätt, som vid nyssnämnda tillfällen.
Då likväl detta mål komiuit sent pä föredragn.listan, så förmodar jag att de andra Stånden redan i detta ämne fattat deras beslut, oell anhåller vördsamt, i händelse underrättelse derom ankommit, att desamma måtte Ståndet meddelas, hvarefter jag anhåller att återfå ordet.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att BorgareSt. återremitterat utlåt.
N:o 514 > men att ang:de de öfriga RiksSttns beslut ännu icke någon underrättelse var ankommen. rlr af Dalström:
Som jag känner, att vid målets föredragning inom BorgareSt. verkligen aulhentika skäl uppgåfvos för betänkts åtet remitterande, hvilka jag föi modar skola komma tilt \ei ka på StatsUtsk., så anhåller jag på grund deraf, äfvensom med stöd af hvad jag nu anfört, att It. o.
Ad. ville bevilja återremiss af ifrågavar. betänkande.
Hr Eden hjelin, Gillis:
Ehuru denna enka icke är boende inom Bohuslän, och jag icke heller känner henne speciell, så bor hon likväl icke långt ifrån gränsen, och jag är således ganska väl i tillfälle att känna denna faruiljs oinständigheler.
Enkan Gyzanders man var en idog bruksidkare, men till följe af sin godhjertenhet trädde lian i borgensförbindelser för andra, så att när hans sterbhus utreddes, visade sig der ett mindre lyckligt förhållande.
Jag tror mig likväl kunna veta, att enkan nu liar sin måttliga bergning, men att om en sådan summa ur detta hus skulle utgå» - t.
Den 19 Maj f. m. jg3 gå, så komma lion och hennes 4 oförsörjda barn alldeles på har backe.
Jag anhåller derföre om återremiss af detta betänk., och får upplysningsvis meddela, att så väl PresteSt. som BorgareSt. detsamma återremitterat.
Cederström, Anders: Sedan Hr af Dalström tillkännagifvit, att så authenlika upplysningar inom BorgareSt. vid återremissen blifvit Utsk. meddelade, att de skulle kunna föranleda Utsk. att ändra sitt beslut, så vill jag icke emotsälta mig återremiss, ehuru jag tor min enskilda del lika med Utsk.'s fleste öfrige ledamöter trodde, att, ehuru livar och en bör ömma för medmenniskor, likväl icke några egentliga skal här förefunnos, utom den medellöshet, som hos enkan Gyzander blifvit uppgifven, hvilken ej ansågs ensam böra föranleda eftergift af hennes aflidne mans förbindelser.
Det lanns föröfrigt en medlöftesman, som hette Wedelin, efter hvilken icke lärer hafva saknats tillgång alt betala den andel i borgensförbindelsen, hvilken han hade varit skyldig att utgifva, om linn lefde.
Hos honom har Kronans embetsmän försummat bevakning.
Kronan måste således förlora denna hälft af sin fordran, och då är det väl icke billigt att hon äfven skall förlora enkan Gyzanders hälft, i händelse den skulle efterskänkas.
Det var visserligen äfven ett annat förslag inom Utsk , nemi. att Kronan skulle afstå ifrån räntorna, men delta skulle komma båda borgensmännen tillgodo, hvarföre Utsk. ansåg detsamma icke böra bifallas.
Jag har icke inom Utsk. öfvervåld! handläggningen af detta ämne, men hade jag det gjort, så skulle jag visserligen delat Utskts lanke.
Nu hör jag likväl att authentika uppgifter blifvit meddelade, hvilka skulle kunna föranleda till ett annat resultat, och anser mig således böra förena mig derom, att betänk, måtte återremitteras, på det roan finge laga i öfvervägande de nya skälen, i händelse de finnas.
Jag anser Utsk:s betänk, vara väl grundadt och böra bifallas.
Det är ett farligt praejudicat att införa R.
St. på den banan att eftergifva borgens fullgörande för uppbördsman, derföre att desse råkat i obestånd.
Oin tillgång hos löftesinännen finnes, så måste den summa också utkräfvas, för hvilken de gått i borgen, ty eljest skulle stadgandet, att borgen af Kronans uppbördsman bör ställas, blifva utan all kraft och verkan.
Hr v o.n
Q v a n t en , Carl Gust :
Sedan flere talare yttrat sig till förmån för enkan Gyzander, så behöfver jag endast lorena mig, med dem, som begärt återremiss.
Jag medgifver visserligen Frih.
Cederströms påstående, att Kronan icke bör gå miste om sådana medel, som dessa, men anser likväl ett undantag kunna medgifvas i anledn. af en 25 H. 25 iö4 Den 19 M a j f. m. kan Gyzanders meddellösa ställning.
På sådan grund anhåller jag, att R. o. Ad. ville förklara såsom sin gemensamma mening, alt ifrågavar. ersättning må efterskänkas.
Hr P rintzensköld, Carl:
Då jag på tjenstens väg nar förklarat mig öfver Gyzanders lios K. M. i lind. ingifna och till R.
St. öfverlemnade ansökan och således är att anse såsom part i målet, så vill jag alldeles icke här ingå i något bedömmande af frågan, synnerligen som min förklaring är nästan ordagrannt upptagen uti Utskts betänk.; men då jag här hört en ledamot yttra, att inom BorgareSt. så authentika upplysningar skulle vara meddelade, att de ovillkorligen borde verka till afslag pä Utsk:s betänk., sä måste jag säga att det förundrar mig, att icke dessa authentika upplysningar blifvit bifogade de handlingar, som till K. M. inkommit, och att icke den embetsman, som bör försvara K.
M:s oell Kronans rätt, har fått tillfälle att bedomina dessa upplysningar och yttra sig deröfver.
Jag anser det vara ganska oriktigt alt. på sådant sätt undanhålla upplysningar, om de finnas.
Jag skulle således för min del vilja hemställa, att, i händelse sådana upplysningar blifvit meddelade, StalsUtsk. måtte tillstyrka R St. att hos K. M. i rind. anhålla, att målet, jemte de åberopade upplysningarna, må blifva ånyo remitteradt till Kammarrättens advocatliscal, på det att han må komma i tillfälle alt granska upplysningarna och i anledn. deraf ett nytt utlåt, afgifva.
Ehuru påkostande det må vara att tala emot mina varda bänkkamrater i denna fråga, så nödgas jag likväl nu göra det, ty StatsUtsk. har, i min tanke, behandlat frågan ganska riktigt.
Emot XJtskis framställning har man anmärkt, alt det förefunnes bevekande skäl för löftesinännen att slippa deras betalningsskyldighet, derföre att de försummat fatalierna.
Om hvarje part finge åberopa denna omständighet till sin fördel, så skulle en stor mängd af de rättegångar, som nu i dylika mål blifva anhängiga, icke upphöra förr än de genomgått alla instanserna.
Då sådana förluster inträffa, så är det deras fel, som sig ej bättre föresett, och jag finner icke alt R.
St. böra bevilja någon eftergift af detta skäl.
Den andra anmärkn:n, som blifvit gjord emot betänk., var den, att R.
St. i dylika fall förut beviljat eftergifter, och att man derföre äfven nu borde så göra.
Jag ville tvertom påstå, att efter som R.
St. förut varit så frikostiga, borde de hädanefter destomera afhålla sig derifrån; ty genom detta efterskänkande varder Kronans säkerhet försummad
Jag har haft tillfälle att se huru det tillgår med Conti ader, afslutade för Kronans räkning, samt vunnit den öfvertygelsen, att förfatlningarne derom snarare borde strängare iakttagas än nu sker.
För det tredje har man påstått sig äga upplysningar, dem Kammarrätten ej haft under sin granskning.
Deremot Den 19 Maj f. m. måste jag anmärka, att 11.
St. icke kunna och fördenskull ej heller böra behandla frågan på samma sätt, som en domstol, och följaktligen ej inlåta sig i domstols pröfning.
St. vägra denna eftergift, så blir det tillfälle för vederbörande att ingifva sina upplysningar till K. M., som hörer vedei börande, hvarigenom saken bilf ver i behörig ordning utredd.
Jag tillstyrker bifall å Utsk:s betänkande.
Hr af Dalström:
Jag vill blott taga mig friheten nämna några ord i afseende på Hr Printzenskölds anförande, nemi. alt i händelse det skulle inkomma ifrån BorgareSt. sådana authentika upplysningar, som skulle kunna föranleda SlatsUtsk. att tillstyrka eftergift af den summa, hvarför Gyzanders sterbhus nu häftar, så borde R.
St. hos K. M. i und. anhålla om förnyad undersökning på grund af dessa vunna upplysningar.
Jag skulle likväl tro, att det icke är deri juridiska sidan, som här bör upptagas, emedan det icke varit fråga om, hvad jag icke heller tror att sterbhusdelägarne salt i fråga, nemi. att de icke skulle vara skyldige att betala dessa medel, utan är det blott i afseende pä de ömmande omständigheterna, som bemälde sterbhusdelägare hafva tagit sin tillilykt till R.
St., och är det äfven af denna orsak, som jag tagit mig friheten att yrka återreroiss.
Hr von Hartmansdorff har åter yttrat, att ehuru flerfalldiga exempel bevisa, all afskrifningar i dylika mål flera gånger förut ägt rum, så torde man icke ytterligare träda på samma bana, ulan någon gång göra slut derpå.
Jag gillar fullkomligt denna åsigt, men jag tycker likväl alt det är något lrårdt för en fattig familj att vara det första exemplet.
Jag anhåller att R. o. Ad. ville bifalla återremiss af detta betänkande.
Till hvad
Hr von Hartmansdorff anfört har jag för min del intet att tillägga , utom att jag lill alla delar instämmer i de åsigter, bemälde talare i detta fall yttrat.
Hvad angår de ifrågavar. prrejudicaterna, som man här åberopat, så är det visserligen möjligt, men jag påminner mig likväl icke, att R.
St. hafva beviljat eftergift i fråga om att fullgöra en borgensförbindelse, när tillgångar funnits hos den, som iklädt sig densamma, och jag tror således, att de piaejudicater man velat åberopa i sjelfva verket tillhört en annan cathegori.
Att eftergifva sådana fordringar tror jag skulle vara alt göra oss förtjenla af förebråelsen för en alltför stor oförsigtighet, jag vågar säga, måhända obetänksamhet i afseende på sådana ärendens behandling.
Jag tillstyrker således bifall till Utsk:s betänkande.
Silvius!
Äfven jag anser mig förbunden att instämma uti Hr von Hartmans, dorlfs yttrande, då de talare, som här yrkat återremiss, huf - igö Ben 19 Maj f. m. vudsakligen grundat sig på de upplysningar, hvilka i BorgareSt. skola blifvit meddelade.
Desse talare hafva dock varit skiljaktige rör:de din frågan, huruvida upplysningarne skulle vara af en juridisk bevisning eller endast afse de ömmande omständigheter, sorn här kunna äga rum.
Att nu här återremittera ett på rättsgrunder bygdt förslag, utan något annat skäl, än att det säges, att inom Preste- och BorgareStm upplysningar blifvit meddelade, hvilka föranJedt betänkts återremitterande, det synes mig vara en alltför löslig grund för ett RiksSt. vid behandlingen af denna fråga.
Jag finner mig således urståndsatt att på de skäl, som blifvit framställda för återremiss, kunna förena mig om ett sådant beslut, och tillstyrker bifall till Utsk:s betänkande.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, örn R. o.
Ad. behagade bifalla StatsUlsk:s uilåt. iN:o 5 14* Ropades starka ja, blandade med nej.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej, begärde Hr af Dalström votering.
Upplästes till justering och godkändes följande votertsproposition:
Den som bifaller StatsUtskts utlåt.
N:o 5i4, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R o. Ad. de vid ofvannämnda utlåt.
N:o 514 gjorda anmärkntr föranleda dess återremitterande.
Efter voteringens slut, befunnos rösterue hafva utfallit, som följer:
.Nej — i 2.
Till pröfning företogs StatsUtskrs den 12 och i5 dennes på bordet lagda utlåt. iN:o 523, i anledn. af återremiss och meddelta beslut å meni.
N:o 483, ang:de handels- och sjöfartsfonden.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o.
Ad. ansåg detta mål böra punktvis pröfvas och utlåt.
N:o483 böra tjena till grund för föredragningen.
Dä det förhåller sig på sätt Hr Frih. o.
Landtm, nyss anmärkt, att det är betänk.
N:o 48 5, sorn gifvit anledn. till betänk.
N:o 523; så hemställer jag vördsamt, om icke vid detta tillfälle, såsom vid alla dylika, liufvudbetänk. eller N:o 483 borde tagas i öfvervägande, jemte utlåt.
N:o 523, som angår beloppet af de afgifter, hvilka böra till handels- och sjöfartsfonden ingå.
Den 19 M a j f. m. >97
Uppå derefter framställd propos. fann R. o. Ad. föredragningen böra ske på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit.
Landtm, yttrade, all han nu ville låta uppläsa ur utlåt.
N:o 48 5 hvad Utsk. yttrat i första frågan, eller huru med förvaltningsbestyret af den ifrågavar. fonden bör tillgå.
Jag hemställer vördsamt, om icke betänk.
N:o 485 bör läggas till grund för hufvudpropos. , då det angår beloppet af den afgift, som af sjöfarten skall utgå.
Jag vill erinra mig, att R. o. Ad. för öfrigt lagt detta betänk, till handlingarna.
Jag hemställer vördsamt, om icke detta nu ina blifva föredragningsämne.
Landtm, yttrade, det han nämnt sig anse första frågan vara om det förvaltningsbestyr, som nu tillhör Convojcommissariatet, och som enligt Utskts förslag borde tillhöra Commerce-colltm. R. o. Ad. hade visserligen lågt denna del af i:a punkten till handlingarna, men då utlåt.
N:o 5^3 i detta afseende framställt förslag till voter:spropos. , hade Hr Landtm, trott att denna punkt vore den som nu först borde för Ståndet föredragas.
Som denna punkt icke verkar på sjelfva hufvudsaken, så har jag intet emot, om Hr Frih. o. Landtm, vill företaga den först.
Jag har egent ligen begärt ordet för att anhålla derom, att betänk, måtte blifva punktvis föredraget, i den ordning, som detsamma innehåller.
Då nu Hi- Landtm, och Hr von Hartmansdorff förekommit mig, så har jag dervid intet vidare alt tillägga.
Upplästes mom. a) i i:a punkten af utlåt.
N:o 023.
Derest BondeSt. antagit den inbjudning, som blifvit aflåten, att instämma uti PresteSt:s beslut, hvaruti BorgareSt. instämt, eller R. o. Ad. nu skulle besluta att i denna inbjudning instämma, så äro 3 Stånd derigenom ense i sina beslut och då blir votering öfverflödig; men om icke något sådant instämmande sker, så, enär saken till sin natur är af helt och hållet ekonomisk beskalfenhet, kan den också förfalla, emedan K.
M. kan åt det ena eller andra verket uppdraga förvaltningen af convojmedlen, hvilken nu är anförtrodd åt Convojcommissariatet.
Denna fråga är således helt och hållet ett önskningsmål, så att den förfaller i händelse icke tre
Stånd derutinnan fattat samma beslut utan två Stånd stanna emot två.
BondeSt. har val instämt i hvad StatsUtsk. här säger vara hufvudsak, och som väl också torde såsom sådan kunna anses, nemi. att en und. önskan måtte till K.
M. framställas, att förvaltningen al dessa me - Den 19 Maj f. m. del öfverlemnas till Commerce-coll:m; men man vet ännu icke örn BondeSt. verkligen kommer att antaga inbjudningen.
Här har blifvit sagdt, att det endast ar fråga om en förändrad ordalydelse; men det kan jag för min del icke finna; ty då vore det blott fråga om sjelfva hufvudsaken, och deruti torde tankarne tattare kunna förenas; bär deremot tillkomma i Preste- och BorgareSt:ns beslut flera särskilda föreskrifter i afseende på förvaltningen och den andel, sorn Norrska statsverket dertill lemnar m. m.
Detta står dock icke tillsammans med det öfriga, hvilket vi helt och hållet förbigå.
Då man således icke vet, huruvida BondeSt., med afsiående af det sednare utlåt., antagit PresleSt:s beslut, med eller utan tillsatser, så kan man icke, i min tanke, nu lämpligen fatta något beslut i denna del, utan jag tror, att vi böra afvakta BondeSt:s beslut.
Då tre Stånd hafva förenat sig om den meningen, att den nuvar. förvaltningen af Convojcommissariatet bör upphöra, och att detta administrativa besvär börj öfverlemnas till Commerce-colhm, hvilket är af två Stånd bestämdt uttryckt, och då ett annat Stånd sagt, att om Convojcommissariatet upphör, så bör förvaltningen af denna fond uppdragas åt Commerce-colb.m, så synes det mig vara klart, att R.
St. beslutat i hufvudfrågan, att i detta ärende till K.
M. ingå med en und. hemställan.
Hvad som nu inom oss skall afgöras, är (då tre Stånds beslut i sjelfva frågan redan finnes) att välja emellan de olika redactionerna och villkoren för denna hemställan.
Denna redaction måste, efter-min tanke, bestämmas genom votering i förstärkt Utsk., TÖbr hvilket fall voter:s-propos:r blifvit tillstyrkta.
Jag anhåller om Hr Frih. o. Landtmts propos. på bifall till Utskts hemställan i denna punkt.
Frågan är visst icke här af en större vigt, men formen bör likväl iakttagas.
Det lärer ej kunna bestridas, att om, i ett sådant mål som detta, hvilket kan förfalla, två Stånd beslutat ett villkor för sitt antagande af Convojcominissariatets upphörande och öfverflyttningen till Commerce-coll:ra af handels- och sjöfartsfondens förvaltning, och de, så framt detta villkor icke antages, helhe vilja låta den få vara qvar under den gamla styrelsen, men R. o. Ad. samt BondeSt. deremot å sin sida ej vilja hafva det villkor, som blifvit bestämdt af förenämnda tvänne Stånd, så måste denna fråga förfalla.
Jag kan derföre icke finna annat, än att det nu beror uppå, om BondeSt. förenar sig med de andra Stunden eller ej, och således synes det mig, att frågan är till sin natur ett önskningsmål.
Jag erkänner visserligen med Hr von Hohenhausen, att i händelse två Stånd stanna emot två, så förfaller denna fråga; men då två Stånd redan Den 19 Maj 1.
E »99 liro ense derom, att Convojcommissariatet skall upphöra och förvaltningen af handels- och sjöfartsfonden flyttas till Commerce-coll:m, och vi ännu icke veta, om något Stånd förändrar sitt redan fattade beslut; så lärer väl ingen annan utväg återstå, än att för den händelse, att Stånden vidblifva deras meningar, antaga den voter:s-propos., som är uppgjord.
Den åsyftar blott en olikhet i redactionen, hvilken visserligen är af ringa vigt, men för formens skull böra vi så förfara.
Det medtager ock mindre tid att nu godkänna voterts-propostn och sedan låta henne förfalla, i händelse något
Stånd skulle förändra sin mening, än att nu försöka uppgöra något nytt förslag.
Om R. o. Ad. fogar den re servation efter sitt beslut, att det i alla fall här ankommer på huru de andra Stånden besluta, så har jag visserligen, såsom jag förut nämnt, ingenting emot att nu antaga detsamma, men om detta icke godkännes af de andra Stånden, så måste det förfalla.