Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Besvär hafva väl blifvit anförda hos Kongl. Maj ts Befallningshafvande och uti Kongl.
KammarCollegio, men blifvit ogillade.
Då detta Factori är det enda, som genom dess ägares drift och omtanka , utan förskotter af Kronan, emotstått svåra conjun* cturer, hvilka vållat 3;ne andra Factoriers un - dergång; så torde Högloft Ridderskapet Och Adeln lästa desto mer uppmärksamhet vid hvad ja g anfört , och dymedelst förekomma ett dylikt missöde.
Med all billighet synes det instämma, att om Bevillning skall utgöras, den då endast påföres de arbetare, som ansvara eget arbete, och ej de lärlingar, de hafva i sitt bröd, äfvensom, att, enär det fulla antal Gevär, 2000 stycken, som Kongl.
Maj t försäkrat der vilja låta årligen förfärdiga, ej reqvireras , den då af Factoriet utgående årliga Bevillning minskas i mån deraf.
Som ytterligare skäl till vinnande häraf, får jag nämna, att snart sagdt ej en enda bokstaf nu mera är i behåll af de Factoriets erhållna privilegier , hvilka genom tid efter annan utkomna Förklaringar, utan ägarens för» vållande, gått förlorade.
Detta Memorial anhåller jag ödmjukast , blir till BevillningsUtskottet remitteradt.
Utdrag af de år 1715 Husqvarna Ge. värsFactori nådigst förlänte Privilegier. 7. Allt FactorieFolk skall vara fritt från Knekte- och Båtsmanshåll, Inqvartering samt Mantals- och Bakugns-penningar och all an - Den 20 Man. nan borgerlig tunga, så vida de ingen borgerlig näring hafva, eller sådane hemman äga , som för desse onera icke kunna befrias ; men för den contribution, sorn i följe af 17 12 års ContributionsPlacat af all lös och fast Egendom bör erläggas, kan ingen befrias.
Likheten med det företedda OriginalPrivilegium intyga Henr. Wilh.
Ljungfeldt. jf. M. von Engeström.
Krig sRåd.
Remitterades till Bevillningsutskottet’ Herr Zelow, Christer, uppläste följandet
Den allmänt öfverklagade Penningebristen medförer lör alla Näringar, och i synnerhet för den idoge Jordbrukaren, högst tryckande verkningar : och endast ockraren, sorn vet väl begagna sig af penningenöden , drager en oskälig vinst deraf på de arbetande medlemmarnas bekostnad och snara undergång*
Detta är således ett ämne, som Rikets församlade
Ständer icke lära underlåta att till pröfning företaga.
Jag har icke öfverlefvat någon tidpunkt, då det varit lättare att erhålla penningelån , än ifrån 1792 till 1800.
GeneraiDisconten utlånte emot 5 procents renta på fastighet, och lån afslogos aldrig i brist på penningar uti någon Discont.
Härigenom ökades hvarken \ 142 Den 20 Mart. coursen eller varuprisen; men den lättare pett* ningetillgången ökade varumängden, och å» stadkom en allmän odlingstäflan.
Jag skulle derföre, till Industriens oell Jordbrukets upphjelpande och understödjande* önska, att någon säker tillgång på penningeförsträckning öppnades emot fastighets pant och passande renta.
Detta kunde visst vinnas, om Banquen, likasom på 50! och i bör* jan af 6o:talet, utan undantag lemnade lån på fast egendom; men jag anser sådant skadligt i längden, och vill i dess ställe ödmjukast föreslå, att Kongl. LandtbruksAcademien af Banken erhölle mindst en million Riksdaler emot 3 procent, med rättighet att lika med öfriga Disconter utgifva Assignationer på Banquen ; samt om Academien funne nyttigt mottaga privata penningar mot 3 procent, sedermera bevilja lån mot 4 procent och inteckning i fast Landtegendom, hvilken förut borde vara värderad efter en ny och mera passande method : äfvensom i värdering6-instrUmentet bör upptagas redan skedde odlingar , samt huruvida tillgång finnes till verkställande af flera.
Lånet, som beviljas, får aldrig öfverstiga halfva egendomens värde; och må det icke vara någon tillåtet erhålla större summa än 15.000
R:dr, samt efter första året afbetala årligen 10 procent af Capitalet, hvarigenom alltid tillgång på nya lån vinnes.
Och bör Kongl.
LandtbruksAcademien ej fordra i:sta inteckningen, blott ej egendomen blifver graverad för större summa än halfva vär - Den 20 Mars. 143 det; men 1 den händelsen, att ej första inteckningen erhålles, bör äfven laga borgen sättas
De, som med bevis af Länens HushållsSäl'sk ip s yrka, att de verkställt, elier åtmindstone börjat någon betydlig odling, böra hafva företrädesrättighet till låns erhållande framför andra fastighetsägare: och om tillgång på penningar finnes, kunde äfven alla fastighetsägare fä rättighet , emot säker borgen och 5 procents renta, på 9 månader låna högst två tredjedelar af dess på landet taxerade behållna inkomst, men ett sådant lån bör ej omsättas , och ett nytt ej beviljas förr än 2:ne månader efter det förras inbetalning.
Herr Weidenhjelm, Eric Wilhelm, uppläste följande Ödmjuka Memorial.
Ostridigt bör en Stat löna sina Embetsman så, att de i förhållande till sina innehafvande beställningar kunna, ej i öfverflöd, men med möjlig utkomst förrätta sina Embetsmannapligter, utan att behöfva vårdslösa och försumma elen tid Staten tillhör , iör att genom speculationer af flerfaldiga slag förvärfva de nödvändigaste behof.
Och som Rikets pappersmynt i nuvarande tillstånd, jern* fördt med de öfver höfvan uppjagade priser af alla lifvets fötsta nödvändighets-artiklar, 144 Den 2 c Mart* fallit betydligt i sitt värde, samt härtill kom* mer en dryg bevillning af lönerna, hvilket allt nästan utarmat de mesta Embetsman, hvilka ej haft egna eller tillfälliga tillgångar, vågarjag Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskaiken samt Högloll Ridderskapet och.
Adeln vördsamt underställa, att så länge, och intill dess Rikets mynt, genom en hämmad import och en återvunnen credit kan blifva att anse i förhållande till den penninglöntagande Embetsmannen, hvad det fordom med en någorlunda alpari - cours varit, det alla penninglöntagande Embetsman, och förnämligast uti de mindre grader, böra, om Statens tillgångar det medgifva, få en efter tidehvarfvet lämpad tillökning, i öfverensstämmelse med hvad de Embetsman åtnjuta, som beräkna sin lön efter markegångspriser; eller ock, om de längre skulle fortfara med nu innehafvande knappa lön-inkomster, de då åtmindstone frikännas all slags bevillning, hvilken synes vara så mycket mer tryckande, som, då den lägges till den tilltagande dyrheten, och myntets ringa värde ifrågavarande Embetsmän nästan tjena för hälften, emot hvad de för 15 år tillbaka af Staten åtnjöto.
Jag finner alltför väl, att de missbruk af accorder, som nästan vid alla Embetsmannacorpser insmygt sig, och hvilka ej litet bidragit försämra tjenstemännens vilkor, skulle genom en löntillökning gifva anledning till ännu vidare ocker och stegring vid sysslors försäljning, och den åsyftade förbättringen i lönerna blott verka 3 å Den 20 Mars.
145 å 4 år, till dess de nu tjenande hunnit förvärfva så betydlig vinst ä utgiftfen accördsumma, att de med beqvämlighet kunna lemna tjemten; men dessa missbruk kunna undanrödjas, antingen genom ett nytt accordreglementes stadgande lör militairert, lämpadt efter lönerna , och hvars noga och stränga efterlefnad vid ansvar ålades Chelerna för hvarje corps, hvaremot, och då förbrytelser härutinnan timade, den brottslige derföre borde kunna lagligen tilltalas, eller också, vare sig militaire eller civile personer, som be alt sina platser, de förre utöfver det nu stadgade accordreglem ntet, och de sednare utan laglig tillåtelse, måtte vid sin afgång åtnöjas med ett jemkadt pris af hvad de sjelfve gifvit, och icke någon vinningslystnad äga rum för beställningar, hvilka icke äro annat än Statens tillhörighet; härigenom lider ej den afskedstagande; de tjenande, försedde med sina nödvändiga behof, blifva i och för sina befattningar Statens skuldenärer, och ej Disconters och Privatas, samt sättas derigenom i tillfälle att med noggrannhet fullgöra sina pligter; och de sorn äro pensionsmässige innan de lemna tjensten, hvilket är de mesta obemedlade militairers synpunkt, till kyndas dessutom nu mera en betydlig fördel g norn pensionernas förhöjning i de mesta classer, hvilken fordom var utsigten för de uti tjensten grånade Embetsmäns framtida bergning , och ej 1 å 200 procents förhöjning å en i tjensten utgifven accordsumma-
Med anledning af hvad Ridd. 0. Ad.
N:o 19. 20. 146 Den 20 Mars. jag nu haft äran anföra, får jag ödmjukast föreslå, att Riksens Högloft.
Ständer må under detta Riksmöte vidtaga de åtgärder, som kunna vara lämplige , till upphjelpande af de nu nog vanlottade penninglöntagares vilkor , samt stadga en sådan lönförhöjning, hvarigenom ofvanberörde Statens Embetsmän sättas i en mera gynnande författning; hvarjemte jag äfven hos Högvälborne Herr Grefven och LandfMarskalken samt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln lika ödmjukt anhåller, detta mitt anförande må till vederbörligt Utskott remitteras Remitterades till StatsUtskottet - Herr von Heyne, Georg, anförde till Protocollet följande:
Hos det Hedervärda BondeStåndet har vid sist öfverståndne Riksdag fråga blifvit väckt om förhöjd Jordlega eller så kallade Planpenningar för SoldatTorpen vid de indelta Regementerna; i följd hvaraf Kongl. Maj:t, genom nådig skrifvelse den 13 October 1812, anbefallt Herrar Landshöfdingar, att emellan Stamoch HjelpRoarne befordra frivilliga öfverenskommöser om de förmåners fördelande Soldaten äger rätt att af Rotarne erhålla Under medgifvande, att den uti Kongl.
Förordn,ngen af den 20 April 1685 bestämda jordlega, x Daler Silfvermynt, visst icke i Deft 20 MaPs.
M7 dessa tider äf lämplig, anser jag dock de åtgärder, som, i anledning af ofvanåberopade nådiga skrifvelse, blifvit vidtagne i de trakter af Linköpings och Jönköpings Län, der jag är Rotehållare, ännu mera olämplige.
Större delen af StamRotarne hafva låtit afmäta, icke allenast den jord, som för Soldaten vid indelningen är bestämd genom KnekteContrac* ten, utan ock den af Soldaten, tid efter annan, med eller utan tillstånd, inkräktade större jordrymd, som nu nästan alla SoldatTorp innehafva, och hvilken tillsammantagna jo:d blifvit på flera ställen taxerad till 50 å 60 R:dr Banco, och således StamRotarnes pretentioner uppgjorda derefter.
De af dessa pretentioner uppkomne tvister mellan föräldrar och barn syskon och grannar — kunna icke annorlunda, än genom bestämda föreskrifter, förekommas, och det är till vinnande af detta ändamål jag vördnadsfullt anhåller att få göra följande project. 1:0 Sorn ali skatt af och för Jord borde utgöras i de produeter jorden afkastar, bör den år 1685 uti penningar bestämda Jordlegan förvandlas till Spannmål efter nämnde års MarkegångsTaxa eller Kronopris, hvilken Spannmål sedan, fördelad på Stam- och HjelpRoten, utgör den rätta Jordlegan, och som för framtiden icke kan vara förändringar underkastad. 2:0
För den vid SoldatTorpen befintliga jord öfver hvad KnektContractet utstakar, bör 148 Den 20 Mars, icke HjelpRoten betala någon afgift, då denna jord emot Författningarne tillkommit genom fordna ägarens efterlåtenhet, eller dess enskildta förbindelser med inkräktaren, och hvilken jord, om den skiljes från Torpen, blir en alldeles opåräknad vinst för StamRoten, men om den bibehålies, icke innefattar någon förlust, helst inga eller åtmindstone ganska få sådane inkräktningar skett i nu varande Jordinnehafvares ägotid, och är jag öfvertygad , att ingen vid köp eller arf af Fastighet inom 60 å 70 år ansett SoldatTorpet som en fördel på dess hemmansägor, eller derpå grundat annan förmodad afkastning, än till tider-, nas skick lämpad
Torpskatt för dess i Författningarne bestämda ägovidd, äfvensom vid köp eller arf af HjelpRotehemman en så öfver höfvan uppdrifven Torpskatt icke någonsin kunnat supponeras eller bland Hemmanens onera beräknas.
Jag vågar förmoda, att då Sveriges älskade Konung och Kronprins nyss skänkt freden med utländska Grannar åt Fosterjorden, Riksens Ständer icke kunna värdigare svara mot denna vundna sällhet, än att genom bestämda för skrifter uti alla enkla saker stifta och bibehålla den bland enskildta medborgare.
Om detta mitt anförande förtjenar afseende, får jag ödmjukast anhålla, att det till Oeconomie och BesviirsUtskottets snara granskning öfverlemna'; och lika ödmjukt hemställa, om icke någon utväg, genom Eders Excel - Den 20 Mars. 149 lences och Höglofl.
Ridderskapets och Adelns beslut, kunde vidtagas att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det genom nådig skrifvelse till- Konungens Befallningshafvande och Domstolarna i de
Län, som frågan rörer, d- anbefallas, att alla till älventyrs började Rättegångar i detta ämne borde hvila intill Riksdagens slpt, eller till dess bestämda föreskrifter hinna vidtagas och göras kunniga.
Bilaga till mitt Memorial af d. 20 Mars 1815, Transumt af Kongl. Förordningen den 20 April 1685 §. 7: Och såsom det Hemmanet uti Roten, på hvilket KnektTorpet uppsättes, tager en särskild saknad och besvär af de äuor som från Gården dertill måste afstås, alltså skattas sådant billigt till 1 Daler Silfver in y n t, hvilken fördenskull måste samma hemman årligen utaf de andra Rotarne vedergällas och godtgöras, Kongl.
Resolution på Allmogens Besvär den 28 Juni 1731 §. 5.
Angående Allmogens klagan öfver Ryttares, Soldaters och Båtsmäns inkräktningar vid sine Boställen, öfver det sorn i IvnekteContracterne och Förordningarne bestås, så komma desamma att utläggas, - och sådant efter Contracterne och Förordningarne att rättas, hvilket Landshöfdingarne, när deröfver klagas, till verkställighet bringa , som ock hafva noga inseende att sådane inkräktningar hädanefter ej ske måge. 15® Den 20 Mars.
Ko^gl Resolution den 27 Januari 1769.
Åf Allmogen är väl ansökan gjord, att de så kallade Planpenningar ifrån 1 Daler och 16 Öre Silfvermynt måtte höjas till io Daler samma mynt, men som denna ansökning emot Contractet är stridande, har den ock blifvit afslagen.
Förestående Utdrag af Kongl. Förordningar åtfölja mitt Memorial af ofvanskrifne dato.
Remitterades till Allmänna Besvärs- och CkconomieU tskottet.
Friherre Lilljencrantz , Axel Ludvig , hade inlemmat ett Dictamen, sorn upplästes, så lydande:
Om åhågan att gagna och en hög grad af medborgerlig känsla för sitt
Fosterlands väl vore alltid åtföljd af snillets lyckliga förmåner och den sällsynta gåfvan att uttrycka det ätnne man vill framställa för andra på ett för känslan angenämt och fattningen öfvertalande sätt, då skuile visst jag med största tillförsigt nu begagna för första gången min rättighet att framföra mina tankar på detta rutn ; men om sanningens mägtiga språk öfvertygar mig otn motsatsen häraf, tröstat mig den glada öfvertygelsen, att J, mine Herrar, med edert ljusa omdöme skolén tillgifva fel, dem mm ej kan ändra, och väl bedomina afsigter för sakens skull.
En förlåtlig sjelf. kärlek gör, att jag gär längre, och äfven vå - Den 20 Mart.
151 gar hoppas, att J med bevågenhet skolén anse att jag till edert bifall framställer ett ämne af vigt Öfvertygelsen säger mig att det så är, och min pligt ålägger mig att följa denna öfvertygelse.
Ständer, kallade af vår åldrige vördade Konung att med Honom öfverlägga om riksvårdande saker, hafva från Thronell fått höra de ärorika händelser, som tilldragit sig sedan det sista Riksmötet, och de välgörande steg Konungen tagit för flera inre angelägenheter.
Försynen, som under skakningen af så många Throner och vår kära Fosterbygd på branten af sitt fall, tillåtit det ej allenast återföras till sitt uråldriga anseende bland Nationer, genom vår Konungs vishet och den Hjeltes mägtiga arm, som med så mycken rätt fästat
Europas beundrande blickar och vår oinskränkta kärlek utan äf ven Rikets gränsor utsträckta till Polen, genom föreningen af vårt Grannrike, tryggade för behofvet att nyttja vapnen, om ej att vid Halföns stränder förjaga de förmätne, som vågade trotsa de Scandinaviska Folken kunne vi helt och hållet öfverlemna oss till beredande af vår lycka, genom enighet i doghet — och enkelhet i lefnad och sparsamhet hvarförutan ingen lycka, ingen sann och verklig sjelfständighet finnes eller kan äga bestånd; jag tviflar ej på det första — jag har sett det andra tilltaga allt mer och mer, jag hoppas det sednare men det snarare tili an aftagande öfverflödet befaller mig att ön - 153 Den 20 Mart' ska snar hjelp och påkalla medlen dertill, Huru lå äro ej våra verkliga behof, huru mångfalldiga de tillkonstlade, sorn hvarken naturen fordrar eller chmattt gillar, eller Län» dets tillgångar medgifva.
Måtte de min skas — aftaga och upphöra!
Hvilka äro då medi n?
Månne Fö ordningar hjcdpa?
H vern känner ej motsattcen?
Månne anma» ningar frän Regeringen?
ty värr måste äfven den frågan besvaras med Nej.
Hvilket är då m.dlet? ... I min tanka, nä:t exempel från högsta
Ort förakt för fi ämtnande producter, gynnande af inhemska tillverkningar.
Tillåten mig få till edert bifall före slå; Skulle ej en deputation till Thronen, att framställa detta högst vigtiga ämne, kunna ske?
Med hvad välbehag skall det ej anses af den, som genom de antnaningar han i alla orter genom Länens Höfdingar och Stiftens Biskoppar oss meddelat, lemnat så glädande prof af d^ss önskan om sparsamhet och öfverflödets hämmande, att af Nationens Representanter underrättas om de medel de anse verk inde till detta, förut förgäfves sökta , ändamåls vinnande?
Och vinnes det ej genom etf slikt bes!.ut emellan Regenten och Nationen, huru skalidet då någonsin vinnas?
Måt'e jag få öfve'1-dva denna sälla dag!
Min hel a är vacklande, mina återstående dagar kanske få — Måtte jag få säga:
Jag har sett mitt Fädernesland, från branten af dpss fall, återfördt till ett högt anseende bland Nationerna jag har sett dess gränsor sträckta efter naturens utstakning jag har sett Dm 20 Mars, 153 mina landsmäns enighet jag har sett idog het i ålit tilltaga jag har äfven sett det uråldriga Svea Folket återtaga sitt manliga, erikla lefnadssätt, och jag skall nöjd sluta mina dagar!
Upplästes ett af Herr Adlerheim, Pehr, inlemnade, så lydande Ödmjukt Memorial.
Då hvarje Stats välgång hufvudsakligen beror uppå dess åkerbruks- och ladugårdsskötsel tillväxt och upphjelpande, synes mig alla de m del böra vidtagas, som kunna befordra högsta möjliga Sädes- och Ladugårdsafkastning, hvilka uppbringade till den högd de kunde blifva uti vårt kära Fädernesland, skulle inom lå år bespara mindst hälften af de betydiiga summor, hvilka nu årligen utgå för Spannmål, Brännvin, Smör, Ost, Fläsk, Talg och Hudar Att Sveriges Landtman och Allmoge hafva icke allenast att strida mot ett kallt och svårt climat, utan äfven emot en hårdarbetad och mager jord, är allom bekant, äfvensom att Ladugårdsskötsel, källan till Landtmannens och Allmogens trefnad och bestånd, är, härrörande af en knapp hötillgång å de flesta egendomar och hemman uti Riket, uti föga tilltagande.
Då dessa sanningar icke kunna bestridas, återstår endast att uppsöka hjelpmedleny och dessa bestå uti gödsel och flit.
Förgäfves föreställer man sig, att endast flit kan åstadkomma en förökad Sädesproduction, och lika förgäfves föreställer man sig, att en nödig gödseltillgång är och blir möjlig, sä länge Brännvins bränningen under de tider af året , då kreaturen måste födas inom hus, icke är tillåten.
De skäl man hittills anfört emot sådan Brännvins - bränningstid , hafva bestätt deruti, att vid mycken tillgång af Brännvin, fylleri och oordningar vore svåra att förekomma, och att brist uppå
Säd blef att befara, äfvensom en derå följande dyrhet.
Emot det första skälet torde jag få äran invända : att oaktadt den tiden, som, hösten 1813, var Landtmannen till Brännvinsbränning tillåten^ och oaktadt att Riket öfversvämmades af utländskt
Brännvin till en ovanlig myckenhet, voro fylleri och oordningar, igenom de till hämmande deraf kraftiga vidtagna Författningar, mera sällsynte.
Emot det andra skälet, nemligen; att vid en längre, eller 7 å 8 månaders tillåten Brännvinsbränningstid spannmålsbrist och ett uppjagadt pris derå vore att befara, må jag tilllåtas invända, hvad icke heller lärer kunna be.
Mars, stridast att oaktadt den mindre goda sädesväxt förlidne år, hvilken var en följd af samma års ovanliga torka , och oaktadt den Brännvinsbränningstid, som förlidne höst och nu hela våten är nådigst tillåten, försäljss dock all spannmål nu till mycket lägre pris, än hvad derför vid denna tid förlidne år betaltes.
Då jag således vågar tillstyrka en för Landtmannen och Allmogen tillåten Brännvinsbrän. ning, under de tider af året, som födan för kreaturen gifves inom hus, såsom hos oss vanligast ifrån och med October till och med Maj månads slut, föranledes jag dertill af följande orsaker:
Brännvinsbränningen är af den största vigt, *y utom det att ingen lärer kunna neka, att itrån det densamma blifvit tillåten, har Jordbruket varit uti tilltagande, hvaremot och vid en blifvande Brännvinsbrännings mera inskränkta tid , det åter skall aftyna} ty endast den omnämnde 8 månader årliga tillåtna btänningstid skall, då man beräknar Sverige utgöra circa 6®,000 mantal, mindst befordra den födetillökning, att uppå hvarje mantal mindst kunde framfödas 3 å 4 boskaps- och ännu flera svinkreatur mera än sistlidne åren varit möjligt, och hvarförutan, i anseende till dranken, svinafveln blifver antingen omöjlig, eller alltför kostsam att framföda.
Af drank erhålla alla boskapskreatur mycken födaj den gör ett eljest klent och dåligt Den 20 Mars, foder begärligt, ökar mjölk-, gräddesmöroch ost-tillgångarna, till mycken sädesbesparing för Landi mannen och Allmogen.
De med drank gödda boskapskreatur gifva vid slagt* ningen alltid mera talg, och dessutom erhålles af dranken mera drifvande kraft åt gödseln, hvaraf den uti Sverige varande magra jorden har det största behof, och är snart sagdt oumbärlig uti det land, der Åkerbruket och Ladugårdsskötsel utgör ett af syttemålen.
Brännvinet åter, måttligt nyttjadt, styrker Landtmannen och Allmogen samt tjenstfolket vid alla de tunga arbeten af Åkerbruk och bärgning, skogsarbeten, forslor, eller andra utsyslor , hvilka uti hvad väderlek rom helst måste utgöras, och är det enda, hvarmed de kunna uppfriska sig sj Ifva , dess bekanta och tjenstfolk: vid 8 månaders tillåten Brännvinsbränning för landet, afbrännes endast efter dess Ladugårds behof den sämre sädén , alltid med iblandade rotfrugter, ända till tre fjerdedelar eller mindst hälften.
De så kallade gröfre bangar och ris nyttjas till bränsle, och mesta afseendet göres derå, att med jemn tillgång af drank, väl och jemnt kunna underhålla kreaturen, säkre att alltid i och med det samma erhålla nödigt husbehofsbrännvin.
Men då vid en sådan Brännvinsbränning ändå icke kan påräknas att erhålla det qvantum Brännvin, som för-Städerna behöfves, så täger jag mig friheten att äfven proponera en lika lång Brännvinsbränningstid lör BryggareEmbetet uti Stockholm; till io å 12,000 tunnor Säds afverkning, år - Dm 20 Murs. 15' ligen, äfvensom för alla de uti Riket varande öfriga Städer, hvilka jemlikt Kongl. Majlis nådiga Förordning af den 5
December 1794 efter folkmängden förut enahanda förmån till godo njutit, hvilket äfven skulle betydligt föröka samma tillgång för Stadsboerna som för Landtmannen och Allmogen är omnämndt:
Utom det att den gödsel, som uti Städerna samlas vid tillgång af drank, alltid skall blifva mera stark och drifvande, än vid brist derå, och då densamma antingen nyttjas af Brännvinstillverkaren å dess eller den jord de uppå arrende innehafva, eller af Landtmannen upphandlas, så f.öljer deraf, att ehvad den nyttjas till säds, gräs, eller andra rotfrukters produetion, förökade skördar vore att påräkna.
Vid en mera inskränkt Brännvinsbränningstid åter tillgripes endast den strida Säden, tillmäskning och afbränning forceras, de snart sagdt till timmer och öfriga byggnadsmaterialier tjenliga träd fällas, och jordfrukterne lemnäs orörde för att sönderstyckade under inskränkningstiden gifvas kreaturen.
Att den pannerymd, som nu är Landtmannen och Allmogen tillåten, i mån af dess hemmantal, lärer få förblifva densamma den nu är, med undantag deraf, att icke mer än en panna uppå hvarje egendom eller mantal får begagnas, tror jag mig böra föreslå, äfvensom att Kronans Brännerier måtte Brännvinsbränningen utöfva de tider af året, sorn tjenligast finnas. 158 Den 20 Marti Af en sådan tillåtelse skulle fondell fram^ deles ofelbart vara, att den mesta möjliga till sädesafkastni. ng tjenliga jord och mark skall blifva upparbetad, sädesproductionen märkliger» tilltaga, och all utländsk spannmåls införskrifvande då mera icke behöfvas, samt att Ladugårdsskötseln , åt hvilken då först kan lemnäs nödig omtanka, vid tillgång af drank för hela den tid kreaturen födas inom hus, skulle kunna inom eget land lemna de behof, för hvilka vi nu till utländningen utgöre ett högst betydligt årligt capital.