Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är vigtigt så väl till sin omfattning, som till sina verkningar, såsom ingripande i alla deras intressen, hvilka producera spannemål till afsalu, eller consumera utöfver egen pro•duction, samt verkande på myntets värde och Bankens säkerhet.
Ämnet delar jag i 3:ne frågor: 1:0
Är det för landthushållningen isynnerhet, och näringarne i allmänhet gagneligt, att, genom publika lån, uppmuntra till en ytterligare production af spannemål, med afseende på dess exportation till utrikes orter? 2:0
Är det för Rikets allmänna penhingeverk fördelaktigt eller skadligt att utgifva dessa lån? och slutligen 3:o
Har man derigenom i någon mån afhulpit eller underlättat den förlägenhet, hvaruti Landets jordbrukare sig i allmänhet befinna?
På dessa frågors rigtiga besvarande borde ärendets afgörande bero; men som desamma nu icke ens finnas i Economi-Ut - Den 7 December e. m. skottets Betänkande upptagne, torde det förlåtas mig, om jag begär några ögonblicks uppmärksamhet för deras upptagande och besvarande.
Man talar understundom om öfverflöd på spannemål och nödvändigheten af dess exporterande, under det att
Tullspecialerne vittna om införsel till flera millioner af nästan alla slags andra landtmannavaror, hvilka antingen directe tillkomma af säd, eller ock produceras genom inskränkning af sädesodlingen och odlingens utvidgning i dess ställe för foderväxter till en formerad boskapsafvel, för lin, hampa och färgväxter lill fabrikater och så vidare.
Afvexlingen med olika vexters odling vore så mycket mera nyttig, som det oaflåtliga sädesskördandet utmattar jorden, serdeles då säden icke på stället uppfodras.
Bortförde man icke, utan på stället använde jordens alster, så måhända hlefve icke genast den contanta inkomsten så stor, men jordens jemna tilltagande i kraft och fetma, som mera än allt annat emotstär de vanliga orsakerna till missväxt, nemligen: torka, väta och köld gåfve jordbrukaren och det allmänna en långt större, rikare och varaktigare ersättning.
Man vunne äfven i försäljnings-och transportkostnad, då man från råämne af säd eller jordfrukter, till victualier, ull eller dylikt, på stället förädlade spamnåls- och jordfruklsafkast - 296 Den 7 December e. m. ningen.
Synnerligen är detta att märka, då fråga är om export till utrikes ort, som icke aflöper utan dryga utgifter i tull, frakt, mätning, vägning och mycket mera, och det icke allenast på säden, som man utförer, utan äfven på victualierne, ullen och det mera, som man, hvad vårt land beträffar, i stället måste införa.
— Man införer, fast blott under en annan form, detsamma som man utförer, och lemnar förädlingsvinsten åt utlänningen.
Men utom varans värde och tullen, som måste utgifvas, blir äfven frakten m. m. drygare då man besinnar, att man sällan kan påräkna, att erhålla victualier i återlast från de länder der spannemålen afsättes, då det är emot sakernas naturliga ordning att brist på spannemål i sitt sällskap har öfverflöd på victualie-varor eller tvärtom.
Det torde endast vara i detta land, der ett sådant fenomen existerar, dock helt naturligen härledt af författningar, på hvilkas verklighet utlänningen säkerligen skulle tvifla om icke handelsvinsten öfvertygade honom att de funnes.
Emedlertid, under gynnande Författningar för victualie-införsel, under en mångårig frånvaro af ledning ofvanifrån för att hringa i jemnvigt de första näringarne inom vårt land, åkerbruk och boskapsskötsel, äro vi nu komne till den punkt, att, oaktadt allt slösagtigt användande af spänne - Dun 7 December e, m. 297 målen, det ändå ofta befintliga öfverflödet deraf sjelf skulle börja lära oss en bättre och klokare hushållning.
Men det är icke nog med vägledningens och underlättandets frånvaro.
De välgörande verkningarne, som följa på de af sig sjelf inträdande naturliga förhållanderna, skola motarbetas.
Eller kan det vara en ekonomiskt riktig satts, att, medan man ännu har vissa lifsförnödenheter (hvilka gerna inom landet kunde produceras) ouppfyllde, uppmuntra (i dess ställe) lill produetion af andra, för att sälja med förlust — göra ännu en färd till medelländska kuster med spannemål från Norden.
Att ymnighet på spannemål under de senare åren funnits, torde lika litet böra bestridas, som att tillfällig brist å denna vara under de senare åren någon gång uppstått, hvilket äfven i de mest sädesrika länder kan inträffa.
På det hela har här i landet spannemålslillgången under nästledne decennium varit öfver behofvet, serdeles om man beräknar de iooo:detals tunnor, som man bortslösat, dels genom olycklig handel och förskämning i magaziner, dels genom en i allmänhet uselt utöfvad bränvinsbränning och fabrikation af denna vara utöfver behofvet.
Skulle nu, genom lån på spannemål, produetionen deraf än ytterligare uppmun - 298 Den 7 December e. m. tras, såsom förut, på boskapsskötselns bekostnad, så ginge ännu en väsendtlig fördel förlorad.
Det är gifvet, att den mera utvidgade boskapsskötseln fordrar ett större förlag af spannemål och fodervexter, än den inskränktare, och deruti ligger äfven vid påkommande missvextår en resours, då genom kreaturens undanslagtande besparas säd och rotfrukter till föda åt menniskor på samma gång, som dervid en ökad tillgång på fläsk och kött sig företer och gör missvexten så litet känbar som möjligt.
Här, såsom vanligt, är den enskildes sanna fördel förenad med statens, och det beliöfver icke erinras, huru lyckligt det vore, om den enskilde kunde undvara allmänt understöd för sitt dagliga uppehälle.
Exemplet under denna Riksdag på, huru som, till förlust för staten, Skaraborgs
Läns skuld för tagen undsättningsspannemål, måst afskrifvas, är i detta afseende serdeles talande; emedan just i detta af naturen väl lottade land, den förvända hushållning, att producera spannemål på boskapsskötselns bekostnad, är drifven till sin höjd.
Ehuru jag sålunda för det närvarande förklarat mig emot ett ytterligare ensidigt uppmuntrande af spanmålsproduction i allmänhet, och till export isynnerhet, är dock ingalunda min mening, att anse spannemålsutförsel vid alla tillfällen och än mindre för alltid, skadelig; men jag tror alt I Den 7 December e. m. 399 den först då är i allmänhet nyttig, när landets behof på alla öfriga landtmannavaror, hvilka af en mer eller mindre högt drifven spannemålsproduction bero, är uppfyldt.
Den andra fråsan, eller den egenteligen jimandelia delen af ämnetj huruvida det kan för statens penningeverk vara gagneligt eller endast oskadligt, att gifva ut lån på pant af spannemål, beror hufvudsakligen på huruvida panten är tillförlitlig och ej kan taga skada.
Äfven den ritorkade spannemålen är icke fri från förskämning, äfven denna angripes af mask och mått.
När härtill läggas de dryga omkostnaderne med dess skötande, förande och besigtigande, serdeles under en längre tid, då afsättningen är trög, så finnes, att denna pant, långt ifrån att vara säker, mer än i ett afseende kan liksom förtära sig sjelf.
Då Banken icke mer än andra pantinnehafvare lärer få sträcka sina anspråk på säkerhet utöfver panten eller till personen, som pantsatt, så lärer det få antagas för bevisadt, att Banken kan äfventyra förlust på att antaga spannemål såsom pant.
Att denna förlust i förening med flere andra orsaker, verkat Spannemåls-Directionens upplösning, är allom veterligt; dock ägde denna Direction att till visst belopp inskränka sin rörelse, då deremot den här föreslagne belåningen är obegränsad. 3oo Deri 7 December e. ra.
Att hela låneanstalten för öfrigt skulle blifva en slags ny Magazins-Direction, med den skillnad, att här enskilde spännemålsinneliafvare skull e blifva förläggare af sjelfva varan, tyckes äfven vara tämmeligen synbart.
I betraktande af allt detta finnes således, att Banken, eller dess Låne-Contoir icke utan våda för eget bestånd kan ingå på spannemålsbelåning, hvilket ock BancoTJtskottet förklarat.
Äro sålunda besvarade de 2:ne första frågorne och derunder bevisadt, att jordbruket, såsom bestående af åkerbruk (hvarmed man hittills egentligen förstått sädesproduction) och boskapsskötsel icke vinner genom ett ensidigt befrämjande af blott den ena af desse för hvarandra oumbärlige näringar, samt att Rikets allmänna penningverk icke utan fara kan öfvertaga risken af ett så vådligt företag, så torde ock 3:dje frågan: om man genom införande af spannemålsbelåning i Banken afhulpit eller underlättat den förlägenhet, hvari större delen af landets jordbrukande innevånare sig belinner, endast behöfva med
Nej besvaras, så mycket heldre, som det icke är troligt, att transporten af spannemålen till ett långt aflägset spannemåls-magazin vid hafskusten skulle löna sig, särdeles då man beräknar, att för afsältningen, såsom vanligen hittills fördelagtigast inom landet, emedan på det
Dcu 7 December c. ni. 3oi hela priserne här äro högre än utrikes, återtransport in i landet skulle komma att äga ruin.
Det är ju klart, att det då hade varit klokare, att låta spannemålen ligga der den var.
Jag tror mig nu hafva bevisat, att spanmålsbelåning uti publika fonder icke vore i något afseende gagneligt att antaga, och yrkar derföre afslag.
Fullkomligt delande BancoUtskottets åsigt af ämnet; och fullkomligt öfvertygad att motionairen mera afsett enskild förmon, än allmänt gagn, anhåller jag om bifall till BancoUtskottets Betänkande.
Ett ogillande af EkonomiUtskottets
Betänkande måste nödvändigt blifva en följd af BancoUtskottets grundeliga skäl för afstyrkande af ett för Banken så äfventyrligt låneförsök.
Ekonomiutskottet tillstyrkt en sådan låneanstalt, utan att först genom BancoUtskottet göra sig underrättadt om möjligheten att utan Bankens förlust kunna bringa saken i verkställighet, skall ännu mera bidraga att fästa den allmänna uppmärksamheten på detta Utskotts behandlande af allmänna ärender.
Det var verke ligen oväntadt att få höra det Spannemålsexporten är ett ondt.
Jag trodde snarare alt den är välgörande för landtman nen, och att man bordt befordra den, för att ej för - 3o2 Den 7 December e. ra. svåra afsättningen af Spannemål, hvarigenom denna skulle falla till ett vanpris.
Af en ökad afsättning följer en ökad production, och deraf en ökad boskapsskötsel.
-92
Den s Zebruarii» den tidsspallan och ej Mari känbarare olägenheter, som denna Inrättning för de trafiquerande förorsakar; de dryga kostnader, hwilka a gä ej mindre till hus och byggnader sann andre behof i och för LandtTulls-bcwakning, an underhäll af ett stort antal Tull-Betjente, som nyttigare kunde sysselsättas wid jordbruket eller Naringarne, aro i Utstottens tanka rillräckeliga ffäl akt anse Landk-Tullen, berraktad sa. som bestattningssätk, olämpelig, isynnerhet som de Tjenstemän, hwilka upbara Kronans öfrige inkomster, äfwen wäl kunna wcrkställa Upbörden af en mot Landl-Tulls- och Accis-mcdlen swarande Bewillning, och säledes en betydelig besparing i framtiden göras af Landt-Tulls-Betjeningens
Löner samt andre kostnader.
Hwad äter angär Controllen och eftersyn för en närmare säkerhet med Sjö-Tullens indrifwande jemte hämmandet af Lurendrägerier, hwartill LandtTulls-Bewakningen äfwen stall wara ämnad; sä e» när denna Inrättning i förra hänseendet hittills ej syneS hafwa medfört serdeles nytta, sä wida sällan nägre till Sjö-Tullen hörande medel wid Landt-Tullarne influtit, samt begge dessa ändaMäl likasä wäl genom en saker Sjö- och Gränse-Tulls samt Kust» bewakning kunna befordras, hwilken äter snarare medelst förbättrade Löner för Tull-Betjeninaen än genom deras ökade mängd winnes, sinna Utskotten härutinnan sig icke förete någon nödwändighet för Landt» Tullarnes bibehållande.
Utstolten haswa i öfrigt lemnat sin uppmärksam» het ät den omständighet, huruwida det 1802 af Kongl.
Dön 5 Zebruarii- 293 Kongl. Mastst och Kronan uplärne Arrende af sa wäl Landt.Tulls och Accis som Sjö,Tulls intrader» ne, kunde lagga hinder för upphäfwande af Landt» Tullarne, inna» arrendeåren förlupit.
Men som Tull-Arrende Socie eken, i händelse den, med oafkortadt fullgörande af de förclagde wilkor och betalnings>belopp, will bibehallas wid Contractet, desto häldre lärer finna sig beläsen med en ärlig ersättning af hwad Landt-Tullen och Accisen de fem senare ären per medium utgjordt,^soin bemälte Societet genom Landt.TullarneS indragning undwiker de flere kostnader och beswär Inrättningen medförek, sä förmoda Utskotten det någon betänklighet i förewarande fräga häraf ej kan upstä.
Pä osman omförmälde grunder tro Utskotten sig böra tillstyrka Landt-Tullarnes upphäfwande, samt fä alitsa förestå huru Staren i stället för de af dem åtnjutande inkomster annorledes ma kunna ersättas.
Den frän General Tull-Arrende-Societeten erhällne och under N.o 1 i Transuim bifogade räkning wisar akt Landt-Tull och Accis-Upbörden i Swerige och Finland per medium för fem är eller ifrän och med 1803 till och med 1807 bestigit kill 300,916 R:d. io st 3 r:st. ärligen, hwarifrän dock bör afdragas provenuen af Landt-Tullarne i Finland, jemte de flere i bifogade calculen Rrv 2 upförde Poster, sä att till ersättning äterstär etr belopp af 223,529 R:d. ar st.
Med den öfwertygelse att Sjö-Tullen päätjkillige dels utgående dels inkommande waror täl nä» gon päökning, hafwa Utskotten projecterat den i wid» fogade calculen N:v z uptagne förhöjning ä flere articlar, hwarigenvm, jemte öfwerflpttande af en del Landt» 294 Den 5 Zebruarir.
Landt-Tulls och Stämpebafgifter till utgörande wid stora Sjö-Tullen hädanefter, och öfrige päräknadc tillgångar, samt deribland Rankan ä Köpeskillingen för Tullhus och Staqveler, med mera, som Utskotten funnit böra försäljas, Landt-Tulls-ersäktnings-Summan säkert kan förminskas till 150,002 R:d.
Genom Landt-Tulls-Betjeningens asgäng eller befordran, antingen wid Sjö- och Gränse-Tull samt Kust-bewakningen, eller wid andre sig yppande för dem passande befattningar, upkomma wäl snart besparingar'af nämde Betjenings-Löner, men Utskotten hafwa dock för närwarande icke päräknar någon afkortning derföre, utan endast trott wara kämpeligt arr förbehäll göres, der de belopp af Tull-Statens aflöning, som intill nästa Riksdag kunna besparas, insättas i Rikets Ständers Banque, likasom angående -^fwerskolt ä den allmänna Bewillningcn är tillstyrkt, hwarefter wid Riksens Ständers nästa sammankomst widare härom kan blifwa sörordnadt.
Sedan ifrän nysinämde Summa 152,022 R:d° blifvit afvragne dels Qwarn-Tmlen, som i Stockholm, Götheborg och Carlscrona i stället för mantals-penningar utgått och således af detze Stader särskildt bör godkgöras, dels husbehofs och Salu-Acciserne, för hwilka sainlelige Städerne ansvara, finnes återstoden af ersättningsbeloppet utgöra 122,222 R:d.
Och ehuru LandtTullen samt Accisen icke annorlunda än som consumtions-afgift ar alt anse, hwaraf följer atk personalen wore den mäst räktwisa grund för ersättningens fördelning, hafwa likwal Utskotten med afseende dera, att Städernes Handlande och Närings-Jdkare ärv i tillfälle att ä sin handel och borgeliga rörelse - Den 5 Februari!- 29Z relse återtaga hwad dem m-ra alaggcs än efter berörde princip i mon af deras personal ställe belöpa, funnit stäligt att föreslå, det denna Bewillning utgöres kill ena hälften af Landet och den andra af Städerne eller med 60,020 R:d. hwardera, i hwilken proportion jcmwäl den nedsättning i Summan, som genom besparing i Tull-Betjeningens
Löner eller eljest framdeles kan ske, följakreligen kommer Land och Städer lill godo.
Till reparation emellan Städerne af den ä dem belöpande Summa haftva Utskotten upprättat det project, som under N:o 4 bifogas, warande harwid sä nial Städernas Clastiftcation och Mantalstrifne personal, fom ock deras handels rörelse och andre mer eller mindre fördelaktige omständigheter jemte de be» lopp, hwanill Landt-Tulls och Accis Upbörden r hwarje Stad hitintills influtift tagne till beräknings grunder, samt billigt afseende tillika gjordt ä de befrielser frän Tull och Accis, som wiste Släder efter ferskilde Författningar ätnjulit och kommer af de 25,022 R:dr., hwarrill Qwarn-Tullen i Stockholm, Götheborg och Carlscrona sig bestigit, sä mycket fom swarar emot Mantals-penningar, der arr upbara i lila förhällande som annorstädes, samt i alla Städer enahanda summa, som hittills under namn af Saluaccis utgärt af wiste näringar att uttaxeras, men allt dee öfriga innefattairde husbehofs Accis och LandkTull att inom Städerne fördelas i den mon Jnnewänarne kunna finnas draga fördel af Landt-Tullarnes afffassande.
Den inuti näfta Riksdag för Städerne afsakte hälften i Tuli-Betjeningens besparande LHner kommer Städerne emellan art beräknas i lika pro - s§6
Den 5 Zebruarii. proportion, som hwarje
Stad nu ätager sig andel i Landt-Tnlls och Husbehofs Accifens ersättande.
Wid fördelningen af den pä Landet belöpande Summa hafwa Ulstotren funnit att ej allenast Hemmantalen u>an ock audre egendomar, werk och näringar, såsom Sagar, Qwarnar och Utjorder m. m. till lika belopp som hemman, med hwilka de i wärdén kunna jemföras. stola erlägga denna Bewillning, hwarjenue dä Pastorer i allmänhet njuta Löner i Spannemäl och sädane waror hwilka warit Landtull och Accis underkastade, heste ej mindre än öfrige Embets- .och Tjenstemän med indeld Lön, serskildt böra widk-ännas en lämpelig afgift.
För att träffa största billighet wid den närmare fördelningen hem. man emellan, hafwa Ulstotken ansett sig böra förestå, att, med bibehållande af den för Allmänna Vewillnjngens
Utgörande projecterade gradation ä hemman Uti trenne Clatzer, jemte en sa kallad öfwer-Clasi för hemman af högre wärdén, den lägsta Clasien delas i twenne, nemligen den ena för Hemman wärde un. der till och med rooo R?dr., samt den andra för Hemman deröfwer till och med ao-oo R:dr., och stola Hemman i Bergslagerns, hwilkas innehafware föga förut haft känning af Landt-Tullarne förås till nägondera af denna lägsta Clasiens grader, öfwer hwilken clasiification jemte den förestagne afgiften ä Hemman ferstild caseul under N:o Z medföljer, som tillika upplyser, huruledes Utskotten funnit skäligt projektera Kyrkoherdarnes deltagande för sine inkomster ester antalet af de Hemman Pastoraterne innehälla, sä att för hwarje Hemman, Förmedlingen dock till godo beräknad, en stilling erlägges, samt att Den s Zebruarii. 297 att Embels och Tjensteman pä Landet med indeld Lön betala en half stilling för hwarje Tunna Span. nemäl de i Lön uppbara, med hwilka afgifter jemte hwad för Qvarnar, Sagar och Utjordar kan päräknas, ersättningen af Landet med säkerhet anses utgå.
Hwad lid och ställe angär tilt fördelningen och utgörandet af förestående afgift, ickttages det samma som för Taxeringarne till Allmänna Bewillningen förestrifwit ar.
Den inkomst Kongl. Maj:st och Kronan, enligt räkenstaperne, hast af Allmänna Lots och Bäk-inrättningen, jemte
Gräsö Fyr-Bak, bestigande per medium till 16,930 R:dr. 7 st 6 r:st. om äret, hwilka medel ej äro innebegripne under Allmänna Tullarrendet, men upburits såsom Landt-Tull, tro Urflokten kunna med lika lätthet hädanefter uptagas wid Sjö Tullen j hwarföre delta belopp icke är beräknadt wid Landt-Tulls ersättningen; kommandes äter, sedan Finland nu mera icke tillhörer Swerige, den förut upburna och af Tull arrende Societeten serskildt redowisade sä kallade Äbo Academie-afgift att förswinna, men för den förr stadgade Bewillningen ä wiste waror, en fullkomlig ersättning att utgå i den förhöjning ä Tullen för rätt Socker, som nya Bewillnings-förslaget utsätter.
Som det för öfrigt befinnes, att Sand-'Salebooch Nordansjö Bergs-Tullar samt Lilla Edets Tull äro af Kongl. Majst och Kronan bortarrenderade, de förre lill Herr Majoren Baron kunk till ar 1820 emot z8Z R:d. och den senare till Trollhätte Canal-Bolag intiS »818 emot roos R:d. ärligen, tor - -98 Den A Zebrirarir. torde alfta Riksens Högloft.
Ständer tackas, till ytterligare befrämjande af hufwud-ändamälet söka hos Kongl. Maj-.t i underdånighet bereda ulwäg, att berörde arrenden efter wederbörandes höranden kunna blifwa infriade.
Under öfwerläggningarne af förestäende ärende har wäl ock i fräga kommit, om icke nödigt blefwe, dek Landt-Tulls-Bewakningen i Sjö- och StapelStäderne borde bibchällas någon tid efter det LandtTullarne i öfrigt uphörc; Men dä Utskotten trott det Landt-Tullarnes indragning i allmänhet ej bör /ättas i werkstäilighet förr än med början af nästa Sr :8n, hwarförinnan de anstalter en säkrare Sjöoch Gcänse-Tull samt Kust-Bewakning kräfwer, wisserligen kunna hinna ividtagas; sä hafwa Utskotten ansett lämpeligt tillstyrka, att Landt-Tulls npsigten matte ä alla ställen pä en gäng wid samma tid förstinna.
Och som twenne
Ständ salunda härom stadnat i olika tanka emot de twenne andre, warda bada meningarne här intagne och til! höggunstig granskning öfwerlemnade.
Sluieligen hemställa Utskotten om icke Rikets Högloft.
Ständer skulle finna för godt, att jemwäl hos Kongl.
Majrt i underdånighet anhälla, det kunde Landt-Tulls-Betjeuingen sä snart tillfälle och passande ledigheker upstä, blifwa antagne efter deras egit begifwande, wid Sjö- och Granse-Tull samt Kust - Bewakningen; Sä att denna Betjenings Löner ä Landt-Tulls-Statm mätte ju förr dest häldre
Den 5 Zebruaru.
299 kunna i möjeligaste matto besparas; hwilket alt dock Lfrverlemnas till Riksens Högloft.
Ständers egit närmare ompröfwande och Beflut; hwarjemte bifogas de serflildte yttranden som en del Ledamöler begärt fä wara härmed följaklige.
Slockholm den zi Ja, Mani 1810..
P8 Högloft.
Ridderstapets och Adelns Ledamöters wägnar Jacob ve la 6aräie. Job.O. Oxenk^erna.
P8 Hbgwördiga Preste - Ständets Ledamöters wägnar blicolaus (rLiäell.
NaZn.
LtsZnelius.
P8 Wällofl. Borgare-Ständets Ledamöters wägnar ^nä. b^reäin. (?. I.
Lcbönberr.
P8 Hcderwärda Vonde-StZndets Ledamöters wägnar Trio Lricston, V. Lncbslon. L. 6.
Ingman. k. I. bsetreb zoo Den A Zebruarir N:o Enligt sammandrag af Capital-Rakningarne, frän Landk-TullS- och Accis-Upbörden i Swerige och Finland Lren rZoz, lgoa, iZoZ, 1826 och 1827, har den per medium ärligen upgätt till, Banco R:d. 300^916: ro: z.
Derifrän afgä dock följande
Summor som icke äro att pärakna och sälcdes ej eller wid en ersättningscalcul för Landt-TullarneS Uphörande kunna komma i fräga nemligen:
Dubbel Sjö-Tull erlagd för wahror hwarpä förpassning etc. saknats eller warit felaktig - 852:42: 8.
Beslagare och Bö keS-andelar - - 6504: 20: 5.
Hyra af Tullhus i de Stader som arrende- , rat Tullen » - !Zi.«2: 2.
Försälde gamla Förräds-persedlar - 5:29:
— Alagd ersättning af Observations - Procenter - - - 403: 15! 8- Extra Ordinarie Upkörd - - - 72- 6: z.
Lönebesparingar genom dödsfall och aVancememer « - 1452:17:11. - 9422:is: i'
Lika - Den 5 Lebruaru.
Likaledes afgä frän oswannamde inkomst följande ärliga utgifter, som Kronan utöfwer Tull-Betjeningens aflöning haft, men som med Landt-Tullens uphö. rande äfwen förswmna. nemligen:
Hospitalers och Staders Saköresmedel - 37:26.10.
Fabriks-, Fattig- och Hall-Rätts-CaflorneS andelar - - 41:33:5.
Staquette-Byggna.-- derochReparationer. 46:24: 1.
Upköpte förräder - 83: 6: Z.
Postpenningar - 4965:13:10.
Tullhus-hyror - 1143: 9: 2.
Dito Reparationer- 413:18: 6.
Dito Nybyggnader- 1823: 2:10.
Remiffe-Lage - 1032: 4; 9.
Beflagare-andelar - 3931: 6: 6.
Marknads-och Reseomkostnader - - 2661: 4: 6'
Diverse utgifter -1958:14: s. Omkostningar wid Socker- och TobaksStämplingar - 688:26: 8- Comoirs-Expencer 1164:43:
— Tull-rrpck -- - 915:36: i.
Zos Den 5 Zebruarii.
Fullmägkiges hemligaCatza- 2891:34: rObserwations-Pro center - 1022: 15- 1°. 2^.320:22: Äfwensom Srädernes andelar i Delnings-Accis cerne -5423:17: 6° '
Afkorkningar pä skedde Taxeringar ^ tili fjermare
Äbo Afgist - 17: 9r 4- : ^.' -1 Återbetalningar af Landt-Tulls- och cnstilde Accis- ^ ser - 1753: .
Dito af Qwarn Tull i Slockholm, Götheborg ochCarls, crona -5349:32:— "
Dito af Delnings - Accis fer - 10,284» ^5»—. 22 ^^g'22' ? - —22,3.8.20. ^ Summa Statens förlorande intrader genom Landt-Tullarnes uphäfwande , , - , - 243,864: 42: i i« Ifrän denna Kronans behällna inkomst
Den 5 Hedmar»» 303 inkomst afLandtTullarne, gär önun: - -243/664:42:11.
Hwadhörukaf utgör netto provenuen widLandtTullarne i Finland - - 20,335:21:11» Äterstär altsä att ersätta till Kronan för LandtTullarnes uphäf wande - - 223,529:21: — Hwarutaf Kronan eller Tull-Arrende-Societcten under dest tid kommer a» aflöna Landt-Tulls- och Accis-Beljeningen, lill desi sädans genom befordran eller dödsfall afgä.
Och har hela aflöningen
xer meäium af oswannämde fem är bestigit sig som följer: Landt-Tulls' och Accis-ordinarie.
Slaten ----- 59,282: 8:»- Extra Ordinarie Dito - - 2,507:44: 9.
Dito - - - 3,241:47:6.
Enkc-Pensions Dito - » - 1,165:22: