Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag, för min del, kan ej föreställa mig, att anskaffandet af en borgen för endast 1,000 Rdr, hvars upfyllande ej komme i fråga, så vida ej tidningen åtalades och sakfälldes, skulle vara förenadt med några oöfvervinnerliga svårigheter, utan jag fruktar fasthellre, i likhet med den förste värde talaren, att en sådan borgen ganska lätt skulle kunna anskaffas, t. o. m. för en skandaltidning.
Ytterligare har man påstått, att det funnes ett annat, vida lämpligare sätt att förekomma ansvarings-systemet, nemi. att låta boktryckaren med sitt tryckeri ansvara för böterna.
Afven detta sätt har man varit betänkt att använda, och ett förslag i denna syftning har jemväl varit utarbetadt, men det visade sig snart, att förslaget var behäftadt med stora svårigheter.
Fö>st och främst är en boktryckare esomoftast ej någonting annat än en handtverkare eller en slags näringsidkare, och vore det väl, vid sådant förhållande, skäl att göra honom till censor?
Detta sätt har tillförene här i Sverige blifvit försökt, men befunnits ganska otjenligt.
För öfrigt skulle ett dylikt stadgande just vara ett band på tryckfriheten, ty det skulle ganska lätt kunna hända, att en person, som ämnade utgifva en tidning för att angripa de makt-egandes missbruk, icke kunde finna en boktryckare, som vore villig att med sitt tryckeri ansvara för de böter, som kunde blifva tidnings-utgifvaren ådömda.
Och om än tidnings skrifvaren funne en sådan boktryckare, skulle den sednare af sitt eget intresse upmanas att utöfva ett censorsskap öfver tidnings-upsatserna, som troligtvis blefve för tidningsskrifvaren ganska tryckande och obeqvämt.
Jag hemställer till den värde talaren, som förordat detta sätt, huruvida han skulle ett ögonblick tveka i valet att sjelf med sina penningar ansvara för hvad han skrifver eller att nödgas underkasta detsamma en boktryckares censur!
Af hvad jag nu haft äran anföra torde R. o. Ad. finna, att det förslag Utsk. här afgifvit, är ganska lämpligt för det ändamål detsamma afser.
Att samma sätt äfven är begagnadt i de flesta andra länder, är temligen allmänt bekant.
Att det finnes i England, har en talare visserligen förnekat, men jag får uplysa den värde talaren derom, att inom Utsk. företeddes ett arbete af en ganska utmärkt rättslärd, hvari finnes upgifvet, att så är förhållandet.
Innan jag slutar, anhåller jag att få med några ord bemöta ett förslag, som gjordes af den siste värde talaren, nemi. att afskaffa tillståndsbrefven och göra utgifvaudet af tidningar beroende af samma vilkor, som utgifvandet af böcker.
Detta förslag torde hvarken i allmänhet vara lämpligt eller särskildt utgöra något verkligt korrektiv emot det missbruk Utsk. velat förekomma.
Till bevis härpå behöfver jag blott i Hrnnes minne återkalla en händelse, som in - 60 Den 10 Oktober. träffade för icke så många år sedan, nemi. att då namnsedeln å författaren till en åtalad skrift öpnades, befanns densamma innehålla namnet på en person, som allmänt ansågs icke kunna vara författare till det ifrågavide arbetet.
Detta förslag skulle således icke leda till något annat, än att återgifva oss ansvaringarne i en annan skepnad.
Jag anhåller, att det ifrågav:de förslaget måtte, i hvad på R. o. Ad. beror, blifva hvilanda till grundlagsenlig behandling vid nästkommande Riksdag.
Jag delar fullkomligt den siste värde talarens tanke om ansvarings-systemets förödmjukande, men jag kan icke inse, att det af Utsk. framställda förslaget i någon väsendtligare mån förekommer detta systems fortsättande.
Det är af flere talare medgifvet, att tidningar under ansvaringars namn lika fullt kunna utgifvas, ehuru penningeborgen måste ställas.
Jag tror således, att det föreslagna botemedlet endast blefve ett palliativ, som dessutom vore af en för tryckfrihetens rätta bruk skadlig beskaffenhet.
Den siste värde talaren yttrade, att tryckfriheten är en hos oss så djupt inrotad rättighet, att alla angrepp på densamma skulle vara förgäfves.
Om sanningen häraf är äfven jag visserligen fullkomligt öfvertygad, men jag ber att få fästa den värde talarens upmärksamhet derpå, att förslaget verkligen innefattar ett angrepp på denna tryckfrihet, sådan den finnes i Grundlagen oss tillförsäkrad.
Tryckfrihetens definition i SG:te g Reg:sF:n lyder sålunda: »Med tryckfrihet förstås hvarje svensk mans rättighet att, utan några af den offentliga makten i förväg lagda hinder, utgifva skrifter» etc.
Nu lärer det väl svårligen kunna bestridas, att föreskriften, det en tidningsskrifvare skall anskaffa borgen eller nedsätta penningar innan tryckfriheten får begagnas, icke utgör ett för denna frihet i förväg lagdt hinder, ett vilkor, utan hvars upfyllande rättigheten ej får tillgodonjutas.
Man invänder visserligen, att anskaffandet af en borgensförbindelse å 1,000
Rdr icke är förenadt med någon synnerlig svårighet, men jag frågar då, om det icke finnes personer, t. o. m. ibland eder, mine Hrr, som någon gång under deras lefnad erfarit, att det verkligen är förenadt med svårigheter att förskaffa sig en borgenspåskrift?
Jag. åtminstone, har haft en sådan erfarenhet, och jag tror, att många med mig delat densamma.
De anmnrkmr, som blifvit framställda emot mitt förslag, att boktryckaren skulle i sista handen vara ansvarig för de böter, till hvilka utgifvaren af en från tryckeriet utgången tidning kunde blifva fälld, vittna om obekantskap med det praktiska af saken, enär anmiirkaren tyckes föreställa sig, att tidningar alltid utgå från tryckerier, tillhöriga andra personer, än sjelfva utgifvarne.
Förhållandet är emellertid icke alltid sådant, utan man finner tvärtom, att för utgifvandet af större dagliga tidningar med stor cirkulation blifver det för utgifvaren en ren nödvändighet att hafva ett eget tryckeri.
Boktryckaren sjelf är ofta förläggare af tidningar, eller ock är utgifvaren delegare i tryckeriet.
Vid sådant förhållande är det naturligtvis utgifvarens intresse att boktryckaren ej skall, såsom man sä - Den 10 Oktober. 61 ger, stanna i sticket för böterna; men det band, som sålunda pålägges utgifvaren, är dock af annan beskaffenhet, än anskaffandet på förhand af borgen, ty den ena föreskriftens tillämpning kommer ej i fråga förr, än brott emot tryckfriheten blifvit föröfvat, under det att den andra måste fullgöras, innan tryckfriheten' får utöfvas.
Om något af de förhållanden jag nu omnämnt., nemi. att tidnings-utgifvaren sjelf eger tryckeriet eller del deri, ega rum, så förfaller, såsom E. o. Ad. torde tinna, hela Gr.
Lagerbjelkes argumentation om olämpligheten af en boktryckares censur öfver tidningen Anläggandet af ett tryckeri är icke heller förenadt med större kostnader, än att det ganska väl later sig göra med ungefärligen den summa, hvarför borgen enligt förslaget skulle ställas.
Med anledning af mitt yttrande om tillståndsbrefvens borttagande, en utväg, som jag blott påpekat och hvars vidtagande jag ingalunda uttryckligen påyrkat, har man anmärkt, att aflemnandet af namnsedel icke vore någon tillförlitlig garanti derför, att den verklige författaren till en åtalad tidnings-artikel blofve uptäckt.
Att det understundom kan inträffa, att andra personer än de verkliga författarne framträda inför rätta, för att ansvara för åtalade skrifter, det är i min tanke alldeles omöjligt att genom någon lag förekomma.
Man har på mångahanda sätt sökt att upställa kraftiga korrektiv häremot, men man har alltid misslyckats.
Man måste låta sig nöjas dermed, att den, som utgifver en tidning, afgifver en försäkran till boktryckaren, att, i händelse af någon artikels åtalande, sjelf åtaga sig författare ansvaret, emedan omständigheter kunna finnas, som göra, att utgifvaren icke vill blottställa den person från hvilken han fått emottaga vissa underrättelser.
Det kan nemi. hända, att en artikel blifvit insänd och i tidningen intagen, den der updagar något missbruk, något underslef m. m. d. hos vissa maktegande personer.
Dessa blifva naturligtvis angelägna att få den anonyma, af utgifvaren endast kända författaren uptäckt, och åtala i sådant ändamål upsatsen, icke med hopp att få densamma fälld, utan endast och allenast för att få författaren fram i dagen och sedermera kunna förfölja honom.
Vid sådant förhållande blifver det en grannlagenhet för utgifvaren att sjelf framträda såsom författare, så att ett utbyte af personer vid slika tillfällen aldrig torde kunna förekommas.
Följaktligen tror jag, att det ej är möjligheten af sådana förhållanden, som i främsta rummet bör förebyggas, utan just den af Gr Lagerbjelke sjelf så bjert framhållna skandalen, att en tidningsutgifvare kan, i händelse af tidningens åtalande, låta sin ansvaring föras till korrektionshuset och sitta der i brist och nöd, under det att han sjelf fortfar med tidningens utgifvande.
Detta kan ganska väl förekommas genom adoption af den danska presslagens stadganden i ämnet, hvarföre jag tager mig friheten att hos Hr Gr. o
Landtm, anhålla om framställande af propos. å förslagets återskickande till Const.Utsk., med förklarande, att E. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke antagit den anmärkning, att förslaget bör omarbetas i hufvudsaklig öfverensstämmelse med den danska tryckfrihetslagens innehåll uti ifrågav:de hänseende. 62 Den 10 Oktober.
Med anledn. af Hr Hjertås yttrande får jag till en början erinra, att ehuru 1830 års revolution i Frankrike hufvudsakligen framkallades utaf tidningspressen, fann sig dock icke en gång denna press befogad att påyrka uphäfvandet af lagen om kautioner för tidningars utgifvande.
Hr Hjerta har förklarat, att min upgift, att tidningsutgifvarne i England vore skyldiga att ställa borgen, innefattade ett misstag.
Det är visserligen icke omöjligt, att jag misstagit mig, och jag kan icke till fullo styrka min upgift, enär jag ej innehar någon samling af engelska parlaments-statuter.
Alldeles utan bevis är jag likväl icke, och anhåller att få framdraga det jag för ögonblicket kunnat förskaffa mig.
Jag har här i min hand Irsta delen af ett arbete med titel: »Traité des délits et contraventions de la parole de 1’écrituré et de la presse», utgifvet före 1848 års revolution af M. Ollasson, Premier Avoeat-Général prés la Cour royale de Rouen.
I detta arbete omtalas på flere ställen, att i England fordras borgen för tidningars utgifvande.
På 567:de sidan förekommer följande yttrande: »L’Angleterre qui nous a donné 1'institution de la liberté de la presse nous a emprunté la disposition relative au cautionnement»; der vidare på samma sida »La cautionnement y (en Angleterre) est fixé, par un Statut passé en 1819, å 300 livres sterling si le journal est imprimé å Londres ou dans un rayon de 20 milles, et å 280 livres s’il est imprimé ailleurs.» — Enahanda upgift igenfinnes och åberopas på flere ställen i omförmälde afhandling, och det exemplar deraf, som jag nu innehar, tillhör andra uplagan, som, efter hvad titelbladet innehåller, blifvit öfversedd och rättad.
Arbetet är tryckt andra gången i Paris år 1846.
Det må vara en möjlighet att det är en osanning, som sålunda blifvit framlagd för allmänheten.
Jag är, såsom sagdt, icke i tillfälle att lagligen bestyrka författarens upgift; men hoppas att hafva genom densamma åtminstone någorlunda rättfärdigat min utsago.
Hr Hjerta har jemväl påstått, att Const.Utsk:s förslag skulle vara stridande emot Grundlagen. 86 § Reg:sF:n innehåller visserligen de ord, Hr Hjerta upläst, men han har underlåtit att bevisa huruledes Konung och Ständer derigenom betagit sig rättigheten att i grundlagsenlig ordning besluta sådana stadganden i afs. å tryckfriheten, som kunde blifva af behofvet påkallade.
Den uplästa perioden ur ofvannämnde, mindre väl redigerade § i Reg:sF:n, innehåller efter ordalydelsen endast en bristfällig definition.
Rätta meningen är uttryckt i TryckfrihetsFörordmn, som visar huruledes de ifrågav:de orden böra tolkas, och att med den offentliga makten förstås den verkställande makten och dess organer, men icke den lagstiftande makten, hvilket sednare uppenbarligen skulle inneburit en oförnuftighet.
I sjelfva inledningen till TryckfrihetsFörordmn säges ju att: »med tryckfrihet bör förstås hvarje svensk mans rättighet att, utan några af den offentliga makten i förväg lagda, af tryckfrihetslagen föreskrifna hinder, utgifva skrifter etc.
Nu är för öfrigt af Utsk. alldeles icke föreslaget att någon myndighet skulle erhålla rätt att lägga hinder i vägen för skrifters utgifvande.
Det hinder, som kunde förefinnas i Grundlagens förpligtelse för utgifvare
Den 10 Oktober. 63 af tidningar att ställa borgen för böter och ersättningar, vore oberoende af hvad TryckfrihetsFörordmn förstår med den offentliga makten.
Hvad man åsyftat, har varit att i någon mån förekomma tryckfrihetens missbruk, utan att förhindra dess rätta bruk.
Lagerbjelke har yttrat att jag skulle hafva påstått, att ställandet af borgen icke komme att lägga något hinder i vägen för utgifvandet af tidningar.
Jag har likväl icke påstått något annat, än att jag tror, att borgensställandet icke skulle förhindra upkomsten af s/randaf-tidningar.
Hvad åter andra tidningar angår, så är min åsigt helt annorlunda, ithy att jag anser att föreskriften om anskaffande af borgen ofta skulle hindra en insigtsfull och skicklig, men mycket obemedlad person från utgifvandet af en tidning eller tidskrift, vare sig med politisk syftning eller i någon annan gren af menskligt vetande.
För öfrigt kan jag icke annat än högeligen glädja mig deråt, att det ifrågav:de förslaget haft en så oskyldig anledning, som den af Gr.
Lagerbjelke framhållna, nemi. att rädda de stackars ansvaringarne från korrektionshuset.
För en sådan omtänksamhet och ömhet kunna desse olycklige icke vara annat än Const.Utsk. mycket förbundne.
Emellertid har jag i min enfald föreställt mig, att meningen med förslaget vore att i någon mån stäfja tidningsskrifveriets missbruk, och jag skulle ingalunda hafva motsatt mig detsamma, såvida jag ej funnit det utgöra en inskränkning i sjelfva tryckfriheten.
Hr Carleson har påstått, att det var tidningspressen, som framkallade 1830 års revolution uti Frankrike.
Då, såsom vi veta, och Hr Carleson jemväl erinrat, borgens-systemet i afs. å tidningars utgifvande var rådande i nämnde land, jemväl före 1830, så måste ju Hr Carlesons påstående, om hvars riktighet jag nu icke anser nödigt att yttra mig, just utgöra ett slående bevis derpå, att detta system icke kan förhindra revolutionära rörelser.
Jag slutar, med den förklaring, att jag helt och hållet instämmer uti det förslag till gemensam tanke, som Hr Hjerta afgifvit.
Detta förslag är icke stridande emot den princip, som ligger till grund för vår tryckfrihetslagstiftning, och skulle, om det blefve lag, i min tanke blifva ett ganska verksamt medel just emot det missbruk, man sökte att utrota.
Hr Carleson har nu med tryckt skrift i handen dokumenterat sig såsom behörig att fälla det af mig anmärkta yttrandet angående borgens-systemet i England.
Vid sådant förhållande kan jag naturligtvis ej vidare bestrida den härom gjorda upgiften; men för att i min ordning rättfärdiga min anmärkn., ber jag att få erinra de af eder, mine Hrr, som ega tillfälle att följa den engelska pressens åtgöranden derom, att i alla de fall, då enskildte personer väcka talan emot tidningar, inställa sig boktryckarne såsom svarande-parter.
Denna omständighet har gifvit mig anledn. att antaga, att någon borgen för en tidning icke i England ställes, aldra helst som jag, under hela den tid jag sjelf redigerat en tid - 64 Den 10 Oktober. ning, oell varit i beröring med tidningsverlden, aldrig liört omtalas att något slikt borgens-svstem vore i England gällande; men väl ganska ofta bort framhållas den motsats, som i detta fall egde rum emellan Frankrikes och Englands lagstiftning.
I förbigående vill jag göra den erinran emot Hr Carlesons yttrande, att, om jag icke bedrager mig, borgens-systemet i Frankrike verkligen upphäfdes efter 1830 års revolution och icke återinfördes förr än omkring år 1835 under Hr Thiers ministére.
Sedan jag afgaf mitt förra yttrande, har min upmärksamhet blifvit riktad derpå, att det förslag till gemensam tanke jag afgifvit, skulle, om det antoges, hafva till påföljd, att jemväl 8:de mom. af 1 § i TryckfrihetsFörordn:» måste undergå förändring, samt att, vid sådant förhållande, mitt förslag möjligtvis vore stridande emot den i Grundlagen föreskrifna ordning för behandling af grundlagsändringsförslag.
Om det amendement, jag föreslagit, verkligen ej är med Grundlagen förenligt, måste jag naturligtvis derifrån afstå; men jag tager mig friheten att förut hos lii' Gr. o.
Landtm, vördsamt anhålla att han behagade tillkännagifva sin mening härom.
I anleda, häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm., att han verkligen trodde att det förslag, Hr Hjerta framställt, innefattade en ny motion, som icke, i följd af 81 § Reg:sF:n, borde direkt kunna uptagas i Ståndets plenum, utan borde först blifva föremål för pröfning i Const.Utsk., och der väckas.
Coust.Utsk. hade nemi. föreslagit till 1 § 4 mom. af TryckfrihetsFörordn. ett tillägg, hvarigenom utgifvare af dagblad och periodiska skrifter skulle få sig ålagdt att ställa borgen.
Hr Hjertås förslag åter åsyftade att utsträcka ansvarsskyldigheten på andra personer än dem, som f. n. hafva en sådan, och följaktligen skulle derigenom förändring i 8 mom. af samma § blifva nödig.
Hr Gr. o. Landtm, fästade sig likväl mindre vid den omständighet, att ett annat morn., än det af Utsk. omnämnda. skulle behöfva ändras, än dervid att hufvudfrågan vore helt annan, då Utsk. endast tillstyrkt, att den person, som redan enligt TryckfrihetsFörordn. är ansvarig, skall ställa borgen, och deremot Hr Hjerta föreslagit att sjelfva ansvarsskyldigheten skall för vissa fall öfverfiyttas på annan person, hvilket syntes vara så skiljaktigt från Utsk:s förslag, att det icke torde kunna nu blifva föremål för Ståndets beslut.
I sitt sista anförande har Hr Hjerta upgif vit, att borgens-systemet i Frankrike blifvit uphäfvet efter 1830 års revolution, och först år 1835 åter infördt.
Jag var icke beredd på att deltaga i denna discussion, och har derföre icke försett mig med nödiga handlingar, som gifva uplvsning i detta ämne; men vågar dock, i motsats mot Hr Hjerta, fortfarande påstå, att lagbestämmelserna om borgens ställande för tidningar öfverlefde revolutionen, och med några jemkningar qvarstodo i gällande kraft jemväl efter 1830, samt att dessa bestämmelser genom 1835 års lag endast ytterligare skärptes.
Enär Den 10 Oktober. 6f> Enär Hr Hjerta yttrat att han aldrig hört omtalas något sådant borgenssystem i England, får jag till den värde talaren hemställa, huruvida icke förklaringsgrunden dertill möjligen kan vara den, att de belopp, hvartill i England tidningsborgen upgår, äro så obetydliga, särdeles i jemförelse med de stora kautions-summorna i Frankrike, att man anser de förra, jemfördt med de sednare, icke förtjena att omnämnas.
En borgen å 280 eller 300 Pd Sterb kan icke, så vida endast beloppet afses, vara i England af någon synnerlig vigt.
Då nu öfverlägguingen ansågs fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att sedan Pir Hjerta afstått från sitt förslag till gemensam tanke, R. o. Ad. endast hade att pröfva Hr
Dalmans yrkande att Const.Utsk:s ifrågav:de grundlagsändrings-förslag måtte förkastas; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade förkasta detta förslag till grundlags-lörändring, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka
Nej, blandade med Ja, förklarade det han ansåg
Uplästes till justering och godkändes följande voter.propos.:
Den som förkastar det af Const.Utsk. i Memorialet
N:o 37 framstälda förslag till tillägg uti 1 g 4 mom.
TryckfrihetsFörordmn, röstar Ja; den det ei vill röstar
Nej; vinner Nej, varder ofvanberörde förslag icke af R. o.
Ad. förkastadt
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit sålunda Ja — 10.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade sedermera att då ifrågav:de grundlagsändrings-förslag icke blifvit förkastadt och ej heller någon deremot gjord anmärkn. blifvit antagen såsom R. o.
Ad:ns gemensamma tanke, detsamma såvidt på R. o. Ad. berodde, komme att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.
Som tiden redan är långt framskriden, anhåller jag, att Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s Betänk.
N:o 112 måtte upföras främst å föredragningslistan för nästa plenum.
Landtm, erinrade, att R. o. Ad. förut beslutat att i sammanhang med Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s nu omnämnde Betänk.
N:o 112, behandla Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s Utlåt.
N:o 23, yttrade Frih. Creutz:
Jag anhåller att få ändra min nyss gjorda hemställan till öfverensstämmelse med Hr Gr. o. Landtnäs framställning.
IX H. 5 66 Den 10 Oktober.
Uppå härefter framstäld propos. biföll E. o. Ad. att å föredragnings-listan för nästa plenum skulle upföras främst Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s Betänk.
N:o 112 och näst derefter Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s Utlåt.
Föredrogs ånyo och bifölls LagUtsk:s d. 3 och 7 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 45, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de antagande af en förordning om verkställighet af domar och utslag, meddelade af Norrsk Rätt, och om det biträde som i andra afseenden bör lemnäs rättskipningen i Norrige.
Föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, StatsUtsk:s d. 7 dennes på bordet lagda Utlåt.
N:o 125, i fråga om sättet och ordningen för utbetalningen och förvaltningen af de till Statens Jernvägsarbeteti anslagne medel.
Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s nedannämnde d. 7 dennes på bordet lagde Utlåt:n: N:o 126, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos., ang:de användandet af influtna medel för ett exporteradt och i Tripoli försåldt parti krut; N:o 127, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. om beviljandet af en gratifikations-vedergällning åt Kapitenen Ä. Hahr i och för utgifvandet af hans generalkarta öfver Sverige; N:0 128, i ani. af väckt motion om anslående af indragna slipare-bostället Fiskevik till boställe åt
Domaren i Jösse härad af Wermlands län; och N:o 129, i ani. af väckt motion om befrielse för f. d. bergslagshemman från så stor del af dem pålagda frälseräntor, som motsvara den skattenedsättning, nuv:de bergslagshemman erhållit eller vid denna Riksdag kunna erhålla.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter LagUtsk:s d. 7 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o 46, i ani. af ej mindre K. M;s Nåd.
Propos., ang:de utvidgad religionsfrihet och vissa dermed gemenskap egande ämnen, än äfven särskilda dermed sammanhängande inom RiksStånden väckte motioner.
BorgareSt:s d. 7 dennes på bordet lagda prot.-utdr.
N:o 375, innehållande inbjudning till MedSt.:n att förena sig i det, vid föredragningen af Sammansatta Stats-, Bevillms- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s Utlåt.
N:o 20, i ani. af väckt motion om beviljande af pension åt Grefve Thorsten Rudenschöld, af BorgareSt. fattade beslut att en årlig pension må utgå af allmänna IndragningsStaten, ifrån och med nästkommande år till Gr.
Thor - Den 10 Oktober. 67 sten Eudenschöld för hans åsterstående lifstid med en summa af 3000 Edr Ernt.
Onekligen är den man, om hvars pensionerande nu är fråga, särdeles förtjent af det allmänna, men detta hindrar mig icke ifrån att yttra den mening, att E. St:r, vid pensionens beviljande, böra tillse, att beloppen deraf stå i ett riktigt förhållande till hvarandra.
Den summa, som BorgareSt. nu beviljat åt Gr.
Eudenschiöld, beviljades för åtskilliga år tillika åt Frih.
Berzelius, som på den tiden var den förnämste vetenskapsmannen i sitt fack i hela verlden.
Jag anser således, att E.
St:r nu icke böra bevilja en lika stor summa åt Gr.
Eudenschiöld och anhåller derföre, att E. o. Ad., med vidblifvande af sitt förra beslut i ämnet, måtte lägga BorgareSt:s prot.-utdr. till handlingarne.
Uppå härefter framstäld propos. vidblef E. o. Ad. sitt förut i ämnet fattade beslut och lades- förev:de prot.-utdr, till handlingarne.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsbn inkomne Memorial, Utlåt:n och Betänkm nemi. från Conslilulionslltskoltet: N:o 47, i ani. af EiksStms beslut rörande det af ConstUtsk. uti Mern.
N:o 32 framstälda förslag till ändring uti 15 § Eiksd:sOrdmn ang:de Hemmansegares representations-rätt.
SlalsUlslcollet: N:o 130, i ani. af väckt motion om befrielse för hemmanet Eannäs Holstergården från grundränta och rotering samt nämnde skyldigheters öfverflyttande på nya Capellans-bostället Hofrida Ågården i Jönköpings län.
N:o 131, i ani. af väckt motion om lindring i roterings-skyldigheten för fiskläget Fjellbacka i Götheborgs och Bohus län.
N-.o 132, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de afsöndring af jord från f. d.