Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan icke heller fatta eller inse hvarföre i denna pensionsfråga icke votering skulle äga rum, då i andra pensionsfrågor vid denna riksdag, deri RiksStto stannat i olika beslut, dylika voter:s-propositioner blifvit framställda.
Jag får således bos Hr Landtm, anhålla om propos. till bifall å Stats- och BancoUtsk:ns förevar, betänkande.
Ehuru verkligen ömtåligt och obehagligt det är att tala emot ett anslag, önskadt af ett utaf RiksSt:n, tvingas jag likväl dertill af min fullkomliga öfvertygelse så väl örn otjenligheten af sådana anslag, möjligen ledande blott till partistrider och yttringar af pärti-opinioner, som ock om anslagets så mycket mindre tjenlighet vid detta tillfälle, som vi många hafva i friskt minne föregtde riksdags opinioner af den person, hvarom fråga är, samt vid denna riksdag gäsningsämnen tillräckligt, af motsatta meningar föranledda, finnas.
Då grundlagens stiftare deri nedlagt ett så vist frö till förebyggande af förhastade beslut, som det hvilket finnes i den §, derdel uttryckligen ur stadgadt, att frågor, hvari 2 Stånd stanna emot 2, böra förfalla, då de kunna förfalla, hvarigenom besinningstid och sansning bättre kunna äga rum, så ser jag icke någon orsak, hvarföre icke ett så uttryckligt grundlagsbud här skulle kunna vinna tillämpning.
Frågan om en pension lill enkan efter en riksdagsman måtte icke kunna hänföras till riksstatens reglering, och det är blott i fråga om riksstatens reglering, som förstärkta StatsUtskts votering är tagen i anspråk.
Jag skulle således både ur den politiska synpunkten anse nödigt att förebygga, att icke öppna portarna till opinionsyttringar, hvilka, då den öfverdrifna aktning som yttras på ena sidan nästan föranleder lill motsatsen på den andra, äro lika obehöriga på båda sidor, och tror dein jemväl vara lätt förebyggda, då grundlagen nedlagt en så vis återhållande kraft uli sitt uttryckliga stadgande i nyssberörde §.
Af dessa skäl tager jag mig friheten Den 6 Februari f. m.
S3 alt liemslälla till Hr Frih. o. Landtm., att propus, måtte meddelas på underkännande af voteris-propostn samt att den föreslagna voteringen måtte förfalla, oell till R. o. Ad., alt Ståndet måtte behjerta icke vigten af detta verkligen obetydliga till 600 rtdr uppgående anslag, men viglen och den höga vigten af principfrågan, för att icke inkasta oss i partiförhållanden för en framtid.
En hvar, som har någon kän nedom af vår grundlag och icke helt och hållet förlorat förmågan att förundra sig, lärer svårligen kunna undgå alt kunna en synnerligen hög förundran i anledn. af den patheliska oration, som den siste värde talaren hållit för R. o. Ad.
Här är helt enkelt den formfråga före, huruvida R. o. Ad. bifaller ifrågavar. votering eller icke, och till redande af denna formfråga kommer man alt tala örn gäsningsamnen och parti-opinioner och vår Herre vet hvilka flera curiosa saker, som icke höra dit.
Är det grundlagens föreskrift att votering skall äga rum, så måste den äga rum, 0111 det också vore aldrig så hjertskärande för en eller annan ledamot.
Om åter grundlagen icke föreskrifver en sådan, så behöfvas icke dessa känslosamma uttryck.
Frågan lärer endast vara den, huruvida en pension på allm. indragn. staten rörer statsregleringen, och att en utgift på l iks— staten rörer statsregleringen lärer en hvar kunna begripa.
Åtminstone har R. o.
Ad. hittills begripit det, efter alla voter:s-propos:r af enahanda beskaffenhet med den ifrågavar. blifvit af det H.
Ståndet godkända.
Vid denna riksdag hafva flera voteringar i förstärkt StatsUtsk. ägt rum om pensions-frågor, och jag vill erinra mig att den sista var den, som angick pensioner för Statsråden Gr.
Hård och Frih.
Jag kan omöjligen föreställa mig att propos. till godkännande af det nu föredragna betänk, kan komma att vägras, och lika litet synes del mig möjligt att
Ståndet kan undgå att besvara densamma med ja.
Då jag anmälde mig i anledn. af den nästföreg:de talarens yttrande, hade Hr von Troil ännu icke yttrat sig.
Jag är af honom förekommen och förenar mig lill alla delar i hans åsigt och yttrande samt an håller om bifall till betänkandet.
För att icke gå i den talares fot spår, som yttrat sig emot mig, genom klandrande af andras åsigter utöfver hvad som fordras för molbevisning, vill jag alldeles sätta å sido att yttra mig i afseende på hvad lian om mitt anförande sagt och blott nämna, att just den mening, att delta är en formfråga, är hvad jag yttrat.
Således är deruti ingen skilnad emellan honom och mig; men efter min förmening, hvilken jag har rätt att äga, oansedt den förmening kan vara olika, som hyses af Ur von Troil, har D c ii G Februari f m. grundlagen i denna formfråga icke gillat votering, då icke denna pension till eli enka kan anses tillhöra statsregleringen.
Hvad angår den af Ur von Troil citerade frågan om Statsråden, så var deruti den betydliga skilnad, att desse hade varit embetsman, samt att i afseende på omorganisation af Statsrådet en viss tvetydighet kunde äga rum.
Dessutom, när derom en K. propos. var afbiten, hvaruti nämndes att elen ene var nära pensionsinessig, så visar sig att förhållandet i flera afseendeti var olika.
Jag vill icke derföre säga, att man icke möjligen kunnat tillämpa detta grundlagsbud äfven der.
Statsregler:n angår visserligen pensionsfrågor, från den stund pensionen blifvit beslutad till större eller mindre belopp, och olikheten i RiksSt:ns beslut i sådant fall måste, der jemkning icke äger runi, genom förstärkt StatsUtsk. afgöras; men här har icke StatsUtsk. för Statens reglerande föreslagit denna pension, utan pensionsfrågan är väckt genom enskild motion, som Utsk-.n besvarat, och i fråga om denna motions besvarande hafva 2 Stånd stannat emot 2.
Frågan är således efter y5 §:n Riksd.Ordn. förfallen.
Att R. o. Ad. jemte de öfriga Stånden vid danila riksdag fått i förstärkt StatsUtsk. votera öfver åtskilliga pensioner, hvartill grundlagen icke medgifvit rättighet, det är ett factum, som Hr von Troil ganska riktigt åberopat; men detta bevisar ingen rättighet att få fortfara med dylika olagligheter i all framtid; ty för det att man en gång förbisett grundlagen, eller icke förbisett den, utan med berådt mod satt den åsido, kan man icke åläggas att göra det ständigt och jemnt.
Jag förnyar mili protest emot bifall till voterts-propositionen.
Den siste värde talaren har grundat sitt påstående på den satsen, att lill statsreglertn icke hörde sådana beslut om anslag, som blifvit föranledda af enskilda motioner.
Jag medger att slutledningen i sådant fall vore ganska riklig, men beklagar blott att skälet, — den sats hvarifrån den skulle dragas, — endast finnes i den värde ledamotens eget hufvud, men icke i grundlagen.
— Hvad åter angår de af den näst förut uppträdde talaren anförda skiljaktigheter emellan nu förevar, fråga och åtskilliga, som tillförene blifvit R. o. Ad:s pröfning underkastade, så äro de allesammans endast sådana considerationer, som visserligen, der beslutanderätten är öppen , kunna inverka på hvars och ens öfvertygelse, men som icke enl. grundiagen äga minsta gemenskap med denna formfråga; och efter jag förut uppgifvit ett exempel, så skall jag till den värda ledamot, sorn är så intresserad af att upptäcka olikheter emellan sådana formfrågor sorn denna, framställa till eftersinnande livad skilnad det kan linnas emellan pensionen för enkan ef - D e 11 6 Februari f. ra. ler Antiers
Danielsson oell den af föi stärk ta StatsUtsk. afgjorda fråga om pension för enkan U.eIfuer.
Då, såsom flere lalare upplyst och jag jemväl ämnade nämna, flera frågor ang:de pensioner teilan blifvit vid denna riksdag genom votering i förstärkt StatsUtsk. afgjord», så torde intet tvifvel vara att ju äfven denna hör på lika sätt behandlas.
Någon särskild föreskrift i grundlagen huru sådana frågor skola behandlas, hvilka, såsom en viss lalare yttrat, kunna verka mindre god blod, känner jag icke.
Men den, hos hvilken ett bifall till ifrågavar. pension kunde verka mindre god blod, råder jag att begagna åderlåtning såsom det mest radikala medel jag i detta afseende känner.
Jag vill ytterligare tillägga och fråga den värda talaren, hvilken skilnad det är emellan Anders Danielssons enka och Professor Lings enka, som också fått pension.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade godkänna den af Utsk:n föreslagna votens-proposition.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej, begärde Hr Lagerheim votering.
Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hr Lagerheim att uppgifva hvilken mening han önskade till contra-proposition.
Att, med ogillande af den föreslag na voter:s-propos:n, frågan om votering i detta ämne må komma alt förfalla, är den contra-propos., som jag begär.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han icke ansåg sig kunna till antagande framställa denna contra-propos., emedan den vore stridande emot grundlagens föreskrift.
Sådana frågor, som angå pensioner på indragn.staten, bade hittills alltid, så vidt Hr Landtm, vore bekant, och äfven vid denna riksdag, varit ansedda tillhöra statsregleringen, och hvad som angår statsregleringen borde enligt 6t) §;n RegFtn , då 2 Stånd stanna emot 2, blifva föremål för votering i förstärkt Statsutskott.
Hr Landtm, ansåg sig således af grundlagen vara förhindrad att till R. o. Ad:s antagande framställa den contra-propos.
Hr Lagerheim föreslagit.
Hr Lagerheim: Sedan Hr Frih. o. Landtm, icke an ser sig enl. grundlagen kunna göra den af mig uppgifna contra-propos.
, återstår för mig icke annat än att reservera mig emot beslutet, med återtagande af min begäran om votering.
Emot den tolkning, sorn Hr Frih. Din G Februari f. m. o. Landtm, gifvit åt 69 §:n Reg.F:n och dess tillämpning på frågor om anslag till pensioner, anhåller jag att få lill prot. anmäla min protest.
Landtm, yttrade, att sedan den ledamot, som begärt votering, derifrån afstått, och ingen annan äskat en sådan, R. o. Ad. torde finna, att den af Hr Landtm, framställda propos., örn godkännande af den utaf Utsk:n föreslagna voler:s-propos., blifvit med ja besvarad. ilopades ja.
Bifölls vid förnyad föredragning Stats-och BancoUtskms den 2j sisth Januari på bordet lagda utlåt.
N:o 13a, i anleda. af Hr Rosenblads motion om afskrifning af bankens inom linien förda fordringar hos Riksgäldsverket.
Ånyo föredrogs Stats- och BancoUtskms den 2a sist!.
N:o 13 5, i anledn. af Hr Stuarts, Carl, motion om utbyte af Riksg.contorets till banken ulgifna obligationer.
Jag finner Hr Stu arts motion och de förenade Utskrns förslag vara i hufvudsaken alldeles rikliga.
Men i afseende på beloppet af de obligationer, som skola ersätta de gamla, tror jag, altUtskm hafva föreslagit alltför stora summor.
Det är nemi. hemsläldt att hvarje obligation skulle lyda på 4°°° ':dr b:co d. v. s. i,5oo r:dr specie.
Ju större obligationerna äro, ju mindre användbara äro de äfven, och tverlom, ju mindre de äro, ju talrikare är den allmänhet, som kan täfla om deras inköpande.
Jag får derföre vördsamt föreslå att dessa obligationer matte utställas på valörer, som högst äro 1000, dernäst 5oo och minst 3oo r:dr specie.
Bruks-societetens hypotheksförenings obligationer, hvilka äro förskrifna i utländskt mynt, liro ställda på 3ooo, 2000, 1000 och 5oo mark Hamb. b:co.
Följaktligen är den största af dessa icke af betydligare belopp än 1000 rtdr specie, som jag föreslagit.
Jag anhåller vördsamt, att R. o. Ad. mätte bevilja återremiss af betänk., på det af Utsk:n måtte taga i närmare öfvervägande, om icke dessa nedsatta valörer böra blifva gällande för de nya obligationerna.
Jag befarar att eljest den fördel, som blifvit afsedd, endast till hälften kan vinnas.
Den siste värde talaren har förklarat, att han erkänner principen för Utsktns betänk., nemi. att omskrifning borde ske, men han har gjort anmärka, emot obligationernas för stora belopp.
Jag bör då hafva äran uppgifva, att inom Utsk:n visserligen fråga uppstod om att göra deni mindre, och jag erkänner belt och hållet de orsaker, hvarföre man kan önska alt göra dem sådana, som Hr Den 6 Februari f. m. 97 Hr von Hartmansdorff uppgifvit; men Utsk:n ansägo sig icke kunna våga att sätta ned obligationernes belopp lägre än nu är föreslaget af farhåga alt få bela förslaget till omskrifning ogilladt.
Man erinrade sig den stora farhåga, sorn vid sistförflutne riksdag ägde rum bos RiksSbn emot allt hvad som kunde hafva namn af statspapper, och man fruktade således att om man gjorde obligationerna så små, att det kunde synas vara en bestämd afsigt att få dem ut ur banken, så skulle äfven den förbättring, som åsyftades, möta motstånd inom RiksSt:n.
Denna orsak ansågs inom Utsk:n vara så gilltig, att man derföre utsatte det föreslagna beloppet.
Nu skulle jag tro att Hr von Hartmansdorff borde sjelf eiinra sig, och jag hoppas han gör det, om han ämnar yttra sig vidare, alt ett förslag är å bane, hvarigenom dessa obligationers längre qvarblifvande i bankens hvalf, åtminstone för framtiden, kan göras umbärligt.
Jag menar med afseende på Hr Nordenanckar motion, och om det lyckas att få den erkänd, så torde icke blifva någon fråga om att banken åtminstone till nästa riksdag kan behöfva utgifva dessa obligationer till allmänheten.
På dessa skäl anhåller jag att R. o. Ad. ville bifalla betänk, sådant det är.
Framtiden är oviss, äfven den närmaste, och följaktligen äfven det beslut R.
St. komma att fatta rör:de Hr Nordenanckar motion.
Då banken äger obligationer af Riksg.cont., så är det naturligtvis fördelaktigt för honom och för
Riket i allmänhet, om dessa obligationer äro så skrifna, att de blifva i möjligaste måtto begärliga.
Om banken icke behöfver begagna dem, så ligga de i godt förvar, antingen de äro skrifna på större eller mindre summor.
Behöfvas de åter, och om man vill begagna dem in- eller utrikes, så är det af vigt att beloppen icke äro alltför stora, utan tvertom utsatta i sådana summor, alt äfven ringare capilalister kunna önska att äga dem.
Jag kan således ej finna annat, än att man vinner på den återremiss jag begärt; hvarom jag förnyar min anhållan.
Lika med Hr von Hart mansdorff synes mig, att när Utsk:n gått öfver på den princip, som man tydligen ser att de fästat sig vid, så hafva de icke conseqvent fullföljt densamma.
Att nu uppskjuta utförandet på grund af möjligheten, att en annan princip, som kan svälja upp eller innefatta den ifrågavar., kan blifva antagen, dertill finner jag icke skäl.
Jag anser således bäst alt Ulsk:n få denna fråga tillbaka, för att behandlas i full öfverensstämmelse med den andra, som lärer vara under Utskms handläggning, hvarföre jag tillstyrker återremiss.
Jag skulle anhålla att få veta huru målet blifvit behandladt i de öfriga Stånden.
Skulle 20 H. t 3 98 Den C
Februari f. ni. betänk, redan vara af 3 Stånd bifallet, så torde en återremiss ej kunna tjena lill något.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att endast från BorgareSt. underrättelse ankommit huru delta mål blifvit afgjordt; utlåt.
N:o 133 bade af nämnda Stånd blifvit godkänd t.
N:o 133 blef af R. o.
Ad. återremiltcradt.
Företogs till pröfning Bevilln.Utsk:s den 23 sisth Jan. på bordet lagda utlåt. i\:o 37, i anleda, af gjorda anmärkmr vid Utsk:s betänk.
N:o 32, angtde stämpling af spelkort samt afgiften derför.
Jag vill erinra mig att, då detta mål förra gången förevar, flere ledamöter gjorde anmärkn. emot den förhöjda stämpelafgiften.
Jag hemställer således vördsamt, huruvida icke R. o. Ad. finner den bevillningsafgift, som för det närvar, gäller, hvilken lärer vara 6 sk., bör vidblifvas i stället för de 8 sk., som bär äro föreslagna.
Detta rörer första punkten i detta nya betänk.
Dernäst förekommer i andra punkten, att frågan om provision för kortomslagens försäljning må förfalla.
Jag befarar att om ingen vedergällning gifves för säljningen, så lärer försäljaren icke blifva särdeles mån 0111 afsättning, och då torde Staten snarare komma att förlora än vinna på denna karghet.
Gr Mörner, Joh. Aug.:
Hvad angar den förhöjda afgiften, så anhåller jag att
Hr Ridd.Secret:n måtte upplysa huruvida den blifvit af 3 Stånd bifallen, och för min del tycker jag, att om afgift skall läggas på spelkort, den ej bodvara alltför obetydlig, hvarföre jag tillstyrker den föreslagna förhöjningen.
Vidkommande den andra anmärkningen, får jag upplysa att, efter Utsk:s sednare betänk., convoluten icke komma att af Chartas-sig.contoret allmänheten tillhandahållas, utan genom Konungens Bef:h:des försorg, der kortfabriker finnas, för att stämplas på samma sätt som hittills; och då nu icke någon provision finnes, så är hvad Utsk. föreslagit blott ett bibehållande af hvad hittills ägt rum.
Jag tror visserligen att provision vore lämplig, isynnerhet om afgiften blefve 8 sk,, men hvad jag nämnt har varit Utsk:s motiv.
Min invändning mot den förhöjda afgiften har visserligen icke afsett att bespara någon utgift, hvarken för mig, som icke är kortspelare, eller för dero, som äro det; utan derföre att man förra gången här anmärkte alt afgiften vore så hög, att betydliga försnillningar ansågos hafva ägt rum, befarar jag att dessa skulle blifva ännu större om afgiften höjdes.
Den 6 Februari f. m. 99 Underl.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att ingen underrättelse ännu ankommit om Preste- och BondeSttns beslut i detta ämne; BorgareSt. hade enligt prot.utdr. af den 3o sisth Januari, som nu upplästes, hufvudsakligen bifallit Utsk:s förslag.
Det är i afseende på den förhöjda skattten på spelkort, som jag utber mig nit få yttra några ord.
Jag delar den mening, som Hr von Hartmansdorff uttalat.
Jag har i Utsk. reserverat mig emot beslutet att från 6 till 8 sk. förhöja afgiften.
Inkomsten är obetydlig för Staten och äfvenså afgiften för den spelande, men jag finner det rättsvidrigt att med ioo proc. taxera en vara, och afgiften utgör nära ioo proc. af kortens värde.
Jag får således i afseende på den föreslagna förhöjda afgiften anhålla, att R. o. Ad. täcktes afslå densamma, och då, såsom jag förmodar och hört sägas, förslaget lärer vara antaget inom 3 Stånd, så kommer frågan troligen att underkastas votering i förstärkt Statsutskott.
Jag får säga att det förundrar mig att höra Hr von Hartmansdorff och dea sista värda talaren yrka afslag på den förhöjda beskattning, som Utsk. föreslagit, då man deremot i frågan om tullens åsättande alltid hörde dessa herrar ifra för de högsta möjliga afgifter, åtminstone så vidt det rörde lux-artiklar, och jag skulle ti o att korten icke kunna anses såsom någon nödvändighetsvara, samt tager mig friheten yrka bifall å Utsk:s förslag.
I afseende på hvad den siste tala ren yttrade om att jag skulle alltid yrkat förhöjd tell, tror jag alt ett misstag egt rum.
Jag har icke gjort det, utom på några få ställen, der jag ansett förbudet kunna borttagas och en lämplig tull kunna åsättas, R. o. Ad. biföll derefter utlåt.
N:o 37, öfvensom de delar af betänk.
N:o 32, hvilka ej genom N:o 37 blifvit förändrade.
Föredrogs ånyo och bifölls LagUtskts den 16 och 27 sisth Januari på bordet lagda betänk.
N:o 174, i anledn. af väckta motioner, ang:de dels förklaring af 88 §!n i concurslagen den 12 Mars i83o, dels ock upphäfvande af hvad genom särskildta reglementen och beslut stadgadt är, till inskränkning i rättigheten för köpare af fast egendom, deri vissa inrättningar hafva inteckning, att erhålla tredje uppbudet.
Då nu ånyo föredrogs StatsUtskts den 27 sisth Januari på bordet lagda utlåt.
N:o 4>6, i anledn. af erhållna aterremisser å utiåt.
N:o 337, blef utlåt.
N:o 4*6 begärdt ånyo 100 Den C
Februari f. m. på bordet af Hrr Rjåfelt, Anton, och Mannerskantz, Garl Axel.
Föredrogs ånyo och bifölls BancoUtsk:s den 27 sisth Januari på bordet lagda mern.
N:o 137, ang:de förändring i tiden för de årliga revisionernas början vid Bancodiscontverket samt Provinslånecontoren i Götheborg och Malmö.
Ånyo föredrogs BaneoUtskts den 27 sisth Januari på bordet lagda mern.
N:o 138, ang:de revisionerna öfver Bancodiscontverkets förvaltning och räkenskaper samt f. d. Riksdiscontens utredning.
Ridd.Secret. yttrade, det han ansåg sig skyldig vid detta tillfälle upplysa, att 5 §:n i den af I:h R. o. Ad. för Ridd.directtn utfärdade instruction innehölle följande stadgande: ”Genom val med slutna sedlar återbesätter äfvenledes directionen — — — —.
Vidare har Ridd.direcltn att hvarje år välja tvänne af R. o. Ad. till revisorer uti R.
St:s Bancodiscontverk, äfvensom en revisor och en suppleant vid hvartdera af lånecontoren i Götheborg och Malmö.” — — — Ur Frih. o.
Landtm, hemställde, då nu upplästa stadgande icke blifvit förändradt och icke ens någon fråga derom blifvit väckt, om R. o. Ad. behagade gifva BancoUtsk. tillkänna innehållet af Ridd.direettns instruction i detta afseende, med godkännande i öfrigt af Utskottets memorial.
Föredrogos ånyo och bi fö I lös BancoUlsk:s den 27 sisth Januari på bordet lagda utlåt, och mern.
: JN:o 13g, i anleda, af väckt fråga om anställande afen cancellist till biträde åt ombudsmannen vid lånecontoret i Götheborg; N:o 140, med hemställan, alt ett i banken upptaget egendomslån, hvilket icke blifvit inom behörig tid i låntagarens concurs bevakadt, måtte i bankens räkenskaper få afskrifvas.
Vid förnyad föredragning lades til! handlingarna BaneoUtskrs den 27 sisth Januari på bordet lagda utlåt, och mern.:
N:o 141, öfver väckt motion ang:de utredning af de hinder, som från bancoförvaltningens sida mött aetiengare i Götha ca na I bolag, att för deras i Bancodiseonten belånade adier erhålla sådana bevis, som, enligt bolagsreglemente, erfordras för att för desamma föra talan vid bolagets sammankomster ; N:o I42) tdl svar å Vällofl. BorgareS l:s återremiss af Utsk:s under N:o 120 afgifna betänkande.
Deu G Februari f. m. 101 Då nu ånyo föredrogs Banco- oell LagUtskrns den 27 sisiI.
N:o 5, i anleda, af gjorda anmärkn:r vid Utsk:ris betänk.
JV:o i , med förslag till lag föi1 enskilda banker, blef samma utlåt, ånyo begärdt på bordet af Hr Råfelt, Anton, oell Frill.
Cederström, Jacob. Till afgörande föredrogs LagUlsk:s den 27 sistl.
N:o 1 75, i anledn. af gjorda anmärkmr emot Utskrs betänk.
N:o 1^2, öfver dels väckta frågor oin antagande af förslagen till allmän civil- oell criminal-lag , eller vissa delar deraf, och dels andra dermed gemenskap ägande, af K. M. till R.
St., ang:de nämnda förslag, den 24 Mars 1840 aflåtna nåd. skrifvelse, föranledda motioner.
Ilr Palmcrantz, Joh. Mauritz, anböll att få vela luiru detta mål blifvit af de öfriga RiksSttn afgjordt.
Ridd.Secret. tillkännagaf, alt ingen underrättelse rörtde detta måls afgörande ännu ankommit från något af de öfriga RiksStcn.
N:o 175 blef derefter af R. o. Ad. bifallet.
Ånyo föredrogs Gr. Fröliclis, David, den 3o sistl.
Januari på bordet lagda motion om beviljande af ett räntefritt lån åt Hillska skolinrättningen vid Barnängen.
Hr Frill. o. Landtm, yttrade, att den af Gr.
Frölich åberopade 56 §:ri Riksd.Ordn. i Hr Landtims tanke lade sådana hinder emot remiss af den nu väckta frågan, att Hr Landtm, icke ansåg sig kunna för R. o. Ad. föreslå en sådan remiss, enär i Hr Landtims tanke denna motion icke vore omedelbarligen föranledd af redan fattade beslut eller under riksdagen inträffade händelser.
Mig veterligen bar icke sedan år 1809 den händelse inträffat förrän vid innevar. riksdag, alt något af bankens upplagda vinst blifvit till R.
St:s disposition öfverlemnad.
Det kan visserligen invändas, att disposition af denna bancovinst kunnat vara känd och beräknad vid riksdagens början, och att jag således såsom motionär bort iakttaga den vanliga motionstiden för att få denna fråga under pröfning; men dervid får jag erinra, att det väl icke var att förmoda det bancovinsten skulle, såsom skett, genom votering i förstärkt Utsk. afsättas till någonting så obestämdt, sorn blott till allmänt nyttiga ändamål.
Det är denna händelse jag tror mig kunna åberopa, såsom så beskaffad enligt 56 §:n Riksd.Ordn., att jag derpå kunnat grunda min motion, och då det visat sig att i andra Stånd, t. ex. i PresteSt. af Professor Geyer, ang:de ett anslag i och för landshöfdinge-accordens afskaffande, mo - 102 Den 6 Februari f. in. tioner blifvit gjorda på samma grund; så får jag såga, att jag med förundran lior det Hr Frih. o. Landtm, vill vägra att göra propos. på remiss af denna motion.
Jag är öfvertygad om att denna åsigt delas af flera och anser mig derföre föranlåten anhålla hos Hr Landtm., att propos. göres till Ståndet huruvida det ålägger Hr Landtm, att göra en sådau proposition.