Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 26 Iunik. 77 r Domstolens Utslag, sä wida den äklagade deruti skall för brottslig anses. 6:0
Namnsedelns öpnande anser jag skola ske, sä snart en skrift af hwad namn som hälst blilwer för Domstolen anklagad, pä särk, i § 8 mom. af Ulskotters nya project innehåller; ky den anklagade har ju samma rätt, svm wid all annan procesi: att of anklagaren erhålla rekonvention för obefogad Rättegång, om han blifwer frikänd, (och denna rekonvention bör wara eclatanl, således icke blott destä i l oo R:drS böter, i fall en Domare pröfwar Rättegången wara anstäld och namnsedeln öpnab i oträngd! mäl.)
Hwad som inwändes om förföljelse, sedan auctvrs namn är uptäckt, behöfwer ej besvaras; ty den som med oegennyttiga afsigter strider blott för sanningen, afskräckee intet.
Med Constirulioncns föreskrifter, har jag ön« skal kunna förena åtskilliga erinringar i detta ämne, sedt frän olika sidor : Wi hafwa nyligen beswurit grundlagarne» lätom vH ej wid hwarje uptäckt mindre brist omfatta ett tillfälle att andra, sä wida det ej kan stä tillsammans med deras rätta esprit och de dc-un föreskrifna reglor, eller är huswudsakliq förbättring:
Ju oftare delarne af ett sammansatt werk rubbas, dcstomera fvrswagas ber hela och bortskämmeö omsider.
Den i England nu antagna wans, att suspendera den sä kallade habeas corpus-acten, som wid tillfällen af hastig ätgärd, icke medgifwen, enlig: konstitutionens reglor, widtagcS för att sauvera dem, kan wid dylik händelse Lftven hos vtz wara lämpclig.
Pa sadant sätt har lagstiftande waglen 772 Den 26 Jumi. sig förbehållit, akt »vid nästkommande Riksmöte eller determinerad lid, fatta bestämdt beslut om hwarje ändring i grundlagen.
Ständer skulle derigenom pä en gang upfylla Kongl. Majus, pä ögonblickets behof grundade, fordring, och bibehålla helgden af sina grundlagar.
Under vesta föreställningar och wid öfwcrtvägande af en för handen warande nödwändighct, alt sälta gräns för de nu äklagade tryckfrihets missbruk, tror jag dek wara Rikets representanter »värdigt: att genom underdånig adresi, öfwerlemna ät Kongl Nasti att l nador widtaga nödiga mätt och steg för Lndamälet, genom inhwerande, dä det för afl' mant lugnS bibehållande nödigt pröfrvas, af sädan e dagblad och periodiffa ftrifter, som möjftgtwis fövwerka den dem förunnade rättighet. och att denna lagcnS suspension mä fortfara intill nästa Riksdag dä Riksens Ständer äga/ att definitiv beslut taga- Häröfwec auhällcr jag om proposition. -Herr Ueutercrona, Lsrl^, upläste till Prols» collet följande: Högwälborne Herr Landt-Marskalk; Högloft.
Riddciskapet och Adeln! Nödwändighetcn akt för tryckfriheten bestämma saluma gräns, som, i ett wäl inrättadt samhälle, är gifwcn för ail annan medborgelig rätt, Har jag anscdt sa olwifwclaktig; asskaffandel af de lika talrika, som skamliga mistbruk af yttrande rätten, som i synnerhet i »vista »veckoblad, månadsskrifter och rättegångshandlingar wisat sig, har synrs mig sä oundwirligk, att jag werkeligen trodt, det Den 26 Junit. 77g det fa af Riksständens ledamöter knndc finnas, sam ej wörö alfwarsamt betänkte pä stiftandet af en lag, nog kraftig, alt hädanefter förekdmma desta mistbruk.
Men som det ej detzmindre ar möjcligt, alt meningarna härom kunde wara delade, anhäller jag, akt om tvär nu warande ttyckfrihetslags gagnelig» eller stadeliga inflytelse fä framställa »agra reflexioner.
Hwarje samhällslag, den mä bestä i en tryckfrihetsförordning, eller hwilken annan som hälst, mäste nödwändigt wara sä författad, atthen leder lill all lags högsta ändamål, som är samhällets ival och beständ.
När den ej sä gör, eller gör motsatsen, sä är den, säsom lag, oduglig.
De fördelar man af en god tryckfriheköförfattning egenteligaft bör hafwa ratt att manta, bestä, som jag tror, i ökandet af ett folks uplysning, stadgande af dest säkerhet och frihet, förbättrande af dest nalional-synne och den allmänna upfostran, förhöjande af dest makt och ära, 0. s. w.
Nä wäk!
Har nu den nya tryckfrihets lagen befordrat nationens uplvsniirg?
— Nej! —Lätom ost wara uprikliga mot ost >,elfwa, M. Herrar; lätom ost ej, förälskade i wista theoricr, wara blinda för erfarenhetens bewis, och för desta iärors »tillämplighet i utöfningen.
Medgifwom haldre oförstäldt, att den nya tryckfriheten ej bibringat ost en gnista mer nyttig uplysning, än wi, med en mätllig utwidgad, kunnat winna.
Det är sannt, att under ett för wida sträckt twang, hade wara bästa författare lagt ned sina pennor, emedan sä tränga . urwä - 774 Den 26 Innii* mwagar wörö dem kemnade, att meddela nationen det nyttiga och uplysande ds tänkte; och fördenskull när tryckfrihet sedan medgafs i all möjlig widd, hoppades Allmänheten, att defia förfaltare skulle Uyträda i dubbel glans, och sprida än större ljus.
Men hwad hände?
Framför dem trängde stg ei, tillrnsanve skara af skrifwande vandaler, som ilskne eller srvär.mande öfwerhöigde litteraturens falt.
Och det skulle nödwandigt sa gä, ty i det samma man öpnade wägen för uplySning och sanning, ha, de man, mindre bekant med det mätt och dek hof, som äro sä nödige att iakttaga wid all lagstiftning, haft den owarfanrheten att tillika nedrifwa all bom för hämden, haker och illwiljan, hwilka, lange spe, jande pa tillfälle att utbryta, nu funno ett, lika ypperligt som begivämligt. i en gränslös yttrande rätt, och i anonymiteten.
Tryckfrihetslagen, som bordt hlifwa snillets, förnuftets och den wisa patriotismens rättighet alt gagna Fäderneslandet, blef sä? lunda, genom selande mätta i sin stiftning, arghetens, orolighets-andans och wanwettets jernbref, atf onäpst fä mihfirma regering och lagar, förnedra snillen och förtjenster, skaka samhället» och söndersiira medborgare till wärde och heder.
Häraf war en naturlig fölgd, att gode författare skulle ännu mera lallan än förut uphöja sin röst.
Ingen förnuftig menniska kunde heller begära, att de skulle blanda den med skränet af anarkistens, äreskändarens, en ursinnig wikterhets, och den förwridnaste filosofis förenade stämmor.
Hwilka skreswo da?
^ — Jag wet der ej.
Jag tror ej dek lösa ryckte, som föregiswit, att de wörö, dels ano ^ nyme Den 26 Iumi- 77Z nyme ehuru lätt gistads personer, som med twetydigt rykte och oduglige i Skakens wärf, i slöjderna, och under gewäret, skola hofwa gjort det kill sin näring, alt, hwar ur sina nonymikets kula, utösa litterair orenlighet uti sina weckopapper; dels, efter berättelse namngisna författare, som ryktbara, ej för mod, men för dest apa: skamlöshet, och Ulestntne frän samhällets tjenst, säges hofwa swnrit, att Hämna sig genom samhällets oroande, och genom etk ideligt nedsmutsande af ära, dygder och förtjenster; dels ock, som det pästätts, oförsynte fwärmare, hwilka efter lika frucktlösa, som förödmjukande försök atk förtjena någon upmärksamhet i förståndets och snillets werld, skola i harmen welat stifta en sect af underbart wanwett och den mäst vandalifka osmaklighet.
Men, som jag sagt, jag tror ej detta ryckte.
Ware härmed huru det will; när tryckfrihetens alster äro sädane, som de fleste wi nu sedt utkomma; när Vestas författare äry kanhända de werksammaste; och nar, sä länge deras oljud räcker, alla ädlare scribenter förblifwa i det närmaste tysta, och böra sa blifwa, sa frägar jagt hwad uplysmng winner nationen genom denna altför midt sträckra frihet?
Har den nya trycklagen fastare stadgar swenffa folkets säkerhet och sanna frihet?
— Nej! — De owedersägeligaste sacka twinga mig all sä smara ; ingen medborgares frihet bör wara nog längt utsträckt, att kunna äfwentyra samhällets säkerhet i förhållande kil främmande mKgter; sädank har likwäl nu flere gänger skedr, och blott en enda gang har straff följt.
Lika litet bör nägons frihet wara sadan, alt den kan störa samhällets inre trygghet 776
Den 26 Juni!. och lugn; delta har likwal skedt, dä författares of« fcntelrga papper sä godt loin nnderwisat i konsten att bereda uplopp, och upretac dcrkil; sedan berömt sa afskywärda oordnrngar, kastat dem nationens ära, och flutcligen, (hwilkec är skandligast af allt) sluppit frän alt detta ostraffade.
Hwad den enMlte mod borgaren beträffar, sä mäste den första frugt, han af wihetcn har ratt att wanka, bestå i säkerhet til person och egendom ; men genom närwarande tryckfrihetslag ar medborgaren öfwerlemimd, att r allmänt tryck stmderstikas lil sin person och sin heder, (hans dyrbaraste cilhörighcl), utan ssrswar och riprättelfe af samhället, sä snart angriparen wek taga sina mätt, ej som röfware, men som tjuf, der will saga: anfaller snedt, med advocatkonst, och ej fullkomligen dircct:
Regering och domare sta derwid, ysörmögne, ail hjelpa den lidande —, kan sadant kastas säkerhet? kan säda,n kallas samhällsordning?- kan sädant kallas frihet? giss något förtryck smarare, än det, som siällerttnedborgaren wärnlös emellan illgerningsmän? kan en lag l ier strida mot att sam hälls ändamål än de», som sadant lillåker?
Man gör aldrig den sanna friheten en större otjenst, an dä man later tygelkösheren rada under hennes namn.
Sadant bereder manligen genaste Wägen för despotismen Wore jag tryckfrihetens fiende, sa skul le >ag saga: 'stät TryckfrihetS-förordningen wara sadan hon är!" >nen jag^ har en för djup öfwertygelje vm denna frihets stora wärde, akt ej alfwarlsaen yrka, der al! tygellöshet mätte gfskiljas frän henne, och att hon matte, genom en wis lag, accrföraö inom den gränö, som gör henne förenlig med hela Den 26 Jun!!. 777 hela samhällets wäl, och kan blifwa en borgen för hennes beständ.
Har Tryckfriheten bidragit til national-karalterenS förädlande?
til ungdomens bättre rlpfsstran?
— Nej' — om ja,, ej feiar, mäste med upfsstran förstäs, ungdomens bildande til dygdiqe, uplyste, duglige och patriotiffe samhäfls-medlemmar.
Man har ännu ej sett den nya tryckfriheten werka för, men wäl emot denna sak.
Bättre läroböcker hafwa ej Utkommit än förut; bättre lärare och läromerhoder tror jag ej eller man uvtäckt; och har det skedt, sä är jag wist, att desta bättre methoder och böcker, skulle äfwen warit tillärna i tider af mindre gränslös yttrande rätt.
Hwad dvgderna beträffar, sä hafwa ynglingar af lryckfrihetsfostren, i wista weckoblad, fatt lara sidwörd»ad emot Rikets styrelse, upstudstghet emot förmän, gäckspelninq med lagar och autoritcker, medborgares beffymfning, förtjensters förnedrande, upsätelig lögn och förfät i framställningar, otacksamhet, nedrighet, och den skamligaste högfärd m. m. d. Hwad uplysningen angar, har den wäl genom tryckfriheten ej kunnat i större mätt tillaga ungdomen, än nationen i allmänhet, (och hwad hon wunnit är redan sagt) sä wida ej med ynglingars upfojiran skall förstas, att flere af deni blifwit trotlsige wanwettingar i filosofi, wilterhek och religion.
— Duglighet förwärfwar man ej genom en läsning, der elk unnärktare mätt af denna egcnffap skändas och förnedras, och sann patriotism uprändes ej genom^anarkistiska föreläsningar* och loflal öfwer vorduingar och riksförräderi. — Huruwida national - 778 Den 26 Juni!. nal-lynnek pä en sadan litteratur winner eller förlorar, lemnar jag hwar uplvst man att dämma.
Jag anmärker blott, att om bland de fel i detta lynne, som först bordt afhjelpas, med skäl räknas menighetens innerliga fröjd att höra förtal och smädelser, hennes njutning wid samtida styra försten» sters förnedrande, hennes nöje wid anfall mot andras personer, hennes mitznöje att höra deras försmak; sa har detta fel, i stället för att afhjelpas, fatt den rikaste och allmännaste näring i de mängfaldiga ständningar och gröfwa libeller, hwaraf missa periodiska blad och rättcgängsskrifter öfwerflödat, — Pä sädant sätt är det, som den för midt sträckta yttrande rätten werkat pä national-bildninqen.
Har Tryckfrihets lagen bidragit att öka Rikets stvrkq och makt? nej!
— En förordning, som lemnar författare fritt att Åstadkomma söndring mellan medborgare och medborgare, mellan lydande och befallande, mellan Regering och Folk; som tillåter dem, genom lömska och äreröriga stlwitelser, söka åstadkomma köld och ledsnad hos Statens dugligare tjenare; tillåter dem undergräfwa samhällets grundwalar och uplösa dest band, endast de första nyttja någon advocatur i sitt skrifsätt; en sadan lag synes ej wara den stenlrgaste, att öka Rikets styrka och makt.
Sluteligen fragao: har Trycksrihets-författnm gen hulpit alt befordra Swensta Folkets ära?
Nej! — När, såsom nu är wisadt, denna lag alls icke bidragit, hwarken till nationens uplysning, eller frihet, eller dygder, eller makt, sä blir det werkeligen en gata, pä hwad sätt den skulle hafwa befordrat hennes ära.
Den 26 Iunii. ?7s
Men tryckfriheten stall orwifwelaktlgt bidraga till aila besia fördelar för samhället, sä snart hon äterloreS inom sin rättmätiga gräns, dek will säga kil en M" delwäq mellan det twäng, som för 4 ar seda» rgode, och det sjelfswäld, som nu räder.
När m>§- bruken förebyggas, och ypperlige författare ej mee mätte anse för en blygd att höja sin röst, dä blir bet en naturlig följd, att goda, snillrika och uplysande skrifter äter skola utkomma, och hedra nationen.
En annan fräga är den, hnruwida den nödwäydiqg reformen i Tryckfrihets författningen bör, enligt grundlagen, göras wid närwaran-e Riksdag, eller lil den nästkommande upskjutas.
Mitt första sivar härpä kynde wara, akt när en elak farsot qär, bör man genast qwäfwa den; när elden sikter i ens hus, bör man straxt stäcka, och ej i fem är besinna sig pä ett sä angelägir steg.
Men jag börjar med att äberopa sjelfwaconstitutionen; den äiägger ost sa myckel mer, att nu afgöra fragan om TryckfriheS-lagens förbättrande, som Constitutions- Utskottet wid förledne
Riksdag ganska rilräckligt och omständligt wäckt denna fräga, i synnerhet i afseende pä dagblad och periodiska skrifter.
Utskottet anförde, i sitt memorial af den iQ Oktober 1810:
"att det hastigare utspridan"det af dagblad och weckoskrifter, än skrifter af störars widd, sä wäl svin deras hastigare inflytande pä ' allas sinnen, den wanliga och nästan nödwändigg "omständigheten, att de förra innefatta ögonblicket "rörande ämnen, dä de sednare, jemte det de anga "mera aflägsne föremäl, alltid med en förmodad no« 78a Den 26 Juni».
"gare eftertanka blifwit författade, och den wär "keliga hänoelsen, att dagblad och weckoskrister filicia flere och mera obildade läsare, än böcker eller "större afhandlingar, hade föranlätit Utskottet att "föreslä, dek sadane blad, i wista afseende» matte "ställas under högsta magtcns inseende."
Ulskotret har pä samma ställe erkännt:
"Att försigtighetsmått, wid dagblads och weckoskriflers nkgifwande, "alldrig kunna motarbeta den allmänna uplysnin"gen pä ett sätt, som af kunnige män kan anses "för wädligt; att om swenska folkets borgerliga "frihet skall skyddas, genom dest rättighet, att fritt "yttra sanning och sprida uplysning, bör bemödan"det bertil wara alfwarligare, och grnndadti mera "wettenskapliga försök, än de, som af ögonblickets "retelser i dagblad och weckoskrifter framkallas; att "man bör hafwa Statens, (och följaktligen afwen "dest medlemmars) säkerhet lil yppersta ögnamärke; "och att erfarenheten af brott gjort inskränkande la"gar nödwändiga."
— Sälunda är frägan aldeles icke nV utan ganska fullständigt wäckt wid förra Riksdagen, nti alt hwad i:sta pnncten af Kongl. MajttS nu gifna nädiga proposition om Tryckfriheten innehåller.
Äswen wid förra Riksdagen har ConstitutionsUtskottet ganska tilräckligt wäckt frägan om alt hwad 2:dra punctcn af samma propvsilisn inbegriper, nemligen nödwändigheten och sättet, att, wid rättegångar i Tryckfrihetsmål, genast finna en swäs rande part; jag aberopar pag. g8 och 59 i tryckta exemplaren af berörde memorial.
Slutligen har Utskottet i samma docnment pag. 40, Den -6 Juni!- 781 -rc-, yttrat, icke allenast akt de ändringar i Tryckfrihetslagen, som 1810 föreslog os, skola tvid nu ivarande Riksdag pröfwas och afgöras, utan ock akt förbättringar kunna under denna pröfning göras, hwilka, oaktadt Utskottets bemödande, kunna för dest forskning hafwa legat dolda.
Äfwen af betta Yttrande följer no att bestulet om förbättringarna r Tryckfrihets- förordningen skall wid nu närande Riksdag fattas; 2:0 att förbättringar i Utskottets förslag, (som witzerligen ar altför inskränkt) kunna nu göras och antagas, antingen de göras af Ständen, deras Constitutions-Utskott, någon enskild Riksdagsman, eller af Konungen.
Jnwänder man ända, ait Ständerna ej skulle äga rättighet, att, wid denna Riksdag, antaga ConstilUlionS-UtskotletS nu förbättrade förslag, pa den grund, att det innebar ändringar och tillägg i 1810 ars projekt, sä får jag swara: att anmärkningar, wid err förra Riksdagen gifwit förslag, äro tillatna, och hafwa, enligt grundlagen, samma ratt til Ständernas pröfning och afgörande nu som förra förslaget, och att ordet anmärkning ej betyder en blott uprepning af den anmärkta saken, eller fullkomlig öfwerensstämmelse dermed; utan betyder ändring, minskning, tillägg, med ett ord, något nytt.
Således böra ej anmärkningarna och ändringarna fa hindra, att beslutet nu faktas.
Skut» le aldrig något nytt, »ägvn ändring fä inkomma i ett förslag, sa wore det aldeles uran ändamål, att med desi afgörande upsköts i 5 är, efter det i al- ' la fall skulle afgöras oförändradt.
Regeringsformens Z6 § stadgar, akt ett beredt förslag
Den 26 Junti. förflag öfwer allmänna frägov, som till Ständen återkomma, mä af dem, antingen sförändradt, eller ock
Med förändringar antagas.
— Wille nä» gon nu inwända, att 5b Z angar allmänna frägor, lom i Ständens plena wäckas, och att sädana icke äro CoNstitUtions-Utskottets frägor, sä begär jag fä weta, hwilka frägor kunna wara allmännare, än de, svin angä Rikets grundlagar? hwil. ken fräga är allmännare, ben, som med z Ständs pluralitet kan afgöras, eller deN, som fordrar alla 4 Ständens förenade bifall?
— Man behöfwer blott läsa definitionen pä allmänna frägor i RiksdagsOrdningens 44 §.
Lika orätt skulle man inwända mot afgörandet NU, att en proposition af Kongl. Majn skall hwila lill nästa Riksdag.
Propositionen skall dä inne» hälla (enligt 8 t L Regeringsformen) af Konungen förestagna förändringar i grundlagen. —.
Men den nu i fräga warande, innehaller blott modificatio» ner af twenne redan wid förra Riksdagen wäckka frägor.
Man kan wäl ej förneka Konungen den rättighet, som hwarje enskild Riksdagsman äger, att äfwen för sin del, wid en förur wäckt allmän fräga, före afgörandet göra anmärkningar eller fök resta ändringar.
Allraminst kgn man förebära, döt ett i laglig ordning beredt, gilladt och till afgörande färdigt förslag, skall uvskjutas en Riksdag eller 5 är till, derföre au Kongl. Majrk deruti redan instämt, och genom sin erfarenhet och »vishet ytterligare styrkt sakens nödwändighet, eller giswil förslag om rätta sättet till werkställandek
Den 26 Iunn.' 7 8Z Att wilja hindra elt gammalt förslags afgörande nu, af dec skäl, att ej blott Ständens ledamöter utan äfwen Konungen funnit anledning att proponera förbättringar eller modifikationer i förslaget, liknar nog mycket ett advokakUr-koNstleri.
Man skulle ju da fluteligen kunna gä sä längt, att, till exempel, om den projekterade censuren af dagblad tre timmar söre utgifwandet, bliswit antagen, sa mäste bestulet derom dock upskjuras till nästa Riksdag, i fall Konungen räkat proponera den ändringen, att censuren skall ske twä timmar förur, i stallet för tre« Jag har wäl funnit, att närwarande EonstitNtions-Utstkott ej afgifwit nägot särskildt yttrande om Kongl.
Maj.ts nädiga propostkion.
Men Utskottet har, t anledning af tvid förleden Riksdag tväckta frägor och Ständernas nu derwid gjorda anmärkningar, afgifwit förslag till sädane ändringar i tryckfrihets förordningen, som med Kongs. Majus nädiga proposition stä i det närmaste sammanhang, och hwarigenom desi innehäll
Ver finnes intagit.
Pa detta sätt finnes innehället af irsta punkten af Kongl. Majlis nädiga proposition Uti r Z 4 momentst, 4 T 8 mom. och 2 punclen af samma proposition uti i § 8 momentet afven ifrän Utskottet ingifna nya redaktionen af berörde förordning.
Det lärer dä wara fullkomligen giswit, icke allenast att tryckfrihetsförfaltningen bör förbättraö, utan ock att benna förbättring bör ske wid när° warande Riksdag.
I afseende pä första frägan mäste wi ej pedantiskt läka blinda ofi af enI princip, en thedrik, hwars oduglighet är tydligt ben-i» ?84
Den 26 Jun ii säd af erfarenheten.
Beträffande andra fräganlärer hmar och en bland ost älffa wärk fädernesland för mycket, för att upstjnra en handling, som sa alfwarligen päfordraS af dest mål, och har aila lagliga formaliteter för sig:
Ingen enda fördel rviunes af tryckfriheten i desi närwarande skick, utan att tusende ganger öfwerwägas af olägenheterna : men desta deremot sta med omistkannlig skrift akt läsa i Regeringens tysta blygd, att hwarken kunna freda sig eller sine undersaker frän att kränkas ock) förnedras; i hwarje medborgares häpnad akt saklöst kunna sönderstjlas till ära och namn! i hwarje dygdigt hjertås förtrytelse och bäfman, och i alla orolighetsandars och äreskändares frögd och triumf.
Och med största smärta läsa mi desta olägenheter i den sannfärdigt lidandes och förtrycktes sorg, atr sjelf ej mer äga i tryckfriheten ett medel till uprättelfe, att ej mer kunna, med något hopp om framgång, genom henne höja sin röst till thronell och allmänheten, emedan han med skäl fruktar» att hans billiga klagan lätt kunde förblandas med illfkans och smäde-andans ohemula rop, och följaktligen afmenkyra att mötas med lika wederwilja som de.
Friherre Ltgernelck, ^ckolpk I^uckviZ. upropad kilikännagaf, att om proposition genast kunds göras, mille han gärna afstä fran upläsningen af silk yttrande; M-n dä Herr Lan-t-Naestalken förmälts sig att ännu flere anmält sig att tala, upläste Friherre Ltjernelck följande:
Tryckfriheten, sadan som den nu är i Swerige, wi - Den 26 Iunii. 785 ivisar fä ämnen kill litterairr beröm, och de friar konsterna synas dölja sig för dest ohysside behand-' linqssärk.
En arnst, en fredsam medborgare, fruktar intet den anständiga cciliquens penna, men undtvi^er tadleks elter.
Förtjenst och dygd och embetsmanna-namnet arv, de förre lekbollar för anarchistcn, och det sednare ett mål, dit ät hatet 06) ajwnndsjnkan eller förwillelsen ouphörligt kasta sina spjut: man afwiker frän tryckfrihetens rätta bestämmelse, den, att liptäcka med sannmgens enkla sprak embetsmanners fel; man kastar skuggor pä embetsmanna-corpsen, hwika räcka till förminsiandet af sjelfwa Majestäkers sien.
Der har nästan blifwir en lkam att berömmas, ty berömmer är ofta ett rökwerk so,n kändes af smawettck, sielfklokheten, högmodet och af sädane lika tänkande, ät hwarandra; ester a>j» wes det till personer, som man inbillar sig ari kunna förwilla.
Intet behöfwes dek anonymitet kör den lidande, art fä sanningen till högsta ort > Icke bör den tjena att stjäla hedern frän den hederwarda.
Be» sinnom hwad ett godt, ett blödigt hjerta siall lida w>d de lömsia anfallen, som aresiändarcn körs gära som okänd, och kan fortfara med, frän domstol till domstol, under anonymitet, under der att oen anfallne star blott och bär: mängen häldre tiger och lider.
— Detta sjelfswä!d'ga behandlande med de wärkeliga medborgeliga rättigheterna, err godt namn och ryckte, är ert foster frän asgrnnden utstyrd art söndcrflika samhällen, genom upwäckandet af Hat man Lörsta Del- N-'S 50. 786 Den 26 Jun». man och man emellan, hwarrill tygellös» dagblader kraftigt bidraga.
Samhäfls ordningen parallcliserad ända till nplösning, Ntwisar cn libepunkt, där främmande inflytelser kommit till uppenbar werksamhetDe första offren härefter äro gemenligen de, som, dä och da icke utan Välmening, dock beredl den all» wänna ofärden genom deras samband med illwiljare»
Man mil! helga sina skrifter med bifall af forntidens stora mäns ränkesäkt.
En päbördas principer, oförenliga med histori» ens uplysning.
Hans lefnadsbana, icke sofistiffk bedömd, bewisar att han nu för tiden skolat mota Lemocrationen med samma Verksamhet, som han störtade sin tids pläga: hicrarchicn ock arisiocraterne.
Denne store Statsmannen, hade wist insett faran af atr urwagen skaffa alla mellanstånd kill thronen, hwarigenom desi störtande kunde bero af en folkyrans nyck.
Denne store mannen hade med säkra steg till intet gjort demagogiska tilltag och utgallrat del bländwerk, det förstörande, som den Franska revelmionsandan lämnat i ars ät bet olyckliga menniskostäglet:
Han hade med en skarp blick wisat folkstagen wägen till friheten uran sjelfswald.