Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det beror af Riksens Ständer, att låta den förevarande frågan hvila, då Konungen anser dess höga rätt vara, att tillåta eller vägra verkställigheten af deras beslut, men deraf följer ej, att Riksens Ständer böra frånkänna sig en rättighet, som min känsla säger mig tillhör dem.
Det är derföre jag anhåller få till Protocollet förklara, att, efter mitt begrepp, den beviljade remissen af Kongl. Majits skrifvelse, icke kan afse annat än ett Lagstadgande, i händelse publicitet framdeles komme att hos RjksStånden införas, men alldeles icke åsyfta att underkasta Ridderskapet och Adeln 688 Den 27 Maji e. m. de öfrige
Ståndens beslut om publiciteten liär skall äga rum eller icke.
Mar skalken frågade, om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta föredragning af ett annat mål.
Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch Oeconomie- Utskottets den 2 dennes under N:o 72 meddeldte, samt den 23 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckt fråga om upphäfvande af den innevånarne i en viss trakt af Elfsborgs
Län förunnade rättighet, att idka Gårdfari-handel.
Jag anhåller vördsamt att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på åtskilliga af de Utskotts Ledamöters särskildta tankar, hvilka åtfölja Betänkandet.
Ibland dessa åberopar jag isynnerhet dem, hvilka Friherre Cederström, Herrar Törne och Ehrenborg samt Prosten Grevillius afgifvit.
Det är allmänt bekant, att den trakt af Vestergötland, hvarifrån Gårdfari handeln idkas, år en af de få Orter inom Rik t, der industrien hunnit någon verkelig höjd.
Det år vål sannt, att några missbruk vid denna handel åga rum; det år kåndt, att Gårdfarihandlande ofta jemte sina egne producter medföra utlånd*; Ben 27 Maji c. nt. (ika varor och någon gång möjeligen äfven lu3 rendrågeri-gods; men för detta afsteg begånget af någre enskilde, år det icke skål och åtminstone ganska obilligt alt betaga en hel Landsort medlen för dess bestånd.
Enligt Utskottets egen uppgift utgör folkmängden derstädes icke mindre ån 71,778 personer, som, i anseende till den dåliga jordmånen vid deras hemman, ieke kunna af dem påräkna sin bärgning utan till större delen nödgas hämta sitt underhåll och sin inkomst från den industri, sorn der idkas i hvarje bondstuga och hvilken år den ipest naturliga och nyttiga uti ett Land, fattigt på Folk och Capitaler.
Således och då man numera tåmeligen odeladt synes önska en vidsträcktare nårings-i frihet samt till denna onekligen hörer rättigheten att fritt få afyttra alla inhemska producter och tillverkningar, anser jag icke någon anledning vara att tillstyrka inskränkning i den afsåttnings-råft, Elfsborgs Läns innevånare a£ särskildta orsaker hittills åtnjutit.
Denna fråga har mer ån en gång varit å bane och förekom också vid sednaste Riksmöte.
Vid slutet af sistledne år, behagade Kongl. Majit i anledning af de i ämnet gjorda flerfalldiga framställningar, utfärda en Nådig Författning, som i vissa delar inskränkt Elfsborgs innebyggares handels-råttighet och sökt förebygga alla af densamma be-i farade missbruk.
Jag tror derföre det vara ali-! rieles otjenligt, att nu åter inkomma till Kongl» Majit med en förnyad anhållan i enahanda ämne och begära återkallande eller ändring af Kongl.
Ridd, o, Adt Prot. IV. Band. 44. 69<> Deri 27 Maji e. m, Maj:ts nyss utgifna Nådiga Författning.
På dessa med de flera skäl, sorn emot OeconomieUtskottets
Betänkande af ofvannåmnde Herrar blifvit anförde, utber jag mig Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till afslag af Betänkandet, helst det torde vara öfverflödigt, att ytterligare besvära Utskottet med handläggningen af förevarande ämne.
Grefve von Schwerin, Fredric BogislausI upplåste följande:
Grefve von Rosen, Axel; Då jag, tillika med Ridderskapets och Adelns samteliga Ledamöter inom OeconomieUtskottet reserverat mig emot Utskottets under pröfning varande Betänkande, hade jag verkeligen årnat utveckla hvad Grefve von Schwarin nu så skickligen utfört, om den vanlottade Landsort, hvarå Betänkandet har afseende.
Jag åtnöjer mig nu att i allo instämma med Grefven, men får för min del begära, att Betänkandet varder återremitteradt, emedan jag tror, att de Ledamöter uti Utskottet, som afgifvit en annan tanka, ån den jag och Ridderskapets och Adelns öfrige Ledamöter yttrat, icke skola vara med återremissen missnöjde, helst de derigenom kunna få tillfälle att frälsa sig från en ganska märkbar contradiction.
Sedan förevarande
Betänkande inom Utskottet beslöts, har frågan om grunderne för närings - Den 27 Maji e. m. friheten varit under ventilation hos de sammansatta Lag- och OeconomieUtskotten; hvarvid tre Stånds Ledamöter enhälligt varit af den tanka, att Svensk manna-slöjd bör af hvar och en Svensk man få fritt afyttras.
Om nu ej Betänkandet angående Gårdfarihandeln återremitteras och Utskottet beredes möjlighet att jemka dess deruti gjorda framställningar efter de grunder, Utskottet i afseende på nårings-friheten utstakat, skola dessa snarare ovillkorligen stå i strid med det förra och det skall vid jemförelsen se ut, som Vestergöthlands innebyggare icke voro Svenske män.
Återremissen skulle måhända bringa Utskottet på en annan tanka, och jag år öfvertygad att det som hår år yttradt, skall skaffa mera ljus öfver saken, ingifva Utskottets Ledamöter mera slutföljd i tillåmpnin-1 gen af liberalitet, samt förmå dem att i sin nion medverka att rådda 70,000 menniskor från svält, och bibehålla åt Staten en icke obetydlig inkomst, jemte elfvahundrade roterade Soldater.
Grefve Hård, Carl Guflaf hade inlenmat ett
Memorial hvilket upplåstes så lydande:
Att så mångå Ledamöter af ett Utskott, och på så grundeliga skål, skilja sig från det beslut, Utskottets pluralitet tagit, bör ej gifva en god prevention för ett Betänkande, enligt hvilket, i fall det gillas, flere tusende idoge menniskor skola blifva utan uppehälle.
Jag skulle likväl j)tn *7 Maji e, m, tro, att innebyggarne uti de 7 ifrågavarande Håraderne Bf Elfsborgs Lån, åro lika berättigade till Statens skydd, som landets öfrige innevånare.
Man säger vål att de borde odla jorden , i stället för att sysselsätta sig med stadsmanna-nåringar, men det år ju bekant att de icke hafva någon odlingsbar mark, utan endast gungfly, sandhedar eller slåtter fyllda med klapper.
Man har ock anmärkt, att, om de icke kunde odla sin egen jord, de borde likasom "Wermländningen och Dalkarlen fara omkring landet och odla åt andre.
Jag lemnar derhän, om det år tillåtit att föreskrifva hvad den ene Stats-medlemmen bör göra eller icke, blott han föder sig med ett lofligt yrke.
Vestgötharnes fiender hafva ock anmärkt att de skola sprida lurendrågeri-varor.
Jag lemnar äfven derhän, om detta skrik emot lurendrägeri, som af en och annan så ifrigt yttras, icke skulle möjeligen föranleda till hugkomst af det gamla ordspråket: rep i hångel mans hus; men den omständighet någon anmärkt såsom bevis på Vestgötharnes lurendrågeri-handel, att nemligen så månge ibland dem blifvit lagligen straffade för denna förbrytelse, kommer troligen derifrån, att de ej hafva råd att mot betalning betinga andra att för dem lida straff.
Hvad som emedlertid år visst och sannt år, att om några Vestgöthar blifvit för lurendrägeri sakfållde, större delen af de kringfarande Vestgötharne åro sysselsatte med förandet endast af egna produeter; och desse böra ej lida för de andras förbrytelser.
Åtminstone sträcker sig tillåtelsen till handelns idkande icke längre ån till egne tillverkningar.
Den 27 Maji e. ni.
Föra de andra otillåtne varor, så år detta ett missbruk, som, lika med andre afvikelser ifrån Lag och Författningar måste kunna håmmas.
I sådant afseende hoppas jag , att den Förordning som för knappt ett är sedan utkommit, icke skall vara utan verkan.
På dessa skål, och stödjande mig på hvad Herrar Ehrenborg, och Grevillius samt Friherre Cederström med de flere, som skiljt sig från Utskottets pluralitet yttrat, förenar jag mig med Grefve von Schwerin, Herr Mannerstam och Grefve Hård i yrkandet att Utskottets Betänkande måtte afslås.
Om man åstundar att anställa en märkvärdig jemförelse emellan ett omdöme, grundadt på mogen pröfning, sakkännedom och opartiskhet, så må man jemföra Herrar Lennings och Hiesleiters till OeconomieUtskottets
Protocoll aflemnade anföranden med det Grefve von Schwerin nyss hår upplåste.
Det år visserligen ganska riktigt att söka bevara sedligheten, men det kan icke vara annat ån högst obilligt och orätt, att på sått flere Utskottets Ledamöter gjort, söka kasta skugga pä en hel Folkstam, som i sanning ej förtjenar tillvitelsen att vara osedlig.
Skaraborgs Läns Höfdinge och de som närmare kånna förhållandet, kunna intyga, att de ifrågavarande Gårdfari-1 handlande , som allmänt hafva sin väg genom detta Lån. vål någon gång blifvit tilltalade för lurendrägeri, men aldrig ordsakat klagan öfver oskickligt eller sedelöst uppförande.
Det år visst ganska vål betänkt af QeconomieUtskottet, att söka bevara Allmogen för L urendrågeri-varorj 69* Ven 27 Maji e. m, men jag skulle önska att
Utskottet ock velat åtaga sig förmynderskapet för de högre och mera odlade FolkClasserne, och således icke lemnat Hufvudstadens innevånare och Herrskaperne på landet till pris åt lurendrågaren.
Måhända hade skriket varit bäst förekommit, örn de olåmpelige ProhibitivFörfattningarne varit af • skaffade.
Då hvar och en fritt kunde sålja den vara han lofligen infört i Riket, och FörbudsArtiklar voro okände, skulle det ej mera vara någon vinning för Gärdfari-haridlanden att ibland sin Landsorts tillverkningar inblanda Utländskt kram, och det nu befarade missbruket vid den. na handel, skulle då lätteligen upphöra.
Jag förmodar at Högloflige Ridderskapet och Adeln lika med mig-skall finna, att de motiver Herrar Lenning och Hiesleiter till stöd för Utskottets Betänkande anfört, bära ojäfaktig stämpel af skråmässighet och enskildt interesse; och cfå jag för min del dessutom anser Betänkandet vara tillkommit utan grund, hålst man bordt afbida verkan af den Författning, Kongl. Maj;t beträffande Gårdfari-handeln nyligen utfärdat, anhåller jag att detsamma, såsom högst oriktigt, måtte i allo afslås.
Det torde va * , ra öfverflödigt att i denna fråga något vidare tillägga.
Det är naturligt att, då man stadgar elen grundsatts, att näringsfliten bör i allmänhet uppmuntras, det måste vara en rak contradiction, alt hämma den i en Landsort; och jag Den 27 Maji e. m. 6g5 kan således icke förmoda, att Iros Högloflige Ridderskapet och Adeln skall rönas något motstånd emot ett tillstyrkande af direct afslag å OeconomieUtskottets Betänkande.
Herr von Stahl, Samuel, hade inlemnat ett så lydande Memorial:
(Se Bilagan N:o 4.) Herr Lefrén, Johan Pehr-.
På de skal Grefve von Rosen anfört, tar jag mig friheten hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle vilja tillåta återremiss.
Hvad sjelfva frågan vidkommer, tvekar jag icke ett ögonblick, så vida den nu genast skall afgöras, att i allo afstyrka Utskottets Betänkans de, såsom skadligt för inrikes näringarnes tillväxt.
I sammanhang härmed utbeder jag mig få fästa uppmärksamheten på följande korta öfverslag.
Man uppgifver värdet af hela Rikets"
Manufactur-tillverkningar till 7,000,000, som gör nära 5 Riksdaler på hvarje person.
Deremot ujipgifves värdet af produetionen inom de ifrågavarande sju Häraderne i Elfsborgs
Län till omkring j,4oo,ooo Riksdaler, som delad på 70,000 innevånare, gör 20 Riksdaler på hvarje person.
Detta förhållande visara att innevånarnc i $9®
Den 17 Maji e, m. dessa HSrader stå i flit långt framom massan af Nationen.
Det vöre derföre lika obilligt som opolitiskt, att i dess uppkomst qväfva den planta, som med mycken möda blifvit framlockad, som kostat mycket besvär att sköta, men hvars frukter rikeligen ersatta den omvårdnad och det skydd man gifyit den.
Sedan Grefve von Schverin och Herr Tham så fullständigt utredt förevarande ämne, anser jag alldeles öfverflödigt att söka ingå i någon vidare behandling deraf.
Det skulle visserligen ej lyckas mig, att åt opinionen gifva någon ytterligare styrka.
Jag anmälde mig också att tala endast i anledning af Grefve von Rosens begäran om återremiss af Oeconomie- Utskottets Betänkande, och åtnöjer mig nu, att blott instämma med de flere värde Ledamöter, som yrkat att Betänkandet må rakt afslås.
Friherre Skjöldebrand, Pehr Eric-, Jag instämmer med de Talare, som yrkat, att man icke bör betaga tillverkare af inhemske tyger, hälst' i de Landsorter, der jorden icke lemnar dem tillräcklig utkomst, en utväg, att fritt inom Riket få afyttra sådane varor, och att detta vore en lika grym orättvisa, som en löjlighet, vid ett Riksmöte, der man på goda skål yrkar en allmän Näringsfrihet inom Landet.
Jag anser äfven för ett misstag, att tro det Gårdfarihandlare demoralisera Nationen.
Men jag kan lika litet bestrida, hvad dageliga erfarenheten bevittnar, att sättet, hvarpå Gårdfarihandeln nu X)eu 17 Maji e. m. verkstålles, medförer mycken skadai Först derigenom, att dessa Gårdfari-handlande vanligen medföra en mängd Lurendrägeri-varor, hvarå de, igenom den Credit de lemna Allmoge och Tjenstefolk, vinna stor afsättning, och hvarmedelst de utsprida dem öfver hela Landet, samt ingifva smak för utländsk luxe hos massan af Nationen, och sedermera genom ett ännu farligare kringspridande af arsenik, som de försäljs, och hvarmed ofta iörgiftningar blifvit verkställde, och, för att förskaffa sig ännu större afsättning derå, inbilla de Allmogen att brånvinsklaring båttre lyckas, om man i brånvinspannan lägger en bit arsenik.
Jag tror således, att det kan utfinnas en annan utväg för Gårdfarihandlande i Elfsborgs och Skaraborgs
Lån att få afyttra sina inhemske tillverkningar, med undvikande af alla dessa skadeliga följder, till exempel, att dem må lemnäs tillåtelse, att icke allenast vid alla Rikets Marknader, utan äfven hvar dag hela året igenom, och i hvad Stad de behaga, på öppen gata och torg få uppslå stånd, och fritt utan intrång eller afgifter åt Allmoge och hvilken som håldst afyttra sine till afsalu tillåtne varor, och i anledning häraf, förenar jag mig med de värde Ledamöter, som yrkat återremiss af Utskottets Betänkande.
Det år i anledning af hvad en vård ledamot åberopat af Grefve von Rosens yttrande, som jag anhåller att få upplysa, titt den skiljaktighet, som åger rum emellan betänkandet om Gårdfarihandeln och den ef sammansatta Utskotten sedermera antagne 698 Den 27 Maji e. m, grundsatts, att hvar och en fritt bör få afsätta inhemska tillverkningar, alldeles icke står i någon strid med det beslut Ridderskapet och Adeln nu går att i förevarande ämne fatta , så vida nemligen Betänkandet afslas, men väl om det bifalles.
Ty i förra händelsen hafva Städerne inom Elfsborgs
Lån samma handels-råttighet qvar, som de från urminnes tider tillgodonjutit.
Jag anhåller således, att Betänkandet må efslås.
Det af Friherre Skjöldebrand uppgifne medel till befordrande af Westgöthe-varornes afsättning, kan omöjeligen medföra sam. ma gynnande verkan, som den nu varande Gårdfarihandel!!.
Jag kan således icke tillstyrka antagandet deraf, och förnyar hvad jag förut yrkat, att man icke bör hämma en Näring, som är i tillväxt och leornad i frihet kan lånda Sta. ten till mycket gagn.
Friherre Wrangel, Henning, förenade sig med Friherre Cederström.
Grefve von Rosen’.
Den värde Ledamot, som sist talade, lärer fattat min mening orätt, ty jag yttrade, att de grunder, som de sammansatta Utskotten stadgadt i afseende på Nårings-friheten, vore i contradiction med det Betänkande Oeconomie-Utskottet afgifvit, rörande Gårdfarihandel!!, hvadan man möjligen borde lemna Utskottet tillfälle, att jemka detta sednare.
J.^g yrkar emedlertid icke numera återremiss af Betänkandet, utan år fullkomligen nöjd, oiii Ridderskapet och Adela detsamma afslår.
Den 27 Maji c. m • 699 Herr Tham:
Det är endast i anledning af Herr L .efréns yttrande, om den starka productionen inom Elfsborgs
Län, som jag önskade få erinra, att ordet productioJi ej hår lärer vara det råtta, ty production år egenteligen hvad som våxer; men hår år åter fråga blott om tillverkning.
Att denna nu ifrågavarande betydligt bidrager till att befordra afsåttningen af ull, lin m m. inom flere Provincer, och således år lika viktig för deni, som för tillverkningsorten , lärer icke någon med ringaste sakkännedom dem bestrida.
Herr Montgommerie, Gujiaf".
Jag vill blott i korrthet på det af Friherre Skjöldebrand anförde skål, förena mig med honom i begäran om återremiss af Betänkandet; och skulle den ej bifall as, yrkar jag votering oåterkalleligt.
Herr Grefven och Tan dit Mars kalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg Oeconomie-Utskottets ifrågavarande Betänkande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar till Utskottet återremitteras.
Ropades stai'ka
Hvarefter Herr Grefven och handt Marskalken gjorde proposition till bifall af Oeco * nomie-Utskottets Betänkande.
Ropades Neji I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt - U 7 oo Den 27 Maji t. m.
Harf kalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå Betänkandet.
Ropades starka Ja, blandade med Nej. Herr Montgommerie begärde votering.
Herr von Hartmansdorff, Augujh Då» för några dagar sedan, votering yrkades af samma värde Ledamot, vid en händelse, då Ridderskapet och Adeln allmänt ropade
Ja till en proposition och han allena Nej, var han nog uppmärksam på Ridderskapets och Adelns sammanstämmande önskan, att, efter min framställning, afstå ifrån sin begäran.
Med stöd häraf, tar jag mig friheten hemställa till den värde Ledamoten, om han icke äfven nu skulle vilja afstå ifrån votering, enär pluralitetens mening tyckes vara så tydligt gifven.
Då han förra gången gjorde det, så betviflar jag ej, att han icke nu äfven skall låta förmå sig dertill; och jag anhåller derföre, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes i sådant afseende göra proposition till den värde Ledamoten, Herr Grefven och Landt Marjkalken hemställde, om icke, enär en stor pluralitet bland Ridderskapet och Adeln syntes vara för Betänkandets ogillande, Herr Montgominerie behagade, i anledning så väl deraf, sorn af hvad Herr
Hen 27 Maji t. m: von Hartmansdorff anfördt, från dess begäran om votering afstå.
Herr Montgommerie; Det tyckes mig vara ett lika billigt som ganska vanligt sätt att återremittera Utskottens förslag och Betänkanden,' och jag inser alldeles icke hvarföre detta sätt icke nu också kan begagnas.
Om jag äfven icke till min första begäran om votering tillagdt ordet oåterkalleligt, skulle jag ändå icke låta förmå mig, att vid detta tillfälle afstå derifrån.
Ty då jag sista gången yrkade votering, men på fleres anmodan återtog min begäran, hände mig den ledsamhet vid utgåendet från Riddarhus-salen, att en Ledamot förebrående frågade:
Hvarföre afftod ni: jagJkulle. hafva hållit med er.
Detta skall icke hända mig mera.
Herr Grefven och LandtMarJkalken föreslog derefter följande voterings-proposition; Den sorn bifaller Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottets Betänkande om Gårdfarihandeln, voterar Ja, Den det ej vill, voterar Nej.
Nej, kommer Betankandet att, jemte de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. 702 Den 27 Maji e. m. Herr Riben, Carl Wilhelm-.
Som här icke mer är fråga om bifall på Utskottets Betänkande, får jag vördsamt underställa, om icke Japropositionen bör blifva på afslag, och contrapropositionen på återremiss.
Friherre CederströmDå den person, sorn begärt votering, yrkat återremiss af Betänkandet, kan voterings-propositionen icke blifva annan, än att; Den som afslår' Betänkandet, voterar fjfa-, den det ej vill, voterar Nej.
Nej, kommer Betänkandet att återremitteras.
Herr Grefven och handt Marskalk en hemställde, huruvida den af Friherre Cederström föreslagne voterings-proposition, vore förenlig med 4i §. i RiddarhusOrdningen, hvilken stadgade: att alla propositioner böra göras till bifalså att den som samtycker, kan svara ffa, och den som bestrider Nej.
Friherre Cederflråm:
Om propositionen ställdes så, att elen som afslår Betänkandet voterar Ja, och den som återremitterar det Nej; så är nyssnämnde paragraphs stadgande fullkomligen iakttagit.
Herr hefrén:
Jag får hemställa, om det icke är absolut nödvändigt, att propositionen blifver sådan sorn Herr Grefven och LaridtMarskalken föreslagit densamma; ty det står ju klart i 4i §.
RiddarhusOrdningen,' att Ja-propositionen skall göras på bifall, och confra-proå Den 2 7 Maji e. m. positionen kan icke blifva annan än på återremiss.
Jag utber mig att få under ställa Herr Lefrén, om icke lians förslag ovilkorligen skulle föranleda till tvånne voteringar; ty om Ja-propositionen blifver på bifall, så skulle ju contra- propositionen först vid en sednare votering kunna bestämmas.
Jag anhåller derföre, att Friherre Cederströms project, såsom det rättaste, måtte af Ridderskapet och Adeln gillas.
Hans Excellence Herr Grefve Mörner % Adolph Göran:
Jag u-or, att de olika menin gffrnq ovn jrppstäflhingen af voterings-propositionen snart kunna 'örenäs, om man gifver akt derpå, att Herr Grefven h LandtMarskalken redan uppfyllt den fordran, it §.
RiddarhusOrdningen innebar, att nemligen första propositionen alltid bör göras till bifall af det förevarande Betänkandet.
Denna proposition är besvarad med ett allmänt Nej.
Stridigheten uppkom först när fråga var om Betänkandet skulle afslås eller återremitteras, och det är således endast härom som votering kan äga ruin, hälst det endast var vid Herr LandtMarsk dkens sednare proposition om a/slag, hvilken af pluraliteten med ja besvarades, som en Ledamot yrkade votering.
Voterings propositionen kan derföre icke blifva på annat, än a/slag i Ja-propositionen, och återremiss i Nej-propositionen.
Herr Grefven och LpndtMarfkalken fram.- ställde derefter följande yoterings-proposition:
Den 27 Maji t. ny.
Den som afslår Allmänna Besvärs- och öei conomieUtskottets Betänkande om Gårdfarihandeln, voterar Ja, Den det ej vill, voterar Vinner Nej, kommer Betänkandet, att jemte de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Hvilken voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt derefter anslogs.
Sedan 45, 44, 45 och 46 paragrapherne i RiddarhusOrdfiingen blifvit uppläste, börjades voteringen kl. en qvart till io om aftonen, och befunnos efter voteringens slut, kl, 11 om aftonen, sedan en voterings-sedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voterings-serllarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer:
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Herr Grefven och LandtMarjkalken förklarade, det OeconomieUtskottets
Betänkande således blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit.
Nej, Nej 109. 27. Upp - Den 27 Maji e. m. 705 Upplästes och lades på bordet följande från hedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden : Från StatsUtskottet:
Af den 22 dennes t N:o 169.
I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga remiss, angående sökt befrielse från Tiondes utgörande på 10 års tid från Alun tillverkningen vid Loverts Bruk.
I anledning af Kongl., Majds Nådiga remiss uppå HäradsSkrifvaren Rydings underdåniga ansökning om utbekommande af iilnebållen Mantalsskrifnings-pro vision.
N:ö 172.
I anledning af våckt motion om losen till Skatte af Jerkö Holme i Blekinge Län, Frän Stats- famt Allmänna Befvärs- och OeconomieUtfliotten; Af den 20 dennes; No 173.
I anledning af vackt fråga om inrättande af en Skola i ÖfverTorneå Socken. N:o 174.
Öfver väckt motion otn anläggande af en fyrbåk på Holmöns norra udde vid iuloppet till Qvarken, N:o 175.
I anledning af väckte motioner Ridd. 0, Ad.
Prot. IV. Band. 45, Weil 27 Maji e. rn. om Provincial Läkares tillsättande i åtskilli— ge Län.
Frän BancoUlskottet:
Aj den 20 dtinnes: N:o 14.
I anledning af väckte motioner rörande förändringar i Bankens inre administration, dess sedlars lifgifvande och beskaffenhet m. m. v / Aj den 24 dennes : N:o i5.
Med åtföljande Tableaner öfver BancoYerkets hela ställning, upprättade enligt dess räkenskaper från och med 1776 till och med 1822.
Angående den af Bankens Tjenstemän på extra siunder besörjde småsedelsskrifning samt Commissariernes extra befattning ätt sluteligen granska och öfverkorsa förslitne smärre sedlar, sein i Bankens Cassör blifva inlöste.
Af den 2 dennes; N.o 4g.
I anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga skrifvelse angående Kongl, Förordningen af den 1 Junii 1819, om sättet huru förfaras bör med sådan© personers anhållande' och tilltalande, hvilka begå förbry telser i ett af de för - Den 27 Maji (*, to, 702 enade Rikena Sverige och Norrige, samt derefter afvika till det andra.