Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Götha Canal-Bolag har ytterligare bekommit 100,000 R:dr B:co, på det sätt att, sedan Bolagets Direction bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit om ytterligare anslag af allmänna medel till fullbordande af den vid Motala anlagde Mechaniska Verkstad, så har Kongl. Maj:t uti särskilte Nådige Bref befallt Kongl.
CommerceCollegium, den 12 October 1826, att af ManufacturDiscontfonden meddela CanalDirectionen 5o,ooo R:dr Banco, som med en tredjedel om året borde, efter 3 års förlopp, återbetalas, och den 5 December 1827, att af berörde fond, under enahanda återbetalnings-vilkor, lemna Directionen andra 56 Den 26 Mars f. m. 50.000 R:dr Banco; hvarjemte Kongl. Maj:t, då Manufactur-DiscontFonden på de sista 50.000 R:dr B:co icke kunnat utbetala mera än 10,000 R:dr, uti Nådigt Bref den 7 Julii 1828 befallt Kongl. Collegium acceptera Cannl-Directionens invisningar på de återstående 3i,oooR:dr, hvilka Directionen anhållit, alt få anticipalionsvis disponera.
Äfven på desse 100,000 R:dr Banco har Bolaget ännu icke gjort någon afbetalning; och då Bolaget således från ManufacturDisconten, denna enda tillflygtsort för vara i stor förlägenhet försatte Fabriker och Manufacturer, dragit en så betydlig summa, som tilläfventyrs icke eller kan återbetalas, så må sådant tjena som bevis, huru långt detta Bolag genom sin Direction sträckt forskningarne efter penningar; och jag vill fråga, om icke med de 100,000 R:dr kunnat göras vida större gagn, om de fått, på lika sätt som af Bolaget, räntefritt användas på våra Fabriker och andra Inrättningar??
Intet företag i Svea Land har i högre grad än Götha Canal varit gynnadt af Konung och Ständer, och på intet företag har man i högre grad misstagit sig.
Endast 68,021 R:dr 3^ sk. är hvad som i fyra års tid kunnat i Canal-afgift insamlas för begagnandet af den, som man säger, fullt färdiga delen af Götha Canal, hvilken färdiga del, alt sluta af Directionens redan Den 26 Mars f. m. 57 år 1818 gjorde uppgifter, lärer vara omkring ^rdelar af det hela; och hvad bar man väl då för stora fördelar att vänta af det såsom så Riksgagneligt utropade stora företaget??
Hade de många millionerne , som nu ligga nedgräfda i Götha Canal, i stället blifvit använde på Financernes, Jordbrukets, Fabrikernes, Näringarnes, Slöjdernas, Konsternas och Läroverkens understödjande och uppmuntrande, hvad lyckliga följder skulle icke deraf långt för detta hafva visat sig, och hvilken allmän välmåga skulle icke då varit rådande inom vårt älskade Fädernesland?
Den vise, den djupsinnige och fördomsfrie tänkaren må sjelf döma och göra conclusioner.
— Med hvad beredvillighet och sann tillfredsställelse skall väl den skattdragande medborgaren bära sine bördor och nedlägga sin skärf på fäderneslandets Altare, då han ser och vet, att så stora summor blifvit använde och gått förlorade i den allt uppslukande, bottenlösa Canalen??
Det enda medlet, som återstår, är således efter min öfvertygelse, att Staten rakt drager sig från Canalen; ty om den nu icke kan hjelpa sig sjelf, och om Bolaget icke kan utföra återstående byggnaden och upprätthålla Verket, sedan Staten redan uppoffrat så många millioner derpå, så är det icke mera något problem, utan ett rent axiom, att affairen är förtviflad och hela 58 Den 26 Mars f. m. företaget icke blott missljckadtj utan äfven Riksforderfligt.
Må alltså de redan nedgräfda millionerne vara bortkastade, och dermed slut; ty eljest uppslukar
Canalen ganska säkert så många millioner till, och gapar efter mera, emedan svalget är bottenlöst.
Jag, för min del, skulle anse det som en den oförsvarligaste gerning, om jag på mine medborgares bekostnad skulle tillstyrka en enda skillings ytterligare bidrag till Götha Canal, då intet hopp mera återstår, att Staten någonsin kan få ett enda öre af räntan på sine redan förskjutne medel, långt mindre sjelfva Capitalerna, oberäknadt de ärlige dryga, permanenta, utbetalningarlie och förlusterne, hvilka jag bär ofvan uppgifvit.
Ilade händelserne med Götha Canal tilldragit sig på lyfo-taletj så tror jag icke, att den tidens Ständer skulle så öfverseende och ädelmodigt behandlat saken; likasom jag icke eller tror, att de Görlziska mynttecknen varit så förderflige som man ansåg dem.
Jag får derföre vördsamt tillstyrka proposition till bifall å Stats- och BancoUtskottens i det förevarande ämnet afgifne
Utlå lande; men i den oförmodade händelse, att ålerremiss beslutas, anhåller jag, att detta anförande må få åtfölja ålerremissen.
Tians Excellence Herr Grefven och LandlMarskalken tillkännagaf, alt plenum
Den 26 Mars f. m. komme klockan \ till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Jag hade önskat, att vi i dag kunnat hålla oss inom gränsorne af Stats- och BancoUtskoltens Utlåtande, eller alt vi blott till behandling företagit, huruvida lämpligt vore, att Rikets Ständer i förväg bevilja det begärde förskottet af 100,000 R:dr B:eo, innan hufvudfrågan om hegardt biträde för Götha Canal kan beviljas.
Men då frågan nu i sin helhet blifvit behandlad, då man fullständigt vidrört hufvudfrågan, huruvida Rikets Ständer böra lemna det begärde bidraget af 807,594 R.'dr B:co, utbeder jag mig Ridderskapets och Adelns tillåtelse, alt yttra min öfvertygelse i ämnet.
Jag emotser visserligen det äfventyrliga att, emot en sådan öfverlägsen bevisnings skicklighet som Grefve von Plåtens, uppträda med en motsatt mening; men många af oss halva måhända den förebråelse att göra oss, i afseende på det förflutna, att mera hafva rådfört vår förmåga i denna del, än vår öfvertygelse.
Såsom stöd för sitt påslående örn Rikets Ständers åliggande, eller på det Rikets
Ständer ej må tveka alt vid detta tillfälle lemna det biträde, som begäres, liar Grefve von Platen i första rummet yttrat, att Canalen ej vore ett enskilt, utan ett allmänt, företag.
Det är denna fråga jag redan för mera än 1 1 år sedan skådade under en annan åsigt.
Jag erkänner, Go Den 26 Mars f. m. att Konungens privilegium af den 11 April 181 o innefattar en uppmuntran till enskilte, att förena sig i Bolag till utförande af Götha Canal, jag erkänner äfven, att det innefattar löften om vissa förmåner, såsom beredande möjligheten att utföra ett sådant företag.
Maj:ls Nådiga Proposition af den 10 November 1809 innebär, att Rikets Ständer anhållit , att anstalter för det Canal-arbete , som hade till föremål att förena Wenern med Östersjön, genom entreprenad af enskilde personer, sä inländske som utländske, skulle företagas; att det skulle utstakas sådane vilkor , som kunde lända så väl Kongl. Majit och Kronan j som entrepreneurerne och det allmänna, till säkerhet j i följd hvaraf Canalen borde blifva de enskilte personers egendom, som deruti instuckit sine capitaler.
Maj:t förmodade, att den betydliga summa, som erfordrades, uppgående efter upprättadt förslag till 1,600,000 R:dr Bico, icke genom enskild teckning skulle kunna sammanbringas, så framt de icke hade att påräkna någon afkastning under byggnadsåren, och en skälig vinst efter Canalens fullbordan, hvartill Canal-inkomsterne icke i början kunde blifva tillräcklige.
Konungen tvekade således redan den tiden, huruvida 1,600,000 R:dr kunde afkasta ränta för det Bolag, som instack sine capitaler i detla företag.
Konungen fann äfven, att i cn annan Pakets belägenhet skul - D e n 26 Mars f. ni. G. le Kongl. Majit hafva funnit tjenligt, att af Statsmedlen använda något årligen; men nu föreslog Kongl. Majit att förunna
Bo* laget rättighen, att med Bolaget förena en ProvincialLäineBank eller Discont Inrättning.
Häraf måtte synas klart, alt Konungen icke ansåg det allmänna kunna biträda med några medel.
Bolaget kunde då icke, vid sin första stiftelse, efter ett sådant förklarande, äga grundad anledning att hoppas biträde af Staten.
Häraf synes mig således klart, att företaget var enskildt och icke allmänt.
Majit säger vidare: att hoppet om den vinst, som ett sådant
Discontverk, med omtänksamhet förvaltadt, skulle till Bolaget inbringa, (det förutsättes redan då, såsom ett vilkor för vinst, att det skulle med omtänksamhet förvaltas; jag utbeder mig Eder uppmärksamhet, mine Herrar, på detta uttryck) skulle uppmuntra enskilte penninge-ägare att i den sålunda förenade Discont- och Canal-rörelsen deltaga.
Efter uppgjorde provisionelle beräkningar syntes
C anal-anläggningen kunna blifva för enskilte personer förmånlig, i förening med en Discont-inrättning, hvartill Banken försköt ett län af 5oo,ooo Rulr emot 3 procent, samt derjemte, när Canal-byggnaden komme i gång, ett särskilt lån af 300,000
Ridr, att under byggnadsåren räntefritt innestå; hvilket sednare lån likväl af Rikets Ständer ej annorlunda medgafs, än med förbehåll af 3 procents län - Gi Den 26 Mars f. m. ta, likasom det förstnämnde.
Man anför nu, att nära tvådubbla summan tecknades, och man vill deraf draga den slutsatts, att det var blott det patriotiska i företaget, som förmådde tillvägabringa en så stark teckning.
Jag torde likväl få åberopa privilegierne, der det står anvisad möjlighet för Bolaget, att af utdelningen få g procent, och att, när öfverskott på denna utdelning ägde rum, få ytterligare ett öfverskott af en tredjedel af återstoden.
Jag hemställer, om icke en sådan vinstberäkning kunde vara tillräckligt lockande, och om då blott fäderneslandskänsla kan åberopas såsom anledning till Bolagets formerande, emot deras öfvertygelse, som aldrig biträdt detta företag.
Här uppstår vidare en sak, att i de första Bolagsreglorne finnes bestämdt ett vilkor för Bolaget, som jag ej funnit i några Berättelser eller Upplysningar upptagit, nemligen det åliggande, att Bolaget erhållit de omtalade förinånerne emot vilkor att inom 8, högst 10, år hafva fullbordat Canalen.
Det var Bolaget, som hade åtagit sig en sådan förbindelse.
Jag tror således icke, att
Bolaget kan åberopa några anspråk på de sedermera inträffade biträden, för att derpå grunda anspråk på ytterligare understöd, eliel att Bolaget, på grund af Rikets Ständers redan visade välvilja, kan argumentera sig till något åliggande för Rikets Ständer och skyldighet för det allmänna; ty Canalen Den 26 Mars f. m. 63 har aldrig varit ett företag af allmän beskaffenhet.
Jag har emottagit mitt omdöme om Götha Canal som ett arf inom detta rum, och jag bar sedan genom lång eftertanka grundat den öfvertygelse, jag äger om detta ämne.
1815 uppgaf man för första gången inför Rikets Ständer, att calculerne felslagit, och att penningarne ej räckte till.
Då åberopades Rikets Ständers löften och Rikets Ständers värdighet, och vid 1815 års Riksdag hade Rikets Ständer den godheten att i sin skrifvelse tillkännagifva, att de funno med Rikets
Ständers värdighet mindre öfverensstämmandej om ett, såsom
Riksgagneligt ansedt och till så stor del börjadt, storverk skulle öfverlännäs att förfalla, hvadan Rikets Ständer anslogo ett ärligt läne-biträde af 3oo,ooo Rulr intill 1820, samt DiscontCreditivet utvidgades ifrån 800,000 till 1,600,000 Rulr. 1815 började således Rikets Ständer med att fördubbla det enda af Rikets Ständer gifna löfte, DiscontCreditivet.
Utöfver dettai beviljade Rikets Ständer vid 1815 års Riksdag, utan att det för mig är möjligt att upptäcka någon anledning till löften eller till rättigheter från Bolagets sida , ett lånebiträde af 3oo,ooo R:dr årligen, eller dubbelt mera än den Discontvinst, som Bolaget påräknat för arbetets bedrifvande; men, mine Herrar, 1815 voro ej tankarne så alldeles odelade, som det synes.
Jag utbeder mig Herrarnes tålamod, att få uppläsa, utur 1815 års Riks - Den 26 Mars f. m. dagsProtocoller, huru Grefve Anckarsvärd då yttrade sig.
(Det lyder sålunda: sorn jag tror mig minnas, tillkom Götha Canal genom Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t af den 10 October 180g och Kongl. Maj:ts derå gifna Nådiga Svar den 10 November samma år.
I detta Svar säger Konungen bestämdt, att Canalbjggnaden skulle få företagas af enskilda personer, och att, som StatsKerkets t ilstånd ej tillät att med allmänna medel till detta svåra företag bidraga, så skulle Canalen, för evärdeliga tider, tillhöra det blifvande Bolaget, och detsamma deraf ensamt draga alla de utlofvade stora förmånerna i framtiden; hvarförutan Bolaget, till Discontering, skulle årligen utur Banken få uttaga 800,000 R:dr emot vederbörlig säkerhet; samt vidare, att Kronan skulle ersätta all den jord, som från enskilda till Canalen komme att borttagas.
Dessa äro onekligen vilkoren för Canalbyggnaden.
Derefter, förmodligen lockade af det till en million 600,000 R:dr uppgjorda billiga förslag å hela byggnadens kostnad, tecknade sig enskilde personer för en summa af mer än 3 millioner R:dr; och dä allt detta ej lärer kunna bestridas, är ej underligt, att Götha CanalDirections nu framställda reqvisition, om ett biträde af Staten till en summa af 3 millioner, väckt, om ej allas, åtminstone mängdens förundran - Den 26 Mars f. m. 65 äran och förskräckelse.
— Med den fullkomligaste aktning för de Herrar och Män af Directionen, hvilka jag har äran känna, och med det största förtroende till deras kunskaper, ädla och patriotiska tänkesätt, kan jag dock icke neka mig att fråga, om icke Directionen långt förr än vid denna Riksdag, ja, redan före den i örebro 1812., bort finna, huru oriktigt och falskt det första förslaget var uppgjordt, och om det ej varit
Directionens ovilkorliga pligt att gifva sådant tillkänna, innan arbetet blifvit så långt utsträckt, att det nu mera skall anses som en nödvändighet att på Statens bekostnad fortsätta ett företag, som törhända ändå öfver stiger, ej endast Bolagets, utan ock Statens förmåga.
Jag fr ålgar, hvarföre Staten just nu, innan Bolaget inbetalt hälften af den tecknade summan, skall anses pligtig till så störa biträden, uti en tid, dä alla ropa om förlägenhet och brister, då. så många särskilta behof uppstå, och då Rikets financer visserligen ej stå bättre än 180g, emedan vi, sedan den tiden, fört ännu ett krig, hvars återstående skulder äro uppgif na till 2 § million R:dr, oaktadt de stora subsidier, som från England blifvit indragne.
Jag frågar, om det ej varit mera enligt med ömhet och omvårdnad för Bolagets och Statens väl, om man börjat med ätt sammanbinda sjöarne Wenern och Wettern, dårell H. 5 66 Den 26 Mars f. ra. dan en nytta varit vunnen, och man hade kunnat bedöma, huruvida fortsättningen varit möjlig, utan att i skulder fördjupa både enskilda och Staten.
Då, som mig är berättadt, denna Canals hela sträcka fordrar 60 slussar, hvaraf en säges vara färdig efter 5 h 6 års arbeten, och 5g således ännu återstå; frågar jag: är det icke troligt, att man, 5 år härefter, skall finna sig nödsakad, att requirera ännu 3 millioner?
Jag frågar, om man ej med någon slags billighet skulle kunna misstänka den för bristande kunskap och insigt i dylika saker, som kunnat uppgöra ett förslag på en million 600,000 Hulr, till ett f öretag, hvartill man nu redan medgifvit, att 8 millioner erfordras?
Ty att någon med vilja och uppsåt, af egennyttiga afsigter, sökt förleda både enskilda och Staten, är väl icke tänkbart; men missräkningen är dock för stor.
Jag frågar derföre, med hvad säkerhet kan man lita uppå, att de nu begärda 3 millioner skola förslå?
Jag fruktar, alt denna profetia slagit alltför mycket in.
Grefve von Platen föreslog 1815, såsom ett vilkor för att af aetieägarne infordra mera, att garanti för en billig och laglig ränta skulle lemnäs dem, i händelse verkets inkomster icke skulle komma att räcka till.
Grefve von Platen medgaf, att arbetet ej kunde bedrifvas utan allmänt biträde. i8i5är det första gången delta medgafs.
Grefve von Pla - D e n 26 Mars f. m. 67 ten började nu alt öfverflytta liela företaget ifrån ett enskilt lill ett allmänt företag , och geck dervid så långt, att han den 22 Julii förklarade Bolagets, i förelaget insluckne, medel såsom ett lån till Statens nytta.
Efter detta kan jag ej undgå medgifva consequence i Grefve von Plåtens slutsatser, att företaget är allmänt; men det måtte förlåtas mig, att mitt omdöme ej kan (ätta, huru man kan leda detta af 1810 års beslut och af privilegierne, hvilka måtte vara den ovilkorliga grunden för contractet; och huru detta kan kullkastas derigenom, att Grefve von Platen 1815 finnér sig kunna förklara, att de enskiltes capital, som blifvit instuckne i Bolaget, blifvit lånte till Staten, och att det ej varit , Staten, som lånat till dem.
Detta finnes sedan motsagt vid hvarje Riksdag, då alla biträden ej fått annan benämning än lånebiträden.
Det visar sig, att redan 1810 Rikets Ständer fästade föga uppmärksamhet vid den framställning, att det vore actieägarne, sorn voro långifvare, och ej låntagare.
1815 försummade man ej några slags utvägar, för alt vinna ändamålet.
Man hotade med pen ni n geförlägen het, och detta är ett ord, som är särdeles gällande i vårt land, då man velat visa ögonblickets behof, och man bifaller derigenom mycket, sorn annars skulle möta svårighet.
Nalional-äran, lit till den Furstliga klarsynthe - 68 Den j6 Mars f, m, ten, utvägen att afhjelpa ögonblickets förlägenhet för aftynande näringar, Europas ögon, och våra fruktbärande landskapers förhoppningar, blefvo ingalunda glömde för att inleda Rikets Ständer uti ett ytterligare deltagande, som Rikets Ständer sedan fått så dyrt betala, ej allenast genom penninge-uppoflringarne, utan ock genom den obehagliga ställning Rikets Ständer kommit uti att, nästan genom ett odrägligt öfvervälde, blifva förde till ändamålet genom CanalBolaget, utan att kunna göra sin öfvertygelse gällande.
Garantien för Actieägarnes lagliga ränta fordrades, såsom ovilkorlig.
Arbetsplanen var då uppställd på O år, men tiden visades sannolikt kunna förkortas, om medlen i tid blefvo tillgänglige; och medlen beviljades.
— Det händer ej sällan, att mycket grundade sanningar och goda öfvertygelser komma i glömska, derföre att de ej frambäras under sådone förhållanden, som äga magt att göra sig gällande.
Jag tager mig derföre friheten, att i minnet återföra ett yttiande år 18 15 af Herr af Sillen, Cail Wilhelm.
Helt annat hade resultatet blifvit af båda håfvens sammanbindning genom en Canal, sorn ifrån Wenern gått genom Slagern, Svart.
Elfven, Mobert i, öfver Ian dt ryggen vid Sandvik, genom Elsängen, IV'kern, förbi Nora Stad genom Wär in gen och Arboga Ä till Mälaren; eller ock genom Skagcrn, LitElfven, Den 26 Mars f. m. 69 öfver landtryggen åt Örebro, genom Hjelmar en och Arboga Slussar i Mälaren; hvilken Canal-led redan ijb/j varit påtänkt, och är af Landtmätare afmätt, af vägd och beskrifven.
En sådan Canal hade varit nyttig i alla möjliga hänseenden.
Ingen fieniltlig sjöstyrka hade, i hvad politisk händelse som hälst, kunnat hindra Hufvudstadens gemenskap sjöledes med Weste rhafvet och derintill liggande Landskaper.
Denna Canal hade således varit verkligen Riksgagnelig i politiskt och militairiskt afseende, och i ekonomiskt oändligen vida mer än Götha Canal; ty uti hvilken politisk ställning som Riket befunne sig, skulle genom förenämnde Norra Canal, allt Östra, Norra och Westra Bergslagernas jern (circa -jf- Skepp:dj med lätthet kunna sjövägen transporteras till Götheborg.
Jag anmärker detta yttrande, som en stor märkvärdighet i Canalens historia.
Det är för mig påkostande, att framkasta någon förebråelse emot en man, för hvilken jag hyser en stor aktning, och åt hvars personliga egenskaper jag lemnar det mäst oinskränkta bifall; men jag kan ej af considerationer låta afhålla mig ifrån att antyda de kanske värsta tillvitelser, som kunna göras emot sjelfva planen för Canal-företaget.
Jag tror, att redan 1809 denna fråga om en annan Riktning för Canalen var ett talämne, men anser lika gifvet, alt 1815, genom ett sådant yttrande soia delta, tankar - 7° Den 26 Mars f. m. ne hade bordt blifva rigtade tierban.
Vi agde på denna väg redan ett slussverk, och allt bade varit ledande dertill, att man bordt företrädesvis gå den vägen.
Om man stannat vid föreningen emellan Wenern och Wettern, för alt erfara följderne af försöket att känna sina krafter, om man, när man 1815 fann sig i den ställning, att man måste erkänna sig ej kunna fortsätta arbetet, antagit en sådan anvisning oell undersökt förbållandet, bade man gjort det allmänna en tjenst, undvikit det obehagliga af dessa discussioner bos Rikets Ständer och från vältrat sig billig anledning till klander för det motsatta förhållandet.
Vid Riksdagen 1815 bände alldeles detsamma, somnu.
Då Friherre Stael von Holstein, jag anhåller fa tillägga, vår oförgätlige Friherre Stael von Holstein, begärde att i första rummet måtte afgöras, om Canalen skulle understödjas eller ej, uppgafs efter vanligheten, att frågan af 3 Stånd redan var afgjord, och den afgjordes hos oss om natten den 29 Julii.
Man framställer mycket lösligen, att Rikets Ständer, vid 1817 års Riksdag återtogo den CanalBolaget gifna DiscontOctroy, med det tillägg, att det såsom märkligt inträffat, att Götha CanalDisconts Bancoräkning, som den 29 September om morgonen ägde af sitt creditif outtagna 4^2,261 R:dr, redan middagen derpå afslutades, och D.iscontens Assignationer vid Bancoluckan öfverkorsudes.
Man framställer Bolaget så - Den 26 Mars f. m. 7» som af Rikets Ständer, snart sagdt, frånröfvadt sin Discont-rättighet till ett värde af i5o,ooo R:dr årligen, och man vill ej otydligt låta påskina, att Rikets Ständer icke härföre lemnade någon ersättning.
Af Grefve von Platen hafva blifvit vidrörde så många förhållanden, hörande till hufvudfrågan, öfver hvilka ej någon discussion förut ägt rum, att jag utbeder mig Ridderskapets och Adelns ursäkt, om jag äfven ingår uti alla de omständigheter, som jag finnér utgöra utgångspunkterne för Ganalförsvararnes satser.
Det första, som i officiel väg i denna del företer sig, är Konungens
Bref af den 1 October 1817.
Der heter det:
Oss har Directionen för Götha Canal
DiscontContoir här i Staden inkommit med underdånig ansökning om ytterligare understöd af Statsmedlen till Dess credits upprätthållande, &c. Här angifves tydeligen, att det är DiscontDirectionen i Stockholms Stad, som först ingick till Konungen med anmälan, att Verket icke kunde fullgöra sina förbindelser.
I en ytterligare underdånig skrifvelse från Directionen tili Konungen heter det:
Uti denna trängande förlägenhet vägar
Directionen bönfalla, om icke Verket af publike medel kunde hugnas med ett lån af 3o,ooo R:dr B:co, &c. I Konungens Nådiga Proposition till Rikets Ständer -af den 17 December 1817 heter det:
Då Götha CanalDirection, såsom en följd af den inträffade 7’ Den 26 Mars f. ra. förlägenheten uti Discontens rörelse vid slutet af förlidne October
Månad, befann sig i saknad af nödige medel, dels till aflöning för den del af A rbets-commenderingen, som vid Canalen c/varstannat, och för det derstädes tills vidare bibehållna Pionnier-Compagniet, samt för CanalVerkets nödvändigaste Tjenstemän, och dels till oundviklige förberedelser för arbetets fortsättande, anhöll af sudan anledning CanalDirectionen i underdånighet, att berörde Verk måtte af Kongl. Maj:t blifva underlättadt med ett Lån &c.; hvilket Konungen ej kunde bifalla till högre belopp, äo 10,000 R:dr.
I CanalDirectionens Berättelse förekommer:
Från det ögonblick, då Directionen erhöll tidning om händelserna i Stockholm, hvilka nödsakat
Directionen der inställa alla betalningar för Verket, och sorn naturligtvis genast medförde ett lilia förhållande vid Contoiret här, har den sorgfälligt sammanhållit
Verkets alla tillgångar för samtlige dess Creditorer, och under den mest bekym/nerfulla belägenhet efter bästa förstånd på allt vis bevakat Verkets fördel.
Uti upplysningar om Götha CanalVerk, hvilka vid 1817 års, likasom vid alla sednare Riksdagar, blifvit lemnade, heter det:
Värdet af denna Discont ansågs af Rikets Ständer vid 1815 års Riksdag, redan ensam, innan Rikets Ständer öfverläto Götheborgs BancoDisconts utlåningsrätt, efter dess Octroy-tids tilländagående, böra beräknas till D e n 26
M a r s f. ra. 73 hvad den dertill per medium årligen af sig kastat, eller 120,000 R.dr B:co , med tillökning af denne sistnämnde, borde åter Bolaget framdeles kunna påräkna minst 100.000
R.dr årlig
Discont-vinst; allt enligt med hvad uti nämnde års Rikets Ständers dels Beslut, dels deras UtskottsCalculer, finnes beräknadt och upptagit.
Den förlägenhet, hvaruti Götha CanalDiscont nu råkat, och som igenom många förenade omständigheter satt Bolaget utur stånd, att densamma på ett lika satt, utan ett nytt större Creditiv-biträde af Staten för sin återstående Octroy-tid, fortsätta, (diar bör märkas, att redan 1815 var det primitiva Creditivet ökadt från 800,000 till 1.600.000 R:dr; nu förklarar man, att