Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter 45 års nitisk och ståndaktig tjensttid, uti brydsamma omständigheter , är ändtligen den lycka mig beskärd att hafva varit ett af de verktyg, hvilka en Herre, som älskar Svenska folket, nyttjat, för att utföra sina ärorika planer till Fäderneslandets uppnöjande; denRidd, o. Ad, Prot. 6:te Del, N,o 25- 26.. 194 Den G Augusti f. wv na förmon — jag vågar tillägga: denna ära delar jag med flera redliga Embetsman, af hvilka arne enligt hvad jag nu hört, fått anmärkningar emot sig, gjorde af en Ridderskapets och Adelns Ledamot, som förmodligen icke känner StatsRådets sammansättning.
En StatsSecreterare är ansvarig för sin framstälda tanke, såsom en annan StatsRådets
Ledamot för sin; men för ett antaget beslut äro alla de gemensamt ansvarige som detsamma icke emotsagt.
Aldrig, tror jag, skall något StatsRåd med lugnare sinne, än det närvarandegå en redogörelse till mötes, när den lagligen af detsamma fordras; men så litet vi tillstyrka despotiska tilltag, äfven så litet vika vi för dem.
Den Läran att tidens ande fordrar anmärk* vinnar, kan jag icke antaga; ty den nndergj-äfver allt medborgerligt sinne och syftar på förstörandet af det invärtes lugn som, efter så många skakmngar, endast kan stadga Sveriges sällhet.
Ali anmärkning den rättvisan icke befaller är en förföljelse , emot hvilken Svensk lag bör beskydda svensk man.
Trogen de grundsatser jag hittiils följt, anser jag mig, som fri Svensk, skyldig att strida emot förföljelsen, ehvad den skulle kunna komma från högre ort eller ifrån något annat ställe.
Herr Friherre af WetterstedtGustafi För Den G -Augusti f. in. fgf ätt ej lemna någon tvätydighet, som möjligen kan uppkomma genom Slutmeningen i det nu justerade Friherre Staet von Holsteins Yttrande, anhåller jag att af den värda Ledamoten få begära en nödig upplysning.
Stael säger, efter att hafva medgifvit decharge för StatsRådets Ledamöter och Föredragande: att Ridder. skåpet och Adeln gifvit sina tankar tydligen tillkänna, jag önskar att få veta om dessa tydligen uttryckta tankar skola hafva afseende antingen på remissen äf Barön Staels gjorda anmärkning eller bck på sjelfva anmärkningen.
1 förra fallet har jag intet att säga, émedatl 2p;e §:n i Riksdagsordningen Stadgar att, då hagon enskild Riksdagsman3 i kitt Stånd, gör anmärkning emöt StatsRåds Ledamot eller Föredragande , remiss deraf genast övägerligert bör äga rum •
Är åtef fråga om anmärkhingeft öch Ridderskapets och Adelns instämmande deri, Så bestrider jag dettå yttrande, emedan RidBer. skäpet och Adeln ej yttrat sina tankar öfver Friherre Staels anmärkning, och jäg dessutom ej tillerkänner hvarken Ridderskjpet och Adeln ellet något ännat
Stånd laglig rätt att * Såsom Stånd, göra en så beskaffad anmärkning , hvarom 2$:e §:h i Riksdagsordningen förmäler* Ft iherre
Stael tion Holstein , Corfitz Luddig:
Den sist tfllande värde Ledamoten har begärt förklaring om jag, i mitt nii justerädé uppfästa Anförande till Prötöcollet, meiiat
Re* missen elier den gjorda Anmärkningen; Jag fåf derför yttra att det är Anmärkningen jag meiiat:
Likväl finnef ,jag mitt yttrande , 5 att sedan ig6
Ridderskapet och Adeln gifvit sina tankar tydligen tillkänna etc.”, böra sålunda förstås att det blott varit en del af Ridderskapet och Adeln som deltagit i dessa mina tankar.
Hvad åter Hans Excellence Herr Grefve Engeström anfört, att den af mig gjorda anmärkning emot StatsSecreterarne Friherre Wirsén och Grefve Mörner, vore oordentlig och olaglig, samt att jag måtte sakna kännedom om StatsRådets sammansättning , emedan en StatsSecreterare är ansvarig för sin framstälda tanka, men också derjemte StatsRådets ledamöter för beslutet, om det samma ej blifvit afstyrkt får jag nämna följande:
Det är vanligt att menniskor ofta se saker olika.
I detta fall är Hans Excellences begrepp om Constitutionens mening alldeles stridande emot mitt:
Constitutionen föreskrifver uttryckligen, i icö:e och I07:e §§:a Regeringsformen och zg:e § Riksdagsordningen, att anmärkning äger rum emot en eller flera af StatsRådets ledamöter samt en eller några Föredragande; således alldeles ingen följd att de böra nämnas inclusive, hvilket ock synes deraf att ju somlige kunna afstyrka hvad de öfrige tillstyrka; Jag, har vid detta fället också icke känt någon annan än contrasignenterna; Något olagligt torde således icke finnas i min anmärkning, hvarken till saken eller sättet på hvilket den blifvit framstäld; Den är också af Ridderskapet och Adeln godkänd , såsom lagligen gjord, samt af ConstitutionsUtskottet icke lemnad utan
Den 6 Augusti f. m. 19?
afseende, af annat skäl än att anmärkningen af detsamma förut var kand.
I öfrigt får jag tillägga att jag haft den oskattbara lyckan/ genom mitt ådagalagda tänkesätt, vinna mina medborgares ynnest och’ välvilja.
Det är mig obehagligt att jag icke kan räkna på detsamma af den delen af medborgare, som, innehafva de högre af Statens embeten.
Likväl, långt ifrån att härigenom blifva modfäld , blir egen tilfredsställelse tillräckligt skäl till ståndaktighet, och det blir till och med smickrande för mig om jag ådroge mig dessas misshag och förföljelse, för samma orsak , hvarigenom jag förverfvat mig, jag vågar hoppas det, större delen af Nationens bevågenhet.
Hans Excellence Herr Grefve ron Engeström:
Uti mitt anförande finnes ingen tillvitelse af olaglighet emot Herr Baron Staél.
Innan jag uppläst min förklaring, trodde jag att Baron Staél gjort sin anmärkning med kännedom af saken; men då han nu yttrat sig icke hafva känt densamma, finner jag alldeles icke underligt att han angripit 2 StatsRådets
Ledamöter med uteslutande af alla dem som tillstyrkt samma beslut.
Mitt ändamål med förklaringens 3fgifvanrle var endast att offentligen tillkännagifva det jag såsom Ledamot af StatsRådet icke undandrog mig någon ansvarighet för de äreuder, hvilkas afgörande jag bivista?:.
Baron Staél har sjelf sagt, att menniskor kunde tänka olika, och att det borde förlåtas; han bör således icke finna underligt om jag är af annan tanka än han.
Äger han rätt att angripa , så äger $9$ Den 6 Augusti f, m. jag rätt att svara, utan att derför göra mig skyldig till förföljelse.
Så mycket jag känner Regeringens Ledamöter, tror jag "mig kunna försäkra att Baron Stael från den sidan ingen förföljelse har att vänta.
Hvad mig personligen vidkommer, så har jag i Ridderskapets och Adelns närvaro tagit den högtidliga förbindelse att strida emot all förföljelse.
F'therre Stael von Holstein:
Jag mätte icke uttryckt mig klart nog. emedan Hans Excel* ience Herr Grefve von Engeström fattat den mening af mitt yttrande, sorn skulle jag medgifyit att naiv i detta ärende fattades den kännedom som dock stått i mia förmåga att kunna förskaffa mig, detta är ingalunda fallet.
En enskild Ledamot, hvars rättighet det dock är ?tt få göra anmärkning, kan snart sagdt aldrig göra en sådan emot någon annan än en Förer dragande-, ty då Stat$Rädets Protocoller endast blifva synliga för CcmstitutionsUtskottet, en hemlighet för alla andra, kan enskild ledamot omöjligen känna om StatsRådets ledamöter, en eller flere, afstyrkt eller tillstyrkt sälten, men Contrasignepten är känd, Elvad jag yttrat om förföljelse, får jag nämna att jag nyttjat det ordet, emedan det af Hans E^cellence sjelf brukades.»
Att de högre embetsmännen skulle af de mindre medborgare vara blottställde för förföljelse, är en händelse som aldrig kan inträffa , så framt icke folkets förtryck gått till ytterlighet; Dereriq$ är ingen tmg lättare än att den mindif Den 6 Augusti f. m'. kan af den högre och mera magtägande förföljas:
Alla tiders Historia framställer härpå' många bevis.
Hans Excellence Herr Grefve von Engeström:
I anledning af hvad Baron Stael sagt om kännedom af den sak emot hvilken han gjort anmärkning, ' får jag förklara att jag fatta t hans yttrande alldeles som han. nu sagt det.
Herr Friherre af Wetterstedt, Gustaf: Sedan Herr Friherre
Stael nu förklarat att han med sitt yttrande endast åsyftade en del af Ridderskapet och Adeln, har jag, i detta ämne, ingenting vidare att tillägga.
I anledning' af hvad som blifvit nämndt om förföljelse, trpr jag mig endast böra anmärka, att om förföljelse kan icke blifva fråga, då här endast .förekommer utöfningen af en laglig rättighet, örn jag, på sätt Herr Friherre Stael sjelf anfort, med' honom instämmer deruti, att han åtnjuter och’ äfven förtjenar sina medborgares äktning och" förtroende , tror jag mig fastmera kunna högtidligen förklara att, ehuru han gjort anmärk-j ningen, både han och hvarje oväldig man deruti lära instämma att de 2:ne embefsmän, mot hvilka anmärkningen gjordes, äfven både för-, tjena och åtnjuta sina rttedborgares aktning och förtroende.
Det är mig o. kärt att hat och förföljelse här blifvit nämde som rriöjliga följder af frimodiga yttranden vid Riksmötet.
Detta uttryck kunde hos utlännin* 2oo Den 6 Augusti f. m. gar, ja äfven hos mindre uppmärksamma Landsmän, alstra irriga begrepp om Svenska Friheten, som ej medgifver möjligheten af förföljelse, och om Regeringens grundsatser, som —• uran smicker kan det sägas _ äro vida skiljde ifrån förföljelseanda.
Samma värda Ledamot har yttrat att de små väl kunna af de höga förföljas, men aldrig förfölja dessa ; alldeles motsatt är min tro.
Att Lagen och Regeringen hindrar de höga att förfölja de små, har jag redan sagt; men intet hindrar de små (jag nyttjar den varda talarens egna uttryck), intet hindrar de små att förfölja’ de stora.
Sednare tider har utbildat allmänna opinionen till en ganska fruktansvärd magt; Att vända denna emot en medborgare, kanva-; ra en ganska verklig och smärtsamt känbar för-, följelse.
För de höga är det icke lätt att den utöfva, och att i allmänna omdömet knäcka en af de medborgare vi här mena med benämneisen af små, d. ä. en af dem sorn icke tjena, dels emedan desse sällan af allmänna opinionen, äro kände, dels emedan denna gerna misstror niagtens orgar.er, då dess åsyftning synbart går ut på att skada; För de så kallade små är det deremot ganska lätt att med förenad åtgärd förfölja en högt uppsatt medborgare, och skada honom i, allmänna opinionen.
Exemplen ärö ej tunnsådde; och skulle denna sanning behöfva styrkas, hämtar jag första beviset af den värda talarens nyss anförda mening om don aktning och välvilja af nationen han anser, sig hafva föryerfvat , genom sina emot embetsman Den 6 Augusti /. «r.
201 rigtade åtgärder.
, Den värde Ledamotens^ rättighet till aktning och välvilja af hvar och - en.
Sorn personligen känner honom , medgifyer jag. gerna och uppriktigt; men ha dessa känslor för honom blifvit, nationella genom hans remot em"f betsmän rigtade Riksdagsmannq^ugärder gauffe uppenbarligen de anfailne em betsmän* hafva förlorat popuiariré i samm1, män.
Jag tror ej att så skett; men hade eltecten blifvit sådan, och hadp någon af de, gjorda anmärkningarna saknat , bevis för sin rigtighet , då hade val detta bort heta förföljelse, en verklig och svår förföljelse, hvars möjlighet således af de små mot de hoga vöre be vist, men sorn de höge icke förmå utlofva mot anmärkarne, med mindre, nitet att befordra statens val, förenadt med nitet att ejelf lägga hand dervid, en gqnj skulle förleda,, dem att sjelfye blifva embetsrpan; ty då äro. rolerna ombytta, jemiiyigten, återetäld, och, den forverfvade populariteten satt|på ett prpf som den sällan häller.
Fprtfors med justeringen af Protpcolfet för, den.,2o Juli, e. m, •» ; . •- t r; ; >*; ’ t
I afseende på det uti detta Protocoll förekommande Memorial från ConstitutionsUrskottet, .rörande ep af ,Hans Exyellence Herr Grefven och Lati dt marskalk en vägracl proposition , samt de i anledning af detta Memorial gjorda reservationer, uppläste Undertecknad Silverstolpe, Axel Gabriel, följande; - Een 6 Augusti f. m.
Enär jag, såsom Ledamot af ConstitufionsUtskottet, utan tvifvel lärer få dela det tadel Utskottet i allmänhet fått uppbära för afgörings. ‘ sättet åf frågan, huruvida detsamma kunde form. lrgeri förbindas att inlemna upplysningar 1 ett mål söm är detsamma tillåtet att ensamt behandla, anhåller jag ödmjukast att få i Protocollet kitaget följande, söm' innefattar mitt en-1 slriddiasätt att se och bedömt detta änne.r— Undertecknad uppläste derefter ett så lydande anförande:
Då den frågan en gång blifvit uppkastad, att ålägga ett7 Utskott, icke sorn en villfarighet utan som en pligt, inkomma med förklaring öfver någon omständighet, omedelbart hörande till ett mål sorr. ett‘Sådant Utskott behandlar rned Riksens Sanders rätt, lönar det, kan hända , mödan att‘söka genom klara slutledningar reda den. ■ > '' % Blotta önskiingen om förklaringar, när den yttras ifrån én V Representationen handlande Corps till en annan, måste åsyfta något ända-J - mål och förutsätta antingen ett behof eller en rättighet.
Detta ändamål måste vara, att i förklaringen få antingen ett rättesnöre för utofnin. gen af en handling eller motiver för uttryckandet af ett omdån,e.
I afseende på hvilketdera som heldst af dessa ändamål , bör förklaringen icke kunna vägras.
Kommer önskan om denna förklaring från en lägre Corps till en högre, som innehar D(u 6 Augusti f. m. 203 fättigheten att besluta, så grundar den sig på ett b hof för den förra, och bör således villfaras, al det naturliga skäl att den befallande måste meddela sina rättesnören så bestämda, att efter dem väl kan handlas af den lydande.
Sådant är fallet om ett Utskott begär förklaringar af Riksens Ständers Plena, i alla mål der dessa sednare sjelfve utöfva afgörande rätten.
Kommer ömkan om förklaring från eli högre corps til! en lägre, sorn ej har beslutande rätt, så grundar den srg pä en rättighet , och mäste således hörsammas, af den enkla grund att den är en verklig befallning.
Sådant ä>r fallet om Riksens Ständers Plena äska förklaringar af Lagutskottet, BevillningsUtskbrtet, OeconomieUtskottet, ExpeditionsUtskottet, afla SärskildtäUtskott, och dessutom af Constitutions-, Stats- och BaqcoUtskotten i alla mål, der afgörande rätten icke är dessa 3 sednare genom Grundlagarne särskildt tilerkänd.
Såsom ofvan nämndt är, ligger, i förra fallet, grunden till önskan om förklaring i behofvet att handla behörigt; .Förklaringen kan då för rimlighetens skull ej förvägras.
I sednare fallet, ligger den i rättigheten att fälla ‘ett omdöme; Förklaringen kan då utkräfvas som en pligt.
När åter önskan om förklaring yttras 2:ne corpser imellan i de fall, da den som skall meddela’förklaringen handlar i stöd af Lagen, 204 Den 6 Augusti f. m.' blott mi notitiam i afseende på andra, det vill säg3, med sjelfständig afgörande rätt, hvilket är dä denna önskans ändamål och hvaruti skulle grunden till dess erhållande sökas?
Ändamålet
Iean då ej vara annat än att tillfredsställa vettgirigheten; Följden kan ej blifva hvarken handling eller omdöme; Förklaringen kan då ej utkräfvas som en pligt, ty erhållandet är ingen rättighet; visserligen kan då förklaringen sorn en oskyldig sak meddelas; men den kali äfven med rättighet förvägras; och kan den förvägras så kan dess meddelande icke åläggas.
Sådant är fallet då något Ständ eller Utskott skulle önska förklaringar, antingen af ett Stånd eller samtliga Stånden eller ock af någon Nämnd och af Electorer, hvilka bägge sednare alltid äga Rikseos Ständers magt , eller ock af Constitutions-, Stats- och BancoUtskotten i sådana mål, der dessa g:ne sistnämnde handla med Riksens Ständers rätt.
•jfr v
Att, i frågan om pröfningen och omdömet om StatsRådets förhållande, Constitutions-Utskottej innehar i 2 fall, såsom dess ensak, denna rätt, stadgar bokstafligen 106 och förra delen af 107 § § Regeringsformen.
Sådan är grunden-hvarpå en rigtig slutledning här hvilar; och deraf följer utaf sig sjelft att, vare sig i afseende på hufvttdsaken eller på formaliteterna vid dess behandling, kan det ej förenas med ett godt begrepp eller med Samhällsordning, att någon corps, vare sig RiksStånd eller Nämnd eller Electorer eiler ock något Utskott i det fall, då det efter Lag är Riksens Ständer, skuU Den 6 Augusti f. »k le hafva någon annan corps eller Myndighet till profvare och domare öfver sig- Af ett Utskott kan, på sådan grund, ej från RiksStåndens Plena, såsom en pligt, fordras någon ting i och för det fall, då Utskottet i sådan egenskap handlar.
Att denna gång', såsom ett åliggande, äska en förklaring af Constitutions Utskottet öfver ehvad som heldst kunde röra behandlingen af frågan om StatsRådets förhållande, skulle således hafva varit stridande mot den iofvanåberopade § § ConstitutionsUtskottet bokstafligen tillerkända egenskap ; och är denna utredning rigtig och ärlig , så ådagalägger det sig helt naturligt att Utskottet icke kunde förvägra sitt gillande åt Herr LandtMarskalkens nekande att till bifall framställa yrkandet om Constitutions Utskottets Förklarings- pligt i ett mål af denna beskaffenhet.
Orsaken till de olika och med obehöflig värma uttryckta begreppen öfver detta ämne, torde böra igensökas deruti att , under ett ännu ej gammalt Regeringssätt, man ej hunnit göra sig nog förtrolig med den, för menskliga begäret att sjelf utöfva allt, så påkostande Samhälls uppfinning, att i vissa af lagen utstakade fall förtro Riksens Ständers myndighet åt mindre delar af dem sjelfva.
Detta gör ock till en viss grad ursäktligt att mången ser egenmägtighet och aristokrati der han borde se behörig magt, aldrafrämst emedan Lagen för sådan förklarat den, och dernäst emedan dess uppdragande i vissa fall åt andra än hela massan, möjligen kunde, vid onipröfning, finnas vis.
Den 6 Augusti f. bi.
Imedlertid är icke allt ursäktligt rigtigt, och intet omdöme på flygtig undersökning rättvist.
Vid frågån åter om undersökningen öfver hvad som är rigtigt efter lag, har jag hört vi Ija bestridas rättigheten att i Lagén finna tydligen stadgadt det Suni ej der träffas bestämdt med de uttryck man söker: och man har ogillat sättet att genom slutledningar utfinna dettå tydliga.
Detta visat blott huru föga man besinnat omöjligheten att någon Lag i verlden kan
Vara ett fullständigt förråd på nödvändiga stadganden, stycke frän stycke tagna- och än mer huru föga sådant inför den förståndigå och lugna pröfvafen behöfveS, när hufvudprincipetna äro sammanhängande och bestämdt Hvad Herr Friherre Stael von HoLtein s i ett af Höglofl.
Ridderskapets och Adc-lnS Plena, Slufi. ledt ifrån Bevillningsrättert om Riksens Standert rättigheter i afseende pä Tullverket, och uti hvilket jäg till hiifwAgr undernes instämrher, kart tjena till bevis huru säkert, under full saknad af utförliga verba formalia, fö>eskiifrei i Lagert träffas, när man inser principcrnä rigtigt, oell deducerar derifrån redligt.
Det är således ej sättet att slutleda, det är slutledningens egenskap söm kan vafa loflig ellef ej ‘loflig.
Äfven har man yttrat åtskilligt om Allmänna Opinionen såsom ett rättesnöre för oFlicielia omdömen j ty andra kunna ej afgifvas af ett RiksStånd.
Vördar dess rättighet till inflytelse i många fall; meia jag får tillika förklara, att i händelse jag å ena sidan hade ett helt Den 6 Augusti f. m.
Rikes blotta opinion , men deremot å den att-, dra ett bestämdt
Lagbud eller en sann och ärlig slutledning af detsamma, är det den förra jag skulle anse mig böra emotstå och den sednare åtlyda.*
Och skulle det vara fråga om mitt enskildta tänkesätt och förhållande vid det tillfälle som gifvit anledning till detta anförande, så igenfinnes, ledningen derför både förr, nu och, som jag hoppas, i hela min framtid, uti följande rader:
Hvem ar den Frie?
— Den sorn njutningen förstäf; Utaf det Samhällsskick hans röst bereda får; Som sätter, ej af sken och lystnader bedragen, Sitt hela sjelfbestånd i Lydnaden åt Lagen i Och som, i verkning ställd på Politikens brant, Af is för Nåd och Hot, af eld för Rätt och Sant, Står mot då Anarchien, då Despotismen ljungarps.
Med Lagen till Aegid Folkledare, sorn Kungar.
Sorn den tid väf inne, till hvilken Kongl* Maj:t hade kallat Riksens Ständer i Plenum Plenorum, måste Justeringen afbrytas, och Ridderskapet och Adeln aftågade till RiksSalen klockan * till 2, hvarest Hans Kongl. Majit behagade lemna sin Nådiga sanction å den Riksakt som af Sveriges Rikes Ständer ocb NorrigeS Storthing blifvit godkänd, i afseende på de constitutionella förhållanden, sorn genom föreningen mellan Sverige och Norrige uppstått; Hvarjemte Hans Maj-.t behagade lemna sitt Nådiga Svar rörande åtskilliga af Riksens Ständer föreslagna Lagförändringar.
'208 Den 7 Au gurti.
Ridderskapet och Adeln åtskildes vid RiksSalen, klockan 3.
Plenum klockan 7 om aftonen.
Justerades „ följande: Utdrag af Protocollet, hållet i Höglofl.
Ridderskapets och Adelns Plenum den 5 Augusti 1815. S. D. Företogos till slutligt afgörande:
BancoUtskottets, den 2g Juli på Bordet lagda och den 31 återremitterade, Memorial, af den 26 i samma månad, angående regleringen af Discontrörelsen i Riket, sedan privata delägarnes Octroyer ti!ländagått: så väl sorn Utskottets öfver anmärkningarne, den 3 dannes afgifna och följande dagen på Bordet lagda , Utlåtande 3 och stannade Ridderskapet och Adeln, efter noga öfverläggning härom, uti följande beslut: 1:0 Att Malmö Disconts Octroy må fortfara till och med 1820. 2;o Att Den 7 Augusti. 2:0 Att Malmö Discont må i| Riksens Ständers Bank njuta Disconträtt å 200,000 R:dr och Götha CanalBolags Discont å 800,000. 3-0 Att Maximi UtlåningsSumman för Malmö Discont bestämmes lill 2,foo,ooo R:dr, och för Götha CanalDiscont samt Götheborgs
Discont tillsammans 6.) 00.000 R:dr. 4:0 Att Banken af Malmö Discont må, för de 3:ne år, som öfverskrida den nu varande Octroyen, erhålla f af vinsten utöfver 7 procent. fio Att Götha CanalDiscont icke må utgifva 5 procents sedlar efter 1816 års början, och Malmö Discont ej sedan dess loista Octroy tilländagå». 6 0 Att Götha CanalBolags i 10 § i Reglementet förbehållna rättighet, att utgifva Assig» nationer på Banken af 5 R:drs valeur, icke, efter upphörandet af FiiialDisconternas nuvarande Octroyer, vidare får begagnas, utan berörde .
Assignationers mindsta belopp efter denna tid blifva 10 R:dr. 7.0
Att på Kongl.
Nådiga bepröfvande må ankomma huruvida alla DiscontAssignationer, ställda på Banken, äfven i Kronans uppbörd böra emottagas; samt att falska Assignationers inlösande till deras fulla belopp icke kan åläggas Disconterna.
Ridd, 0, dd, Pret. 6;te Del. N:o 27. 28» 2iO Den 7 Augusti. gro Vid 6 punkten af Utskottets första Betänkande, den förändring, att alia de föreslagna Reglementariska föreskrifter öfverlemnas till Kongl. Majit, för att, vid af Honom nådigst till utfärdande Reglemente, derå göra det Nådiga afseende till förmon för Landets productiva Näringar, som kan, i afseende på deras behof och förkofran, för godt finner. gro Godkändes 7 punkten af Utskottets första Betänkande, 10:0 Godkändes Utskottets, i afseende på 8 punkten i första Betänkandet, afgifna tillstyrkande i det sednare Utlåtandet.
S. D. Till betygande af sin aktning för Hans Excellence LandtMarskalken ni. m.
Herr Grefve Mörner, i afseende på det välvilliga och opartiska sätt hvarpå Herr LandtMarskalken fört Ridderskapets och Adelns öfverläggningar under detta Riksmöte, beslöt Högloft.
Ridderskapet och Adeln att af Riddarhusmedlen låta besörja förfärdigandet af Herr LandtMarskalkens Portrait, för att, till en hugkomst af honom, å Riddarhuset förvaras.
Företogos till slutligt afgörande Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottets, den 20 Juli på Bordet lagda och den 22 återremitterade.
Betänkande, af den 17 nästföregående , i anledning af väckt fråga om jemkning uti Extra Roteringsskyldjgheten; samt derjemte Utskottets Den 7 Augusti.
211 öfver gjorda anmärkningar vid detta Betänkande, den 3 dennes afgifna och den 5 på Bordet lagda, Utlåtande.
Grefve Gyllenborg, Johm Henninge uppläste till Protocollet följande:
I OeconomieUtskottets a:ne Betänkandeti om ExtraRoteringen synes mig, i några omständigheter, den motsägelse sig visa, att ovisshet uppstår om Utskottets slutligen meddelta mening.
I första Betänkandet medgifver Utskottet att rubbning i ExtraRoterings-Indelningea endast må äga rum för dem som anse sig, I jemförelse till andra, hafva blifvit lidande, för hvilka en tid borde bestämmas, inom hvilket» de ägde att hos Konungen söka ändring och rättelse i den dem påförda Rotering, samt derjemte, att i de fall, då Kongl. Majits och Kronans ombud och ExtraRothållare icke haft något emot den verkställda Roteringen att påminna, som, i följd deraf, under sist förflutna krig, blifvit presterad, densamma såsom faststalld skulle vara att anse.