Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har mig väl bekant, 46a Den 26 Mars f. ra. att flere häradshöfdingar af sina domsagor hafva högre inkomster än Jusi.råden, och delta är måhända ett missförhållande som bör afhjelpas, men som icke står i oskiljaktigt sammanhang med grundlagsfrågan.
Visserligen är jag öfverlygad om, att ledamöterne i Högsta
Domstolen hafva en ganska trägen embetsbefattning; men jag tror likväl, att den icke är trägnare, än många domares i de lägre instanserna, och den värde ledamot som härom yltrut sig, torde bättre än någon annan veta, att det är möjligt att lill allmän belåtenhet uppfylla detta embete, och derjemte medhinna åtskilliga andra göromål.
Om dessa betänkligheter befinnas af mindre väsendtlig beskaffenhet, tror jag att förevar, förslag deremot skulle medföra åtskilliga ej obetydliga fördelar.
Först och framst undgås den preliminära pröfningen, huruvida ett mål är vigtigt eller icke.
Jag skulle tro, att delta är en fråga, sora eu domstol aldrig på förhand borde afgöra.
Om man också antoge, alt endast de mål äro vigtiga, som röra lif och ära, så kunde äfven i afseende derpå tankarna blifva förändrade, när målet blifvit fullständigt behandladt.
— Vidare undgår man, genom det nya grundlagsförslaget, att på detta ställe finna uppdragen en skilnad emellan frälse och ofrälse män, hvilken skilnad jag önskade se upphöra, i afseende på Statens tjensteman.
En annan fördel af att det icke funnes någon bestämd föreskiift, derom alt 4 ledamöter böra vara frälse och 4 ofrälse män , vore att derigenom uppkomme en möjlighet för Högsta Domstolen att arbeta på 2:ne divisioner.
Jag skulle visserligen på det högsta motsätta mig , att Högsta
Domstolen permanent så organiserade sig, hvilket också blefve omöjligt, enär divisionerna, då någon ledamot sjuk aade, icke vore domföra; men jag föreställer mig, att tillfälligtvis kunde denna fördelning vara ganska fördelaktig; då domstolen är öfverhopad af göromål, såsom t. ex. näst före och under en riksdag, då en mängd lagförslag tillhöra Högsta Domstolens granskning.
På dessa skäl vågar jag, för min del, tillstyrka antagande af nya grundlags-förslaget.
Hr Dalman, Wilh. Fredr,:
Jag är visserligen till största delen förekommen af den siste värde talaren, men anhåller dock alt få yttra några ord i detta, efter min tanke, vigtiga ämne.
Till de skal Hr von Troil anfört för det ifrågavar. grundlags-förslagets antagande, får jag lägga att, såsom §tn nu är redigerad, då det är föreskrifvet, att antalet af de tjenstgörande frälse och ofrälse ledamöterne skall vara lika, svårigheter för tjenstgörings-fördelningen i Högsta Domstolen säkert ofta nog inträffar, hvaremot sådant skulle mötas af vida mindre svårighet, derest frälse och ofrälse ledamöter, utan afseende på stånd, kunde indelas till tjenstgöring.
För öfrigt skulle jag tro, att äfven nu vanligen minst 6 ledamöter deltaga i pröfningen af hvarje mål af huru fö - Den 'i 6 Mars f. m. 463 ga vigtig beskaffenhet det än må vara, äfvensom jag är öfverlygad, att Högsta
Domstolen icke blott anser sådana mål vigtiga, hvilka röra lif och ära, utan äfven andra, såsom betydligare t visteärenden, då följaktligen aldraminst 7 ledamöter öfvervara föredragningen.
Hvad vidare beträffar den omständighet, att, i följd af det nya förslagets antagande, paria vota oftare än tillförene skulle komma i fråga, tror jag icke, att sådant deraf blefve en omedelbar följd.
Tvertom föreställer jag mig, att om Högsta
Domstolen kunde delas på tvänne divisioner, hvaraf den ena sysselsatte sig med civila och den andra med criminella mål; så skulle, genom ledamöternes närmare beröring, snarare mera enhet vid principernas tillämpning göra sig grillande.
Dessutom är det nu ingalunda sällsynt, att paria vota äga rum, och att således den äldste ledamoten kommer i den ledsamma nödvändigheten att afgöra målet med sitt votum decisivum.
Ett ytterligare skäl för antagande af den nya §:n uti R.
St:s beslut, finnes deruti, att Just Statsministern framdeles ej kommer att blifva ledamot af Högsta Domstolen.
Denna domstol får således en ny arbetande ledamot i hans ställe, som erhåller mera tid att egna sig åt göromålen derstädes, än man med skäl kunnat fordra af Just.Statsministern, då han tillika varit medlem af Cönseljen.
På dessa skal och då jag icke kan se, att Just.rådernes tjensteåligganden skulle ökas genom förändringen, utan tverlom är af den tanke, att göromålen derigenom kunde indelas mera beqvämligt, tillstyrker jag antagande af den föreslagna grundlagsförändringen.
Hr von Troil har troligen missförstått mig, då han yttrat att jag skulle ansett hvad jag nämnde om uppkomsten af det nya förslaget innebära en betänklighet emot detsammasantagande.
Min afsigt var endast att upplysa det historiska, samt att någon discussion örn hvad detta förslag afser först nu på Riddarhuset förekommit, och icke vid sista riksdagen, så vidt jag vet, ägt rum.
Samme värde talare har kanske också förbisett alt, efter lag, skall ett mål afgöras af de ledamöter, som öfvervarit föredragningen; och så länge de utgöra domfördt antal, får ingen annan ledamot tillkallas.
Således är det alldeles omöjligt att, med iakttagande af lag, tilkalla en 7tde ledamot, då paria vota uppstått, utan mäste de tillstädesvar.
Iedamöterne ensamme afgöra saken.
— Man har äfven sagt, att en fördel af förslagets antagande blefve, att skilnaden emellan frälse och ofrälse ledamöter skulle upphöra.
Så är likväl icke förhållandet; ty 17 §:n Reg.F:n säger: ”Konungens domsrätt skall ”uppdragas tolf af Honom utnämnde lagkunnige män, sex ”frälse och sex ofrälse’’ m. m., och uti detta grundiagsbud är ingen förändring föreslagen , ulan det qvarstår, äfven om nu förevar, förslag anlages.
Hvad åter angår det hopp man hyser, alt Högsta
Domstolen skulle kunna arbeta på divisio - 404 Den aG Mars f. ra ner, så anser jag det ej kunna gå i fullbordan; ty la* gen föreskrifver, att i vigtiga mål skola 7 domina, och det blefve således omöjligt att på tvånne divisioner företaga vigtiga mål.
Man liar visserligen sagt, att blott de mål, som angå lif oell ura, voro att anse såsom vigtiga; men vigten af de mål , sorn röra penningar, är relativ, och det kan vara vigtigt för den fattiga som icke är det för den rika.
Högsta Domstolen Ilar derföre, förr än målen skolat föredragas, af revisions-secreterarne sökt att någorlunda få upplyst, huruvida målen varit af den vigt, att de icke bort afgöras af ett ringa antal ledamöter.
Om det nya förslaget blefve antaget, så, enär 2.‘ne ledamöter, då sammanträde med Statsrådet ägde rum, borde aflägsna sig från Högsta Domstolen , erfordrades, på det 6 ledamöter der skulle qvarstanna, att alltid 8 ledamöter voro tjenstgörande; hvaremot nu, då vanliga antalet varit 7, endast 5 ledamöter vid sådana tillfällen blifvit qvar.
Således blefve ledamölernes antal antingen d eller 6, i följd hvaraf paria vola mycket lättare kunde äga rum, än nu, då paria vota väl någon gång, när 8 ledamöter varit tillstädes, inträffat, men sådant sällan skett.
Äfven har det icke ofta inträffat, att paria vota bland 6 ledamöter uppkommit, men då har, såsom jag förut nämnt, det både för domaren och parten betänkliga förhållande ägt rum, att fullmaktens datum egentligen dicterat domen; hvarföre jag anser bäst, att ledamölernes antal är udda, hvarigenom målen med bestämd pluralitet kunna afgöras.
Jag kan således, för min del, icke inse, alt förändringen skulle medföra någon nytta i annan måtto, än viii granskningen af lagförslag; men denna omständighet tror jag vara af mindre vigt, hvarföre och då ändring i detta afseende kan vinnas vid en annan riksdag, det är bättre, alt den gamla §:n qvarstår, än att man antager den nya.
Visserligen vöre jag färdig att instämma med Hrr von Troil och Dalman deruti, att det vore väl, om man kunde genom den nya redactionens antagande upphäfva den stånds-skilnad, soiii i Högsta
Domstolen äger rum; men lika med den siste talaren hänvisar jag till 17 §:n Reg.F:n, som bestämmer denna ståndsskilnad, och får jag erinra de båda talarnc , att före detta fråga varit väckt om utbyte af ordet ’’och” i denna §. emot ordet ’’eller”, i följd af hvilket utbyte Högsta
Domstolen kunnat bestå af flera eller färre, frälse eller ofrälse män, och hela frågan om stånds-skilnaden varit afgjord.
I det skick, hvari frågan nu befinner sig, då 17 §:n Reg.F:n är oförändrad, innefattar förslaget egentligen intet annat, än ett inverkande på arbetsordningen inom Högsta Domstolen; och då hemställer jag, om det kan vare tjenligt att stadga, det minst C ledamöter skola uti hvarje mål vara närvar, i denna domstol, som består af 12 ledamöter.
Jag skulle förmoda , Den aG Mars f. m. 4G5 tln, ätt då man vill att de skola hafva tid alt taga ku.rjnedom om allt hvad till domarekall hörer, så hör man icke tvinga dem att, vid föredragningen af obetydliga småsaker, silla eller höra hort den lid, som eljest kunde; användas tili handlingars begrundande.
Jag vill icke hufvudsakligen yltra mig öfver hvilket antal ledamöter hör göra Högsta Domstolen domför eller icke.
Detta har af Hr von Troil blifvit så utveckladt, att jag helt och hållet förenar mig med honom i hvad han derom yttrat.
Men jag tror, att, oaktadt ifrågavar. grundlags-§ icke bestämdt ändrar dén §, som innehåller att Högsta
Domstolen skall utgöras af6 frälse och 6 ofrälse män, förevar, förändring dock har inflytande på denna stånds-skilnad.
Jag tror nemi. att, i följd af nuvar. stadgande, en sådan skilnad hort per analogiam iakttagas vid alla Högsta Domst< lens sammanträden, och jag undrar, om sådant icke skett.
Skulle man nu fä ett nytt förhållande bestämdt, i det hvarken frälse eller ofrälse ledamöter nämndes; så skulle det vara min glädje, att dessa ord icke vidare skulle förekomma i allmänna förhandlingar.
Jag har förut uttryckt denna tanke, då fråga var om utbyte af ordet ”och” emot ”eller” i 17 §:n Reg.Ftn, och får nu upprepa, det jag önskarattvi åtminstone en gång må komma derhän, att orden ”frälse och ofrälse” aldrig nämnas i våra allmänna lagar eller acter.
Jag tillstyrker således antagandet af den nya §!n. Frih. 14,0ye:
Jag utber mig att få förklara, att då jag afstyrkt a.ntagandet af denna grundlagsförändring, har jag icke haft ringasje afseende på, huruvida jag derigenom skulle kunna befordra,,mer eller mindre lättnad för Just.rådets ledamöter.
Jag har haft ett vida vigtigare afseende, nemi. det sorn ligger i min öfvertygelse, att, genom antagande af della förslag,.skulle Svenska folket vid många tillfällen hafva mindre säkerhet än nu för utgången af dess medlemmars öden till lif, ära och gods.
Jag ämnar också, med all aktning för andras meningar, att icke släppa denna fråga utan votering.
Det synes mig som det vore jag, som vid detta tillfälle ägde rätt alt klaga öfver missförstånd, då Hr
Stråle kunnat tro det vara min mening, att en ledamot skulle deltaga i afgörandet af ett mål, utan att hafva öfvervarit, föredragningen.
Jag måste tvertom bekänna, att jag tror den ledamot, som går bort vid föredragningen, och sedan återkommer vid dess slut för att domina till döden och afstyrka nåd, icke hörer till dem, som böra i sitt vigtiga kall bibehållas; men jag tror också, alt jag har mig väl bekant, att förnyad föredragning stundom blir nödig inom Högsta Domstolen, nemi. då handlingar blifvit utlem 4 H. 59 Den iG Mari f. m. nade till genomläsning af någon ledamot och under tiden ombyte af tjenstgörande ledamöter ägt rum, hvarefter det varit nödigt att för den nya tillkomne ledamoten ånyo föredraga ärendet.
Så föreställer jag mig, att det äfven kunde tillgå vid de icke ofta förekommande tillfällen, då 3 ledamöter stanna i olika mening ernot 3 andra.
— Vidare haiman sagt, att genom antagande af den nya §:n skulle ingen ändring ske i det stadgande, att Konungen skall nämna 6 frälse och 6 ofrälse ledamöter af Högsta Domstolen.
Jag har också icke sagt, att, genom denna $:s antagande, all skilnad emellan frälse och ofrälse ledamöter i Högsta Domstolen skulle upphäfvas; men jag har sagt, att ett steg derhän vore vunnet, och deruti finner jag mig icke vederlagd så länge icke i det nya förslaget kan upptäckas den förra föreskriften, att alltid lika antal frälse och ofrälse ledamöter skall vara tjenstgörande Högsta
Domstolen kommer visserligen fortfarande att till hälften bestå af hvardera classen, men en så bestämd gränslinie för tjenstgöringen skulle upphöra att finnas uppdragen.
Derigenom tror jag också, att ett hinder för att alltid hafva Högsta Domstolen domför blefve undanröjdt; ty det kan låta tänka sig, att ett större antal ledamöter af ena classen genom laga förfall hindrades att tjenstgöra, och, efter nu gällande grundlag, finnes ingen rättighet att i sådan händelse fylla bristen genom ledamöter af den andra classen.
— Det har vidax-e blifvit sagd t, att man på grund af revisions-secreterarnes uppgifter skulle kunna på förhand någorlunda bedömma, om ett mål hörde till de vigtigare eller icke.
Detta ord "någorlunda” tyckes vederlägga hvad emot mitt förra yttrande blifvit anfördt; ty det synes innebära, att målet, under dess handläggning, kan befinnas tillhöra de vigtigai’e, fastän revisions-secrelex-aren lemnat en motsatt uppgift.
Revisionssecreterarnes tanke kan vara, alt målet rörer hvarken lif eller ära, men Hrr Just.råd kunna finna saken annorlunda beskaffad; och i sådant fäll lärer det blifva nödigt att tillkalla det större antal ledamöter, som afgöx-andet af ett sådant mål klafver, samt att, i enlighet med hvad jag förut nämnt, förnyad föredragning äger rum. —-
Det sist anförda skälet är, att Högsta
Domstolens ledamöters tid skulle blifva iner upptagen med mindre vigtiga sakel-.
Jag vill icke bestrida, att detta förhållande torde komma att inträffa; men jag får derjemte erinra, att Högsta
Domstolen hädanefter liar att påräkna en icke så obetydlig förökad arbetskraft, då den nu får en hel ledamot, i stället för att hittills blott kunnat påx-äkna en del af Just.Statsministerns arbetsförmåga.
Jag fortfar således att yrka bifall till förändringen, helst det skäl, Frih.
Boye anfört, endast var hans öfvertygelse, att
Svenska folket skulle erhålla mindre säkerhet än hittills att få sina juridiska mål rättvist afgjorda, för hvilken öfver - Den j6 Mars f. m. 46j tygelse icke något annat skäl framställdes, än yrkandet af votering, och vi få således troligen skrida dertill.
Hr von Troil nämnde ett förhållande,'sorn jag tillstår förvånade mig, då han säde, att en ledamot kunde aflägsna sig under föredragningen af ett mål, som angar lif, ära och gods, samt sedan återkomma för att deruti besluta och afstyrka nåd.
Att ett sådant förhållande skulle hafva inträffat, är för mig alldeles obekant, och jag kan ej föreställa mig, att det verkligen ägt rum.
— Hvad åter angår den händelse, att, efter ledamots afgång, i följd af dödsfall, befordran eller andra omständigheter, förnyad föredragning skett, sedan en ledamot blifvit tillkallad; så har sådant ej kunnat äga rum i annat fall, än då de återstående ledamölerne icke utgjort domfört antal.
På sådan grund, men icke af någon annan anledning, har någon ledamot mig veterligen blifvit tillkallad.
— Hvad jag nämnde derom, att man genom revisions-secreterarnes uppgifter kunde någorlunda bedömma, huruvida målen voro vigtiga, så kan detta icke tillämpas på sådana mål, som röra lif eller ära, hvilkas beskaffenhet, utan någon uppgift af revisions-secreteraren, genast ses af handlingarna och föredragningslistan.
Det jag omnämnde, var den grannlagenhet, att icke få ledamöter må afgöra mål, som kunna vara för parterna vigtiga, fastän de icke tillhöra den förra cathegorien.
Då man inskränker sig att bedömma, huruvida ett mål, sorn kan anses föga vigtigt för den rika, är vigtigt för den fattiga, så kan den frågan afgöras på revisions-secretms uppgift, och derom kunna inga bestämda föreskrifter eller lagar uppgöras.
Ilr von Troil yttrade Ufven, att ökad arbetskraft för Högsta Domstolen skulle vinnas, derigenom att en ledamot tillkommer i stället för Just.Statsministern; men, såsom jag förut nämnt, synes mig, att om 6 ledamöter ovillkorligen skola vara närvar.
, måste antalet af de dagligen tjenstgörande vara 8, på det att de, då 2tne aflägsna sig för att vara tillstädes i Statsrådet, må utgöra domfördt antal, och således skulle genom den nya ledamoten ingen minskning i de öfriges göromål uppkomma, ty af dem skulle, såsom förut, alltid 7 vara tjenstgörande.
Tvertom skulle deras tjenstgöring blifvu något trägnare, enär Just.Statsministern alltid ansetts tjenstgörande.
Den fördel, som derigenom för de öfriga uppkommit, ma gerna försvinna, men egentligen ökad arbetskraft kan icke erhållas genom antagande af den nu ifrågavar. lagparagrafen.
Hr Stråle har, efter min förmening, så fullständigt utredt detta ämne, att jag blott har något att tillägga om förra riksdagens löi handlingar i detta afseende.
Vissa ledamöter hafva fästat sig vid skilnaden emellan frälse och ofrälse ledamöter i Högsta Domstolen, samt an - 4G8 Den 26 Mars f. m. sett det Stånd, som består af frälsemän, böra afskudda sig besky llningeh ätt vilja bibehålla en sådan skilnad.
Denna beskyllning, .ens hon skulle framföras af någon annan än våra egna ståndsbröder, ar redan undanröjd genom Adelns beslut vid förra riksdagen. Coust.Utsk:s mern.
N:o 37 vid densamma angick detta ämne, och innehåller följande förslag: ”Uti ”Högsta
Domstolen kunna ringare mål prnfvas och nfgörasaf ”fern ledamöter, så oek af fyra, der alla fyra äro om slutet ”ense; Öfver vigtigare saker skola minst sju dömma.”
Der tinnen J, mine herrar! att intet ord är sagdt om frälse eller ofrälse män.
Delta förslag antogs af R. o. Ad. lill grund lagsenlig behandling den 16 Oct. 1834» e> m-> genom votering, sorn begärdes och vanns af en, som någon gång beskylles att icke vara den minst aristocratiske till sina tänkesätt, nemi.
Till styrka för Hr Stråles mening, och således för afslag å den föreslagna nya redactionen, får jag nämna ett annat förhållande, det nemi., tilt Högsta Domstolens ledamöter, af egen drift och god vilja, hafva för att påskynda ärendenas afgörande, och särdeles för att arbeta undan de föga vigtiga men tidspillahde mål, som röra lösdrifveri, böters förvandling m. m., beslutat att hålla sammanträden vissa eftermiddagar i hvarje vecka.
Ville man nu fordra, att minst 6 ledamöter skulle öfvervara dessa sammanträden på eftermiddagarna, så blefve det ännu svårare alt undanarbeta nyssnämnda ringare mål.
Icke blott sammanlefnadcns skick, utan många andra enskildta förhållanden göra det svårt, för alla alt kunna använda sina eftermiddagar uti embetsvei ken lika väl som förmiddagarna.
Jag vill blott upplaga den omständigheten, att man numera bjudes till större middagsmåltider kl. 4 ?• m.
Derifrån kommer man kl. 6 eller half lill 7, hvadan Justråden, derest de ej skulle uteslutas från allmänna sammanlefnaden, icke kunna sammanträda före kl. half till 7 eller 7 e. m.
Hvad återstår då af dagen?
Således torde Ståndets ledamöter finna, att man icke bör drifva saken längre, än grundlagen redan gjort, 0111 ifrågavar. embetsmän skola medhinna målen.
— Äfven 0111 det binder kunde undanrödjas, som uppkommer af allmänna lagens stadgande, att minst 7 skola i vigtiga mål dömma, vore det för mycket att begära, det Högsta^
Domstolens ledamöter skulle sitta på 2 divisioner.
Man skulle då icke lemna dem någon ledighet under bela året.
Den som försökt embetsmannalifvet, han vet om något mer påkostande kan finnas, än att 5 lill 6 timmar sitta med spänd uppmärksamhet och afhöra tvister, för att ur sakdrifveriets irrgångar utleta hvars rätt, som är god.
Skulle nu ingen ledighet lemnäs Just.råden, hvarken för att hemta krafter, eller för att ur böcker, nya skrifter och äldre rättegångshandlingar utvidga de kunskaper, domarekallet kräfver, så tror jag man gjorde illa af bara välmening.
Jag afstyrkcr således förevar, förslag.
JE> era 2Ö\M a r * f. ui. 4,60 Gr. Anck-ars vä.rd, Äng.:
Då det redan för en lång stund sedan blifvit rass antydt, att votering öfver denna fråga kommer att äga ruin, anser jag olämpligt att genom de tillägg i discussionen, som af mig kunde göras, söka vinna framgång för den nya redactionen, hvars antagande jag önskar.
Jag får,tiII tidens vinnande inskränka mig till att instämma i Nr von Troils yttrande, och kommer att i öfverensstämmelse dermed lägga min .voteringssedel* Hr Frih. o. Landtm, heihställde, om R. o. Ad. behagade bifalla det i 3:e punkten upptagna förslag till förändrad redaction af 22 §:n Reg.Formen.
Hr Frih. o. Landtm, förklarade* att lian trott sig linna, det nej öfverrösta! ja, och hemställde, sedan Frih.
Boye begärt votering, alt han mätte uppgifva hvilken contra-propos. han begärde.
Hr Dalman yttrade, att han hört votering begäras, och förklarade, att han måste instämma i denna begäran.
Boye förklarade, att han numera, för sin del, afstod från begäran om votering.
Den som bifaller det uti 3:e punkten af Const.Utskcs uppgift å hvilande grundlagsändrigsfrågor upptagna förslag till förändring af 22 §:n ,Reg.F:n, v o fe rar ' r, ja; den det ej vill,' voterar nC> ’ Vinner nej, afslår R. o. Ad. ifrågavaiv förslag till förändring af 22 §:n Reg.Formen.
Ja —77.
JVej 154. 4:de punkten.
Förslag till ändrad redaction, ror: de Erkebiskops- och Biskopsval. 29 §:n RegeringsFormen.
Till Erkebiskop och Biskopar, med hvilkas val förhålles enligt kyrkolag, ulnämne Konungen en af de tre,, som föreslagna blifvit.
Jemte det jag anser oriktigt, att i grundlagen hänvisa till allmänna lagen, emedan grundlagens stadganden böra vara bestämda, — hvilket i detta fall äger sin riktighet i den gamla §:n, men skulle blifva åsidosatt om den föreslagna förändringen antoges, nemi. att med erkebiskops- och biskopsval må förhållas enligt kyrkolag, Den 26 Mars f. m. — får jag anmärka, att, i följd af den ifråga var. nya redactionens antagande, ändring i bestämmelserna för dessa val kunde åstadkommas genom 3 Stånds beslut och Konungens sanction, oaktadt de, såsom tillhörande grundlagen, icke borde undergå ändring, såvida icke alla RiksSttn derom va. vit ense samt å deras beslut erhållit Konungens sanction.
Dessutom inträffar här den omständighet, att i kyrkolagen finnes för närvar, ingenting om valsättet stadgadt, utan 20 cap. 4 §’n innehåller endast: ’’Uti erkebiskopsval skola al la "Domcapitlet i Riket hafva sina röster; och när dödsfall ”timar, måste Domcapitlet i Upsala Oss det i underd. tillkännagifva, då
Yi om valet Vår nådiga befallning till vederbörande vele afgå låta, att de med sina röster inkomma.”
I de sednare utkomna förändringarna i kyrkolagen står Reg.- F:ns stadgande alldeles oförändradt intaget; ty under 20 cap. 3 §:n är med citation af Reg.F:n infördt:
''Till erkebiskop och biskopar, med hvilkas val förhåiles efter vanligbeten, ut nä inne Konungen en af de tre, som föreslagne b 1 i f'— ”vit.’’
Det lärer icke vara R. o. Ad:s eller R.
St:s mening att, genom förändring af ifrågavar. § i Reg.Fm, betaga erkestiftet den rösträttighet, som det, enligt särskildta K. bref, har utöfver den de öfriga stiften tillkommande rätt.
Det är väl billigt att erkestiftet får behålla denna dess rättighet, och jag får på sådan grund afstyrka antagande af den föreslagna förändringen.
Hr Dalman: Beträffande forst Frih.
Cederströms anmärkning, att det vore mindre lämpligt alt i grundlagen äberopa allmänna lagen, så synes det mig vara ännu mer olämpligt, att i grundlagen åberopa bruk och plägseder, såsom nu är förhållandet, då det är stadgadt, att ifrågavar. val skola ske efter förra vanligheten.
För öfrigt var jag i går i tillfälle att, uti en conference af ett större antal riksdagsmän, höra åtskilliga ledamöter af PresteSt. i denna fråga lemna upplysningar, hvilka fullkomligen skingrade alla tvifvelsmål, att genom den ifrågaställda förändringen erkestiftet eller något annat stift kunde förlora sin rösträttighet till erkebiskop.
Emedlertid, och då denna sak egentligen rörer PresteSt., anhåller jag hos Hr Landtm., att upplysning måtte lemnäs, huruvida något prot.utdr. eller annan underrättelse om PresteSt:s beslut i denna fråga till R. o.
Ridd.Se cret. anmälde, att från PresteSt. ingen underrättelse till prot. inkommit, huru denna fråga hos nämnda Stånd blifvit afgjord.
På de skäl jag förut anfört, och då jag anser vida lämpligare att hänvisa till kyrkolagen, än till förra vanligheten vid biskops- 09I1 erkebiskopsval, tillstyrker jag bifall till förevar, förändring.
Den aö Mart f. m. 471 Hr Lefren, Joh. Pehr:
Äfven jag är af den tanke, att detta grundlagsförslag kan och bör bifallas.
Cederströms anmärkning finner jag icke hit lämplig.