Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Engelska jernet.
Jag har haft tillfälle att se gevär af detta slag, hvilka sprungit vid profskjutningarna, och dessa gevär hafva varit gjorda af ett jern, som i Englund står 4 ä 5 P.
St. lägre i försäljningspris, än det Svenska.
Vid sjelfva gevärsläbrikatinne 11 liar ett sådant jern företräde genom siri jemnhet, men deremot olägenheten af svaghet.
Denna omständighet måste naturligtvis åstadkomma ett lägre föisäljningspris.
Den andra omständigheten, som äfven kan inverka på tillverk — ningspriset, är det antal gevär, som kan tillverkas på hvarje ställe.
Om man jeni fö r tillverkningskostnaden vid ett gevärsfactori i Sverige, I. ex. vid Eskilstuna, med den vid en större utländsk fabrik, så är det naturligt, att skilnaden emel - 88 Den 18 Mars.
Ian en tillverkning af 1000 gevär och kanske 100,000 gevär måste göra en betydlig skilnad i tillverkningspriset.
En stor del af tillverkningskostnaden är äfven af den beskaffenhet, att den är lika, om jag tillverkar 5o,ooo gevär eller 1000; men denna omständighet hindrar mig ej att uttala den önskan, alt gevärstillverkningen i Sverige må följas med ali omsor emedan, så vidt jag har mig bekant, den förljenar det.
Den må nu likväl stå på hvilken punkt som helst, i jemförelse med andra länders, (alt den ej är mycket sämre, skulle jag tro, men jag är icke viss derom) så har jag likväl skäl att förmoda, på grund af de upplysningar, sorn jag erhållit af sakkunnige personer, att pröfningen och besigtningarne bos oss veikslällas med eu ytterlig grad af stränghet, och det är klart, att denna omständighet äfven förljenar att afses vid bedömmandet af tillverkningskostnadens dyrhet; ty ju strängare jag förlär vid pröfningen, destoinera måste afskiljas fiån att vara fullgod!, och derigenom blir priset på den fullgoda tillverkningen naturligtvis högre.
Jag har, under ilen tid jag följt delta ämne med större uppmärksamhet, vunnit den öfverlygelsen, att pröfningen i Sverige är alldeles för sträng och måhända skadlig i den ytterlighet, sorn densamma här bedrifves.
Detta är min enskilda öfvertygelse, och jag ber ej att någon skall tro mig derpå; men jag måste uttala den, emedan jag anser detta förhållande vara ett hufvudsakligt skäl dertill, att gevärstillverkningen i Sverige är kostsammare än i andra länder.
Med anledn. af hvad jag nu helt kort tagit mig friheten yttra, kan jag ej undgå lil Istyrka bifall till hvad Hr Silfverstolpe och Hr Lefren begärt, hvilket, erd. hvad jag hört berättas, lärer slämma öfverens med hvad PresteSt. redan bifallit.
Jag begär således propos. derpå, och anser mig derigenom hafva gjort mitt fädernesland den tjenst jag kan, såsom representant vid innevar. riksmöte.
I en fråga rörtde vapen lill sjelfständighelens försvarande, bör man kunna finna en särskild betydelse i de yttranden, som representanterne afgifva, och i Ulsk-.s tillstyrkanden.
Man kan der finna hvad som ligger närmast vid hjertat, eller hvad som är mest aflägse derifrån.
Det är en gifven följd, att intet folkslag kan bibehålla sin sjelfständighet, med mindre det har medel dertill, så väl i armeer, som vapen för dessa armeer.
Man vill pruta på dessa vapen, och hvad ligger då i bakgrunden för ett sådant prutande?
Det må en hvars samvete bedomina.
För min del får jag förklara, att då det är en känd sak, att gevär äro nödvändiga vapen för möjligheten af alt kunna använda våra trupper i fält, så tror jag ej att någon afprutniug af en samvetsgrann representant i delta fall kan medgifvas.
Det tillhör revisorerna att noga efterse, om de an vi - Den 18 Mar s. 89 visade medlen blifvit ändamålsenligt använda och ej förskingrade, om vapen blifvit i förråden väl upplagda och förvarade ; allt sådant hör ej till ämnet nu, då R. o. Ad. skall besluta rörrde anslag.
Anslagets nödvändighet kan cj jäfvas, och det måste alltså ovillkorligen utgå.
Här har blifvit y 11— rädt, att man måste inskränka sig till hvad sorn vid denna riksdag kan erhållas genom instämmande i PresteSlts beslut, och man har ansett nödvändigt att inskränka sig dertill.
Jag kan icke neka, att på samma sätt äfven jag ser mig nödsakad att inskränka mitt yrkande dertill, ehuru jag mer än beklagar det, ty jag anser det vara omedborgerligt; jag anser det vara ett förbiseende af representantens ovillkorliga pligt, att tillstyrka hvad som nödvändigt erfordras för Rikets försvar: men, mine herrar! jemväl detta PiesleStrs beslut innefattar en glömska af hvad som är nödvändigt.
PresteSt. liar ingått på SlatsUtsk:s förslag, att anslaget skulle beviljas för 4 år, och således glömt bort, alt äfven det år, då R.
St. samlas, contracten måste fullgöras, eller verkstäderna stanna, att det således mäste finnas medel jemväl för detta femte år, och det går ej an att inskränka anslagen till endast fyra år, med mindre än att man vill tvinga Styrelsen till en urtima riksdags sammankallande, emot grundlagens tydliga afsigt; ty grundlagen afser ej urtima riksdagar annat än för urtima behof, och det kan ej vara ett urtima behof att anvisa medel för årliga utgifter.
Jag anser olagligt, att R.
St., i frågor, som ovillkorligen skola regleras, statsreglerat endast för fyra år och ej för fem år.
Jag anhåller således hos Hr Frih. o. Landtm., att, sedan propos. på sjelfva anslagets belopp blifvit framställd, vi måtte erhålla propos. på, att detta anslag skall årligen utgå i fem år, i stället för fyra, såsom Utsk. föreslagit och PresteSt. beslutat.
Efter jag har ordet, begär jag att få upptaga några af de yttranden, som här blifvit framställda af Gr. Anckarsvärd.
Grefven har fått uppgifter om kostnaden af gevär och åtskilliga vapen inom Preussen af en, tillförene inom Sverige ganska aktad man, Hr General Hellvig; men han förbiser, att det ej är enskilde personer, som der tillverka gevären, och har ej upplyst oss om Hr Hellvig i sina uppgifter beräknat folkets aflöning, hvilken, jemte hela embetsmannapersonalens, utgår af statsverket, eller huruvida endast varan är beräknad.
Om beräkningen der, likasom i de uppgifter, hvilka blifvit lemnäde om de Franska priserna, endast afser sjelfva varan, så är det naturligt, att priset blir mindre, tyda finnas inga fanx frais, utan endast hvad som för sjelfva materialierna blifvit betaldt.
Samma förhållande blir således i alla dessa fall gällande.
Samme värde ledamot har sagt, alt år i8t5 hade armeen fullt antal brukbara gevär.
Det är sanni, att när ar22 H. 12 9° Den 18 Mars. rneen hemkom, så hade soldatet-ne hvar sitt gevär; men om dessa gevär alla voro i brukhart skick, det torde afmönstringarne bättre än den värde talaren kunna bestämma.
Sedermera uppstår jemväl den lilla frågan: huru manga voro de gevär, som i8i5 kommo hem?
Utgjordes det antal, som utgick, af hela Svenska armeen och beväringens alla 5 classen?
Denna fråga torde vid lägligt tillfälle benäget blifva besvarad.
Samme värde ledamot har önskat, att anslaget borde användas, ej till nya gevärs fabrikation, utan till förändring af låsen på de nu i gevärsförråden befintliga några och 70,000 gevär.
Jag anser mig deremot böra tillstyrka, alt dessa gevär må förblifva i sitt nuvar. felaktiga skick, under det att man tillverkar andra efter den nya modellen, och att, sedan man fått fullt antal gevär af den nya modellen färdiga, man må reparera de öfriga; eller vore det val klokt att söndertaga livad man har, för att halva intet gevär i behåll för händelsen af ett krig?
Är detta meningen, så frågar jag, om icke också meningen är att göra Sveriges försvar oinöjligt.
Under de förhållanden, som nu förefinnas, vill jag ej begära utsträckning af anslaget vidare, än som af flere talare före mig blifvit begärt, d. v. s. till 2i,5oo r:dr utöfver hvad Utsk. föreslagit (ej 2 1,000 r:dr, såsom Hr Lefrehi begärt), så att hela anslaget blir 84,000 r:dr årligen, och anhåller derjemte oin propos. på, att delta anslag af 84,000 r:dr måtte anvisas för fem år.
Hr Rosenblad, B e r n h.:
Då jag anmälde mig, hade jag ämnat begagna detta tillfälle för att i sin hela vidd upptaga den stora frågan, som i dag är föremål för öfverläggning: men då jag hört, i afseende på de speciella anmärkmr, som i denna speciella fråga blifvit gjorda, män af yrket hafva anmält sig, hvilka således kunna till de sakrika upplysningar, som af Hr Lagerhjelm och Frih.
Cederström redan blifvit meddelade, lemna ytterligare bidrag, vill jag ej upptaga tiden, utan endast inskränka rnig lill anförandet af några få historiska data.
Anckarsvärd har omnämnt, dels huruledes år 1808 Engelska gevär blefvo lemnade åt oss, och dels huru, år 1813 ellei- 1814» 4°,000 Engelska gevär lemnades till Sverige i afdrag på subsidier, hvilket allt han ansett böra ännu finnas i våra förråder, äfvensom Gr.
Anckarsvärd, under en art af ogillande, omnämnt ett beslut att slopa casserade gevär, i stället för att försälja dem.
Till svar härå får jag endast anföra några bekanta historiska data.
Då Sverige år 1808 var inveckladt i ett krig, som hotade vårt sjelfbestånd och beklagligen kostade oss en tredjedel af det gamla fäderneslandet, så saknade den Svenska arsenalen nödiga tillgångar att förse Sveriges söner med oumbärliga vapen.
Man måste Den 18 Mars. 9l då anlita England, måste emottaga, utan urval, de måhända till en del för sent ankomna gevären, och ehuru pojke den liden, erinrar jag mig ganska väl, huru gamla erfarne officerare heklagade, att de nödgades använda de utländska gevären af de mest olika modeller, och i allmänhet af ganska dålig beskaffenhet.
Med denna erfarenhet frågar jag, mine herrar! hvilket är lämpligast, hvilket är bäst, antingen att, när vi äga öfverflödiga tillgångar, använda en del af dem för att under freden skaffa oss de i behofvets stund erforderliga försvarsmedel af den godhet och den ändamålsenlighet, sorn sakkunnige män pröfva! lämpligast, eller att vänta lill dess kriget utbrutit, för att då, när tillgångarne äro knappa, och tiden icke medgifver urval, troligen dyrare köpa för del vigtiga föremålet mindre ändamålsenliga vapen.
Vidare anhåller jag få erinra, i afseende på de 4°,000 gevär, som skulle hafva ankommit år i 8 i 3, alt uti det krig, hvaruti Sverige då dellog, sä togos Svenska vapenfört'åden i anspråk, ej endast för Svenska armeens beväring, utan det lärer vara en känd sak, alt af Svenska tillgångarna medtogs en betydlig del för de nationaltrupper, hvilka i norra Tyskland uppsattes och stridde under dåvar.
Kronprinsens befäl; och vid uppgörande af liqviderna emellan Sverige och flera af Tysklands stater, ibland hvilka äfven var Preussen, skall, enligt hvad mig nu meddelas af en man, som sjelf deltagit i uppgörande af dessa liqvider, Sverige hafva tillgodonjutit en ganska betydlig summa, såsom ersättning för de gevär, hvilka Sverige kunnat för denna beväpning.
— Hvad åter angar det ogillande uttryck, som Gr.
Anckarsvärd nyttjat derom, att man ej sålt vapnen utan alt slopa dem, hvilka manafen eller annan orsak funnit skäl att cassera, så får jag äfven erinra om en annan historisk anekdot, hvilken är djupt inpreglad i mitt minne, sedan unga år.
I Sveaborgs fästning lågo en hop pjecer, hvilka i början af 1800-talet försåldes och lära inköpts genom 3:dje man för Kysk räkning, samt transporterats till Kymenegårds fästning, och bland dem skola äfven befunnits en del af de kanoner, hvilka år 1808 besköto Sveaborg.
Jag förenar mig helt och hållet uti hvad Frih.
Cederström föreslagit, nemi. alt icke allenast ett anslag af84,000 r:dr årligen för ifrågavar. ändamål må beviljas under fyra år, såsom StatsUtsk. föreslagit, utan att äfven detta anslag mätte utsträckas till femte året, då vid R.
St:s lagliga sammanträde, deri i5 Januari 1845, tiden ej lärer medgifva att för årets tillverkning genomgå de vanliga formerna för ett nytt beviljande, dag förenar mig således i Frill. Cederslröms anhållan 0111 propus., i öfverensstämmelse härmed.
Med lifligt obehag, finner jag mig dock af känslan manad att nu yttra några ord.
StatsUtsk. har i sitt betänk, rörtde extra-slatsreglei :n 9a Den i8 Mars. på för åtskilliga orter och städer enskildta företag af strömrensningar, canal- och hamnbyggnader m. m., bortplåttrat en betydlig del af de 6 millioner, hvilka varit att vid denna riksdag använda för fäderneslandets fork ofi an.
Dessa enskildta företag hade måhända snarare genom allmänna lånebidrag och bildade acliebolag bort befrämjas, samt endast blifva af secondaire vigt i fråga om regler:n af dessa extra statsutgifter och dispositionen af de betydliga tillgångar, sorn Riket nu äger.
Man hade på sådant sätt vida säkrare kommit i erfarenhet af, hvilka ibland dessa företag varit för Riket verkligen nyttiga, emedan dessa gått fram, under det att de öfriga icke blifvit företagna.
Jag är i öfrigt långt ifrån att vilja klandra dessa företag, hvilka jag i alla fall anser vara af betydlig nytta för Riket, i flerahanda afseenden; men under del StatsUtsk. anslagit medel för dessa ändamål, synes Ulsk. nästan antagit såsom grundsats, alt i Rikets förråder ej bör finnas mer än en omgång gevär till fosterlandets försvar.
Jag bör tro och älskar att tro, att denna StatsUtsk:s nu uttalade grundsats endast varit byggd på ett ifrigt begrepp, och jag gör detta så mycket hellre, som jag önskar att kunna respectera äfven en från min egen skiljaktig opinion.
Men om en nationens representant kunde finnas, hvilken af parti-intresse och doldt uppsåt att tvinga Regeringen lill ombyte af rådgifvarepersonal ville neka de till
Rikets försvar nödiga medlen, så skulle den omnteliga historien icke underlåta att stämpla sådant såsom förräderi. K. M. hade begärt 63o,ooo r:dr för gevärstillverkningen.
StatsUtsk. har till mer än hälften, eller till 2.5o,ooo rtdr, nedsatt detta anslag.
De inom detta
Hus redan lemnade upplysningar i ämnet hafva gifvit vid linndén, att den årliga förslitningen utgör 3ooo gevär, eller just jemnt det antal, som skulle kunna åstadkommas genom de medel, som Utsk. velat anslå.
Vi skulle således i denna punkt alltid stå på samma ställe.
Anckarsvärd har förmodat, att en större varaktighet af gevären borde kunna påräknas, och att således derigenom nya tillgångar kunde vinnas.
Harvid tager jag friheten upplysa, att den nuvar. förbrukningen af 3ooo gevär är byggd på passevolance-contracter med hela armeen, ställda för de Svenska nya gevären på 3o års förbrukning, hvaraf i5 år till krigsbruk och 5 år såsom exercisgevär.
De äldre Engelska gevären äro ställda på 20 års förbrukningstid, hvaraf i5 år till krigsbruk och 5 år såsom exercisgevär.
För garnisonstrupper, der slitningen är vida starkare, är denna passevolance. beräknad på 10 år.
Dessa kunna möjligen i en framlid förlängas, men icke annorlunda, än i samma mån våra nya Svenska gevär kunna ersätta de Engelska eller andra äldre sorter, hvilka äro mindre varaktiga än de förra; då kan visserligen förbrukningstiden förlängas, men delta kan likväl ej taga sin början, förrän passevolance-conlracterna tillända - Den iS Mar 93 lupit.
Således förfaller det skäl, Hr Grefven velat hemta af den stora förbrukningen, enär denna har sin grund i gevärens sämre beskaffenhet vid de nu ingångna contracterna.
Då denna fråga i alla fall kommer att gå till förstärkt StatsUtsk., så torde det vara af mindre vigt hvad detta RiksSt. beslutar, men jag tror mig likväl böra biträda hvad af flera ledamöter här blifvit yrkadt, nemi. att bifalla hvad PresteSt. i fråga om gevärsfabrikalionen beslutat, eller ett anslag af 84,000 r:dr om året.
Men då, under loppet af denna riksdag, den omständigheten tillkommit, all K.
M. funnit andra rikens styrelsers åtgärder, att anskaffa slagkrutsgevär, nödvändigt fordra, äfven för vårt försvar, tillegnande af denna förbättring, och då förändringen af våra gamla gevär lill denna construction visserligen äfven blir en dryg kostnad, hvilken likväl ej bör hell och hållet eftersättas och uppskjutas för nya gevärs tillverkning, ehuru nödvändiga och otillräckliga anslagen dertill må blifva , så tager jag friheten hemställa, om vi ej borde till K.
M. öfverlemna della anslag för tillverkning af nya gevär och förändring af de förut varande, efter hvad K.
M. sjelf del pröfvar nödigt.
I öfrigt skulle jag äfven önska förändring i en annan punkt af Utsk:s förslag i denna del, nemi. anslagets förlängning till fem i stället för fyra år.
Då gevärstillverkningen är byggd på contrncter med enskildla factorier, och då dessa conlracler böra fullgöras, äfven under det år, då nästa riksmöte sammanträder, för hvilket ändamål en särskild åtgärd då genast i annat fall skulle erfordras; så tol - de det vara tjenligt att bevilja detta anslag på 5 år, med 84,000 rtdr b:co om året, hvarom jag äfven tager friheten anhålla, att Hr Landtm, ville till Ståndet framställa propos.
Mitt yrkande består således af Irenne punkter: för det första, bifall till det årliga belopp, som PresteSt. i fråga om delta anslag beslutat; för det andra, den förändring i skrifve Isen till K. M., att del må bero på K.
M:s egen pröfning, att använda detta anslag, dels till anskaffande af nya gevär, dels till förändring af de gamla; och för det tredje, detta anslags utgående under loppet af fem år, med 84,000 r;dr b:co om året.
Då här egentligen endast är fråga om huru stort anslag, som för gevärstillverkningen skall anvisas, så borde jag visserligen icke uppehålla tiden med att genmäla några andra anmärknrr, som här blifvit gjorda; men då jag likväl dertill blifvit uppmanad, så skall jag i korthet besvara dem.
Här har blifvit sagdt, att priset på pistoler i Preussen och andra länder är betydligt lägre än hos oss.
Detta är visserligen ganska möjligt, jag har ej haft tillfälle att taga kännedom deraf.
Hvad jag deremot bestämdt känner
Den i8 Mars. är, alt uti England de gevär, som för armeen användas, kosta 2^ pund sterling, d. v. s., 3o r:dr h:co efter nu gällande kurs.
De Engelska gevären äro, på sätt här redan blifvit upplyst, af en ganska dålig beskaffenhet.
Deras enda förtjenst består uti en utmärkt god låscqnstruction, men för öfrigt äro de långt ifrån goda.
När roan nu för Engelska gevär får betala 2-J pund sterling, eller omkring 3o r:dr b:co, så må del väl ej anses dyrt, om vi för Svenska gevär betala 20 r:dr b:co, eller omkring 33 proc. mindre.
Hvad åter beträffar priset på pistoler, får jag anföra, att då för några år sedan Lifregementets- och Smålands husareorpser behöfde nya pistoler, och det, enligt gällande författningar, ålåg regementscheferme att sjelfve med de enskildta factorierna contrahera om priset; så tillfrågades disponenlerne af Husqvarna factori, lill hvad pris de ville åtaga| sig denna leverance, hvarpå de svarade, alt de ej kunde lenina pistolerna för bättre pris än 28 r:dr b:co paret.
Då detta anbud var för högt, för att kunna antagas, men pistolerna nödvändigt måste anskaffas, så beslöts att de skulle tillverkas vid Carl Gustafs stads gevärsfactori.
Tillverkningen blef äfven derstädes fullgjord, hvarigenom pistolerna komino att kosta omkring 24 r:dr b:co paret, således 4 i;dr b:co mindre än vid Husqvarna.
Man har sagt att pistolerna skulle kosta mindre i Preussen än i Sverige, men man har dervid förbisett, att constructionen af de Svenska pistolerna måste göra dem dyrare.
Dessa pistoler äro ämnade att kunna användas till skjutning på långt håll, och deras construction har blifvit uppgifven af en högst förtjenstfull person, som förut varit nämnd under denna discussion, nemi.
Hr General Hellvig.
Cederström har upplyst, att priset på de
Preussiska pistolerna blott upptager sjelfva maleriaiiernas värde, oell att man icke dervid tagit i beräkning kostnaderna för sjelfva arbetet samt fabrikens administration, och närdetta är förhållandet, så kan det ej förefalla besynnerligt att priserna för denna tillverkning äro mindre än hos oss.
Med Hr Lagerheim instämmer jag uti hans yrkande alt R. o. Ad måtte besluta, att till R.
M. öfverlemna detta anslag sålunda, att det må bero på K.
M:s nåd. pröfning, huruvida det skall komma att användas till förändring af i förråden redan varande gevär eller tillverkning af nya.
För öfrigt kim jag ej föreställa mig, alt någon inom detta Hus skulle vilja neka anslag till ett så nödvändigt ändamål, som det ifrågavarande.
Jag vill icke längre uppehålla R. o. Ad:s tid genom besvarande af flera anmärkntr, än dem jag redan upptagit, men anhåller vördsamt att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på ett yttrande, som i böljan af riksdagen här fälldes, då tredje hufvudtiteln var under öfverläggning.
Detta yttrande af Hr von Troil lydde sållin - Den 18 M ars. 95 da: ”Alt göra försvarsverket omöjligt, detta, — mine herrar! vore intet mera eller mindre än förräderi.” Gr.
Om icke redan tvänne civile ledamöter inom delta Hus hade yttrat sig, och om icke Högv.
PresteSt. salt sig i spetsen för denna fråga, hvaraf jag således bör förmoda, att det aldrig skall komma att gå skarpt till, så skulle jag knappt våga att vidare yttra mig öfver frågan om gevärsfabrikationen, men efter den, såsom mig synts, fullständiga och alldeles tillräckliga redogörelsen för huru denna fråga står, som Gr.
Anckarsvärd har lemnat, och sedan jag med mycken uppmärksamhet följt de svar, som derå blifvit gifna, men deruti funnit de hufvudsakliga anrnärkmne hafva blifvit förbigångna; så måste jag saga, alt jag ej kunnat komma till någon annan slutsats, än den att something is rollen in tlie fabrication af arms in ilie State af Sveden.
Här har blifvit förordad! det i mitt tycke högst besynnerliga) arrangement, att man skulle kunna tvin ga oss att emottaga ett visst antal gevär, antingen de bchöfvas eller ej.
Uti den upplysning, som derom blifvit lemnad, har saknats all uppgift om till hvad pris dessa gevär skulle levereras.
Jag förmodar att detta utgör en af de punkter, som varit af beskaffenhet att icke böra omtalas, ty det är möjligt alt dervid finnas sådana omständigheter, som här skulle kunna uppväcka en alltför obehaglig discussion; men nog af, när 3,000 gevär årligen tillverkas, så bör det på 3o år kunna lemna en tillverkning af go,ooo gevär, hvilket synes mig vara mera än som kan behöf vas , då Gr.
Anckarsvärds beräkning åtminstone för: mig gjort ganska sannolikt, att här borde finnas 2Ö0,000 gevär, och ifall jag ej misstager mig deruti, så förefaller det mig besynnerligt, alt man nu vill ställa gevärsfabrikationen på ett så stort antal gevär.
En värd talare, Hr Lefren, har ansett, alt 5,ooo gevär, på sätt Regeringen begärt, borde årligen tillverkas.
Efter antagande af samma pris, som nu gäller för våra Svenska gevär, skulle således på 36 år nedläggas uti endast gevär en summa af 3,600,000 r:dr.
Denna calcul hvilar på en simpel multiplication af 5,000 med 20 och 36.
Jag hemställer om icke detta redan innehåller någonting förskräckande, hvartill de, sorn i detta fall hafva bestyret med vårt försvarsverk, vilja leda oss.
En värd ledamot, Frih.
Cederström, har erinrat, alt här åtskilliga s. k. faux frais vidlåda denna frabrikation.
Ett sådant erkännande anser jag ej för olämpligt att nu re levera, och Frihtn har på sitt vanliga sätt med ett slags moqueri yttrat sig öfver Gr.
Anckarsvärds förslag att de gevär, som vi nn hafva, först skulle förändras efter den nya modellen, sägande, att Grefven trodde detta kunna ske på en gång med alla 80,000 gevären.
Om detta varit Grefvens mening, så hade den visst varit orimlig, och Frih.
Cederström
Den 18 Mars. handlar visserligen försigtigt då lian vill förekomma flera och alltför manga skrufvars lossande på en gång, då så många redan finnas lösa.
I sakens närvarande skick, och då här af en ledamot, som en annan förklarat för en man af yrket, nemi.
Hr Lagerhjelm, liar blifvit uppgifvet, att man förfar med en alltför ytterlig stränghet vid granskningen af våra gevär, men det icke desto mindre å andra sidan befinnes, alt, oaktadt en sådan stränghet vid emottagningen, afgången likväl är 3,oco gevär 0111 året, hvilka mäste casseras; så ser jag häruti ett så besynnerligt förhållande i denna fråga, att jag tror det vara häst för lagstiftaren att gå tillväga med någon varsamhet och afvakta något fullständigare upplysningar i frågan vid en annan riksdag , innan han kastar sig för vidt ut på gevärsfabrikationen.
Hr Lagerhjelm har vidrört den princip, hvarom jag yttrat mig förut i dag, och jag instämmer visserligen med honom deruti, att det är nyttigt sysselsätta arbetare, men nb. om det sker i produetiv väg.