Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En annan talare, Hr Dalman, har, så vidt jag hörde rätt, förklarat sig hysa samma önskan, och Hr Huss har under den förégtde diskussionen vid motionens remitterande yttrat, att under den långa tid, sorn striden förts emellan Carolinska Institutet och medicinska fakulteterna, det alltid stått någonting bakom den fråga, som syntes utgöra föremål för tvisten.
Af allt detta synes mig ternligen klart framstå, att det mål, hvartill man egentligen sträfvar, hr att få hela den medicinska undervisningen förflyttad från universiteterne till hufvudstaden.
Men hvarföre då icke öppet uttala detta, så att hvar och en må veta hvad det ja eller nej, som han nedlägger i voterings-urnan, i sjelfva verket kan medföra för påföljd.
En af de talare, som ifrigast påyrkat bifall till det framställda förslaget, Frih.
Duben, har haft ett yttrande, som dock synes gifva stöd för den åsigt, att det icke kan blifva för fäderneslandet tillfyllestgörande och nyttigt, att hafva endast ett medicinskt läroverk inom hela riket.
Han har nemi. fästat uppmärksamheten derpå, att folkmängden inom Sverige nu vore flerdubbelt större än på den tiden, då behofvet af 2:ne universiteter inom riket uppstått, hvaraf således följde, att ett 3:dje universitet inom hufvudstaden numera vore behöfligt.
Men om nu behofvet al ett 3:dje universitet redan är för handen, så kan det väl icke vara rätt och konseqvent, att just inom det medicinska facket, der lärokursen är mest vidtomfattande, der disciplarnes antal är störst, och der vi redan ega tre undervisnings-anstalter, tillintetgöra de två.
Aro åter alla tre de medicinska undervisningsanstalterne, såsom man äfven af Frih.
Dubens anförande har anledning sluta, verkligen nödvändiga, så synes det ock vara nödvändigt, att det beslut, vi gå att fatta, blifver sådant, att alla tre dessa undervisnings-anstalter kunna jemte hvarandra ega bestånd.
Detta ändamål torde icke kunna vinnas mer än på två sätt.
Det ena dymedelst att hela den teoretiska undervisningen lemnäs vid universiteterna och hela den praktiska undervisningen deremot vid Carolinska Institutet, samt att således alla tre de medicinska undervisnings-anstalterne komma att utgöra ett helt, samverkande för ett gemensamt mål.
Det andra åter, att hvardera af de tre undervisnings-anstalterne kominer att, oberoende af de andra, utgöra ett helt för sig, så att hela den medicinska kursen kan genomgås vid hvilketdera som helst, eller, med andra ord, att de blifva fullkomligt likställda, hvilket, enligt hvad jag redan visat, icke skulle blifv Den 14 Mara e. m. 155 händelsen, om Utskrts förslag vunne bifall, enär Carolinska Institutet. då skulle, om jag så må uttrycka mig, erhålla öfvertaget.
Såsom bevis på det stora anseende och den aktning, Carolinska Institutet förtjenar, har man åberopat, att detsamma bland sina föreg:de medlemmar räknat flera utmärkta vetenskapsmän, såsom en Herzelius, en Anders Retzius, en Magnus Huss och en Pehr Gustaf Cederschiöld m. fl. Ja, Mina Hrrl hvem har väl bestridt, att Carolinska Institutet är ett utmärkt undervisningsverk, förtjent af den största högaktning?
Det kan vara stolt öfver, alt bland sina medlemmar icke allenast hafva haft de utmärkta vetenskapsmän, som jag nyss uppräknat, utan äfven att för närv:de ega sådana, som en Santeson, en Malmsten, en Duben m. fl. Men, Mina Hrr! jag kan ej finna, att man af detta förhållande kan hemta något stöd för bifall till den föreslagna förändringen, utan laslhellre för dess förkastande, ty, då alla dessa utmärkta män inom det medicinska facket kunnat frambringas under nu bestämda förhållanden, så skulle man häraf snarare kunna tro dessa vara förträffliga, än så ytterst bristfälliga, som man från den ena sidan påstått.
Slutligen anser jag, i likhet med flere löreg-.de talare, att den tid, som förflutit sedan den K.
Stadgan trädde i verkställighet, varit alltför kort, för att kunna hafva stadgat något tillförlitligt omdöme om den förmenta felaktigheten deruti.
Resultatet af hvad jag nu tagit mig friheten anföra, tror jag mig kortast kunna uttrycka i följande ord:
Då jag ännu icke blifvit öfvertygad derom, att hela den medicinska undervisningens förflyttning till hufvudstaden skulle komma att medföra verklig nytta för fäderneslandet; — då en sådan förflyttning likväl otvifvelaktigt skulle blifva följden af förslagets godkännande; — och då den tid, som förflutit sedan den K.
Stadgan trädde i verkställighet, varit alltför kort, för att kunna lemna någon erfarenhet om bristerna i densamma, — så anser jag det väckta förslaget om ändring deruti vara för tidigt framställdt.
Visserligen har Hr Huss fillkännagifvit sig hysa den öfvertygelsen, att vår nuv:de regering är så ratt-tänkande, att den, utan afseende på den korta tid, som förflutit efter den K.
Stadgans utfärdande, gerna skall rätta de deruti befintliga felen, så vida underd. framställning derom af representationen göres.
— Ja, derom är jag lika med Hr Huss förvissad, så vida nemi. det visas, att verkliga fel uti den Nåd.
Stadgan förefinnas.
Men att, innan sådant skett, vår tiuv:de allmänt och rättvist aktade regering, som efter alla vederbörande auktoriteters hörande och ett moget öfvervägande af de från alla sidor framställda åsigter uti denna vigtiga fråga, fattat sitt beslut, skulle, efter några månaders förlopp ändra detsamma endast derföre, att begäran derom framställes, det innefattar efter mitt förmenande en alltför sanguinisk förhoppning, helst ett så be - 13#
Den 14 Mare e. m. skafladt förfarande skulle utmärka en svaghet och ett vankelmod, som en regering, den der är mån om att bibehålla aktning och förtroende, svårligen kan låta komma sig till last.
Alven al detta skäl skulle jag således anse mig förhindrad att med min röst understödja det framställda förslaget, om förkastande hvaraf jag nu vördsamt anhåller.
Jag har förut påpekat, att medicinska fakulteten i Upsala är begåfvad med så utmärkta förmågor och ressurser, att den icke bör hafva något att frukta af en sådan åtgärd, som här är föreslagen.
J)et är tvärtom min öfvertygelse, att om denna olycksaliga tvist en gång blir sliten och Institutet får examensrätt sig tillerkänd, universiteten komma att derigenom snarare vinna än förlora; ty när det framdeles blir fråga 0111 anslag till de medicinska fakulteternas vid universiteten utvidgning, hvilket måste blifva en naturlig följd häraf, så finnes icke något särskildt intresse, som kan sätta sig deremot.
Jag vill dessutom, i ani. af den siste talarens framställning, blott påminna, att då jag framdragit stora och utmärkta namn af lärare, sorn verkat här i Stockholm, sådant ingalunda skett för att bevisa, att
Institutet bar eller haft utmärkta lärare, utan för att visa, att just i den theoretiska delen af undervisningen de största medicinska celebriteter tillhört Institutet.
Jag vill nu ej längre uppehålla, utan anhåller blott om bifall.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels afslag å förev:de Betänk., framställde Hr Gr 0.
Landtm, propos. på bifall tili detsamma och, då svaren utföllo med talrika och starka ja, blandade med många nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Flere ledamöter ropade på votering.
Uppsattes och justerades följ:de voter:s-propos.: »Den som bifaller Allm. Besv.- 0. Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 94, i ani. af väckta motioner om ändring i sednast utfärdade Stadgar för Carolinska mediko-kirurgiska Institutet, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, afslår It 0.
Ad. ifrågav:de Betänk.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda:
Nej — 60.
Oen 14 Mare e. m. 157 Hr von Knorring, Oscar:
Ehuru min enskilda opinion i denna fråga kan vara för R. o. Ad. temligen likgiltig, anhåller jag dock att få gifva tillkänna, att jag icke deltagit i det nyss fattade beslutet.
I likhet med den siste värde talaren, får jag nedlägga min reservation mot ett beslut, som jag anser leda till resultater, som äro menliga för den medicinska bildningen.
Föredrogs ånyo och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 4 och 11 dennes bordlagde Betänk.
N:o 95, i ani. af väckta motioner om utländska lotteri-kollektörers samt in- och utländska försäkrings-bolags verksamhet i riket.
Föredrogs ånyo samma Utsk:s den 4 och 11 dennes bordlagde Betänk.
N:o 96, i ani. af väckt motion om meddelande af allmänna föreskrifter beträffande vilkoren för sparbankers stiftande m. m.
Motionären har fästat uppmärksamheten derpå, att de kapitalbelopp, som af samtliga sparbanker inom landet disponeras, uppgå till en summa af 30 millioner, och att derföre dessa inrättningar väl kunna anses hafva vuxit till den betydenhet, att de försenade en direkt uppmärksamhet från statsmagternas sida.
En stor del af denna summa, eller omkring 40 proc., är utlånad blott mot säkerhet af namn.
Oaktadt den ganska höga siffra jag redan nämnt, kan det dock icke nekas, att sparbankernas utveckling gått långsammare hos oss, än i många andra länder, der regeringen lemnat denna institution större omvårdnad.
Det vore tvifvelsutan af stor vigt, att äfven hos oss söka befrämja kapitalbildningen, och om utväg funnes för sparbankerna att placera sina penningar i publika papper, så skulle deraf uppstå en dubbel fordel, dels att sjelfva medlen vore säkrare placerade än nu genom utlåning på namn är fallet, dels att kapitaler derigenom bildades, som vore lätta att realisera.
Jag tror derföre, att Utsk:t icke gifvit nog goda och grundade skäl för sitt afstyrkande af motionen, och har svårt att förstå, hvarföre ej R.
St:r skulle kunna till K.
M. ingå med en underd. skrifvelse och anhålla om utfärdande af en lag, som afsåge ingalunda att hämma, utan tvärtom att understödja sparbankernas verksamhet.
Vill man också betrakta dem som en barmhertighetsinrättning, så är väl just staten den, som det tillkommer att, såsom en slags öfverförmvndare för den fattige, vaka deröfver, att ingen orättvisa honom vederfares.
Huru man än betraktar saken, antingen ur moralisk eller financiel synpunkt, så synes mig, att man bör lemna den större uppmärksamhet än Utsk:t velat göra, och icke behandla den som en obetydlighet, och jag för min I5S Ben 14 Mara e. m. del skulle derföre önska, att R. o. Ad. ville, med afslag ä Utsk:ts Betänk., bifalla Hr Lallerstedts motion.
Jag måste beklaga, att Utsk:t |>å sådant sätt behandlat denna fråga, som också redan lära vara af de 3 andra Stånden afgjord, men öfver hvilken jag dock anser det vara R. o. Ad. värdigt att uttala sitt omdöme.
Med motionen har ingalunda åsyftats att staten skulle inblanda sig i dessa sparbankers förvaltning, utan blott att några allmänna grunder blefve antagna, så att icke, såsom nu, det uppgjordes 24 olika reglementen, ett särskildt för hvarje län.
Det hade ock varit skäl, att staten lemnat någon uppmärksamhet och uppmuntran åt dessa inrättningar, hvilka hafva till ändamål att befordra sparsamhet, så mycket större skäl, som vi i detta Iand beträdt och gått ganska långt på skuldsättningsbanan, och det då är desto angelägnare att taga vara på hvad man har.
Erfarenheten visar också, att besparingar göras i samma mån, som tillfälle beredes att insätta och göra dem fruktbärande.
Jag har efter landshöfdingarnes 5-års-herättelser gjort en beräkning öfver förhållandet, och det visar sig då, att i sparbankerna finnes ett samladt kapital af 29,330,000 rdr, hvilket ständigt ökas och alltså vid innevide års slut kan med säkerhet antagas uppgå till 30 millioner.
I Malmöhus län, der det finnes 15 sparbanker, som äro ganska väl organiserade, är förhållandet mest tillfredsställande; der uppgår summan till 6,595,000 rdr, tillhörande 34,000 insättare.
Deremot i de norra länen, dit dock genom den stora skogsafverkningen så mycket penningar influtit, har man icke gjort mycket för att befrämja sådana inrättningar.
Hvad som nu här skulle behöfvas, vore egentligen några generella stadganden, isynnerhet i afseende å säkerheten, så att sparbankerna alltid komma att stå under garanti och tillsyn af tillräckligt antal respektabla personer i orterna, och så att de besparade medlens öfverskott blefve använda på ett med inrättningens ändamål öfverensstämmande sätt.
Visserligen har, så vidt jag vet, icke någon förlust för insättarne hittills uppstått; dock kan det, i händelse af en kris, vara osäkert, huruvida de verkligen kunde få ut sina penningar, då man af Finanskomitéens berättelse ser, att 1857 funnos icke mindre än 10^ million utlånade mot säkerhet af namn.
Då man nu i allmänhet söker komma ifrån hela borgenssystemet, vore det väl skäl att i afseende å dessa inrättningar göra något stadgande, som inskränkte denna utlåning på namn.
1 England hafva 11 sparbanker gått öfver ända och insättarne förlorade 4 millioner, och det är just med anledning häraf, som regeringen der framlagt ett lagförslag i ämnet.
Jag skulle visst icke önska, att, såsom der eger rum, sparbankernas penningar äfven hos oss inginge till statsverket; Frankrikes exempel är i detta afseende icke uppmuntrande, ty der tillgrepos dessa medel 1848 af provisoriska regeringen; men jag hade ansett nödigt och nyttigt, att R. St:r
Den 14 Msr» e. m. 159 till K.
M. ingått med en underd. skrifvelse för att begära uppgörande af några allmänna grunder för sparbankernas förvaltning.
Nu är genom Utsk:ts sätt att behandla detta ärende och genom de andra Ståndens fattade beslut, tillfället dertill denna gång förbi, och jag får då endast begära propos. på afslag å Utsk:ts Betänk.
Björnstjerna, meddelat den upplysning, att Borgare- och Bonde-Sl:n bifallit förev:de Betänk., men att Preste-St:ts beslut i frågan ännu icke var kändt, yttrade Gr.
Stånd redan bifallit Utskrts Betänk., är frågan för denna gång förfallen.
Det synes mig då något besynnerligt, att man vill upptaga vår dyrbara tid med vidlyftigt ordande derom.
Då emedlertid 2 talare så strängt nagelfarit med Utsk:ts Betänk., må det äfven tillåtas mig yttra några ord.
För min del tror jag, att staten icke bör i den enskilda verksamheten ingripa med något reglementerande, der det icke är af beholvet påkalladt.
Den siste talaren har redan erkänt, att sparbankerna gå förträffligt i vårt land; de halva redan ett kapital af 30 millioner, och inga förluster hafva drabbat insättarne.
Hvad kan man då vidare önska?
Hr von Koch säger, att det finnes 24 olika reglementen, ett särskildt för hvarje län; men delta bevisar ju endast, att i olika län önskar man hafva sina sparbanker inrättade på olika sätt, och det måtte väl också vara en obestridlig rättighet för dem, som stifta en sådan inrättning, att göra den huru de behaga.
Det bästa beviset derpå är just England, der det alls icke finnes något af staten utfärdadt reglemente för sparbankerna; och jag tror vi böra följa detta exempel.
Jag vill icke längre uppehålla R. o. Ad. med att tala om ett ärende, som redan är afgjordt; utan anhåller blott om bifall till Utskits Betänk.
Jag är för min del en stor vän af sparbanker, och de hafva äfven, såsom Hr von Koch upplyst, inom Malmöhus län fortgått med stor framgång; men jag hyser vissa betänkligheter vid att betaga dem någon del af deras frihet i utveckling.
Skulle emedlertid R. o. Ad. vilja uttala sitt intresse för dessa inrättningar, anhåller jag att det måtte ske genom biträdande af Hr Isbergs reservation, som är hållen i temligen allmänna ordalag, ty Hr Lallerstedts motion anser jag icke böra vinna bifall.
Här har blifvit sagdt, att insäftarne i sparbanker icke lidit några förluster.
Jag kan dock nämna ett exempel på en sådan inrättning, som gick öfver ända; direktionen var oansvarig och de fattiga personer, som der insatt sina besparingar, förlorade dem.
— Då ett så vigtigt ärende
Den 14 Mare e. m. är under öfverläggning, synes mig också underligt, att man vill klandra att Ståndets ledamöter deröfver uttala sina åsigter. och får jag derföre på det högsta motsätta mig alla försök till ett sådant afklippande af den fria yttranderätten.
Då det, enligt min öfvertygelse, vore lämpligt att R.
M. inginge med en underd. skrifvelse i detta ganska vigtiga ämne, kan jag icke tro, alt den diskussion, som här uppstått, kan vara utan all betydelse.
Vigligt anser jag också vara, att R. o. Ad. icke, genom att bifalla Utsk:ts Betänk., godkänner de grundsatser, som deruti blifvit uttalade.
Hvad beträffar formen för beslutet, är jag icke obenägen att förena mig med Hr von Troil om Hr Isbergs reservation, och hemställer till Hr von Koch, om ej lian skulle också vilja deruti instämma.
Jag anser mig, såsom ledamot af Ekon.-Utsk:t, böra yttra några ord vid detta tillfälle.
Utsk:t har ingalunda med lättsinne behandlat den väckta motionen, ulan tvärtom ganska grundligt; men man har ej kunnat uppgifva, hvad den åsyftade lagen skulle innehålla.
Icke kan der föreskrilvas, på hvad tider banken skall vara öppen, eller hvartill öfverskotten skola användas; det beror väl på direktionen sjelf att bestämma.
Att denna är ansvarig för de medel, den emottager, synes mig lalla af sig sjelft; och hvad insättarnes säkerhet beträffar, så har man ju förklarat, att man icke önskar någon statens inblandning i sparbankernas förvaltning.
Grunden till dessa inrättningar är naturligtvis, att det finnes personer, omfattade med allmänt förtroende, hvilka äro hågade att mottaga insättning af penningar och derför betala ränta; och den som gör besparingar och har medel att placera, får väl sjelf se till, att han har tillräcklig säkerhet att återfå dem.
Jag har således svårt att finna, huru Utsk:t skulle kunnat komma till ett annat resultat i detta fall, och anhåller derföre om bifall till Bctänk:t.
Det förundrar mig visserligen icke, att Ordföranden i Ekon.-Utsk:t finner alla tal, som äro emot hans åsigt, vara för långa; men deremot förvånar det mig, att han icke ens behagat höra på hvad jag sagt.
Han har nemi., oaktadt de af mig lemnade upplysningar, påstått de Engelska sparbankerna böra tagas till mönster.
Jag får då ytterligare upprepa, att 11 sparbanker derstädes gjorde bankrutt på en summa af 4 millioner, och detta var just anledningen, hvarföre regeringen tog saken om hand.
För öfrigt kan det vara temligen likgiltigt, huru beslutet nu formuleras, blott man icke bifaller Betänk:t, och jag förenar mig derföre med Hr von Troil och Frih. Sprengtporten om Hr Isbergs reservation.
Den 14 Mars e. m. 161 Frih. Raab, Adam Christian:
För min del instämmer jag med dem, som önska att en generell lag blefve gällande i afseende å sparbankerna.
Det torde vara af nöden, såväl för att åstadkomma nödig säkerhet och kontroll, som ock i afseende å användandet af dessa inrättningars öfverskottsmedel, ty icke är det rätt, att banken, genom att lemna den fattige insättaren en lägre ränta, gör vinst och samlar reserv-fonder, som sedan användas till främmande ändamål.
Då jag också anser af vigt, att önskan om en lagstiftningsåtgärd i detta fall tydligt uttalas, anhåller jag om bifall till Hr Lallerstedts motion.
Hr von Koch har såsom ett skäl mot mitt åberopande af England såsom exempel framdragit, att i nämnda land 11 sparbanker gått öfver ända; men då manjernför detta antal med antalet af der befintliga dylika inrättningar, så torde det icke förtjena att så mycket tagas i betraktande.
1 afseende derå, att direktörerne borde vara ansvarige för medlen, tror jag väl knappast, att någon vill åtaga sig ett så be skafiadt, lönlöst och ganska mödosamt uppdrag, om han tillika skall vara ansvarig för penningarne.
Att åter öfverskotten användas på ett för det allmänna nyttigt sätt, bör väl icke kunna af någon klandras, aldraminst af insättarne, som ju dock lått den ränta på sina penningar, som varit dem utlofvad.
Jag har således icke kunnat finna några af de anförda skälen tala för den föreslagna åtgärden, ulan anhåller fortfarande om bifall till Betänk:t.
Sedan öfverläggriingen ansetts slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels af Gr.
Björnstjerna bifall till ifrågav:de Betänk., dels af Hr von Troil, med hvilken (lere ledamöter sig förenat, att R. o. Ad., med afslag å Betänk:t, skulle antaga det utaf Hr Isberg i hans vid Betänka lögade reservation framstäldta förslag, »att R.
St:r skulle hos K. M. i underd. anhålla, det K.
M. täcktes låta utarbeta förslag till en lag rörande sparbanker, samt vissa bestämda grunder för deras organisation och verksamhet, samt, innan berörda lag utfärdas, lemna Rikets näst sammanträdande Ständer tillfälle att sig deröfver yttra»; och dels slutligen af Frih. Raab, att R. o. Ad., likaledes med afslag å (Jtsk:ts Betänk., skulle bifalla Hr Lallerstedts motion, »att R.
St:r måtte hos K. M. i underd. anhålla, att K.
M. ville genom en Förordning meddela de allmänna föreskrifter, som böra tjena till efterrättelse vid sparbankers stiftande, samt, i allt hvad på K.
M. kan ankomma, söka befordra uppkomsten af ett öfver hela landet utbredt sparbankssystem, som erbjuder lättade tillfällen till insättning, och, såvida R.
St:rs medverkan dervid kan anses erforderlig, derom hos Rikets näst församlade Ständer göra framställning.» Härefter gjordes först propos. på bifall till Betänk:t, dervid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på H. lil. 11 162 Den 14 Mari e. m. afslag derå och antagande af Hr Isbergs ofvanberörde förslag, då svaren utföllo med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Sedan med hänsigt till angelägenheten deraf, att, jemlikt stadgandet i 47 § R. O., vigtigare ärenden i de särskilda Riks-Stånden behandlas samtidigt, i Talmans-konferensen öfverenskommits, att Stats-Utsk:ts, i dag andra gången bordlagda, Utlåt.
N:o 65, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. om anvisande af ett fyllnadsanslag till K.
M:s hofhållning, och i sammanhang dermed, samma Utsk:s förut 2:ne gånger bordlagda Utlåt.
N:o 38, ang:de regleringen af riksstatens lista hufvudtitel, böra förekomma i samtliga Riks-Stånden nästa Onsdag d. 18 dennes, får jag vördsamt föreslå, att R. o. Ad. ville besluta företagande af omförmälda ärenden i plenum nämnda dag, och att de då må sättas främst på föredragningslistan.
Till delta förslag lemnade R. o. Ad., uppå framställd propos. , sitt bifall.
Efter förmälan att, enligt ankomna prot.-utdr., de öfriga Riks-Stånden biträdt R. o. Adis beslut om tillsättande af ett Särskildt Utsk:t, bestående af fyra ledamöter från hvarje
Stånd, för behandling af det utaf K.
M. afgifna Förslag till ny Sjölag, anmodade Hr Gr. o. Landtm. R. o. Adis Hrr Elektorer att sammanträda för utseende af Ståndets ledamöter i nämnde Utsk.
Härefter anmälde sig och yttrade Frih. af Ugglas, Gustaf:
Stir numera beslutat tillsättande af ett särskildt Utsk. för granskning af K.
Förslag till ny Sjölag, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att Riddarh.-Ordms § 19 endast i afseende å de vanliga Utskin föreskrifver utseende af suppleanter, men att något sådant stadgande icke finnes i fråga om beslutade särskilda Utsk., hvadan jag härmed har äran föreslå, att R. o. Ad. måtte besluta att till det ifrågavide Utskit utvälja 2 suppleanter.
Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., bifallit detta förslag, anmodade Hr Gr. o.
Elektorerna att jemväl utse två Suppleanter i det Särskildta Utskit. K. o.
Ad. åtskiljdes kl. ^11 e. m.
Den 16 Meri. 163 flämlagen den 16 Mars 1863.
Justerades 2 prot.-utdrag för d. 14 dennes e. m., samt pleniprot. för den 17 sisth Januari.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Borgare-St:s d. 14 dennes bordlagde prot.-utdrag N:o 234, med inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig i Borgare-St:s beslut rörande sednare delen af Banko-Utsk:ts Utlåt.
N:o 26, i ani. af väckta motioner om skyldighet för R.
St:rs Bank att till ett bestämdt pris utlemna omyntadt silfver.
Föredrogos ånyo och bi föllos Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 4 o. 11 dennes bordlagde Betänkm:
N:o 97, i ani. af väckt motion om inrättandet af skolor för meddelande af undervisning i tjenstehjons-sysslor; och N:o 101, i ani. af vackt förslag om en embetsexamen för inträdet i de förvaltande verken.
Föredrogos ånyo och biföllos sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utsk:ts den 7 och 11 dennes på bordet lagde Betänkm: N:o 18, i ani. af väckt motion om tillsättande af en General-inspektör öfver samtliga elementar-läroverken och högre undervisnings-anstalter m. m.; samt N:o 19, i fråga om föreskrift för alla till statsförvaltningen hörande kassor eller allmänna inrättningar, som hafva medel att förränta, att använda dem till inköp af statsverkets eller andra med K.
M:s fastställelse försedda inrättningars räntebärande obligationer.