Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Björnstjerna har nyss anmärkt de stora svårigheter, som skulle uppkomma deraf, att, då särskilda Utsk:t elter många voteringar kommit till åtskilliga resultat och sedermera dessa resultat öfverlernnas till Stats-Utsk:t, möjligen det särskilda Utsk:ts arbete skulle af Stats-Utsk:t sönderrilvas och följaktligen blifva helt och hållet gagnlöst.
Till svar derå får jag anföra, att det särskilda Utsk:t icke skulle behöfva så uti detalj ingå uti anslagsfrågorna, ty om man blott kastar en flyktig blick på den af Rektor Sommelius i äm - 480 Den 13 December. net afgifna motion, — hvars innehåll jag dock visserligen icke skulle vilja till alla delar underskrifva, — så finner man der ett så stort fält för det särskilda Utsk:ts verksamhet, att detsamma har dermed tillräckligt att skalis, samt att en mängd ämnen ganska väl kunna behandlas, utan att Utsk:t behöfver i detalj föreslå R.
Sl:r beviljande af vissa anslag.
Slutligen har Gr.
Hamilton, med stöd af 3:dje mom. 36:te §:n R. O., anmärkt, att nämnde moment skulle lägga hinder i vägen för tillsättande af ett särskildt Utsk. i denna fråga, enär de af R.
St:r tillsatta särskilda Utsk. icke »må befatta sig med andra ärenden, än dem, hvilka, enligt R.
F., på R.
St:rs åtgärd ankomma.» Jag tror att Gr.
Hamilton i detta fall missförstått grundlagens mening; och att detta 3:dje mom. är rjgtadt mot helt andra missbruk af särskilda Utsk:s tillsättande.
Åberopade mom. är antagligen en följd af eller står i sammanhang med del grundlagens stadgande, att R.
St:r icke ega befogenhet att med vederbörande embetsmyndigheters åtgärd taga någon annan befattning än som är i grundlagen foreskrifven.
Få detta fall kan deremot ifrågavide mom. icke ega någon tillämpning.
Med stöd af hvad jag nu anfört, får jag anhålla om bifall till Bonde-St:s inbjudning.
Att R. o. Ad., oaktadt sitt afslag på Borgare-Stis inbjudning, har rätt att bifalla Bonde-St:s inbjudning i ämnet, synes mig fullkomligt klart och tydligt; och bästa beviset derföre är, att sistnämnde inbjudning nu blifvit för R. o. Ad. föredragen.
Huruvida åter B. o. Ad. kan bifalla denna inbjudning, utan att sådant skulle ådagalägga en total förändring uti förut uttalad öfvertygelse, detta anser jag mer än tvifvelaktigt.
Jag kan nemligen icke, i likhet med den siste talaren, antaga att R. o. Ad:s förkastelsedom öfver Borgare-St:s inbjudning hufvudsakligen berott på de af honom uppgifne 2:ne särskilda motiver.
Jag tillåter mig att i samme talares minne återkalla, att i detta ämne 2:ne förslag blifvit förut diskuterade, af hvilka det ena helt och hållet borttog det af honom påpekade fel, angide anslagens beviljande af Stats-Utskit, och det andra, nemligen det af Hr von Koch, hade fullt ut lika stor utsträckning som Bonde-St:s nu omhandlade inbjudning.
De två anförda rnotiverna torde således icke hufvudsakligen hafva bestämmt R. o. Adis förutgående beslut, utan har detta otvifvelaktig! blifvit löranledt af R. o. Adis öfvertygelse, den flera ledamöter uttalade, att hvarken R.
Stir eller något Utsk. skulle kunna, med framgång, ingå uti ett detaljeradt reglementerande i frågan; att således R.
Stir endast borde utlåta sig i afseende å grunderna, och sedermera öfverlemna åt K.
M. att utarbeta förslaget.
Måbän - Den 13 December. 481 Måhända att detta skäl icke varit tillfredsställande för alla ledamöter; men jag är öfvertygad att det varit det för det stora flertalet å detta rum.
Alltså och då jag önskar att några tillvitelser för omkastning uti tänkesätt icke skola kunna med skäl mot R. o. Ad. framkastas, anhåller jag om afslag.
Jag kan icke i likhet med den siste talaren antaga att, i fall R. o. Ad. skulle bifalla Ronde-St:s nu förev:de inbjudning, sådant skulle bevisa en omkastning uti R. o. Ad:s tänkesätt.
Jag får fästa uppmärksamheten derpå, att det var ett annat skäl, som, efter mitt förmenande, väsendtligen bidrog till förkastande af det förslag, hvilket jag vid ett föreg:de tillfälle, då en dylik fråga här föredrogs, tog mig friheten framställa.
Borgare-St. hade inbjudit oss att tillsätta ett särskildt
Utsk. för behandlingen af alla hithörande frågor uti hela deras vidd.
Detta förslag innefattade således äfven en del af Stats-Utsk:ts åtgöranden.
Mitt förslag åter gick ut derpå, att, i stället för EkonomiUtsk:t, ett särskildt Utsk. skulle handlägga undervisningsärendena allena, men Stats-Utsk:t behålla sin funktion i frågan.
Jag har all anledning antaga, att om jag inskränkt mig till hvad Bonde-St. nu begärt, eller att det särskilda Utsk:t endast skulle behandla elementarläroverken jemte de lägre folkskolorna, så skulle mitt förslag hafva vunnit R. o. Ad:s bifall.
En ledamot här i mitt grannskap har uttryckligen sagt mig, att han varit en ifrig anhängare af Borgare-St:s inbjudning, men blifvit, så lill sägandes, rädd derför, sedan han hört att mitt förslag äfven omfattade universiteterna.
Jag vet att flera andra af St:s ledamöter, hvilka äfven anse universitets-frågan vara en politisk, delade nyssnämnde persons åsigt; och är, i följd deraf, fullt öfvertygad derom, att det var denna omständighet eller att mitt förslag omfattade äfven universiteterna, som efter all sannolikhet bestämde den pluralitet, hvilken afgjorde frågan.
Det var således den politiska sidan af frågan, som då bestämde utgången.
Min åsigt är dock i detta afseende oförändrad; och jag tror fortfarande att alla undervisningsfrågor helst bort lemnäs åt ett Utsk., emedan de då blifva efter samma plan behandlade.
Det kan icke vara lämpligt att 2:ne Utsk. sysselsätta sig med enahanda frågas olika delar.
Hvad som vållade, att jag för ingen del kunde biträda Borgare-St:s inbjudning, var det deraf följande, om icke grundlagsvidriga, dock till ganska mycket krångel föranledande förhållande i afseende å anslagsfrågan.
Om jag ock icke kan understödja detta förslag med samma värma, hvarmed jag omfattat det af mig i ämnet förut framställda förslag, enär det sednare allt fortfarande synes mig ega H. I. 31 483 Den 13 December. ett afgjordt företräde framför det förra, så måste jag dock protestera mot den här uttalade åsigt, att det skulle ådagalägga en inkonseqvens hos R. o. Ad. att antaga Bonde-St:s förev:de inbjudning.
Det deruti framlagda förslag är nemligen icke behäftadt med de uti Borgare-St:s förslag befintliga lyten.
I öfrigt förefaller det mig nästan motbjudande att, — då de begge valda Stånden anhållit om en sak af så oskyldig beskaffenhet, som tillsättning af ett särskildt Utskott i denna fråga, —motsätta mig all påföljd af denna begäran, när verkställigheten deraf låter förena sig med våra former.
Denna åtgärd kan icke föranleda till annan olägenhet, änu en obetydligare utgift för detta särskilda Utsk:s betjening.
Å andra sidan mäste man dock ihågkomma att riksdagsdrendernas gång genom detta Utsk:s tillsättande blifva uti icke ringa mån påskyndade.
Vidare har man påstått, att detta särskilda Utsk. skulle, vida mer än Ekonomi-Utsk:t, komma att sysselsätta sig med reglementering.
En sådan förutsättning synes mig dock kunna med lika mycket skäl ifrågakomma i afseende å Ekon.-Utsk:t.
Det enda, som man, vid en jemförelse dessa båda Utsk. emellan, kan med säkerhet antaga, är att ett sådant särskildt Utsk. måste erhålla icke så obetydligt mer tid att behandla denna fråga än något af de förut befintliga Utskm.
Om för öfrigt det Utsk., som med frågan kommer att taga någon befattning, skulle tillåta sig att i ämnet framställa förslag till något mera detaljerade bestämmelser, — om sådant skulle blifva händelsen, — så kan åtminstone jag, för min del, icke deraf befara någon våda.
Om nemligen förslagets detaljer äro olämpliga, så är ju K.
M. berättigad att förkasta desamma.
Då Bonde-Shs omhandlade inbjudning, efter hvad upplyst är, blifvit af Borgare-St. antaget och således kommer till Konst.- Utsk:ts pröfning, så, ehuru jag önskat att redaktionen af detta förslag varit något tydligare, anser jag mig böra åsidosätta de mindre betänkligheter, som hos mig kunnat uppstå mot samma förslag; och röstar således för bifall.
Detta yttrande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af Hr Stats-Rådet, Kommendören af K.
M:s Svärds-Orden, Carl Magnus Thulstrup, hvilken å K.
M:s höga vägnar öfverlemnade 8 Nåd. Propos:r och 2 Nåd.
Skrifvelser till R. St:r.
Motsidans talare hafva företrädesvis fotat sin argumentation i frågan derpå, attR.
St:r icke skulle kunna reglementera i ämnet.
Behöfs reglementeras?
Jag tillåter mig icke nu något bestämdt omdöme derom, men, behöfs det, så få väl också R.
St:r lof att gripa verket an.
Min tro är dock, att det skulle vara af lika gagn för det allmänna, om R.
St:r allenast uppgåfvo de hufvudgrunder, enligt hvilka de åstunda att undervisningsfrågan skall ordnas.
Den 13 December. 483 Ett bifall till Bonde-St:s inbjudning ådagalägger beredvillighet att åt frågan egna all den omsorgsfulla behandling, som omständigheterna kunna medgifva; och man bör väl också kunna hoppas, att derigenom skulle kunna vinnas en kompakt opinion i landet, åtminstone hvad angår sjelfva hufvudgrunderna, om hvilka åsigterna ännu äro mycket delade, samt att jemväl de anmärkningar mot St:s tillgöranden i denna sak, som i motsatt fall icke lära uteblifva, derigenom i tid undanrödjas.
Cederström, Claes Rudolf, har till stöd för sin åsigt åberopat det vigtigaste skäl, som till försvar derför här blifvit anfördt, nemligen »den förlust af insigtsfulla förmågor», som Ekon.-Utsk:t skulle blottställas för genom detta särskilda Utsk:s tillsättning; tillåtande jag mig dock, med föranledande deraf, fästa Högh Ekon.-Utsk:ts ledamöters uppmärksamhet derpå, huruvida de icke f. n. kunna anses vara något jäfvige att yttra sig härom.
St:r och deras Elektorer, men icke företräträdesvis Ekon.-Utsk:ts ledamöter, som hafva att taga ofvannämnda fråga i öfvervägande.
Hr von Ehrenheim, Pehr Jakob:
Då ett Stånd för afslag af en fråga icke för Ståndets gemensamma räkning godkänner några vissa skäl, torde det vara svårt att afgöra, hvilka skäl derför legat till grund; men det skäl, som bestämde mitt afslag, då frågan förra gången förevar, är alldeles oförändradt.
Det var, att jag icke ansåg det vara önskligt, att R.
St:r, vid pröfning af frågor, som röra elementarläroverken, ingå uti detaljer; — att, elter mitt förmenande, tillsättningen af ett särskildt Utsk. föranleder till ett sådant detaljerande, hvaremot, bland annat, förekommer, att derom i Stånden ingen enighet kan vinnas, utan att alltsammans stannar vid en mängd sinsemellan stridiga meningar.
Vissa grunder för förändringen kunna deremot af Ekon.-Utsk:t, likaväl som af ett särskildt Utsk., föreslås, och om en större enighet visar sig för dessa grunder, vinna de deraf en icke ringa betydelse.
Af dessa skäl anser jag för en lycklig lösning af den vigtiga läroverksfrågan bäst att särskildt Utsk. derför ej tillsättes, och yrkar således afslag å inbjudningen.
Denna fråga synes mig, sedan den förra gången förevar, hafva undergått en, uti icke oväsendtlig mån, fördelaktig förändring.
Stats-Utsk:t skall nemi., jemlikt detta förslag, fullgöra sina funktioner i ämnet.
En hvar torde medgifva, att, likasom elementar-läroverken hafva åtskilliga brister, så äro ock folkskolorna i någon mån dermed behäftade.
Bonde-St. och R. o. Ad., isynnerhet den s. k.
Landtadeln, som har egendomar å landet, måste sistnämnde skolors ändamålsenliga ordnande mest ligga om hjertat.
Således är detta en fråga, hvilken nära berör detta Sånds intressen 484 Den 13 December.'
Sedan 1854 års riksdag, då ett särskildt Utsk. tillsattes, till följe af 3 Riks-Stånds beslut och emot Bonde-St:s uttryckliga protest, för behandling af alla de frågor, som hade sammanhang med bränvinsbränningens ordnande, har mig veterligt ej något särskildt Utsk. varit tillsatt, hvarför mig synes lämpligt, att, då Bonde-St. denna gång inbjuder R. o. Ad. att instämma i ett beslut, som ganska nära rörer dessa båda Riks-Stånd, man ginge förstnämnde
Stånd till mötes och bifölle det väckta förslaget.
Ett sådant tillmötesgående kan möjligen af många synas som ett s. k. biskäl af ringa vigt, och vore det äfven, så vida ej saken vore i och för sig god.
Till stöd för mitt yrkande på bifall får jag äfven anföra, att riksdagen genom tillsättningen af detta särskilda Utsk. uti någon mån skulle förkortas.
Under diskussionen rörande grundlagsförändringarne, deribland särskildt vid öfverläggningen om de årliga riksdagarne, uttalades enhälligt den mening, att våra nuvarande riksdagar äro alltför långa och att man i möjligaste måtto bör vidtaga åtgärder, som kunna bidraga till deras förkortande.
Nu är förslag väckt att tillsätta ett särskildt Utsk. till förminskande af Ekon.-Utslcts göromål.
Sistherörde
Utsk. har redan ett oerhördt stort antal motioner att behandla; och äfven med hög tanka om Utsk:ts förmåga att fullgöra sina åligganden, tror jag likväl att sådant skulle knnna ännu bättre försiggå, om Utsk:t blefve befriadt från handläggningen af denna så vigtiga och tidsödande fråga rörande elementar-läroverkens och folkskolornas ordnande.
Det synes mig således ligga uti R.
St:rs eget intresse att få dessa ärenden behandlade af ett särskildt Utskott.
Jag vill dermed icke hafva påstått att detsamma skall ingå uti alltför mycket detaljerade bestämmelser.
Särskildt hvad folkskolestadgan beträffar, anser jag att
Utskrt ganska väl skulle kunna utlåta sig endast rörande hufvudgrunderna i frågan.
Hvad riksdagens förkortande angår, synes mig denna fråga vara af ganska stor vigt; och kan jag icke inse, hvarföre icke R.
St:r skulle uti allt, hvad uppå dem beror, söka att dertill bidraga.
I sammanhang dermed kan jag icke undgå, att uttrycka min förundran deröfver, att Stats-Utslct icke för ärendenas påskyndande fördelat sina göromål på fyra afdelningar.
Möjligen skulle, genom dylika åtgärders vidtagande, riksdagen kunna slutas före sommaran, då en stor del riksdagsmän, särdeles af detta Stånd, vilja härifrån afresa.
På samma gång jag således förklarar, det jag tillstyrker tillsättandet af detta särskilda Utsk., får jag äfven tillägga, att jag äfven framdeles, då frågor blifva väckta om tillsättning af sådana särskilda Utskott, som kunna anses behöfliga, anser mig böra derför afgifva min röst.
Om jag icke ansåg att det vore oriktigt att ingå uti debatt rörande ett ämne, hvilket redan vid en före - Den 13 December.
485 gående föredragning blifvit sä vidlyftigt afhandladt, sä skulle jag afgifva ett omständligare svaromål på de af Frih.
Stjernstedt nu gjorda erinringar.
Nu har jag endast velat omförmäla, att en särskild afdelning inom Ekon.-Utsk:t blifvit afsedd för denna frågas behandling, och denna anser jag nu, lika väl som förr, kunna väl medhinna att behandla frågan.
Väl har till min kännedom kommit att Borgare-St. bifallit nu föredragna inbjudning, till följd hvarutaf det på Konst.-Utsk:t beror, huruvida ett sådant särskildt Utsk. skall tillsättas eiler icke.
Men skulle ock detta Utsk:s Utlåt, blifva tillstyrkande, har jag, för min del, emot en tillsättning af det särskilda Utsk:t lill följd af sådant afgörande, långt mindre att erinra, än om R. o. A., i strid med dess föregående beslut, nu lemnar sitt bifall till inbjudningen.
Jag röstar fortfarande för afslag.
Efter inhemtande af det utaf Gr. af Ugglas omnämnde förhållande, att Ekon.-Utsk:t skulle hafva tillsatt en särskild afdelning för dessa frågors behandling, — ett förhållande, hvilket säkerligen för många och särskildt för mig hitintills varit obekant, — anser jag mig böra uppskjuta att i frågan uttala något bestämdt omdöme, förrän jag erhåller kännedom om, hvilka denna afdeloings ledamöter äro.
Likväl qvarstår en omständighet, hvilken redan förut af mig blifvit påpekad, eller att Ekon.-Utsk:t utgöres af icke mindre än 48 ledamöter.
Om frågan komme direkte från afdelningen, vore långt mindre att dervid erinra; men detta är icke händelsen, utan afdelningen skall sedermera få sitt Betänk, behandladt af dessa 48 ledamöter; och först derefter kommer frågan från sjelfva Utsk:t.
Detta stora antal ledamöter försvårar behandlingen i Utsk:t högst väsendtligt.
En annan talare, Gr.
Hamilton, har påstått, att det särskilda Utsk:t icke skulle ega rättighet att afgöra dessa frågor.
Detta sitt antagande har lian grundat på 3:dje mom. 36:te §:n R.
O,, af innehåll, att de af R.
Skr tillsatta särskilda Utsk. »icke må befatta sig med andra ärenden än dem, hvilka, enligt R. F., på B.
Skr ega ju att i frågan ingå till K.
M. med begäran att de af dem i ämnet utalade åsigter måtte hos K.
M. vinna nådigt afseende.
Detta måtte väl vara »en åtgärd».
Jag tillstyrker fortfarande bifall.
Sedan öfverläggningen förklarats slutad samt Iir Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels antagande af inbjudningen och dels afslag derå, framställde Hr Gr. och Landtm, först propos. om antagande af Bonde-St:s ifrågav:de inbjudning, hvartill svarades många nej, jemte några ja, och sedermera propos. på afslag å samma inbjudning, då svaren utföllo med 486 Deu 13 December. mångå ja, blandade med nej, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det han funnit ja nu hafva varit öfvervägande.
Upplästes och godkändes följande voter:s-propos.: »Den, som antager Ilederv. Bonde-St:s inbjudning, ang:de nedsättande af ett särskildt R.
St:rs Utsk., för behandling af de vid denna riksdag väckta frågor, rörande elementar-läroverken, pedagogierna och folkskolan, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. ifrågav:de inbjudning».
Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja—39. Nej—89.
Härefter justerades ett prot.-utdrag rörande nu afgjorda ärende.
Föredrogos och begärdes på bordet de denna dag öfverlemnade Kongl. Proposma och Skrifvelserna, nemi:
Propositionerna ang:de pension från rikets allmänna indragningsstat åt Justitie-rådet m. m., Axel Fredrik Gyllenhammar; ang:de beloppet af arfvoden för bevaknings-befälhafvarne vid kronohäktena i Eskilstuna, Norrtelje och Kongsbacka; ang:de föreslagen utvidgning af Uplands regementes mötesplats Polacksbacken; om anslag till försök för utrönande af dels så kallade pansarplåtars, af Svenskt jern, förmåga att emotstå skott, och dels lämpligaste konstruktionen af refflade, gjutna jernkanoner till fartygs bestyckning; om antagande af en ny förordning ang:de mantalspenningarne; ang:de afskrifning i räkenskaperna af statsverkets äldre undsättningsfordringar inom Vesterbottens och Norrbottens län; ang:de upplåtelse till Göteborgs museum af Kronans andel uti f. d. Ostindiska kompaniets bus i Göteborg; och ang:de eftergift tili förmån för enkan Märtha Nilsdotter Tulpan af Kronans rätt till qvarlåtenskapen efter hennes syster, enkan Anna Nilsdotter i Makrismåla; samt
Skrifvelserna ang:de förslag till ändringar och tillägg i nu gällande tulltaxa; och Deri 13 December.
487 ang:de en för djupgående fartyg ifrågasatt ny farled genom Stockholms skärgård mellan Baggens-fjärden och Stora Värtan.
Föredrogs ånyo Lag-Utsk:ts d. 8 och 10 dennes bordlagda Utlåt.
Jag erkänner villigt att den frågan ofta är ganska svår att afgöra, huruvida ett ärende tillhör civil-lagstiftningen eller det ekonomiska Iagstiftnings-gebitet. [ afseende å den nu förev:de frågan är utom allt tvifvel att den i många hänseenden tillhör den ekonomiska lagstiftningen; men i andra fall åter kan den dock anses tillhöra civil-lagstiltningen.
I sammanhang härmed får jag tillkännagifva att, vid sådana förekommande tvistiga fall, huruvida ärenden böra behandlas såsom grundlagsfrågor eller civillagsfrågor, så föredrager jag att behandla dem såsom grundlagsfrågor; likasom att, dä tvifvel uppstår, huruvida ärenden tillhöra den civila eller ekonomiska lagstiftningeri, —• jag heldre öfverlemoar deras behandling till den civila lagstiftningen.
Sådant anser jag nemi. försigtigast.
Hvad nu särskildt beträffar förev:de fråga, så innefattar min motion en framställning om ändring och upphälvande af icke mindre än 6 kapitel i vår handelsbalk.
Det finnes dock två synpunkter, från hvilka man kan bedöma denna fråga.
Somliga, och jag bekänner att jag tillhör deras antal, anse att frågan bör behandlas efter ämnets beskaffenhet och att således, när ämnet otvifvelaktig! är af ekonomisk natur, detsamma kan behandlas som ekonomisk fråga.
Andra åter anse att man hufvudsakligen bör göra afseende på hvad lag som bör ändras, och att således, då det gäller stadganden i allmänna lagen, ärendet bör behandlas som en lagfråga.
Jag tror att denna sednare åsigt allt mer och mer blifvit öfvergifven, men den har dock ännu anhängare.
Likväl och om man äfven vill antaga att ämnet hufvudsakligen bör bestämma, hvilketdera förfaringssätt man företrädesvis bör följa, så får jag fästa uppmärksamheten deruppå, att frågan här gäller åtskilliga punkter, hvilka otvifvelaktigt tillhöra civil-lagstiftningen, t. ex. 5:te §:n af 3:dje kap. i handelsbalken, som, med den lydelse den erhållit genom K. M:s Nåd.
Förordning d. 9 November 1844, äfven rör 6:te penningen af den, som från stad flyttar utrikes.
Denna § blef som civillagstiftningsfråga år 1844 behandlad af Konung och R.
Uti samma förordning innefattades äfven en förklaring öfver 32:dra §:n af R. o. Ad:s privilegier deri 16 Oktober 1723, hvad der stadgade afgifter vid utflyttning till utrikes ort angår.
Om förutnämnde öde §:s förändrande har jag visserligen icke gjort någon särskild framställning; men har dock väckt fråga derom, att hela kapitlet skulle upphäfvas och införas i den nya lagen.
Jag anser fördenskull att denna fråga bör behandlas af Lag- gemensamt med Ekon.-Utskd; meu att R. o. Ad. fullkomligt riktigt förfarit, då R. o. Ad. bifallit
Hr Grins o. Landtmilis 488 Den 13 December. propos. att remittera denna min motion till Lag-Utsk:t.
Jag tror det är af vigt att endast remittera frågor till det Utsk., som i hvarje fall står främst i Grundlagen, med dervid samma Utsk. iemnad öppen rätt att sammanträda med ett eller flera af de öfriga Utsk:n.
På dessa skäl och då jag tror att ett annat Riks-Stånd redan återlemnat frågan till Lag-Utsk:t, anhåller jag att ärendet måtte äfven af R. o. Ad. dit återremitteras.
På sätt den siste talaren yttrat, kan visserligen fråga upstå, hvilketdera Utsk. är det lämpligaste för detta ärendes behandling; och jag vill icke bestrida att skäl, och dertill ganska giltiga skäl, kunna förefinnas för den af honom förfäktade åsigt.
Lag-Utsk:t ansåg deremot att, om en motion, i likhet med den nu förev:de, afser och behandlar en förändring i lagarne ang:de närings utöfvande eller åsyftar en utvidgad näringsfrihet, så är detta ett ämne, som omöjligen kan hänföras till de delar af allmän civil-, kriminal- och kyrko-lag, hvilka det tillkommer Utsk:t att behandla.
I sådant hänseende behöfver jag blott erinra om de Utsk:t, enligt 33:dje §:n R. O., tillhörande ärenden.
Det hade således, efter Utsk:ts förmenande, icke varit rätt att mottaga ett ärende, som Utsk:t icke ansåg sig behörigt att handlägga.
Detta hade varit så mycket mer orätt, som Utsk:t jemväl, på sätt Utlåtit tillkännagifver, hade sig bekant att ett förslag till förändring i närings-lagstiftnirigen uti enahanda syftning blifvit uti Borgare-St. väckt och remitterats till Ekon.-Utsk:t, till hvars behandling dessa frågor ock ovedersägligen höra.
Det hade, vid sådant förhållande, varit möjligt, att Ekon.-Utsk:t, vid behandlingen af sistnämnde förslag, — Utsk:t hade dervid varit vid sin fulla rätt, — icke rådfört sig med Lag-Utsk:t, samt att Ekon.- Utsk:t inkommit till R.
St:r med Betänk, i frågan och dervid varit i den lyckligaste okunnighet derom, att ett annat förslag uti alldeles lika syftning här blifvit väckt och remitteradt till LagUtsk:t.
Ett så beskafladt sätt att tillvägagå vid frågors behandling kan omöjligen vara det rätta.
Man säger att förändring i hvarje stadgande, som finnes intaget i 1734 års lag, måste behandlas af Lag-Utsk:t.
Då handels-balken innehåller en mängd ärenden, som icke allenast tillhöra civil- utan äfven ekonomisk lagstiftning, så skulle visserligen en klassificering af ärendena i denna lag-balk varit ganska önsklig.
Man kan uttala sin ledsnad deröfver att skillnaden emellan dessa ärenden icke bättre och alltid blifvit iakttagen; men om man också omfattar den åsigten, så hade dock i detta läll den utväg återstått för Ekon.-Utsk:t, att, sedan detta Stånd debatterat och afgjort frågan om utvidgad näringsfrihet, så och om en följd deraf kunnat blifva att företaga någon ändring i lag-boken, hade Ekon.-Utsk:t kunnat begära ett sammanträde med Lag-Utsk:t ang:de den i sammanhang härmod nödiga förändring af åtskilliga lagparagrafer.
Nu är ett Den 13 December.