Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. redan genom titeln af grefvar utmärkt dem som i första rummet gjort sig förtjenta af att sitta på detta rum, äfvensom dernäst friherrar och slutligen adelsmän, sä skulle man för att vara conseqvent, genom förslaget af en mera inskränkt representation, komma till den slutsatsen, att representationen borde till största delen bestå af grefvar, dernäst af ett något mindre antal friherrar och slutligen af en ganska ringa del adelsmän, hvilket åter i min tanka skulle innefatta en orättvisa, alldenstund det skulle upphäfva det nuvar. representationssättet, som är grundadt på den största rättvisa.
Då således R. o. Ad:s nuvar representationssätt innebär den största rättvisa, så är det orimligt, att framkasta en annan cathegori, som visserligen, jag medgifver det, ■kunde vara förmånligare, så framt ej den invändning emot densamma kunde göras, som jag haft äran antyda.
Hvad man i synnerhet skulle hafva att anmärka emot Riddarhusets nuvar. organisation är, att då det i Sverige finnes omkring 2000 lefvande familjer, så skulle det kunna hända, att ett alltför stort antal riksdagsmän infunne sig vid riksmötet, för att på Riddarhuset taga säte och stämma; men detta innebär ingen orimlighet, ty hvar och en som känner räknesättet med logarithmer, vet äfven att ofta antages från 7 till 20 decimaler, och att ju flere decimalerne äro, ju exactare blifver talet; således är ju deraf äfven klart, att ju flere ledamöterne äro af R. o. Ad. ju mera raffineradt måste det från dem emanerande beslutet blifva.
För resten då erfarenheten visat, att på sin höjd 4 ä 500 representanter infunnit sig vid 216 Den 1!) October. riksdagarne, så förfaller, enligt min tanka, farhågan alt se riksdagarne alltför talrikt besökte.
Slutligen får jag anmärka, att man ganska mycket hållit sig dervid, att det finnes ledamöter af Adeln, som dels icke hafva någon förmögenhet och dels icke något anseende, och hvilka derföre böra från all representationsrätt uteslutas.
Särskildt har man dervid anfört sådane som innehafva lägre militära poster, såsom underofficerare t. ex.; men jag får dervid först och främst anmärka, att i en rådplägandc församling hör aldrig såsom skäl för en ledamots uteslutande kunna andragas, att denne innehar en lägre grad i Statens tjenst, ty i en sådan församling bör aldrig förekomma någon slags förolämpning mot en person, som, han må innehafva hvad plats som helst i samhället, hellre försörjer sig på en laglig och god väg, än gifver sig in i omstämdigheter, som måhända kunna föranleda till mått och steg, hvilka icke allenast innebära en moralisk depravation, utan som äfven kunna föra till ganska obehagliga, lagliga resultater.
Dessutom, mine Hrr, af huru föga betydenhet är icke en sådan person, som innehar en lägre post!
Man talar icke med honom, och så föraktansvärd kan väl ingen mensklig varelse vara, att man ej skulle kunna sitta bredvid honom, att man ej med sin klädnad skulle kunna vidröra honom, utan alt han smittar ifrån sig.
Här är ju icke frågan om att ingå broderskap med honom, således kan jag ej anse denna invändning emot det nuvar. representationssättet vara af någon betydenhet.
Då, såsom jag nyss hade äran nämna, och genom biträde af logarilhmerna bevisa, att det emanerande beslutet blifver i samma mån mera raffineradt som antalet af representanter är större, så får jag i sammanhang härmed fästa H.
Ståndets uppmärksamhet derpå, att i händelse detta antal förminskades, sä skulle man gå miste om den massa af qvickhet och förstånd, som nu så ofta framlyser.
Då jag nu på de af mig antydda vägar kommit till samma resultat, som Ridd.- Utsk., så tillstyrker jag helt och hållet antagandet af dess nu föredragna betänk.
Det är med ett verkligen stort intresse, som jag afhört Frih.
Palmstjernas lika sakrika som varmt medborgerliga yttrande.
Jag skiljer mig likväl från honom i en fråga, deruti lian önskat sig vara af samma tanka som jag, men trott sig icke kunna blifva det, emedan han stödt sina åsigler, dels på de uti Utsk:s betänk, uppgifne grunder, dels ock på den mening, som han ansett ligga i 114 § Reg.F. till hinder för en annan uppfattning och behandling af ärendet än som han antydt.
Detta har gifvit mig anledn. att begära ordet, för att dels underställa mina åsigter Frih.
Palmstjernas bepröfvande, dels ock för att för min egen tillfredsställelses skull till prot. få afgifva mina tankar ang:de 114 § Reg.F. samt de deruti förekommande privilegier, förmåner samt fri- och rättigheter.
Sådana privilegier finnas för PresteSt. samt för R. o. Ad. i särskildt upprättade författningar; men dessa privilegier måste jern - Den 19 0 cto b er.
217 jemföras med de ändringar, som blifvit gjorde genom R.
St:s beslut d. 2 Maj 1810, faslsläldt af K. M. i April samma är, rör:de concessionerne i RiksStins privilegier.
För BondeSt. finnas de i Riksd.- Ordn. och 1789 års skatteköpsförordn., jemförd medofvannämnde concessioner, men för BorgareSt. såsom Stånd, icke annorlunda än hvad Riksd.Ordn. derom förskrifver.
Stadsprivilegier äro nemi. icke ståndsprivilegier, och man må förgäfves söka att hänföra dem dit.
Man måste erkänna, att de icke äro annat än sådane författnin gar, som tid efter annan blifvit af framfarne Konungar beviljade städer hvar för sig, utan inflytande på BorgareSt. i Riket, hvilka ock aldrig fått den egenskap, sorn bestämmer naturen af slåndsprivilegier.
Om denna uppfattning icke lärer kunna jäfvas, och om de stadganden, som röra R. o. Achs särskilda representation, icke bland dess privilegier finnas upptagne, utan endast i 12 § af Riksd.Ordn., så mäste man öfverenskomma derom, att R. o. Ad. skall representeras efter Ridd.Ordn., sådan den nu är fastställd, den må vara skrifven 1809, 1810, 1818 eller nu.
Då nu äfven denna Ridd.Ordn. blifvit ändrad riksdag efter riksdag, och således bevisligen blifvit erkänd och känd såsom en författning, den der lämpas kan efter R. o. Adis behof och nytta, så mäste man ej hysa någon farhåga alt bryta emot de uti 114 § Reg.F. bestämda föreskrifter och rättigheter; ty då en grundlags-§, som säger huru R. o. Ad. skall efter ätter representeras, ej finnes, och icke eller privilegierna, så måste man hålla sig till hvad som finnes, hvilket åter är Ridd.Ordn.
Denna Ridd.Ordn. är väl underkastad 12 § Riksd.- Ordn., men kan dock vid hvarje riksdag ändras, medelst R. o. Adis beslut samt K. M:s nåd. sanclion.
Jag tror mig nu hafva klarligen ådagalagt den enkla formen för behandlingen af denna fråga.
Jag vet väl och har vid flere riksdagar haft erfarenhet deraf, alt BorgareSt. försökt att hänföra stadsprivilegierna lill ståndsprivilegierna, men detta är så mycket orimligare, som dessa privilegier äro olika för olika släder, hvaraf följer, att de äfven skulle blifva olika för olika personer inom samma Stånd, alldenstund den ene kunde vara borgare i en stapelstad, den andre uti en uppstad eller köping.
Sådant är ej möjligt för den lugna lagstiftaren att hvarken tro eller kunna tillämpa såsom Ståndsprivilegium, utan är klart, att städernes privilegier icke äro BorgareSt-.s privilegier, men väl med inflytande på de borgare, som i städerne äro boende.
Rehbinders anmärkn. mot det uppskof, som af mig blifvit yrkadt, angår, så kan det visserligen vara likgilltigt om Utsk. när som helst inkommer med förslag till förändring af R. o. Adis representationssätt, men jag tror det ej vara alldeles likgilltigt, i händelse Const.Utsk. komme in med ett förslag lill en allmän nationalrepresrentationens ombildning, i hvilket fall jag skulle anse det vara alldeles otillbörligt, att vid denna riksdag besluta öfver en enskild representationförändring.
Helt och hållet måste jag bestrida Frih.
Rehbinders yttrande, att Const.Utskis förslag, om ett sådant afgåfves, skulle vid denna riksdag kunna af3 II. 28 218 Den 19 October. slås, ty detta vore i fullkomlig strid med 81 § Reg.F. Ett sådant förslag kan möjligen undergå modificationer, men dessa modificationcr måste likväl ovillkorligen i en eller annan form blifva qvarstående till en följande riksdag; förslaget kan jemkas, men tinget skall finnas, oell något afslag kan vid denna riksdag icke äga rum.
Ilr Prytz, Lars Adolph:
Det är icke emotUtsk:sbetänk., som jag nu tänker yttra mig, ty emot detsamma har jag ingenting att anmärka; men jag tyckte mig i Frih.
Palmstjcrnas nyss gjorda anförande förmärka ett yttrande, som jag icke anser mig kunna lemna obesvaradt.
Jag tror mig nemi. hafva hört Frih. säga: ”att de finnas bär, sorn icke vilja medgifva Ståndets rätt eller pligt, att i Utsk:n vara fulltaligt.”
Om jag hört rätt, så måste detta hänsyfta på dem, som talade emot den väckta motionen om suppleanters utväljande i Ulsk:n, och jag vill med anledn. deraf hafva den äran förklara, alt ehuru jag var en bland dem, som talade emot samma motion, har det likväl aldrig fallit mig in, alt bestrida Ståndets rättighet alt vara fulltaligt i Utskm.
Hvad åter dess pligt beträffar, sävar det endast sättet alt complettera Utskm, som jag bestridde, ty pligten ansåg jag fara gifven; roen jag erinrade äfven då, alt det är hvars och ens moraliska •pligt, då han mottager ett dylikt förtroende, som det att vara Utsk:s-ledaraot, hvilken bör vara den rälta driffjädern, all hålla Utskm completla.
Jag tror, att den anmärkn,, som Hr Prytz framställt, snarare rörer ett missförstånd af uttryck, än en egentlig tvist om det som föregått, och tror jag derföre, att R. o. Ad:s tid skulle på ett mindre lämpligt sätt upptagas, om jag här skulle ingå i den förklaring, som jag hellre förbehåller mig att vänligen få lemna Hr Prytz särskildt.
Hvad det utlåt, beträffar, sorn här blifvit fäldt af en af Ståndets utmärktare medlemmar, för hvilken jag hyser den största högaktning, och hvars kännedom i grundlagarne af ingen lärer bestridas, så beklagar jag icke deslomindre, att jag ej kan instämma i den af honom uttryckta åsigt i afseende på tolkningen af 114 § Reg.F. Om denna § endast talade derom, att icke något Stånds privilegier finge jemkas eller uppliäfvas, utan alla fyra Ståndens sammanstämmande beslut, då skulle jag otvifvelaktig! biträda Frih-.s mening, af det skäl, att hvarken i 1723 eller 1719 års privilegier, hvilka jag i detta afseende eftersett, någonting finnes bestämdt uttryckt om det sätt, hvarpå R. o.
Ad. skall sig vid riksdagarne infinna; men då nu, i denna ofvannämnda 114 § står, icke allenast privilegier, utan äfven förmåner, fri- och rättigheter, och då jag för min del ej kan anse hvarje ätts befogenhet att sig vid riksdagen infinna och sin riksdagsmannarätt der utöfva, annorlunda än som en förmån, frihet och rättighet, så kan jag ej annat än gilla de skäl, som ligga till grund för Ridd.Utskis nu föredragna betänk.
Till en början vill jag bjuda till att utreda R. o. Ad:s rätt att ensamt med K. M:s nåd.
Don 19 October. 219 sanclion förändra sitt representationssätt.
Oin jag minnes rätt, så var det redan vid 1823 eller 182S års riksdag, som det här pä Riddarhuset föreföll, att när Ridd.Utsk. hade inkommit med förslag lill ny Ridd.Ordn. samt samma förslag, efter skedd återremiss, skulle till afgörande företagas, så väcktes af en ledamot det förslag såsom contrapropos., att R. o. Ad. skulle förändra sill representationssätt och genom val utse sina ledamöter.
Detta väckte mycken sensation pä den tiden, och som jag befarade, att motionen möjligen skulle gå igenom, yrkade jag, att Hr Landtm, skulle vägra propos. på förslaget, emedan det icke förut hade blifvit understäldt Ridd.Ulsk:s pröfning, utan fastmera så der par bricolc tillkommit.
Så skedde äfven, och förslaget förföll.
Men då jag nu hade insett, huru lätt det kunde gå för R. o. Ad. att förändra sitt representationssätt, så väckte jag i Const.Ulsk., hvaraf jag då var ledamot, det förslag, att R. o. Ad:s representationssätt skulle i grundlagen intagas, på det alt detsamma ej skulle kunna ändras annorlunda än i den ordning grundlagen medgifver.
Detta rönte åter motstånd i Utsk., och om jag icke missminner mig, var det just de ofrälse Stånden, som tyckte det vara synd att betaga R. o. Ad. rättigheten, all när som helst kunna besluta en förändring i sitt representationssätt.
Min motion blef således afslagen, men den blef det, derföre att Consl.Utsk. ansåg det vara obehöfligt att i grundlagen intaga ett så beskaffad! stadgande, dä Ridd.Ordn. i alla fall ej kunde ändras ulan R. o. Ad:s bifall och K.
M:s nåd. sanclion, i följd hvaraf Utsk. äfven ansåg det böra bero på R. o. Ad:s eget beslut samt K.
M-.s nåd. sanclion att ändra R. o. Ad:s representationssätt?
Jag för min del kan således icke se annat, än att 12 § Riksd.Ordn. lemnar åt R. o. Ad. full rätt, att till timonen frambära förslag lill ändring af sitt representationssätt, och alt, om detsamma dä vinner nådigt bifall, det sedermera må blifva gällande, utan att en enda bokstaf af grundlagen kan deremot lägga något hinder.
Hvad åter sjelfva saken beträffar, sä har jag alltid trott, att den sämsta af alla förändringar i R. o. Ad:s representationssätt vore den, alt dess representation skulle ske genom val.
När man nemi. vet, huru val i allmänhet rätta sig efter ögonblickets opinionsvind, så skulle det vara vådligt att öfverlemna R. o. Ad:s representationsrätt ät en dylik tillfällighet.
Jag tror derföre, alt R. o.
Ad. icke bör försaka sin sjelfskrifvenhet till representationen, men jag anser deremot nyttigt, att Riddarhuset mätte undergå någon annan reform, och denna vill jag motivera genom anförande af de skäl, som jag hört, isynnerhet i de andra Stånden, mest anföras emot Riddarhusets sammansättning.
De säga nemi., att inom detsamma kunna många hafva representationsrätt, som äro i de aldra torftigaste förmögenhetsomsländigheter, hvilket vi tyvärr under de föreg:de riksdagarna äfven hafva sett.
Ehuru jag tror och äfven har sökt öfvertyga andra derom, att förmögenhetsomsländigheter alldeles icke äro några säkra villkor för oberoendet, och att den mindre bemedlade kan vara fullt ut lika, ja stundom äfven mera oberoende i sina tänkesätt och sin karakter än den alldra rikaste, så med - Den 19 October. gifver jag likväl, al! det skulle vara nyttigt, om allmänheten linge någon slags garanti för sin tro på K. o.
Adis oberoende.
Jag får med anledn. häraf vördsamt föreslå, alt representationsrätten på Riddarhuset måtte blifva inskränkt på det sätt, att ingen adelsman derstädes linge säte och stämma, som icke af förmögenhet eller inkomst skattade til Staten någonting visst, t. ex. 15 r:dr b:co.
Jag vill ej föreslå en högre census, för att icke utesluta sä många, och emedan jag tror, att densamma kunde vara tillräcklig för sitt ändamål.
Som jag sagt, är det likväl icke min erfarenhet, jag repeterar det ännu en gång, hvarken min öfvertygelse eller min erfarenhet, som förestafva denna census, ty jag har sett personer, som, oaktadt de varit i de knappaste omständigheter, likväl derföre ej varit mindre oberoende.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag, att betänk, malte återremitteras, samt att dessa mina anmärkmr mätte få åtfölja detsamma.
Sandels, Samuel Au g.:
Jag är förekommen af Frih.
Palmstjerna och skall blott bedja att få instämma i hans yttrande, såsom uttryckande Utsk:s åsigt i ämnet.
Utsk. har nemi. icke kunnat förbise, att uti 114 § Reg.F., icke allenast står taladt om privilegier, utan äfven om förmåner, fri- och rättigheter, och torde orsaken, hvarföre ej R. o. Adis representationsrätt, eller rättigheten för hvarje ätt att på Riddarhuset taga säte och slämma, särskildt deruti blifvit omnämnd, vara att söka derutinnan, att denna rättighet är häfd, och sålunda mycket äldre än några privilegier.
Vid betraktande deraf, fruktade Utsk., att ett förslag om R. o.
Adis representationssätt, om än aldrig så väl uppgjordt, likväl icke skulle kunna vinna bifall; men Utsk. trodde och önskade, att få höra flere ledamöters åsigter i ämnet, och om återremiss komme ifråga, med förklarande, att Utsk. måtte utarbeta eli förslag, så vore Utsk. så skyldigt som villigt att ställa sig denna Ståndets vilja til! efterrättelse.
Då jag likväl tviflar om framgången deraf, skulle jag för min del vilja instämma uti hvadden siste värde talaren yttrat, nemi. att någon census måtte blifva föreskrifven och tillagd de andra bestämmelser, som förut finnas, och med åsidosättande hvaraf, ingen äger rättighet att på Riddarhuset intaga säte och stämma.
Björnstjerna, Magnus!
Den lifliga önskan jag alltid hyst och för hvilken jag brutit så mången lans, den nemi. att se Sverige hugnadt med en annan representation, gör att jag icke kan tillstyrka en partiel reform i delta afseende, hvilken skulle kunna tjena mången till skäl, alt icke bifalla en vidsträcktare, de andra Stånden äfven omfattande förändring.
Så länge fyrdelningen fortfar, tror jag, att talrikheten af R. o. Ad. väger i den politiska vågskålen och icke bör öfvergifvas för en mindre talrikhet.
Jag tror, att den majoritet af nära 400 röster, som förkastade ett representationsförslag, som 1841 års Const.- Ulsk. lemnat efter sig, att denna majoritet, säger jag, baft mera inflytande pä den allmänna opinionen, än om den bestått af nå - Den 19 Oetober. 221 gra och 60 röster uti ett hus af 100 personer, ehuru proportionen varit densamma.
Mångsidigheten af de kunskaper, som råda inom delta Hus, och som naturligtvis måste lill en större grad vara lill finnandes ibland 5 å 600 ledamöter än ibland 100, denna mångsidighet, som visserligen har grundat det större inflytande, som II. o.
Ad. haft på riksdagsangelägenheterna, än hvad grundlagen åt samma Stånd medgifver, äfvensom den större mångfald af intressen, som blifver en följd af ett talrikare Hus, utgöra för mig ytterligare skäl, hvarför jag tror, alt icke denna partiella förändring bör äga rum.
För öfrigt är jag visserligen långt ifrån att icke inse de bristfälligheter, som kunna äga rum vid sammansättningen af detta Hus; men jag tror likväl, att R. o. Ad. kan säga om sig sjelf, som den store philosophen Baco sade om sig: ”när jag ransakar mig sjelf, blyges jag, men när jag jemför mig, blifver jag stoll”.
Sedan härefter öfverläggningen ansetts fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. ansåg de emot Utsk:s betänk, gjorde anmärkmr föranleda till älerremiss.
Propos. å bifall till Utsk:s betänk, blef derefter framställd och besvarad med starka ja, blandade med många nej, hvarpå II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att härvid ja öfverröstat nej.
Upplästes till justering och godkändes följande förslag till voter:s-propos.:
Den som bifaller Ridd.Utsk:s betänk, i anledn. af Hr Nils Rosenstjernas motion om R. o. Ad:s representation genom valda ledamöter, voterar ja; Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, blifver berörde betänk, af R. o. Ad. återremitteradt.
Ja — 69.
Instämmande i Ridd.- Utsk:s afstyrkande af Hr Rosenstjernas motion, anhåller jag likväl att i prot. få nedlägga min protest emot de motiver Utsk. anfört, eller att 1 14 § Reg.F. skulle lägga hinder i vägen för R. o. Ad. att inom sig besluta en förändring i sin representation; grundande denna min protest på de skäl, som af Frih.
Cederström blifvit under discussionen anförde.
För min del anser jag mig böra instämma i Frih.
Tersmedens reservation, emedan jag icke eller uti 114 § inser något hinder för 11. o. Ad. att uti ifrågavar. fall besluta.
Den 19 October.
Gr. Spens, Jacob Melcher:
Jag anhåller afven att få instämma i samma reservation, så mycket mera, som motsatsen till hvad nu beslutats, öfverensslämmer med en grundsats, som förut vid föreg:de riksdagar blifvit antagen och satt i verket, bland andra af Const.Utsk. vid 1818 års riksdag.
Upplästes följande af Ilr Mannerskantz, Carl Axel, inlemnade anförande:
Det uppdrag att vara extra suppleant i H. BancoUtsk., som åtskilige bland lt. o. Ad:s Hrr Eleclorer behagat anförtro mig, nödgas jag afsäga mig.
Denna min afsägelse grundas derpå, ali jag för det företa ej lyckats alt öfvertyga mig om den fulla lagligheten af sådana suppleanters tillsättande, innan något stadgande derom i llidd.Ordn. blifvit intaget; och mitt andra hufvudskäl är det, att jag vill undvika den falska ställning, att stundom kallas att besluta, utan att förut hafva fått öfverlägga; och att då afhålla mig från att rösta, det vore alt bedraga R. o. Ad:s majoritet på en röst, som den påräknar; det är då bättre att på förhand tillkännagifva, att jag ej dermed kan tjena.
Upplästes jemväl ett af Hr Rosenblad, Bernh., inlemnadt sålydande anförande: Ledamot af Unionscomiteen, som, för att afsluta sina vigtiga hvarf, nu håller session 4 gånger i veckan, hvarje gång vanligen 6 timmar, nödgas jag afsäga mig det mig lemnade uppdrag att vara extra suppleant i Const.Utsk. H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, anmodade i anledn. häraf Hrr Eleclorer alt i deras nästa sammanträde utse suppleanter i Bancooch Const.Utsk:n efter Hrrme Mannerskantz och Rosenblad.
Föredrogs StalsUlsk:s d. 17 dennes f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 88, ang:de regleringen af utgifterne under riksslatens 5:te hufvudlitel.
Som detta betänk.
N:o 88 äfvensom det hvilket pä föredragningslistan upptages under N:o 40, innefattande det förra förslag till reglering af utgifterne under riksslatens 5:te, och det sednare af utgifterne under 7:de hufvudliteln, äro af samma beskaffenhet som de öfriga ang:de stalsregleringen, och då Ståndet beslutat låta dem hvila på bordet i afvaklan pä Konungens nåd. sanction till det föreslagna stadgandet ang:de återremisser; så hemställer jag om icke äfven dessa tvenne betänkai borde blifva hvilande.
Cederström, Jacob, förenade sig med Ilr von Hartmansdorff.
I anledn. häraf hemställde II.
Ex. Ilr Gr. o. Landtm.,om 11. o. Ad. behagade besluta, att StatsUlsk:s utlål:n N:ris38och40 nu ånyo skulle läggas på bordet, för att lill pröfning företagas efter det K. M. meddelat R.
Sitt beslut i fråga om det af R.
Den 23 October f. m.
223 St. antagna grundlagsändringsförslag, med afseende på återremisser aT Utsk:s utlåt-.n. Ropades ja.
' Till åtlydnad af K.
M:s nåd. kallelse till plenum plenorum kl. 2 denne dag, afgick, sedan de härolder, som borde gå före R. o. Ad., sig inställt, H.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, jemte R. o. Ad. kl. | lill 2 till Rikssalen, der H. Ex. Hr Just.Statsministern, å K.
M:s höga vägnar, uppläste K. M:s nåd. tal, innehållande bifall till ett af R.
St. lill K.
M:s stadfästelse öfverlemnadt grundlagsändringsförslag.
Enligt före afgången från Riddarhuset fattadt beslut, åtskildes H. R. o. Ad. vid utgången från Rikssalen kl. \ till 3 e. m.
Onsdagen den 23 October 1844.
Öppnades Hrr Electorers lista till val af en ledamot i Exp.- Utsk. efter N:o 2i60.
Hr Munck af Rosenschöld, Thomas; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1313.
Hr Ehrenpreus, Fullm.
Hr Odencrantz, Thor Hartvig.
Äfvenledes öppnades Hrr Electorers lista lill val af en suppleant i Const.- och en suppleant i BancoUtsk., och befunnos dertill hafva blifvit ulscdde i Constitutions-Utskottet: efter N:o 2013.
Hr Rosenblad, Bernhard, N:o 2093-A.
Hr af Wetterstedt, Niclas, med 15 röster; Banco-U tskottet: efter N:o 2082-A.
Ilr Mannerskantz,oCarl Axel, N-.o 135.
Hr Hammarskjöld, Åke, med 11 röster.
Anmäldes,att Hr af Dalström, Gustaf Jacob, hade inlemnat ett sålydande mern.:
Som jag i tjensteärenden måste från hufvudstaden från och med morgondagen afresa, får jag härmedelst afsäga mig min plats såsom ledamot i Beviiln.Utsk.; och anhåller vördsamt, att det oaktadt få bibehålla min riksdagsmannarätt under loppet af riksdagen. R. o.
Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., med tillkännagifvande, att Hr Nordenanckar, Fredr.
224 Den 23 October f. m. Wilh., såsom ledamot af BancoUtsk., begärt och erhållit 14 dagars ledighet, räknad från denna dag, anmodade Hrr Electorer att i deras sammanträde utse en ledamot i Bevilln.Utsk. efter Hr af Dalström, en ledamot i BancoUtsk., under den Hr Nordenanckar beviljade ledighet, samt en suppleant i Exp.Utsk., hvarest, derigenom att Hr Odencrantz, Thor Hartvig, enligt nyss öppnad vallista, blifvit utsedd till ledamot i delta Utsk., en suppleantsbefattning blifvit ledig.
Justerades 4 prot.utdr. för d. 19 dennes.
Frånvar. vid voteringen den sista plenidagen, får jag nu utbedja mig att med några ord nedlägga min reservation emot det beslut, som 11. o. Ad. derigenom har fattat.
Jag hade väntat, att 11. o. Ad:s skickligare talare skulle hafva behjertat denna sak; men förmodligen hafva de varit af den mening, som gjort sig gällande.