Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den riktiga vägen alt afhjelpa detta hafva Ständerna efter min tanke vidtagit, genom att hos K.
M. anhålla, det den Finska traktaten måtte upphöra, hvarigenom Finska victualievaror (ingo mot en nedsatt tull till Sverige införas.
Emedlertid bevisas häraf, att landet ännu icke är i den belägenhet att det kunde sanskyldigt profitera af en export af bränvin, som jag dessutom icke vet hvart den skulle ske, ty Norrige ensamt lärer väl icke kunna consumera så mycket.
Härtill kommer en omständighet, som i tullfrågan ständigt och jemt föredrogs af den värde talaren på andra sidan, som sökte den rätta medelvägen, men hvilken omständighet han nu synes glömma.
Del är nemi. den, att vid bestämmande af tull man skall akta sig för boga tullar, äfven der skydd behöfves, för att icke uppmuntra lurendrejeri.
I våra skärgårdar torde det gränsa till omöjlighet att tillse, att icke det exporterade bränvinet stannar på våra klippor, för att sedan åter lurendrejas in.
Eller kanske man förer det till Bornholm och sedan tillbaka lill Sverige, för att få exportpremier på två ställen.
Jag tillstyrker bifall till Dtsk:ns betänk.
Man har frågat hvilka länder, som skola laga emot vårt bränvin.
Jag frågar då, hvilka länder taga emot Danmarks och Preussens?
Tidningarne hafva upplyst, att mycket skickas till Westindien, och förmodligen får der rum mera bränvin än hvad sorn kommer från Danmark.
Man har vidare talat om att exportera vatten, m. m.; förmodligen hafva de Herrarne icke läst det förslag
Hr Tornerhjelm afgifvit, till betryggande deraf att icke dylika missbruk skola kunna äga rum.
Han har nemi. föreslagit, att icke allenast bevis skall lemnäs på att varan är tillver - 33 G Den 14 Mars. k ad i Sverige och att varan verkligen afgålt härifrån, utan äfven bevis från consuln på den ort, dit bränvinet skickas, alt det verkligen dit ankommit.
Detta synes innefatta tillräcklig controll, och dessutom måtte det vara Regeringen och dess embetsman öppet att, om så erfordras, föreskrifva flera controller i detta afseende.
Innan jag fortsätter mitt yttrande, anhåller jag dock nu om upplysning, huruvida underrättelse erhållits om de öfriga Ståndens beslut i ämnet.
Ridd. se c re t., att någon underrättelse om af de öfriga RiksSt:n röride förevar, betänk, fattade beslut ännu icke hade ankommit, hvarefter Frih.
Raab fortfor:
Hr von Hohenhausen har vidare sagt, att landet blifvit skattskyldigt till andra länder för victualievaror.
När jag nyss nämnde, att Preussen och Danmark årligen exportera betydliga qvantiteter bränvin, och det är kändt, att dessa länder jemväl exportera victualievaror; så torde deraf inses, att bränvinsexport icke behöfver göra ett land skattskyldig! för victualievaror.
Jag tror, att vårt land äger stora ressourcer, både för bränvinsproduction och production af victualier, blott dessa ressourcer varda ändamålsenligt anlitade.
Dessutom ber jag att få fästa uppmärksamheten deruppå, att dessa exportpremier alldeles icke förorsaka någon statsutgift, ty i samma mån, som bränvin exporteras, får också Slaten sä mycket mera bevillning af tillverkningen.
Det är icke egentligen det råa bränvinet, som bör exporteras, utan spriten, och denna har på Hamburgs börs gått och gällt såsom en allmän handelsvara.
Jag kan derföre icke annat än tillstyrka bifall lill Hr Tornerhjelms motion och afslag å Utsk:ns betänk.
Meningen med ifrågavar. förslag skulle väl vara att befordra bränvinslillverkningen.
I Frankrike finnas, efter hvad jag hört sägas, vissa fabriker, der arbetarne, för att skydda sig emot giftiga ångor, nyttja glasmasker.
Om sådane äfven kunde anskaffas för innevånarne kring brännerier, skulle jag icke vara så mycket emot detta förslag, men hittils har man haft den erfarenheten, att der mycket bränvin finnes, der supés också mycket, hvarföre jag finner mig böra afstyrka motionen.
Ehuru lifligt jag skulle önskat, alt denna min motion blifvit af R.
St. bifallen, och ehuru lätt det skulle vara alt vederlägga de anmärkh:r, som emot densamma blifvit gjorda, afstår jag likväl derifrån, då 3 Stånd redan godkänt Ulsk:s förslag och frågan således kommer att förfalla.
Det är med anledn. deraf, att jag hört en ledamot helt och hållet missförstå syftningen af denna motion, som jag begärt ordet.
Meningen är nemi. icke att uppmuntra production, utan meningen är att få exporterad ur landet en vara, hvars consumlion inom landet anses skadlig.
Jag förstår således icke hvarföre just de ledamöter, som, i fråga om tull-lagstiftningen yrkade, att man borde söka göra exporten så stor Den 14 Mars. 357 och importen så liten sora möjligt, icke äfven vilja befordra exporten af denna vara.
Jag anhåller om bifall till Hr Torner* hjelms motion.
Hr von Hartmansdorff, Au g.: Regeln: ”Hvad
J viljen att andra skola göra eder, det görer J ock dem,” gäller äfven om handel och vandel.
Hvad man anser skadligt inom landet, måste äfven vara skadligt för andra länder.
Kärleken till nästan, som förmodas finnas hos bränvinsbrännare, lika väl som hos andra menniskor, borde väl förmå dem att icke vilja påföra andra ett ondt, som dc anse sig icke böra påföra egna landsmän.
På denna grund anhåller jag om bifall till betänk.
Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot Utsk:s betänk.
N:o 53 gjorda anmärkn:r föranleda lill delsammas återremitterande.
Propos. å bifall till detta betänk, blef sedermera framställd och besvarad med starka ja, blandade med nej, hvarpå H. E. förklarade, det han trott sig finna, att R. o. Ad. bifallit den sednast gjorda propos. H. R. o. Ad. åtskildes kl. 2 e. m.
In fidem protocolli, Albert Munck. ■ noomi - Lördagen den 15 Mars 1845.
Justerades 4 prot.uldr., deraf ett för den 10, 11, 12, 13 och 14 dennes och 3 för sistnämnde dag.
Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i Allm.- Besv- och Ekon Ulsk. efter N:o 293 Frih. Falkengren, Fullm.
Hamilton, Malcolm; och befans dertill hafva blifvit utsedd: N:o 2253, Hr von Holst, Hans Gram.
Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i StalsUtsk. under den ledamoten i detta Utsk.
N:o 2209.
Hr af Har - 358 Den 15 Mars. mens, Henrik Otto, medgifna 3:ne veckors ledighet, från och med den 12 dennes beräknad; och befans dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1885, Hr Arnell, Fullm.
Hr Hägerflyckt, Nils Henrik. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Berg von Linde, Joli.
Albrecht, anmält, det han vore nödsakad att afresa från riksdagen, och derföre anhöll att blifva entledigad från sin befattning såsom ledamot af såväl Stats- som Ridd.Utsk., men att likväl få bibehålla sin riksdagsmannarätt. R. o. Ad. biföll denna anhållan, hvarefter Hrr Electorer af H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm, anmodades, att vid deras nästa sammanträde återbesätta de genom Hr Berg von Lindes afgång ledigblifne ledamotsplatser i Stats- och Ridd.CJtskm.
Föredrogs ånyo Bevilln.Utsk:s d. 10 och 14 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 29, i anledn. af anmärkningar emot betänk.
N:r 13, ang:de stämplade pappersafgiften.
Detta utlåt, företogs punktvis lill afgörande. l:sta punkten, ang:de charteesigillatx-förordningens 2 §.
Med denna sak har jag egentligen intet haft att göra; men hvad språket beträffar, vill jag vördsamt hemställa till R. o. Ad., om man icke lämpligare kunde uttrycka sig på ett annat sätt.
Utsk. har sagt: ”Stämpladt papper till såväl hela ark som biläggningschartor skall vara att tillgå på följande värden, till hela ark: 3, 4 och 6 skillingar, samt lill biläggningschartor 3, 4” etc.
Mig synes, att det är onödigt att två gånger upprepa hela ark, och biläggningschartor, utom det att språket blefve lättare, om det hette: ”Stämpladt papper skall vara att tillgå af följande värden, nemi. hela ark å 3, 4, 6, 8 och 12, sk. samt biläggningschartor å 3, 4, 5, 6 etc. sk.” H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s utlåt. ang:de 2 §, med den af Hr von Hartmansdorff föreslagna förändring.
2:dra punkten, ang:de 1 mom. af 3 §, och 3:dje punkten, ang\de utbyte af orden ”skrifvas på" emot orden ”förses med" i flere f öljande §§.
Biföllos. 4:de punkten, ang:de förändrad lydelse af det under rubriken Testamenten i 4 § 3 mom. litt a), rör-.de befrielse från char lee si gillat a: af gift, förekommande stadgande.
I Ulsk:s betänk, är sagdt, att R. o. Ad. återremitterat denna punkt.
Jag vill visserligen icke betvifla Ulsk:s uppgift, men mig förekommer såsom om
Ståndet hade fattat beslut i denna punkt; hvarom Ridd.Secret. torde få meddela upplysning.
Den 15 Mars. 359
Då i anledn. häraf prot.utdr. rör:de R. o. Ad:s vid pröfningen af Bevilln.Utskis betänk.
N:o 13 fattade beslut efterskickades från Cancelliet, anmälde sig och yttrade Hr Printzenskjöld, Carl:
Om mitt minne icke alltför mycket felar, så var det Frih. Raab, som här gjorde anmärkn:r emot Ulsk:s förslag och, under åberopande af Hr Aminoffs reservation emot detta betänk., yrkade äterremiss på denna punkt, hvilken också i följd häraf blef återremitterad.
Jag får vitsorda den uppgift
Hr Printzenskjöld lemnat, att jag, med åberopande af Hr Aminoffs reservation, yrkade äterremiss på ifrågavarande punkt; men då jag icke vågar tillägga mig förtjensten att äga ett så starkt minne som Hr von Hartmansdorff, så tilltror jag mig icke eller bestämdt säga, om R. o. Ad. biföll återremissen i denna punkt.
Jag tror icke att anledning är för handen att betvifla hvad Utsk. i denna del uppgifvit.
Afven jag tror mig med säkerhet kunna påstå, att Frih.
Raab var orsaken till frågavarande äterremiss, hvilket jag så mycket mera påminner mig, som det föranledde en discussion inom Utsk.
För öfrigt tror jag, att frågan kan utan vidare discussion bifallas.
Ridd.Secret., som nu ifrån Cancelliet hade erhållit det efterskickade prot.utdr., upplyste, att, då R. o. Ad. förehaft Bevilln.Utskis betänk.
N:o 13, Frih.
Raab hade afgifvit ett anförande med förslag till tillägg vid de i afseende på befrielse från chart.sigill.afgift för testamenten gällande sladganden, samt detta anförande, tillika med en annan ledamots i anledn. deraf afgifne yttrande, blifvit remitteradt till Bevilln.Utsk., för att i sammanhang med de af R. o. Ad. återremitterade delarne af förenämnde betänk, behandlas.
I sådan händelse afstår jag från all anmärkning och tillstyrker bifall å Utsk:s betänk.
Ulsk:s hemställan om förändring af stadgandet i 4 §, rör:de befrielse från stämpladt papper för testamenten.
5:te punkten, ang:de bestämmande af stämplade pappersafgift erne för cummendeurs- och riddare-bref.
Vid denna frågas första handläggning inom Bevilln.Utsk. föreföll en liflig discussion om beloppet af den charta, som borde för de ifrågavarande commendeurs- oell riddare-brefven öga rum.
När betänk, efter återremissen ånyo handlades, var discussionen lika liflig.
Oaktadt allt hvad som vid begge desse tillfällen ordades, har jag icke kunnat bli öfvertygad om riktigheten af att belägga ifrågavarande handlingar med så hög charta, som den Utsk. föreslagit.
Jag föreställer mig att man icke bör på detta sätt beskatta personer, hvilka K.
M. finner värdiga sin nåd och ynnest.
Man kan icke förutsätta, att K. M. skul - 3C0 Den 15 Mars. le hedra personer med dessa utmärkelser, utan att de gjort sig deraf förtjenta, oell man kan icke eller förutsätta, att K.
M. skulle göra skillnad emellan den rike och den som äger ingenting.
Det skulle således alltid sätta dels den, som gjort sig värdig sin Konungs ynnest och äfven K. M., som vill visa någon en sådan, uti en brydsam belägenhet, och den händelse är icke otänkbar, att delta förhållande skulle nödga embetsmannen att undanbedja sig den honom tillämnade nådebevisning.
Jag linner det således vara stridande emot all billighet och emot sakens natur, att man belägger dessa comtnendeurs- och riddare-bref med högre charta, än som för närvarande äger rum, samt tillstyrker derföre II. o. Ad. vördsamt att vidblifva sitt vid första betänkandets föredragning fattade beslut. H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå förevarande punkt af Ulsk:s utlåt, och vidblifva sitt förut i detta ämne fattade beslut.
Ropades ja. öde punkten, ang:ile uteslutande af det i afseende ä Serafimerorden uti nu gällande författning förekommande uttrycket ”commendeurs-brefsamt införande af commendeursbref af K. M:s Nordstjerneordens Stora Sors. Frill.
Det torde härvid böra tilläggas, att commendeursbref af Kongl. Nordstjei neordens Stora Kors böra draga lika charta som commendeursbref af Svärdsorden med Stora Korset.
Detta är redan iakttaget i Ulsk:s betänk.
N:o 13, der commendeursbref af K. Svärdsordens Stora Kors och commendeursbref af K.
Nordstjerneordens Stora Kors äro belagda med lika stor afgift; så att något tillägg i delta hänseende icke torde behöfvas.
Ulsk:s yttrande i denna punkt blef härefter af R. o. Ad. bifallet. 7:de punkten, ang:de Hr Rosenblads motion om nödvändigheten , att, vid bestämmande af afgifterne å Svensk-Norrske consulers diplomer m. ni., införa studganden, som icke förnärma Konungariket Norriges rätt.
Jag kan icke med min röst biträda Utsk:s förslag, att lemna Hr Rosenblads motion utan afseende.
Så obetydlig, som saken i pecuniärt afseeende är, så vigtig är den i afseende å formen.
Det går icke an att på det ta sätt behandla en fråga, som så nära rörer statsförbundet emellan Sverige och Norrige.
Sverige äger icke rätt att äfven för Norriges del beskatta consuler.
Jag anhåller, att R. o.
Ad. måtte förkasta denna del af Utsk:s betänk, och vidtaga ett med Hr Rosenblads erinran öfverensstämmande beslut.
Inseende rättvisan af den grundsats, som legat till grund för Hr Rosenblads förslag, hade Den 15 Mars. 361 hade jag inora Utsi;, önskat att kunna bringa saken lill verkställighet; men jag hemställer lill den värde (alaren pä hvad grund Utsk. kunnat för K.
St. framställa några i obestämda ordalag uttryckta förslag, då detta Utsk. i afseende å hvarje fråga, som kommer till dess behandling, åligger att afgifva ett bestämdt sådant.
Anraärkningarne, som kommit genom remiss från R. o. Ad., innehålla vid slutet, att principen skulle hafva blifvit af Unionscomitéen föreslagen och berodde på Rikenas begge nationalrepresentationer att godkänna eller på annat sätt bestämma.
Då Bevilln.Ulsk. icke kan anses vara någon delegation af Unionscomitéen, ännu mindre af båda Rikenas riksförsamlingar, så hemställer jag till den värde talaren från hvilken utgångspunkt Utsk. har skolat utgå, då det icke ägde några positiva fada att stödja sid vid.
Bevilln.Ulsk. kan icke annat än erkänna principen riktig; men dä lill Ulsk.s kännedom icke kommit några andra upplysningar, än underrättelsen om nyssnämnde af Unionscomitéen gjorde förslag, sä hemställer jag lill den värde talaren hvad han sjelf skulle hafva gjort, om lian deltagit i Bevilln.Utsk:s arbete.
Huru skulle Utsk. kunnat gå begge Rikenas nationalrepresentationer i förväg?
Skulle det varit lämpligt, all inom den Svenska nationalrepresentationen föreslå stadganden, som, för att blifva gällande, hade behöft sanclion af den Norrska, och som i alla fall aldrig kunnat inflyta uti den Svenska beviiin.förordn.?
För min del linner jag icke annat, än all Utsk. handlat ganska rikligt, då det erkänt grundsatsen, men tillika omförmält, att då saken ännu icke blifvit hvarken af Unionscomitéen eller af båda Rikenäs representationer utredd, Utsk. icke kunnat fästa något afseende dervid.
I öfverensstämmelse med hvad jag förut yttrat, är jag i saken af den mening, som Frih.
Men jag erkänner med Gr. Cronhjelm, att, under nuvarande förhållanden, har det haft sin svårighet för Bevilln.
Utsk. att i detta fall uppgöra någonting.
Nu kan i mitt tanka någonting annat svårligen beslutas, än en hänvisning lill en blifvande reglering emellan de båda Konungarikena, hvilken naturligtvis skall göras pä Konungens framställning.
På det att likväl det ena Rikets Ständer icke måtte i detta hänseende fatta något beslut, som kunde anses gå det andra Riket för nära, så hemställer jag, att R. o. Ad. mätte besluta en R.
Sl:s und. anhållan, det K. M. ville till Sveriges Ständer och Norriges Storting afgifva nådig proposition om ifrågavarande afgifters bestämmande och användande, samt att R.
St. emedlertid bestämt denna afgift så och så.
Derigenom hade man både visat tillbörlig aktning för det andra Riket och icke underlåtit att yttra sig för den tid, som förflyter innan något gemensamt stadgande kan vidtagas.
Afsigten med min anmärkning har ingalunda varit den, att likasom förevita Bevilln.Ulsk. någon brist på uppmärksamhet i saken; men jag kan likväl icke derföre uti 8 H. ' 46 352 Den 15 Mars. en fråga, som icke är alldeles utan vigt, frångå min öfvertygelse, och får derföre bedja den värde talaren midt emot ursäkta, om jag icke kan instämma i Utsk:s beslut.
Grefven har frågat hvad jag skulle hafva gjort, om jag varit i tillfälle alt bestämma della beslut?
Jag har äran svara, att jäg skulle hafva gjort på sätt som följer.
Jag skulle till R.
St. hafva hemställt, att till K.
M. inkomma med ett förslag ungefärligen sådant, sorn det Hr von Hartmansdorff nyss omnämnde; men likväl med det tillägg, att jag skulle hafva föreslagit R.
St. att till K. M. öfverlemna, ätt, intill dess pä formlig och grundlagsenlig väg, genom öfverenskommelse mellan båda Rikena, en uppgörelse härom kunnat blifva träffad, vidtaga de åtgärder i afseende å sådana stämpelafgifter, som K.
M. kunde täckas pröfva lämpliga.
En lämplig åtgärd vore för öfrigt den, att afgifler af consuler, som hvarken äro Norrska eller Svenska undersåter, deponerades och afsatles särskildt, ulan att räknas bland Svenska statsverkets inkomster intilis det på rättsenlig väg blifvit bestämdt hvart dessa summor skola gå.
Om de äfven äro obetydliga, så är det likväl icke likgiltigt huru man i sådane saker förfar.
Delta hade varit ett förslag, för hvilket jag såsom medlem af Bevilln.Utsk. skulle hafva röstat, hvarföre jag äfven nu instämmer i Hr von Hartmansdorffs förslag, med det tillägg, att K.
M. måtte täckas, intill dess saken kan blifva ordnad, vidtaga de åtgärder K.
M. finner med förhållandet öfverensstämmande och lämpliga.
Mig synes, att vi icke äga rättighet att beskatta Norrske undersåter.
Det är mycket enkelt alt göra den skillnaden, att de diplomater, som äro födda Svenskar, skola beskattas efter Svensk lag, men att vi icke äga rättighet att beskatta Norrmän, och en stor del af consulerna äro födda Norrmän.
En värd talare har redogjort för hvad han skulle hafva yrkat i Bevilln.Utsk:s ställe, sedan Hr von Hartmansdorff uppgifvit sitt sednaste förslag.
Att icke Bevilln.Utsk:s ledamöter föllo på den mening, som nu af Hr von Hartmansdorff blifvit framställd, må vinna sin ursäkt derigenom, att det just var Hr von Hartmansdorff, som gjorde anmärkntr vid återremissen, hvilka voro helt och hållit positiva i så måtto, att de yrkade, att Bevilln.Utsk. skulle göra en bestämd skillnad emellan de consuler, som äro födda Svenskar och de som äro födda Norrmän.
Då således sjelfva den ledamot, som yrkade återremiss i detta afseende, icke förr än nu fallit på den tanken att afgöra saken genom en skrifvelse till K. M., och en annan värd talare, först sedan Hr von Hartmansdorff yttrat sig, fallit på alldeles samma tanka, så torde det förlåtas Bevilln.Utsk:s ledamöter, att fördem, i likhet med för Hr von Hartmansdorff, denna tanka icke förr framställt sig.
I öfrigt, och med afseende på Hr von Hartmansdorffs anförande, får jag till honom hemställa, om han icke skulle finna lämpligare, att låta detta sitt yrkande hvila såsom särskild mo - Den 15 Mars. 363 lion på R.
Sits bord; ty under den formen kan det komma till Bevilln.Utsk:s handläggning och sedermera under de öfriga Ståndens beslut.
På sådant sätt är det mycket mera troligt att utgången kan blifva den, som af både Hr von Hartmansdorff och mig önskas, än om detta mr skulle komma att utgöra R. o. Ad:s partiella beslut i ämnet, utan alt underkastas Ulsk:s vidare utlåtande.
I anledn. af hvad H. Ex, Hr Gr.
Björnstjerna anfört, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att det dilemma, som här uppstår, skulle vara lätt slitet, om inga andra consuler funnes än de sorn voro födda antingen Svenskar eller Norrmän; men nu är förhållandet sådant t., ex. med Anastasi och flera andra consuler, att de hvarken äro födda Svenskar eller Norrmän; och således kan man icke göra redaclionen sådan som H. Ex, föreslagit.
Hr Ex.
Jag tror icke alt det fin nes mer än två utländningar med lön, som äro consuler, och i alla fall kan man kanske bestämma, att desse utländningar skola betala charla sigillala till Svenska statsverket, men omöjligt kan detta bestämmas för Norrmän.
Jag anser att grannlagenheten emot det förenade Riket fordrar, att vi icke skola fatta ett sådant beslut; således begär jag bestämdt, att ett undanlag måtte göras för Norrmän.
Cronhjelm, om vi icke, i st. f. små ömsesidiga recriminationer, om jag så får uttrycka mig, kunde förena oss för ali söka vinna det beslut, som synes vara pä en gång det mest billiga och det mest öfverensstämmande med grannlagenheten.
Jag vill derföre alldeles, förbigå hvad Grefven sagt om milt upptagande af Hr von Hartmansdorffs förslag; men om jag också bokstafligen skulle hafva upptagit det, så gör jag mig derföre ingen förebråelse.
Della vore icke första gången, som jag biträdt Hr von Hartmansdorffs åsigter, hvilket jag ingalunda fördöljer.
Nu tror jag emedlertid, att vi, i st. f. dessa små utvexlingar af ord, skulle kunna på ett ändamålsenligare och med sakens kraf mera öfverensstämmande sätt sysselsätta oss.
Cronhjelms förslag, att Hr von Hartmansdorffs anförande skall anses såsom en ny motion, är för ändamålet lämpligare, så har jag icke någonting deremot; men i hvilket beslut skall dä R. o. Ad. i denna punkt af betänkandet stanna?
Månne bifall?
Då tror jag icke att R. o. Ad. förfarit med full conscquens.
Afslag kan icke eller ensamt beslutas; något annat beslut måste fattas i ämnet.
Dock öfverlemna!’ jag till de Herrar, som äro mera bevandrade än jag uti våra riksdagsformer, att uppgöra hvilken form för beslutet, som förer till målet, och dertill vill jag för min del gerna samtycka.
Cronhjelm redan an märkt bar Bevilln.Utsk. erkänt riktigheten af de grundsatser, som både Frih. Palmstjerna och Hr von Hartmansdorff uttalat.
Det är endast ronde sättet att göra dessa grundsatser gällande hvarom frågan nu är.
Jag tror, lika med Gr. Cronhjelm, 3lii Den 15 Mars. det vara alldeles omöjligt att, såsom saken nu står, kunna tillvägabringa ett beslut med den kraft, att det ändamål, sorn Frih.
Palmstjerna oell Hr von Hartmansdorff söka, varder uppnådt.
Skulle deremot II. o. Ad. bibehålla stadgandet i nu gällande bevilln. förordn., så bryter man å ena sidan icke grannlagenhetens fordringar, emedan man endast bibehåller hvad som stadgadt varit och stänger sig icke vägen alt för framtiden vidtaga det beslut, som man (inner lämpligast.
Om nu Hr von Hartmansdorff anförande skulle erhålla formen af ny motion, så kunde, pä sätt Gr.
Cronhjelm erinrat, en förändring derigenom lättast ernås.
Jag tillstyrker således H. o. Ad. att vidtaga denna utväg och finner icke att bifall till Ctsk:s betänk, i någon män häfver bundit händerna på H. o. Ad. alt i anledn. af denna motion vidtaga ett lämpligt beslut.
Jag vill, med anledning af Gr.
Björnstjernas anmärkning, lämpa min framställning efter hans.
Det enda, som R. o. Ad. hehöfde besluta vore, alt godkänna lltsk:s förslag i afseende pä Svenskar och ulländningar, men derifrån utesluta stadgandet om Norrmännen.
Pä sätt Hr Gr.
Cronhjelm önskat, ville jag derjemte föreslå såsom ny motion, att K.
M. täcktes föranleda afgifternas bestämmande för Norrmän, då de utnämnas till consuler, samt ali K.
M. täcktes för framtiden afgifva nådig proposition lill Sveriges Ständer och Norrige» Storling rörande lika afgifter för sådana diplomer.
Afgifterna komme dä såsom jag förmodar att ingå till den gemensamma Handels- och Sjöfartsfonden.
På detta sätt blefve saken, såsom jag tror, för tillfället rättast afgjord.
För min del får jag bestrida alt förvandla Hr von Hartmansdorff» mening till motion, dä vi nu afgöra ett betänkande ronde bevill ningen.
Det är helt tydligt, att om Ii. o. Ad. antager del af Frih. Palmstjerna, Nils Fredr., framställda förslag till redaclion, sä blir detta Ii. o. Ad:s beslut, hvarom förstärkta