Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
När jag sista gången hade ordet, an - Den 15 November f m. 77 såg jag obehöfligt, att ingå i någon utveckling af detta ärende, sora synes mig så klart; men jag bar af Frih.
Raabs yttrande blifvit öfverlygad om motsatsen.
Frilen bär troligen icke 1 fästat sin upmärksarahet dervid, att hufvudafsigten med den beviljade ålerremissen iir att förebygga den financiella belägenhet, Iivari RiksgisKont. skulle komma genom antagande af Utskis förslag.
Hr Bildis förslag åter skulle en viss tid bestämmas för redskapens försäljning, hvarigenom en lättnad upkommer.
Vill man således genomföra hvad man åsyftar, så mäste en ändring göras i §:n, och denna kan endast vinnas genom en återremiss, hvarom jag alltså anhåller. R. o. Ad., som med Nej besvarade de först till bifall å förevaride delar af Utskis Utlåt, framstälde proposir, ansåg de deremot gjorde anmärknir föranleda till återremiss.
Justerades 2:ne prol.-utdr., innehållande R. o. Adis denne dag fattade beslut, i fråga om förslaget till förordn. om vilkoren för bränvins försäljning.
Föredrogs och bifölls BankoUtskis den 13 och 14 dennes på bordet lagda Utlåt.
JVs 76, i ani. af väckt förslag om förändring å Bankens sedelmynt.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt lill fortsättande af plenum kl. 6 e. m.
Föredrogs ånyo BankoUtskis den 13 och 14 dennes på bordet lagda Slem.
JV° 77, med förslag till föreskrifter motsvarande lista artikeln i nu gällande BankoReglemenle.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade att R. o. Ad. torde finna nödigt att delta Slem. punktvis föreloges till pröfning.
Ropades Ja. s Hr von Hartmansdorff, Aug.i
Som de flesta eller måhända alla §§:r i denna afdelning äro oförändrade, hemställer jag, om det icke vore tillräckligt, att nummern på dem blott omnämndes, då en hvar bade tillfälle göra de anmärknir, hvartill fog kunde förefinnas.
x Efter härtill af R. o. Ad.
Iemnadt bifall, yttrade Hr von Hartmansdorff!
Jag tager för gifvet, att Utskis mening är, det rubriken på denna afdelning skall bibehållas oförändrad.
Det är icke sagdt likväl, att så skall ske.
I nu gällande Bankolieglemente lyder öfverskriften sålunda i Bankens Öfverstyrelse och några serskildta ut densamma gifna updrag.
Afdelning t.
Bankens Öfverstyrelse och allmänna föreskrifter rör:de Bankens förvaltning. 78 Den 15 November f. m.
Jag anhåller att denna öfverskrift äfven på afdelningen må bibehållas.
Det är gifvet, att det varit Utsk:s mening, då Utsk. framställt förslag till §§:r i BankoReglementet, att just denna artikel och dess rubrik är liktydig med den gamla, hvadan något beslut i detta hänseende-icke erfordras, men 0111 R. o. Ad. anser sådant nödigt, (innes intet hinder deremot; men att någon annan mening icke varit, tager jag för gifvet.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade att, innan §§:ne förekommo, R. o. Ad. torde vilja fatta beslut om rubriken, i fall Hr von Hartmansdorff yrkade att serskild propos. derom framsta Ides.
Jag anhåller om propos. på de gamla öfverskrifternas bibehållande.
Uppå härefter framstäld propos., beslöts, att de före §§:ne uti ifrågavande artikel förekommande rubriker skulle oförändrade bibehållas.
Sedan härefter de 23 första §§:ne blifvit upnämnde och lemnade utan anmärkn., yttrade Hr von Hartmansdorff:
Jag hemställer om icke rubriken på 24:de §:n äfven torde få förblifva oförändrad. R. o.
Ad. beslöt att jemväl den före 24:de §:n förekommande rubrik skulle-oförändrad bibehållas.
24:de och 25:te §§:ne lemnades ulan anmärkn., men i fråga om 26:te §:n yttrade Hr von Hartmansdorff:
I 26:te §:n förekommer följande stadgande, hvilket är lika med det i nu gällande BankoReglemente, men innehåller dock något, som jag till rättelse vill underställa Ståndet: ”Skulle äter de af Ri'ksSt:n, i och för granskningen af LåneKont:ens räkenskaper, valde Revisorer och Suppleanter mellan Riksdagarne afgå eller af laga förfall hindras alt berörde updrag utöfva, ege Ståndets Fullm:ge i Banken och Riksg:sKont.
, att, så framt icke vederbör:de RiksStånd derom annorlunda förordnat, genom omröstning per capita, välja annan Revisor och Suppleant; börande dervid den främste bland Ståndets Fullm:ge i Banken föra ordet.”
Om det händer, att den främste bland Pullunge i Riksg:sKont är en Grefve, men den främste bland Fullnnge i Banken är en Friherre, skall då den sednare taga ordförandeskapet från Gr:n?
Sådant vore stridande emot den ordning, Ståndets ledamöter i öfrigt iakttaga; hvarföre jag hemställer, om icke ordalagen följaktligen böra ändras.
Den af siste talaren föreslagna förändring i 26:te punkten är visserligen icke af någon betydenhet, men jag hemställer, om, när det nu föreslagna stadgandet redan finnes i nu gällande BankoReglemente och detsamma kunnat hitintills efterlefvas utan olägenhet, det nu kan vara skäl att för - Den 15 November f. m. 79 ändra samma stadgande.
Det värsta, som skulle kunna hända, vore, att en yngre ledamot, i st. f. en äldre, skulle, i olikhet med hvad som sker vid våra Riksdagar, komma att föra ordet, men någon egentlig olägenhet kan jag icke finna upkomma af Utsk:s förslag, utan anhåller om bifall till detsamma.
Efter först till bifall å 26:te §:n utan förändring och sedan till bifall derå med det af Hr von Hartmansdorff föreslagna tillägg framställde proposir, samt dessa proposirs besvarande med blandade Ja och Nej, liemstälde Hr Gr. o. Landtm, ånyo om R. o. Ad. behagade bifalla denna § utan förändring, och ropades dervid starka Ja, jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. o.
Landtm, förklarade sig nu hafva fnnnit
27:de, 28:de och 29:de §§:ne lemnades utan anmärkn., hvarefter så väl dessa som de föreg:de §§:ne, hvarom icke beslut redan blifvit fattadt, af R. o. Ad. godkändes.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Banko-- Ulsk:s den 13 och 14 dennes på bordet lagda Mern.
JV2 78, med förslag till föreskrifter motsvarande 3:dje artikeln, 2:dra afdelmn af BankoReglementet. lista punkten.
Det finnes ett motiv till denna punkt, som står å sidan 22 och hvilket jag anhåller mätte blifva upläst.
Sedan den sålunda begärda upläsningen försiggått, anförde Hr von Hartmansdorff:
Afsigten med detta förslag skall väl vara, såsom jag förmodar, att, om icke, inom den första ansökningstiden, skicklige och behörige sökande af Bankens tjenstemannapersonal skulle anmäla sig, sökande utom Bankoverket skola ega en sådan rätt.
Men det står icke så; utan är otydligt.
Jag befarar således, att om det stadgande, som Utsk. föreslagit, antages, skulle man icke hafva vunnit något på förändringen.
I nu gällande BankoReglemenle står det: ”1 händelse icke inom den i § 39 utsatte anslagstiden kompetent sökande till ledig tjenst skulle sig anmäla, som vore dertill fullt skicklig och lämplig, ege Fullm:ge, att bestämma ytterligare ansökningstid, derunder, utom eljest kompetente sökande, kunna i sådan egenskap, sig anmäla: till Notarie- och Kanslist-befatlningarne vid Fullm:ges Expedition, personer utom Verket; till Kommissarie-Beställningarne, så väl 4:de gradens tjenstemän och Exlra-ordinarier inom Verket, som derstädes förut icke anställde personer; samt till tjenster inom 2:dra och 3:dje graderne, personer af eljest icke kompetent tjenstegrad och Verkets Extra-Ordinarier.” Sådant BankoReglementet nu är, har man tillfälle att, efter andra an - 80 Den 15 November f. m. slaget, få sökande utom Verket.
Jag hemställer derföre, om icke för tydlighetens skuld borde göras följande tillägg i Utsk:s förslag: ”då sökande utom Bankoverket äfven kunna anmäla sig”.
Ora siste talaren upmärksamt genomläst de föreg:de punkterne i detta förslag, skulle han hafva funnit, alt i hvarje särskild punkt det gamla stadgandet, att personer utom Bankoverket kunna komma i fråga till de tjenster, hvarom föreg:de punkten handlar, ansetts öfverjlödigt.
Det står nemi. icke i Litt. a och é, alt det skall vara en person inom verket och icke heller i de öfriga Litt.
Jag tror således, att det föreslagna tillägget är obehöfligt, såvida man täger Lstamom. i sammanhang med 2:dra mom.
Om Utsk:s förslag antages, kan jag icke se annat, än att deraf skall följa, att Fullm:ge måste göra nya anslag till ansökningar, men utan någon utsigt att få andra sökande, än dem, som första gången sig anmält.
Hvartill skall då det nya anslaget tjena?
Man måste utsträcka ansökningsrätten, såvida någon nytta skall, genom förslaget, vinnas.
Jag förnyar följaktligen min anhållan, att B. o. Ad. malte besluta det tillägg, jag föreslagit.
Då nu Hr Gr. o. Landtm, först hemställde om B. o. Ad. bifölle denna punkt, utan förändring, ropades starka Nej, blandade med Ja, och uppå sedermera framställd propos. bifölls förevande punkt med det af Hr von Hartmansdorff vid slutet af 2:dra mom. föreslagna tillägg: ”då sökande utom Banko-verket äfven kunna sig anmäla”.
Bifölls. 4:de punkten.
Jag anhåller, att motiven lill denna punkt måtte upläsas och jag derefter få yttra mig.
Sedan denna upläsning skett, yttrade Hr von Hartmansdorff:
Jag erkänner med tacksamhet Ulsk:s goda vilja att bereda Fullmige vidsträcktare rättigheter vid befordringar, än nu gällande reglemente lemnar.
Men jag kan icke finna, hvari de utlofvade rättigheterna skulle bestå, emedan den enda förändring, Utsk. föreslagit, är alt framför orden: ”fullt erforderlig skicklighet” står ordet: ”jemväl”.
Skillnaden är helt enkelt den, att i det nya förslaget står: ”jemväl fullt erforderlig skicklighet”, och i nu gällande reglemente endast ”erforderlig skicklighet”?
Enl. de Utsk. lemnade uplysningar hafva Fullm:ge nu endast att tillse, att vid befordringar den utsedde tjenstemannen äger skicklighet att sköta den tjenst, han sökt, utan att Fullnnge behöfva taga i betraktande, huruvida denne tjensteman besitter den förmåga, att Den 15 November f. m.
St att han inom Verket kan påräkna vidare befordran.
Således när fråga är om tillsättandet af en Kanslist-tjenst, som egentligen är endast en renskrifvarebefattning, hafva Fullmige blott behöft tillse, huruvida den utnämnde kunnat sköta denna tjenst.
Utsk. har ansett, att genom dess förslag UnderStyrelsen skulle lemnäs mera frihet, så att den kan tillsätta personer, hvilka framgent kunna påräkna befordran inom verket.
Hr von Hartmansdorff?
Jag vill icke bibehålla det gamla stadgandet; ty efter detsamma har jag blifvit öfverröstad, då jag yrkat hvad Utsk. här åsyftar.
Men jag befarar, att dess förslag icke är fullt tydligt.
Som detta BankoReglemente kommer att gälla intill nästa Riksdag, så vinner man emedlertid tvifvelsutan nödig erfarenhet.
1 fall Fullm:ges pluralitet skulle, före nästa Riksdag, hafva tydt stadgandet annorlunda, än Frih.
Tersmeden nu gjort, så kan man då erhålla rättelse.
Uppå härefter framställd propos., blef förevartde punkt af It. o. Ad. bifallen.
De öfrige punkterne biföllos utan diskussion och de mot slutet af Betänk, anförde motiver ansågos ej erfordra annan åtgärd, än alt läggas till handlingarne.
Föredrogs ånyo BankoUtsk:s den 13 och 14 dennes på bordet lagda Mern.
JVs 79, med förslag till de föreskrifter, som skola motsvara 6:te och 7:de Afdelnuie utaf öde Art. i Reglementet.
Jag föreslår, att rubrikerne å öde och 7:de afdelnme må bibehållas.
Jag får fästa upmärksamheten derpå, att hvad Hr von Hartmansdorff önskat, finnes i Betänk., om han jemför det gamla Reglementet med det nu föreslagne.
Skulle R. o. Ad. bifalla hans yrkande, så har jag intet deremot, ehuru jag anser det obehöfligt.
Uppå härefter särskildt framställde propos:r, beslöts att rubrikerne för ifrågavar:de afdeln:r skulle oförändrade bibehållas, och biföll R. o. Ad. Utsk:s förevar:de Mern.
Föredrogs ånyo och bifölls BankoUtsk:s den 13 och 14 dennes på bordet lagda Mern.
JVZ 80, ang:de instruktionen för R.
St:rs Revisorer öfver BankoDiskontverket samt LåneKont:n i orterne.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Bankooch LagUtskms den 13 och 14 dennes på bordet lagda Mern.
JV2 2, med förslag till sammanjemkning af RiksSt:ns skiljaktiga 15 H. ö 82 Den 15 November f. m. beslut i anledn. af Utsk:s Betänk.
JV2 1, i fråga om ny lag för enskilde Banker, hvilka utgifva egna kridet-sedlar.
l:sta punkten, ang:de sådana delar af Ulsk:ns förra Betänk.
, som blifvit af alla Stånden godkända.
2:dra punkten, ang:de ingressen lill lagförslaget.
På sätt min reservation utvisar, har jag icke instämt i Utsk:ns tilltyrkande uti denna del, och ber att fä redogöra för mina skäl dertill.
I fråga om ingressen till denna författning hafva Utsk:n tillstyrkt, att R.
St. måtte besluta, att, med uphäfvande af K.
Förordnme 1824, 1846 och 1848, skall en så lydande lag för enskilda banker utfärdas, sorn Betänk, innehåller.
BondeSt. har bifallit detta förslag och likaså Prestesamt BorgareSlin, de 2:ne sednare Stånden dock så, att de ansett, att 1824 års författning icke borde uphäfväs.
3 Stånd äro således enl. min åsigt icke ense om ingressen, enär ett Stånd beslutat uphäfvande af de 3 nämnde författmne, hvaremot de 2 andra Stånden beslutat uphäfvande af endast den förste af desse.
Följaktligen kunna icke dessa Stånds beslut så sammanjemkas, att man kan säga, att 3 Stånds sammanstämmande beslut finues. R. o.
Ad:s beslut i ämnet är icke heller förenligt med de öfriga Ståndens, enär R. o. Ad. beslutat anhållan om utfärdande af en författa., med uphäfvande af 1846 och 1848 årens författnir, och således äro alla 4 Ståndens beslut olika.
Hvad sjelfva saken angår, måste jag bekänna, att jag finner R. o. Ad:s beslut riktigt och skulle således gerna se, att R. o. Adis beslut blir föremål för votering i Förstärkt Utsk., hvilket efter Utskins förslag icke blir händelsen.
Jag anhåller således om den propos:n, att, med afslag på Utskins yttrande i denna del, den i min reservation framställda votensproposm mätte antagas.
Den ingress, som Utskin föreslagit, har af alla 4 Stånden blifvit godkänd, med uudantag af hvad som i samma ingress finnes uptaget rörande 1824 års Kungörelse.
I fråga om dess uphäfvande, såsom Utskin föreslagit, har BondeSt. bifallit förslaget, men de 3 öfriga Stånden ogillat detsamma.
Således måtte väl den frågan vara förfallen.
Den öfriga delen är, pä sätt jag redan nämnt, af alla 4 Stånden bifallen, och då måtte väl deras beslut vara lag, om något skall vara det. R. o.
Ad. har dessutom beslutat ett ytterligare tillägg, hvarom Utskin icke talat, och hvilket tillägg icke blifvit af något annat
Stånd anlaget, hvadan R. o. Ad. är om sin mening ensam mot de 3 öfriga Stånden.
Vid sådant förhållande kan väl icke R. o. Adis beslut kunna komma under omröstning.
Jag anser Utskin hafva förfarit rätt, då Utskin ansett en fråga, som genom 4 Stånds beslut är antagen, vara bifallen och att de öfriga delarne, deri 3 Stånds sammanstämmande beslut icke finnes, hafva förfallit.
Jag anhåller om bifall till Utskins förslag.
Den 15 November f. m. 83 Gr.
Det förhåller sig aldeles icke så serdeles klart, sora siste talaren trott, med den saken, huruvida frågan om uphäfvandet af 1824 års författning är förfallen eller icke.
Denna fråga kan icke förfalla, då sjelfva saken icke kan det.
En ny lag är fråga om att stiftas, men med uphäfvande af hvilka författningar och hvilka skola fortfarande gälla, just härom är frågan.
Jag vill såsom exempel åberopa ett fall, hvarom talades i går.
Om i en ny författning stadgas, att åverkan skall bestraffas icke såsom stöld utan med böter, och 3 Stånd besluta, att detta brott skall bestraffas såsom stöld, men icke alla Stånden beslutade alt gamla författningen om åverkan skulle upliäfvas, vore ju R.
St:rs beslut i sådan strid med hvarandra, att män ovilkorligen måste förena dem, och frågan om uphäfvandet af den gamla författningen om åverkan kan således icke hafva förfallit, helst denna författning icke kan gälla bredvid den nya.
Så är förhållandet äfven här.
Författningen af 1824 kan icke bestå jemte den nya oell följaktligen kan den frågan icke förfalla, utan måste derom fattas ett beslut.
Nekas kan väl icke, att ingressen är ett sammanhängande helt, hvaröfver, för att blifva R.
St:rs beslut, 3 Stånd skola sammanstämmande besluta.
Nu hafva, i fråga om ingressen i sin helhet, 3 Stånd icke fattat sammanstämmande beslut.
När så är förhållandet och här finnas 3 serskildta beslut, nemi. ett af RondeSt., som bifallit Utsk:ns förslag, ett af R. o.
Ad., som gjort några förändringar i samma förslag, och slutligen ett 3:dje, nemi.
Preste- och BorgareSt:ns beslut, hvilka Stånd uteslutit orden: ”med uphäfvande af Kungörelsen af år 1824”, hafva således 3 Ständ icke fattat sammanstämmande beslut om sjelfva ingressen, som ovilkorligen mäste betraktas i sitt sammanhang och icke får sönderplockas, och raan kan väl icke säga, att man vunnit ett R.
St:rs beslut, utan, till följd af deras olikhet, måste votering i Förstärkt Utsk. afgöra hvad sorn skall blifva R.
Sl:rs beslut.
På sätt jag förra gången sökte visa, förefinnas här 4 Stånds beslut öfver ingressen.
Utsk:n hafva föreslagit en förfalln. innehållande åtskilliga meningar.
Af dessa meningar antogos hvarenda utom den, som angår Kungl. Kungörelsen af år 1824, hvilken mening afslogs af 3 Stånd, men bifölls af ett.
Nu är förhållandet icke, att uphäfvandet af 1824 års författn. nödvändigt måste följa af detta beslut, emedan 1824 års författn. angår en helt annan fråga än den, som var före mål för lagstiftning, ty Utsk:n hafva lagstiftat för enskilda Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar, men 1824 års författn. angår deremot sådane enskilda Banker, hvilka röra sig med RiksBankens sedlar.
Ang:de PrivalBankerne, sorn röra sig med egna kredit-sedlar, ansågo 3 Stånd, att uphäfvandet af 1824 års författn. icke borde ega rum, och således finnes 3 Stånds sammanstämmande beslut, att denna författn. icke må up~ 6 * 84 Den 15 November f. m. häfvas, oell då kan väl icke genom votering i Förstärkt Utsk. detta beslut uphäfvas.
Hvad angår R. o. Ad:s beslut, så, på sätt jag redan nämnt, öfverensstämmer delta med öfriga Ståndens, med den skillnad, alt R. o. Ad. vill hafva ett tillägg ang:de frågans till en del ekonomiska natur, men de andra 3 Stånden hafva icke godkänt detta tillägg, utan endast talat om frågans egenskap af civil lag.
Nu kan väl icke R. o. Ad., som är ensam om sin mening, genom votering i Förstärkt Utsk. intvinga det stadgande, hvaremot de öfriga Stånden sig sammanstämmande yttrat.
På grund af alla dessa skäl och af hvad jag förut sagt, anhåller jag om bifall till Utskms förslag.
Jag ber om förlåtelse, men jag måste uptaga den siste talarens ord, för att söka reda frågan, som han, enl. min åsigt, icke rätt upfattat.
Förhållandet är nemi., att 2 Stånd, Preste- och BorgareStm, hafva beslutat, att författmne af 1846 och 1848 skola uphäfvas, så vida de ersättas genom en civil-lag.
Man kan således icke upfatta deras beslut annorlunda, än att de endast under detta vilkor hafva beslutat antagandet af en ny lag eller uphäfvandet af dessa författn:r.
BondeSt. har endast under det Vilkor medgifvit antagandet af en ny lag, alt 1824 års författn. uphäfves.
Om nu, efter Gr.
Lagerbjelkes åsigt, 1824 års författn. icke har något afseende härpå, det må vara en annan sak, men BondeSt. har emellertid sagt, att, för antagandet af den nya lagen, skall uphäfvandet af 1824 års författn. vara ett vilkor, och detta utan afseende på hvilka Banker denna författn. än angår.
BondeSt:s beslut kan icke sammanjemkas med de 2 öfriga Ståndens, likasom icke heller dessas med R. o. Ad:s.
Vid sådant förhållande måste naturligtvis R. o. Ad:s beslut jemväl komma under omröstning och jag anhåller alltså om bifall till mitt förslag.
Jag anhåller, att med några ord få besvara Gr. Sparre.
Han har flera gånger yttrat, att de olika åsigterne Stånden emellan icke kunna sammanjemkas.
Jag har icke yrkat det, utan endast, att hvad sorn af 4 Stånd sammanstämmande är beslutadt, måtte få anses såsom ett R.
Stms beslut och icke kunna uphäfvas genom en votering i Förstärkt Utsk., och att sådane satser, hvarom ett Stånd är ensamt, och de 3 öfriga Stånden satt sig emot, icke kunna lefva upp^ genom en votering, utan måste genom ett R.
Stms beslut vara förfallne.
Den siste talarens bevisning synes mig så ovederlägglig, att jag hoppas, det R. o. Ad. godkänner
Utskms hemställan.
1824 äis författn. bar med rätta blifvit utesluten derföre, att hon angår ett annat förhållande, än det förevande.
Här är fråga om enskilde Banker, hvilka utgifva egna sedlar, men icke om sådana, som icke göra det.
Således mäste man, ehuru saken än betraktas, erkänna att Gr.
Lagerbjelke har rätt.
Den frågan, huruvida författmn är af ekono - Den 15 November f m. 85 misk eller eivil-lags natur, är ingen sats eller mening, såsom Gr.
Lagerbjelke yttrat.
Gr:n har derjemte sagt, att ingressen består af flera meningar, och att en del af dera kan förfalla.
Så förhåller sig icke.
Hufvudsaken är, om denna fråga är af eivil-lags eller af ekonomisk natur, och detta är omöjligt att utrycka ur ingressen, ty det är en sats, som måste tydas på det sätt, alt författmn är af ekonomisk natur.
Det skulle leda till högst besynnerliga resultater, om man betraktar den principfråga, huruvida en författning, om hvars utfärdande är fråga, är af eivil-lags eller ekonomisk natur, såsom en sats, eller såsom några ord, hvilka kunde i lagen ingå eller icke.
Detta gäller om en serskild §, men icke om ingressen, hvilken antyder beskaffenheten af författning
Jag förnyar min anhållan om bifall lill mitt förslag.
Jag kan icke underlåta att yttra några ord i en fråga, som till sin princip är af vigt, nemi. huru man skall tolka 75:te §:ns RiksdisOrdn. föreskrifter, antingen på det sätt, att hvarje Stånds beslut ordagrannt skall blifva föremål för propos., så vida icke 3 Stånd äro ordagrannt ense om hela §:n, eller ock så, att man skall jemföra de olika eller lika meningarne med hvarandra.
I denna § står icke, att det gäller beslut om ordställning, som ett Stånd fattar i en §, utan det står meningen deraf, denna må nu sönderfalla i flera afdelnir i en och samma § eller innefattas i §:n i sin helhet.
Grundlagsstiftarnes mening har ingalunda varit, att man, i fråga om sammanjemkningen, icke kan hålla sig till hvarje del af §:n.
Vid sådant förhållande och med tillämpning af den grundsats, hvarefter jag sett frågan, anser jag att 3 Stånds mening skola gälla, så vidt här är fråga om, huruvida saken är af ekonomisk eller civillags natur, och att, i fråga om införandet i ingressen af 1S24 års författn., endast ett Stånd har beslutat detsamma.
Jag kan icke hnna annat än att Gr.
Utsk:n hafva gått origtigt tillväga deri, alt de icke framställt förslag till redaktion, och äfven om man skulle antaga Gr.
Sparres förslag, kan tillstyrkandet icke bifallas, utan mäste till Utsk:n återremitteras.
Raab har likasom Gr.
Sparre ansett, att man eger rättighet alt utplocka hvarje serskild mening.
Jag deremot finner, att när 3 Stånd icke bestämdt öfverenskommit om ingressen, finues icke heller något R.
Stms beslut, och ett sådant beslut kan icke finnas förr än 3 Stånd antagit ett förslag till sammanjemkning, eller också derom blifvit voteradl.
Jag anhåller om bifall till Gr.
Sparres förslag eller, i händelse sådant icke kan beviljas, att ingressen må blifva återremitterad.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, framstälde Hr Gr. o. Landtm, hurusom, i afseende på förevande punkt, blifvit yrkadt af Gr.
Lagerbjelke och Hr von Hartmansdorff bifall, af Gr.
Spane ogillande af Utsk:ns yttrande och bifall till de af 86 Den 15 November f. m honom, uti Utsk:s Mern. bifogad reservation, föreslagna votenspropos:r, samt slutligen nu sednast af Frih.
Tersmeden återremiss.
Efter å hvartdera af dessa yrkanden framstälda propos:ner, som alla hesvarades med blandade Ja och Nej, hemställde Hr Gr. o. Landtm, ånyo om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:ns i denna punkt afgifna yttrande, och ropades dervid åter Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han ansåg
Sparre hegärde votering.
Uplästes till justering och godkändes följande voteringspropos. :
Den som bifaller det i Banko- och LagUtsk:ns Mern.
JV2 2 afgifna yttrande, ang:de ingressen lill lagförslaget för enskilda Banker, hvilka utgifva egna kredit-sedlar, röstar
Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, ogillas förenämnde yttrande samt godkännes de af Gr.
Sparre, uti berörde Mern. bifogad reservation, föreslagne voterings-proposir i ämnet.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — II.
Oppa härefter af Hr Gr. o.
Landtm, framstäld propos., upskjöts fortsättningen af förevar:de Merms pröfning till eftermiddagens plenum.
Anmäldes och begärdes på bordet ett från Vällofl.