Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men hvad formaliteterna beträffar, uppstår likväl den stora inconseqvens, att afhandlingar om lösöreköp skola intagas uti Rättens afhandlingsprot., dä deremot afhandlingar, åsyftande säkerhet för lemnadt förslag, skola belasta rättens redan nog digra inteckningsprot.
Om begge dessa afhandlingar intogos i ett gemensamt prot., kunde, genom gravationsbevis grundadt på samma prot., hvar och en erfara, huruvida till säkerhet erbjuden lösegendom vore såld eller graverad; men dä dessa slags afhandlingar skola intagas i serskilda protokoller, kan icke af dylikt gravationsbevis någon sådan kännedom inhemtas.
Den kan icke ens vinnas derigenom att man förskaffade sig bevis sä väl ur intecknings- som afhandlingsprot.
, enär köpeafhandlingar som intagas i afhandlingsprot. icke skola förnyas.
Genom afhandlingarnes intagande uti olika prot. skola således bedrägerier otvifvelaktigt befrämjas, och den enda utvägen att förekomma dessa bedrägerier hade varit att ställa inteckningarne tillsammans med lösöreköpen samt fordra förnyelse af de sednare lika som af de förra.
Detta är det hufvudsakligaste jag anfört i min reservation.
De öfrige reservanterne hafva i allmänhet vidrört vådan af den föreslagna inteckningsrätten i lösegendom och hafva af sådan anledn. afstyrkt förslaget.
Nu har Utsk. i det föredragna betänk, modifierat dess första förslag i så måtto, som det förklarat, alt förmånsrätt icke skall med - 314 Den 28 Juni e. m. gifvas i fordringar men väl uti inventarier och lösegendom, som tillhöra den inrättning uti hvilken inteckningssäkerhet lemnäs.
De anmärkmr, jag gjort emot Utsk:s första förslag, har Utsk. likväl icke vederlagt, utan Utsk. har tvertom medgifvit, att en oegentlighet förefinnes deruti, att förlagsafhandlingar skola intagas i inteckningsprot.
, och afhandlingar om lösöreköp uti ett annat prot.; men Utsk. tvekade att göra en så genomgripande förändring, som den jag i detta afseende föreslagit.
Jag beklagar detta, emedan jag nu finner mig nödsakad att afstyrka en lagförbättring, som jag eljest med nöje skulle hafva velat med min röst understödja.
Utom förenämnde anmärkn. måste jag göra ännu en annan vid 4 §, hvarest ett väsendtligt tryckfel förekommer, som, förutsatt att R. o. Ad. skulle bifalla betänk., måste rättas.
Der förekommer ordet ”ställd”, men bör vara ”stället”.
Vidare har Utsk. i slutet af samma § uteslutit, hvad K.
M:s i ämnet afgifna propos. innehåller nemi. ”handlingen skall i hufvudskrift till Rätten ingifvas, samt der offentligen uppläsas,oi rättens prot. införas och med påskrift om inteckningen förses.
A landet må förlagsinteckning ej sökas, utan vid lagtima ting”.
Då Utsk. tillstyrkt R.
St. att, med undantag af 1 och 4 §§ af K. M. propos., besluta utfärdandet af en lag i öfverensstämmelse med samma propos.
, men med Usta och 4:de §§ sådana som Utsk. föreslagit dem men det af mig nu upplästa stadgande icke blifvit intagit uti Utsk:s förslag, så lärer deraf följa, att om betänk, bifölles samma stadgande icke heller komme att i den utfärdande författningen intagas, ehuru hvar och en nogsamt inser behofvet deraf.
Om det är en sanning, att det för individen är nyttigt, att panträtt medgifves uti lösegendom, är det ock en sanning, att det är af stor vigt alt denna panträtt så inrättas, att missbruk af svårare beskaffenhet icke dermed må äga rum.
I afseende på sättet, att åstadkomma denna panträtt, har man begagnat tvänne utvägar.
Den ene af dessa är, att den lösegendom som skall lemnäs såsom pant, qvarblifver i gäldenärens ägo och långifvaren får inteckningssäkerhet deri.
Den andra utvägen är, att längifvaren blir ägare till den lösegendom, som skall utgöra panten, men lösegendom icke destomindre qvarstår i gäldenärens värd.
Räda dessa utvägar kunna hvar för sig hafva sina fördelar och olägenheter, men skola, om de båda begagnas, göra det nästan omöjligt, att förekomma missbruk.
Jag tror, att förevar:de förslag icke har lyckats, att utfinna den lämpligaste utvägen, enär, lagstiftningen redan medgifvit rättighet att sälja sin lösegendom med förbehåll att behålla den i sin vård och såmedelst befria den från utmätning; men enl. detta förslag, kan panträtt erhållas i egendom, som fortfarande tillhör gäldenären.
Det blefve derigenom omöjligt, att, genom hvilket lagsladgande som heldst, kunna förhindra bedrägerier.
Dä Utsk:s förra betänk, i denna fråga var under öfverläggning yttrades: ”att ifrågaställdt förslag ej lemnade tillförlitlig ledning i följande fall:” om köpares rätt, derest han tiilhandlar sig intecknad lösegendom, men låter densamma förblifva i säljarens vård; om den rätt, som uppkommer derigenom, att sådan egendom af förlagstagaren öfverlemnas till en 3:dje person så - Den 2S Ju hi e. m. 315 som pant; om lösegendom som är intecknad, kan utmätas, och om utskylder till kronan och tjenstehjons löner hafva företräde framför inteckningen”.
Om dessa anmärkn:r yttrade sig Utsk. sidan 15: ”att lillfyllestgörande ledning i förslaget saknas för pröfning af alla de fall, som i punkten f upptagas, men det tillhör ej eller den lag, hvarom fråga är, att lemna sådan ledning”.
Den bör finnas på annat ställe i lagstiftningen och den saknas ej eller; men vore det förhållandet, så kunde detsamma ändå aldrig räknas såsom en brist i förevar:de förslag.
Det är visserligen ett vigt sätt, hvarpå Utsk. fränskiljt sig dessa svårigheter, men mig synes, som det icke är tillfredsställande, att antaga under handläggning varande förslag, utan att pä samma gång upphäfva nu gällande lagstadgar ang:de köpares rätt till lösören som i säljarens vård qvarstå, låter sig således icke göra ulan att derigenom öppna dörren för en stor mängd af missbruk.
För min del nödgas jag derföre hos Hr Gr. o.
Landtm, vördsammast anhålla om propos. på afslag.
Uppå härefter af Hr Gr. o. Landtm, framställde serskilda propos:r bifölls Utsk:s hemställan det måtte R.
St. förklara alt K.
M:s ifrågavar:de förslag ej kan bifallas, samt afslogs det förslag till författning i ämnet, hvarmed Utsk. inkommit.
Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 21 och 22 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 56, i anledn. af väckta motioner om dels indragning af Kämners-, Lagmans- och Riddaresyne-rätterna, dels ock förändring af vissa domstolars organisation.
Då uppläsningen af detta betänk, börjades, anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Om alltsammans skall uppläsas, medtages allt för mycken tid, hvarföre och dä jag anser denna uppläsning icke nödvändig, anhåller jag, att Hr Gr. o.
Landtm, ville framställa propos. om hennes underlåtande.
Uppå Hr Gr. o. Landtm:s i anledn. häraf framställda propos. , förklarade R. o. Ad. ifrägavaride betänk:s uppläsning icke vara behöflig, hvaremot nu de vid detsamma fogade reservationer blefvo uppläste pä begäran af Hr von Hartmansdorff, som derefter yttrade:
Åtskilliga ledamöter af LagUtsk., hvilka anse 4 instancer vara för mänga och följaktligen, rättegångsordningen i Sverige böra förkortas, hafva dock, hvad skäligt är, funnit, att förändringen icke kan verkställas utan nödiga förberedelser.
LagUtsk. har likväl hvarken uppgifvit eller föreslagit dessa förberedelser, utan lemnat derhän, huruvida den förordade förändringen må kunna utföras eller ej.
Enl. min åsigt, är det gifvet, att man är skyldig rättsökande parter någon ersättning för Lagmansrätternes upphörande, eller rättare sagdt, man är skyldig, att tillse det de erhålla andra instancen sig närmare än pä 100 mils afstånd, såsom förhållandet nu är med 316
Den 28 Juni e. m. dem, som bo i Norrbotten, under det Hofrätten är förlagd i Stockholm.
I Norrige har man varit mera angelägen om rättsökandes bästa.
De så kallade Stifts-öfverrätterne, som motsvara våra Hofrätter, äro 4, hvaraf en finnes inom hvarje stift.
Följaktligen hafva dervarande rättsökande, med undantag af dem, som ho vid Nordkap, icke så långt till deras andra instance, som inom Sverige skulle blifva händelsen, i fall Lagmansrätterna afskaffades.
Jag tror derföre, att den föreslagna förändringen icke kan, eller bör, verkställas med mindre, man beredt rättsökande godtgörelse antingen genom ett ökadt antal rätter, eller ock, genom en inrättning som numera icke torde kunna begagnas, d. ä. de fordom brukliga kringresande domarne.
Delta ifråga om rättsökande.
I afseende på Hofrälternes arbete, har Hr Cederstråhle anmärkt, att desse, hvilka nu knappt medhinna sina förra göromål, omöjligen kunna medhinna dem, som förut stadnat vid Lagmansrätterna, men hädanefter skulle tillkomma genom deras indragning.
Ledamöter mäste dä adjungeras, men till deras aflöning hafva R.
St. icke anslagit några medel.
Icke eller har man tänkt på den ersättning, hvarå lagmännen sannolikt göra anspråk, för upphörandet af de sportler, de hitintills åtnjutit.
Under en sådan sakernes ställning synes det mig ogörligt, alt vidtaga någon förändring, hvilken åsigt delas äfven af visse bland dem, hvilka eljest anse den nya organisationen nyttig.
Enl. min tanke återstår nu intet annat än att antingen antaga det förslag till und. skrifvelse, hvilket reservanterne mot Utsk:s betänk, afgifvit, eller ock, hvilket jag för min del skulle vilja föredraga, förklara, att denna fråga bör anstå, intilldess lagberedningen hunnit utarbeta det förslag till ny rättegångsordning, hvarmed den nu lärer vara sysselsatt, och hvars framläggande icke lärer längre dröja än till nästa riksdag.
Om detta förslag då blifver af R.
St. godkändt, måste medel anslås till utförandet.
Jag anhåller derföre, att R.
St. måtte f. n. afslå betänk.
Att Lagmansrätterne, sådana de nu äro organiserade, icke äro lämplige, tror jag vara tämligen allmänt erkändt.
Det kan icke vara lämpligt att, såsom andre instans, Lagmansrätterne icke lemna någon garanti, att målen derstädes med större sakkännedom blifva behandlade än i första instansen, enär endast en domare der likasom i första instancen, afgör målen.
Det händer ofta, att en äldre och erfaren häradshöfdings beslut skola i Lagmansrätten pröfvas af en ung, oerfaren tillf, domare och kan väl förutsättas, alt denne oerfarne skall bättre, än den i domarevärfvet väl erfarne, finna det rätta i en tvistig sak.
Lagmansrätlernes tillvaro förorsakar endast uppehåll och gagnar hufvudsakligen endast sådane personer, hvilka med trassliga affairer söka genom vad til!
Lagmansrätterne skaffa sig uppskof uti utsökningsmål, hvarföre mål af dylik beskaffenhet äfven utgöra den vida öfvervägande pluraliteten af den som stanna vid Lagmansrätterne hvaremot de flesta andra mål, hvilka icke stanna vid Häradsrätternes beslut, icke eller göra det vid Lagmansrätternes, utan fullföljas i Hot - Den 28 Jani e. m. 317 rätt, för att få saken pröfvad af en collegial domstol.
Jag anser det således vara tydligt, att Lagmansrätterne icke böra bibehållas.
Skulle man emedlertid hysa betänklighet, att antaga en lagförändring på sätt den blifvit nu föreslagen, kan jag deremot icke inse något skäl, hvarföre man icke skulle kunna antaga, såsom Ståndets beslut, den af
Doctor Säve afgifna reservation.
Hr von Hartmansdorff har anfört, att, då lagberedningen är sysselsatt med utarbetandet af en ny rättegångsordning, man borde afvakta densamma.
Jag tror det likväl icke vara behöfligt, ty om den nya rättegångsordningen icke skulle kunna i sin helhet antagas vid nästa riksdag, ser jag icke något hinder möta att vidtaga en så nödig förändring som borttagandet af Lagmansrätterne.
St. nu antaga nämnde reservation som innehåller: ”Det R.
St. måtte besluta en und. skrifvelse till K. M., deruti R.
St., med åberopande af de skäl, R.
St. tillförene yttrat för kämners- och Lagmansrätternes samt i sammanhang med dessa sistnämnda Riddare-Synerätternes anskaffande och rättegångsinstansernes inskränkning till blott 2:ne, i und. anhålla, att, derest berörde domstolars indragning finnes kunna på ett ändamålsenligt sätt verkställas, utan att å ena sidan rättegångsordningen i öfrigt behöfver undergå sådan förändring, hvarigenom utvägarne till ändrings sökande för parter i allmänhet för mycket försvåras eller å andra sidan Statsverket allt för mycket betungas” etc.; är således tydligt, att för den händelse att K.
M. skulle anse den nya rättegångsordningen kunna antagas, sä omfattar K.
M:s blifvande propos. i detta afseende äfven Kämners- Lagmans- och Riddare-synerätternes öde, men skulle K.
M. anse att den stora frågan i sin helhet icke kan vid nästa riksdag afgöras, då blir tillfälle, att inkomma med en serskild propos. om Kämners- Lagmans- och Riddaresynerätternas upphörande ; den stora frågan i händelse hon förekommer, innefattar äfven den mindre, men om den förre icke förekommer, kan den mindre, oberoende af den förstnämnda afgöras, hvarföre jag anhåller om propos. å det i reservationen gjorda förslag.
Hr Cederstråhle, Johan Casimir:
För min del kan jag icke instämma i den mening, som här blifvit framställd om afslag å Utsk:s betänk.
Jag är nemligen öfvertygad om nyttan af Lagmansrätternes indragning, och att det är en allmänt uttalad önskan, att så må ske.
Jag tror derföre, att det är af vigt för det nu pågående utarbetandet af en ny rättegångsordning, att R.
St:s önskan, det Lagmansrätterne må upphöra, vore känd och uttalad.
I min reservation har jag visserligen antydt några svårigheter, dem jag anser möta Lagmansrätternes indragning vid den tid, Utsk. föreslagit, med mindre än att i sammanhang med denna indragning medel jemväl anslås till förökande af ledamöternes antal inom Hofrätterne.
Här har af en ledamot blifvit anmärkt, att många olägenheter skulle uppkomma genom Svea Hofrätts aflägsenhet från de norra provinserne.
Om nu likväl en afdelning af Hofrätten skulle utflyttas till någon af de norra provinserne, och den t. ex. förlägges i Hernösand, så vore visserligen denna olägenhet^ afhjelpt för Ångermanland, men föga eller intet för de norr om Ångermanland belägna pro - 31S Den 2S Juni e. m. vinser, ty de skulle i alla fall hafva så långt till Hernösand, att de icke utan betydlig kostnad skulle kunna sig personligen inställa, utan måste då likasom nu begagna ombud.
Flera andra svårigheter hafva blifvit anmärkta och deribland, att, om R.
St. besluta indragning af Kämners-, Lagmans- och Riddaresynerätterne, Hofrätterne måste förstärkas för att medhinna arbetet m. m.
Skulle verkligen hinder för verkställigheten af detta R.
St:s beslut uppstå vid den tid Utsk. föreslagit för förändringens vidtagande, så innehåller den af Utsk. föreslagna und. skrifvelse ”att derest K.
M. anser den af R.
St. beslutade indragningen ej kunna verkställas å den i förslaget utsatte tid, R.
St. i und. öfverlemna till K.
M. att bestämma tiden, då samma indragning lämpligen må kunna för sig gå.”
Jag tror äfven, att Utsk. i det fallet iakttagit den försigtighet, som kunnat vara erforderlig, och att K. M., i fall hinder för indragningen afLagmansrätterne skulle möta vid den tid, Utsk. föreslagit, icke lärer underlåta, att dermed låta anslå tilldess förberedande åtgärder blifva vidtagne.
Jag anhåller derföre om bifall å betänk., hvilket, enl. hvad jag hört, skall Vara bifallet af de öfriga Stånden.
I fråga om Hofrätternes utflyttning är jag af olika mening med den siste värde talaren, och jag kan, då denna fråga här blifvit väckt, icke underlåta att upptaga frågan.
Den ligger till grund för den reservation, doktor Säve och jag m. fl. afgifvit.
Det är af stor vigt, att, med upphörandet af den andra instansen, hvarest rättsökande nu kunna sjelfve utföra sina mål, verkställa en sådan förändring af domstolarnes organisation, att det icke må blifva en omöjlighet för desse rättsökande, att sjelfve utföra sin talan.
Jag anser det vara en af de största fördelar, allmogen här i landet äger, att sjelfve kunna handlägga sina ärenden, utan att behöfva anlita advokater.
Jag anser således af aldra största vigt, att samtidigt med Lagmansrätternes upphörande Hofrätterne måtte utflyttas och det är denna min mening, jag velat hafva nedlagd i Ståndets prot.
Rifall till Utsk:s betänk., sådant det nu förefinnes, och mot hvilket såväl presidenten i Hofrätten öfver Skåne och Rlekinge jemte en ledamot af Svea Hofrätt, som Ock en ledamot af PresteSt. sig reserverat, kan jag icke tillstyrka.
På sin höjd vågar jag tillstyrka bifall till den afgifne reservationen.
Icke eller kan jag biträda Hr von Hartmansdorffs yrkande, att frågan kunde hvila till dess, att förslaget till ny rättegångsordning blir för R.
St. framlagdt, hvilken med säkerhet lärer vara att förvänta nästa riksdag.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, yttrade H r G r. o. Landtm., att LagUlsk:s förevande betänk, innefattade 2:ne olika frågor, hvilka svårligen på en gång kunde afgöras, det syntes nödigt att en delning af propos:n egde rum.
Utsk. hade nemligen först tillstyrkt afslag å Riksdagsfullmäktige Strindlunds och Wenanders hemställan i afseende på Hofrätternes fördelning samt den förres yrkande, ang:de Rädstufvurätternes organisation, samt sedermera till antagande framställt ett förslag till författning jemte underdånig skrifvelse till K. M.: i anledn. hvaraf Hr Landtm, nu först finge hemställa om R. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i afseende på Riksdags - Den 28 Juni e. m. 319 fullmäktige Strindlunds ech Wenanders nyssberörde hemställan och yrkande tillstyrkt.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde vidare om R. o. Ad. jemväl i öfrigt bifölle LagUtsk:s betänk.
N:o 56, men såväl denna, som den derefter till bifall å Hr doctor Säves reservation framställda propos.
, besvarades med blandade ja och nej, i anledn. hvaraf Hr Land tm. ånyo hemstälde om R. o. Ad. behagade bifalla nu ifrågavande del af Utsk:s betänk., samt då härvid ropades starka ja, blandade med många nej, förklarade det han trott sig finna att denna propos. blifvit besvarad med öfvervägande ja.
Jemte det jag anhåller om votering, instämmer jag i den tanke Gr.
Lagerbjelke uttryckt på det vi må slippa, att votera om contrapropos.
Upplästes till justering samt godkändes följande förslag till voterings propos.:
Den som bifaller de af LagUtsk. i dess betänk.
N:o 56, afgifna förslag till lagförändringar och underdånig skrifvelse, voterar ja; den det ej vill voterar nej; vinner nej, anser R. o. Ad. R.
St. endast böra i della ämne besluta en sådan underd. skrifvelse till K. M., som i Hr doctor Säves reservation finnes inlagen.
Föredrogs och bifölls StatsUtsbs d. 22 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 209, i anledn. af väckt motion om ersättning af allmänna medel till innebyggare i Refdahls härad för genom öfversvämning liden skada å växande gröda.
Föredrogs och lades till handlingarne Stats- och Bevilln.Utskms d. 22 dennes på bordet lagda mern.:
N:o 32, i anledn. af RiksStms beslut, ang:de utlåt.
N:o 16, ang:de väckte motioner om folkskole-afgiftens fortsatta utgörande samt om meddelande af närmare bestämmelser dervid ; och N:o 33, i anledn. af gjorde anmärkmr mot utlåt.
N:o 15, ang:de ersättning åt skepps-ombudsmannen vid Stockholms sjömanshus J. S. Freese, för uppbörden och redovisningen af det under berörde sjömanshus hörande sjöfolks kronoutskylder.
Slutligen föredrogs och bifölls Stats- oell BankoUtsk:ns d. 22 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 34, i anledn. af K. M:s nåd. propos. , ang:de medel till slutligt liqviderande af köpeskillingen för en 320 Den 28 Juni e. m. till ny lokal för mynt- och kontroll-verken inköpt egendom, äfvensom till betäckande af öfrige med dessa verks flyttning förenade kostnader.
Upplästes och lades till handlingarne ankomne prot.utdr. från PresteSt. af d. 14, 17 och 21, från BorgareSt. af d. 14, 15, 17, 12,22 och 26, samt från BondeSt. afd. 15, 17,21 och 22 dennes. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 10 e. m.
Thorsdagcn den 29 Juni 1848.
Justerades 10 prot.-utdr. för gårdagens eftermiddagsplenum samt pleni-prot. för d. 5 dennes f. m.
Öppnades Hrr Electorers listor vid val af en ledamot i hvardera af Lag-, Allm. Besv.-o. Ekon.- samt Riddarh.Utsk:n; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i Stats-Utsko t tet: efter N:o 1901, Hr Olivecreutz, fullm.
Sparre, Erik; N:o 394, Frih. Nordensköld, fullm.
Besvärs- och Ekon.Utskottet: efter N:0 1477, Hr Jägerhjelm, fullm.
Gr. Posse, Erik; N:o 1127, Hr von Walter, fullm.
Riddar hus-Utskottet: efter N:o 2025, Hr von Heidenstam, Nils Gustaf; N:o 369, Frih. Lagerstråle, fullm.
Gr. Gyldenstolpe, Emanuel.
Öppnades jemväl Hrr Electorers listor vid val af ledamöter att, under permitterades frånvaro, inträda i Const.-, Banko- och LagUtsk:n; och hade dertill blifvit utsedde i Cons titutions-Utskottet: under ordinarie ledamoten N:o 1955, Hr von Oelreich, fullm.
Gr. Levenhaupt, Axel, beviljad 3:ne veckors ledighet från den 18 dennes; N;o 408, Hr Dankwardt Liljeström, fullm.
Hr Elgenstjerna, Carl. B an - Den 29 Juni. 321 Banko-Utskottet: under ordinarie ledamoten N:o 1, Frih. Oxenstjerna, Carl Gabriel beviljad 3:ne veckors tjenstledighet från denna dag räknad; N:o 139, Gr. Wirsén, Axel Emil. Lag-Utskottet: under ordinarie ledamoten N:o 1917, Hr Berg von Linde, Johan Albrecht beviljad 3:ne veckors ledighet räknad från den 3 nästkommande Juli; N:o 167, Ilr Geete, Sten Porse. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Montgommerie, Rob. Nils Germund, såsom ledamot af StatsUtsk. erhållit 3 veckors ledighet från denna dag, samt anmodade Hrr Electorer, att utse en ledamot i nämnde Utsk. under denna ledighetstid.
Enär jag i går nämnde för Hr Gr. o. Landtm, äfvensom flera ledamöter af det H.
Ståndet, att det förstärkta StatsUtsk. skulle sammanträda i morgon, så anser jag mig nu böra gifva tillkänna, att nämnde sammanträde ej kan i morgon ega rum, af det skäl att BorgareSt:s ledamöter inom det förstärkta StatsUtsk. för närvande ej äro fulltalige; i följd hvaraf intet sammanträde för detta Utsk. kan komma att ega rum, förr än BorgareSt. hunnit att utvälja ännu några suppleanter.
Foredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 22 och 28 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 124, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens Åttonde hufvudtitel.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att detta utlåt, måtte få punktvis företagas till afgörande.
Jag har visserligen ingenting emot att betänk, föredrages punktvis; men vill blott i sådant fall reservera samma behandling för den 21:sta punkten (som angår elementar-läroverken), så att ej hvarje mom. deraf serskildt underställes R. o. Ad:s pröfning, utan R. o. Ad. må då vara oförhindrad att, om den så för godt finner afgöra denna punkt (d. v. s. alla vilkoren) i ett beslut.
Då jag ej kunnat höra hvad Hr Tersmeden anförde, anhåller jag att Riddarhus-sekret. mätte upplysa mig derom.
I anledn. häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm., att enligt hans uppfattning
Hr Tersmedens mening varit att, vid pröfningen af Utsk:s svar ä anmärkmne emot 2l:sta punkten af Utsk:s betänk.
N:o 124, hvilket svar innefattade flere möner, icke hvarje mom. må anses såsom en serskild punkt, utan att R. o. Ad., om Ståndet så beha 6 H. 21 322 Oen 29 Juni. gade, matte kunna på en gång afgöra alla de delar af förevar:de utlåt., som röra förenämnde punkt.
Jag hemställer, att Hr
Tersmedens yrkande mätte blifva föremål för öfverläggning, först då när vi komma till den omnämda punkten.
I öfrigt är betänk., af beskaffenhet, att böra punktvis föredragas; enär föremålen äro så många och så olika.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. torde finna, att om vid föredragningen af någon af de serskilda delarne af förevarande utlåt., någon ledamot skulle anse nödigt att derjemte någon annan del blefve föremål för pröfning, frågan derom då borde blifva framställd till R. o. Ad:s afgörande, och att således de serskilde punkterne kunde hvar för sig företagas till pröfning, tills Hr Tersmeden eller någon annan framställde begäran derom, att flera delar af betänk, må pä en gång afgöras. R. o. Ad. hördes häruti instämma.
Härefter framställdes till pröfning: l:sta pukten, ang:de äskad förhöjning i K.
Bibliothekets ärliga Statsanslag. R. o. Ad. fann denna punkt ej erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne.
2:dra punkten, ang:de löneanslag för predikanter inom 2:ne nya kapellförsamlingar i IVerinlands finnmarker.
Palmstjerna, Carl Otto: Fastän Utsk. ej funnit skäl att frånträda sin mening, så torde R. o. Ad. likväl ej uti Utsk:s här afgifua ytl rande finna skäl till att frångå den mening, som valden rådande hos 11. o. Ad., då denna punkt återremitterades vid första föredragningen.
Det torde vara öfverflödigt, att nu här åter upprepa hvad som dä sades ; hvarföre jag endast vill hemställa, att R. o. Ad. mätte besluta att bifalla K.
M:s propos., i afseende på temporär aflöning för dessa kapell-predikanter, med den inskränkning, att det ej blir för alltid, utan för en bestämd tid, t. ex. 6 år.