Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
D. v. SCHULZENHEIM. ALB. IHRE. CARL GYLLENHAAL. GABR. POPPIUS. C. D. SKOGMAN. f. AUG. von HARTMANSDORFF. C. G.
GRIP. GUST. FREDR.
BOHM. GEORG ULFSPARRE. C. W. RIBEN, genom Aug. von Hartmansdorff enligt fullmakt.
C. G. GRIP. S. A. MUNTHE.
Proto - 381 PROTOKOLL, hållet i RiksRätten i Stockholm den 7 Mars 1842.
N är v ar ande: Ordföranden, Herr Presidenten Friherre Cederström. samt Ledamöterne: Herr Presidenten Westerstrand.
Chefen för Förvaltningen af Sjöärendena, Herr Konter- Amiralen Kreuger.
Herr Vice Amiralen Stråle.
Herr HofPiättsRådet Sköldberg.
Sekreteraren anmälte, att, enligt hvad StatsTidningen utvisade, Herr KammarRättsRådet Uggla hos Kongl. Svea HofRätt begärt att få sin egendom till borgenärer afstå, samt att desse blifvit kallade att öfver ansökningen höras; och fann RiksRätten ett sådant förhållande utgöra hinder för Herr KammarRättsRådet Uggla att RiksRätten, såsom Ledamot, biträda.
Eftet det Protokollet för den 14 nästlidne Februari var justeradt först för parterna och sedan inför RiksRätten, skedde upprop, hvarvid förekommo Herr Justitieombudsmannen Landin och af svaranderne H. E. f. d. StatsRådet 49 382 Herr Grefve Löwenhielm, StatsRådet Herr Friherre Lagerbjelke, Herr f. d. StatsRådet Poppius, f. d. StatsRådet Herr Friherre von Schulzenheim, Herr StatsRådet Ihre, f. d.
StatsRådet Herr Friherre Gyllenhaal, f. d.
StatsSekreterarne Herrar Presidenterne Skogman och von Hartmansdorff, Herr f. d.
StatsSekreteraren Grip samt f. d. tillförordnade StatsSekreterarne Herrar KansliRåden Ulfsparre och Bohm och Herr ExpeditionsChefen Munthe, af hvilka Herr KansliRådet Ulfsparre, som, enligt förut ingifven fullmakt, utför Herr f. d.
StatsSekreteraren Danckwardts talan, nu äfven inlemnade en af H. E. f. d.
JustitieStatsMinistern Herr Grefve Rosenblad den 15 nästlidne Februari utfärdad fullmakt för Herr KansliRådet att iakttaga Hans Excellenses rätt och talan vid alla de sammanträden, som kunde förefalla i anledning af Herr JustitieOmbudsmannens ifrågavarande åtal. H. E. StatsMinistern för utrikes ärendena Herr Friherre Stjerneld hade likaledes uti fullmakt den 1 i berörde Februari månad, som Herr StatsRådet
Ihre nu företedde, uppdragit åt Herr StatsRådet att vid alla ännu återstående rättegångstillfällen för Hans Excellens tala och svara, såsom vore han sjelf närvarande.
Herr Friherre von Schulzenheim tillkännagaf, att f. d.
StatsRådet Herr Friherre Åkerhjelm, som måst företaga en resa till landsorten för besörjande af enskilda angelägenheter, hvilka erfordrade ett längre vistande derstädes, än Herr Friherren vid afresan beräknat, ännu icke till staden återkommit samt derföre lemnat Herr Friherre von Schulzenheim en härvid företedd fullmakt att, å Herr Friherre Åkerhjelms vägnar, ej blott underteckna den skrift, som i dag korn att till PuksRätten ingifvas, utan äfven i öfrigt vid detta tillfälle svara.
Och hade Herr Presidenten von Hartmansdorff, enligt hvad han nu anmälte och med företedd fullmakt af den 3 dennes styrkte, fått lika beskaffadt uppdrag af f. d. tillförordnade StatsSekreteraren Herr ExpedilionsSekreteraren Riben, som, i anseende till sin faders inträffade död, vore hindrad från personlig inställelse.
Herr Justitieombudsmannen förklarade, att han, med afseende å sitt tillförne gjorda medgifvande för II. E. Herr Grefve Rosenblad att genom Ombud svara och å det sednast företedda läkarebetyget angående JI. E. Herr Friherre Stjernelds hälsotillstånd, samt enär Herr Justitieombudsmannen fann Herr Friherre Åkerhjelms personliga inställelse icke vara nödvändig och godkände det för Herr ExpeditionsSekreteraren Riben uppgifna förfall, icke hade något att påminna vid deras frånvaro.
I anledning deraf, att Herr Justitieombudsmannen, på sätt Protokollet för den 5 sistförflutne Februari visar, äskat serskildt utlåtande af II. E. Herr Grefve Löwenhielm öfver den anmärkta omständighet, att i svarandernes afgifna förklaringar Hans Excellenses namn saknas vid uppgiften af de Herrar 383 StatsRådsLedamöter, hvilka åberopade svaromålet i första anmärkningspunkten af ansökningen Lit. F., anförde nu Hans Excellens, att då StatsRådsProtokollerne utvisade, det Hans Excellens, såsom anmärkt vore, deltagit i flere af de uti denna punkt åtalade rådslag och Hans Excellens undertecknat de afgifna förklaringarne, hade del ock varit Hans Excellenses mening att instämma uti hvad förklaringarne rörande nämnde punkt innehålla och hvilket derföre af Hans Excellens åberopades; varande det endast en följd af förseelse hos renskrifvaren af samma förklaringar, att Hans Excellens icke serskildt kommit att nämnas bland dem, som afgåfvo svaromål i denna del.
Enär RiksRätten härefter, på Herr JustitieOmbudsmannens begäran, att upprop af de serskilda ansökningarne måtte ske nu, såsom vid föregående tillfällen, lät ansökningen Lit.
A. uppropas, anhöll H. E. Herr Grefve Löwenhielm, att då de andraganden, svaranderne hade att göra, till en stor del rörde alla åtalen gemensamt, den skrift, deruti desse andraganden voro sammanfaltade, kunde få på en gång uppläsas.
Herr Justitieombudsmannen hemställde, huruvida sådant kunde ega rum, med iakttagande af redan stadgad ordning för rättegångens utförande; och biföll RiksRätten i så måtto den af II. E. Herr Grefve Löwenhielm gjorda anhållan, som berörde skrift må uppläsas, med Herr Justitieombudsmannen förbehållen rätt att, efter sålunda vunnen kännedom af skriftens innehåll, göra de anmärkningar i nämnde afseende, hvartill han kunde finna sig befogad.
Herr Friherre Lagerbjelke uppläste, i följd häraf, hvad denna skrift innehåller, dels i allmänhet rörande alla åtalen gemensamt, dels ock serskildt i afseende å dem, som förekomma i ansökningen Lit. A.; men då Herr Friherren var i begrepp att fortsätta med serskilda erinringar vid ansökningen Lit.
Ii., begärde och fick Herr Justitieombudsmannen ordet samt anförde:
Under förutsättning, att det tilläts Herr Justitieombudsmannen att fortfarande iakttaga den ordning i rättegången, som han hittills följt, finge Herr Justitieombudsmannen nu, sedan svarandernes ytterligare anförande i den sak, hvarom ansökningen Lit.
A. handlar, var uppläst, förklara, det han ansåg tillräckligt att för sin del åberopa hvad lian tillförne anmärkt och påstått.
Herr Justitieombudsmannen skulle likväl, i afseende å yrkad tillämpning af 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken, kunna hemta vidare stöd från RiksRättens egna föregående förhandlingar och derföre hänvisa till RiksRättens den 17 Januari 1835 gifna Dom, som ådagalägger, att uti den derigenom afdömda rättegång påstående om ansvar å Konungens Rådgifvare varit af Herr Justitieombudsmannen gjordt i enahanda syftning, och att RiksRätten samma påstående till hufvudsaklig pröfning upptagit. 384 Vidare och då i afseende å de mål, som innefattades uti ansökninganie Lit. B., C. och D.j svaranderne icke tycktes hafva något serskildt andragande att göra, hade Herr Justitieombudsmannen ej heller å sin sida något att tillägga.
Sedan häruppå upprop skett af ansökningen Lit. E., uppläste Herr Friherre Lagerbjelke hvad serskildt i afseende härå förekommer i ofvanomförmälda skrift, hvilken, slutande dermed, inlernnades af H. E. Herr Grefve Löwenhielm och befanns undertecknad af samtliga svaranderna eller deras ofvanbemälda ombud, med undantag af Herr f. d. StatsSekreteraren Danckwardt.
I förevarande sak yttrade Herr Justitieombudsmannen, att då svaran(lernes anförande i afseende å ersättningsfrågan, såsom stridigt emot de uti hvarje anmärkningspunkt fulleligen utredda omständigheter och beroende på en oriktig tydning af åberopade sednare mom. af Ansvarighetslagens 5 §, icke syntes förringa de skäl, Herr Justitieombudsmannen, till styrko för sitt påstående, uppgifvit, Herr Justitieombudsmannen äfven ansåg tillräckligt att i allo förnya hvad han härutinnan tillförne andragit, hvarmed han å sin sida slutade aktionen i denna sak.
Hvad sedermera anginge saken Lit.
F._, förklarade Herr Justitieombudsmannen, att sedan H. E. Herr Grefve Löwenhielm afgifvit det af Herr Justitieombudsmannen äskade utlåtandet i afseende å Hans Excellenses deltagande uti l:sta anmärkningspunkten, samt för öfrigt hvarken uti denna punkt eller uti de efterföljande 2:dra och 3:dje punkterna några ytterligare erinringar å svarande sidan i dag förekommit, hade Herr Justitieombudsmannen nu mera ej heller anledning att i denna sak yttra annat, än att, under åberopande af sina förra anföranden, öfverlemna densamma till RiksRättens pröfning.
Slutligen och beträffande saken Lit. G._, hemställde Herr justitieombudsmannen likaledes till RiksRättens ompröfvande hvad i denna sak anmärkt och påstådt blifvit.
Härefter yttrade Herr Justitieombudsmannen med egna ord:
Inför Höga RiksRätten äro numera slutligen utförda de åtal, som, till följd af Rikets Höglofl.
Ständers KonstitutionsUtskotts vid sistlidna Riksdag fattade beslut, mig, å Embetes vägnar, ålegat anställa emot åtskilliga f. d. och ännu varande Ledamöter af Hans Maj:t Konungens StatsRåd.
Parterne hafva i hvarje sak egt tillfälle att andraga hvad de, hvar å sin sida, ansett nödigt, dervid man i allmänhet å ömse sidor synts bemöda sig att begränsa sina andraganden inom sjelfva ämnena för rättegången eller de omtvistade frågorna, jemte undersökning om deras verkliga beskaffenhet.
Undantag härifrån har likväl å svarande sidan egt runi i så måtto, som dels, vid afgifvet svar uppå mina 385 serskilda anmärkningsmemorial, svaromålet företräddes af några allmänna betraktelser om beskaffenheten af den åklagaremakt, som, enligt Regeringsformens 106 §, tillkommer Rikets Ständers Konstitutionsutskott, dels sedermera en af respektive svaranderna, Herr StaLsRådet Poppius, uti sin serskilda förklaring öfver mina slutpåståenden, i hvad de honom angå, yttrar missnöje deröfver, att jag icke skall med något svar mött nämnde betraktelser, och i sammanhang dermed underställer Höga RiksRätten ”några allmänna anmärkningar, föranledda af mitt sätt att utföra rättegången, hvilket,” såsom tillika antydes, ”icke skulle vara värdigt det upphöjda embete, jag beklädde, utan förmenades röja ett synbart bemödande att inom den hvardagliga advokatyrens område neddraga denna rättegång af hög politisk och historisk betydelse.”
Det vill synas, som borde Herr StatsRådet hafva varit lika belåten, som öfriga respektive svaranderne, dermed att jag, på sätt som skett, förbigått de å svarande sidan framställda allmänna betraktelserna.
Men både härutinnan och i öfrigt har Herr StatsRådet skiljt sig ifrån sina respektive medsvarande, hvilka åter, då de icke velat biträda Herr StatsRådets allmänna anmärkningar i afseende å rättegångens utförande, derigenom tydligt nog ådagalagt sin öfvertygelse om arten af dessa anmärkningar, som för den oväldige än mindre kan vara tvifvelaktig.
Vid sådant förhållande kunde det äfven synas föga nödvändigt, å min sida, att taga dessa anmärkningar under närmare granskning, helst om jag vore förvissad, att Höga RiksRätten skulle serskildt yttra sig rörande Herr StatsRådets underställning af desamma; men då ett sådant yttrande icke med säkerhet torde vara att förvänta, och mitt stillatigande tilläfventyrs kunde bos Herr StatsRådet, säkerligen ej hos någon annan, alstra den föreställning, att hvad förklaringen i omförmälde afseende innehåller, vöre befogadt och således oemotsägligt, utber jag mig vördsamt att nu, sedan rättegången i de hos Höga RiksRätten anhängige mål är slutligen utförd och tillfälle således erbjuder sig att öfverskåda densamma i hela sin vidd, utan att sammanblanda de serskilda tvistämnena, få i korthet bemöta Herr StatsRådets ifrågavarande andvaganden, hvilka synas ifrigt påkalla ett genmäle.—
De allmänna bet rakt elser, hvilka företrädde svaromålet uppå mina serskilda anmärkningsmemorial, angingo, såsom redan är sagdt, beskaffenheten af den åklagaremakt, som, enligt Regeringsformens 106 §, tillkommer Rikets Högloft.
Ständers Konstitutionsutskott; och härom kunde rimligen ingen tvist uppstå, då denna åklagaremakt i nyssåberopade grundlagsrum finnes tydligen utstakad; men de åsyftade tillika att framställa, såsom med Grundlagens bud oförenliga, de nu ifrågavarande, af sistlidne Riksdags Konstitutionsutskott vidtagna åtgärder, i följd af hvilka, likmätigt samma lagbud, Utskottet ställt Konungens ansvarige Rådgif - 386 vare under tilltal inför RiksRätt.
I detta hänseende åter hade Utskottet, som redan, med Rikets Ständers rätt, uttalat sin mening, icke behof af annat försvar för sine anklagelseåtgärder, än de i sig sjelfva inneburo och de till stöd för hvarje utgärd förekommande skäl kunde ådagalägga; men i samma mån deras behörighet sålunda styrktes, var ock i motsvarande fall den å vederdelosidan åsyftade tillämpningen af de allmänna betraktelserna undanröjd.
I följd häral och enär, på sådant sätt, en med Utskottets äsigter öfverensstämmande vederläggning af dessa betraktelser genomgår mina slutpåståenden i hvarje der utförd anmärkningspunkt, bade det å min sida tvifvelsutan varit lika öfverllödigt, som utan ändamål, att annorledes upptaga den å vederdelosidan i detta ämne gjorda framställning, hvilket öfrige respektive svaranderne äfven synes halva ansett, och hvaremot anledning till anmärkning minst torde förväntas af den tänkande juristen, som väl måste erkänna, att rättsfrågor, om än af politisk och historisk betydelse, likväl, så vidt de bero af Domarens handläggning, pröfvas och afgöras efter lag och hvarje frågas serskilda beskaffenhet, och att de, i sådant fall, aldrig genom deras sakenliga afhandlande, men understundom genom ett så kalladt ”storartadt” försvar, kunna neddragas inom den hvardagliga advokatyrens område.
Emedlertid och då Herr StatsRådet, ehuru sjelf svarande endast i vissa mål och ett mindre antal anmärkningspunkter, ansett sig tillständigt att, utan uppdrag af öfriga respektive svaranderna, uttala ett totalomdöme öfver KonstitutionsUtskottets alla anklagelser och sättet för deras utförande, hvartill hans egenskap al part uti vissa ibland dem icke gifver honom laga fog, kan jag ej underlåta att fästa uppmärksamhet å ett sådant af Herr StatsRådet i förväg ultaladt omdöme, att nemligen dessa anklagelser mestadels skulle vara småaktiga och af ringa vigt.
Om man häremot nu, vid en allmän öfversigt af KonstitutionsUtskottets tretio anklagelsepunkter, inhemtar, att deribland befinnas anmärkningar angående dels åsidosättande af Regeringsformens 87 § i fyra fall, af 72 § i ett fall, af 60 § äfven i ett fall och af Grundlagens stadganden i afseende å beskaltningsärenden i lyra fall, dels öfverträdelser af föreskrifterna i 65 § om allmänna medels förvaltning och användande vid mångfalldiga, under sexton serskilda punkter anförda, lall och till betydliga summor, af förbudet i 76 § emot Rikets belastande med gäld, derom tre serskilda punkter handla, och af förbudet i 77 § alt afhända Kronan dess fasta egendom, hvilket, icke destomindre vid ett anmärkt tillfälle egt rum; torde det svårligen af någon kunna förnekas, alt så beskalfade anmärkningar angå liera ibland de för Riket och dess innevånare vigtigare ämnen.
I betraktande häraf, lärer ock Herr StatsRådets ofvannämnde omdöme visa sig lika välbetänkt, som hans anförande af några un - 387 der den så kallade frihetstiden ti made händelser, så vidt dermed någon jemförelse emellan dem och nu förevarande mål åsyftas.
I fall åter, att Herr StatsRådets omdöme blott afsett hans förmening, att större delen af KonstitutionsUtskottets anklagelser icke skulle vara styrkta eller lagligen grundade, måste väl Herr StatsRådet medgifva, icke blott att hans yttrande, i denna bemärkelse taget, är skäligen oegentligt, utan äfven att de å svarande sidan angående de serskilda anmärkningspunkterna anförda omständigheter, likasom de å kärande sidan visade skäl för åtalet, ännu bero på
Domarens pröfning och således icke innebära någon osviklig säkerhet för åtalets följder.
Hvad Herr StatsRådet i öfrigt anmärkt, i afseende på mitt sätt att utföra rättegången, hvilar hufvudsakligen på den föreställning, att de af Konstitutionsutskottet beslutade åtal emot Konungens Rådgifvare skulle, genom något förfogande å kärandens sida, kunna undandragas RiksRättens
Dom; men denna föreställning vinner icke något stöd af Regeringsformens förr åberopade 106 §, hvilken deremot tydligt utmärker, att
Konstitutionsutskottet allena i detta tall eger åklagande rätt, och att,' enligt dess beslut, åtal bör i laga ordning utföras, för att, i sådant skick bragta, kunna af Domaren hufvudsakligen pröfvas.
Med dessa påminnelser emot Herr StatsRådets allmänna anmärkningar och med vördsam hänvisning derjemte till hvad jag i hvarje sak under rättegången haft tillfälle anföra, öfverlemnar jag detta allt till Höga RiksRättens skärskådan, under tryggt medvetande att hafva, efter bästa förstånd och öfvertygelse, uppfyllt den embetspligt mig ålegat samt följakteligen, så vidt jag förmått, motsvarat det dyrbara kail, Rikets Ständer i Svenska folkets namn mig anförtrott.
Härå genmälte Herr StatsRådet Poppius:
Herr JustitieOmbudsmannens nu upplästa vidlyftiga anförande är, såsom jag i hast förmått uppfatta dess innehåll, förnämligast rigtadt emot mig personligen.
'Deraf uppkommer både skyldighet och rättighet lör mig aflemna åt Herr Justitieombudsmannen ett svar.
Förbunden Herr Justitieombudsmannen för den serskilda uppmärksamhet', sorn han behagat egna mig, bör jag likväl anmärka, att de ämnen, han nu vidrört, redan äro upptagna dels i de anklagades första gemensamma förklaring öfver hans första a n m ä rkni ngs mern o r ial, dels ock i min serskilda försvarsskrift öfver bans slutpåstående.
Herr Justitieombudsmannen bar således egt tid och rådrum att yttra sig i dessa ämnen, så väl i dess nyssnämnda slutpåstående, som ock i dess sednare tredje anförande, hvartill honom ej heller förnekats tillfälle.
Han uppträder nu för fjerde gången uti ett mål, deri två skriftvexlingar kunnat och bordt göra tillfyllest, och det för att återtaga och börja å nyo hvad som redan bordt vara fulländadt.
Jag skulle således ej 388 sakna full anledning att yrka, att hvad Herr Justitieombudsmannen nu sökt ytterligare andraga, ej borde vinna något afseende, eller ens få runi i Högloft.
RiksRättens protokoll.
I motsatt fall och då det är svarandens rätt att få genmäla sin åklagare till sist, gör jag mig förvissad, att Höglofl.
RiksRätten ej skulle vägra mig att få del af Herr JustitieOmbudsmannens suplement och nödig tid mig förelagd att derå afgifva formligt svar, i fall sådant af mig begärdes.
Det vill ock synas, som skulle hvad Herr Justitieombudsmannen nu sednast yttrat, kunna innebära rika anledningar för mig att säga Herr Justitieombudsmannen i förtroende hvarjehanda, föranledande att förlänga konversationen oss emellan enskildt på behaglig tid; men, föreställande mig, att så väl Höglofl.
RiksRätten, som ock de anklagade, med hvilka jag har den äran att vara medpart, icke skola se gerna, att med denna redan nog långvariga rättegång må utdragas ännu längre på tiden och det utan annat ändamål, än att tillfälle skulle derigenom beredas för Herr Justitieombudsmannen och mig att mäta hvarandras stridskrafter uti en envigeskamp, hvari den gamle har så mycket att befara af det unga modet och den friska viljan, frånsäger jag mig så mycket heldre all rätt att få vidare del af Herr JustitieOmbudsmannens nu gjorda additamenta och att i anledning deraf afgifva serskildt svar, som jag tyckte mig förnimma, vid uppläsandet, att dessa additamenta, hvad sjelfva saken angår, ej innehöllo något, som icke redan förut är tillfyllest afhandladt.
Måtte dessa ord vara de sista, som parterne uttala i denna rättegång och dess ändtliga slut få bero på Höglofl.
RiksRättens förväntade rättvisa
Dom, vare sig om formen eller i sjelfva hufvudsaken.
RiksRätten beslöt nu, att Protokollet för denna dag skulle justeras Måndagen den 14 innevarande månad kl. 12 på dagen, då parterne, för sådant ändamål, egde sig infinna; och sedan Herr Presidenten von Hartmansdorff, jemte företeende af behörigt läkarebetyg, som innehöll, att Herr Presidenten, i anseende till uppgifven sjuklighet, borde begagna helsovatten vid någon utländsk brunn, jemte resor i ett blidare klimat, anhållit att få uti instundande
April månad företaga den sålunda nödiga resan till utrikes ort, utan hinder deraf, att rättegången icke derförinnan hunne afslutas, samt Herr Justitieombudsmannen niedgifvit och RiksRätten bifallit denna anhållan; så bortgingo parterne, och RiksRättens Herrar Ledamöter åtskiljdes kl. 12 på dagen.
In fidem J. A. C. Quensel. 389 PROTOKOLL, hållet i RiksRättcn i Stockholm följande dagar år 1842.
Närvar anele:
Ordföranden, Herr Presidenten samt Ledamöterne: Herr Presidenten Chefen för Förvaltningen af Sjöärendena, Herr Konter Amiralen Herrar JustitieRåden Herr Vice Amiralen Herr GeneralLöjtnanten Herr HofRättsRådet Herr KammarRådet Herr KommersRådet Herr KrigsRådet Herr StatsKommissarien
Arn i rali tetsK a mm ar Råde t Herr BergsRådet Friherre Cederström. Westerstrand.
Kreuger.
Isberg. och Nordenstolpe., Coyet.
För Herr Justitieombudsmannen Landin, Herr f. d.
StalsRådet Poppius och f. d. SlatsRådet Herr Friherre von Schulzenheim, hvilka i förmaket sig infunnit, de två sednare å egne och öfrige Svarandernes vägnar, hade undertecknad uppläst
Protokollet lör den 7 i denna månad; och sedan detsamma jemväl blifvit justeradt inför RiksRälten, förekallades bemälRiksRättsHandlingarj S.-te Häflct.
STOCKHOLM, tryckt nos u, s. hjkrta , 1842. 390 de Parter och tillkännagåfvo, det de emot berörde Protokoll icke hade något att anmärka; hvarefter, då något i rättégångéh nu ej förekom, parterne förständigades, alt deras vidare inställelse kom att bero på skeende kallelse, den de såledés égdé äfvåktft.
Afträdde.
RiksRätten beslöt härefter att å nyo sammanträda Måndagen den 21 innevarande månad kl. 11 f. mj
Närvarande : (Ordförande och Ledamöter: desamme, som den 14 i denna månad).
Protokollet för den 14 i denna månad justerades inför RiksRätten.
Herr Presidenten Friherre Cederström tillkännagaf, att nu, sedan skriftväxlingen var slutad och tillfälle sålunda beredt att fullständigt bedöma åtalets beskaffenhet och syftning, Herr Friherren ville anmäla, det han dels, på sätt företedt transsumt af Kongl.
KammarKollegii Protokoll den 21 Maj 1834 utvisade, dellagit uti det af Kollegium nyssnämnde dag afgifna och i afskrift bifogade underdåniga utlåtande rörande egarens till Riddarhytte kopparverk Brukspatronen C. F. Bohnstedts underdåniga ansökning om nedsättning uti den af kopparverket utgörande kronoafrad, i anledning af hvilken ansökning och den, hvarmed, efter bemälde bruksegares död, hans Sterbhusdelegare i ämnet ytterligare inkommit, Kongl. Maj:t fattat det i 3:dje punkten af ansökningen Lit.
D. anmärkta beslut, dels ock, enligt hvad som inhemtades af härvid likaledes ingifvet utdrag af protokollet, hållet vid sammanträde med Kongl. Krigs och KammarKollegierna den 21 December 1839, instämt i Kollegiernes då afgifna underdåniga tillstyrkande af det sedermera utaf Kongl. Maj:t bifallna och uti ansökningen Lit.
G. åtalade utbytet af Förste Majors bostället Bennebäck emot egendomen VestTärna.
. Herr Friherren, som ansåg Lagens stadgande i 13 Kap. 1 § Rättegångsbalken, att bland jäf för Domare räknas den omständighet, att han i annan
Rätt i samma sak Domare varit, böra lämpas äfven till den händelse, då han, såsom Ledamot i administrativt Embetsverk, i saken sig utlåtit, fann i anseende härtill för egen del, det han genom omförmälda embetsåtgärder i mål, der de i berörde två punkter anmärkta rådslag egt rum, vore jäfvig att i samma punkter döma; men Riks - 391 Rättens öfrige Herrar Ledamöter fannö det uppgifna förhållandet icke innefatta laga jäf. Herr Presidenten Westerstrand, dels erinrade derom, att han, på sätt Protokollet för den 11 Januari nästlidne år innehåller, i sammanhang med den af Herr Justitieombudsmannen framställda anmärkning, att Herr Presidenten, såsom den der skulle kunna vänta nytta eller skada af utgången härstädes i den del af åtalet, som förekommer i första punkten af ansökningen Lit.
F.j angående Kongl.
KonvojKomissariatets bemyndigande att meddela accepter till betalning af nya Trollhätte Kanalbolags invisningar å Handels- och Sjöfartsfonden, måtte förklaras jäfvig att målet Lit.