Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har derföre ansett lämpligt att hemställa till R. o. Ad., huruvida det icke vore skäl att infordra dessa utsk.prot., likväl i afseende på Const.Utskts med den restriction, att dessa prot. icke kunna till tryck befordras, emot 86 §:ns i Reg.- F:n tydliga föreskrift.
Den anklagelse, som Frih.
Cederström framställt emot StatsUtsk. för en förment grundlagsvidrighet och hvilken han fortsatt emot Const.- Utsk., ehuru, såsom mig synes, mindre rättvist och billigt, möjligen derföre att detta Utsk. icke underrättat R.
St. om den förmenta grundlagsvidrigheten, grundar sig endast på den omständigheten, att det icke skulle vara ett R.
St:s Utsk. tillåtet att i förekommande ämnen communicera sig med ett annat Utsk.
Då embetsverken blifvit ålagda att meddela upplysningar i förekommande mål, så har raan visserligen svårt alt tänka sig någon ratio legis dertill, att ett R.
St:s Utsk. skulle nödgas behandla ärendena, hvilka i alla fall uti deras betänk:n erhålla den aldrastörsta offentlighet, med så mycken hemlighetsfullhet, att ett R.
St:s Utsk. skulle vara förhindradt att få meddela ett annat Utsk. underrättelse om det behandlingssätt, som Utsk. ansett sig böra gifva åt ärendena, äfven om delta skulle kunna leda till 1 iksdagsärendenas skyndsammare, bättre och andamålsenligare
Le - Den 11 M a j f. ra. behandling än eljest.
Förhållandet är visserligen det, ali lagstiftaren icke förutsett detta Utsk:ns sätt att cominunicera sig med de andra Utsk:n genom prot.utdr.; men man har funnit saken så enkel oell naturlig, alt det borde falla af sig sjelft, all det aldrig kan förmenas ett Utsk. att genom prot.utdr. meddela ett annat Utsk. upplysningar, hvaraf detta Utsk. kan vara i behof.
Jag är visserligen nu urståndsatt alt kunna citera något historiskt i detta afseende; men det torde icke blifva svårt, om man gör sig den ringaste möda att ådagalägga, att det ingalunda ar någon innovation, alt genom prot.utdr. meddela upplysningar till ett annat Utsk. ronde ett ifrågavar. mål.
Om verkligen det prot.- utdr., hvarom nu är fråga, hade innehållit en bestämd uttryckt anmärkn.anledn., så vill jag visserligen medgifva, att det varit ett fel i expeditionen, att icke de ordalag, sorn i detta afseende äro i grundlagen föreskrifna, hade blifvit begagnade.
Få sin höjd hade man kunnat säga, alt detta varit ett fel i expeditionen; men icke bör det kunna med skäl påstå*, alt SlatsUtsk. härutinnan grundlagsvidrigt förfarit, då Ulsk. icke gjort annat än fästat Coust.Utskts uppmärksamhet på ett förekommande fall till den åtgärd, som Coust.- Utsk. genom sin egen motionsrätt kunde finna sig loranledt att vidlaga.
Af dessa ardedntr torde 11. o. Ad. finna, att hela denna affär, hvarvid Frih.
Cederström fästat så mycken vigt, verkligen ej förtjena!- den uppmärksamhet, som han deråt velat gifva.
Jag föreställer mig, att hvarken Frih.
Cederström kan yrka eller If. o. Ad. finna, att Frihtns framställning må föranleda till någon annan åtgärd, än på sin höjd alt de af Frih:n producerade handlingar af R. o. Ad. lnggus till handlingarna.
En talare i Engelska parlamentet företog sig en gång, sedan lian afhört ett långt yttrande af en annan ledamot, att svara på följande sätt: ”Den välädle herren har talat långt och vackert; men jag har icke varit i stånd att fatta till hvilket ändamål han talat.
Har lian icke talat för något ändamål, så får jag fråga, hvarföre han talat.”
Detta är något, sorn jag tror kan vara ganska tillämpligt på Frih.
Cederslröms framställning vid detta tillfälle.
Jag har nu, fastän Frih:n 2:ne gånger haft ordet, icke kunnat fatta hvarföre han talat, om icke, såsom man plägar säga, för att fula ut sig emot eli Utsk., med hvilket han icke liar något att göra.
Han har ansett att 110 §:n Reg.Ftn och 78 §:n Riksd.Ordn. skulle innefatta ett berättigande för honom att yttra sig på detta sätt, hvartill icke 5o §:n Riksd.- Ordn. ger honom rättighet.
110 §:n Reg F.-n omtalar ganska riktigt, alt ”ingen riksdagsman må kunna under tilltal ställas eller sin frihet bcröfvas för dess gerningar och yttranden uti RiksSttn eller något R.
St:s Utskott.”
Det kan icke i5 H. 3i aC6 Den 12 Maj f. m. vara Frih.
Cederströms mening alt hafva citerat denna §, för alt bevisa, att ett R.
St:s Utsk. skulle vara fritt ifrån hans attacker, utan det har utan tvifvel varit Frihlns mening, att han sjelf under skydd af denna § skulle vara ansvarslös för sin framställning.
Detta må han gerna vara; jag ämnar icke för min del yrka något ansvar på honom, utan det är egentligen hans handlingssätt jag anklagar, och för min del vill jag icke tillstyrka, ali det kommer in i prot., ty det liar med vårt prot. intet alt skaffa.
Jag tillstår, att jag anser det Gr.
Horn och Frih.
Sprengtporten verkligen visat alltför mycken beskedlighet emot Frih.
Cederström, då de ingått i svaromål på den attack, som han gjort.
Huset lärer icke vilja constituera sig lill domare öfver Frihtn i detta afseende, och det lönar då icke mödan att ingå i svaromål förrän man har constituerat en domstol, som kan upptaga frågan.
Egentliga orsaken, hvarför jag begärt ordet, var den, att jag ville hemställa till R. o. Ad., om icke R. o. Ad. ville förena sig med mig i den anhållan, att Hr Frih. o. Landtm, behagade hemställa lill Ståndet, att dessa handlingar icke måtte i protocollet inflyta, och att hela discussiooen mätte uteslutas, emedan vårt prot. icke bör ökas med sådant snack.
Det är bekant att piolina vid denna riksdag äro utomordentligt vidlyftiga.
Jag tror mig hafva hört en calcul, efter hvilken blott en enda talares yttranden, om de skulle på ett ställe sammanföras, komme att utgöra 4 torner, d. v. s. att de skulle komma att kosta omkring 4000 r;dr b:co.
Jag inser intet annat sätt att tillvägabringa någon åtgärd i anledn. af dessa handlingar, an att Frih.
Cederström, som är ordförande i Rikrätten, mäste ställa till en särskild rätt, inför hvilken han kan få kalla Ulsk:s ledamöter, och der anställa injurie-process emot dem.
Det vore i min tanke mera lämpligt att der få se Frihm såsom åklagare, än att här afhöra hans framställningar, hvilka, i det ringaste sagdt, äro högst olämpliga.
Frih. Hamilton.
Oaktadt jag sökt att med så mycken uppmärksamhet som möjligt följa de af Frih.
Cederström nu upplästa handlingar och den deraf föranledda discussionen, så bekänner jag, alt det är för mig alldeles ogörligt att upptäcka sammanhanget emellan hvad Frih.
Cederström nu anfört oell de mål, som enligt föredragningslistan böra vara ämne för våra öfverläggningar; ty hvarken tycktes de mig angå rum för annexens pensionscassa, och icke heller (ehuru visserligen någon söndermalning torde dermed åsyftas,) syntes de röra qvarnar och deras beskaffenhet; men då jag befarar, alt jag ej kunnat, vid afhörandet af dessa handlingar, rätt uppfatta hvad som dermed åsyftades, så anser jag mig befogad alt begära denna fråga på bordet, för att söka inhemta hvad Fribm ermed menat.
Den 22 Maj f. m.
Sedan frågan är begärd på bordet, tolde det vara öfverflödigt att nu vidare yttra sig deröfver, och således afstår jag.
Hr Lefren, Joli. Pehl-:
Det är för mig en alldeles färsk nyhet hvad Frih.
Cederström har anfört.
Väl har jag hört något lösligen talas derom, men jag har icke trott att sådant kunnat passera.
Jag hur fattat Frih.
Cederströms ord i slutet af hans muntliga anförande så, att han tyckes vilja stödja sig på 56 §:n Riksd.Ordn., som berättigar alt efter motionstidens slut göra motioner och andragandeti, med anleda, af föregångna R.
Sits beslut, och att han på grund af 5i §:n Riksd.Ordn., i händelse hans mening är sådan, följaktligen är pligtig att aflemna de exemplar, som fordras för remiss.
För min del anser jag saken vara endast och allenast af historiskt värde.
Otvifvelaktig! kommer detta element att framdeles inflyta deruti, vid bedöinmandet af innevar. riksdags förhandlingar.
Jag ar emedlertid glad att se af prot utdr. ifrån Const.Utsk., alt detta Utsk. genast tillrättavisat StatsUlsk. vid de framställningar, som detta Utsk. tid efter annan gjort, både tidigt vid riksdagens början och nu sednast under loppet af detta år, samt att Const.Utsk. begge gångerna förklarat, att StatsUtsk:s åtgärd varit grundlagsvidrig.
Detta var en pligt för Const.Utsk. att uttala; men jag, för min del, håller Utsk. räkning derför och tackar Utsk., med den rätt jag har såsom Svensk och såsom representant.
Jag önskar alt dessa prot.utdr. må qvarblifva i Ståndets prot., på grund af den historiskhet, soia jag anser deni innehålla.
Hvad slutligen beträffar Gr.
Frölichs anecdot ur Engelska parlamentet, så finnes densamma att fullständigare inhemta uti sal.
Professor Mobergs chrestomati.
Jag protesterar emot, att detta ärende lägges på bordel, ty jag föreställer mig, att eli ämne, som icke kan få någon behandling, ej heller kan uppföras på bordslislan; det tjenar lill intet, och jag vet icke hvarföre vårt bord skall belastas med sådana saker, hvilka på sin höjd borde kunna få sin plats under bordet.
Som det är hvarje ledamots rättighet att yttra sig om lagligheten af hvad sig inom Ståndet tilldrager, och det sig nu tilldragit alt Frih.
Cederström framkommit med dessa handlingar, så är delta en händelse, hvaröfver det tillkommer Ståndet att sig yttra, och ett ärende, som bör på bordet kunna läggas.
Ilr Frih. o. Landtm, yttrade, att då Frih.
Cederström begynte att uppläsa de protocol! R. o. Ad. hört honom uppläsa, hade det icke varit för Hr Landtm, möjligt alt förutse den conclusion, hvartill han ville kommu, eller den motion, som slutligen skulle blifva följden of hans anförande.
Om Hr Landtm, uppfattat meningen riktigt, så vöre det den, alt D c 11 11 Maj f. m. R. o.
Ad. skulle infordra StatsUtsk:s prolocoller i allmänhet.
Då Hr Landtm. likväl icke kunde anse R. o. Ad. härtill äga någon grundlagsenlig rätt eller alt den af Fril).
Cederström nu vackla fråga kunde blifva vidare föremål för R. o. Ad:s behandling, fick Hr Landtm, hemställa till Frih.
Hamilton, sorn begärt frågan på bordet, om han ej skulle vilja derifrån afstå.
Efter den förklaring, sorn Hr Frih. o. Landtm, behagat afgifva, att han ansel-, att frågan icke kan till någon R. o. Adis åtgärd föranleda, så förfaller min framställning, hvilken endast åsyftade att på denna långa discussion skulle blifva slut, samt deraf, att jag icke visste alt denna Frih.
Cederströms framställning kunde äga något sammanhang med här föredragna ämnen.
Sedan Hr Frih. o. Landtm, nu behagat afsluta frågan på det sätt han gjort, så må den gerna för mig försvinna.
Cederström: 56 §:n Riksd.Ordn. innehåller, att ”intet ärende må nedläggas utan Ståndets uttryckliga beslut.
Ej heller' må, med undanlag af grundlagsfrågor, nya ämnen af riksdagsmän väckas, sedan en månad från riksdagens början enligt 27 §:n tilländalupit, såvida icke sådana frågor af redan fattade beslut, eller redan upptagna ärenden, eller under riksdagen inträffande händelser, omedelbarligen föranledas."
De af mig uppgifna tilldragelser, mine herrar! äro händelser, inlrälfade under riksdagen, och min motion är omedelbarligen deraf föranledd.
Bär hafva grundlagsvidrigheter förefallit inom StatsUtsk.; här hafva beslut till fördöljande deraf i Const.Utsk. blifvit fattade.
Begge dessa omständigheter äro af den betänkliga påföljd för framliden, att det är ganska angeläget, att man gör sig underrättad 0111 huru många gånger dylika händelser under riksdagens lopp kunna hafva inträffat, och jag nödgas anhålla, att Hr Frih. o. Landtm, täcktes finna af de utaf mig nyss upplästa handlingar, alt det är nödvändigt alt infordra StatsUtsk:s och Const.Utsk:s samtliga prot. i sådana frågor, för att kunna upptaga alltsammans till beifran i ena bot.
Efter Hr Frih. o.
Landtm:s sista förklaring, är det öfverflödigt att längre fortsätta denna discussion; men Frih. Cederström har sagt, att Const.Utsk. begått en grundlagsvidrighet, då Ulsk. sökt fördölja för R.
StalsUtskrs förfarande.
I anledn. deraf får jag till Frih.
Cederström hemställa, hvar det finnes i grundlagarna föreskrifvet eller ens tillåtet för Const.Utsk., att gå in till R.
St. och berätta hvad StatsUtsk. har gjort.
Const.Utsk. har efter min och öfrige utsk.ledamöters öfvertygelse rätteligen förfarit enligt grundlagen, då Utsk. icke upptagit StatsUtsk:s prot utdr. lill behandling.
Något annat har Ulsk. icke kunnat eller bort göra.
Den Q2 Maj f. rn.
Gr. Cronstedt, Fredr. Joli.: 56 §:n Riksd.Ordn. säger, att intet iirende må nedläggas utan .Ståndets ullrvckliga beslut.
Jag anhåller således bos Hr Frill. o.
Landtm, om propos. till Ståndet, alt detta ärende må blifva nedlagdt.
Till den sista värda talaren lager jag mig friheten hemställa, huruvida han verkligen kan anse detta vara ett ärende.
Det är icke annat än en tankeyttring af en ledamot inom detta Stånd, oell således visserligen icke något ärende.
Ett verkligt ärende får ej nedläggas; men om ledamöter bär stiga upp och tala utom ordningen för dagen, så anser jag det vara frågor, som genast böra afgöras.
Jag var icke tillstädes, då Frih.
Cederström började uppläsningen af sitt anförande, och har sålunda endast afhört en del deraf.
Jag har icke lieber liöit allt hvad sorn sedermera i detta ämne blifvit yttradt.
Jag önskar alltså, utan att på något sätt bestämma huruvida jag ämnar instämma med Frih.
Cederström eller ej, alt frågan måtte få hvila på bordet, så att jag och andra mätte komma i tillfälle ali betänka, huruvida ifråga var. handlingar äro af dea beskaffenhet, att de må anses utgöra ett föredragningsämne eller ej.
Efter min uppfattning af discussionen , så bar jag icke kunnat finna alt denna framställning af Frih.
Cederström åsyftar något annat än att få läsa StatsUlskts protocoll.
Hr Frih. o. Landtm, liar förklarat, alt delta icke är något ärende, som kunde föredragas eller bordläggas.
Dermed anser jag mig fullkomligen nöjd och tror ej, att någon propos. till Ståndet derom är af nöden; men skulle det behöfvas en sådan framställning, så har jag icke heller någonting deremot, utan förmodar, att R. o. Ad. i sådant fall lärer ogilla den åtgärd, som Frih.
Cederström vidtagit.
Ridderstolpe, Fredr.
Christopher:
Den förklaring, som Hr Frih. o. Landtm, afgifvil, gör att jag för min del ej bar mycket att i saken anföra.
Skulle det likväl inträffa, alt Frih.
Cederström anser dessa yttranden och prot.uldr. böra behandlas såsom en motion och således blifva bordlagda, så vill jag icke lägga mig deremot; men då jag trott mig finna det resultat, hvartill Frih.
Cederström vill komma, endast vara det, att få se, huruvida StatsUtsk. i flera andra fall, än det af Frih. Cederström nu framdragna, begått dylika af Frih:n förmenta lagöfvei trädelser, så får jag förklara, att jag såsom ledamot af R. o.
Ad. icke för min del önskar någon sådan undersökning, och är öfvertygad om, att de fleste, som sig yttrat, med mig deruti sig förena.
Det är egentligen i anleda, af Hr von Hartmansdorffs yttrande, som jag begär ordet, för all i kort - 2J0
Den 22 Maj f. ra. het upplysa den värda ledamoten, som var frånvarande, då di se tiss i o nen börjades, att Frih.
Cederström ingenting annat sjelf yttrat, un alt lian såsom ingress förklarat, att vissa handlingar borde komma till R. o. Ad.s kännedom, hvarefter han uppläste åtskilliga prot.utdr. ifrån StatsUtsk. och Coust.Utskottet.
Sedan lian slutat denna uppbyggliga uppläsning, så förklarade han, det han önskade att man måtte infordra Hera prot. ifrån dessa Ulsk., för att sedan kunna göra en formlig attack emot de begge Utsktns ledamöter.
Så står saken nu, och då hemställer jag till Ur von Hartmansdorff, 0111 detta är en fråga, som kan bordläggas.
Om jag, efter den discussion, som här föregått, och de hårda ord, som jag ansett mig föranlåten att nyttja emot Frih.
Cederström, deraf skulle draga den slutsatsen, alt jag ville honom illa, så skulle jag förena mig örn en sådan bordläggning och vid nästa föredragning af detta ämne göra en dylik framställning lill Frih. Cederström; men som jag icke vill honom illa, utan verkligen bättre än han sjelf förstår, så önskar jag att detta hans anförande måtte ur prot. utgå, hvilket jag äfven gör för protocollisternes skull, emedan detta är ett ärende, som publicisterne skyndsamt skulle önska alt få reda på, i anledn. hvaraf discussionen derom, ifall den qvarstode, måste hastigt uppsättas.
Mörner, Carl Göran:
Utan att inlåta mig^i något yttrande 0111 den framställning, som Frih.
Cederström gjort, eller lämpligheten deraf, är det endast i fråga 0111 grundlagsenligheten af bordläggningen, sorn jag anhåller alt få säga några ord.
Här är sagdt, att det icke vore tillåtet alt infordra StatsUtskts prot.; men jag åberopar i sådant fall tryckfrihetslagen, hvilken måste få gälla såsom grundlag, och det lärer då icke kunna förnekas, att det är hvarje enskild persons rättighet att begära och utbekomma StatsUtskts prot., utom uti de i 2 §:n särskildt undantagna fall.
Jag skulle således tro, att äfven ett RiksStånd på samma grund kan besluta att infordra sådana prot:r.
En framställning om en åtgärd af denna beskaffenhet måste således, i mili tanke, anses för ett ärende, hvars bordläggning, då den blifvit begärd, ej lärer kunna förvägras.
Jag kan icke inse, att det är på några lagliga grunder, som Frih.
Cederström gjort sin anhållan.
Detta är helt och hållet en innovation, ty i grundlagen finnes icke nägot sådant omtaladt.
Då föröfrigt Frih.
Hamilton, hvilken först begärde frågan på bordet, men derifrån afstått, och som Hr Frih. o. Landtm, tyckes anse frågan icke vara grundlagsenlig; så föreslår jag, att Frih.
Cederströms anförande icke måtte leda till någon åtgärd, utan läggas till handlingarna.
Jag är nödsakad att yttra några ord i anledn. af Gr.
Frölichs ganska obetänkta yttrande
Den aa Maj f. in. om att utesluta alltsammans nr prolocollet.
Att linn vill dölja frirliåIlandet i dessa frågor för Svenska allmänheten, det förundrar mig alldeles icke; men att försöka att begära, alt detsamma skall uteslutas ur 15. o. Ad;s prot., det är likväl något för mycket vågadt af en ledamot, som bort veta alt gruudlagarne sådant icke medgifva, utan motionärens eller talarens eget begifvande.
Således bade Grefven kunnat stoppa bos sig sina fromma önskningar i detta afseende, hvilka nu för bans räkning må förvaras i prolocollet.
Jag får likväl, i anleda, af Gr.
Frölichs yttrande, uppläsa 58 §:n Riksd.Ordn., så lydande: ”Vid justering af prot. eller prot.- uldr., kan ett beslut ingalunda ändras, men väl sådana tillägg göras, hvarigenom ingen ändring i beslutet uppkommer.
Utur ett prot. må vid justeringen, med Ståndets bifall och på den talandes eget begifvande, uteslutas dess egna uttryck och äfven deliberalioner, som deraf följt; dock kunna ej sådana uttryck uteslutas, på hvilka beslutet tydligen sig grundar.” Nu må Gr.
Frölich försöka att ytterligare göra sina tankar gällande.
Det är visserligen sanni, såsom Frih.
Cederström anfört, att hvad sorn blifvit yttradt till R. o. Ad:s prot. icke kan utgå, utan talarens begifvande och Ståndets beslut; men jag tror det hafva varit Hr Frih. o.
Landtnäs både skyldighet och rättighet att icke låta Frih.
Cederström fortsätta det anförande, som lian börjat.
Hvad bordläggningen angår, så torde det följa af Hr Frih. o. Landtnäs förklaring, alt denna fråga icke kan till någon åtgärd föranleda och således icke till Utsk. remitteras, samt att den icke är en allmän fråga och att bordläggning åtminstone icke utan särskildt beslut af Ståndet skulle kunna äga rum.
För min del protesterar jag, både emot bordläggning af denna fråga, och deremot, att discussionen deröfver, äfvensom sjelfva anförandet, i protocollet intagas.
Jag har äfven trott mig finna förut under denna riksdag ett dylikt exempel, då en ledamot hemställde till R. o. Ad., huruvida Ståndet önskade taga kännedom om modeller till åtskilliga uppfinningar, som funnos att beskåda.
Jag tror, alt sådant, som icke hör till riksdagsförhandlingarna, ej heller borde vara tillåtet, hvarken att anföra under R. o. Ad:s discussioner, eller alt blifva tryckt i prot:na, äfven om ledamoten sjelf skulle finna det vara aldrig så mycket värdi att komma till R.
St:s kunskap; ty eljest kunde det falla någon värd ledamot in, emedan lian ansåg det böra komma till R.
Sils kännedom, att t. ex, läsa upp något om spaderdain.
Jag har med fägnad hört den välvilja, som Gr.
Frölich här yttrat personligen emot Frih.
Cederström, då lian afrådde honom ifrån att vidare yrka på upptagande af denna sak.
Jag har älven fästat min uppmärk - Den 22 Maj f. m. samhet dervid, alt han visat samma välvilja för publicisterna, då lian icke ville att desse skulle få tillfälle att derom yttra sig.
Jag hemställer likvid till Frih. Cederström, om lian icke, oaktadt (fr.
Frölich* goda råd, skulle linna lämpligt, att hans ord och de upplästa prot.utdrtn qvarstanna i 11. o. Adis prot.; men hvad remissen vidkommer, så tillstyrker jag, alt motionären ville låta,frågan derom förfalla.
Jag är och (örblifver af den tanke, att målet bör slå qvar till samtidens kännedom, och jag beklagar, att Gr. Frölich, som vid
Hera tillfällen yttrat sig emot dessa framställningar lör publiciteten, icke skall linna att detta är ett mål af vigt.
För öfrigt är jag glad att, då jag så ofta af Grefven får tillmålen för bristande lugn, vid detta tillfälle kunna påminna Grefven om den blygsamhet och det lugn, som han liar alt iakttaga.
[Jr Dalman, Wilh. Fredr.:
Ehuru jag för min del visst icke linner de af Frih.
Cederström upplasta handlingar vara af något slags vigt, hvarken för R. o.
Ad., för publiciteten eller för historien, eller att de hafva något slags varde för öfrigt, om icke för Frih. Cederström, hvilken jag förmodar emot lösen dertill vunnit äganderätt, så anser jag mig likväl skyldig yttra, att jag ej kan gilla deras åsigt, som yrka att R. o. Ad. må besluta, att ifrågavar. anförande af Frih.
Cederström, jemte de upplästa prot.utdrm, böra utgå ur prottna.
Ståndet åger nemi. ej, emot 58 §:n Riksd.Ordn., rättighet alt utesluta något ur prot utan den talandes eget begifvande, och jag vill åtminstone ej bidraga till ett sådant praijudicat, emedan det då alltid skulle bero på II. o. Ad:s pluralitet att utesluta hvarje yttrande, som ej behagade densamma.
Jag får således på det högsta protestera emot, att dessa yttranden skulle kunna ur prot. utan Frih.
Cederström* eget begifvande uteslutas.
Deremot fiuner jag Gr.
Frölich och hvarje annan talare fullt berättigad att, till minskande af besväret vid protocollsuppsättningen, låta deras yttranden utgå.
Sedan jag hade anmält mig, linner jag mig förekommen af Hr Dalman.
Jag hade endast ämnat säga, att jag anser, att det visserligen icke kan förnekas Frih.
Gederström att hafva sina ord qval', om han så behagar, men jag trodde, att Frilitn sjelf skulle vara den förste att medgifva uteslutandet af detta anförande.
I anledn. af hvad Hr Dalman i öfrigt yttrat, hemställer jag, om icke de talare, som här yttrat sig, skulle vilja förena sig med mig om att låta sina yttranden utgå, emedan det till sin följd blefve just detsamma, som om, när Frih.
Cederström begärde firdet och läste upp sitt anförande, Ii. o. Ad. hade aflägsna! sig och låtit Frih:n läsa för tomma väggar.
Jag föreslår således, att de ledamöter, som deltagit i discussionen, ville jemte mig låta Den aa Maj f. m. låta sina yttranden utgå, på det att Frih.
Cederströms anförande måtte komma att stå qvar såsom en enstörighet, hvilket i min tanke just vore det rätta.
Hr Munck af Rosenschöld förenade sig med Gr. Frölich.
Ilr Lefre'n: Jag anser det försök, som här blifvit gjordt, alt undergräfva Frih.
Cederströins riksdagsmannarätt och den discussion, som derigenom förefallit, hvilken nu tyckes genom Hr Dalmans yttrande vara temmeligen nära sitt slut, då Hr Dalman vindicera!
Cederströms rättighet att göra den framställning som han gjort, hafva ett historiskt värde, icke genom talarnes sätt att uttrycka sig, men genom de särskilda viljor, som här velat förneka en talare att framställa hvad som verkligen är en under riksdagen passerad märkvärdig händelse.
Jag medger icke, att mina yttranden vid delta tillfälle blifva ur prot. uttagna, utan hoppas att prot. måtte blifva ostympadt.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt då denna fråga blifvit begärd på bordet, och den, ifall R. o. Ad:s majoritet, emot Hr Landtmrs mening, funne den kunna hafva någon påföljd, möjligen skulle kunna komma under andra RiksSCs öfverläggning och således vore en allmän fråga, så fann Hr Landtm, att den måste anses böra hvila på bordet, då den ledamot, som yrkat det, icke derifrån afstod.