Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. på en gång hade äskat den vida större summa, som dertill skulle erfordras, månne då StalsUtsk. funnit mera skäl till beviljandet deraf? K. M. har otvifvelaktig! haft för nådig afsigt, att förenämnda befästningsarbeten med denna måttliga summa skulle börjas, och att det blefve en kommande tids omsorg att fortsätta dem, i den mån tillgångarna kunde medgifva.
Svårligen lärer man, helst i ett icke rikt land, kunna komma till stånd med större företag, om man icke företager sig litet i sender.
Men på sådant sätt, och under förutsatt orubblighet
Den a8 Augusti. 3o3 i antagna planer, kan man verkligen uträtta ganska mycket, hvarpå mer an ett stort arbete i Sverige ar bevis.
Stockholms försvar på sjösidan är icke heller färdigt med försänkningarna i Oxdjupet, och fordrar derföre ensamt vida mer än 5o,ooo rtdr.
Detta anslag är således hvarken helt eller halft, och om något verkligt till nästa riksdag skall kunna uträttas till Stockholms befästande enl. den af K.
M. antagna plan, äro 3oo,ooo r:dr det minsta, som dertill måste anvisas, hvarföre jag måste yrka anslag i enlighet med den nåd. proposm.
Utsk. afslår 4°>o0° till Carlstens iståndsältande och " 30.000 r:dr till dess bestyckning, af skäl, att Utsk., som väl medgifver, att fästningen kan hafva någon nytta för Svenska handeln, likväl försäkrar, att flendtliga aufail mindre äro att befara, på den kust, der denna fästning fördelaktigt är belägen, hvarföre Utsk., under närvar, fredliga förhållanden, icke anser denna fästning annorlunda behöfva iståndsättas, än med de medel, som af KrigsCollegii årliga anslag dertill kunna användas.
Jag kan icke här ingå i svaromål af dessa Utskts politico-mililäriska raisonnementer; jag kan endast säga, att Gallsten är en perla i Sveriges krona; att det icke går an, som Utsk. synes förmoda, att bygga och iståndsätta fästningar, dä krig utbrutit; att Carlsten, efter tidernas förändrade fordringar i befästningsfrågor, mycket kan förstärkas, och att de här upptagna 4o,ooo rtdr icke afse större arbeten, än att de till utförande af arrestanterna äro påräknade.
Jag yrkar derföre detta anslag i enlighet med den nåd. propostn mer än något annat.
Utsk. sammanlager alla de öfriga nådigst proponerade anslagen under ett gemensamt afslag med den vanliga reflectionen, att ehuru ändamålsenligheten af dessa utgifter icke bestrides, kunna de dock uppskjutas och skulle, i händelse af bifall, öka skattebördorna.
Jag skall också icke vara vidlyftig i besvarandet; jag vill endast anmärka, att de 40.000 r:dr, som äro upptagna för Elfsborg, icke utgöra mera, än som erfordras till arbeten, hvarmed arrestanterna sysselsättas; att materiellen för ingeniör-vapnet är ett ännu i vår arme alldeles ouppfyldt, ehuru ofta omtaladt behof; att jag i mitt förut åberopade yttrande utredt, att det är planenligt och nödvändigt att nu skaffa virke till Carlsborgs lavetage; och alt det ifrågavar. tyghuset i Christianstad skall ersätta en byggnad, som håller på att falla omkull.
Jag yrkar som förut, att alla anslagen enligt K. M:s nåd. propos. må göras.
Då jag nu ända igenom yrkat anslagen i enlighet med K. M:s nåd. propos., skulle med fullt skäl derför kunna göras mig en förebråelse, om jag ansåge, att lill vinnande af delta ändamål ringaste tillökning i de skattdragandes bördor skulle uppkomma.
M. har icke äskat någon 3o4 Ben 28 Augusti. tillökning i beskattningen, och Frih. Palmstjernas reservation vid StatsUtsk:s betänk., i hvilken flera af Utsk:s ledamöter förenat sig, har tillräckligen öfvertygat mig, att anslagen kunna göras utan beskattningens ökande och utan någon farlig skuldsättning; och instämmer jag derföre i allo med de uti förenämnda reservation uttryckta åsigter.
Men innan jag slutar detta mitt vördsamma yttrande; anhåller jag, att.II. R. o. Ad. ännu ville lemna några ögonblicks uppmärksamhet åt de reflectioner, som kunna göras öfver motiverna för StatsUtskts afslag.
De skäl, som äro anförda, äro så svaga, att de i min öfvertygelse icke innebära annat, än ett uttryck, att man icke vill bevilja.
Jag är så mycket mera berättigad att så anse den rådande tankegången, som vi här flera gånger af en och annan talare fått höra, alt R.
St. böra vägra anslag, icke så egentligen för sakens skull, men för att straffa Regeringen för den planlöshet, som råder, och tvinga den till andra styrelseprinciper.
En och annan tidnings redaction söker ock sorgfälligt att utbreda sådana tänkesätt hos allmänheten, för att sedan, om något återskall deraf får höras, kunna utropa det för Nationens allmänna tänkesätt.
Hvad nu först beträffar den öfverklagade planlösheten, förtjenar det att närmare undersökas, om' den verkligen finnes, för att icke tro utan pröfning, hvilket så ofta händer, då vissa kraftord sättas i omlopp, som slutligen fastna i öronen, utan att man gör sig rätt reda för sanningen och hvad de innebära.
Jag talar egentligen endast om försvarsverket till lands, som jag känner; och då måste jag bekänna, att det många gånger väckt min förundran, att under en Regering, som på 20 framflutna fredsår gjort mera för försvarsverket, än under flere föregångna Regeringar skett, ett sådant tänkesätt kan söka alt göra sig gällande.
Under dessa 20 år är Carlsborgs fästning nybyggd, så långt medhinnas kunnat; Kungsholms fästning vid Carlskrona ombyggd; försvaret för Stockholms avenuer på sjöoch äfven något på landsidan bearbetadt; gevärsförråden ansenligt ökade; artilleriets materiel förbättrad och ansenligen ökad; kruttillverkningen förbättrad; ett reservförråd af beklädnads- och utredningspersedlar för i5,ooo man bevärtsmanskap formeradt, och åtskilliga förbättringar i Armeens organisation, lönings- och pensionerings-inrättningar tillvägabragta.
Derjemte äro under samma tid, enl. den af K. M. under d. iq.
Juni 1826 utfärdade plan för Flottans fortgående byggnad, 4 nya linieskepp färdigbyggda, hvarjemte 2tne äro under byggnad; 2tne fregatter färdigbyggda, hvarjemte 2:ne äro under byggnad; 2:ne nya corvetler och 2tne skonertar färdigbyggda, xn st. nya skärgårdsfartyg nybyggda; att förtiga en mängd husbyggnader för sjö- och landtförsvaret.
Såsom Svensk medborgare hyser jag en djup tack - Den 28 Augusti, 3o5 tacksamhet för K. M., som genom dess höga omtanka för Nationens vä! bragt allt detta å bane, oell jag är lika tacksam mot föregående Ständer, som gått K.
JVIts önskningar lill mötes och till allt detta lemnat nödiga medel.
Mig synes ock, att hvar och en, sorn vill se, bör af dessa handlingar finna, alt K.
M. för sig utstakat en ganska bestämd plan att begagna fredstiden till landets sättande i försvarsstånd.
Men utom en sådan allmän plan, som läses i gerningarna och sorn icke kan komma under någon pröfning, så länge, efter Regeringsformen, lyckligtvis Konungen äger att allena styra Riket, finnas dock åtskilliga handlingar af K.
M. utfärdade, som utgöra planer för dessa styrelsedetailler.
De nåd. föreskrifter, K.
M. under åtskilliga data 1S19 och 1820 meddelat om anläggandet af Carlsborgs fästning och andra dermed sammanhängande ämnen; — vidare en nåd. föreskrift af d. 26 Jan. 1822, hvilka af de gamla fästningarna skola bibehållas eller ej, och öfver alla dermed sammanhängande ärender;— vidaie en till KrigsColbm utfärdad nåd. föreskrift af d. 8 Nov. 182.4 om de grunder, Collini har att följa vid beräkningarna af behofven för Armeens sättande i fullt stridbart skick; — vidare alla af K, M. tid efter annan gillade planer för fästningsbyggnaderna.
Alla dessa handlingar förvaras på ort och ställe, som vederbör, och utgöra sammantagna en allmän plan för försvarsverket till lands.
Att de hållas hemliga får man väl hålla tillgodo, ehuru det väl skulle vara i hvad man kallar tidens anda, att framdraga dem till offentlig discussion.
Men då jag nu uppgifvit deras tillvaro, bör det vara nog att öfvertyga, att det icke går så plan- och handlöst till, som man gerna vill tro, för att få mätta sin klanderlust.
Utom ofvannämnda hemligt hållna planer finnas en mängd offentliga handlingar och författningar, i sednaste tider utfärdade, som intyga, att ordning och plan finnas i krigsadministrationen, hvaribland må nämnas: K, M:s nåd. bref af d. 2 Febr. 1833 0111 Arme'ens lönereglering; K. M:s nåd. reglemente, ang:de indelta Armeens underhåll vid möten af i832; reglementet, angrde uppbörden och redovisningen af mötes- och tross-passevolancemedlen af r832 J KrigsCollegii inslructiouer för fÖrrådsvården och besigtningar, förutan många flera.
En verklig plan lärer det ock vara, att K, IM. vid förra riksdagen föreslog R.
St. att genom extra anslagen skilja på behofven för en kommande tid och för den närvarande; i hvilken plan af förevar, nåd. propos. synes, att K.
M. orubbadt framhärdar.
Delta vare nu nog om den öfverklagade planlöshet ert.
Dernäst tillåter jag mig några anmärkningar Öfver det behandlingssätt af dessa ärender, 1»vilket kommit i bruk och 12 II. 3g 3oG Den a8 Augusti. som, i min tanke, hvarken är grundlagsenlig! eller i längden kan förlikas med den monarkiska grunden af vårt regeringssätt.
Om alla K.
M:s planer paralyseras af StatsUtsk :s vägranden och detailgranskningar, hvilken regerar då i verkligheten, K. M. eller StatsUtsk.?
Jag erkänner lt.
St:s rätt att vägra anslag, och jag vet likaså väl som Oppositionen, att en sådan vägranderätt är det correctivmedel, som, enl. den constitutionella monarkiens natur, är nedlagdt i den andra Statsmagtens hand.
Men det är otacksamt och obehörigt alt begagna dessa rättigheter i en tidpunkt, då man hellre borde med erkänsla skåda tillbaka på allt det nyttiga, som blifvit gjordt under de sista 20 åren; och jag erkänner icke, att det, hvarken enl. sakens natur eller enl. våra grundlagar, tillkommer StatsUtsk. och R.
St. att i en sådan detail, som nu sker, ingå i pröfningen af behofven.
Jag påstår, att det är ett misstag, sorn inrotat sig allt ifrån 1809, troligen derföre, att ingendera Statsmagten då insåg, att någon olägenhet deraf skulle följa, hvilket först visar sig i en sednare utveckling af förhållandet.
K. M. kan icke undgå att meddela detaillerade utgifter om behofven, på det att R.
St. eller deras StatsUtsk. deraf må kunna se, att medlen verkligen äro behöfliga och ämnade till nyttiga föremål; men annat är att lemna sådana beräkningar till ledning för omdömet, och annat alt underkasta dem gillande eller ogillande i sina minsta specialiteter.
Enligt grundlagens anda och mening skulle, i min tanke, R.
St. endast bevilja eller afslå summariskt på hufvud titlarna, men ingalunda inom dem befatta sig med detaillerna.
Striden, om någon skall vara, blefve då, om Folket kan utgöra anslagen eller ej, och dermed vore R.
St:s rätt att sig beskatta iakttagen; men man inflyttades icke småningom på ett helt annat regeringssätt än det, vi antagit och besvurit; ty svårligen lärer det kunna nekas, om man vill vara uppriktig, att om detta skall fortgå, blifva Ständerna slutligen regerande, och det var icke den utveckling, man borde vänta af vårt constitutionella statsskick, ej heller är det, hvad någon kan önska, som vill se friheten bevarad i den constitutionella monarkien, och derjemte bibehåller något minne af 1720 års regeringssätt.
Jag har icke anfört detta för att här föranleda en onödig öfverläggning om principer.
Jag har förut gifvit tillkänna, att min svaga hörsel numera hindrar mig att ingå i den muntliga discussionen.
Jag vet, att jag icke öfvertyga!1 någon, som ar af motsatt tanka; men vid 60 års ålder ålman pligtig att hafva fattat bestämda begrepp om statens vigtigaste angelägenheter, och man är äfven skyldig att oförtäckt uttala dem.
Dessa tankar må för min räkning stå i prottn, såsom min reservation mot tidslynnet.
Jag anhåller om återremiss af betänk,, och att detta yttrande må densamma åtfölja.
Den 38 Augusti. 3o7 Hr Breitholtz, Claes Joseph, uppläste följande:
Då jag är den, som först satt i fråga behofvet af anslag till kustpiecer eller bombkanoner för kustförsvaret, anser jag mig äfven böra begagna detta tillfälle att för de ledamöter af R. o. Ad., som tilläfventyrs icke äga kännedom om dylika piecer och deras verkan, redogöra för mina motiver till den af mig väckta fråga.
Redan för 12 år sedan utkom i Frankrike en afhandling om nyttan och fördelen att, uti sjökriget och för kustförsvaret samt under vissa omständigheter äfven vid fästningars anfall och försvar, använda den s. k. horisontella elden utur mycket grofva kanoner eller långa mörsare med ihåliga projectiler, eller, med andra ord, att för nämnde ändamål införa, hvad af författaren, då bataillonschef vid artilleriet, sedermera öfverste och deputerad, kallades bombkanoner.
Författaren, olik mången annan inventor, grundade sitt system, icke på hypotheser och tomma phraser, utan på verkliga facta, hemtade utur sjökrigens historia från äldre och nyare tider, och anförde en mängd exempel på de utomordentliga verkningar, sorn vid särskilda tillfällen åstadkommits i sjökriget af bomber, kastade på vanligt sätt, hvilka exempel understöddes af berättelsen om åtskilliga försök, som de sednare åren blifvit anställda till utrönande af den clfect, som ihåliga projectiler, skjutna utur vanliga kanoner, kunde åstadkomma på krigsskepp eller andra fartyg, hvaraf allt, i förening dermed, att vanlig kastning med bomber på så små föremål, som ett fartyg, är högst osäker, samt att erfarenheten visat, att krigsskepp kunna motstå några hundrade kulör, utan alt derigenom blifva satta utur stridbart stånd, då deremot en enda bomb, sprungen inuti skeppet eller någon af dess sidor, kan vara tillräcklig att förstöra detsamma; han drog den slutsats, att elden utur nu brukliga kanoner, mörsare eller haubitzer icke kan jemnföras med den, som är att påräkna af bombkanoner eller långa mörsare, så construerade, att de kunna användas till horisontel eld på lika sätt och med samma säkerhet som vanliga kanoner.
Afhandlingen lästes med begärlighet af alla dem, som nitälskade för krigskonstens förkofran, och flera nationer började att till ämnets utredande anställa mer och mindre kostsamma försök , hvilka alla bekräftat bombkanonernas betydliga öfverlägsenhet i sjökriget och för kustförsvaret.
Bland de utländska försöken äger man den tillförlitligaste kännedom om de, som uti Brest blifvit anställda.
Jag vill här omnämna en del af desamma, för att derigenom ådagalägga bombkanonernas företräde vid kustförsvaret, relativt till vanliga kanoner.
För ifrågavar. försök ställdes en bombkanon af det föreslagna systemet på en pråm, som förtöjdes på redden, 3o8 Den 28 Augusti. 900 alnar från ett gammalt 80 kanoners skepp (le Pocificateur), hvilket borde tjena till mål vid skjutningen.
Alla försigtighetsmått vidtogos för att förekomma skeppets antändande eller sjunkning, oeh inuti detsamma uppspikades bräder, hvilka skulle föreställa manskap.
Den första bomb, sorn afskjöts, gick igenom den mer än en aln tjocka skeppssidan, slog, i det den sprang, ett hål af 2 ä 3 fots fyrkant i trossbotten samt omkullkaslade och sönderslog mer än j5o qvadralfot stöttor och plankor.
En annan bomb genombröt sättgången, utdref och bortkastade ett ekeknä af 7 fots längd samt 6 å i3 tums tjocklek och omkullslog, då den sprang, 4» st. af de bräder, som voro uppspikade för att föreställa manskap, Flera dylika exempel kunde hemtas från såväl försöken i Brest som å andra orter anställda; till undvikande af vidlyftighet skall jag likväl inskränka mig till hvad i detta afseende redan anfördt blifvit, men deremot till jenmförelse mellan bombers och vanliga kulors verkan omnämna, att skeppet rimprenable vid den attaque, som Eord Exmoulh år 1816 utförde mot Algier, träffades af icke mindre än 268 kulör, hvaraf 5o st. gingo under det nedra däcket, och det oaktadt återvände skeppet i all maklighet till Gibraltar, Hade 1’lmprenable i stället för 268 kulor fått sig en eller annan bomb i skråfvet, kan man med visshet antaga, att l’Imprenable icke kunnat motsvara namnet, Utan måst anse sig prenable, såvida det dessförinnan icke uppgått i lågor.
Jag har i det föregående sagt, att alla försök med bombkanoner, hvaribland jag äfven räknat de af Svenska flottan §r 1829 anställda, vid hvilka icke sällan en enda oval bomb förstörde 3o lill 4° qvadratfot af det 27 turn tjocka målet, Jemnat tillfredsställande resultater; men det är icke ensamt vid försök, som dylika piecer visat sig vara öfverlägsna hittills begagnade kanoner, — de hafva, äfven då allvar varit å färde, bibehållit det rum, hvarpå försöken ställt dem.
Under Grekiska frihetskriget var ångfartyget Perseverance till någon del bestyekadt med bombkanoner, om hvilkas verkan man bland annat har sig bekant, att en Turkisk örlogsbrigg flög i luften genom en utur dessa kanoner afskjuten bomb, Sorn sprang uti briggens krutdurk, och alt en armerad transportbrigg sjönk med förstäfven, skadad af en bomb, sorn sprang i dess bog.
Dessa nu uppgifna facta, jemte en mängd andra, som jag, för att icke trötta R, o. Ad:s tålamod, förbigått, äro de anledningar, som förefunnits för behofvet af anslag till bombkanoner, Samma anledningar qvarstå ännu, och de försök, jag denna sommar öfvervarit lili Norrige, hafva ytterligare stadgat min öfvertygelse -om bombkanoners förträfflighet för kustförsvaret, hvarföre jag också anser mycket vara försummadt, 0111 icke vi, i likhet med många andra nationer, tillegna oss uppfinningen af ett vapen, som kraf - Den 28 Augusti. 3og tigare, än hittills begagnade artilleripiecer, betryggar våra buster.
StatsUtskrs förmodan, att de såsom behöfliga uppgifna bustpiecerna vid hvarje tillfälle inom en kortare tidrymd bunna anskaffas, kan jag icke biträda; ty förutsatt äfven, att behofvet af desamma skulle uppstå vid en tidpunkt, då masugnarna vid styckebruken äro i gång, hvilket likväl under af året icke är händelsen, samt att dessa bruk vid sådant tillfälle icke äro upptagna af andra in- eller utländska beställningar, åtgår så mycken tid för piecernas gjutning och öfriga tillverkning, att någon större product på flera månader icke är att påräkna, under hvilken tid mvcbet kan vara gjordt, som man önskade ogjordt och som genom några bombkanoner, i rättan tid använda, kunnat lorekommas.
Ett och annat kunde väl ännu vara att tillägga om sbadligheten af allt stillastående; men då så mycket derom från en annan sida blifvit yttradt, ehuru tillämpningen deraf på förevar, fråga af StatsUtskts pluralitet är förbisedd, slutar jag, hvad kustpiecerna eller bombkanonerna angår, med den reflexion, att några veckor förrän StatsUtsk. afstyrkte anslag till a4 st. bombkanoner för Svenska kustförsvaret, hvilket likväl kan ifrågakomma från Torneå till Svinesund, gjorde Danmark, med en vida mindre kustutsträckning, på grund af vidlyftiga och väl utförda försök, hvaraf resultaterna blifvit mig meddelade, en beställning hos Svenska styckebruksägare på icke mindre än 66 dylika piecer.
Bland de under innevar. riksdag af K.
M. äskade extra anslag är onekligen det för gevärs anskaffande ett af de mest nödvändiga; det oaktadt har StatsUtsk., ehuru erkännande nyttan af att complettera gevärsförråden, afstyrkt detta anslag.
Medgifvas måste likväl, att för försvaret af eget land och der detta försvar bufvudsakligast är grundadt på massan af nationen, hvilken i behofvets stund måste gripa till vapen, är geväret det första och oundgängligaste krigsbehofvet.
Det land, som äger invånare, som vilja försvara sig, och der vapen i tillräcklig mängd finnas för att sätta i deras händer, endast detta land kan anses ointagligt, och vi kunna ej nog ofta påminna oss, att Finlands förlust till stor del föranleddes af brist på gevär för att utdela tillden folkmassa, som endast och allenast anhöll derom.
Frankrike företer för oss i nämnde väg sednaste exemplet af en illa beräknad sparsamhet.
Vid eller efter i83o års revolution fattades gevär för att sätta armeen på krigsfot för det då öfverhängande kriget.
Man var lycklig nog att för tillfället i England få sådana till köps och försåg sig med 2Öo,ooo st., men fick endast dåliga gevär till ett ganska högt pris.
Den nya Styrelsen sökte då att, så fort som möjligt, afhjelpa det begångna felet, och landets gevärsfactorier sattes med betydlig kostnad i verksamhet.
Holland 3io Den 28 Augusti. har, undersitt nya förhållande, måst skatta ganska betydligt till de Preussiska gevärsfabrikerna, hvarifrån det, dessa sednare åren, måst hemta alla sina vapen.
Men det är ej ensamt behofvet af gevären, som gör det äskade anslaget nödvändigt; de mellan K. M. och Kronan samt factoriägarne afslutade contract göra detsamma alldeles oumbärligt.
Dessa contract äro grundade på en jemnt fortgående tillverkning; inställes på en gång denna tillverkning, sorn blir en naturlig följd, om anslag icke beviljas, måste staten ersätta factoriägarne för verkställda anläggningar, inrättade machiner, gjorda uppköp o. s. v., utan att förråden derigenom erhålla den ringaste tillökning.
Det värsta af allt blir likväl, om anslag för gevärstillverkningen icke hifalles, att den mängd arbetare, som egnat sig åt gevärshandteringen, måste öfvergifva detta yrke, med hvilket de, i brist af förtjenst, icke mera kunna lifnära sig och nödgas tillgripa ett annat näringsfång, hvaraf följden blir, att gevärsfabricationen helt och hållet går förlorad, och att då blifvande JR..
St. en gång besluta dess återupplifvande, saknas inöfvade arbetare, och nya måste tilläras, hvilket fordrar en lång tid och påkallar en ny uppoffring af staten.
StatsUtsk., troligtvis inseende alla de olägenheter, som gevärstillverkningens inställande skulle medföra, har liksom i förbigående antydt, alt de under KrigsCollegii förvaltning ställda årliga anslag äfven skulle kunna fylla behofvet i och för gevärstillverkningen; men huru stor del af nämnde anslag kari komma gevärstillverkningen till godo torde de om otillräckligheten af desamma redan förut förda debatter lemna de tillförlitligaste upplysningar.
Samma Utsk. uppgifver tillika såsom orsak till dess afstyrkande af extra anslag för gevärstillverkningen, att staten redan uppoffrat för gevärsfabricationen högst betydliga summor, och att denna fabrication är såväl vid Norrtelje som särdeles vid Carl Gustafs stads factori så fördyrad, att någon genomgripande förändring af behofvet högligen påkallas.
Att staten för gevärsfabricationen uppoffrat betydliga summor kan icke bestridas; men derföre har staten ett icke obetydligt antal nya gevär uti förråden, hvilka, då Engelska subsidiegevären undantagas, för icke så många år sedan i det närmaste vore tomma.
Hvad åter dyrheten angår, synes mig, sorn StatsUtsk. bort något närmare göra sig reda för hvad vid anskaffandet af ett godt gevär för krigsbruk är dyrt eller icke dyrt.
De upplysningar, jag här nedan skall hafva äran meddela, torde bäst sätta It. o. Ad. i tillfälle att bedöma, med hvilken sakkännedom och opartiskhet StatsUtsk. gått till väga vid behandlingen af förevar, fråga.
Medelpriset på de under de sednaste io åren vid Husqvarna tillverkade gevären är 17 r:dr 32 sk. och vid Norrtelje 21 r:dr 2 sk.
Den skillnad i pris, som förefinnes vid Den 28 Augusti. 3xi dessa faclorier, liar hufvudsakligen sin grund deri, att gevärsprisen vid Norrtelje bestämmas af föregående årets raarkegångspris å jern och spannmål, samt vid Husqvarna efter åtgången af materialier och dagsverken; sålunda kostade ett gevär vid Norrtelje år 1825 endast 17 r:dr 43 sk., men år 1827 24 r;dr 2 Skulle spannmålsprisen under några år icke blifvit allt för högt uppdrifna, hade gevärsfabricationen vid Norrtelje i pris icke betydligt öfverstigit det vid Husqvarna; i år t. ex. kostar ett gevär på förstnämnde ställe icke mer än 19 r:dr 2 sk.
Att åter en annan betalningsgrund blifvit följd vid Norrtelje factori härrör deraf, att årliga tillverkningen derstädes blifvit ökad från 5oo till 2000 gevär; men sorn denna högre tillverkning endast skulle fortfara en bestämd lid, eller till dess ett gifvet antal gevär blifvit lefvereradt, förbehöll sig factoriägaren det nya betalningssättet, för att derigenom vara tryggad för förluster och med detsamma erhålla en ersättning för den utvidgning i anläggningen, som han för den ökade tillverkningen nödgades göra och hvartill staten på direct väg icke bidragit.
Jag skall nu för jemnförelsens skull uppgifva de gällande gevärsprisen i några af de främmande länder.
I Frankrike t. ex. variera dessa pris vid de olika factorierna från 32A lill 36 franc.
Medelpriset är 34£ franc, hvilket gör omkring 18 r:dr b:co; men till denna summa böra läggas åtskilliga andra utgifter, hvilka directe utgå utur statscassan och vid calculen öfver gevärets kostnad icke äro synbara.<