Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det hederwärda Bonde Ständet, icke nojdt med de gjorde upoffringar, söker ännu at i Ridderffapets och Adelns^ jag wägar säga, alltid adagalagde, men sch ofta misttydde, nied de smartaste färgor stundom utmärkte nit och ifwer för räddningen af et gemensamt Fädernesland, finna en ny bevekelsegrund för beviljandet af sädane ytterligare fordringar, som ffulle^ häfwa, ej allenast alla derom förr faststälte uräldriga la - Den 26 Juni?. 865 gar, utan äfwen pa det mest lagsiridiga sätt sara den äganderätt, som i hwarje samhälle bör wara helig, och utom hwilken något samhälle egentligen icke gifwes.
Wore frägan om Ridderffapets och Adelns egna personliga rättigherer och säledes af den .beskaffenhet, at den utan orättwisa emot andra kunde bifallas, atmindstone af Vern som deltaga i beslutet, sa skulle kan hända böjelsen för enighet annu blifwa en grundwal och et bewekande skäl för nya eftergifter.
Men frägan hwarken är eller kan blifwa derom, ty Ridderffapet och Adeln äger icke nu mera nägra sädane rättigheter at bortgifwa; resten af wära privilegier bestå blott uti ogagnande hedersbewisnmgar, som til exempel Tolf-Ringningen, hwilken eftergift skulle närmare gränsa intil löjlighet än werka til den afundsfria förening alla e ta88ei-Medborgare emellan, som derigenom kunde äsyftas.
När frägan deremot är om afstäendet af de rättigheter, som åtfölja jord, hwilken til en stor del nu mera icke finnes uti Ridderffapets och Adelns ägo, sä blifwer förhållandet annorlunda, ty da bär twist yppat sig öar en med wisia friheter förwärfwad och efter Lagarnes föreskrift stadfästad ägande rätt, som Ridderffapet och Adeln för det närwarande och såsom Stand betraktad, icke ensamt ätnjuter, och således icke heller ensam hwarken aligger förswara etter kan eftergifwa.
Utan at trötta Högloft.
Ridderffapets och Adelns tälamod med uprepandet af de grunder, hwarpä desie friheter ä jord stödja sig, torde wig 64 Ds?r 26 Jun:?. mig tillätas wända Ridderffapets och Adelns upmärksamhet pä de enstilte uposfringar i gods och penningar (och Vepa mäste wäl antagas såsom gällande) .emot hwilka Högloft.
Ridderstapet och Adeln afsamhället i genien köpt och förwärfwat de rättigheter och friheter ä jodd, som nu sättes i frägä.
Wara häfder stola lange förwara bade minnet och följderne af Konung X1:tes werkstalda recluction.
Om denna rLcluctlon, bedömd med owäldughet, kan anses hafwa ägt nägon billighet i sin grund, sa har likwäl efterwerlden icke utan stora skäl ansett sig böra stämpla den såsom orättwis i sin utöfning.
Följderna deraf yttrade sig ej allenast wid sjelfwa tilfället derigenom at oräknelige agtnirigswärde familler frän mer eller mindre wälstrand nedstörtades til det yttersta armod; de hafwa äfwen i en tidelängd af öfwer iZo är medfört en osäkerhet för Högloft.
Ridderffapet och Adeln, förenad med de största, de betydligaste förluster, som aldrig kunnat päräknas eller förekommas.
Om de summor, som til Kongl. Majit och Kronan för upgjorde Bytesbrister frän Ridderffa-- pet och Adeln utgätt skutte sammanläggas, och
Vä de förmäner upböra, hwarföre de blifwit utgifne, af det allmänna ersättas, sä wäaar jag kanske utan stor mitzräkning tro at Nidderstapet och Adeln skulle wara skadeslös för alla de uposstringar, hwilka nu utan all ersättning otzaffordras.
Emedlertid stall efter min tanka blifw-a en nödwändig, en laglig följd af Säteri och Frälstenaturens ätergäng frän den jord, hwarmed den nu är förenad, at en städan ersättning ej kan nekas, utän bör och mäste utgifwas i likhet med hwad Den 26 86Z örvad Lagen och allmänna rättwisan stadgar om en köpeskilling för hwad man ej fält arnMa.
Denna omständighet, som förtjente at af en mera insigtsfull närmare än som här stelt utredas, torde ensamt wara et oemotständeligt >vedcrläggningsskäl af de fordringar, tilhrvarsyppande anledning aldrig bordt gifwas, men hwilka en gäng yppade och en gang tilfredssta!0e, alldrig stola siphora, at i npa skepnader söka noa tilfredsstallelser, <ch dem jag säledeS str nain del önstar at Högloft.
Ridderstapet och Adcln, med den standagtighet »som ägnar osi, och den wi alldrig bora aflägga, wille en gang för alla förkasta, ätmindstone intil desi Oonsliruki.-.iEii blir af alla Ståndens Talcmän understrifrven.
Lades, jämte ofwannämnde krorocolls Utdrag pa bordet.
Friherre ?o88k>, Illinclrik, upiästs följande strifteliga anförande til Nrotocoiu-l.- Omwardnab om Sweriges Allmoge bar alltid hedrat Swensta Adeln och de saltare tider Bonden uplefwat, hafwa warit förberedda af dessa deras beskyddare; äfwcn nu är det Ridderstapet och Adeln som aifwit detta Ständ och Riket et xsr-ipectil af gladare öden.
Laten ej denna af eder bereddaoRegenmits förändring i desi sanna wärde fa någon skugga, utan läten eder oegennyttiga -välgörenhet emot medborgare, öfwertyga dem. at ni ej äger annat afundswardt än eder ära. ing, 110.
Det 863 Den 26 Durris.
Det tilbcrer Ridderskapets och Adelns ädelmod, at glömma det förolämpande af BondeStåndets igenom lelaetF UeNrssons öieinori^l gjorde obilliga fordringar, som blifwit i hela dest widd afstagne; men ock at bereda en bättre framtid för desta deras mäst intresserrrge Medborgare, och med egna upoffringar wisa sin wälwilsa.
Pä desta grunder wägar jag äter wäcka ämnen, som af Ridderskapet och Ädein blifwit lagde pä bordet, och föreslä til öfwerläggmng det af Friherre L-llvLr^Nollls ölemoriklt, 'som rörer inqwartering och KronoffjutSning i fredstider.
Hwad ingwarteringen widkvmmer anser jag billigt at under krig hwarje Medborgare deruti deltager, sä i stöder som pä landet.
Med förmodan at en, wis Regering förbätrrar tägvrdningen med sä högt dagtractamenle, at födan flr krigsfolket kan betalas efter uti hwarje ärs Markegängs Taza utsatt pris.
Likaledes under krigstider mä Kronoskjuts utgöras af Rä och Rörs samt Insockne hemman, samt atle andre som tilförene warit priotil hälften emot Skattehemman, dock härifrän fritagne Säterier, ölit-NT-boställen och de hemman som bestrida allmänna post n och 1-LscrvL ffjutsen.
De städer sorn äga jord deltaga äfwen uti detta onus til en wist proportion. - jag täger mig friheten föreslä i bäst för hwart rode tunneland.
Ridderskapet och Adelil lärer uplyst sinna, at dä wi äga anledning köppas K rono sig! t sens betalande i likhet med all annan skjuts blifwer den mindre tryckande, i synnerhet dä sä mänga deruli deltaga.
Emffelrgt wore, at nägot hinder blefwe för ( ourisrhästars npttjande af obehörige personer och tror jag
Den 26 Jun!!. 867 jag det säkraste medel är om courier-hästar betaldes med dubbel skjutslega, det blefwe dä blott de angelägnaste llepecber som sändes med courier och andre med extra post.
Och ffulle nägon enskilt wilja genom courier-pasi fortsätta sin fart genom werlden, mä den ock fä betala detta nöje.
Bonde-Ständets i dag upläste krowcoil innehäller för öfrigt sädane pästäenden, at de af mig aldrig kunna gillas.
Hwad jag nu wägat anföra är enligt min öfwcrtygelse och anhäller jag ödmjukeligen det Läcktes Högloft.
Ridderskapet och Adeln benäget bedömma mina tänkesätt, och dä de äro cnligc med billighet, tilläta, at jag wördnadsfullt anmodar Herr Grefwen och Landtmarffalken göra häröfwer lämpelige xropo5itioner.
Herr Grefwen och Landtmarskalken anmälte at det ej warit hwarken hans eller Ridderskapets och Adelns tanka at i dag til pröfning företaga de momenter af Friherre t-illverscböl^s
Dictamen af den 2 Junit, hwilke ännu wörö hwilande pä bordet.
Deremot hade han trott wara angeläget, at Ridderffapet och Adelns redan förut fattade beslut om upffof med besia frägors afgörande til desi colmtitutionen wore undertecknad de andra Ständer: genom en Deputation mätte meddelas.
Gref - 868 Den 26 Jun i.
Grefwe Oe (llircli2 , chcttll.
Enligt min tanka är Bonde-Ständets begäran och BondeStändets wagran at undcrffrifwa den af de 3 andra Ständen enhälligt ant aa na nya Regeringsformen, kwänne helt olika ämnen, som ej äga någon likhet i annat än obillighetcn af bada; den förra delen, eller deras begäran at Ridderffapet och Adeln skulle eftergifwa en betydlig de! af de lagliga rättigheter som tilhöra wara Säterier, insockne och rä och rörs hemman , är redan rinder den 2:bra Junii af en wärd Ledamot Herr lEon Lillverscliölcl
Lil en betydlig del här wäckt, och genom et formligt beslut af den iörde lagd pä bordet, Lil deH Regeringsformen wore af alla fyra Talemännen undcrffrifwen, eller til efterlefnad utgifwen; jag tror således at härutinnan kan ctellbsi-Ltion pä intet wis och utur intet ffäl nu äga rum.
Hwad äter det andra eller Bonde-Ständets wägrande angar, sä får jag Lil' Herr Grefwen och Landtmarffalken samt Ridderffapet och Adeln ödmjukast h5mställa- om ej wi med Preste- och Borgare-Ständen borde öfwerenskomma at Kongl. Maj t i underdånighet ombedja, det Hans Maj-.t täcktes Grundlagen utfärda, som tre Stand enstämmigt antagit, och som i den ifrägawarande punkt ej i nägot afseende kan anses sorn en ny Grundlag dä den ej innehäller nägot nytt begär, at pä det fjerdes bekostnad -tilwälla stg nya rättigheter, utan endast bibehällande af hwad wi i stöd af alla för detta - Den 26 Junit.
869 ta och ännu Lil hela sin kraft warande författningar äga; häröfwer wägar jag om proposition anhälla.
Protocoll, hållna hos H ö g 1 o f ] i g e Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, År 1828.
Åttonde Häftet.
Tryckta hos Johan Hörbergj i83o. __ _____ Jlooo t o'1*1 p n ‘ ‘ : i •* ; » \ l t. i 'oijöil ;■ i ' r. t. ' ii I v •
,V» 5 K . \\
Plenum klockan io förmiddagen.
Justerades 2:ne Protocolls-Uldrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 23 dennes fattade beslut.
Jrierr Dalman} Lars Johan_, anförde skriftligen :
Då i Plenum d. 23 dennes, den vigtiga Kongl. Propositionen om Götha Canal ej föredrogs till remiss förr än kl. 9 om aftonen, ansåg jag discussionen draga så långt ut på tiden, att jag då ej borde yttra mig; men deremot anhåller jag vördsamt, att nu helt korrt få antyda min mening, uti denna alla Riksdagar återkommande odieusa fråga.
Jag har vid 2:ne föregående Riksdagar motiverat mina åsigter, att Götha Canal aldrig bordt anses för annat än ett privat företag, och att, enär det befanns, alt Bolaget ej kunde göra reda för sig i 4 Den 29 December. allmänna rörelsen, ännu mindre till Banken, Staten ej varit sk}ddig framträda eller framträdt annorlunda, än såsom Räddare; ty Bolaget kunde räckas af de executiva lagarne, och hvarje Bolagsman utmätningsvis dömas pro rata parte betala hvad till ersättning kunde förefinnas.
Tili tack för det Nalional-ädelmod, att Bolaget undvek denna obestridliga våda år 1818, fordrar Bolaget sedan hvarje Riksdag, under företeende af fautiva calculer, million på million af detta fattiga skuldsatta land, alltid under löfte, att detta vore det sista Bolaget ville hafva.
Denna Riksdag stegrar Bolaget sin insolence ända till att begära för sig skatt af Staten genom viss årlig procent å Bolagets Actier, samt att Staten skulle ensamt underhålla Canalen, hvarigenom en ny hufvud-titel säkert blefve i vår Budget; — och Bolaget vågar ej ens lofva fullbordan af Canalen med de öfver 800,000 R:dr Banco, som denna gång äskas!
Jag frågar Eder, Mine Herrar, kan Elouvderiet drifvas högre?
Mägtar Nationen väl göra mer, än genom en surplus af ädelmod efterskänka Bolaget sin nuvarande så betydliga fordran, på samma sätt som det år 1818 fick afskrifvit nära en million, då dess Discont-utredning öfvertogs.
Vill det troltsande
Bolaget ändå öfvergifva företaget?
Eller har det så principlöst i Den 29 December. 5 blifvit entameradt, att det ändå ej skulle bära sig?
Då beklagar jag Bolaget högeligen; men anser ingen National-olycka hafva handt.
Jag tror likväl, att det ihärdiga Bolaget hedrar sig, och i alla fall gör Bimpossible par depit.
Emedlertid mine Herrar, är Nationens tålamod slut.
Ännu flera decennier bör detta Bolag ej få gyckla med sine medborgare.
Må detta så högst obetänkta företag hädanefter aldrig hafva att vänta en enda skilling från vårt i skulder och alla slags sanna eller diktade behof nedsjunkna lands gemensamma Cassal Tjusniugen af ordet National-ära har aldrig hänfört mig: i närvarande fall skall säkert Historien anse äran såsom Platonisk och ideel.
Att dessa mina orubbliga åsigter må den Kongl. Propositionen till vederbörande Utskott åtfölja, derom anhåller jag vördsamt.
Hans Eaccellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, att Herr
Dalmans anförande i anledning af Kongl.
Maj:ts den a3 dennes till Stats- och Banko-Utskotten remitterade Nådiga Proposition, angående ytterligare anslag af allmänna medel till Götha Canalbyggnads fullbordande, äfven måtte till Stats- och Banko-Utskotten remitteras.
Bifölls. 6 Den 29 December.
Herr von Schinckelj Johan Fredrik y uppläste följande:
När Herr Montgomeries motion rörande Dykeriet gjordes, förbehöll jag mig, alt vid den blifvande Remissen få yttra mina åsigter, af det ifrågavarande ämnet.
Men då jag, när densamma skedde, ej hade tillfälle vara tillstädes, anhåller jag att nu få aflemna detta mitt anförande, med begäran om remiss af detsamma till Stats-Utskottet.
Jag är visserligen försedd med de mest tydliga bevis på det nu existerande Bolagets både oduglighet och prejeri-systéme; men Compagniets handlingssätt är redan så noga kändt, att ett upprepande deraf skulle endast vara att onödigtvis upptaga Ridderskapets och Adelns dyrbara tid.
Jag anser dessutom för öfverflödigt att fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet uppå det olämpliga deruti, att under Regeringens garantie och skydd finnes ett Bolag, hvars inkomster grunda sig på andra Medborgares olyckor, och som, för den förmånen Staten njuter deraf, att Kronans fartyg af Dykerict fritt bärgas, skall af sine i sjönöd stadde olycklige
Medborgare återtaga den förlust, som härigenom för Compagniet uppkommer.
— Det moraliska onda häruti är för påtagligt, för att behöfva omnämnas.
Ett Assurance-Bolag, hvarmed 1823 års Statsutskott ville förlikna äfven Den 29 December. 7 detta Bolag, utgör motsatsen i princip; ty dettas vinst beror just deruppå, att den Medborgares egendom de försäkra, ej förloras; och om den förloras, så lida de största förlusten.
Således ligger till grund för deras handlingssätt något ädelt, som på intet vis kan igenfinnas bos
Dykeriet, fastän begges åsyftan med deras handlingar är att deraf draga vinst.
Sverige är det enda land, efter hvad jag känner, sorn äger en Dykeri-Inrättning.
Det är underligt nog, att andra länder, som äga både större handel, och i följd deraf äfven troligen flere strandningshändelser på sina kuster, ej etablerat en sådan inrättning.
Vinningslystnaden tyckes öfver allt vara lika, och många länder äro framom oss uti industriella företag; men ' rättningar i andra länder bör sökas uti svårigheten att inrätta dem så, att ändamålet rigtigt vinnes; jag menar på det sätt, att den sjönöd lidande äger bergning och skydd för så väl sig sjelf, som sin egendom, och icke, såsom här tillgår, möjligtvis bergås till lifvet; men nödgas köpa denna tjenst med uppoffrande af större delen af sin egendom.
Hoppet att denna inrättning, sådan den nu är, snart upphörer är likvisst så tillfredsställande, att jag gerna är färdig att glömma de af det gamla Bolaget begångna oförrätter, endast för att tänka på möjligheten af en ny förbättrad den just för uteblifvandet 8 Den 2g December.
Dykeri-Inrättning, mera svarande för ändamålet, och jag skyndar mig således till liufvudsaken, nemi. grunderna för möjligheten af en sådan ny inrättning.
Sedan Herr Montgomeries motion gjordes, har Konungens Nådiga Proposition om Dykeriet ankommit; men då de i den Nådiga Skrifvelsen åberopade handlingar, utgörande de underdåniga yttranden i ämnet, som af vederbörande blifvit infordrade, ej åtföljde skrifvelsen, hvilket varit önskeligt, då derutaf troligen många interessanta upplysningar för bedömandet af saken varit att hämta, så nödgas jag sjelf, så godt jag kan, leta mig fram genom det mörker, som för närvarande tyckes omhölja denna sak.
Första frågan torde således blifva: bör en Dykeri-Inrättning finnas eller ej?
— Svaret härå tyckes blifva jakande, endast en sådan inrättning kan existera jemte friheten för den i sjönöd stadde att, om möjligt är, hjelpa sig sjelf, utan Djrkeriets biträde, åtminstone inom en längre, fastän bestämd tid; en frihet, som jag på intet vis tror böra betagas den sjönöd lidande.
Antager jag derjemte, att alla omkostnader böra vara så lindriga, som möjligt, för att ej öka den olyckliges redan nog stora känbara förluster, så framstår den andra frågan: kan en sådan Inrättning af en - Den 29 December. 9 skilde personer vidmagthållas, eller bör Staten öfvertaga densamma.
Hvad det förra beträffar så tror jag ej, att något enskildt Bolag anmäler sig, så framt ej utsigten af en betydande vinst framlockar ett sådant; och då blir förhållandet lika med hvad det nu har varit.
Att åter medelst stränga reglementariska föreskrifter tvinga ett sådant Bolag att äfven, med äfventyr af förlust, bärja andras egendom, torde blifva omöjligt om ej i högsta grad obilligt.
Dessutom tror jag 60 §.
Regeringsformen lägger hinder i vägen för ett sådant enskildt Bolags inrättande.
Då återstår således endast det andra alternativet, eller att denna inrättning skall af Staten besörjas.
Vare långt ifrån mig, alt härigenom vilja öka de redan nog känbara Statsbördorne; men månne ej ett medel skulle linnas att utom detta vinna ändamålet? i8a3 års Statsutskott har väl alldeles ogillat den tanka, att Staten borde öfvertaga denna inrättning; men jag kan ej, för min del, gilla Utskottets tänkesätt, i detta fall.
Utskottet utgår väl egentligen från den grundsatts, att
Staten ej bör befatta sig med inrättningar, som kunna för densamma medföra förlust.
Fastän jag fullkomligt gillar denna åsigt, uppstår dock naturligtvis fråga, örn den nu ifrågavarande inrättningen är af sådan natur, eller ej.
Jag tror det sednare, och har redan förut be - IO Den 29 December. visat, att Dykeriet på intet vis kan jemföras med Assurance-Compagnier m. fl. sådane inrättningar, hvarmed Utskottet jemfört detsamma; ty grundprincipen är helt olika för ett Dykeri- och ett Assurancebolag.
— Kan deremot ett privat bolag, som skall löna egna tjenstemän m. m. skörda vinst, så måtte Staten, desto snarare kunna göra detsamma, då flere af de Auctoriteter, som redan finnas, och hvilka enligt min tanka borde härmed hafva befattning, kunde härigenom, med obetydlig tillökning i göromålen , erhålla ytterligare löneförmåner och inkomster, utan någon bekostnad af Staten.
Jag menar härmed Lots- och TullStaterna, under hvilkas directa vård inrättningen bör handhafvas, dock med biträde af LänsStyrelserne i de Län, som gränsa till kusterne.
Styrelsepersonalen beböfver ej vara stor, och är således Lotsstaten redan mera än tillräcklig för ändamålets vinnande.
De flesta Kronolotsar äro för närvarande StrandFogdar under Dykeriet, och böra bibehållas såsom sådane, emedan de känna kusterna och äro de som snarast äro i tillfälle att meddela hjelp åt de i sjönöd stadde.
Man kunde invända, att måhända deras egen fördel någon gång skulle kunna förmå dem att bereda strandniugar, men jag vill ej tänka mig en sådan nedrighet, som dessutom genom stränga straff bör kunna förebyggas.
Tullbevakuingen, såsom Strandridare m. £1., är Pen 29 D c c e m b e r.
M Läst i tillfälle att i tid upptäcka strandningshändelser och dem inrapportera till närmaste Tullkammare, hvarifrån underrättelse sedermera skyndsamt kan meddelas de andra auctoriteterne.
Dessutom åligger det Tullbetjeningen att vaka deröfver, att ej Tullförsnillning m. m. kommer att inträffa vid dylika händelser.
De personer, som nu verkställa den effectiva bergängen, äro ej i tjenst hos Dykeriet, utan bestå af Allmoge från närgränsande trakter upptingade emot viss dagspenning.
Denna Allmoge, lika med alla kustboar, är i behof af extra arbetsförtjenst, emedan åkerbruket ej kan anses för deras förnämsta yrke, utan utgöres egentligen af ett ofta mindre lönande fiske, hvarigenom de äfven fått sjövana och således äro mycket användbara vid bergningshändelser; hvarföre ock framgent den effectiva bergningen bör af dem mot viss dagspenning besörjas.
Det är således endast de befallande, som böra hafva en bestämd lön; och om jag då förutsätter, att hela inrättningen, likasom hittills, kommer att stå under öfverinseende af Kongl. Förvaltningen af Sjöärenderna; så Llifverejden underordnade personalen, som kommer att begagnas, alltför stor, utan torde densamma, med afseende derå, att den lill större delen förut har löner på stat, endast behöfva någon mindre lönetillökning, hvartill, äfvensom till anskaffande af nödige instrumenter m. m. och deras underhållande, någon 12 Den 29 December. obetydlig afgift kunde åläggas alla fartyg per lästetal, lika sorn den nuvarande Convoyafgiften utgår, och den i sjönöd stadde dessutom förpligtas att, i och för bergängen af skepp och gods, erlägga en billig afgift, samt dessutom betala de dervid begagnade dagsverken samt öfriga omkostnader enligt en fastställd taxa, och således ej som nu, bero af Dykeri-Betjeningens godtycke i detta fall.
Möjligtvis kunde dagsverkena erhållas under denna taxa, hvilket öfverskott då tillika med sjelfva bergningsafgiften blefve Statens vinst, hvaraf dock de härtill begagnade
Tjenstemännen borde njuta vissa procent sig till godo, såsom uppmuntran att visa sig nitiska och driftiga vid skeende olyckshändelser.
För öfrigt ser jag mindre fara deruti, att Staten, för att betrygga sjöfarten, hvaruppå de flesta näringar bero, äfven med någon liten uppoffring sökte vinna det åsyftade ändamålet, än att densamma skulle med millioner R:drs förlust åtaga sig en Magazinsinrättning, hvilket dock af flere Ledamöter inom detta Hus har blifvit påyrkad t.
Dessa äro mina åsigter.
Möjligtvis har !’ag fattat saken origtigt; men detta fel vidådar som oftast den menskliga fattningsgåfvan, och jag får i sådant fall bedja Ridderskapet och Adeln om förlåtelse, för det Den 29 December. i3 jag vågat uppehålla dess dyrbara tid, som till andra ämnens behandlande kunnat begagnas.
Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, blef Herr von Schinckels anförande i anledning af Herr Montgomeries, Gustaf, den 23 dennes till Stats- samt Allmänna Besvärs- och Ekonomi-Utskotten remitterade Memorial, angående Dykeri- och Bergnings-Compagniet, jemväl remitteradt till hemälte Utskott.
Föredrogs å nyo Herr Hallenborgs , Carl Johan, den 12 dennes e. m. på bordet lagde Memorial angående Skånska Extra Ro terin gen.
I anledning af frågan om Skånska ständiga Roteringen, anhåller jag få uppläsa ett Memorial, som blifvit mig tillsändt af en frånvarande utmärkt Ledamot inom detta Stånd, hvars åsigter äro likstämmiga med mina.
Härefter uppläste Friherre Wrangel följande:
Skånska så kallade Ständiga Roteringen, hvilken redan vid föregående Riksdagar varit ett föremål för Rikets Högloft.
Ständers öfverläggning och till Kongl.
Maj:t fruktlöst gjorda underdåniga önskningar, framställer, i sin uppkomst och sin ännu oförändrade fortsättning, ett varnande bevis på Verkställande Magtens förmåga att, tvärt emot Grundlagens tydliga stadgande, göra sine beslut gällande, utan hinder af den skattdragande Medborgarens klagan öfver inkräktning af dess lagliga rättigheter.
Sedan några Riksdagsmän från Skåne vid 1812 års Riksdag, utan något dertill erhållit uppdrag af sina hemmavarande Commitenter, hos Kongl. Maj:t underdånigst föreslagit Skånska Extra Roteringens förbytande till permanent eller ständigt Knektehåll, emot nedsättning i Nummertalet; så har Kongl. Maj:t befallt, att Dess Nådiga Proposition härom skulle, genom dess Befallningshafvande i Skåne, till samtlige Extra Rothållarne framställas; och denna befallning verkställdes sålunda, att Landshöfdingarne, uti utfärdade kallelser till sammanträden i denna fråga, föreskrefvo, att de Jordägare, sorn vid dessa sammanträden icke infunno sig, skulle anses jakande till en ständig Rotering.
Häraf inträffade, att en mängd Jordägare, som, antingen af okunnighet om kungörelsens innehåll, eller i förlitande på sina constitutionella rättigheters helgd, vid nämnde sammanträden voro frånvarande, förklarades skyldige till Ständig Rotering, oansedt Den 2g December. i5 de aldrig medgifvit ett sådant utbyte af extra roteringsskyldigheten; oell då de dermed missnöjde vägrade utgörande af en beskattning, som icke i grundlagsenlig ordning tillkommit, blefvo de genom utmätningstvång dertill förbundne.