Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridd.Utsk. har tillstyrkt denna afgifts fortfarande, ej allenast under dessa tre Ar, ulan äfven under ytterligare 2tne år, men nu afsågs af Utsk. icke yttre takets utan det inre takets och väggarnas reparation.
Till det yttre taket finnas tillgångar i den capitations-afgift, sorn R. o. Ad. förklarat böra utgå till det år, då nästa riksdag inträffar.
I afseende åter på den af Hr Bråkenhjelm yttrade önskan, alt vid mitt förslag måtte göras det tillägg, alt det ej antages för längre tid än denna riksdag; så har redan af Hr Ribbing blifvit upplyst, att min motion endast afser innevar. riksdag, R. o. Ad. obetaget alt efter 2:ne månader upphöra med åtgärden, såvida den finnes icke leda till ändamålet.
Hvad kostnaden beträffar, anser jag den obetydlig, och tror jag den ej skulle behöfva uppgå till mer än 200 r:dr i månaden.
Jag yttrade, redan då denna fråga förra gången förevar, min åsigt i ämnet, och denna åsigt har sedermera ej blifvit förändrad eller på något sätt rubbad af de i motsatt syftning framställda yttranden.
Jag ansåg nemi. icke något fullt gällande skäl förefinnas för R. o. Ad., att vidtaga någon särskild åtgärd för ett ytterligare offentliggörande af dess förhandlingar.
Under medgifvande att dessa förhandlingar icke af den periodiska pressen refereras med den fullständighet, som man skulle önska, tror jag dock icke, att detta Stånds ledamöter hafva några synnerliga skäl framför de öfriga Ståndens ledamöter att öfverklaga dessa refereringars beskaffenhet.
Jag kan icke inse, huru en sådan tidning, som troligen mäste blifva en följd af'den nu föreslagna åtgärden, skulle leda lill något ändamål, nemi. såvida det afsedda ändamålet är att få kännedomen om R. o. Adis förhandlingar mera kringspridd.
Då riksdagen redan varat mer än ^ år, och allmänheten vant sig vid att i de andra tidningarna förskaffa sig önskade underrättelser angtde RiksStåndens tillgöranden och beslut, så tviflar jag på att denna allmänhet numera skulle taga synnerlig kännedom om innehållet af en ytterligare liksdagstidning.
Detta försök kan visserligen synas oskyldigt, helst jag tror, att det skulle leda till det resultat, att all fråga om en dylik åtgärds vidtagande vid en kommande riksdag förfölle; men jag bestrider det derföre, att jag anser olämpligt och olagligt, att medel, som af Ståndets frånvar. ledamöter
Uro till största delen sammanskjutna, användas till ändamål, som icke vid dessa bidrags beviljande och uttaxering varit afsedda eller ens påtänkta.
Jag tror icke, att R. o. Ad:s ekonomiska ställning är så beskaffad, att man bör, genom skattebördor på detta Stånds medlemmar enskildt, Den i Augusti. 35 bereda utvägar lill utgifter, sorn mäste förekomma något livar af de skattskyldiga främmande.
Det liar för öfrigt blifvit såsom ett hufvudsaklig! skäl för delta särskildta offentliggörande uppgifvet, att man derigenom kunde bespara statsverket kostnaden för tryckningen af Ståndets prolocoll.
Denna besparing kan dock icke inträffa vid denna riksdag, emedan sagda tryckning redan börjat, och, utan afseende på det resultat ifrågavar. tidning skulle lemna, lärer komma att, enligt grundlagens föreskrift, fortfara till riksdagens slut.
Jag kan således ej anse något skäl vara förhanden för R. o.
Ad., att i olikhet med de öfriga RiksStm låta på Ståndets bekostnad redigera och offentliggöra några sammandrag af dess förhandlingar.
Och jag finner för denna min tanke ett stöd i det betänk., llidd.Ulsk. afgifvit, hvarföre jag, i strid med föregtde talare, anhåller om propos. till bifall å detta betänkande.
Då det är en, äfven af den siste talaren, särdeles förra gången frågan förevar, erkänd och obestridlig sanning, att de öfverläggningar, som äga rum inom RiksStm och särdeles inom Riddarhuset, högst ofullständigt och högst felaktigt och med mycken väld refereras i dc tidningar, sorn egentligen lemna någon referering af riksdagsförhandlingarna, så torde det vara obestridligt, att det kunde medföra någon nytta alt åtminstone göra ett försök att bringa till allmänhetens kännedom en fullständigare öfversigt af hvad som här passerar.
Om vårt beslut i detta hänseende ej kan hafva samma verkan på de andra Stånden, så finnes deraf intet hinder; ty om man icke kan göra det goda fullständigt, så bör man icke derföre låta hindra sig att göra hvad man kan, och deri ligger ett skäl för antagande af Gr.
Sandels’ förslag.
Men härvid förekommer ytterligare, alt förhållandet icke är sådant det af Hr Stuart framställdes.
Det är nemi. icke fråga om utgifvande af en ny tidning; utan, 0111 jag ej fattat betänk, orätt, hafva redacteurerne af arne stora tidningar, med en generositet och en oväld, som det vore orätt att icke högtidligen erkänna och gifva dem tillfälle att sätta i verkställighet, erbjudit sig att föranstalta om tryckningen af hvad som kunde göras tryckhart.
Det vore då lika orättvist emot oss sjelfva att icke begagna tillfället, som det vore i hög grad orättvist emot dessa redacteurer att icke lemna dem tillfälle att visa, det manga, hvaribland äfven jag varit, gjort dem orätt, då vf trott, att det varit en större benägenhet för den ena meningen än den andra, som föranledt sättet, hvarpå refereringen skett.
Vi se nu, att icke så varit, då de gjort ett sådant anbud; och då tror jag vi böra antaga detta generösa anbud, helst dä det kan ske med så ringa kostnad som Gr. Sandels visat.
Jag får således tillstyrka bifall till Gr.
Sandels’ förslug, måhända dock med en förändring, för att icke 36 Den l Augusti. missbruka detta generösa anbud, nemi. den, alt antingen öfverlemna åt Hr Frih. och Landtm, att bestämma hvilka discussioner må i sammanhang utlemnas till trycket, eller också efter slutad justering propos. må ske, för att afgöra hvilka öfverläggningar skola uleslulas; ty jag fruktar, att, äfven med afkortande af alla discussioner i mindre vigtiga ämnen, vi kunde alltför mycket missbruka den artighet, den välvilja och det stora afseende på en sann publicitets fordringar, som tidnings-redactionerna så aktningsvärdt förklarat sig vilja ådagalägga.
Sedan så många af R. o. Ad:s ledamöter yttrat sig emot Ridd.Utsk:s betänk., lär det vara föga hopp, att det kan vinna bifall.
Jag anser inig dock böra till besvarande upptaga några af anmärknlna emot detsamma.
Det är ibland annat sagdt, alt Utsk. föreslagit att eapitations-afgiften må fortfara alne år längre än Ridd.direct:n ansett nödigt.
Härmed förhåller sig så, att R. o. Ad beslutat, att eapitations-afgiften skall fortfara till nästa riksdag i stället för 3 år, som Ridd.directrn föreslog; men nästa riksdag kan inträffa förrän 3 år tilländalupit, och då kan R, o. Ad. besluta afgiftens upphörande.
Det öfverskott, som, enligt hvad Gr.
Sandels upplyst, skall vara att af Riddarhus-cassan årligen disponera, uppgifves till tooo r:dr b:co.
Äfven om man antager att så är, skulle, efter beräkning af 270 r:dr i månaden, man på 3 månader komma derhän, att ganska litet vore öfrigt.
Följden skulle blifva, att eapitations-afgiften antingen komme alt förökas eller också fortfara.
Huruvida skäl dertill kan vara i ändamål att hålla referenter för tidningarna, lemnar jag åt en hvar att bedömma, isynnerhet då man vet, att många af Ståndets ledamöter äro i ganska små omständigheter.
Jag vet t. ex. att utgifvaren af fullmakten för en af de ledamöter, som sitta på samma bänk som jag, betalar bevillning såsom arbetskarl.
Huruvida det då må vara skäligt att pålägga Ståndets medlemmar ytterligare afgifter, får jag till Ståndets bepröfvande hemställa.
För öfrigt har man visserligen anfört, att tidnings-redactionerna förklarat sig beredvilliga att intaga dessa res 11 meer, men om referenterne icke uppgöra resumeerna i tidningarnas smak, äro tidningarna icke förbundna att intaga dem.
R. o. Ad. skulle sålunda ingå ett accord med tidningarna, hvarigenom åligganden endast för R. o. Ad. men icke för andra parten skulle uppstå.
En talare har beskyllt Ridd.Utsk. för njugghet.
För min del kan jag icke anse såsom njugghet, att man ej vill bevilja anslag för referenter åt tidningarna, då man i annat fall nödgades pålägga en beskattning; synnerligen då Utsk:s åsigt om afgiften är sådan, att ingen kan tvingas till dess erläggande.
En annan talare har sagt, att den ifrågaställa åtgärden skulle bidraga till R, o. Ad:s anseende, hvilket un - Den i Augusti. 3; der nuvar. omständigheter skulle förminskas.
Jag lemnar detta derhän, men skulle R. o. Ad:s anseende blott bero pd refereringen af dess förhandlingar i tidningarna, så är det icke mycket bevändt dermed.
Jag har intet vidare att tillägga, utan anhåller om propos. till bifall å Utsk:s betänkande.
Det misstag, som blifvit begånget af den ledamot, hvilken ensamt talat emot Gr.
Sandels’ förslag, är redan upplyst.
Här är icke frågan om utgifvande af en särskild tidning, utan endast af en särskild redaction af R. o. Ad:s öfverläggningar, hvilken kunde öfverlemna* till de tidningar, som nu finnas.
Fördelen deraf är och blir alltid åtminstone någon controll öfver hvad man refererar.
Emedlertid, eftersom den värde ledamoten fattat Gr.
Sandels’ förslag orätt, och äfven jag i någon mån måtte hafva missförstått det, enär han påstår att deruti skulle finnas intaget, att förslaget blott gäller för denna riksdag; så föranleder detta mig att vördsamt begära, att de rader af reservationen, som innehålla förslaget, ånyo måtte blifva upplästa för Ståndet.
Den del af Gr.
Sandels’ reservation, som innehåller sjelfva förslaget, blef ånyo uppläst.
Hr Bråkenhjelm fortfor derefter:
Det upplästa förslaget innehåller icke bestämdt, att beslutet blott skall gälla för denna riksdag, utan endast att Ståndet har förbehållit sig rättighet att efter 2.'ne månader ånyo besluta.
Skulle nu riksdagen inom desse 2:ne månader upplösas, utan att något annat förslag hunne att inkomma, så skulle anledn. deraf möjligen förefinnas, alt vid en blifvande riksdag Ridd.directrn gick i författning om ett sådant förslags verkställande, utan att det vore Ståndets önskan.
Det är således säkrast att tydligt i beslutet utsätta, att den vidtagna åtgärden endast gäller för den återstående delen af innevar. riksdag.
Hr La gerh jelm, Pehr:
En värd talare har anmärkt, att det förslag, som nu är i fråga, och som af Gr.
Sandels blifvit vackt, vore både olämpligt och oriktigt.
Jag kan icke finna någon olämplighet deruti, att R. o. Ad. sjelft utser personer, som redigera dess egna förhandlingar.
Oriktigt kan det icke heller vara att hålla denna relation tillhanda åt dem, som sätta publiken i tillfälle att taga kännedom om hvad som tilldrager sig inom detta Hus.
Tvertom synes det mig riktigt att tjena sanningen så mycket man kan.
En annan värd talare bar anmärkt, att det vore orätt att bestrida afgiflerna för detta företag af en cassa, som är sammanskjuten af personer, hvilka icke äro närvar., och således ej kunna deltaga i heslutet; men de som icke äro närvar. måste ju vara mycket intresserade af att få veta hvad de göra, sorn äro närvarande.
Så vidt vi få betrakta oss 38 .Den i Augusti. collectivt såsom elt RiksSt., så måste de från var. hafva sam* ma intresse med dem, som äro närvarande.
Derföre bolman sätta allmänheten i tillfälle att med säkerhet bedömma förhandlingarna på Riddarhuset.
Att detta icke hittills skett, är temmeligen gifvet och erkändt.
Då det ej skett och likväl bör ske, så tyckes mig att man bör vara glad att hafva ett förslag, som leder till målet och som är verkställbar!.
Sandels uppgifvit, äger i min tanke dessa begge egenskaper.
Derföre tillstyrker jag detsammas antagande och anhåller att R. o. Ad. ville deråt lemna mycken uppmärksamhet.
Vi hafva vid flera tillfällen sett, alt våra framställningar icke blifvit troget refererade i de allm. bladen.
Man kan likväl icke hafva någon högre önskan, än att blifva riktigt bedömd af dem som icke äro närvarande.
Detta så litet kostsamma förslag är så mycket mindre vådligt alt ingå på, som det endast är ett försök på 2tne månader, och således, ifall Ståndet går in derpå, men sedermera finner, att det antingen icke är ändamålsenligt eller alltför kostsamt för Riddarhus-cassan, så kan man lätt dermed upphöra.
Ad. gör det på egen bekostnad finner jag helt naturligt, då Ståndet för sina sammankomster har ett eget hus, och utan någon slags aflöning bevistar riksdagarna; jag anser således delta vara conseqvent, och tillstyrker derföre antagande af Gr.
Då detta ämne förut fö revarit lill R. o.
Ad:s öfverläggning, har jag haft tillfälle att jemte många af Ståndets ledamöter förklara, att jag för min de! ingalunda kunnat godkänna det sätt, hvarpå våra förhandlingar blifvit inför allmänheten refererade.
Jag yttrade äfven med många andra, att ett mera opartiskt och oväldigt bedömmande af våra förhandlingar vore af nöden, för alt icke helt och hållet lemna den största allmänheten i okunnighet om hvad som här passerar, äfvensom om karakteren af Ståndets förhandlingar.
Jag bekänner likväl uppriktigt, alt alla de förslag, sorn äro uppgifna, i min tanke icke skulle leda till ändamålet.
Jag har någon gång förut yttrat, att det vöre Ståndets egen moraliska kraft, sorn bort frambringa här en sådan verkan, som man åstundade, och att alla andra medel, som vidtagas, skulle vara förgäfves.
Uti den publicitetsstadga, som jag förmodar nu finnes till efterlefnad, hvarom jag väl erkänner att jag ej har full kännedom, men hvars tillvaro jag likväl anlager, böra de tidningsredactioner, som här hafva platser sig tilldelade på vår läktare för refereringen af R. o. Ad:s öfvcrldggningar, åiläggas att sanningsenligt upptaga hvad som här passerar.
Om så icke sker, så har jag trott, att Ståndet äger grundad anleda, att förklara sitt missnöje öfver en sådan tilldragelse, med fullkomlig rättighet för detsamma att fråntaga dessa personer en förmån, hvilken icke varit rätt begag - Den i Augusti. 39 nåd; oell för det andra tror jag, att det vore Ståndet tillåtet att lemna allmänheten en fullständig protest mot det sätt, hvarpå våra förhandlingar blifvit meddelade.
Den sednare åtgärden tror jag lämpligast hunna ske genom Ridd.- Ulskotlet.
Här är ett förslag afgifvet af en reservant inom Ulst., Gr. Sandels.
Jag finnér visserligen att det vore ganska än damålsenligt alt hafva en sådan referent, som han föreslagit, om en sådan person skulle stå att ernå, men det bet vi fia i- jag högligen.
Jag vet knappast, huru Ridd.directtn skulle kunna åstadkomma verkställigheten af ett sådant beslut, om det fattas af R. o. Ad., att 2.-ne referenter skulle tillhandahålla tidningarna en resumé' af våra discussioner.
Dertill kommer, att hvarken R. o. Ali. eller Ridd.direcbn kunna vara i tillfälle att tillförbinda tidningsredactionen att emottaga dessa resumeer, i händelse de skulle vara något vidlyftiga och då det måhända icke ingår i dessa tidningsredacteurers åsigt att fullständigt upplysa allmänheten om Riddarhusets och specielt dess medlemmars verkliga och sanna karakterer.
Jag anser således icke, att denna utväg för närvar, vore den rätta; men skulle den försökas, så ber jag R. o. Ad. vara betänkt på att med största noggrannhet följa hvad frukter deraf skulle kunna uppstå, emedan, i händelse dessa resumeer icke skulle kunna blifva författade i en verkligt ren och framförallt en opartisk anda, jag tror, att man dermed mern skulle skada än gagna, enär man då gifvit en slags auetoritet åt de relationer af våra öfverläggningar, som meddelades allmänheten.
Jag tillstår uppriktigt, att jag efter noga betänkande qvarblir vid min öfvertygelse, alt detta icke är något direct steg att företaga från R. o. Aa:s sida för det ändamål, som med förslaget åsyftas, utan att detta endast kan vinnas genom den moraliska kraft, som Ståndets ledamöter kunna utveckla, genom hvilken man bör söka motverka de missbruk, som äga rum, aldrahelst då de komma från Ståndets egna ledamöter.
Det tillhör mig i främsta rummet att undanrödja ett misstag af Hr Rosenblad, som sagt att tidningsredactionerna erbjudit sig att trycka allt hvad i sådana resumeer, som här blifvit föreslagna, kunde upptagas.
Mig veterligen har ingen tidningsredaction dertill erbjudit sig; icke heller ser jag huru de skulle kunna göra det, emedan det vore möjligt, att dessa resumeer växte till större omfång, än deras tidningar, och således skulle förorsaka dem en större uppoffring än man kan begära.
Hr Stuart har lifligt motsatt sig detta förslag.
Jag skulle göra honom orätt, om jag ej trodde, att han är lika varm vän af tryckfriheten som jag, och då man är vän deraf, så bör man i min tanke ej försumma att begagna nå - 4 o
Den i Augusti. got medel, hvars ändamål ur att åstadkomma att allt hvad som tryckes är fullkomligt sannt.
Det är gifvet, att ju mera en tidning misstager sig i sina uppgifter, dess mindre ansedd blir den; och ju mera den vidblifver sanningen, dessinera anseende vinner den.
Derföre yrkar jag den föreslagna åtgärdens vidtagande.
— Hr Stuart har trott, alt det ifrågavar. förslaget skulle vara olämpligt, och tillika sagt, att han instämde med Ridd.Utsk.
Detta är en motsägelse, ty Ridd.Utsk. har sagt, att detta förslag vore fullkomligt lämpligt, och det ändamålsenligaste, som för närvar, kunde vidtagas.
Vidare har Hr Stuart bestridt, att de närvar, ledamöterne här skulle äga rättighet att disponera medel, som frånvar. ledamöter tillskjutit.
Detta inkast har redan blifvit besvaradt af en annan ledamot, och jag vill hemställa, huru R. o. Ad. skulle kunna genom sin Ridd.direct. bestrida Riddarhusets reparationer, om de icke ägde att besluta om dessa medels ändamålsenliga användande.
Hr Tham har påstått, att den ifrågavar. kostnaden af 270 r:dr b:co i månaden skulle uppgå till ett så stort belopp, att det ej blefve mycket öfver af Riddarhusets tillgångar.
Dervid har Hr Tham i så måtto misstagit sig i hvad reservanten upplyser, att då man af capitationsafgiften afsätter nödiga medel för reparationerna, så återstå likväl minst 1000 r:dr af de ordinarie inkomsterna, oberäknadt catationsafgiften.
Horn har yttrat, att man säkrast skall åstadkomma en önskad tillförlitlighet i refereringen af våra förhandlingar, derigenom att Ståndet skulle genom sitt Piidd.Utsk. protestera mot alla de oriktigheter, som kunde förekomma i tidningarna.
Jag vill visserligen medgifva, att om en sådan protest för hvarje gång afgafs och intogs i tidningarna, så skulle del vara ett eclatant sätt att gifva en reparation åt den, hvars uttryck ej blifvit riktigt återgifna; men jag fruktar att detta skulle medföra en stor omgång, och att denna åtgärd derföre ej kunde så ofta verkställas, som den kunde blifva af behofvet påkallad.
Vidare fruktar samme talare, att man ej kan skaffa 2tne referenter, som åtaga sig en sådan befattning.
Om ett sådant hinder möter, så blir Ridd.- directtn icke förbunden att gå längre i sina åtgärder, än den kan, och om således personer ej kunna dertill finnas, så måste förslaget naturligtvis stranda mot denna klippa.
Jag betviflar likväl, att ett sådant hinder kunde uppstå, då man funnit, att tidnings-redactionerna fått referenter, som uppfatta discussionerna.
Vidare fruktar Grefven hvad som är mest betänkligt, att möjligen desse referenter kunde upptaga våra discussioner partiskt, och att sedan de på detta sätt vunnit anseende af tillförlitlighet, så skulle detta blifva mera skadligt, än gagneligt för Ståndet.
Man kan icke i detta afseende gå längre - D ie n i Augusti. 4< gre än mensklig förmåga tillåter, och då man skaffar sig personel', sorn äro väl kände af Ståndet, så bör man föreställa sig, att de ej äro mera partiske för den ena af Ståndets ledamöter, än för den andra.
Jag vill således ej hysa det misstroende lill menniskor, att vi ej skulle kunna finna opartiska referenter.
Jag har ej funnit mig öfvertygad om olämpligheten af förslaget, utan vidhlifver min anhållan, att detsamma måtte antagas.
Hr D a I man, Wi 1 h. Fredr.:
Jag torde vara jäfvig att yttra mig om bifall eller afslag till detta betänk., emedan jag, såsom förläggare till tidningen Dagligt Allehanda, bör hafva en bestämd materiel vinst af förslagets verkställighet.
Jag tager således ordet, blott för alt, i aniedn. af Hr Rosenblads yttrande om den fläck, tidningsredactionerna skulle aftvå sig, genom att i sina blad införa de ifrågaställda resumeerna, förklara, att om erbjudandet deraf blifvit gjordt vid början af riksdagen, så skulle jag äfven för min del med största tacksamhet antagit detsamma.
Men äfven såsom förhållandet nu är, är jag icke i stånd begripa, huru tidningarna skulle kunna iakttaga någon särdeles väld.
För den tidning, för hvilken jag står i spetsen, liar jag fyra särskilda referenter, hvilkas politiska tänkesätt jag alldeles icke känner, och om jag efter blotta suppositioner skulle bedomina arten af dessa deras tänkesätt, så skulle jag tro, alt de snarare luta åt en motsatt sida, än åt den, till hvilken jag bekänner mig.
Det sammandrag af discussionen, som de lemna, blir nemi. ordagrannt infördt i tidningen.
Det undergår ingen annan slags censur, än den som är nödig för sammanhanget.
Visset ligen händer det ofta, att man icke dagen efteråt kan fullständigt referera allt hvad som passerat inom de 4 Stånden, och att de särskilde ledamöiernes yttranden endast i korthet omnämnas; men mig har det åtminstone icke handt, att, då begäran derom blifvit framställd, jag vägrat att in exlenso eller i ett mera fullständigt sammandrag meddela elt yttrande, som varit i remissen missförstådt.
Någon större opartiskhet kan svårligen fordras.
Emedlertid är det min öfvertygelse, att, ehvad R. o. Ad. antager officiella referenter eller icke, klagan öfver debatternas partiska och isynnerhet ofullständiga referéring likväl icke blir afhulpen på annat sätt, än alt R. o. Ad:s ledamöter sjelfve öfverse dessa resumöer afsina yttranden, d. v. s., sjelfve uppsätta dem, innan de införas i tidningarna.
Vi hafva tillfälle att se, att ledamöter vid justeringen af sina yttranden, ehuru dessa blifvit uppsatta efter 3:ne med hvarandra jemförda snabbskrifnings-memoriaIprotocoll, likväl ofta utstryka alltsammans och omskrifva det, hvarigenom stundom hela uppställningen och karakteren 11 H. G
Den i Augusti. blifva förändrade.
Derpå linnas åtskilliga exempel; men lika litet, sorn jag anser mig behörig att deremot göra anmärkt).
, lika litet kan jag finna talarne sjelfva behöriga att anmärka, att referenten upptager deras yttranden sådana sora de fallas, äfven om detta skulle innebära något förhastande, och talaren möjligen derför får uppbära någon smälek.
I öfrigt skulle jag föreställa mig, att den moraliska makt, hvarom Gr.
Horn talat, hvilken skulle upprätthålla Riddarhusets och dess talares anseende, hvarken kan förstöras eller frambringas genom lidningarnes refereringar af R. o. Ad:s öfverläggningar, ehuru felaktig den vara må.
Jag är öfvertygad, att de ledamöter, sorn här på Riddarhuset yttra sig, åtminstone de, vid hvilkas opinioner allmänheten företrädesvis fäster sig, äro till karakteren af allmänheten ganska noggrannt kände.
Jag upprepar, att icke något hinder lörcfunnits för dessa ledamöter, alt, åtminstone i de vigtigare frågorna, om de derom framställt begäran, hafva fått sina yttranden, antingen in extenso eller uti fullständigare sammandrag, uti tidningarna refererade.
Detta hafva de andia Ståndens ledamöter begärt, då de varit angelägne att finna sin opinion fullständigt känd, och jag vet icke hvarföre R. o. Ad:s ledamöter underlåtit följa samma exempel, eller hvarföre vissa af dem tyckas anse det mera behöfligt, för att upphöja Ståndets anseende, alt oupphörligt boudera tidningarna och deras utgifvare.
För min del tror jag, att om R. o. Ad:s öfverläggningar vore af det högre värde, att de företrädesvis intresserade allmänheten, såsom förhållandet var för några riksdagar tillbaka, så blefve det också lidningarnes intresse att företrädesvis och fullständigast referera dessa öfverläggningar; men om åter förhållandet är sådant, alt dessa debatter lill stor del ej med intresse omfattas af allmänheten; så hemställer jag, huruvida lid— ningredacteurerne må anses skyldige alt aflägsna sina läsare genom att med sådana saker borttaga ett alltför stort utrymme i sina blad.
Hr von Hartmansdorff, Au g.; Den väsendtligasle anmärka., som blifvit gjord mot Gr.
Sandels’ reservation, hvilken jag för min del äfven biträder, är den, att man ej skulle hafva medel till de för förslagets verkställande nödiga utgifter.
Då det varit fråga om icke blott alt för flera åhörare utvidga den läktare, som redan finnes, utan äfven att uppsätta en ny, så har brist på medel icke omtalats.