Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St. ville ingå till K. M., på sätt som med andra önskningsmål förfares, med den önskan, det Högstdensamme ville af gunst och nåd utfärda ett amnesti-decret (lex oblivionis), hvarigenom ej blott Hr Assessor Crusenstolpe, utan alla utan undantag, som för deltagande uti följderna af det honom till last lagda tryckfrihetsbrott blifvit till ansvar ställda, måtte försäkras om glömska af det förflutna och återinträda uti åtnjutande af medborgerlig frihet och medborgerliga rättigheter.
Härigenom tror jag R.
St. skola återställa K. M. den Honom i detta mål af domaremakten beröfvade jus aggratiandi, Konungamaktens skönaste prerogativ , och skydda Svenska undersåtare, som obetänksamt uttryckt sin ovilja mot ett brott, som de trodde af sjelfva domaremakten vara begånget mot våra grundlagar, och mot den i desamma hvarje
Svensk förbehållna frihet och lagliga rättigheter.
Jag tror dessa medborgare hafva förtjenat det, ty deras obetänksamhet härledde sig från en känsla för rätt, hvilken alltid varit Svenskens förnämsta dygd.
Frih. Cederström, Anders, begärde Hr Munck af Rosenschölds motion på bordet.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, sedan särskild propos. blifvit begärd på en punkt i betänk., denna propos. icke kunde förvägras; hvarföre Hr Landtm, hemställde, 0111 R. o. Ad. behagade gilla LagUtskts utlåt., i afseende på det sätt hvarpå Just.omhudsmannen motsvarat och fullgjort det vigtiga förtroende, R.
St. honom lemnat.
Vidare upplästes den efterföljande delen af LagUtsk:s utlåt.
Jag anhåller vördsamt att, i anledn. af detta betänk., måtte uppläsas den reservation, som åtföljt betänk.
N:o 2 af Hr Lagergren, och uti hvilken Hr Gr.
Sparre, Hr von Röök m. fl. instämt.
Hr Lagergrens i anledn. af LagUtsk:s utlåt.
N:o 2 afgifna reservation blef derefter för R. o. Ad. uppläst.
Uti sitt sedermera afgifna betänk, har Utsk. förklarat, att detta tillägg ingalunda innefattar hemställan till Stånden 0111 vidtagande af någon åtgärd uti Deli 5 Maj e. ra. föreriämnda hänseende, utan endast antyder Utsk:s åsigt om ett lämpligare sätt att fullgöra embetsåliggandet att anmärka brister uti författningar.
När jag jemför reservationen med Utsk:s sednare, förklarande, i anledn. af tillägget; så hemian jag deraf anledn. att yrka, att tillägget uti betänk.
N:o 2 antingen måtte ogillas, eller att R o. Ad. behagade förklara, alt både första och sednare betänk, blott läggas till handlingarna, såsom icke erfordrande någon pröfning.
Frih. Leijonhufvud, Abraham:
Min afsigt varatt yttra hvad Hr Gyllenhaal nu nämnt.
Jag har derföre ingenting att tillägga.
Uppå derefter framställd propos. blef den del af LagUtsk:s utlåt.
N:o 2, hvaröfver R. o. Ad. icke redan förut här ofvan fattat sitt beslut, endast lagd till handlingarna.
Ånyo föredrogs StatsUtskcs den 29 sisth April och d. 2 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 79, i anledn. af erhållna återremisser å StatsUtskrs betänk.
N:o 32, ang:de den lönereglering, som erfordras i följd af Statsrådets förändrade organisation.
I-Ir Frih. o. Land tili. hemställde, om R. o.
Ad. ansåg detta utlåt, böra punktvis föredragas.
Då jag förra gången begärde, att detta betänk, skulle punktvis föredragas, var det ännu icke i tryck utdeladt till R. o. Ad:s ledamöter, hvilket deremot nu är händelsen, så att jag förmodar, det Ståndet numera tagit kännedom deraf.
Jag yrkar derföre icke, att betänk, nu skall punktvis föredragas.
Dessutom får jag tillägga, att sedan jag inhemtat, det icke blott H. PresteSt., utan äfven Vällofl. BorgareSt. lära hafva bifallit detta betänk.; så ämnar jag icke vidare yrka någon förändring i det sednare förslaget från StatsUtsk., enär jag redan haft tillfälle att för R. o. Ad. tillkännagifva min åsigt af saken.
Vid en kommande riksdag förmodar jag, att ämnet ånyo blifver föremål för öfverläggning och pröfning, alldenstund de bestämda lönebeloppen ovedersägligen äro för ringa.
Man skall, när jag då vill ånyo försöka att göra min mening gällande, icke kunna förebrå mig att nu hafva förtegat mina tankar derom.
Ehuru jag visserligen icke vågar hysa den förhoppning att kunna göra min mening gällande, kan jag likväl icke underlåta att förklara, att jag anser R.
St. icke böra bifalla några löneanslag till embetsman, som ännu icke finnas.
Jag tror, att Styrelsens pligt hade varit, alt först sanctionera det förslag, som Ständerne afgifvit lill depart:s-slyrelse, och alt
Ständerne derefter först bort bestämma lönerna för dessa embetsman.
Då likväl 2
Stånd nu beslutat bifall till betänk, med en obe - Den 5 Maj e. m. tydlig modifikation af BorgareSt., i afseende på hyresersättningen, och då majoriteten inom detta
Hus är på förhand gifven, och jag således icke kan hoppas att här vinna sympatier för min åsigt; inskränker jag mig till den reservation, alt jag linner det bevisa ganska ringa förtroende, för att icke säga ett stort misstroende lill Representationen, att, sedan Ständerne hos K.
M. anhållit om införande af en ny organisation af Statsrådet, hvilken måste medföra behofvct af ökade anslag, Styrelsen saknar den tillit till Ständerna, alt desse skulle vilja bevilja medel för verkställigheten, utan anser sig på förhand, och likasom ett villkor för sanctionen, böra äska en penningereglering.
Sådant torde icke befästa förtroendet emellan Styrelsen och folket.
Tvertom borde det ännu mer lossa de band, hvilka, att domina efter nyss föregångna discussioner emellan ledamöter af StatsUtsk. och andra medlemmar inom detta Hus, synas redan vara temmeligen lösa.
Förtröstande mig på ilen öfvertygelse, att efterverlden icke gör särdeles afseende på den siste talarens framställning, begär jag att få i prof. nedlägga min tacksamhet till K. M., för det K.
M. icke gifvit efter för de djerfva och o försyn ta påståenden, som hela tiden förekommit i allmänna bladen, tydligen utvisande grunden för oppositionens handlingssätt.
Med oförställda och klara ord synes meningen vara denna: få vi Statsrådet sammansatt af vårt folk, då vilja vi betala, men skulle Konungen vilja utöfva den makt
Han äger att, utan considerationer, utnämna embetsmännen, då skola vi sätta oss emot hvad som är skäligt och billigt.
Jag tackar Konungen, för det
Han icke låtit skriket i tidningarna verka på Sig.
Till besvarande af Hr Frih.
Boyes gjorda anmärkt!., får jag anföra, att jag visserligen anser att K.
M. hade kunnat sanctionera den af R.
St. antagna grunglagsändringen, oberoende af löneregleringen, och att jag för min del skulle önskat, att så hade tillgått; men sedan nu icke så har skett, så anser jag, å andra sidan, att H. St. böra visa, att de velat göra åtminstone allt hvad på dem ankommer för att tillvägabringa den af nationen önskade förändringen.
Det är på denna grund jag tillstyrker bifall till StatsUtsk:s utlåt., sådant det är af Hr Frih. o. Landtm, föredraget.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då a:ne af Ståndets ledamöter begärt propos, å betänk, i sin helhet, och ingen yrkat dess föredragning punktvis, Hr Landtm, ansåg sig böra till Ståndet hemställa, om Ståndet behagade bifalla StatsTJtsk:s utlåt.
N:o 79, jemte det deruti åberopade utlåt.
Ropades ja. a31 Dea 5 Maj e. m.
StatsUtskts den a5 och 29 sisth April på bordet lagda utlåt.
N:o • anledn. af motion om aflöningsersättning för adjungerade ledamöter uti K.Götha Hofrätt.
Leijonhufvnd, Abraham:
Jag har under loppet af 16 år varit arbetande uti alla 3 Rikets Hofrätler, och äger således någon erfarenhet i frågan, hvarom nu tvistas; och det är kanske då en skyldighet, att vid detta tillfälle icke förtiga den öfvertygelse, jag hyser uti delta ganska vigtiga ämne.
Götha Hofrätt är i det afseende styfmoderligt behandladt, att dess fyra divisioner icke hafva iner än 5 ledamöter på hvardera, då Svea Hofrätt har 6 och i Hofi ätten öfver Skåne och Blekinge finnas 7 ledamöter.
Jag tror, att det ligger en stor inconseqvens deruti, att man af en domstol, sådan som en Hofrätt, dömmes i Jönköping af 5, i Stockholm af 6 och i Christianstad af 7 ledamöter.
Jag tror visserligen icke, att folkets rätt förbises genom det mindre antalet; men conseqvensen fordrar, att antalet är lika stort i alla Hofrätterna.
Genom ett misstag har det händt, att ledamöternes antal på hvardera divisionen i Götha Hofrätt blifvit reduceradt till 5 personer.
I anseende till ärendenas tilltagande mängd för 16 år sedan, fann Hofrätten nödigt att sätta sig på 4 divisioner.
Man fruktade då, att hinder skulle möta för erhållande af ökad personal och minskade derföre antalet af ledamöterna på de 3 divisionerna, som då funnos, och vann derigenom ändamålet att kunna arbeta på 4 divisioner.
Sedermera har en juridisk obetydlighet tillkommit, som gör detta förhållande mera märkbart.
Det är kändt, att 5 ledamöter utgöra domfört antal i alla mål, och att i ringare mål 4 må dömma, om alla äro om beslutet ense.
Detta uttryck — ringare mål — hvaröfver 4 må besluta, derest de äro om beslutet ense, har alltid förekommit mig såsom ett oting, såsom ord utan mening.
Jag erkänner icke ett sådant jemknings-systeme uti beslut i lagskipningen.
Domstolen bör vara så organiserad, att hvardera ledamotens åsigt bör få göra sig gällande.
Men då alla ledamöterne måste hysa samma åsigt, såvida beslut i målet skall kunna fattas; så uppstår ofta, för att vinna ändamålet af ett beslut, sådana jeinkningar af åsigter, sorn jag anser alldeles olämpliga och oförenliga med en domstols värdighet och anseende.
Dessutom ligger der en oegentlighet uti benämningen: ringare mål; ty ringare mål gifvas icke i objectiv mening, eller annorlunda än relativt till personerna, som målen angå; och hvad som således för den ena parten , såsom millionär, kan vara ringa och utan betydenhet, kan för den andra parten, såsom fattig, vara af stor vigt, och domaren får väl ej taga parternes ställning i samhället eller deras begrepp om hvad Den 5 Maj e. ra. a33 hvad de anse ringa eller betydande till grund för omdömet om målets vigt eller obetydenhet.
Någon annan norm gifves ej för omdömet i detta fall, hvaraf äfven följer, att man aldrig kan bestämma, 0111 ett mål ur ringa eller ej, enär gränsen dem emellan saknas.
Nu inträffar det förhållande med Götha Hofrätt, enär divisionerna endast bestå af 5 ledamöter, alt då, såsom nästan dagligen är händelsen , en eller annan ledamot är sjuk eller af annat laga förfall hindrad att uppkomma, måste divisionens 4 ledamöter tillkalla en e. o. cancellist att fördagen tjenslgöra såsom ledamot.
Jag hemställer till en hvar, om aktningen för domstolen är bevarad, då hon är så organiserad, alt extra-ordinarien måste sitta och dömrna bredvid ledamoten.
Dessutom inträffar det, att ledamöter ovillkorligen behöfva ledighet för att utarbeta vidlyftigare mål eller uppsätta och justera sina betänktn; och i sådana fall måste äfven, på sätt jag nämnt, en extra-ledamot tillkallas, såvida domstolen ej skall blifva inactiv.
Jag tror visserligen icke, att mångtaligbeten af ledamöterna bestämmer vigten af domstolens beslut; jag tror Ivertom, att trenne grundlärde, upplyste, sakkunnige och rättvise domare kunna domina lika väl som 5; men rättvisan befordras icke derigenom, att domstolen saknar det antal ledamöter, som enl. gällande föreskrifter erfordras lill domfördt antal.
Jag skulle till och med anse nyttigt, om hvarje division blott bestod af4 eller 3 ledamöter; men desse borde då vara så qvalificerade, att allmänna opinionen säkert förtröstade derpå, att deras beslut voro areopagiskt riktiga.
Nu kan ej så inträffa, och jag vet således bestämdt, att det är högst nödvändigt, att Hofrätten organiseras så, att verklig rättelse är att påräkna, hvilket icke kan vara förhållandet, så länge jemknings-systémet måste användas eller extra ordinarie!1 adjungeras för att deltaga i besluten.
Jag har för i3 år sedan uti en comité' uttalat denna tanke; och jag anser för min skyldighet att äfven göra det nu.
Det har varit ett behof för Götha Hofrätt att tillkalla de 4 ifrågavar. adjungerade ledamöterna, för att påskynda ärendenas gång och bereda möjlighet för referenterna att sins emellan lotta äldre mål, utarbeta och föredraga dem, och derigenom hinna till jemn oafbruten föredragning af sednare inkomna mål.
Jag yttrade mig icke i allmänna frågan om löneförhöjningar och förändringar i domstolarnes organisation.
Jag tior, att den tid måste komma , då vi kunna motse förändringar deruti, och uti del reglementariska af lagskipningen.
Jag hoppas, att Hofrätterne icke alltid skola qvarstå, såsom colossala massor, verkande på en punkt efter ensidiga åsigler.
Jag tror, att landels väl skulle befordras , derigenom att Hofrätterne Öfvergingo till hvad de böra vara, nemi. öfvcrrälter lili distrieten.
Måhända skulle derigenom den gamla betydelsen af Ilofrätterna 6 II. 3o Den 5 Maj e. ra. försvinna.
Den tiden då Hofrätten var Konungens högsta nämnd är förbi; de äro icke annat än öfverrätter och böra ej vara annat.
Jag har således icke velat tala för partiella löneförhöjningar och partiella förändringar, äfven hvad angår personalorganisationen ; emedan jag anser det oformligt i en tid, då man kan motse fullständiga förändringar i rältegångsangelägenheterna och judiciella förvaltningen.
Jag gör mig den förhoppningen, såsom jag nämnde, att det ej kan dröja länge, innan vi erhålla en annan ordning, hvarigenom rättegrsväsendet får en lifligare och hastigare gång, utan att rättvisan och rättsökandes angelägenheter förnärmas.
Emedlertid nödgas vi hjelpa oss med del närvar, förhållandet; men deremot anser jag oundgängligen nödvändigt, att emedlertid på interimsstaten anordnas löner eller arfvoden till de fyra adjungerade ledamöterna i Götha Hofrätt, på det ärendenas afgörande må oafbrutet få fortsättas till landels belåtenhet.
Jag anhåller derföre, att denna framställning måtte få åtfölja återremissen till Utsk., och förenar mig med Hr Gyllenhaal uti den anhållan, att de 4 adjungerade ledamöterne, hvilka till allas belåtenhet fullgjort deras åtagande, måtte erhålla en skälig ersättning för deras möda.
Det kan icke begäras, att en yngling under loppet af 5 år fäster sig vid ett embetsverk till oafbruten sådan sysselsättning , som tillkommer ledamöter i Hofrätten, blott för den inkomst som är förenad med en extra-ordinarie eller underordnad tjenstemanna-befattning i Hofrätten.
Han bör med skäl kunna påräkna någon förhöjning i pecuniärt hänseende; ehuru det visserligen är en vinst för honom att hafva samlat meriter och förvärfvat förmäns aktning, och således vunnit utsigt till befordran i Statens tjenst; men det är dock af vigt, att han ej arbetar utan ersättning.
De , som varit der, och de som komma efter äro vanligtvis obemedlade lönlöse ynglingar, som man kallat under löfte om, att de skulle erhålla någon ersättning för deras arbete.
När Götha Hofrätt anmälte sin önskan att få adjungera dem, var det icke lämpligt att begära medel dertill.
Det låg tvifvelsutan i bakgrunden, och den förhoppning förespeglades dem, att de icke skulle blifva utan ersättning.
Jag anhåller, att StatsUtsk. måtte behjerta denna angelägenhet, som, hvad summan beträffar, icke är af särdeles betydenhet.
Jag förenar mig med Hr Gyllenhaal, och önskar, att StatsUtsk. ville, med mera frikostighet än hittills, behandla denna angelägna sak.
Lika med den sista värde talaren öfvertygad om omöjligheten för Götha Hofrätt att till allmänhetens belåtenhet fullgöra sina skyldigheter, utan att de fyra adjungerade ledamöterne bibehållas, och lika öfvertygad, att man icke skäligen kan begära , att personer skola utan all slags vedergällning uteslutande fästa sig vid Den 5 Maj e. m. 235 en sysselsättning, tillstyrker äfven jag återremiss, och alt Utsk. måtte eftersinna detta; och jag beklagar de personer, sorn höra till Götha Hofrätts jurisdiction, om Ständerne äro liknöjde för denna angelägenhet, så vigtig för allmänheten, enär derpå beror, att dess ärenden må skyndsamt afgöras.
Hr Sandelhjelm, Paul, uppläste följande: Sedan StatsUtsk. genom utlåt.
N:o 4o i ang:de regler:n af ulgiflerna under riksstatens andra hufvudtitel, 3:dje punkten, afstyrkt bifall till äskad tillökning i löningsanslaget för Rikets Hofrätter, bland annat af det skäl, att ett nytt lagverk snart torde vara att förvänta, samt att den förändrade organisationen af Statsrådet utau tvifvel komme att leda tili reorganisation af hela just.väsendet; så, enär StatsUtsk. härvid troligen förutsatt, att nämnda afstyrkande skulle afR.
H. St. godkännas, synes ock Utsk. hafva bort, just af förutsättningen härom, finna sig uppmanadt att hos R.
St. tillstyrka bifall till Hr L. H.
Gyllenhaals motion om särskildt anslag till arfvoden för hittills varande eller hädanefter blifvande adjungerade ledamöter i Götha Hofrätt.
När nya lagverket kan komma att af R.
St. definitivt pröfvas i sin helhet , lärer man ej ännu kunna med någon visshet förutse — än mindre tiden, då detsamma, efter att hafva blifvit antaget af begge Statsmakterna, kan komma att allmänt tillämpas vid lagskipningen.
Innan det blifvit antaget af Statsmakterna, kan naturligtvis någon reorganisation af just.väsendet icke ens påtänkas, och den synes derefter ej kunna, till så vidt den skulle beslutas, hvarpå Statsrådets förändrade organisation föga kan inverka , gå genast i verkställighet.
Äfven med de mest ljusa förhoppningar, som i detta afseende kunna hysas, måste man således föreställa sig en tidrymd af lo eller i5, kanske 20 år, förinnan en tilläfventyrs tjenlig befinnande hufvudsaklig reorganisation af nuvar. domstolsinrätlningar skulle kunna för sig gå, medelst häradsrätternas localiserande och permanence, Hofrätternes utflyttning till flera delar af Riket m. m.
Som det emedlertid, hvad Götha Hofrätt beträffar, är kändt och oemotsagdt, att göromålen ej medhinnas af denna öfverdomstol ordinarie-ledamöter; att adjungerade ledamöter således nödvändigt behöfts och behöfvas, icke tillfälligtvis , utan för beständigt tills vidare; samt att de ärenden, Hofrätten har att behandla, varit och äro i jemnt tilltagande, men icke tvertom: så synes mig, oförgripligen, som skulle en nödig omsorg för parters och rättsökandes, inom denna Hofrätts jurisdiction, bästa hafva bort af StatsUtsk. tagas i beräkning, fastän Utsk. funnit sig böra förbise de hittills adjungerades billiga anspråk.
Dessutom är klart, att om Götha Hofrätt nu hlefve i saknad af erforderliga medel för adjungerade ledamöters aflönande, skulle det snart nog blifva omöjligt finna sådana medhjelpare; och följden kunde a36 Den 5
Maj e, tu. uppenbarligen ej blifva annan, än en årligen stigande balance af oafgjorda mål och ärenden.
Jag bifaller således, för min del, motionen och yrkar vördsamt, till en början, på återremiss af StatsUtskrs utlåt.
N:o 41- Hr Bogeman, Carl, uppläste följande:
Långt ifrån att tillhöra deras antal, som, utan afseende på landets tillgångar och de skattdragandes förmåga, ifrigt och oafbrutet predika om sarnhälls-utvecklingens förvånande framsteg, och derifrån vilja härleda en oafvislig nödvändighet af, riksdag från riksdag, ökade löner, skatter och statsbidrag, samt påyrka vår redan alltför stora embelsmannapersonals än vidare förökning; anser jag mig likväl icke böra stillatigande lemna StatsUtsk:s ifrågavar. under JN':o 4* anmärkta betänk, å sido.
Med afslag på motionärens framställning om ersättning till fyra sedan år 1837 uti K.
Götha Hofrätt adjungerade ledamöter, har Utsk. sig utlåtit, att särskildta anslag för sådant ändamål, hvarom nu vore fråga, icke borde af R.
St. i stat anvisas, utan att dylika utgifter lämpligast utgjorde föremål för anvisning å de till K.
M:s disposition ställda besparingar å andra hufvudtiteln etc. etc.
Denna princip är, efter min tanke, riktig, endast så vidt det angår framtiden; men deremot olämplig och obillig i hänseende till det förflutna och det närvar., ilhy att total brist på besparingar lärer för ögonblicket förefinnasj och då besparingar således n u icke uro att, sorn man säger, taga på hyllan, och Statens redan iråkade förbindelse att ersätta lönlösa embetsman för det arbete och den möda, de flera år måst vidkännas, följaktligen dermed icke kan infrias: anser jag Utsk. varit af rättvisa, billighet och allmän rättsgrund förp! i glad t att bifalla och tillstädja, att vedergällning tilldelats ifrågavar. fyra adjungerade ledamöter, hvilka samtlige, efter hvad jag, som i elfva år varit deras kamrat, speciel! känner, ärq utmärkt skicklige jurister och embetsman, och hafva under liela tiden ulöfval deras vigtiga kall med sällsynt flit och nit, både till det allmännas båtnad och enskilde rättsökandes gagn och nytta.
På grund häraf, och instämmande uti antydt fall i den Utaf Hr Prosten Åstrand afgifna betänk, vidfogade, väl grundade reservation, vågar jag påkalla Ulsk:s närmare behjertande af de uti motionen redan tillräckligt utvecklade, bevekande skä|, samt vördsamt yrka, att H. Utsk. måtte, på sätt Hr Astrand föreslagit, anslå, att för en gång — ja uttryckligen endast för en enda gång — af Riksg.cont. mätte
Utgå ersättning för 3:ne års adjqnction, ifrån och med 1837 till och med 1840, med r:dr b:co 7,200; hvarigenom en hvar qf de fyra adjuncterne skulle för året erhålla 800 r:dr, sedan derifrån likväl afdragits hvad sorn under tiden åtnjutits
Den 5 Maj e. m. i aflöning i Hofrätten, eller uppburils derstädes i adjunctionsmedel.
Denna ersättning, 800 r:dr b:co för år, kan ju rimligtvis icke anses för dryg eller för hög — snarare med skäl betraktas sådan som den verkligen ock är, obetydlig och ringa, Domare-embetets skickliga ulöfvande kräfver forskning, skarpsinnighet, arbele och ansträngning; och jag öfvcrlemnar att ät en hvar af eder, mine herrar! som har någon, om än ock aldrig så aflägsen, bekantskap med Hofrätternes trägna göromål, att afgöra, om män, m.ed dessa från öfverdomarens vigtiga kall oskiljaktiga egenskaper, kunna anses blifva någorlunda rättvist ersatte med mindre, än som jag tagit mig friheten förorda och tillstyrka.
Jemte det jag yrkar, att ifrågavar. betänk, måtte återremitteras, anhåller jag vördsammast, att detta mitt yttrande må blifva återremissen följaktigt till H.
StatsUtskoliet.
Hr Bogeman tilläde derefter muntligen:
Hvad särskildt vidkommer behofvet för Götha Hofrätt att hafva tillkallat de ifrågavar.
4 adjungerade ledamöterna, ber jag att fä förena mig uti Frih.
Leijonhufvuds afgifna upplysande yttrande.
Jag vill icke bestrida återremiss af delta betänk., så mycket mindre som jag tillhör den minoritet inom Utsk., som ansett löneersättningen vara billig; och jag anser mig böra förklara, att jag funnit SlatsUtsk. hafva gått för långt i sparsamhet eller för långt på den bana, sorn det för sig utstakat, då det vägrat ett anslag, i fråga om att ersätta en tjenst, som redan är gjord åt Staten, och som, på sätt flere ledamöter vitsordat, blifvit väl förrättad.
Jag tillstyrker derföre äfven återremiss.
Hr Lagerhjelm, Pehl-:
Efter de upplysningar, sorn af P. ■esidenten i Götha Hofrätt blifvit R. o.
Ad. meddelade uti föregtde plenum, och nu af en f. d. President i samma Hofrätt äro lemnade, äfvensom hvad den siste talaren anfört, anser jag icke tvifvelaktigt, att billigheten kräfver beviljandet af det anslag, som är i fråga, i enlighet med den reservation, som Prosten Åstrand afgifvit.
StatsUtsk. synes hafva erkänt billigheten af ersättningen, men synes tillika hafva gjort sig försäkradt derom, att tillgång på besparingarna icke skulle saknas.
Erfarenheten torde likväl hafva visat, att besparingarna icke utgöra någon säker bank att draga på; och då behofvet är vitsordadt, så bör det icke ställas på så osäker fot , som besparingarna på andra hufvudtiteln.
Jag anhåller derföre om återremiss, och att anslag måtte beviljas, i öfverensstämmelse med hvad Prosten Åstrand ansett lämpligt.
Innan jag går att yttra mig i anledn af detta betänk,, ber jag att få hem - a38 Den 5 Maj e. m. bära min gärd af tacksamhet och erkänsla åt de ledamöter af detta Hus, som understödt min motion.
Leijonhufvud har, i följd af 10 års erfarenhet på den plats jag för närvar, har den äran att bekläda, vitsordat behofvet af de 4 adjungerade ledamöterna.
Götha Hofrätt ingick den 3 April 18med underd. hemställan till K.
M. ang:de behofvet af de 4 adjungerade ledamöterna.
Denna underd. hemställan har jag bifogat mitt yttrande i sisth Lördagsplenum, i fråga om lönereglertn för Hofrätterna.
Jag åberopar detta document nu, såsom vore det här bi lagdt.
Särskildt tackar jag uppriktigt ordform i StatsUtsk. för den ädla förklaring, han afgifvit, att han tillhört minoriteten inom Utsk. i denna fråga, och erkänt billigheten af anslaget.
Jag öfvergår nu till att yttra mig öfver sjelfva betänk.