Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får, i anledning af hvad nu anfördt blifvit, ödmjukeligen anhålla om Proposition på denna fråga, om icke mått och steg till Banquens säkerhet måtte vidtagas med Götheborgs och Götha Canals
Disconter, nemligen:
Att ett Banquens Ombud förordnas att taga lika befattning dermed som med Malmö-Discont, för att så mycket möjligt är förminska den förlust, som
Staten säkerligen kommer att vidkännas på denna misslyckade Inrättning.
- Begärdes på bordet.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus, anförde skriftligen:
Jag inser fullkomligen, huru, icke blott ömmande, utan äfven oroande, tillståndet kan vara i de Provincer, der Filial-Disconternas Assignationer i längre tid och mäst varit gängse, nemligen i Malmöhus och Bohus Län samt i Öster-Göthland och i Wester-Göthland.
Jag inser att detta tillstånd måste vara ansenligen förvärradt, sedan, efter Filial-Disconternas fall åtgärder af de högre Auctoriteterne blifvit vidtagne, som strida emot hvarandra.
Genom de i Malmö, Linköpings och Götheborgs Tidningar införda och af Landshöfdingarne undertecknade Annoncer, atr ingen förlust för Assignationernas Innehafvare vore att befara, blef förtroendet för dem återstäldt, åtminstone innom de lägre och mindre förutseende Folk-cJasserna.
Den 27 December; 521 Genom Kongl. Majrts till Landshöfdingarne utfärdade Befallning, att icke längre i Kronans Uppbörd emottaga Götha Canals Assignationer , blef förtroendet för dessa Assignationer åter förminskadt.
Det är äfvenledes bekant, huru -Wester-Göthlands Allmoge, för sina, under Marknaderne i Linköping och Sköfde den 10 och 18 October, till betydlig mängd försålda Varor, blifvit betalt med idel Filial-Disconternas Papper, som strömmadt dit från flera håll i den förmodan att Allmogen ännu icke kände att Banquen upphördt att inlösa dem.
Allt detta är visserligen högst ömmande och för min del skulle jag ingalunda bestrida, att ur Banquen Medel måtte tagas till de mindre Assignationernes inlösen, endast det skedde på sådant sätt att Banken blefve säker om ersättning för sina förskott.
Då Regeringen år x8i5 i October med 700,000 R:drs tillskott förebyggde Malmö Discontsfall, blef all möjlig och nödig försigtighet iagttagen.
Den nu mera aflidne Suel i Malmö caverade för 50,000 R:dr och pantsatte dessutom för 30,000 R:dr Actierj andra förmögna Possessionater pantförskrefvo sina Egendomar; innan några Summor af Regeringen utbetalteS blefvo Böckerne undersökte; och då oaktadt al! försigtighet ändå möjligen förlust kunde äga rum, utfästade sig Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, alltid ädel och god, att den samma med sin enskildta förmögenhet godtgöra, i händelse Riksens Ständer i en framtid skulle ogil - Den 37 December la att Statens Medel blifvit vågade att understödja privata Associationers fallna Credit.
Om nu Riksens Ständer skulle vilja ålägga Banquen att inlösa Filial-Disconternas Assig. nationer, innan ännu Bolagen sjelfva gjort an« sökan om något understöd, innan de förklarat sig oförmögne, att sjelfva uppfylla sina förbindelser, innan deras Böcker blifvit undersökte, innan nöjaktig säkerhet blifvit ens erbjuden, så skulle ju Riksens Ständer i Nationens ögon synas hafva handlat lika så oförsigtigt och obetänksamt, som Regeringens åtgärder i October Månad x 81T böra synas Nationen försigtig» och kloka.
Och hvarföre denna brådska?
Hafva Assignationernas Innehafvare väntat i 3-'ne Månader, så kunna de väl vänta en Månad till eller till dess att Riksens Ständer hunnit pröfva, huruvida den grundval för Banquens Credit och för Nationens Mynt-väsende, som i Kongl. Maj:ts Nådiga Propositon om Finance-Regleringen uppgifves, kan erhålla deras bifall.
Det är profningen af denna grundval för ett blifvande sakrare Myntförhållande, som jag ansett böra vara ibland de första åtgärder hvartill Riksens Ständer, genom Kongl.
Maj;ts Nådiga Proposition, blifvit uppmanade i och det var derföre som jag föreslog, då fråga uppstod att tiil Bancooch Stats Utskotten remittera Propositionen om Finance-Regleringen, att dessa Utskott måite anmodas att först öfver Hnfvudfrågan yttra sig, Ridderskapet och Adela behagad* ej göra af - Den 3 7 December.
S23 *eende på min framställda önskan.
Jag förut, såg hvad som nu inträffat, att nemligen FilialDisconternas intresse skulle framställas såsom Hufvudsak och att sjelfva Banquen , Rikets Finanser och Nationens framtida vällärd skulle stå tillbaka såsom bisak.
I England hafva sedan Pariser-Freden 300 Disconter ramlat; men jag har ej hört att någon Parlamc-nfs-Ledamot, långt mindre Ministern sjelf, föreslagit att Engelska Banquen måtte öfvertaga de Banqueroutterade
Disconternas outredda affairer.
Man hörer från somliga håll sägas, ate det är för att bota det onda, som Filial-Disconternas fall vållat, som Riksens Ständer blifvit sammankallade.
Men annorlunda yttrade sig Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen uti sitt Svar på TacksägelseAdressen förledne Tisdag. ”Det ärsade Hans Kongl. Höghet, ”för att bota bristerna i Nationens Finance-Systeme, som dess Representanter äro sammankallade.’* ”Tåflen, mine Herrar! tilläde Hans Kongl. Höghet, att under Edra öfver» läggningar ådagalägga Patriotisms och insigt; Konungens blick skall följa Eder”, Jag har den öfvertygelsen att öfverflyttandet af Filial
Disconternas affairer uppå Banquen, innan grundvalen för Bankens framtida verknings-krets blifvit lagd, är ett högst äfventyrligt företag och rakt motarbetande den säkerhet för Myntvärdet, som man säger sig vilja bereda.
Väl säges nu att fråga icke är om mera än att inlösa Ass%nationerna, en åtgärd som medlidandet öfver de fattigare Folk-Classernas iråkade svåra belägenhet på - 524 Den 27 December'. kallar.
Men dessa Assignationer gå till En Million.
För att få denna Million betalt måste ju Banquen sätta sig i besittning af Disconternas Hypoteker, följer icke då, af sig sjelf att Banquen måste förnöja Innehafvarne af Discontemes 3 proCent-Sedlar, och vore icke öfverflyttningen af Disconternes affairer uppå Banquen gjord, innan ännu sjelfva Hufvud-frågan om de skola af Banquen öfvertagas eller ej, hunnit Riksens Ständers pröfning föreläggas.
Se der, mine Herrar! hvad som vore följden utaf det förtidiga medlidandet, med Discont-Assignationernas Innehafvare hvartill man velat uppmana eder.
Och fins det inga flera berättigade till Riksens Ständers medlidande än Discont-Assignationernas Innehafvare?
Än dessa åldriga Tjenstemän, dessa utarbetade Närings Idkare eller deras efterlemnade Enkor och Barn, som lefva af sina under förra tider sammansparda små Capitaler, hvilka genom Sedelförökningen år 1808 och 1809 sett sina Capitaler till hälften försämras, hvilka, om 7 | Million Filial-Disconternas skulder, utan motsvarande reel fond, på Banquen öfverflyttades, skulle se dem ytterligare falla 30 proCent i värde5 äga de ingen rättighet till Riksens Stängers medömkan?
Om de qväft sin klagan öfver hvad som hände dem år 1809, då Rikets frälsning från undergång tvang Riksens Ständer att vidtaga det enda räddnings.medel som då fanns-, skola de det nu, då Riksens Ständer hafva tid att pröfva innan de besluta och då den våda, sorn det är fråga om att afböja, gäller blott några Banqueroutterade
Disconter och i Den 37 December. 525 Innehafvarne af deras Sedlar.
Vore det genom orättvisa, begången emot den Generation som snart nedstiger i grafven , som vi kunna hoppas att hafva beredt välsignelse åt de ofödde?
Och hvad rättighet äga Riksens Ständer, att genom en tillökning af 7 ^ Million i Banquens skulder, ytterligare försämra värdet af Banquens förr utgifna Skuldsedlar?
Riksens Ständer hafva garanterat Banquen, det vill säga, de hafva lofVat att med Banquens Fonder skall ärligen och rättvisligen hushällas.
Men ägare af Banquens reela Fonder och Hypotheker äro icke Riksens Ständer.
Ågare till Banquens Fonder äro de, som äga Banquens Skuld sedlar i sina händer.
Jag öfverlemnar ät andra, som äga en högre grad af Patriotisme och insigt ari som fallit på min lott, att utiöna och uppgifva huru Rikets Financer må kunna regleras, Banquens Credit må kunna bibehållas, Efterkommanders välfärd må kunna beredas, sedan man till de förr begångna misstag lågt det misstaget att öka Banquens skuldmassa med Filial-Disconternes Skuldmassa.
Jag bekänner att jag alldeles icke förstår hvarföre denna Motion, att Banquen skulle inlösa Filial-Disconternas Assignationer, blifvit gjord.
Discont fortfar ju dageligen att sjelf inlösa sina Assignationer.
Dess Directeurer, kände för betydlig personlig förmögenhet, hafva ju i Götheborgs Tidningar kungjort, att de med sin enskildta förmögenhet ansvara för Discontens skulder.
Götha CanalBolaget sammanträder i dessa dagar och lärer det icke underlåta att sjelf göra ansökan om understöd, om 526 Den 57 December. det linner sig vara i behof deraf och tror sig kunna göra det.
Discont beträffar, så kan väl rimligen intet öfvertagande af dess skulder komma i fråga, förrän utredt blifvit, om endast slurf och ovåidsamhet vid Discontens Förvaltning eller rent af svek varit orsak till dess obestånd.
Som det förljudes skall det finnas anledning till den förmodan,att samma Personer som häfta för betydliga skulder i denna Discont, hafva öfverflyttat stora Summor pä Utländsk botten.
Om de af Herr Grefve Mörner och Herr Påhlman gjorda Motioner skulle kunna anses såsom nya Motioner, så skulle visserligen icke Remiss till vederbörligt
Utskott kunna dem förvägrasj men nu då genom dessa Motioner åsyftas ändring i en redan gjord Remiss, då Banco- och StatsUtskotten derigenom skulle föranledas att låta den hufvudfråga, som Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Finance regleringen innehåller, tills vidare hvila, för att sysselsätta sig med pröfningen af en, uti densamma innehållen bifråga , hemställer jag till Ridder* skåpets och Adelns upplysta pröfning, huruvi» da Remiss kan beviljas samt om icke den bör förvägras.
Att min åsigt af saken, så snart jag nedstigit från bänken, skall af andra Talare kallas origtig och falsk, det förväntar jag mig efter förra vanligheten, äfvensom att jag torde sakna understöd utaf de, hvilkas bifall jag skulla anse mig smickrad utaf att äga.
Jag ämnar
Den 27
December. 5 2 7 i dag icke säga ett ord mera om denna fråga.
Om hvad jag sagt icke skulle af andra understödjas, så anser jag detta för ett bevis att mina åsigter verkeljgen äro origtiga.
Men skulle innom Ridderskapet och Adeln ett större antal finnas , som tänka lika med mig och med de tre till fyra , sorn räknas till Oppositionen, men hvilka hittills åtminstone ännu icke fört talan för enskilta Interessen, så täcktes dessa Herrar förlåta om jag öppet förklarar huru , icke blott oioande utan äfven nedslående det är för oss att finna oss ständigt ensamt talande för åsigter dem Herrarae dela med oss.
Jag säger nedslående, om denna tystnad skulle kunna tydas till liknöjdhet.
Är det försigtigheten sorn bjuder denna tystnad?
Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen förklarade ju förledne Tisdag, att han i egenskap af den första Medborgaren, värderade frihet.
Och de af Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter, med hvilkas System® och åsigter, mina åsigter äro i strid, jag ber dem, att, änskönt jag opponerar mig emot öf. verflyttandet af Filial
Disconternas skulder uppå Bärquen, intilldess jag ser Banquens egen Credit iörsäkrad mot ytterligare försämring , in. tilldess jag ser Nationens egna Financer reglerade, och en säkrare grundval lagd för Efterkommandes välstånd, än den uppå hvilken mar» nu bygger, de likväl kke måtte bestrida mig den äran att varda räknad hörande till Fäderneslandets partle, en ära uppå hvilken jag gör anspråk, och deh jag såsom jag hoppas, aldrig skall förverka.
528 Den 27 December.
Åtskillige höides härtill yttra deras bifall.
Herr Nauckhoff, Carl Ulric•
Då i ett ämne af så mycken vigt som det ifrågavarande, en fullständigare
Discussion torde vara nödig, och då Friherre Stael von Holsteins för en stund sedan uppläste Memorial redan blifvit hegardt på bordet, så får jag af denna anledning ödmjukast hemställa, om icke sjelfva frågan angående Remiss af Grefve Mörners och Herr Pählmans Memortaler måtte till nästa Plenum få hvila på bordet.
Herr Grefven och LandtMarskalken lät uppläsa i:sta Momentet af 49 §. af Riksdags-Ordnin'''genj sorn stadgar: ”Att hvar och en Allmän fråga som första gången i något Stånd förekommer, skall, så vida ej
Ståndet enhälligt genast densamma till vederbörligt Utskott förviser, ligga på bordet tili nästa Plenum, då Rer miss bör ske.
Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, i anledning häraf, om icke så väl Grefve Mörners och Herr Pählmans ifrågavarande Memorial, som äfven Grefve von Schwerins idag upplästa Anförande, måtte till Stats-och Banco-, Utskotten remitteras.
Staél von Holstein, Corftz Ludvig, anhöll j att äfven hans för en stund sedan upp - Ben 2 7 December.
Jäste Memorial måtte vid detta tillfälle få åtfölja remissen till Stats- och Banco-Utskotten.
Herr Grefven och Landt Marskalken anmärkte, att Friherre Stael von Holsteins Memorial blifvit hegardt på bordet samt tillika innefattade en ny Motion, rörande icke allenast yrkad föreskrift för Discont-Directionerne, att, vid inbetalningar af Lån, emottaga Disconternas utgifne Assignationer och 3 proCents Sedlar, utan ock serskildte anstalters vidtagande med Götheborgs och Götha Canals Disconter till beredande af Banquens säkerhet, men förklarade det Herr Grefven och LandtMarskalken likväl ville till Ridderskapet och Adeln hemställa, om Friherre Stael von Holsteins ifrågavarande Memorial nu äfven finge remitteras.
Friherre af Wetterstedt, Gustaf, då Friherre Stael von Holsteins Memorial blifvit begärde på bordet, kan det samma denna gången icke remitteras j men i nästa Plenum bör det ovilkorligen remitteras till samma Utskott, dit de öfrige i ämnet afgifne Yttranden blifvit öfverlemnade.
Herr Berghman, Ambrosius Magnus, hemställde, om icke de värde Ledamöter, hvilka hegardt Friherre Stael von Holsteins ofvan uppläste ' Memorial på bordet, behagade derifrån afstå, på det samma Memorial måtte få åtfölja Remissen af de öfrige, rörande samma ämne i dag afgifna Yttranden.
Kidd. och Ad.
Prof. 1 B. 67, 6g, Den *7 December i Ropades Nej. Hvarefter Herr Berghman tilläde; enär Disconterne i allmänhet nästan ruinerat oss, böra vi väl icke tillåta dem att äfven ruinera Banquen.
För min del får jag förklara, att jag icke anser någon fråga ,om inlösen af Disconternas Assignationer böra uppstå förr, än Riksens Ständer tagit närmare kännedom afDir 6conternas belägenhet.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus.- E*"uru jag verkeligen har den öfvertygelse att Remiss af Grefve Mörners och Herr Påhlmans Memorial kunde af Ridderskapet och Adeln forvägras , hvilket mitt för en stund sedan uppläste Anförande äfven ådagalagt, vill jag likväl nu mera derom icke nämna något ord; men då dessa Memorial blifvit till Stats- och Banco-Utskotten remitterade, samt det i min tanka är af högsta vigt, att den del af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om Allmänna Penninge-rörelsen och Myntvärdets upprätthållande, hvilken angår regleringen af grunderna för Financerne i allmänhet, må med första och innan några partiela Beslut af Riksens Ständer vidtagas, varda af Riksens Ständer pröfvad och afgjord, begagnar jag detta tillfälle att hos Ridderskapet och Adeln anhålla, det Ridderskapet och Adeln, i anledning af 44 § i Riksdagsordningen, behagade anmoda nämnde Utskott, att innan den iy nästkommande Januarii till Riksens Ständer afgifva Utlåtande öfver Kongl, Majas ifrågavarande Nådiga Proposition.
Den 27 December. yjj Herr Heykenskjöld, Carl Fredric, hegärde den af Grefve von Schwerin gjorde Motion på bordet.
Herr Mannerstam, Johan, ehuru jag fullkomligt delar Grefve von Schverins yttrade önskan att Stats- och Banco-Utskotten måtte med aldraförsta till Riksens Ständer afgifva Utlåtande öfver Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga Proposition j så finner jag likväl det vara för Utskotten nästan omöjligt att till den af Grefve von Schwerin föreslagna tid sådant verkställa.
Jag nödgas derföre bestrida Grefve von Schwerins Motion, samt vågar hoppas att Höglofl Ridderskapet och Adeln täcktes vara öfvertygade, att Utskotten, utan påminnelse, skola med all den skyndsamhet ämnets vigt kan medgifva samt omständigheterna i öfrigt tillåta , deras Utlåtande afgifva.
Företogs till pröfning Allmänna Besvärs» och Oeconomie-Utskottets den 20 dennes afgifne samt den 23 i samma Månad på bordet lagde Betänkande angående fortfarande af den fria Husbehofs Brännvinsbränningen.
Friherre Fock, Berndt Wilhelm, uppläst* följande:
Den af Höglofl.
Ridderskapet och Adela 53» Den 5 7 December. ventilerade frågan, om behofvet af Brännvinsbränningens inställande , lörer sä nära hvarje enskilt Medborgares rätt och det Allmännas väl, ock är derföre af så stor vigt, att . åt denna fråga otvifvelagtigt bör ägnas den lugnaste och noggrannaste granskning; men om utur
Discussionerne skall utvecklas ett allmänt nyttigt Resultat , fordras ock att äga en sann kännedom om Landets nu varande tillstånd; och att dermed biträda Höglofl.
Ridderskapet och Adeln i den mohn möjligheten medgifver, anser jag vara min pligt, enär Kongl Maj:ts Nådigste förtroende täckts ställa mig på en Plats , hvarifrån en vidsträcktare öfversigt af samma tillstånd kan och måste äga rum.
Med åsidosättande af den fråga, huruvida inskränkning af Husbehofs Bränvins-bränningsrättigheten för framtiden må vara tjenlig eller icke, hvilket Höglotl. Ridderskapet och Adeln torde finna skäl att serskildt pröfva, får jag således nu blott, i anseende till Bränvins tillverkningens inställande på någon tid denna vinter, vördsamt yttra, att min oryggeliga öfvertygelse, det högsta nödvändigheten påkallar ett Bränvins-förbud på åtminstone 3:ne månader, oagtadt Riket icke varit hemsökt med krig eller allmän missväxt, är bygd uppå tillförlitlig kunskap derom, att de gamla Sädes-förrådeo äro uttömde, att detta års gröda har särdeles, i anseende till Rågen, varit mindre gifvande, att betydliga fastän partiela olyckor hafva träffat de Norra Provincerne, att Spannmålen är uppstigen nu redan till ett aldeles ovanligt Den <x 7 December, 533 högt pris, att 15 af Rikets Provincer fordra undsättning, hvaraf beloppet kan antagas till omkring 6o,coo Tunnor, att Hufvudstadens be« hofver äro i denna stund ännu ej försedde, och fordra, så vida Directionen skall fortfara med undsättning till Bagarne, minst 30,000 Tunnor, att Directionens öfrige åligganden i afseende på underhållet af värfvade Arméen, Fästningar Garnizoner och Flottorne, utom Stockholm medtager omkring 30,000
Tunnor eller tillsammans 120,000 Tunnor; då ingen Spannmål för Krono-Brännerierna i Hufvudstaden är påräknad:
Och ait deremot hela den Qvantitet, som till dessa behof högst ar ait påräkna i dessa afseenden, utgör blott 80,000 Tunnor, samt att officiela Underrättelser och Reqvisitioner på undsättningar, gifva visshet om detta i sanning brydsämma förhållande.
Hvarje upplyst man, som älskar sitt Fosterland, önskar dess välstånd och ser uti Modernäringens växande flor det naturliga, och derföre rigfiga medlet dertill, han finner ock Järt att Åkerbrukets sanna uppmuntran, är dess Producters betalning till ett pris, som fullt ersätter Arbets-kostnaden ; han inser attén sådan förmån måste tryggas genom visa och liberala hushålls författningar, för att kunna äga varag tigt bestånd.
Jag delar fullkomligt dessa tänkesätt, gläd jer mig uppriktigt att Jordbrukaren och således Massan af Nationen har sin möda belönad i priser, som godtgöra företag och arbete, samt inser å ena sidan ganska väl, de många olägenheter, som måste uppkomma af 534 Den 27 December. tillfälliga inskränkningar, i Landtbrukaren frihet att använda sina Spannmåls tillgångar efter egen öfvertygelse.
Men deremot och med hänseende till närvarande tidpunct, framställer sig, å andra sidan den obestridliga sanning, att om lifvets första nödvändighetsvara skall kunna till Våren och Sommaren försäkras åt flera 100,000 Medborgare, måste antingen de inhemske
Spannmåls-förråden efter sista skörd besparas, eller ock Utlänska anskaffas, måhända till lika högt eller högre pris, som vår e* gen Säd nu gäller; men ovedersägeligen säkert med den känbaraste förlust för Riket.
Några Rikets Provincer hafva gjort en lycklig skörd, och deras öfverskott bör kunna jemna de andras behof, Priserna i Skånska Provincerna och i ÖSter- och WesterGöthland samt Calmar och Gottland äro låga jemförelsevis med de öfriges, och betydliga tillgångar äro derifrån att påräkna; men hvilken borgar för dessas förvarande, om Brännings-rättigheten får fortfara ostörd.
Hvilken känner icke huru det enskildta interesset, vanligen är böjt att söka sin vinst pä närmaste håll, utan afseende på framtiden och på det helas väl; och ändteligen, hvilken känner icke, att hela den detta års inbergade Sädesgrödan är oskadad, användbar till Bröd, samt att Ladugårdarne nu, genom en åtminstone medelmåttigt god foder-tillgång, äro i ringare behof än de förflutne åren , af drank eller ren Säd till kreaturens utfordring.
Den *7 December.
I alla fall förtjenar ju Med-människors och Medborgares behof att afses.
— Man invänder att
Brännvins-tillverkningen icke kan hejdas genom ett Förbud, samt att Lagbrytaren njuter vinst på den lydige Medborgarens och på Statens bekostnad; och det är sant att i vårt vidsträckta Land och med ett deremot ej svarande antal af Controllerande Tjenstemän kan Lönnbränning ej öfver allt förekommas; men är det då bättre, att Säd afverkas med 20- 830,000 6tora Pannor, än med 2- a 300 små; då den Principe är rigtig att vi häldre böra förvara egna förråd, än köpa nya af Utlänningen, så försvinner alldeles detta svaga inkast, desto häldre , som frestelsen att blifva lagbrytare måste minskas i samma mohn, som Säden äger högt värde, Vinsten på Brännvinet således blir ringa, och forbudet dessutom innefattar blott en kort Period.
Genom ett dylikt förbud (hvartill man i angränsande Stater ofta funnit sig nödgad) bör icke skäligen kunna befaras att Spannmåls-priserna alltför mycket skola fällas, enär Utdelar af året ännu återstå till en ny skörd; men en besparad stor Sädes-qvantitet skall onekeligen vinnas derigenom, hälst de Landt-Hushållare som till Bränvins-bränningen nyttja annat ämne än
Säd, ännu äro så få, att de ingalunda kunna komma i jetnnförelse med den stora mängden, som härtill använda ren säd.
Utländska Stora Spannmåls-Posterg in. förskrifning skulle bidraga till priserncs fall i Den 27 December.
I mer» hvilken Fäderneslandets vän finner icke en sådan åtgärd, obehaglig, skadelig och fövkast. ansvätd, om den vidtages i en stund då den kan undvikas.
Icke böra Vi inskränka våra önskningar derhän, att Sveriges Jord skall producera tillräckeiiga Qvantiteter af Säd, blott för att med Bränvin fournera Hufvudstadens, Städernas och Landets Krogar, tåligt lidande att Utländningen forser Oss med Bröd, oell af våra penningar hämtar styrka att gifva sitt Land en Odling den vårt egit i samma mohn måste sakna 3
Om vi ock skulle göra en uppoffring, matte den blifva gjord åt FosteLaudet, .
Jag hemställer derföre vördsammast om ieke Högiofiige Riddc-rskapet och Adeln må finna nödigt att inbjuda de respective Medstånden till ett Beslut om Bränvins-bränningens inställande, under 3 ne Månader, att räkna ifrån den tid Kongl. Majit i Nåder finner lämpligast att bestämma , samt att Målet med anledning, af nu anförde skäl åter må till Oeconomieoch Besvärs - Utskottet remitteras, hvarom jag anhåller att Herr Grefven och LandtMar* skalken må täckas göra Proposition.
Friherre Falkenberg, Carl Gabriel, anförde skrifteligcn:
Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Utskottc-t har till Ridderskapet, och Adelns Plena lern - Dm a 7 December. 537 flat Resultatet, af dess nästan allmänna Mening, uii frågan om Biänvins-bränningen, efter nu varande Method j och denna Bränvins-bränning i hela dess vidd, icke allenast gillat och tillstyrkt, utan äfven grundat sitt Beslut, på den i hela Riket varande goda och gifvande Årsväxten, samt ytterligare som grund för dess åtgärd, att i Skäne och Halland varit god Åisväxt, ptt Råg i Småland är såld för 8 R:dr B:co Tunnan, och att i Östergöthland ej försports höga Spannmåls priser, m. m.
Om betänkligheten, vid denna Brännvinsbränning hos mig väcker tankar , stridande mot nämnde Utskotts , eller till äfventyrs mot allmänna Opinionen, så ligger grunden härtill uti erfarenheten.
Förlidet års knappa SpannmålstiIIgång på ganska mångå ställen, ger styrka åt mitt omdöme.