Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ändamålet dermed är ej att ingå i någon granskning af det sätt, på hvilket den ädle Grefven föreslår, att det begärte anslaget af hallfjerde million till Försvarsanstalternes iståndsättande skall fyllas och utgå.
Jag ämnar blott fästa mig vid ett yttrande, som i denna Motion förekommer, och som rör en del af vårt Försvarsverk, örn hvilken jag tror mig äga någon, om än ringa, kännedom.
Herr Grefven säger nemligen, att han hyst den förhoppning att Belägrings Artilleriets istånds ättande icke numera un förra Riksdagen af nödvändigheten vore påkallad t, och det är denna förmodan om onödigheten af de för BelägringsArtilleriets iståndsättande äskade anslag, som jag något när - n/^o Den 23 December e. n. mare önskar skärskåda.
Jag skall ej vid detta skärskådande omständligare vidröra den af många som axiom antagne, och vid öfverläggningarne om Statsanslagens storlek ofta yrkade, samt nu af den ädle Grefven sjelf, som det tyckes, gillade sats, att ett behof, som vid den ena Riksdagen anses öfverflödigt, äfven vid den 5 år derefter inträffande, och så in infinitum, måste vara det.
Jag nöjer mig att nämna att i min tanke denna sats är oriktig, då den, såsom i närvarande fall, användes till förnekande af behof, som afse nödvändige effecters iståndsättande eller underhåll, hvilka behof, om de flere decennier å rad förglömmas eller föraktas, förvandla desse effecter från brukbara till obrukbara.
Men innan jag öfvergår till hufvudsaken eller beviset för att BelägringsArtilleriet behöfver iståndsättas, torde det vara mig tillåtet att förklara hvad som menas med BelägringsArtillerie; en benämning som säkerligen flere, och måhända den ädle Grefven sjelf, taga för mycket bokstafligen, då de möjligen dermed förstå ett Artillerie, som endast och allenast är ämnadt för att med detsamma belägra Fästningar, •— ett ändamål för hvilket de anse, och detta rigtigt nog, att Sverige ej behöfver eller bör påkosta stora summor.
Nej! med BelägringsArtillerie förstås ett sådant Artillerie, som användes både vid Fästningars anfall och för - Den 23 December. försvar, samt dessutom, och synnerligast för Sverige, mot landstignmgar, i förskansade positioner, i defileer, eller med ett ord på alla sådana punkter och vid alla sådana tillfällen, der piecer af längre skottvidd och gröfre pundigtal erfordras, för att göra en säker och afgörande verkan.
Den vanligaste benämningen på detta vapen är Belägrings- och Fästnings Artiller ie, ehuru den äfven uttryckes med blott BelägringsArtilleriet såväl för korthetens skull, sorn för det denna sednare är generellare, då deri innefattas dess ändamål, såväl lill anfall, som försvar vid belägringar.
Denna del af Artilleriematerielen består, utom de för FältArtilleriet fastställde pundigtal, af 12-, 16- och 24:pundige skjutoch kastpiecer, samt mörsare af alla bruklige pundigtal med dertill hörande lavetter, block, mörsarvagnar, kule-och granatvagnar samt öfrige till dess utredning nödige fordon, jemte rid- och anspans samt flere persedlar; så ock ett efter behofvet och det möjliga användandet afsedt förråd kulor, bomber och andre projectiler.
Häraf torde synas, att de till denna materiel hörande persedlar äro af en mångfalldig beskaffenhet samt af ett, såväl till anskaffande som underhåll, icke obetydligt värde.
I Sverige har den del af Artillerievapnet, som egentligen omfattar dessa olika effecLer, i sednare tider rönt en styfmo7 H. 16 242 Den a3 December. derlig behandling, allt af bristande tillgångar; och det enda som dervid på 5o år oell kanske derutöfver blifvit nygjordt, är lill antalet och beskaffenheten så obetydligt och så litet motsvarande behofvet, alt det knappt förtjenar omnämnas.
Tiden och vetenskapernes framsteg hafva således bragt detta vapen, såväl i afseende på construetioners och inrättningars ändamålsenlighet, som i synnerhet i afseende på sjelfva beslåndsdelarnes ålder, bräcklighet och opålitlighet, på en så låg punkt, att om man ej nu lyfter det derifrån, det snart blir så odugligt, att man kan anse det för belt och hållet irreparabelt; och då lärer det blifva ännu kostsammare att helt och hållet nyskapa detsamma, efter man ändå aldrig kan umbära det.
Det har således vid Försvarsverkets reglering blifvit af nödvändigheten påkalladt, alt begära anslag för iståndsättande af äfven denna del af Artilleriematerielen, och som mig varit anförtrodt uppgörandet och uträknandet af härtill nödige kostnadsförslag, anser jag för en dubbel pligt att upptysa, det den summa som härtill erfordrades uppgick, utan att vara öfverflödigt tilltagen lill 470,000 R:dr.
Denna summa har Kongl. Maj:t i Dess Kådiga Proposition nedsatt till 146,600 R:dr; och således deri gjort en förminskning af 323,4oo R:dr, af det skäl och på den grund, att Kongl. Maj:t ansett, att största delen af det i behofven upptagne parti kulor och Den 23 December. 243 öfrige projectiler, borde, för att lindra Statens utgifter och minska den ränta som eljest årligen skulle ligga denna materiel till last, tills vidare uppskjutas, i synnerhet som vid inträffande behof desse projecliler kunna vid Rikets Styckebruk snart 110g,, och i mån af åtgången, blifva tillverkade; hvilket ej låter sig göra med BelägringsArtilleriets pjecer och öfrige materiel.
Af den nu gjorde framställningen torde Ridderskapet och Adeln nu samt StatsTJlskottet framdeles finna, att i det för BelägringsArtilleriets iståndsältande begärte anslag den största möjliga sparsamhet råder, och jag anser att, såvida ändamålet skall vinnas, det nemligen att äga ett Artillerie af gröfre pundigtal, som vid behofvets stund skall kunna bidraga till vår sjelfständigliets försvar, det för BelägringsArtilleriets isåndsättande af Kongl. Maj:t uppgifne behof bör af Rikets Ständer tillfullo anvisas.
I sammanhang med hvad jag nu rörande BelägringsArlilleriet haft äran anföra, torde det äfven tillåtas mig att med några ord omnämna de öfrige i Kongl. Maj:ts Proposition ArtillerieDepartemenlet påförde behof.
Man ser deraf att FältArtilleri ets islåndsättande tarfvar 324,000 R:dr, en summa visserligen betydlig, men som ej lärer anses illa använd, då, i händelse den beviljas, man derigenom kommer i *44 Den 23 December; tillfälle att med begagnande af det som ännu äges brukbart, efter de kommande 5 årens förlopp framställa en belt ny materiel, med tillhörande fullkomlig utredning för 16 batterier samt dessutom materiel för 6 reservebalterier, eller tillsammans 176 FältArtilleriepiecer, det minsta möjliga antal som erfordras i förhållande till Sveriges annee och landets locala omvexlingar.
Såsom stöd för sjelfva behofvet af anslag härtill torde följande få anföras:
Svenska Artilleriet befann sig vid början af innevarande århundrade i en för dess ändamålsenlighet så ömklig belägenhet, att en fullkomlig omskapning deraf var oundgängeligen nödvändig.
Med små anslag måste denna till vägabringas, men innan den hunnit till alla delar verkställas bade materielen redan varit begagnad under ett krig, det Finska, och ett annat stod färdigt att åter anlita dess brukbarhet.
Det var således en följd häraf, dels att, i anseende till brådska, sjelfva rudimaterien var mindre god och arbetet blef mindre pålitligt, dels ock, att sjelfva constructionerne, hvilkas lämplighet och ändamålsenlighet ej af erfarenheten liunno pröfvas och bestyrkas voro felaktige, och således lemnade många förbättringar att önska.
Af sådana förhållanden och den första materielens begagnande under tvenne hvarannan ej långt påföljande krig, har äfven inträffat, att FältArtilleriets nu ägande materiel, såväl
345 i anseende till sin ålder, som sin i många fall olämpliga och oriktiga construction, fordrar en betydlig summa för dess iståndsättande till ändamålsenligt bruk, hvilket ej låter sig göra med de nu varande årliga anslagen, efter som dessa ej äro större än som behöfvas för att underhålla en från början ny} så betydlig materiel, inen ingalunda förslå för en redan ganska bristfällig och årligen sig allt mer och mer försämrande utredning.
Jag får derföre öfver detta behof afgifva samma utlåtande som öfver BelägringsArtilleriets, nemligen att det är af nödvändigheten i högsta grad påkalladt att Rikets Ständer till dess bestridande anslå de begärde medlen.
Och för att ännu mera påtagligt bevisa att ArtillerieDepartementet i och för Artilleriematerielens, såväl Fält- som BelägringsArtilleriets, iståndsättande och underhåll ej erhållit öfverflödige anslag till desse behof eller dermed misshushållat, bör jag nämna att enligt noggranna calculer jag gjort, utgör den sammanräknade summan, som till dessa ändamål erhållits och åtgått, från och med början af år 1815 till och med slutet af 1827, tillhopa i runda tal, 208,000 R:dr.
Härvid bör dock nämnas, att i denna summa ej ingår tillverkningskostnaden för hvad som under desse år å Kronans verkstäder blifvit förfärdigat.
När denna summa 208,000 R:dr fördelas på de förflutne i3 åren, blir den årliga utgif - Den n3 December. ten för Artilleriets samfälta materiel 16,000 R:tlr.
Då torde ej med skäl kunna påslås att man hushållat illa, när man besinnar att man med denna, för sådana ändamål ringa, summa, först reparerat den materiel, som varit begagnad under Tyska och Norrska krigen, sedan underhållit och något tillökt densamma, verkställt nödige årlige reparationer på de delar deraf, som till den årliga exercicen varit begagnade och hvaraf Seldonet eller de såkallade Rid- och Anspannspersedlar, utgörande i inköpsvärde 10,000 R:dr för hvart batteri, äro de dyrbaraste och vansklighet mest underkastade; samt derjemte bestridt de mångfalldiga och kostbara scientifiqua försök, på hvilkas resultater man nu kan bygga den förmånligaste constructionen af den för de begärte anslagen tillgörande nya materiel.
Då torde man ej kunna misstänka att dessa anslag äro förstora eller skola blifva använde till ändamål som ej äro af nödvändigheten påkallade.
Ja, mine Herrar, då partiskhet ej kan ingå i ett sådant bedömmande, efter jag dertill gjort intet, må det väl vara mig tillåtet påstå, att vi kunne och böra vara stolte öfver att ej något land i verlden, med så små tillgångar som våra, för upphjelpandet af sin Artilleriemateriel uträttat så mycket som Sverige, samt att om de för densamma begärde anslag 1111 erhållas, vårt Artillerie i afseende på styrka, uthållighet, brukbarhet, samt på vélen - Den a3 December.
247 skap och erfarenhet grundade goda construetion och tillverkning, skall inom 5 år kunna täfla med hvarje annan Europeisk Stats, sjelfva Englands kanske ej en gång undantaget.
Det tredje på ArtillerieDepartementet uppförde behof, hvilket dock ingalunda rör Artilleriet, utan endast och allenast Armeen, utgör 525,000 R:dr till Gevärs-och Beväringsförrådens complettering och är afsett till förfärdigande af 25,000 nya gevär, a5oo par pistoler och 25oo sablar.
Ehuru man med fägnad kan säga, att våra gevärsförråd, såväl till qvantitet som qvalitet, lemna bevis på omtanka och hushållning med de för desamma beviljade anslag, kan man dock ej neka att ofvannämnde gevärsbehof böra anskaffas, så mycket mer, som en stor del af indelta armeens gevär snart behöfva uthytas mot nya från förråden, i hvilka det är nödvändigt att alltid äga åtminstone en omgång nya gevär för den styrka Sverige vid inträffande krig vill uppställa; och som dessutom en årligen tilltagande befolkning årligen, äfven utan införande af nya theorier om nationalbeväring, ökar antalet af landets sjelfskrifne krigare, samt således äfven dessas behof af beväringspersedlar, hvarföre det äfven blifvit nödvändigt att genom det nu begärde anslaget kunna öka den fond, som för armeens beväpnande erfordras.
Sedan här - Den a3 December. efler denna fond genom de erhållande medlens användande blifvit ökad till den styrka, som i jemförelse med våra tillgångar kan, och i jemförelse med våra behof bör, tillvägabringas, erfordras sedermera för gevärs^
II verkningen ej större årliga anslag, än som för gevärs fäetoriernes upprätthållande pröfvas nödigt, och hvarigenom gevärsförråderne årligen komma att ökas med så stora qvantitetcr gevär, att do påkänningar förråden vid utbyte af nya gevär åt arméen och beväringen mot deras casserade och irreparable måste vidkännas, ej komma alt någonsin minska den fond, som till hela krigshärens beväpnande blifvit ansedd nödig alt i förråden äga.
Ett sådant årligt anslag, sorn det nu sist omtalade, har, i den förmodan alt anslaget af Saö.ooo b:dr beviljas intill nästkommande Riksdag, ej begärts, emedan de Svenska gevärsfaelorierne linder de instundande 5 åren ej medhinna att tillverka större parti gevär än sorn med det begärte större anslaget till inköp afses.
Häruti igenfinnes också skälet hvarföre det för ArtillerieDepartementet begärte årliga underhållsanslag vid denna riksdag blifvit emot de förra årens så betydligt nedsatt; men häraf följer också att vid nästa riksdag delta anslag nödvändigt måste ökas med sä stor summa, som för ändamålet — gevärsfactoriernes och det bestämda gevärsförrådets vidmakthållande — erfordras; hvilken förklaring jag till närvä - Den 23 December. a49 rande och nästkommande Ständers och StatsUtskotts upplysning ansett mig skyldig nu afgifva.
Jemte det jag anser nödvändigt att för uppgifvit ändamål den till gevärsförrådens complettering begärte summa oafkortad an vises, anhåller jag att mitt nu afgifne yttrande får åtfölja Grefve Gyllenborgs Motion.
Herr von Arbin 3 Axel:
Äfven jag hade i detta afseende tänkt yttra några ord; men då Grefve Gyldenstolpe så fullständigt utredt förhållandet, och besvarat aurnärkningarne, återstår för mig blott att i allt förena mig med honom.
Det är i sanning svårt, att uppgifva den epok, då en Artilleriemateriel öfvergår från god och brukbar till reparable eller oduglig; en gång måste likväl denna epok inträffa, och i detta afseende tror jag, att man bör rätta sig efter Kongl. IirigsCollegii uppgjorde förslager, hvilka säkerligen legat till grund för Kongl. Majrts Nådiga Proposition i ämnet.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att så väl Grefve Gyllenborgs ifrågavarande Memorial, som de af Grefve Gyldenstolpe och Herr von Arbin i anledning deraf nu afgifne yttranden, måtte till StalsUtskoltet remitteras, hvilket bifölls.
Föredrogs 3nyo Herr af TVingärds3 Johanj den 12 dennes f. m. på bordet lagde Memorial, innefattande förslag, att genom å ut- och införsel af Spanmål fastställde Tullafgifter åstadkomma jemna Spanmålspriser.
Friherre Åkerhjelm3 Gustaf Fredrik: Den Motion, som nu är i fråga, påkallar genom dess förtjenstfulla utarbetning [mycken uppmärksamhet.
Jag har ansett för min skyldighet, att, innan Motionen till Utskottet afgår, gifva de upplysningar jag, sedan jag mottog Styrelsen öfver Tullverket i Riket, kunnat i ämnet inhämta.
Motionären söker genom lämpliga tull-afgifter bereda jemkning uti Spanmålspriserna och motarbeta deras för starka stigande eller fallande, men han söker detta genom ofta varierande tulltariffer.
Vid förslag till Tulltaxans uppgörande af GeneralTullStyrelsen ingick äfven detta ämne i betraktande, och Styrelsen lifvades af samma afsigter, och önskade vinna samma ändamål, som den värde Motionären; men Styrelsen trodde sig i första rummet böra följa den grundsats, att fastställa afgifterna så, att deras förändrande så sällan som möjligt blefve nödig.
Det vore önskligt att Tulltarifferna finge med några undantag, åtminstone 10 års stabilitet; ty ingenting är skadligare för handeln och näringarne, än hastiga och ofta förefallande omväxlingar
Den a3 December. 25t af tullafgifterna.
Med denna grundsatts och med afseende på Finska handeln, sorn efter sista Tractalen blifvit för Sverige så förmånlig, densamma för det närvarande möjligen kan blifva, uppgjorde GeneralTullStyre. lsen ett förslag att 5o procent skulle blifva införsel tullen å Spannemål beräknad till ett medelvärde, som hade afseende på det vigtiga resultatet, att äfven upprätthålla Spanmålspriserne i jemvigt; ty med detta pris och denna tull, kan ingen Spannemål införas utan förlust, när landet deraf ger öfverskott, hvaremot den kan införas med vinst för införskrifvaren och ulan förmycken tunga för consumenten, när brist uppkommit, och detta allt, utan att nämde tullbelopp behÖfver ändras.
Förenämde förslag, har Tullstyrelsen till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifvet, hvarifrån det till Riket Höglofl.
Ständer lärer blifva aflemnadt.
Jag anhåller att uppgiften på den sålunda föreslagne Spannemålstariffen jag omtalat och härmed aflemnar, mätte få åtfölja remissen af detta mål till Bevillningsutskottet.
Jag skulle önska att detta Utskott, som med alla tullmai har befattning, ville afvakta Kongl. Maj:ts Nådiga meddelande, innan saken inom detsamma afgöres, hälst nämnde meddelande, innefattande hela förslaget till förnyad Tulltaxa och åtföljdt af flere vederbörandes anmärknin - i52 Den 23 December. gar, sätter denna vigtiga fråga i det fullständigaste skick, och öppnar för Utskottet tillfälle, att med vida mindre besvär än vid 1823 års Riksdag, i alla delar af ämnet bestämma sina grunder, och derom tili Rikets Ständer inkomma med nödige förslag.
Hvarjemte Friherre Åkerhjelm till Protocollet aflemnade den åberopade Tariffen, som var af följande innehåll: antagit värde Inf.
Tull Utf. Tull Rd. B:o. 5o pCt slc. r. Hafra 3.— 1:24. 1. 4* Hvete 8. —■ — 4- — •—’ 3. 9.
Korn 4*— — 2•— —• 1. 10.
Malt 4: 3a. — 2: 16. —2. 3. 5:32. — 2:40. — 2. 8. — 1. 10.
Ärter 5.32. •— 2.4o. — 2. 8.
Herr af Wingård3 Johanj anförde skriftligen:
Då jag tog mig friheten att af Herr Grefven och LandtMarskalken anhålla, att, sedan alla anmärkningar vid mitt förslag blifvit gjorda, ödmjukast få yttra mig; var det icke i den djerfva afsigt, att i anledning af några här, under granskningen af ämnet, gjorda anteckningar, kunna försvara min framställning.
Ämnets vigt och beskaffenhet kräfva ett omsorgsfullare ådagaläggande af mina åsigter, än på så sätt kunnat åstadkommas, samt att ej, det måhän - Vicker 4- —' — 2* Den 23 December.
253 da väckta interesset minskas genom förhastanden eller oredighet i framställningssättet.
Jag liar derföre varit betänkt på att under förmodade inkast söka fullkomligare utveckla Systemet, än vid första tillfället kunnat ske: en försigtighet som både mitt nit för saken och min oförmåga att utan förberedelse yttra mig, tvungit mig iakttaga.
Min enda afsigt från första början har varit, att anspråkslöst framlämna ett förslag till den omsorgsfullaste granskning; och jag har utan öfvermod vågat utbedja mig den af hvarje skarpsinnig man, som hedrat mig med samtal i ämnet sedan förslaget inlämnades, samt får på det förbindligaste tacka hvar och en, som villfarit denna min önskan.
Jag hänföres hvarken af författare-kärlek, eller af någon fortsatt granskning af dylika ämnen, tro mig hafva så fullkomligt uppfattat frågan, alt icke mångfalldiga svårigheter vid tillämpningen skola visa sig.
De dölja sig vanligtvis vid ett förslags upprättande, hvars ide'e man med värma tillegnat sig, och fintligheten att upptäcka dem, ligger sällan på författarens sida.
Jag bör äfven innan jag går vidare, öppet förklara att jag är ganska mycket interesserad i frågan; ej såsom författare: ty det är oftast en ringa förtjenst; ej såsom enskild man: ty jag saknar både tid och tillgångar till större affairer; men deremot är jag af pligt dertill bunden såsom Administratör af en folkrik 254 Den a3 December. ort, saknande sitt fulla spanmålsbehof, ofta blottställd jemte dess Styresman för vacklande systemers välfärdsrubbande tillämpning.
Jag förmodar icke, att man anmärkt mot systemet dess utländska beskaffenhet, och således af detta skäl förkastat det.
Mia tanka i den delen blir alltid, att om en sak äger verklig förtjenst, den äfven bör användas öfver allt, när det kan ske.
Och för öfrigt blir det alltid fördelaktigare att begag na andras erfarenhet, än dyrt köpa den egna.
I anseende till tiden för systemets införande hos oss, torde heller icke betänkligheter böra uppstå, hvilket jag i mitt anförande sökt visa.
Tvärtom, enligt min oförgripeliga tanka var tiden aldrig fördelaktigare dertill.
Vi äro ju nu, jag kan väl säga det, till vår förundran, spekulerande på Verldsmarknaden med vår spannmål, i en sannerligen större skala än man enligt de djerfvaste förhoppningar kunnat förutse.
Emedlertid, om tiden nu verkligen är inne, att stadga något nytt och consolidera denna vår spannmålshandels önskansvärda rigtning; bestämt skall ett försummande åtföljas af en reaction, lik den som afbröt vår activa transitohandel efter Continentalkrigets slut.
Nordiska transitohandelen med Spannmål ligger dock icke ännu, sorn den bör, inom Sveriges gränsor.
Nej den är till större delen rig - Den ?.3 December. a55 tad, på vår bekostnad, öfver samma ställe, som uppstod från sina ruiner till följd af ÖstersjöCompagniets förfelande och vår obeslutsamhet.
IVlu icke ännu en gång betänkligheter hindra oss begagna det af händelserne oss erbjudna tillfället att blifva aclivt handlande med en vara, som den civiliserade menniskan, hvar hon finnes, icke kan vara förutan, och som således aldrig saknar afnämare, om man blott låter handelens cosmopolitiska princip leda besluten.
Jag skulle svårligen, i anledning af väckta frågor om spannmålsuppköp för Statens räkning, vågat rycka fram med ett så fullkomligt motsatt förslag, under milt tillkännagifna och innerliga deltagande i Land Imannens betryck, om jag ej, då det föreslogs att på ett nationellare sätt hjelpa honom, afselt möjligheten att leda utländska spannmålshandeln till våra kuster och såmedelst låta Svenska produetionen taga del i verldshandel och utländska Capitaler, i brist på egna, ingå iden.
Det hade varit ett obehörigt och högst olämpligt gäckeri af en man, som anser sig vara det så kallade Possessionats- så väl som många andra interessens representant, att utgå från en annan synpunkt än den hans känsla och samvete gillade, och ehuru jag anser mig hafva med sans uppfattat
Landtmannens behof för ögonblicket, har jag dock trott mig böra sträcka blicken längre , och i begagnandet af vår tids fenome - 256
Den 23 December. ner, böra föreslå åtgärder, som icke allmänt kunnat afhjelpa nutidens behof, utan. äfven framtidens kraf.
Att icke ideeu, såsom kanske utförandet, är en tillfällighetsproduet, skall min underdåniga Femårsberättelse, författad i Junii månad, utvisa.
Och vill man räkna öfver tiden med mig så skall det äfven synas, att från Bosphorens stängning tankan utgick att begagna tillfället.
Östersjöns spärrning under Continental-kriget gaf liflighet i Svenska Trädvaruhandeln; må det aflägsnare hafvets, gifva fart åt Svenska spannmålshandeln.
Man har icke synts fatta denna min åsigt i sin helhet, ehuru jag vid redogörelsen för tillämpningen icke döljt den.
Jag hoppades såsom UtskottsLedamot få tillfälle utveckla, så denna del af ämnet, som åtskilliga andra; men har funnit af samtal, det jag, till undvikande af vidlyftighet, uppoffrat tydligheten i förslagets väsenteligaste delar.
Jag bekänner, att det icke varit min mening, att endast söka bestämma Svenska spannmålspriserne; men att söka vinna detta ändamål, tillsammans med ett annat af vida större vigt och omfattning: nemligen, att dela vinsten med Utländningen uti Englands och Hollands förseende med sitt spannmålsbehof, äfven om det skulle ske med Utländska Capitaler, dein jag skulle tro, på denna väg kunna i brist af egna, fixeras i Svenska Spannmåls han - Den 23 December. 257 handeln, samt på tid, såsom skulder, amorteras genom den.
Hvem vinner väl i denna stund på Svenska Spannmålslumdelen, och manne den drifves uteslutande med Svenska Capitaler?
Landtmannen får åtminstone ännu icke hög betalning, och Köparne i södra och vestra Sverige hafva bestämt mottagit förskolter, samt sända Spannmålen i stora qvantiLeter öfver Sundet, der också största vinsten stannar.
Och huru kommer det sig, att under det parlipriserne nu äfven här äro omkring 18 R:d.
R:gs, torgpriserne endast äro omkring i5 för IIvetet?
— Jo partierne äro föremål för Verldshandel!], och köpas med verldsmyntet, under det tunnsäckarne gå till dagliga förbrukningen på stället och lösas med Bagarnes eller Minuthandlarnes Riksgäldssedlar.
För mig visar sig detta alldeles icke som någon besynnerlighet; jag skulle blott önska, att jag kunde så ledigt öfvertyga andra om orsakerne, som de ligga klart för min tankegång.
De anmärkningar man gjort mot förslagets höga medelpriser, hvilka icke så helt och hållet blifvit angifne för exemplets skull, förfalla äfven, om man tänker sig in uti systemets ofvan anförda tendence.