Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Utstoktct föreställer sig äfwen att wär wise och för allmänna wälfärden ömmande Ksnun§, pa sä wal de af Utstottet anförde stäk, som förmo» deligen annu flere dem hans starpsynta blick Upsökev, icke lärer genom nägon bindande författning anbefalla besia inwisningars emottagande i betalningswägen man och man emellan, såsom swarande emot Rikets mynt-sorrer, utom hwilket twängsmedel de ock säkerligen enligt Utstoltkts tanka af sig sjelf sörfalla.
Da s6§ Den 5 Zebruarii.
Dä Herr Baron Isiljencrantr sjelf ansett den föreftagne utwägcn för en nödhjelps medel, och i dea bästa afsigt alt gä Medborgares förmodade önstningar till mökes är det mindre för att wederlägga honom, än att söka uplysa dem som icke nog kunna inse mädan och stadan häraf, och hwilka särdeles möjeligcn kunde fästa ert slags gynnande upmärksamhet härwid, som Ut störtet icke ansett ur wägen att sig något omsiandeligr bäröfwer utlära.
Öfwer det läne-biträde som Herr Baron af Banquen föreslagit, sär U ffottet endast äberopa det yttrande, som Banco - Utstottet redan till Riksens Högloft.
Ständer aflemnar, och hwaraf tydeligen föl. jer, att sä framt ej Herr Baronens plan i hela sin widd af Riksens Högloft.
Ständer antages, Herr Baronens förslag ock i denna del lärer förfalla.
Osmer hwad Herr Baron sedermera och slureligen anfört, sä wäl och isynnerhet om nödwändigheten af de Utländske Länens afbetalning, som afkortning pä den af Hans Maj:r i Räder till FörswarsWerket ästade En Million, har Utstottet dels frammanföre, dels ock egenteligen Uti serstildte Betan» karmen som röra dessa ämnen sig redan utläkit, och fär samma sina Betänkanden wördsammast äberopa.
Utstottet som tror sig noga och fullständigt hafwa genomgått och afhandlat alt hwad af sädan bestasfenhet Uti Herr Baron I^iljencrsnt2's
Finance» plan förekommit, som i någon mohn afwiker ifrän Urstvltets, önstar och wägar hoppas att det yttrat
265 sig öfwer samma afwikelser pä ett fält som jemte det, att det witsordar om der werkeliga warde as sann Fäderneslands-känfla, flere andra för Herr Ba. ron >l>ihericl'Ant!L hedrande tänkesätt och goda principer, Utskottet dermi funnit, afwen till någon del åtminstone torde upfylla Riksens Högloft.
Ständers billiga fordringar i bedömmandet dcröfwer, och pä det satt tillika uplyser Utskottets egen Finance.plan, att med de nu af Utskottet deruti gjorde tillägg och förändringar densamma förbättrad lägges wördsammeligen under Riksens Höglofl.
Ständers uplysta pröfning, samt nu närmare än förr torde instämma med Riksens Höglofl.
Ständers djupare kännedom af ämnet, och alt hwad till Fäderneslandets sannskyldiga wälfärd, samt upräkthällande af desi flere Penninge-werks Credit och biständ tjenar.
P8 Höglofl.
Den 18 Oktober f. m. 301 Onsdagen den 18 Oktober 1854.
Justerades 5 prot.-utdrag för d. 17 dennes, samt pleniprot. för d. 12 sistl.
Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.Utsk. inkomne Förslag till R.
St:s underd. skrifvelser till K. M:t: JVi 102, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens 8:de hufvudtite!; och JVs löS, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens 9:de hufvudtitel.
Föredrogs ånyo Const.Utsk:s d. 11 och 17 dennes på bordel lagda Mern.
JVs 55, med betänk., i ani. af väckt motion, i fråga om beredande af förslag till Lag, ang:de naturalisation af utländske män.
Innan man anmodar en annan att hjelpa sig med något företag: så bör man veta hvad man sjelf vill.
Detta gäller naturligtvis äfven för R.
Derföre att de på sitt bord hafva ett grundlagsändrings-förslag hvilande, är ingalunda sagdt, att förslaget blifver antaget.
Om ett Stånd svarar nej: så förfaller frågan.
Det har, vid denna Riksdag, redan visat sig, att ett Stånd afslagit saken.
Om detsamma vid nästa Riksdag vidhäller sin mening, och förslaget således faller, skulle då RiksSt:n, i händelse Konungen kommit med det förslag, som nu begäres, kunna lämpligen säga: ”vi hafva sedan sista Riksdagen besinnat oss, tacka underdåningst för besväret, men behöfva icke begagna oss af det verkställda arbetet”?
Vore sådant passande; är det tjenligt, att R.
St. under dylika förhållanden ingå med den föreslagna anhållan, hvarigenom de, så att säga, taga på hand, att de skola godkänna det nu framlagda förslaget?
Att, på detta sätt, binda sig för en kommande lid, är oriktigt.
I alla fall skulle beslutet icke lägga något band på R.
St., ty, såsom sagdt är, hvilket Stånd som hälst kan ändock säga nej.
Dessutom är det möjligt, att Konungen icke godkänner hufvudsakan.
Likväl skulle man hafva på förhand anmodat honom upgöra bihang till ett grundlagsförslag, som han sjelf ogillar.
Kan något olämpligare göras, än en dylik anhållan.
Det är väl i sin ordning, att hvardera Statsmakten, för sig, utarbetar sina lagförslag.
St. föreslå en grundlagsändring, och dertill behöfva ett bihang: så äro det de sjelfva, som böra tillse att förslaget blifver fullständigt, innan det öfverlemnas till Konungens pröfning.
För sådant ändamål borde väl R.
St. an - 302 Den 18 Oktober f. m. moda LagUtsk. npgöra elt dylikt förslag, vare sig vid denna Riksdag eller vid den nästkommande, i händelse Utsk., såsom jag förmodar, icke nu medhinner detta arbete.
Saken synes icke heller vara mera brådskande, än alt hon allt för väl kan tåla ett sådant upskof.
Om Konungen, å sin sida, komme till R.
St. med detta grundlagsförslag och tillika både dem vara så beskedliga att hjelpa honom med ett bihangs utarbetande, hvad skulle man säga derom?
Jag hemställer således att R. o. Ad. måtte afslå Betänk.
Riksdag bordlädes till hvilande, för att slutligen afgöras vid denna Riksdag, ett grundlagsförslag, sådant som det nu ifrågavande, med den skillnad endast, alt undantag icke vore gjorda för platser i Konungens Rådkammare.
Då delta förslag till tillägg i 28:de §:n Reg.F. vid början af denna Riksdag företogs i R.
St:s plena, så sade man från alla håll, der man näml. ville motsätta sig förslaget, att förslaget kan väl vara bra i och för sig sjelft, men innan man sett den lag, som i förslaget åberopas, vet man icke huru densamma kan blifva beskaffad och kan således icke antaga förslaget.
Jag ansåg visserligen detta skäl obefogat, men det var dock egentligen det skälet, som vållade att grundlagsförslaget förkastades.
Nå väl, när Const.Utsk. nu vid denna Riksdag återkommit med samma förslag, så är det väl också gifvet, alt när Utsk. visste att nämnde förslag vid början af denna Riksdag föll just derföre, att man icke hade framställt något förslag till civil-lag i ämnet, så borde man ställa så till, att man vid nästa Riksdag icke skulle kunna framkomma med samma svepskäl.
Det var då naturligt, att detta förslag skulle af Utsk. understödjas, och särdeles besynnnerligt skulle det väl i mina ögon förefalla, om R. St., hvilka vid början af Riksdagen sagt, att grundlagsförslaget kan väl vara bra i och för sig sjelft, men vi vilja först se civil-lagen derom, innan vi besluta, nu deremot, då det är i fråga att till nästa Riksdag skaffa R.
St. tillfälle dertill, skulle säga, att de icke vilja se civil-lagförslaget.
Delta förslags afgifvande är således endast en konseqvens af hvad R.
St. vid början af denna Riksdag sade.
Icke heller finnes, i något afseende, något sådant hinder emot förslaget, som den förre talaren här har anfört.
Han har näml. sagt, att R.
St., genom att ingå till K.
JI:t med begäran om utarbetande af en civil-lag, skulle likasom taga på hand, att antaga sjelfva grundlagsändrings-förslaget. R.
St. hafva, genom att antaga grundlagsförändrings-förslaget till hvilande, tagit mycket mera pä hand i saken, än derigenom att de skulle önska dess kompletterande genom den behöfliga civil-lagen ; men äfven om så vore, så säges bestämdt i motiverna till förslaget, hvilka motiver naturligtvis äfven skulle komma att inflyta i den underdån. skrifvelsen, att man, genom erhållande af ett förslag till civil-lag, skulle blifva mera i tillfälle att bedömma grundlagsförändrjngs-förslagets lämplighet att antagas, eller dess obehöflighet.
Nu säger den siste värde talaren ytterligare, att då det kan Den 18 Oktober f. m. 303 hända vid nästa Riksdag, att grundlagsändrings-förslaget kommer att falla, så vore det desto mera otjenligt, att hos K.
M:t begära utarbetandet af ett civil-lagsförslag, hvars behöflighet vore beroende af huruvida förslaget antogs eller icke och dessutom derpå huruvida K.
M:t skulle vilja sanktionera grundlagsförslaget eller icke.
Om detta sistnämnda vore förhållandet, så är det ju klart, att K.
M:t kan säga, att som K.
M:t i ingen händelse vill sanktionera grundlagsförslaget, så finner K.
M:t icke tjenligt att låta uprätta något förslag till civil-lagen.
M:t finner grundlagsändrings-förslaget lämpligt, i fall civil-lagen tillika uprättas, så hafva R.
St:r genom sitt förslag befordrat saken.
Äfven om samma förslag vid nästa Riksdag icke blefve lag, utan endast ett förslag, så är det en ganska stor och vesändtlig vinst, att man kommit att få en något större utredning af denna hittills outredda, men ganska vigtiga fråga, så alt, äfven ur denna synpunkt, förslagets afgifvande kunde medföra vinst.
Reträffande i öfrigt Hr v.
Hartmansdorffs betänkligheter, så synes han hafva glömt, att R.
St. vid Riksdagarne icke sällan pläga säga: rDen eller den frågan behöfver utredas-; vi anhålla, att K.
M:t täcktes låta göra denna utredn., samt, sedan utredningen skett, inkomma med förslag till 11.
Om det nu inträffar, att denna fråga är af beskaffenhet, att behöfva utredas, att behöfva erhålla - en utveckling, såväl inom tankens verld, som genom lagstiftningen; om det således är nödvändigt i allmänhet, att ett förslag upgöres i detta afseende; om det sedermera visar sig, såsom jag förut sagt, att man ansett såsom en brist vid föreg:de förslager till grundlagsändringar i denna syftning, att en sådan begäran, som den nu föreslagna, icke vore gjord på förhand, då mäsie väl Const.Utsk. hafva haft rätt i detta tillstykande om bifall, hvarå jag vördsamt anhåller.
Jag är vesändtligen förekommen af den siste värde talaren, men jag vill tillägga några ord i detta afseende, dervid jag i någon mohn skiljer mig ifrån honom.
Jag anser nami. att det motiv, som Const.Utsk. har begagnat för att framlägga detta förslag, nami. att R.
St. vid förra Riksdagen hufvudsakligen ogillade detta förslag, derföre att icke något civil-lagsförslag fanns, och hvilket, såsom Grefven uttryckte sig, vore det enda, som förorsakade detta Const.Utsk:s framläggande af förslaget, vara af den beskaffenhet, att jag för min del icke då heller skulle kunnat rösta bifall till detta förslag, just derföre, att ett sådant civil-lagsförslag saknades.
Det skulle vara en koncession till denna öfvertygelse, som hade förmått Const.Utsk. att framställa detta förslag till underd. skrifvelse, med anhållan, att ett sådant förslag mätte för R.
St:r framläggas, innan man röstar öfver det hvilande grundlags-förslaget.
Hr von Hartmansdorff •har trott, att det vore mera lämpligt, om R.
St:r upgjort detta förslag, och dermed ingått till K. M., på samma gång, som med det hvilande förslaget, om det antogs.
Jag ansåg verkligen från början, att detta skulle vara det lämpligaste, men vid närmare efter - 304 tf e n 18 Oktober f. lil. sinnande fann jag, alt det förslag, som Gr.
Lagerbjelke fram-» ställt i sin motion, verkligen är det rigtigaste, och att det skulle inträffa, alt, om R.
St:r upgjorde ett förslag till Civil-lag, under förutsättning, att det hvilande förslaget antogs, så visste man, när den liden kom, att man skulle rösta öfver det hvilande grundlags-förslaget, icke, huruvida K.
M. ville göra någon.ändring deri, eller i sin helhet antaga förslaget.
Man vore då i samma ställning, som nu, hvaremot, om K.
M. låter utarbeta civil-lagförslaget och framlägga det till R.
St:r, man är på förhand öfvertygad, att, så vida man vill antaga grundlags-förslaget och den civil-lag, som K.
M. för sin del beslutar, K. M. dertill lemnar sin sanktion.
Det återstår då visserligen K.
M:s sanktion på grundlagsförslaget, men det ligger i sakens natur, att hvar och en, som vid nästa Riksdag skall rösta öfver grundlagsförslaget, måste förut hafva sett det civil-lagsförslag, som blifver behöfligt, i händelse grundlags-förändringen antages.
Detta är mina skäl, hvarför jag anser nödvändigt och liggande i sakens beskaffenhet, att hvarje representant, för att med full öfvertygelse kunna rösta om grundlagsförändringen, måste först känna civil-lagen.
Jag anhåller således, lika med Gr. Lagerbjelke, alt R. o. Ad. ville bifalla Betänk.
Mot detta grundlagsförslag bar jag för min del intet alt invända.
Jag har sjelf talat för ordalydelsens förblifvande sådan hon är.
Jag har icke heller något emot, att en civil-lag, i sammanhang dermed, stiftas, utan anser en sådan lags tillvaro höra till fullständigheten.
Men jag anser denna lags stiftande böra åligga R.
St. genom deras Utsk. och alldeles icke Konungen.
Åtgärden, att nu af honom begära en sådan lags utarbetande, är hvad jag bestrider.
Lagerbjelke har sagt, alt R.
St., vid åtskilliga tillfällen, vändt sig till
Konungen för att begära utredning af ett eller annat ärende.
Men jag skulle tro, att det i sådant fall öfverhufvud varit önskningsmål, med undantag af ett enda, som jag nu kommer ihåg, nami.
Representations-förändringen.
Jag bör likväl erinra, att, vid det tillfället, hade R.
St. upgjort en lielfärdig författning och begärde ickej att Konungen, skulle fullständiga hvad de underlåtit.
Sådant är deremot nuvande förhållandet.
Detta sätt att gå tillväga skulle, tror Hr Hjärne, vara förträffligt, ty derigenom hade R.
St. förekommit möjligheten, alt få ett afslag från Konungen; ty om Han hade till nästa Riksdag upgjort ett förslag till civil-lag: så hade Ilan medelbart uttryckt sitt godkännande af grundlagsändringen.
Delta är sannt; men deremot blottställer man Konungen dels för att på förhand binda sig, dels att tillika hafva fått göra sig onödigt besvär, i händelse något af RiksStrn, då ogillade hufvudsaken.
Lagerbjelke har yttrat, att det nu framlagda grundlagsförslaget kunde dä lalla lill följd deraf, att ingen civil-lag funnes.
Men- det vore Ständernas eget fel, som framkommit med ett
Den 18 Oktober f. tn.
305 ett ofullständigt arbete.
Det kan äfven möjligen hända att grundlagsförslaget faller just för civillagens beskaffenhet, emedan man tycker honom vara oantaglig och grundlagsförslaget fördenskull oandvändbart.
Följaktligen äfventyrar man här att råka antingen i Seylla eller Charybdis.
Då är det väl bättre, att sjelf blottställa sig för äfventyret, än att söka draga äfven Konungen deri.
Gr. Lagerbjelke har förmenat, att den underd. anhållan och det arbete, som deraf skulle följa, vore nyttiga för att bidraga till ämnets utredning.
St. vilja således, att Konungen skall, i detta hänseende, -vara deras informator.
Det är ganska beqvämt; men jag tror det vara rigtigare alt hvardera Statsmagten använder sina egna pund för alt tillvägabringa de förslag, hon framlägger, öfverlemnande till den andra att, efter sitt bepröfvande, till dem säga ja eller nej.
Jag kan ej påminna mig, del R.
St. någonsin hafva, på detta sätt, förfarit i grundlagsstiflningen, och jag skulle önska att de ej gåfve ett opassande prejudikat, som troligen icke har sitt motstycke i andra länders representationer.
Frih. Cederström, Rud.: Const.Utsk:s nu förevar:de Betänk. synes mig äga 3:ne förtjenster, alla af synnerligt värde.
Den första är den af en prisvärd omtänksamhet, hvarmed Utsk. sökt, så långt på detsammas och nuvande Ständers åtgärd kan bero, att bereda framgång åt ett af R.
St. till hvilande antaget förslag, åsyftande ett af behofvet påkalladt ordnande afen hittills förbisedd gren af styrelsens verksamhet.
Enär nämnde förslag redan vunnit nu församlade Ständers bifall, har Utsk. naturligtvis bordt förutsätta, att hvad R.
St. sålunda gillat, har antaglig utsigt för sig att äfven af kommande Ständer gillas.
Att under denna, i sig sjelft helt naturliga förutsättning, vidtaga alla åtgärder, sorn ytterligare lända till ärendets befrämjande, innefattar efter min tanke en berömvärd sorgfällighet, hvarigenom målet bör desto snarare och säkrare varda ernådt.
Dernäst synes Utsk. äga förtjensten af att hafva förfarit med mera grannlagenhet, genom att öfverlemna den nya naturalisations-förfallningens upgörande åt K. M., än om Utsk. velat till kommande Ständers omsorg detta bestyr öfverlåta. K. M. har hittills ensam haft att befatta sig nied naturalisationen af utländske män.
Det visar sig således äfven vara en' billig grannlagenhet i att till K.
M. ensam öfverlåta upgörandet af ett förslag till lag för framtiden i detta ämne.
För det tredje förefaller det mig af samma orsak äfven sannolikt, att förslaget blifver pä sådant sätt bäst ordnadi.
Den farhåga, man kunde hysa deröfver, att ett af K.
M. afgifvet förslag icke skulle tillvinna sig R.
St:s bifall, hvarom Hr v.
Hartmansdorff ordat, synes mig mer än upvägas, den synes mig öfvervägas genom den farhåga, man å andra sidan billigtvis skulle kunna hysa, att en motion, vid nästa Riksdag väckt om denna lagstiftningsfråga, till beredande genom LagUlsk., lätteligen knöde, i anseende till . en öfverhopande mängd af ärenden inora 13 H. 20 306
Den 18 Oktober f. nr. nämnde Utsk., röna det ödet, att LagUtsk., sorn visserligen Rara fä många mål att handlägga af vida mer ingripande, riksgagneligt vigtig beskaffenhet, än detta jemförelsevis må befinnas äga, upsköte med behandlingen deraf, hvadan det tilläfventyrs sedermera ieke blefve färdigt med sitt förslag; då deremot Const.Utsk.-s redan afgifne förslag, som vunnit R.
Sirs bifall, ligger färdigt redan från Riksdagens början, för att af R.
K. M. lärer också under mellantiden till nästa Riksmöte säkerligen mycket väl medhinna att låta utarbeta en lag af det .innehåll R.
St. önskat.
Således hefuinas många och goda skäl tala för bifall till Utsk:s hemställan; hvarom jag för min del vördsamt anhåller.
FIr Hjärne:
Hr von Hartmansdorff har tillagt mig ett yttrande, sorn jag icke haft.
Han har sagt att jag yttrat, att om man begär att K.
M. skalle vid nästa Riksdag afgifva förslag till civillag i ämnet, så kunde man derigenom blifva på förhand försäkrad att K.
M. vore benägen att bifalla grundlags-förslaget.
Detta har jag icke yttrat, men jag har sagt, att om denna civillag föreslogs af K. M., så vöre R.
St. säkra om, att denna lag blefve gällande, om den af R.
St. antogs, sådan den förefnnnes i K.
Detta har jag ansett vara af synnerlig vigt för behandlingen af grundlags-förslaget vid nästa Riksdag.
Det är ganska lätt alt föreställa sig marchen af detta förslag vid nästa Riksdag.
Om ett sådant förslag af K. M. afgifves, som R.
St. nu äro på vägen att begära, om R.
St. äro nöjda med detta civillags-förslag, och benägna att bifalla detsamma och såsom jag tror äfven skulle vilja bifalla grundlags-förslaget, så bifalles då naturligtvis grundlagsförslaget.
Det öfverlemnas då till K.
M:ts sanktion, men jag föreställer mig ”att K.
M. icke sanktionerar grundlagsförslaget, så framt R.
St. ej då bifalla oförändradt det förslag, K. M. framställt.
Om deremot detta bifölles, så vore man säker att K.
M. sanktionerade förslaget, men om R.
St. deruti göra ändringar, så är man r ovisshet om huruvida K.
M. antager det ena eller andra förslaget.
Likväl har man då öpnat tillfälle först för R.
St. att yttra sin tanka i afseende på båda förslagen, innan de blifva lag, och genom det sätt, hvarpå saken kommer att behandlas vid nästa Riksdag, blifver Regeringen i tillfälle att väl öfverväga saken, innan K.
M. afgifver sitt yttrande huruvida han vill sanktionera grundlags-förslaget.
Detta är i min tanka af ganska stor betydenhet för bedömmande af förslaget i sin helhet, och det är derföre, som jag har biträde förslaget.
I händelse R. o. Ad. samt de öfriga Stånden låta sitt LagUtsk., vid denna, eller nästa Riksdag utarbeta förslag till civillagen och öfverlemna den tillika med grundlags-förslaget, då hade de yttrat sin mening om saken i det hela, och då kunde Konungen deraf fullständigt inhemta hennes beskaffenhet.
Men går man till väga på det halfva sätt, som här förordats så kan Konung en icke fullständigt förnimma Den 18 Oktober f. m. R.
För öfrigt kan det vara osäkert, om de vidhålla henne vid nästa Riksdag.
Den föreslagna anhållan är således icke ens en half, utan blott £:dels åtgärd, och följaktligen så mycket sämre.
Hr Gr. o. Landtm:s härefter först till bifall och sedermera till afslag å förevar:de Mern. framstälde propos:r besvarades med blandade Ja och Nej, hvarpå propos. till bifall förnyades samt, sedan svaren dervid utfallit med starka Ja, jemte många Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg
Saken synes mig så oviss, att jag måste anhålla om votering.
Uplästes till justering och godkändes följande voter.-propos.:
Den som bifaller Const.Utskis Mern.
N:o 55, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder nämnde Mern. af R. o. Ad. afslaget.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit med 16
Ja emot 14 Nej.
Ånyo föredrogs Const.Utsk-:s d. 11 och 17 dennes på bordet lagda Mern.
N:o 56, med betänk., i ani. af väckt motion, ang:de beredande af förslag lill den särskilda stadga i fråga om behandlipgen af en del Regerings-ärenden, som enl. ett till nästa Riksdag hvilande förslag, bland annat, till tillägg i 17:de §:nReg.F., komme att erfordras.
Hvad jag förra gången yttrade mot en dylik begäran, som den nu förevar:de, gäller äfven här, så mycket mera, som detta förslag är närgångnare på Konungamagten, än det förra var.
Det förra angick också utöfning af en Alaj:ts-rättigliet.
Svårligen lärer man någonsin böra, utan propos. från Konungen, göra förslag i sådant hänseende.
Särdeles olämpligt synes det vara, att ifrågasätta en inskränkning af Konungens magt i StatsRådet, samt inkomma med förslag dertill, utan alt han derom gjort någon propos.
Jag har förut yttrat mig om det oriktiga både i sättet och saken.
Derföre inskränker jag nu min hemställan derhän, att R. o. Ad. måtte ogilla detta förslag.
Då för den förra framställningens förkastande icke fattades mera än två röster: så hoppas jag att dessa nu måtte finnas på min sida, enär, såsom jag sagt, detta förslag är felaktigare och värre, än det förra.
Att R. o. Ad. icke gillat de skäl, som blifvit framställda emot den underd. anhållan, som vid 20* 308 Den 18 Oktober f. m. förra Batänk. var af Utsk. föreslagen och hvilken äfven i detta Betänk, är af Utsk. gjord, det har R. o. Ad. nyss visat genom votering; men, säger den siste värde talaren, detta förslag är vida värre än det förra, först och främst hvad grundlags-stadgandet beträffar.
Att R. o. Ad. äfven i detta afseende mäste vara af olika tankar med den värde talaren, synes deraf, att det är just R. o. Ad., som antagit samma grundlagsändrings-förslag att hvila till nästa Riksdag.
Hr von Hartmansdorff har vidare sagi, att om man i afseende pä den fråga, sorn nyss var före, icke borde begära ett förslag af Regeringen, så borde man ännu mindre göra det här, emedan denna fråga går Maj:ts-rättigheterna närmare.
Jag är af alldeles motsatt lanke.
Då fråga var om uprättande af en naturalisations-lag, så, ehuru det är lämpligt att ett sådant förslag kommer ifrån Regeringen, är det likväl en möjlighet äfven för en enskild eller för ett LagUtsk., att upgöra ett sådant förslag, men här är sådant för den enskilde fullkomligen omöjligt.
Det är nemi. här fråga om hvilka besvärsmål, som skola gå till RegeringslUn, och hvilka, som skola af K. M. i StatsRådet afgöras.
Jag hemställer till Ståndet, om det kan vara lämpligt att afgöra detta mål genom ett förslag, upgjordt af LagUtsk., och om det vore möjligt för LagUtsk. att sådant utföra.
Ar icke K. M. och Regeringen de enda, hvilka kunna uprätta ett sådant förslag, och är det icke då en ganska stor vinst, äfven om förslaget skulle falla, att en sådan utredning blifvit gjord?
Ingen enda, som jag hört, har vid öfverläggningen om grundlagsförslaget sagt, alt icke denna frågas lösning är af behofvet högeligen påkallad, men man har varit af olika tankar om sättet, huru förändringen skulle utföras.
Nå väl, är det icke då af största vigt, äfven om grundlagsändrings-förslaget faller vid början af nästa Riksdag, att ett sådant förslag, som det ifrågavande, utarbetadt af Regeringen, finnes att tillgå.
Långt ifrån således, att detta Mern. skulle vara mindre förtjent af bifall än det föreg:de, är det i ännu i vida högre grad förtjent deraf. K. M. och R.
St:r hafva redan förut erkänt, att en åtgärd, sådan som den föreslagna, är nödvändig, såvida ärenderne skola kunna behörigen beredas.