Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som instämmer uti Välloflige BorgareStåndets inbjudning, att i underdånighet förila den i Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse af den 12 Julii 1823 hos Kongl. Mnj:t gjorde anhållan, att de Ekonomiska FörfaLtningar, som blifva utfärdade, först efter en viss tid måtte sättas i verkställighet, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; 33 Den t September f. m.
Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln, med afslag å BorgareStåndets berörde inbjudning, förblifva vid dess, i afseende å detta ämne, redan fattade beslut.
Sedan 4i> 42> 4^ och 44 §§• i RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan half till la f. m.; och befunnos vid voteringens slut, klockan half till i e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige Voteringssedlarne öppnade, rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 56.
Nej —■ j3.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln, med afslag å BorgareStåndets ofvanberörde inbjudning, förblifvit vid dess, i afseende å detta ämne, redan fattade beslut.
Vid förnyad föredragning bifölls StatsUtskottels den i5 sistlidne Julii under N:o Den i September f. m. 39 2i3 afgifne, och den 27 derpåfoljde Augusti e. m. på hordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 36 förut meddeldte Betänkande, angående utskylder till Staden Nyköping af LandshöfdingeResidencehuset derstädes; äfvensom afgifter till Städerne i allmänhet för Kronans deri varande egendomar.
Å nyo föredrogs StatsUtskottets den 28 sistlidne Julii under N:o 214 afgifne, samt den 27 derpåfoljde Augusti e. m. på hordet legde, Utlåtande, i anledning af verkstäld granskning utaf de till Allmänna GarnizonsSjukhusbyggnaden anslagne medels förvaltning.
I förevarande Utlåtande har StatsUtskottet för Ständerne framlagt sådane beskyllningar, så väl emot Gominitterade som Arcliitecten vid Allmänna GarnizonsSjukhusbyggnaden, alt jag anser nödigt, det Utskottet infordrar förklaring öfver desse med byggnaden befattning hafvande personer, på det de måtte förunnas samma rätt, sorn andra medborgare att försvara sig, då de blifvit anklagade.
När Utskottet kan säga, att det ”trott sig finna en väsendtlig orsak till byggnadsarbetets både långsamhet och dyrhet ”deruti, att Committerade låtit verkställa ”arbetena genom under hand afslutade öf - 4o Den i September f. m. "verenskommelser, någon gång utan auction, "och när auction blifvit hållen, hvarvid an"bud icke blifvit gjorde, utan att försöka "den andra auctionen, samt att de utaf den "Committerade biträdande
Architecten upprättade åtskilliga byggnadsförslag ej undergått ÖfverlntendentsEmbetels granskning, "utan endast uppvisats för Committerade.”
Och då fråga är om användande af icke mindre summa än öfver 3^5,000 R:dr för ett GarnizonsSjukhus till en Garnizon, som icke består af mera än 3ooo man, tyckes det, som Utskottet bordt fästa något mera uppmärksamhet vid detta förhållande, och innan det för Ständerne framstälde en så mörk tafla af förvaltningsåtgärderne med ifrågavarande byggnad, hafva lemnat vederbörande tillfälle, att genom förklaringars afgifvande åtminstone försöka, att mildra den stränga dom, som allmänna opinionen redan fällt öfver dessa åtgärder.
Jag yrkar derföre, att Utlåtandet må återremitteras, på det vederbörande må få förklara sig öfver hvad Utskottet lagt dem till last; och i sådant afseende tyckes, utom hvad Utskottet anmärkt, behöfva förklaras, huru Committerade, under åberopande af Kongl.
Maj:ts Nådiga tillstånd i Skrifvelse deri 21 November 1824, sorn dock innehöll, att behörige Entreprenadauctioner först skulle hållas, kunnat utan ali vidare auction antaga Byggmästaren Arsells anbud, hvilket, såsom orden i Prötocollet lyda, "något skulle un - Den i September f. m.
"derstiga” Architectens, till beloppet ej åberopade, förslag.
Äfven tyckes närmare böra förklaras, huru det är möjligt, att Committerade, på sätt vederbörande RevisionsContoir vid granskning af i8a3 oell 1824 årens räkenskaper öfver GarnizonsSjukhusbyggnadsmedlen anmärkt, uraktlåtit, alt bos ÖfverIntendentsEmbetet göra anmälan om på entreprenad upplåtna arbetens besigtigande genom bemälda EmbetsVerks försorg, och att låta dessa besigtningar alltid föregå utbetalningen af entreprenadssummans sista fjerdedel, samt att vid räkenskaperna såsom verificationer bilägga kostnadsförslag och specificationer öfver verkställda reparationer å GarnizonsSjukhusets byggnader och tillhörigheter; hvilket allt Kongl. Maj:t i Nådigt Bref af den 7 September 1825 befallt skola hädanefter iakttagas; och hvaraf, säger Utskottet, "synes, att den fullständighet i redovisningen, som vid förvaltningen af Statsmedel bör äga rum, icke all"tid blifvit iakttagen."
Äfven i afseende på sjelfva förvaltningen har Utskottet trott sig äga fog att anmärka, dels "att de förslag, hvarpå verk"slällighetsåtgärder blifvit grundade, samt "byggnadsarbeten åt enskildle upplåtits, i "allmänhet saknat den fullständighet, som "i dylika fall är både föreskrifven och af "klok hushållning påkallad”; dels ock: ”att ”ÖfverlnteudentsEmbetet, till hvars gransk - 42 Den t September f. in. ”ning- nybyggnads och reparationsforslag för ”Kronans hus i allmänhet inlemnas, blifvit ”förbigånget, utom vid det ofvan anförda ”ena tillfället i8a3, då anmärkning ock emot ”förslaget af ÖfverlntendentgEmbetet gjor”des.
” Häraf vill det verkligen synas, sorn orsaken, ”hvarföre förslagen till Öfverlnten”dentsEmbetet icke inlemnades, var att anmärkning deremot en gång blifvit gjord.
Hvartill ännu kommer Utskottets 3:dje anmärkning: ”Att de af Committerade uppgjorda och Kongl. Majrts Nådiga Proposi”tion, om ytterligare anslag af 120,000 R:dr ”till GarnizonsSjukhusbyggnadens fullbordande, åtföljande så kallade ungefärliga förslag, uppgående till 116,815 R;dr 21 sk. ”4 r:st., befunnits så summariskt affatta”de, att Utskottet, till följd af ofvan åberopade Riksens Ständers underdåniga Skrif”Veise den 29 November 1828, funnit sig i ”nödvändighet att genomredan den 18 Maji ”detta år aflåten Skrifvelse till Herr Hof”Cancelleren anmäla detta förhållande.” — Då Utskottet derefter förklarar: ”och är Ut”skoltet innan fullständiga och af Öfverln”tendentsEmbetet granskade förslag blifvit ”detsamma meddelade, icke i tillfälle att ”till Riksens Ständer afgifva utlåtande öf”ver berörde äskade ytterligare anslag;” så blir äfven i anledning häraf återreraiss nödig; hvarom jag alltså förnyar min anhållan, på det såi väl Utskottet må blifva i tillfälle alt afgifva ofvanberörde utlåtande, Den i September f. in. 43 som vederbörande få tillgodonjuta rättigheten att förklara sig öfver de emot dem gjorda och af särdeles svår beskaffenhet varande anmärkningar.
För min del kan jag ej finna, att de anmärkningar, som Herr Munck af Rosensköld anfört till vinnande af ålerremiss, leda till något ändamål; ty Utskottet kan icke directe infordra vederbörandes förklaringar, och har redan förskaffat sig alla befinteliga upplysningar, och tror jag, att dess nu föredragne Utlåtande innefattar en fullständig berättelse öfver hvad sig i denna fråga tilldragit.
Angående sednare delen af Herr Munck af Rosenskölds anmärkning, eller att saknaden nf fullständiga kostnadsförslag, som hindrat
Utskottet att afgifva utlåtande öfver ytterligare äskadt anslag för denna byggnad, borde genom ålerremiss afhjelpas, får jag hemställa, om icke denna fråga tillhör ett helt annat ämne än delta, sorn endast innefattar granskning utaf de till allmänna GarnizonsSjukhusbyggnaderi redan anslagne medels hittils varande förvaltning.
Tillika får jag anföra, att orsaken hvarföre kostnadsförslag till byggnadens fortsättande här omnämndes, endast var att förklara skälet till att denna fråga icke behandlades i sammanhang med revisionsärendet.
Jag tror följaktligen, att återremiss icke gagnar lill det af Herr Munck af Rosensköld åsyftade än - 44 Den i September f, m. damål, utan att Utlåtandet bör bifallas eller afslås.
Hvadden förste af mig framställde och af Friherre Palmstjerna bestridde anledning till återremiss angår, synes det mig vara klart, att, när fråga är om så grofva beskyllningar, som dem Utskottet här framdragit emot vederbörande, hvilka haft befattning med allmänna GarnizonsSjukhusbyggnaden, i afsigt att påkalla Sländernes beslut till en anmälan, hvilken för vederbörande kan komma att medföra mycken tort och drygt ansvar, billigheten äfven fordrar, att man först förunnat vederbörande läglighet att andraga sina försvarsskal, och hvilket efter mitt omdöme lämpligast kunnat och bort ske genom StatsUtskottet.
Beträffande åter min andra anledning till återremiss, den Friherre Palmstjerna förklarat icke vara giltig derföre, att anslagsfrågan skulle höra till ett annat ämne, så förundrar det mig verkeligen, att en Ledamot af StatsUtskottet, som ej reserverat sig emot Utskottets Utlåtande, kan anföra dylikt, då det i 3:dje punkten deraf heter: ”Att de af Committe”rade uppgjorda och Kongl. Maj:ts Nådiga ”Proposition, om ytterligare anslag af 120,000 ”R:dr till GarnizonsSjukhusbyggnadens fullbordande, åtföljande så kallade ungefärli”ga anslag, uppgående till 116,815 R:dr 21 ”sk. 4 r:st- befunnits så summariskt affatlade, Den i September f. m. 45 ”att Utskottet, till följd af ofvan åberopa”de Riksens Ständers underdåniga Skrifvel”se den 2g November i8a3 funnit sig i nöd”vändighet att genom redan den 18 Maji ”detta år aflåten Skrifvelse till Herr Hof”Cancelleren anmäla detta förhållande; oell ”är Utskottet, innan fullständiga och aföfver”IntendentsEmbetet granskade förslag blifvit ”detsamma meddelade, icke i tillfälle, att ”till Rikets Ständer afgifva utlåtande öfver ”berörde äskade ytterligare anslag.”
Förnyande min anhållan om återremiss, får jag, i fall den bestrides, begära votering.
Allmänna GarnizonsSjukhusbyggnaden företer en så bedröflig tafla öfver de administrativa åtgärderne i afseende på allmänna medels användande, att frågan derom högeligen påkallar Ständernes alfvarliga uppmärksamhet; men jag bekänner att jag icke vet, hvar jag skall stanna med resultatet af mina anmärkningar; om de skola rigtas emot de Cominitterades personer eller emot former, hvilka tillstädja, alt personer, till hvilkas tjensteåliggande det icke hörer, taga befattning med allmänna arbeten särdeles af det omfång, som ifrågavarande.
Vidkommande de hårda beskyllningar StatsUtskottet framställt emot Committerade, så inser jag sannerligen icke, hvad vidare åtgärd dermed å Utskottets sida är alt vidtaga, och huru något deraf skulle af Committerade kunna för - 46
Den i September f. m klaras, ty, såsom jag fattat Utskottets anmärkningar, stödja de sig på bestämdt uppgifna fact», hvilka icke kunna förklaras, med mindre man skulle antaga, att ett helt Statsutskott gått inpå diktens område.
Jag ser således ej, att en återremiss i delta afseende skulle tjena till annat än tidsutdrägt.
Då slutsatsen i Utskottets Utlåtande innefattar det tillstyrkande, att Rikets Ständer ville anse lämpligt, ”att uti underdånig Skrifvelse för Kongl. Majit anmäla de anmärk”ta förhållanderne vid förvaltningen af de ”till GarnizonsSjukhusbyggnnden an viste me”del, till den påföljd, Kongl.
Majit pröfvar ”nödig;” så anser jag äfven, att en sådan underdånig Skrifvelse bör afgå, deri Kongl.
Majits uppmärksamhet fästes derpå, att primitiva kostnadsbeloppet uppgjorts till 160,000 R:dr, men uppgått till 3^5,218 Rldr 2 sk. 7 rist. i fall de nu ytterligare begärde 120,000 Rldr förslå, hvarå någon slags säkerhet likväl icke gifves.
Vidkommande Herr Munck af Rosenskölds andra anledning till återremiss, så tror jag, att
Utskottet gerna kunnat spara sig alt omnämna de bristande upplysnirigarne för yttrande om ytterligt anslag, enär det onekeligen hörer till ett belt annat ämne, och således blott kan anses såsom stående här ad nolitiam.
För min del anhåller jag alltså om proposition till bifall å Utlåtandet.
Min afsigt är endast att fästa den värde Leda - Den i September f. m. 4 7 fnotens uppmärksamhet, som hotar oss med votering, derpå, att om frågan vore att döma Committerade öfver Allmänna GarnizonsSju k husbyggnaden, fordrade visserligen rättvisan, alt deras förklaringar först skulla inhämtas, men då sådant ej kan ske af Ständerne eller deras Utskott, utan måste öfverlemnas till vederbörlig Authoritet, sedan Kongl. Maj:t förut deröfver sig yltrat, torde det först vara då, som förklaringarne böra komma att afgifvas, hvilka dessutom svårligen kunna af StatsUtskottet affordra^ Byggmästare och andra vederbörande, som rned byggnaden haft befattning.
Jag trodde ej, att det var den siste Talaren obekant, alt då ett Utskott äskar några upplysningar af Embetsman eller Publiqua Verk, sådant skall ske genom HofCanzleren, och kunna de då icke vägras af någon.
Här är icke fråga om alt döma eller fälla vederbörande, utan huruvida Ständerne vilja gilla eller ogilla de synpunkter, från hvilka StatsUtskottet utgått vid granskning af vederbörandes förvaltningsåtgärder, samt om Ständerne tilltro sig, att, lika med Utskottet, framställa dessa vederbörande i den mörka skugga Utskottet försatt dem, innan de ännu fått förklara sig öfver det anmärkningsvärda, som emot dem förekommit.
Friherre Anckarswärd har åtnöjt sig med den af Utskottet föreslagne underdåniga Skrif - 48 Den i September f. ta.
Veise, som skulle ”anmäla de anmärkte för ”hållanderne vid förvaltningen af de till ”Garnizons-Sjukhusbyggnaden anviste me”del till den påföljd, Kongl. Maj:t pröfvar ”nödig.”
Man ser af Utlåtandet, att Kongl.
Maj:t vid flera tillfällen ogillat Committerades åtgärder, och äfven sökt förebygga förnyandet af dylika, men att ringa eller intet afseende derå blifvit fästadt.
Det vore i sanning märkvärdigt, om Ständerne, vid fråga om redovisning för så betydliga medel i förhållande till den jemförelsevis dermed obetydliga byggnad, skulle låta den förfalla, utan att vilja först inhämta vederbörandes förklaringar.
Då Rikets Ständer eller deras Utskott icke kunna döma någon Authoritet, borde de icke eller kunna framställa förklenliga eller hedrande omdömen öfver Authoriteternes åtgärder.
Den 42 §• i Riksdagsordningen, som Herr Munck af Rosensköld åberopat, innehåller: ”Finnér ”Utskott sig behöfva af någon Konungens ”Embetsman, eller af något publikt Verk, ”inhemta munteliga eller skrifteliga upplysningar, begäre genom sin Ordförande &c. "&c.”
Och jag hemställer till den värde Talaren, om Byggmästare eller Entrepreneurer kunna komma under cathegorie af att anses för Konungens Embetsman, eller tillhörande något publikt Verk.
Fri - Den t September f. m. 49 Friherre Tollj Gustaf Philip:
Innan discussionen rörande sakens behandling går nog långt, torde jag få hemställa, om ej ett inlemnadt anförande af Herr von Weigel linge uppläsas.
Friherre Anckarswärd: Herr Munck af Rosensköld har insinuerat, att jag velat efterskänka Ständernes rätt, att i ansvarsväg utkräfva påföljd å de felaktige åtgärderne med GarnizonsSjukhuset.
Jag känner icke, alt Ständerne i så beskaffade frågor, som denna, kunna mera än anmäla hos Kongl. Majit hvad de funnit anmärkningsvärd^
Det har ofta handt, att slika anmälanden blifvit letnnade utan påföljd, hvilket då, men ej förr än det inträffat, blifvit föremål för klander.
När Ständerne framställa någon anmärkningsanledning för Thronell, bör man förutsätta, alt Konungen och Ministrårne derå fästa nödig uppmärksamhet.
Jag måstejförutsätta, att om i närvarande fall någon felaktighet blifvit begången, ansvar derföre, i följd af Ständernes Skrifvelse, icke kan åsidosättas.
Äfven är jag Öfvertygad, alt Utskottet icke kan vidtaga annan, än denna anmälningsåtgärd.
Jag känner icke, huru beskaffad Instruction Committerade för GarnizonsSjukhusbyggnaden erhållit,och kan således icke bedöma, i hvad mer eller mindre mån anmärkningarne äro grundade, men 4 o II. 4 5o
Den i September f. m. jng fl’r säker att all rättvisa kommer att vederfaras de Committerade, om Kongl. Maj:t får öfverlåtit till sitt Nådiga godtfinnande att befordra den undersökning och bestraffning, som kan erfordras.
Det ar först vid.
Domstol, som vederbörandes förklaringsskyldighet vidtager.
Här skulle den icke ens blifva möjlig att åstadkomma.
Helt annat är Ständernes pröfningsrätt, om Utskottets uppgifter äro af den beskaffenhet, att de påkalla en underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t.
Jag bar redan förklarat, att jag anser sådana omständigheter hafva förelupit, att den af Utskottet föreslagna underdåniga anmälan är af behofvet högeligen föranledd; men bestrider all återremiss af Utlåtandet, såsom endast orsakande onödig tidsutdrägt.
Jag instämmer visserligen med Friherre Anckarswärd deri, att Utskottets anmärkningar sjönas hämtade utur så authentika handlingar, att någon vederläggning deraf icke tyckes vara möjlig, men jag kan ej förena mig med Friherren, att de obestämda ordalag Utskottet nyttjat, innefatta hvad man har rätt att fordra.
Uti desse ordalag ligger fröet till en sådan granskningsrätt, som Ständerne icke äga.
Endast vid verkliga förbrytelser och lagöfverträdelser bör denna rätt begagnas, och då är det som 3o §. i Riksdagsordningen skall tillämpas.
De smärre afvikelser eller Den t September f. m. 5i misshushållningar, som kunna upptäckas, höra blott tjena som grunder för bestämmandet af anslagen och för det förtroende man vill visa sig hysa för Styrelsen.
Jag är öfvertygad, att om alla de Verk, som skola undergå granskning, underkastades äfventyret af Ständernes anmälan hos Konungen för hvarje afvikelse från de administrativa grunder Ständerne etablerat, skulle blott en skugga kastas å det förvaltande Verket, utan nytta för det allmänna, eller någon särdeles rättelse för vederbörande.
I öfrigt anhåller jag, att om, såsom Friherre Toll anmält, något anförande af Herr von Weigel blifvit till Protocollet inlemnadt, det måtte uppläsas; och jag eljest få tillägga några ord.
I afseende på Herr Bråkenhjelms förmenande, att det skulle vara under StatsUtskottets och HofCanzlerens värdighet, att inhämta upplysningar af Architecter och Entrepreneurer, får jag erindra, att jag icke har denna grannlagenhet, serdeles då här äfven äro i fråga Committerade, från hvilka upplysningarne kunna infordras.
Det står i 42 §•
Riksdagsordningen: ”Finnér Utskott sig be”höfva af någon Konungens Embetsman, ”eller af något publiktVerk. inhämta ninn”teliga, eller skrifteliga upplysningar, betare genom sin Ordförande hos HofCan40 H. 4* fri Den i September f. m. ”celleren Konungens Nådiga befallning till ”vederbörande, om de äskade underrättel”sernes meddelande.” Således kunna Utskotten äfven munteligen inhämta upplysningar, och jag hade derföre önskat, att Utskottet åtminstone munteligen förskaffat sig någon närmare kännedom af vederbörandes förhållande med Sjukhusbyggnaden, hvarvid man torde kommit i erfarenhet af, att Skråförfattningarne, arbetsclassens lättja oeh böjelse för dryckenskap, i sin mån bidragit till arbetets långsamhet och fördyrande.
Önskligt vore derföre, att Rikets Ständer en gång ville gå till grunden, och upphäfva största grundorsaken till allmänna byggnaders både dyrhet och felaktiga byggnadssätt, nemi. våra Skråförfatlningar, eller ock yrka Taxa bredvid dem, t. ex. den af 1774* Sedan jag hört, att ett Utlåtande skall vara ingifvit af en utaf de Committerade för Allmänna GarnizonsSjukliusbyggnaden, som tillika är Ledamot af delta Stånd, får jag anhålla om uppläsning deraf.
Det är redan af flere värde Ledamöter upplyst, alt Utskotten icke äga att infordra förklaringar eller utlåtanden öfver gifna facta, utan endast, såsom 42 §. i Riksdagsordningen innehåller, munteliga eller skrifteliga upplysningar.
Om jag icke bedrager mig, har Friherre Palmstjerna redan tillkänna - Den i September f. in. gifvit, att Utskottet begärt och fVilt upplysningar i ämnet.
Mig synes ock
Utlåtandet innehålla så fullständiga underrättelser, som för målets behandling hos Rikets Ständer kunna erfordras.
Den begärta åter re missen skulle ej tjena till annat, än att påminna Utskottet om hvud redan blifvit f ul Ig Jordt.
Om således intet annat ändamål åsyftas än det uppgifna, förklaringars erhållande från vederbörande; så yrkar jag, att vi måtte komma till sakens afgörande utan att längre uppehålla oss vid en formfråga.
I anledning af hvad flere värde
Ledamöter yttrat om upplysningars infordrande genom IlofCancelleren, får jag äran upplysa, att StatsUtskottet redan erhållit en del af de begärdte upplysningarne, innan Utlåtandet afgafs; men alL de senast af Gommilterade afgifne icke kommit Utskottet tillhanda , förr än sedan Utlåtandet blifvit beslutadt.
Jag får blott, i anledning af Herr von Schulzenheims anförande, tillkännagifva, att de upplysningar, som StatsUlskoltet rörande GarnizonsSjukhusbyggnaden nu erhåller från Herr IlofCancelleren icke hafva afseende på det, som vid byggnaden redan är tillgjordt, utan på koslnadsförslaget för dess fortsättande.
Jag får anhålla om upp - 54 Den i Sep te ml) er f. m. läsning af Herr von Weigels ingifna anförande.
Herr von Weidel, Christian Ehrenfried, liade inlemnat elt anförande, sorn upplästes, sa lydande:
Då jag, såsom Ledamot af Committeen för Garnizons-SjukhusByggnaden,' nu anhåller, att, i anledning af StatsUtskottets Utlåtande N:o 214, mig yttra, är min afsigt ingalunda, att genom mitt anförande, söka bestrida, det de af Utskottet anmärkte förhållanden vid förvaltningen af de till GarnizonsSjukhusByggnaden anviste medel må, på sätt Utskottet tillstyrkt, blifva anmälde hos Kongl. Maj:t till den påföljd Kongl. Majrt pröfvar nödig.
Det är tvertorn min uppriktiga önskan, att en sådan skrifvelse måtte få afgå, emedan Cornmitlerade endast dymedelst kunna komma i tillfälle, att ådagalägga det de, så långt de förmått, under den långvariga, ansvarsfulla och ofta rätt obehagliga befattning med tillsynen öfver ifrågavarande Byggnadsarbeten, icke uraktlåtit, att till ett ändamålsenligt verkställande af dem, använda den omtanka och del nit, som Kongl. Maj:t uti Dess Nådiga Skrifvelse den 19 November 1816, då Byggnadsarbetet beslöts, yttrade sig af Committerade förvänta, men Utskottet ansett icke blifvit motsvarade; och får jag således, i afseende på de anmärkningar, hvilka jag täger mig friheten att i an - Den i September f. m. 55 ledning af nämnde Utlåtande, mj anföra, endast nämna, att min afsigt dermed icke är någon annan, än den, att i förväg lemna Högloft.
Ridderskapet och Adeln del af hvad jag, i händelse Kongl. Maj:t så anbefaller, kommer att såsom mini underdåniga förklaring i ämnet afgifva, för alt, om möjligt, förmå Höglofl.
Ridderskapet och Adeln att uppskjuta med sitt omdöme öfver Committerades åtgärder, intilldess Kongl. Ma'j:t desamma till Nådig pröfning förehaft; med vördsam anhållan tillika, det täcktes Häglof!.
Ridderskapet och Adeln, så väl med afseende på ämnets vigt i allmänhet, som i synnerhet på min relativa ställning till detsamma, benäget ursäkta, om jag kanske nog länge kommer att upptaga Höglofl.
Ridderskapets och Adelns dyrbara tid.
"Vid i §. af Utskottets Utlåtande, uti hvilken Utskottet ansett nödigt, att i en kort uppsatts i minnet återföra, hvad vid föregående Riksdagar rörande inrättande af ett Medico-Chirufgiskt Institut och dermed förenadt GarnizonsSjukhus i Hufvudstaden blifvit beslutadt, har jag visserligen icke något att erinia, men tror mig, för att gifva åt detta Utdrag en större fullständighet, i afseende på de af Kongl.
Majrt före verkställandet af nämnde
Inrättningar nödige ansedde förberedande åtgärder, samt den för Institutet inköpta egendomens inredning, böra tillägga att, innan Högstsalig 56
Den i September f. m.
Hans Maj:t Konung Carl XIII i Nåder tillät inledande af LifGardets till Häst gamla Cassernhyggnad till ett provisionelt GarnizonsSjukhus, och till Rikets år 1812 församlade Ständer öfverlemnade Dess Nådiga Proposition om anslag till verkställande af de af Rikets Ständer år 1810 föresfagne, nn ifrågavarande, Inrättningar, Kongl. Maj:t vidkommande dem, emottagit underdåniga förslag och utlåtanden från en Commiltee, hvilken, i ändamål, att med underdånigt Utlåtande inkomma öfv^r alla de, beträffande Läkarevården af Rikets Ständer framställde ämnen, blifvit d. i4 Mars 1810 j
Nåder tillförordnad, samt att, äfven sedan Rikets Ständer vid 1812 års Riksdag anslagit medel till verkställande af ifrågavarande Byggnadsarbeten, Kongl.