Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Rosenblad vet ej skillnaden mellan gärde-mantal och dalkarls-mantal, men likväl vill han att man skall besluta deröfver!
Förutnämnda collegiura vet deremot ganska väl skillnaden mellan dessa båda slag af mantal, och skulle derföre utan tvifvel hafva sökt rätta åtgärden derefter, om det fått yttra sig derom.
Hr Rosenblad har uppgifvit en summa, som jag nu ej minnes, men hvilken jag dock påminner mig var vida mindre än den Utsk. uppgifvit, som är 1,465 r:dr 13 sk. 7 r:st.
Ar det nu skäl alt, då uppgifterna äro så vacklande hos dem, som gör förslaget, R. o. Ad. skulle antaga det?
Jag anser följaktligen saken vara af beskaffenhet att böra lika litet bifallas för framtiden, som för det närvar:de, hvarföre jag hemställer alt R. o. Ad. måtte afslå densamma.
Den anmärkta skillnaden i summor är obeskrifligen lätt förklarad, och det hade varit ganska lätt att finna för Hr von Hartmansdorff, som sitter temligen nära mig, om nemi. han hade behagat höra på hvad jag sade.
Jag upplyste ur de tabeller, som äro komiterades betänk, vidfogade, att Kronan såsom Fahlu kungsgårdshjelp erhåller 165 r:dr 34 sk. i penningar och 643 lass ved samt 277 stockar.
Komiterade hafva deremot i sjelfva betänk, tillsamman med de 165 r:dr 34 sk. sammanfört äfven veden och slockarne, beräknade efter markegångsvärde, hvilket då utgör de i betänk, upptagne 1,465: 13. 7.
Jag omnämnde hvilken betydlig eftergift i bevillning
Staten gjort för erhållandet af denna servitut, och jag påstod att det är Statens 11* 164 Den 8 September e. m. lätt alt genom eftergift af servituten återtaga eftergiften i bevillningen.
Delta är hvad jag velat ånyo anföra.
Hr von Hartmansdorff behagade säga, alt den, som gjort förslaget, gjort det vacklande.
Då det är jag som gjort förslaget, anhåller jag om R. o. Ad:s uppmärksamhet, då jag ännu en gång lar ordet för att visa det förslaget alldeles icke är vacklande.
Jag har nemi. föreslagit att, ett denna hjelp rootsvande statsanslag, efter medelberäkning för åren 1828—47, beviljas i fulla rjksdaleital till de ändamål hvilka med kungsgårdshjelpen varit afsedde, efter deröfver gjord fullständig utredning, och uppföres beloppet vid derefter nästinträffande riksdag å rikets stat, hvaremedlertid riksg:skont. vid årsliqviden med Slatskont. ersätter de förskott, som derifrån kunna i nyssnämnde ändamål vara utbetalade.
Jag har begärt ordet för att freda komiterade och Utsk. för den anmärkt)., som blifvit gjord deremot att ”småfolket” (som det här blifvit benämnd!) skulle hafva blifvit bortglömdt, och att man ej gjort dem samma rättvisa som de öfriga.
Om man behagar läsa betänk., så innehåller det, att af de debiterade afgiflerne — som påföres alla ifrågavar:de hemman utan undantag — ”afkortas för nämde- och fjerdingsmans-, gästgifveri- och färjekarls-friheter ett värde af 364 r:dr 40 sk.”, d. v. s. att af det debiterade beloppet afkortas sådant som af visse, från afgiflen befriade, ej hör erläggas.
Om nu alla från afgiflen blifva befriade, och således ingen debitering kommer i fråga, så måste väl omnämnde, förut befriade komma att åtnjuta samma rättighet som förut och någon ersättning således ej för dem kunna ifrågakomma.
Jag bör i öfrigt fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå att, såvida mitt minne ej bedrager mig, har det i Bevill.förordn. blifvit stadgadt alt, derest Fahlu kungsgårdshjelp kommer alt upphäfvas, den deremot svarande eftergiften i bevill ningen äfven kommer att försvinna, och följaktligen de personer, som hittills åtnjutit densamma, alt betala lika med alla öfrige i länet.
Det är således, som en värd talare redan anmärkt, ej fråga om att skänka bort något, ulan att åstadkomma den reda, att man ej behöfver först debitera en afgift, som sedermera skall ersättas på det viset, alt man debiterar mindre på en annau afgift.
Den siste värde talarens anförande upplyser att StalsUtsk:s betänk, belyder motsatsen af hvad man efter vanligt ordaförslånd deraf förstår.
Det är törhända milt fel att jag ej kan rätt uppfatta det, men kanske finnas flere lika enfalldige som jag, hvarföre det varit godt, om punkten varit något tydligare skrifven.
Jag har ej åsyftat Frih.
Palmstjernas förslag, då jag talade om vacklande, utan jag talade då om Hr Rosenblads.
Jag afstyrker i alla fall R. o. Ad. att fatta något beslut i detta hänseende på slående fot och utan alt vederbör:de embetsverk blifvit
Den 8 September e. m. 165 hörda.
Man ser att åtskilligt här är alt iakttaga för att icke äfventyra någons eller fleres rätt.
Hr Rosenblad har, såsom skäl försitt tillstyrkande af bifall till punkten, anfört, att sådant för Staten skulle vara en vinst, emedan bevillningen då komme alt utgä till oafkorladt belopp af dem, som nu deri njuta lindring.
Nog har jag med all uppmärksamhet, som stålt i min förmåga, genomläst icke allenast StatsUtskis båda betänkm, utan äfven den punkt i komilerades betänk., hvilken afhandlar ifrågavar;de ämne, samt den der åberopade bilagan litt.
M, som innefattar en uppgift af ifrågavarule beskaffenhet; men deraf har det för mig varit alldeles omöjligt att få reda på de hemmantal, som deltaga uti kongsgårdshjelpen.
Det vore emedlertid högst besynnerligt om endast 5 socknar, nemi. Wika, Thorsångs, Svärdsjö, Sundborn och Schedvi skulle innehålla ej mindre än 550 gärde-mantal och (jag tror Hr Rosenblad sade) 800 dalkarls-mantal.
Nog är Kopparbergs län stort, men att dessa socknar skulle tillsamman innehålla 12 å 1500 mantal, det skulle jag mycket helvida.
Således lärer väl den vinst, som Hr Rosenblad förespeglat att Staten skulle göra på utbytet, ej komma att blifva så serdeles stor.
Tvertom vägar jag påstå, att den skulle blifva högst problematisk, emedan hvarken komiterade eller Slatsötsk., på sätt jag redan anmärkt, behagat göra sig den mödan att utreda hvad den eflergifna bevillningssumman utgör.
Då således frågan hvarken är klart eller redigt framställd för R.
St., så anser jag deruti ett vigtigt skäl ligga att icke bifalla förevar:de punkt.
Hade vederbörnle embetsverk blifvit hörde i saken, så är det otvifvelaktig! att de hade framlagt en sådan utredning, och då hade R.
St. kommit i tillfälle att med sakkännedom besluta, i st. f. att maij nu yi|l förmå dem alt, famlande i mörkret, fatta sitt beslut, Hr Rosenblad:
Till samtlige Ståndets ledamöter har blifvit utdeladt komilerades betänk, med dess bilagor, och jag hade förmodat att en man, sorn tagit så mycken kännedom af detta ärende, som Hr Printzensköld, hade bordt göra sig någorlunda hemmastadd med dessa bilagor.
Hade Hr Printzensköld afhörl hvilken bilaga jag hänvisade till, nemi. litt.
E och ej litt.
M, så skulle han lika med mig hafva funnit att Fahlu kungsgårdshjelp utgöres: ”af dalkarls-mantal 202j?ff7o å 16 sk., sorn utgå i penningar utan förhöjning, 5881\"0- å 8 sk., sorn utgå i penningar ulan förhöjning, och 178,Vo, som u,o® i ett lass ved; 186r80'0 å 5£ sk,, som utgå i eli lass ved; och af gärde-mantal 277T3s7ff å 5^ sk., sorn utgå i ett lass ved, samt 277-jW ä 5^ sk., som utgå ■ en stock.
Vill nu Hr Printzensköld sammanlägga dessa summor, så lärer den värde ledamoten finna alt Fahlu kungsgärdshjelp utgöres af omkring 1,200 dalkarls-mantal och af 544 gärde-mantal.
Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framställde Hr G r« o. Landtm, att, i afseende på förevande punkt, hvarå ingen begärt bifall, men Hrr von Hartmansdorff och Printzensköld yrkat 166
Den 8 September e. m. afslag, Frih.
Palmstjerna framställt ett förslag af följande lydelse: ”Den vissa socknar i Stora Kopparbergs län ålagda s. k.
Fahlu kungsgårdshjelpen skall, samtidigt med hittills deremot raedgifna lindring uti personela bevillningen, försvinna, så snart sådant för närvande hoställshafvares rätt kan ske.
Denna hjelp motsvar:de statsanslag efter medelberäkning för åren 182S—1847 beviljas i fulla riksdalertal lill de ändamål, hvilka med kungsgårdshjelpen varit afsedde, efter deröfver gjord fullständig utredning, och uppföres beloppet vid derefter nästinträffande riksdag å rikets stat; hvaremedlertid riksg:skonl. vid ärsliqviden med statskont. ersätter de förskott, som derifrån kunna i nyssnämnde ändamål vara utbetalade.
” Derjemte hade Hr Rosenblad vid detta Frih.
Palmstjernas förslag yrkat ett tillägg, som dock Hr Rosenblad, efter att nu ytterligare hafva hört Frih.
Palmsljernas förslag uppläsas, torde finna icke innefatta annat än hvad detta förslag redan innehåller.
Hr Rosenblad förklarade sig vilja afstå från sitt yrkande, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. först till afslag å nu ifrågavar:de punkt samt sedan till bifall å Frih.
Palmstjernas förslag, och efter dessa propos:rs besvarande med blandade ja och nej, ånyo hemställde 0411 R. o. Ad. afsloge denna punkt af Uisk:s utlåtande, hvarvid åter ropades ja och nej.
Jag anhåller att få veta huru Hr Gr. o. Landtm, uppfattat svaret å propos. om afslag.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han ej kunnat uppfatta huruvida ja eller nej varit öfvervägande och derföre vore föranlåten att ånyo framställa propos. å Frih.
Palmsljernas förslag, och efter sedermera förnyad hemställan om R. o. Ad. bifölle Frih.
Palmsljernas ifrågavar:de förslag, hvarvid svaren åter ut föll o med blandade ja och nej, förklarade Hr Landtm, det han trott sig finna alt nu ja öfverröstat nej.
Jag anser det vara en så stor inkonseqvens om R. o. Ad. skulle falla ett sådant beslut, att jag nödgas begära votering för ali se om sådant möjligen kan hända.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade åtskiljas efter slutad votering; hvilket bifölls.
Upplästes till justering samt godkändes följande förslag lill voter:s-propos.:
Den som bifaller del af Frih. Palmstjerna, i utbyte emot 7:de punkten af Sta!sUlsk:s utlåt.
N:o 242, fiamsläldla förslag: ”Den vissa socknar uti Stora Kopparbergs län ålagda s. k.
Fahlu kungsgårdshjelpen skall, samtidigt med hittills deremot medgifna lindring uti personela bevillningen, försvinna, så snart sådant för närvande innehafvares rått kan ske.
Denna hjelp motsvarule statsanslag efter medelberäkning för åren 1828—1847 beviljas i folia riksdalerslal lill de ändamål, hvilka med kungsgårdshjelpen varit afsedde, efter deröfver gjord fullständig utredning, och uppföres Den 8 September e. m. 167 beloppet vid derefter näst inträffande riksdag å rikets stat; bvaremedlertid riksdiskont, vid årsliqviden med statskont. ersätter de förskott, som derifrån kunna i nyssnämnda ändamål vara utbetalade”, voterar ja; den det ej vill voterar nej; vinner nej, varder förenämnde 7ide punkt af Utskis utlåt, helt och hållet afslageu.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer; Ja — 21.
Nej — 23. H. 11. o. Ad. åtskildes kl. $ till 11 om aftonen.
Lördagen den 9 September 1848.
Justerades ett prot.utdrag för d. 7 och 8 dennes.
Hr Carlheim Gyllenskjöld, Oscar:
Med anledn. af de reservationer som i går efter slutad votering öfver 3 punkten af förevaride betänk, afgåfvos, anhåller jag att få i prot. antecknadt, all jag icke blyges för den blindhet som nätnnes rättvisa.
Rättvisan afbildas ju än i dag med förbundna ögon.
Denna blindhet hindrar mig likväl icke alt förutse tänkbara vådor genom fördröjande af R.
St:s beslut i frågan om skatteförenkling, icke heller att tillerkänna de Hrr, mot hvilka jag då uppträdde, lika varm fosterlandskänsla som någon annan.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Frih. F u nck, Fredr.
Alexander, som varit ledamot af Stats- och Bevilln.Utskin, inlemnal sin riksdagsmanspollet, samt anmodade fördenskull
Hrr Electorer alt utse en ledamot i Stals- samt en ledamot i Bevilln.- lllsk. efter Frih. Funck.
Nio 312, i anledn. af erhåll ne återremisser å betänk.
Nio 242, angide dels K. M:s 168 Den 9 September f. m. nåd. propos. om beskattningsväsendels sami uppbörds- oell redogörelseverkets förenkling, dels enskilda i samma ämnen väckte motioner.
Härvid förekom 8:de punkten.
Del förhåller sig med denna punkt, sorn med några föreg:de, alt den ränia, hvilken här är i fråga, hörer till Statens ordinarie inkomster de der redan äro upptagna i del betänk, från StatsUlsk., som innefattar inkomstberäkningen.
Denna punkt kan sål eiles, efter min tanke, icke bifallas, åtminstone icke hvad den nästa statsreglering angår, emedan det skulle innebära en rubbning af ett beslut, som R.
St. redan fattat.
Hvad åter den kommande tiden beträffar, så torde R. o. Ad. finna att Utsk. här föreslagit borttagandet af en inkomst, som för närvar:de finnes och det på sådant sätt, att innehafvaren af Näs kungsgård mister den inkomst, som förut utgått lill boställets underhåll, med hvilket derefter skulle förhållas på sätt gällande författningar stadga.
Detta skall väl förstås så, ali Militiueboslälls-kassan derefter finge besörja underhållet.
När man nu vet alt kassans tillgångar för närvande icke förslå att fylla dermed afsedde behof, så skulle följden af den föreslagna förändringen endast varda att kassan blefve mer än hittills oförmögen att uppfylla sin bestämmelse.
Jag tillstyrker derföre alt R. o. Ad. mätte afslå denna punkt.
Utsk. har här gjort ett misstag då Utsk. talat om någon viss innehafvare utaf
Näs kungsgård.
Jag förmodar att någon sådan icke finnes.
Denna kungs-, gård är nemi. utarrenderad för
Dalregementets räkning, men icke för regs.tschefens, hvilken icke har detta boställe.
Således kan boställsinnehafvare!! icke upphöra att existera, så länge regementet existerar, såsom förhållandet nu är.
För öfrigt och i sjelfva saken anser jag Utsk. hafva till hälften rätt, d. v. s. i afseende på frågan att låta med reparationsmedlens utgående på hittills öfligt sätt upphöra.
Dessa reparationsmedel komma regementet till godo med 66 r:dr 32 sk. samt 33 r:dr 16 sk., allt b:co, men kasta orten förutom dessa hundrade r:dr, 41 r-.dr 24 sk., som böra utgå till en ombudsman, som de båda fögderierna skola utse, och hvilken har sig älagdt tillsynen öfver reparationerne.
Hvad gemenskap detta kan hafva roed militiae-boställs-kassan kan jag icke inse.
Denna kassa har sig endast ålagdt alt bygga kar raktärshus på boställen och i visst afseende bekosta deras underhåll.
Jag vet icke om det nu finnes något karaktärshus på Näs, men om äfven så skulle vara, sä kommer det naturligtvis icke att finnas något der sedan det gamla blifvit utdömdt, alldenstund det numera icke är något boställe, utan utarrenderadt för regementets räkning.
Således hörer den frågan icke hit.
Jag skulle (lock vilja föreslå en annan redaktion, så lydande: ”Det vissa sockttar uti Stora Kopparbergs län ålagde onus af s. k.
Näs kungs-:
Den 9 September f. m. 169 gårds reparaliousmedel skall upphöra så snart fullständig utredning af dess belopp eller värde i penningar under åren 1828—47 hunnit ske, och vid näst derefter inträffande riksdag motsvarande anslag af statsmedel lill fullt riksdalertal för regementet å Riksstat uppförts.”
Då blir saken redig och ordentlig, hvilket den på visst sätt äfven nu är, fastän med större kostnad än sorn vara borde, och på ett sätt, som icke öfverensstämmer med de beslut R.
St. fattat under de sednaste 40 åren, ang:de upphörande af så beskaffad dagsverksskyldighet, som nu utgöres till
Denna skyldighet kan, såsom sagdl är, på eli mycket bättre sätt regleras.
Det säkra är att koslnaderne, som det nuvaride sättet medför, vida öfversliger det gagn bostället deraf kunnat hafva.
Emedlertid, och då de meningar jag i allmänhet i dessa frågor tagit mig friheten här framställa, icke vunnit R. o. Ad:s bifall, vill jag icke nu vara envis med detta förslag eller deröfver begära votering, men som jag är öfvertygad om riktigheten af den mening jag här utvecklat, så har jag ansell mig böra uttala den till min egen tillfredsställelse, om än icke till någon annans.
Det synes mig tydligt, att afsigten med indragandet af ifrågakomne bidrag till
Näs kungsgårds reparation icke kunnat vara någon annan än att i läkenskaperne undvika upp- och afförandet af desse dagsverksmedel, hvilka först skulle upptagas såsom tillhörande grundräntan, men sedan afföra* såsom anslagne till byggnadshjelp.
Men, mine Hrr, den siste värde talaren har framställt möjligheten af alt karaktärshusen vid Näs kungsgård skulle kunna upphöra.
Jag hemställer då om det kan vara klokt att vid ett af de bästa boställen, som tillhöra Svenska arme'en, blott derföre att man vill indraga några lumpna dagsverken, äfveutyra att byggnaderne vid bostället så småningom förfalla.
Om framdeles förändrade grundsatser för dylika boställens användande skulle göra sig gällande och chefen för Dalregementet återfå sitt boställe, så uppstår frågan hvar man skall skaffa hjelp lill bolande af de brister, som under liden å byggnaderne kunnat uppstå.
Den siste värde talaren, Frih. Palmstjerna, har yttrat, att det varit en af R.
St. antagen grundsats, alt anvisade dagsverken borde försvinna.
Ja väl skyldigheten, att dem in natura utgöra, skulle försvinna i alla de fall då det hemman i hvars ränta detta onus är innefattad, vore beläget på mer än 1 mils afstånd från den gård till hvilken dagsverkena varit anslagne.
De slå dock qvar uti jordeboken, såsom tillhörande hemmanet och innehafvaren af kungsgården får uppbära lösen derför efter markegångspris.
Hvarföre skall man nu förändra detta.
Jag kan icke linna lmgot skäl dertill.
Jag hoppas att den liden icke måtte vara mycket aflägsen dä, vid en allmän organisation af arméen, de gamla öfversteboställena blifva lill regementscheferne återställde, hvarigenom arméens befäl skulle, utan något bidrag från Statens sida, undfå en högst behöflig förbättring i sina lönevilkor.
Det förslag Frih.
Palmstjerna hav framställt är visserligen ganska verkställbar! och det ända - 170 Den 9 September f. m. mål lian asyftat kan också dermed vinnas, men det har dock samma fel som Frihms i går gjorda förslag ang:de Fahlu kungsgårdslijelp, att nemi. dernli förordas efterskänkande af en ordinarie grundränta emot det att ersättning derföre upptages i Riksstaten, hvarigenom alla öfrige medborgärne finge betala den skaltelindring, som komme blott några fä till godo.
Endast denna omständighet utgör äfven nu för mig ett tillräckligt skäl ali afstyrka Frih.
Palmstjernas förslag, men det synes mig derjemte som om Frih:n icke med tillräcklig uppmärksamhet genomläst komiterades betänk, i denna fråga.
Om det skett, skulle Friluu hafva funnit, att den årliga afgiften af 66 r:dr 32 sk. från det ena och 33 r:dr 16 sk. från det andra fögderiet, icke innefattar allt hvad det ena fögderiet skall utgöra lill
Näs kungsgård; ty komiterades betänk. upplyser, alt om ifrågavartde afgift, hvilken skall ”användas till underhåll af byggnaderne å kungsgården, icke är för ändamålet tillräcklig, bör allmogen i Näsgärds fögderi, som af ålder haft skyldighet att underhålla nämnde byggnader, fylla hvad som brister.”
Vid sådant förhållande och då afgiften å ena sidan är permanent, d. v. s. årligen utgöres till samma belopp, men å andra sidan kan vid inträffande behof höjas, så skulle en eftergift sträcka sig icke allenast till den årliga afgiften, utan äfven till del tillskott, som det ena fögderiet är pligtig! att utgöra i händelse reparationsmedlen icke äto tillräcklige.
Komiterade hafva dessutom upplyst, att allmogen i dessa fögderier, utom dessa skyldigheter, äfven äro ålagde vissa tjenstbarheter till berörde kungsgård.
Dessa afse icke blott dagsverken, utan äfven materialiers anskaffande i och för reparationers verkställande.
Man bör väl äfven taga dem i betraktande och antingen förvandla dem i penningar, eller såsom Frih.
Palmstjerna föreslagit, efterskänka dem, hvilket sednare jag likväl anser vara alldeles oriktigt.
Frilen har, likasåväl som Hr Sandströmer gjorde, då frågan här sista gången förevar, velat betrakta denna fråga såsom blott rörande dagsverksskyldigheten.
Men sjelfva det ändamål hvartill afgiften är anslagen, eller till reparationers verkställande, visar ju tydligen att frågan afser icke blott dagsverken, utan äfven anskaffandet af materialier till reparationerne.
Ur hvilken synpunkt man än betraktar saken, så anser jag det betänkligt att medgifva den föreslagne befrielsen, emedan den skulle tillkomma 2:ne fögderier, hvilka från urminnes tider haft sig afgiften ålagd såsom grundskatt.
Hvarken komiterade eller StatsUtsk. hafva kunnat anföra något enda giltigt skäl för upphörandet af denna skyldighet.
De hafva blott erinrat, alt bibehållandet utaf utskylden i räkeuskaperne skulle medföra besvär och att enkelhet skulle vinnas genom dess efterskänkande.
Jag frågar likväl om detta kan gälla såsom ett skäl för efterskänkande af en afgift, hvaraf skulle vara mer än tillräcklig för besväret att den i räkenskaperne uppföra, i fall detta besvär skulle serskildt vedergällas.
Jag tillstyrker afslag å Ulsk:s betänk., äfvensom å Hr Frih.
Palmstjernas förslag till ändring deruti.
Det är afgjordt och upplyst ge - Den 9 September f. m. 171 nora komiterades belänk., äfvensom genom StalsUtsk:s utlåt., att ifrågavar:de afgift till
Näs kungsgård är en förhöjning uti skatten för de heraman, som ligga i trakten af kungsgården, det är ett plus i beskattningen för dessa hemmansägare i jemförelse emot andra.
IJet torde således vara billigt att de finge slippa densamma.
Denna beskattning har dessutom den olägenheten, att vida utöfver den nytta bostället tillskyndas, ådrager de skallskyldige kostnader i och för administration och eftersyn vid reparationerna.
Men, säger Hr Printzensköld, skyldigheten inskränker sig icke blott till denna årliga reparationsafgift, utan den innefattar äfven skyldighet att, i fall denna afgift icke skulle förslå, fylla bristen.
StatsUtsk. har visserligen icke afsett detta, men deremot bar Frih.
Palmstjerna i sitt förslag så gjort, ehuru
Hr Printzensköld icke fästat sin uppmärksamhet derpå.
Palmstjernas förslag innefattar nemi., att först sedan fullständig utredning af detta onus’ beskaffenhet hunnit ske, samt regementet fått ersättning i statsmedel för hvad det förlorat, skulle afgiften upphöra.
Cederström har derefter mot nämnde förslag anmärkt, att karaktärshuset på denna kungsgård skulle komma att förfalla om förslaget antoges, till stor skada för regementet.
Denna uppgift bar emedlertid, efter min öfvertygelse, icke något att skaffa med förevarule fråga, ty sedan kungsgården blifvit förvandlad från chefsboställe till en för regementets räkning utarrenderad egendom, så är det klart, att karaktärshuset icke mera skall underhållas såsom ett chefsboställe, utan endast såsom ett boningshus å ett utarrenderadt boställe, och så vida det icke betraktas som kunnande stå i evighet, så kommer det i alla fall, efter de reglor som nu gälla för dylika boställen, att så småningom förfalla för att slutligen utdömas.
Men, säger man, det skulle icke komma alt förfalla i fall ifrågavande skyldighet till detsamma utgöres.
Vid denna anmärkn. förbiser man likväl att nu icke år fråga om att beröfva regementet sin inkomst, utan att förvandla en natura-prestation till ett bestämdt statsanslag.
Om ifrågavande förslag antages, och regementet anser för sig tjenligt att äfven hädanefter använda denna inkomst till underhåll af ifrågavande karaktärshus, sä blir det naturligtvis i alla fall underhållet, och regementet kan vä! aldrig förlora uppå att få sådant till sitt fria val, då denna inkomst äfven kan fä användas till äfven andra nyttiga ändamål i och för regementets räkning, hvilket deremot nu icke kan ske.
På sätt 2:ne föreg:de talare, Frih. Palmstjerna och Gr.
Lagerbjelke anmärkt, är förhållandet med ifrågavande afgift sådan, alt ätskillige hemmansegare i trakten af Näs kungsgård af ålder haft sig ålagdt vissa tjenstbarhet i och för underhållet af byggnaderne å Näs kungsgård.
Palmstjerna har anmärkt detsamma som jag erinrade då ärendet förra gången förevar hos H. o. Ad., nemi., alt de tjenstbarhet borde upphöra, som ålåge vissa skattskyldige utöfver deras grundräntor.
Dessa gingo vanligtvis ut på att allum - 172 Den 9 September f. ra. gen skulle utgöra dagsverken till vissa statsegendomar, antingen till bergande af hö och säd eller till underhållande af der be» fintlige hus, eller för alt verkställa andre arbeten.
Saken blir ändå densamma.
Det är ganska rikligt att desse tjenstharheter förut varit ett åliggande för hemmanet, men detta åliggande hatvarit utöfver hemmanets fastställda grundränta.
Cederström har, i anledn. af Frih.
Palmstjernas jemförelse med dagsverksskyldigheten, påstått, att Staten icke efterskänkt sjelfva dagsverksskyldigheten, utan blott upphäft skyldigheten att fullgöra den in natura.