Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Anledningen hvarföre frågan denna gång blifvit väckt, har varit den oskyldiga tanken, att om Riksens Ständer biföllo Tulltariffen och det friare Tullsystemet, skulle inkomsten blifva större, hvarföre medlen äfven genast borde blifva emottagne af Ständernes egne Ombud, Af denne anledning förenar jag mig med Herr Hjerta, som äfven tillkännagifvit de öfrige 3 Stånr dens beslut.
Jag beklagar rätt mycket, att de 3 Stånden redan fatt,at sitt beslut i enlighet med Utskottens Betänkande.
Jag tror likväl, att detta ej bör hindra Ridderskapet och Adeln att återremittera förslaget, eller afslå den Grundsatts som blifvit framställd.
Jag får härvid anmärka 2lne omständigheter; nmo finner jag det mera öfverensstämmande med Grunderne för
Den 17 Oitoler f, m', 17 för Uppbörd, att intraden ingar till det Verk, som i allmänhet har att uppbära Statens intrader: 2:0 är det en särskild omständighet för Sverige, som medför betydliga svårigheter, den nem3 ligen ätt, som vi alla känna, intraderne här ej ingå på bestämda tider, hvarföre det öfverskott; som kan hafva uppstått, behöfver begagnas, intill dess de ordinarie intraderne kunna inkomma.
Att betaga Staten denna utväg, vore att betaga’densamma regelbundenheten uti dess utbetalningar.
Försla-i get är således onödigt och oformligt, då vi i allmänhet betrakte, huru med uppbörden tillgår Hans Excellence Herr Grefve Mörner', [Adolph Goran:
Jag vill ej misskänna den goda afsigten, som legat till grund för Utskottens förslag; jag vill tro, att det ej varit annat, än omtanka att skaffa BiksgäldsContoiret nödiga tillgångar, som föranledt den ovanliga utväg, hvilken nu är föreslagen; men jag kan ej undgå finna, att den är stridande emot Grundlagens anda och föreskrift, skadlig i tillämpningen, vådlig i utföringen.
Jag tror den vara stridande emot Grundlagen, emedan den, som i 57 §. innehåller, att ”Svenska
Folkets urgamla rätt att sig ”beskatta utöfvas af Riksens Standar allena vid ”allmän Riksdag,” icke derföre säger, att Riksens Ständer skola hafva uppbörden af de medel, hvilka de bestämma, utan tvärtom i 64 §. lyder: ”Så väl Rikets ordinarie Statsmedel och Inkomster, som hvad, på sätt omförmäidt är, under Ridd, o. Ad, Prof, IX, B.
Afd. 31 #*/i 17 Qttoier J, nl. "namn af Extraordinarie Utlagor, eller Bevil!-* ”niogar till Statsverket af Riksens Ständer anslås, ”vare under Konungens Disposition, att till de ”af Riksens Ständer pröfvade behof och efter ”den upprättade Staten anordnas.”
Sedan i 66 §. förekommer att; ”Riksens Ständers Riksgälds”Contoir förblifver, såsom hittills, under Riksens ”Ständers styrelse, inseende och förvaltning; och ”då Riksens Ständer åtagit sig ansvar för den Ri”kets gäld, Contoiret ombesörjer, så komma Rik. ”sens Ständer, sedan StatsUtskottet öfver Contoi”rets tillstånd och behof sig utlåtit, att genom ”serskild Bevillning tillskjuta de medel, som för ”betalande af denna gäld, till ränta och capital, ”oumbärlige finnas, så att Rikets credit varder ”bibehållen och vårdad.”
Det är således endast i afseende på Rikgäldens betalande, som Riks - gäldsContoiret har sig uppdraget att besörja om dispositionen utaf den andel af Bevillningen, som till RiksgäldsContoiret blir anslagen.
Det är den Extraordinarie Bevillningen, som innan 1809 egentligen var utmärkt med ordet Bevillning, och sorn kallats så hittills, det är den, 80m ingått till RiksgäldsContoiret, emedan den varit ämnad til!
Riksskuldens betalande.
Som en liten summa deraf, varit anslagen till Statsbristens fyllande, har den från RiksgäldsContoiret blifvit afiemnad till StatsContoiret.
Men om RiksgäldsContoiret nu skulle blifva ett UppbördsVerk, som skulle emottaga de serskildt inflytande eventuela inkomsterne, (och Tullen blir alltid eventuel, då den beror på varuproduction och Handelsförhållande, ^ så blir frågan, om RiksgäldsComoirst eller dess Full magt ige skola coniroliera Den 17 October J, m. *9 Uppbörden och Förvaltningen af TuIIraedlen?
Jag frågar, om det står tillsammans med egenskapen af RiksgäldsConfoiret och dess Fullmägtige alt hafva en: sådan Uppbördsbefattning, som har så manga detaljer, hvaruii så mångfalldigt olika göromål och ämnen ingå, hvilka Riksens Sfänders Ombud ej rätt kunna pröfva?
Jag finner sedan, att saken i afseende på sitt äadamåf ej uppfyller det, emedan man sagt, att det är för att fylla RiksgäldsContoirets stundeliga behof, som åtgärden blifvit föreslagen j meri RiksgäldsContoiret kan icke comrollera, huru hastigt medlen inflyta? följaktligen om man ej vill lemna: dem, kan ej Contoiret få dem, förrän hela uppbörden aflemnas, ty man har ej berättigat
Fullmägtige att hålla ebni roll.
För öfrigt får jäg gifva tillkänna att, som jag en tid varit Ledamot i Tull Directionen, har jag varit i tillfälle' erfara, att medlen inflyta på olika tider; att ofta hvad sorn bort inflyta ett år, ej inkommit förrän i början af nästföljande året i smärre summor,- och allt som liquiderne kunnat uppgöras.
Dessutom i fall nu, enligt Riksens Ständers förslag, creditupplag och nederlagsfrihet komma att ega turn, så uppkommer deraf uppskof i bt l, Intagen af medlen controllen blir således än örnöjligare och för RiksgäldsContoirets
Fulirnägtige kunna alldeles icke beräkna hvad som influtit .Jag finnér dessutom att, om summorne till RiksgäldsContoiret successiv© aflemnas, så komrSa små summor' efterhand in.
Hvem skall då Controlleray att Statsverket får sina behof fyllde i den mån de inträffa?
Man bör besinna att nu, då StafsContoiret emottagit Tullmedlen alltefter sutn de 2#
Den 17 Öctoler /. nt, influtitj har detta Verk, när de ordinarie rän» forne saknats, varit i tillfälle att, genom begagnande af dessa medel, fylla de dagliga utgifterne, och hålla Statsmachinen i jemn gång.
Men om nu RiksgäldsContoiret skall uppbära dessa medel, och StatsContoiret ej förr än sednare får dem, så blifver det ett deficit, och Löntagarna blifva en längre tid i saknad af sina inkomster.
Följagtligen är förslaget i detta hänseende skadligt och vådligt.
Jag tror det ock vara vådligt att sälta Fullmägtige i ett Rikets Ständers Verk i contact med Statens Uppbördsman.
Jag har varit i tillfälle se, att man i RiksgäldsContoiret ej alltid undgår att göra misstag, och tror således att, om man ökar uppbörden, utan att öka personalen, skall det leda till missbruk och bristande controll.
Följakteligen tror jag att för redigheten och säkerheten skull blifver det nödvändigt; att att låta förhållandet förblifva sådant, som det hittills varit, enligt Grundlagen.
Afven får jag anmärka, i afseende på hvad man sagt om afsigten att fylla RiksgäldsContoirets behof genom de inflytande medlen, att den långsamhet i deras aflemnande, som man anmärkt, torde härflyta deraf, att man sagt, att ej blott öfverskotten af Tullen, utan äfven af de andre inkomsterne, skall till RiksgäldsContoiret aflemnas.
StatsContoiret har vid Hufvudbokens slutliga uppgörande, funnit hvad som varit öfverskott, och först då aflemnat det.
I det hela är deruti ej något ondt, det ligger i sakens natur att då alla uppbördsmedel räknat* tillsammans, går det långsammare, emedan man ej känner öfverskotten, utan i den män, sorn allt blifvit gcanskadt, Om nu Den 17 Öitohér /. m, 21 deremot Riksens Ständer i stallet för att, som Utskotten föreslagit, begära det Uppbörden borde gå till RiksgäldsContoiret, hade yttrat den önskan, att Kongl. Maj:t mitte befalla StatsContoiret att afskilja öfverskotten af TuUmedlen, förrän öfver skotten af de öfrige inkomsterne och att hvarje år, så snart öfverskottet af Tullinkomsten blifvit utrönt, öfverlemna det till RiksgäldsContoiret, så tror jag, att ändamålet säkrare blifvit vunnit.
Ingen förändring hade då ägt ruin, och Kongl.
Majit hade visserligen ej haft någon betänklighet att bifalla detta, som åsyftat möjlighet för RiksgäldsContoiret att fullgöra ingångna förbindelser
Följaktligen får jag hemställa, om icke betänkandet, oaktadt det af 3 Stånd lär vara bifallet, af Ridderskapet och Adeln bör ogillas.
Jag tro*-, att nan bör bibehålla principen, och icke gilla en sak, som är Bkadlig och stridande emot Grunlagen.
Friherre Cederjiröm, Jacob:
Det har blifvit yttradt, såsom skäl för betänkandet, att StatsContoiret så sent aflemnat öfverskotten.
Likväl har af StatsUtskottet ingen anmärkning i denna del blifvit gjord emot StatsContoirets befattning.
Det följer således deraf, att StatsUtskottet nödgats erkänna, det StatsContoiret, så fort Räkningarne blifvit alslutade, och så fort ske kunnat, aflemnat dem.
Då ingen anledning till anmärkning ägt rum emot förvaltningen , så är det besynnerligt, att man på det andra skälet, att nemligen sätta RiksgäldsContoiret i ställning, att äga mera penningar under sin förvaltning, velat till detsamma öfverlemna denna inkomst, då det lik - Den 17 October /. m val är ganska bejern, art Statens utgifter till bestämda ändamål afgå , och att inkomsterne ej i samma successiva ordning inflyta, utan rester uppkomma, så att ofta de ordinarie räntorne cj inflyta, förrän i Maji och September det påföljande året.
Dm då RiksgäldsContoiret genom ett särskildt 3nordnadt Greditif skall fylla bristen i Stats,Contoiret, så uppkommer en mångdubblad räkning och Controllen blir ganska svår.
RiksgäldsContoiret skall förlägga StatsCon— loiret, kan det ej få en erida skilling i besparing, förrän alle andra inkomster ingått, och det åsyftade ändamålet att skaffa RiksgäldsContoiret
Fon der blifver förfeladt, det enda som blir qvar, är oredan, och i stället för att
RiksgäldsContoiret instuckit de influtna medlen uti 3 procents-rörel, sen, måste det anlita sitt creditif i Banken.
■Petta står ej tillsammans med dep vanliga ordningen , och med hvad som blifvit föreslaget, ty creditivet är blott ämnat till inlösen af 3 procents och RiksgälrisSedlarne, ej till att fylla de vanliga och de extra-ordinarie behofven, då brist finnes i StatsContoiret.
När man dertill lägger, att StateContoirets Hufvudbok skall upptaga alla i nkoms!_tiiiar, och redovisa allt, sa hemställer jag, huru den åtgärd, som nu är föreslagen, kan gå för sig att, ehuru medlen inflyta till RiksgäldsContoiret, de skola redovisas och bokföra?
i StatsContoiret.
Kan den, sorn der har bokföringen ansvara , att upphörden är vigtig, pcb att verificauonerne äro k‘ara, då uppbörden ej dar cpntrolleras ?
Riksälds-Contoirets anordningar tjena sorn verificationer för StatsContpiret , så inträffar den omständighet, att"df{ Den 17 Octobtr f. m, ena Verkets uppgift tjenar till verification för ett annat.
Derigenom kunde Itända, om RiksgäldsContoiret lemnade en origtig uppgift, att Hufvudboken lemnade ett olika resultat mot speeialerne i Tullen.
Alla sädana oordningar kunna ej stå tillsammans med en förnuftig Statsförvaltning, och jag skulle förmoda, att då afsigten är, att Styrelsen skall kunna bestrida utgifterne med de medel, som dertill blifvit bestämde, man ej bör förrycka utvägarne dertill.
Om ej StatsContoiret har överskjutande roedel -på en titel att använda, så kan det ej bestrida qvartals-utbetalningarna.
Jag anhåller således om afslag i betänkandet.
Herr Hjerta; Det var mig verkligen oförväntad!, att i detta fall emot sådane tillvitelser behöfva försvara ett betänkande, soia är stödt på enkla grundlags-enliga principer.
Hvad grundsatsen angår, i anledning af hvad Herr Lefren yttrat, hafva Utskotten gjort sig till en heligare pligt att följa Grundlagen, än grundsatsen; men äfven denna har ej laggt något hinder för Utskotten att tillstyrka, hvad de gjort. 64 §. säger, om man lägger torivigten der den bör läggas: såväl Statens ordinarie Statsmedel och inkomster, forn hixid, pä sätt omförmäldt är, under namn af extra-ordinarie Utlagor eller BeviIIningar till Statsverket af Riksens Ständer anslås, vare under Konungens disposition 8Cc. 8Cc.
Således är det blott fråga om dst, som af Staten* Ordinarie och Extraordinarie inkomster till Statsverket anslås.
Då Riksens Ständer nu bestämt ansUgit en vis* summa af i,goo,ooo Rdr Tull - Den i'7 O cl ober J. rn. medel till Statsverket, så finner man, att inga brister kunna uppkomma , emedan behof och tillgångar äro beräknade, och man derjemte dels öfverlemna! öfverskotten å ChartaeSigillatac och Postmedlen m. rn,, dels ock yttrat att om det kunde hända, att en brist uppstode hos Statsverket, är SlatsContoirets Assignations-rätt på PiksgäldeContoiret öppen; och det har aldrig händt, att icke StatsContoiret påföljande morgon haft hvad det assignerat om aftonen.
Man har försökt , att uppkalla spöken, för att förskräcka dem, som med rädda blickar skåda Rikets Ständers Bank, och sagt att BiksgäldsContoiret skulle behöfva anlita Banken för att fullgöra sina förbindelser.
Äfen detta är ej möjligt ; ty om icke RiksgäldsContoirets inkomster räcka till, och om behofven öfverstiga Stats-regleringen, så hemställer jag, om icke det är afgjordt, att Riksens Ständer sammankomma, och dessa lära nog hädanefter icke tillåta en sådan skuldsättning.
Hvad nu 66 §. angar, så innehåller den, huru RiksgäldsContoiret skall förvaltas, nemligen: af Rikets Stander, forn hittills.
Om nu hittills RiksgäldsContoiret alltid haft att göra med uppbörd, och uti all Svensk uppbörd funnits något, som beter RiksgäldsContoiTS-rnedel, så är det ej något nytt, om ock Tullmedlen dit ingå.
De gingo 1809 till TullArrendeSocieteten, och derifrån till StatsContoiret.
Således kan jag ej finna det vara stridande, hvarken mot Praxis eller Grundlagen, att BiksgäldsContoiret eller ett annat
Verk uppbär dessa medel, och om 66 §• verkeligen tillkommit endast med iner afseende få hvad 30m existerade, då Grundlagen förfat - Ben 17 October f. 111. 2? tades, så ar det väl alt Riksens Ständer deraf nu kunni hämta nägol, som kan tjena till nytta äfven för framliden.
Man säger, att denna åtgärd ej uppfyller ändamålet; då måtte man tänka sig ett ändamål och, om detta är, alt utan redovisning behålla medlen 2 år i StatsContoiret, så vinnes det ej; men om meningen är, att Staten så litet som möjligt skall generas roed bevillningar, så blifver det vunnit; och jig får yttra, att om RiksgäldsContoirets förvaltning sker sorn sig feör, och på sätt den, enligt Utskottens förslag, kan ske, skall 5 procents-räntan blifva så obetydlig , att det skall förundra kommande Ständer, huru låne-systemet med så litet kunnat drifvas.
Hvad angar det Grefve Mörner yttrat, att Räkenskaperne ej skulle behöfva vara färdige i Tullverket, och att Riksens Ständers RiksgäldsContoir ej skulle halva rätt att granska dem och efterse, att de finnas ordentligt forde, så får jag fråga, om icke Riksens Ständers Revisorer numera äga att granska dem?
När detta är förhållandet, synes mig som jag icke borde tänka mig något sådant.
Jag har väl kunnat tänka mig möjligheten af en Styrelse som kan göra misstag; (y detta är menskligt; men jrg har aldrig, som representant, och skall aldrig som sådan, tänka mig den omoralijk; således ej befara att den skulle ställa sig rent af upp emot Riksens Ständer, och säga till sine underordnade Verk; J behöfven ingen reda göra! det har jag ej kunnat tänka mig, såsom Svensk; det fruktar jag ej heller, Hvad åter angår controllen derpå, att Staten skall få sina behof fyllda, så iytr jag yttrat3 att samma comroll redan firl - Den lj Oelober /. m. nes och ligger i RiksgäldsContoirets Fullmäktiges ansvarighet, dl de äro förpligtade, att så snart StaisContoiret requirerar, genast assignera.
Således kan dermed ej dröja öfver en dag, och denna dag miste till och med vara en Söndag.
Att deruti skulle vara ett hinder, att ej RiksgäldsContoirets personal blifvit ökad, och att den nuvarande ej skulle medhinna göromålen, måtte blifva Riksens Ständers egen sak.
För min del tror jag det vore skäl, att Riksens Ständer i sin eida gjorde ett försök att tillvägabringa mera , med samma personal; sidane exempel torde väl behöfvas.
Min enskildta öfvertygelse är, att Fullmägtige och Verket kunna hinna med göromålen.
Cederström har gjort flere anmärkningar af besynnerlig natur.
Han har sagt, att Rikshufvudboken ej skulle kunna fullständigt författas, ont Tullmedien ingingo till RiksgäldsContoiret.
Jag får fästa uppmärksamheten deruppå, att allmänna Beviliningen i alla tider ingått till detta Verk. £)en finnes ock upptagen i Rikshufvudboken; men det är möjligt, altman, ej velat se, huru mycket den gjort.
Jag är äfven öfvertygad , att StatsContoiret trott RiksgäldsContoirets uppgifter , rörande Allmänna Bevillningen , och att det kommer att tro de, sorn lemnäs otn Tultbevillningen.
Af al la dessa skäl % och dä rnecMen äro nödvändige för RiksgäldsContoiret , om man vill tillvägabringa ränte-besparing för Staten , samt om dess kraft och medel skola concentreras och sålunda fullkomligare gagna, tillstyrker jag bifall ä detta Betänkande, som rent af är ett foster af den nya liden och dess behof, samt det derföre börjande StatsLan©».
Dea ij Oclober f. m. »7 systemet, och således ej bör förskräcka någon , äfven om det skulle synas för ögonblicket stridande emot gammal praxis.
Föga återstår för mig att tillägga til! den sidste Talatans yttrande, men jag anhåller att få Fästa uppmärksamheten vid den emot Betänkandet gjorde invändning, att det skulle strida emot Grundlagen.
Det kan jag omöjligen finna, ehuru jag sökt att med uppmärksamhet läsa den.
Qrsaken ligger i en annan omständighet, den nemligen att före 180g Tullen *j yar Bevillning; den berodde af Regeringen, ,och det var en grace, att beloppet deraf uppgafs för Riksens Ständer- Jagvet ej hvad mening Lagstiftningen hade 1809, da den upptog Tullen bland Be vinningen.
Kanske har man sedan glömt, att Tullen verkligen är Bevillning, derföre att paan åt Regeringen någon gång har öfverlemnat att bestämma Tullen.
D fia hafva Riksens Ständer ej nu gjort, och jag fruktar, att det är denna vana, som varit orsaken, att man tror detta strida emot Grundlagen, Jag är öfvertygad att då den innehåljer, att Riksens Ständer ega sig sjdfve beskatta, och dess 6o:de §. upptager Tullen, såsom Bevillninng, så ega Riksens Ständer rätt att med Uppbörden af Tullen samt redovisningen och cpntrollen för densamma förfara på samma sätt, som med den serskildta BeviIlningen, och ingenting har blifvit anfördt, som kunnat rubba min öfvertygelse i detta afseende, örn icke Grundlagen förtydes.
Det har blifvit sagt, att StatsGontoiret ej skulle kunna bestrida de ordinarie ulgi{'terne, om det ej får Uppbörden i S§ T)tn 17 Oclobtr f. m. första hand.
Den sldste Talaren har tillräckligen upplyst, att StatsContoiret har en ovillkorlig assignationsrätt pl RiksgäldsContoiret.
Det har ytterligare blifvit sagt, att StatsContoiret behöfver en summa att förskottsvis disponera.
Nå väl, det har öfverskotten på CharceSigillaOs och Postmedlen.
Skulle StatsContoiret behöfva en Fond till förskott, så rn.å det då behålla hvad det haft och ej redovist sedan 1820.
Det är bättre, att StatsContoiret får behålla detta, än att oredan årligen fortfar.
Blott det, som hädanefter blir öfverskott, genast är tillgängligt för RiksgäldsContoiret, så vinnes ändamålet.
Jag kan icke förena mig med den tanka, som omtalar osäkerheten af RiksgäldsContoirets uppgifter till StatsContoiret.
Jag skulle icke förmoda, att Riksén» Ständer valt sädane Fullmägtige, utan är deremot öfvertygsd, att uppgifterne skola blifva lika pä 1 i tel i ge hädanefter, som hittills; annars hade Riksens Ständer grufiigen misstagit sig i valet.
De oordningar som blifvit framställde, såsom följder af det gjorda förslaget, hvila ej på sanna grunder, utan på origtiga framställningar.
I öfrigt har jag intet att tillägga, utan förenar mig endast med Herr Hjerta.
Jag anser förevarande Betänkande vara oriktigt, så väl enligt grundsats, sorn Grundlag, och utbeder mig få utveckla skälen till min mening.
Till Grundfatsen i Statsförvaltningen , synes mig nämligen, uti ett väl organiseradt samhälle, höla att Folket skall bestämma skatteme, men Regeringen uppbära dem, hvarefter åter Folkel* iten 17 Öctoher /. m; sätt kommer att tillse, huruvida Uppbörden ordentligen ingått och medlen blifvit till sina bestämda ändamål använde.
Att den Allmänna Bevillningen kommit på afväg från StatsContoiret och inflyter till RiksgäldsContoiret, härleder sig ifrån Carl XII:s olyckliga krig.
Ständer inrättade då RiksgäldsContoiret för att betala räntorna på Rikets gäld, samt inlösa mynttecknen och mynt-sedlarne.
Den Bevillning sorn dertill åtogs öfverlemnades å Contoiret, och dervid förblef det tills vidare.
Under tvedrägtstjderne drogo Riksens Ständer åt sig allt hvad de kunde af StatsFörvaltningen. och insatte i hvarjehanda EmbetsVerk sina deputerade, såsom ombud mellan Riksdagarne.
I RiksgäldsContoiret gick det så långt, att de, sorn hade löner att fordra, fingo sig dem anviste i RiksgäldsContoiret, hvars Fullmagtige till ock med erhöllo domsrätt.
När delta missbruk nått sin höjd, och Riksens Ständer vid 1765 års
Riksdag sökte återbringa enhet i Statsförvaltningen, och inskränka skaran af Ernbetsinän, anhöllo Ständerne hos Kongl. Maj:t, att RiksgäldsContoiret måtte indragas under StatsContoiret, och uppbörden ske genom det sednare.
Så skedde äfven , och Bevillningen ingick sedan till StatsContoiret, och har ej, som Herr Hjerta förmenat, alltid ingått till RiksgäldsContoiret, Detta förhållande fortfor till 17781 då Kongl. Majst åter skilde Riks-i gäldens liquiderande från StatsContoiret, och upprättade den såkallade Kongl. RiksgäldsDirection.
Den utgjorde ett slags fördelning af StatsContoiret till 1789, då kriget och de skulder, som Regeringen sig åsamkat, föranledde henne, för Den 17 (fetober f, m. att förmå Ständerne åtaga sig skulden, att åt dem sjelfva öfverlemna dess liquiderande, och då inträdde oordningen i Statsförvaltningen å nyo.
Den fortgick till statshvälfningen 1809, och har äfven sedan för bl i f v i t sig lik.
Nu då Rikets skuld, såsom vi känna, blifvit liqviderad, så borde RiksgäldsContoiret des t ornera hafva upphört, och Beviltningeri ingått till St äts God t dir et,'
Som hufvudsakliga skälet för uppbördens ledande på afväg försvunnit.
Hvad är väl följden?
Jo, att allmänna Bevillnirsgen i Ränterierne och DandsContoiren måste särskilt bokföras och redovisas, hvarigenom onödigt skrifveri åstadkommes.
Om den rättelse i S yrelsevérkens organisation, och den minskning i Em bet små: ines antal, som Riksens Ständer åsyftat alltsedan 1803,. skola gå i fullbordan, si måde fördubblade och onödiga embets- förrättningar upphöra,- och hvarje gren af Statsförvaltningen biingas till ett enkelt1 skick.
Dertill hörer äfven, att Uppbörden skalf ske på ett ställe, och i sådan mening har älven'
StatsUtskottet afgift it ett af Ridderskapet och Adeln redan bifallet Betänkande om Rikshufvudbokens uppgörande, .Knappt har en månad’ sedan dess förflutit, förrän man redan är färdig, att söndra Kronans uppbörd från StatsContoiref mera ärt lion hittills varit; i stället för att göra hvad man, efter min ianka snarare bordt, nemligen äfven skilja allmänna Bevillningens uppbörd ifrån RiksgäldsContoiret.
Detta, hvad grundsattsen i' allmänhet beträffar.
I aheende på det särskilta stät- sorn blifvit anfördt, för Tulirnedlens ingåer da till RiksgäldsContoiret , att det nemligen skutie vara nyttigt , till att betacka räntorna jpen 17 October f. m. 5i 3 procents Obligationeme, sS får jag tillägga, att denna åsigt är öfverensstämmande med den vid denna Riksdag oftast rådande} att uppoffra alla andra förhållanden för Låne-rörelsens befrämjande.
Vill man undantaga StatsContoiret rättigheten att uppbära Tullbevillningen, så bör man äfven undandraga det skyldigheten att honorera löner, och andra ordinarie Stats-utgifter.
Det återstår eljest ingen annan utväg, än att RiksgäldsContoiret måste lemna StatsCoptoiret ett motsvarande större förskott på de årliga inkomsterna, hvarigenom Tullmedlen, ehuru först ingående till RiksgäldsContoiret, dock i sjelfva verket måste ställas StatsContoiret tillhanda.
Hela skillnaden blir i sjelfva verket blott den, att de summor, som omsättas fram och tillbaka mellan Kronans ot>h Rikens Ständers Verk, varda större.
För närvarande är derutinnan en sådan förvirring, att somlige medel lefvereras från StatsContoiret till RiksgäldsContoiret, och somliga från RiksgäldsCoutoiret till StatsContoiret, utan någon annan märkelig verkan på det allmänna, anat åtskilliga Embetsman fördenskuld mäste onödigtvis underhal* lag.
Det torde ej tagas väl, att jag nämner Norrige^ men förhållandet är der sådant, som det skulle blifva här, om Betänkandet antoges, utan att RiksgäldsContoiret ålades att gifva StatsContoiret större förskott.