Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då man vill ett ändamål, måste man äfven vilja medlen, och jag tviflar således icke, att Riksens Ständer, efter mogen öfverläggning, af alla med ämnet gemenskap ägande omständigheter, fatta ett beslut öfverensstämmande med så vål landets sanna vål, som Nationens värdighet.
Sådan år min öfvertygelse, om Skånska StenkolsVerkets tillstånd, om de fördelar som derifrån kunna påräknas, och om medlen att dem erhålla.
Jag öfverlemnar denna framställning tiil Ridderskapets och Adelns upplysta granskning och rättvisa bepröfvande, under anhållan om åferremiss af StatsUtskottets Betänkande, samt att detta Utskott mätte anmodas, afgifva bestämdt Utlåtande, huruvida det af mig uppgifne förslag kan tillstyrkas eller icke, till 4* Den I Augusti ». m. ledning för det beslut, Riksens Sander kunna finna för godt att derefter vidtagas.
Friherre Ridderstolpe, Fredric; Ibland alla de hinder, som motarbeta vår fådernejords odling oell åndamålsenligaste håfdande, består det allmännaste i de lagar soin tvinga jordägaren att hellre sjelf, ehuru illa, sköta sin jord, ån att öfverlemna denna jord åt en medborgare, hvars tid och omständigheter kunna lofva åt jordägaren en billig del utaf afkastningen, åt brukaren en välförtjent lön lör dess mö la.
Jordägaren, som redan betalt utskylder för äganderätten, och som måste till Kronan liqvidera allt hvad brukaren ej förmår, förväntar billigt vis det skygd sorn varit första vilkoret för erläggandet af all skatt.
Huru grymt ser han sig ej bedragen i denna väntan!
Brukaren redan skuldsatt före tillträdet, blir ofta efter för. sta skörden ansatt af sina gåldenårer, och grödan elfven den del deraf sam egentligen endaft tillhörer jordägaren blir sequesfrerad för att från all förlust frälsa en borgenär, fram. mande för allt det förlag, som tillskapat denna tillgång åt en (emot jordägaren ofta rent af svekfull} gäldenär.
Om rättvisan skall återtaga sin primitiva slägtskap med billigheten, bör lagen sorn det Den I Augusti e, m. 43 mig tyckes, ej tillåta seqvester å större del af en arrendators gröda, ån som återstår då Krono och Fråste-tionde samt arrendebeloppet först blifvit afdragne.
O n proposition å återremiss anhåller jag Ödmjukast.
Bilagor till Pleni-Protocollet lör den 5 Augusti, förmiddagen.
H err ]\lontgomrnerie, Gnjiaf:
Förevarande ämne anser jag af mera vigt ån Utskotten, och tror det hafva förtjent de förenade Utskottens allvarligaste uppmärksamhet.
Man hör allmän klagan öfver allmän penningebrist, och man vill icke undersöka och efterleta orsaken dertill, så snart man icke fin ner den inom penningerörelsens eget område, och icke oller begagna något botemedel derför, 44 Den 5 Augusti f% jnt då det icke står i förening med en ifrån verldens skapelse, åtminstone ifrån samhällslifvets början, aldrig stadgad, aldrig såker, minst oföränderlig så kallad financelärcis theori, som, efter min tanke, i afseende på en tillförlitlig och beståndande byggnad i verklighet, år lika omöjlig, sorn ibland de lårde, fruktlösa efterletningen af den så kallade philosojjhiska stenen.
Emellertid suckar jordbrukaren icke så mycket under tyngden af mångartade och ofta dryga skatter, som icke mer under bekymmer atl kunna förvandla sin production till penningar, dem han ovilkorligen till Statscassan år förpligtad att erlägga, åsidosättande ali beräkning huruvida sådant år möjligt eller icke.
Utan öfverdrift kan man säga, att i denna Statens fordran ligger en stor obillighet, ja äfven en icke mindre orättvisa till grund.
I samhällens första början och ännu icke för manga sekler sedan i Sverige, följde man en båttre, sannare, riktigare grundsats, man fordrade nemligen icke annat af den skattdragande, ån hvad han genom jordens fruktbärande förmåga, eller ifrån skog och vatten kunde tillskaffä sig sjelf: han erlade sin skatt i säd, fogel, fisk eller villebrådshudar.
Sjelfva grundräntan år ännu, såsom ett minne af denna tid, beräknad på gråverk uti flere af de allågsnare Svenska och Finska Provinserne.
De förenade Utskotten medgifva, att
Landtmannen eller den skattskyldige i allmänhet, skulle tillskyndas en betydlig förmån, om honom tillerkändes rådighet, atl på sätt motionairerne
Ven 5 Augusti f. m, 45 föreslagit, välja emellan Kronoutskyldernes liqviderande i penningar eller uti spannmål; men som härvid tillika förekommer, att Staten till åtskilliga utgifters bestridande, har penningar ovilkorligen af nöden, samt att om alla utlagor fingo uti spannmål afbördas, skulle StatsVerket ej allenast sättas i förlägenhet vid spannmålens förvandling i penningar, utan ock blifva blottståldt för betydliga förluster, oberåknadt åtskilliga alltid oundvikliga utgifter för spannmålens vård och skötande; och det år på dessa grunder, de förenade Utskotten, utan behjertande af jordbrukarens penningenöd och utan afseende på rättvisans och billighetens kraf, åsidosättande all möda att tillse sättet huru som jordbrukarens och Statens gemensamma båsta skulle kunna förenas, helt kort och sorglöst afstyrkt antagandet af motionairernes ifrågavarande förslag.
Då Utskotten i mindre vigtiga ämnen sökt att genom vidlyftiga undersökningar utarbeta och utreda frågan, hade Utskotten i denna sak med fördubblade ansträngningar bort tillse, om icke sätt fanns, hvarigenom den af Utskotten sjelf i premisserna medgifna forman skulle kunna tillskyndas den betryckta, allt uppehållande jordbrukande medborgareclassen.
Dertill tyckes mig så många förenade kraftiga och talande orsaker hafva bort uppmana Utskotten, nu isynnerhet, då jordbrukaren, hvarmed jag menar den egentliga Bonden, betungas med Ökade bekymmer, dels derigenom 46 Den 5 Augusti f. m. att en lika personel bevillning är beslutad dels , derföre att ingen progressiv förmögenhetsafgift kommer att utgå, och dels för detatt beskattningen för consumtion och öfverflöd, allt på jordbrukarens bekostnad, skall upphöra ehuru, såsom en stor Statsoeconom säger, af alla beskattningar , ar o consuintionsufgifttr, de sam låttaft utgöras
Blottgenom den sednare art upphåfde, måste förmodligen den ^dermedelst hittills utgångna luxbegkattningen med mera ån hundrade tusende R dr öka den allmänna Bevillningen , icke litet kånbart, då Stockholms stad ensamt erlade för consumtion och öfverflöd Öfver 20,000 R.dr, hvilka nu af jordbrukaren måste utkråfvas, ehuru rättvisan och billigheten påkalladt, att raan i stället att upphäfva 5 Art. x §. i 1818 års BevillningsFörordning deri tillagt, hvad jag vördsamt till lindrande af Landtmannens skattebördor, föreslog, nemligen bevillning för CaractersFullmagter, för Guld- och Silfverbroderier, för Vagnar och Spannhdftar, för utländska porcellainer och kläden, för Strutifjädrar, Silkestyller samt för ägta pärlor och juveler.
Hvad Bonden för Tcbak och hilke hittills betaldt med några skilling, får han härefter, måhända, fylla med lika många R:dr derföre, att bevillningen för consumtion och öfverflöd blifvit tillintetgjord.
Vid sådana förhållanden år det tid att betänka jordbrukarens försvårade belägenhet och Den 5 -A11gusti f* m, « att behjerta den.
Detta anser jag för vigtigare ån allt annat: detta för Svenska Folkets Representanters högsta angelägenhet, detta för deras dyrbaraste vårf.
Äfven tillförene har jag haft den åran och tillfredsställelsen att på detta rum yttra, huru som jag anser, jorden för menniskans hufvudnåring, dess odlare för samhällets egentliga styrka och egentligaste medborgare, men hvilka dock, under svett och möda, arbete och ansträngning föranlåtas att sköta denna jord, för att af hennes ofta osäkra, alltid olika produetion underhålla Statskroppens hos oss, ofantliga antal tärande medlemmar, som ej sällan lefva i maklighet och öfverflöd, medan jordbrukaren svigtar under mödans tyngd eller suckar under hård eller åtminstone ojämn och icke naturlig beskattning.
Också förklarar detta sig lått såsom onaturligt, och såsom betungande och hårdt, örn man blott jemtör huru som jordbrukarens mångfaldiga och stora utgifter till Präfter, Klockare med flere, alltid utan svårighet erläggas, derföre att dessa utgå in natura, då deremot Kronoutskylderne, ehuru ofta mindre i förhållande mot andra utgifter, väcka bekymmer och bringa betalaren i förlägenhet, ej sällan i den olycka att allt hvad han åger pantsättes och försåljes på Executiv Auction för mindre ån halfva värdet, hvarigenom den idoge jerdbrukaren med hustru och barn för några R:dr bristande Kronoutskylder, försåttes i tiggeri och den yttersta nöd.
48 lien 5 slugusti f. mi Om de förenade Utskotten sträckt derhän deras uppmärksamhet, skulle deras utlåtande öfver mera nämnde motioner, visserligen icke stad. nät vid ett passivt, ofullständigt motiveradt afslag.
Såsom en ledning till Utskottens nogsammare begrun* dande och begagnande, anser jag mig vördsamt böra tillägga några ord derjemte, såsom bevis att Utskottens motskäl icke åro tillfyllestgörande.
Att Staten behof v er till dt filliga utgifters be* fridande penningar, kan ingalunda lia till följd att Jordbrukaren ovilkorligen skall betala Kronoutskylderne i penningar.
Statens bestånd hämtar sin grand från medborgares bestånd, och då böra väl det förras behof vika lör de sednares, såsom helt och hållit beroende af dem.
På samma sätt är det med den förlägenhet vid Spannemälens förvandling och med de betydtiga förluster deraf, och dessutom för dess värd och fotande fulle ådraga StatsVerbet, enligt Utskottens tanka; det år nemligen på lika sått som Utskotten äfven i dessa fall afse mera StatsVerkets ån Medborgarenas fördel och båsta.
Men då nian å andra sidan er in-- - T)en 5 jlugusti f. mi ‘4* inrar sig de betydliga uppoffringar StatsCassan gjort för Spannemäls-Directionens inrättning, utan motsvarande ändamål, hvarigenom Medborgare kunnat tillvågabringas någon förmån, så finner man lått, att om denna uppoffring från Statens sida begagnades såsom medel att förvandla till penningar den Spannemål, sorn för Kronoutskylderne tilläfventyrs konÅne att från Jordbrukaren erläggas, synes ingen svårighet och ingen ändamålslös kostnad derigenom uppstå, utan tvärtom en allmän nytta, större an hvad man i öfrigt kan frambringa, ty medborgares välstånd och trefnad måste vara Statens välstånd och trefnad.
Dessutom kunna ju LåneMagazinerne härvid begagnas och af MagazinsDirectionen, med denna förändrade bestämmelse, administreras efter sig yppande omständigheter till detacherade försåljnings-upplag, hvarigenom StatsCassan under en omtänkt öfverstyrelse skulle kunna hår-J leda mycken vinst, åtminstone undkomma all förlust, i synnerhet om deri säd, som för Kronoutskylderne komme att erläggas, skulle vara ritorr , hvilket hvarje Landtman i sådant fall, med mycken beredvillighet otvifvelaktigt verkställde.
Sålunda kunna motionairernas berömvärda förslag utan svårighet och risque sättas i verkställighet, Landtmannens penninge-förlägenhet mildras, dess onaturliga beskattning någorlunda tilli ättaföras och med detsamma en allmän nytta och förmon tillvågabringas.
Och det ar med Bil. till Ridd, o, Ad, Pr. VII- Band. 4* Den 5 Augusti f. mj sådane förhoppningar jag ännu en gang anhaller att Ridderskapet och Adeln täcktes bevilja återremiss af ifrågavarande Stats- Bevillmngssaint Allmänna Besvärs- och Oeconomie-Ulskottens Betänkande, N;o 2.
Herr Ankar/värd., Auguft:
StatsUtskottet har vid pröfningen af den motion jag väckt, om lindring lör Nerikes Regementes Rotehållare, i de skyldigheter som BeklädnadsFörordningen af 1818 ålägger dem, afstyrkt de reclamationer jag med, öfvertygelse om billighet och rättvisa, ansedt mig höra göra till gemensamt gagn för den province jag bebor.
Jag hoppades vid Riksdagens början, attén enskilt motion i detta fall ej skulle behöfvas, då det i anledning af det vid sist förflutne
Riksdag fattade beslut om beklädnadens utgörande, äfven fastställdes, att en fullständig berättelse om forhållandet borde vid denna nu pågående Riksdag afgifvas, för att, som orden lyda, Riksens Ständer måtte komma i tillfälle att utlåta sig, huruvida några förändringar i detta beklädnadssätt kunna anses nödige.
Jag trodde i anledning häraf, att Regeringen sjelf skulle väcka denna fråga, då förhållandet onekeligen måtte varit fullkomligen upplyst genom Nerikes Regementes samteliga Rotehållare* protest emot 18 »8 års Bcklädnads-föräfidring samt deras i ämnet af - Ven 5 Augusti f. m. 51 gifne underdåniga anhållan hos Kongl. Majrt; men då jag vid slutet af den för enskilta motioner fastställda tid, ej försporde någon åtgärd i denna väg vara vidtagen, ansåg jag det vara en pligt, att väcka motion för att åtminstone bibehålla talan öppen, hvilken försigtighet jag nu finner fullkomligen rättfärdigad genom StatsUtskottets betänkande, der det bland annat förekommer, att ett Nådigt Bref af den 5o October 1819 bifallit Nerikes Regementes Rotehållares reservation mot ett längre fortfarande af den 1818 anbefalta förändringen i beklädnadens utgörande, än till den nu pågående Riksdagen, men att det tillika ålåge Rotehållarne att till denna Riksdag inkomma med en underdånig ansökan om ändring; hvadan dä detta vilkor blifvit försummadt, Regeringen ej kunnat befatta sig med anmälan hos Ständerna.
Likvist får jag dervid erinra, det jag för min del ej kan påminna mig, att det omnämnda Kongl Brefvet af den 3o October 1819 blifvit med Rotehållare communiceradt, det har åtminstone helt och hållet undfallit mig och alla öfriga härvarande Riksdagsmän ifrån Nerike, och förmodar jag i alla fall att ej några fatalier härigenom kunna vara förlorade, då Rotehållarena genast vid emottagandet af befallningen om ändringen, protesterat deremot, och jag nu genom väckt motion sökt fästa uppmärksamheten å nyo på detta ämne.
Jag anhåller derföre att med några anmärkningar få besvara StatsUtskottets Betänkande, för att möjligen kunna bereda en annan åsigt af s* Btn g Augusti f- m, förhållandet, än den, som ledt Utskottet vid af»tyrkande af de ändringar, jag i min motion åsyftadt.
Deremot hyser jag den öfvertygelsen, att hos Riksens Ständer finnes så mycken ömtålighet för helgden af gifne löften, att hvad som efter deras beslut åsyftat en lättnad, men uti tillämpningen blifvit en partielt ökad tunga, ej kan med känslolös liknöjdhet få fortfara utan rättelser sedan anmälan derom blifvit gjord.
När således anmäldt blifvit, huru den vid sista Riksdagen vidtagne åtgärden med förändringen i beklädnadens utgörande för indeldta Arméen, för Nerikes Regementets Rotehållare haft den menliga verkan att bidragen till beklädnaden, derigenom betydligen ökats i stället för att Riksens Ständer genom dess sednaste Beslut härutinnan funnit nödigt och billigt lätta Rotehållare i den tunga, som tidens ändrade skick och Soldatens derefter lämpade kostsamma beklädnad, gjort mera tryckande för Jordbrukaren, så anser jag för min del, i stöd af det tydliga förbehåll, som 1818 års Ständer gjordt, att vid denna Riksdag skulle erhållas en fullständig berättelse om för - Iten g ,4ugusti f, m. SS hållandet, på det Ständerna skulle komma i tillfälle att utlåta sig, huruvida några förändringar i detta beklädnadssätt kunna anses nödiga; att StatsUtskottet hade bordt eller åtmiridstone kun. nät med full anledning till Riksens Ständer inberätta den ökade pålaga, som genom den vidtagna förändringen drabbat Nerikes Province, då deremot de fleste öfrige provincer verkeligen tillgodonjutit den lindring, som Riksens Ständer åsyftat.
StatsUtskottet har i det stället ingått i bevisning om det rättsenliga af förvandlingen af de i KneckteContractet för beklädnaden fastställde penninge bidrag, till motsvarande spannemål efter RiksStaten 1696, och detta kallas, att .återföra utskylder till sitt primitiva värde.
Jag kan likväl ej finna det förenligt med KneckteContracternes i 80 §. af Grundlagen försäkrade helgd, att något annat primitift värde bestämmes, än det Contractet bokstafligen innehåller, och då deruti ej uttryckes någon förvandling från penningar till Spannemål, synes den ej böra komma i fråga, blott derföre att den största inkomsten derigenom vinnes för Staten, utan afseende på hvad de skattdragande dervid förlora; men denna princips trogna iakttagande kan ensamt förklura huru Rotehållarena för Nerikes Regemente nu påläggas att betala sina bidrag till Regementets beklädnad med förvandling från penningar till spannemål, då deremot Rotehållarne inom samma province, men för Kongl. Westmanlands Regemente, som i sina KneckteContract hafva sig tydeligen förbehållit, att af Staten erhålla en tunna Spannemål till under, stöd i Roterings-tungan, ej efter Confractets or. 54 Den 5 Augusti m4 dalydel.se förvandling i penningar efter det för Staten blif. ver det minst kostsamma.
Att dessa rakt stridande beräknings-sätt ej kunna vara grundade på hvad man vanligen anser för billigt och rätt, synes mig åtminstone klart; ett ytterligare stöd härutinnan finner jag äfven uti de resolutioner som ofta afgifvit-s, då tvistigheter uppstått emel. lan Pastorer oell Församlingar om rättigheternas utgörande, hvarvid Pastorerne alltid förlorat, när de velat gora dylika förvandlingar, från penningar som författningarne från ålder tillerkänt deni, till varor nu efter den tidens varuvärden, som då rättigheterna bestämdes i penningar; och jag ser ej något skäl hvarföre icke så väl den Lagstiftande som Lagskipande magten, böra följa samma grunder vid rätts-frågors afgörande, emellan sig oell det allmänna, sorn då frågor af samma art uppstå individuer emellan.
Jag vågar derföre anhålla, att detta StatsUtskoltets Betänkande måtte återremitteras till ny handläggning, så att Riksens Ständer måtte blifva i tillfälle aft bedöma följden för Nerikes Regementets Rotehållare af den vid sednaste Riksdag beslutne ändring af Beklädnads-författningen, hvilken Riksens Ständer sjelfve vid Beslutets fattande ej ansett för ofelbar; och förnyar jag min vördsamma anhållan, att Nerikes Regementets Rote.; hållare antingen måtte sättas i åtnjutande af de Den 5 Augusti f, m• 55 räntor, som af ålder anslagits till Regementet* beklädnad, eller i motsatt fall, att KneckteContractets ordalydelse mätte fa förblifva orubbadt, utan förvandling från penningar till varor.
Herr Sparre, Gujtaf Mauritz:
Jag respecterar hvad jag förutsätter hafva motiverat riu förevarande afstyrkande utlåtande af Högloflige StatsUtskottetspluralitet:, pligtkån. slån att hushålla med Statsmedlen; men jag tror att uppfyllandet af denna pligt ofta, och särdeles vid detta tillfälle, låter förena sig med fullgörandet af erkänslans fordringar.
Bland alla de Enkor, hvilka för deras af~ ledne männers förtjensters skull, njuta årliga pensioner af Statsmedlen; hvilken af dem har haft en man, som gjort mera för Fäderneslandet, ån framledne Hans Excellence Herr Gref-r ve Adlercreutz?
Jag skall ej ingå i framställning af alla de lysande bedrifter, hvilka gjort General Adlercreutzs namn lika allmänt kändt, som Svenska krigaren allmänt aktad; men jag måste, ehuru oangenämt det än år, återföra minnet på öfvergångna sorgliga tider, erinra om en af hans handlingar som offentlig man; en af dessa händelser, hvilka, för att nyttja en om sitt folks vål och rättigheter öm Konungs egna_ord:*För - 66
Ven ^Augusti f- m. synen någon gång synes tillåta till Reepnters undervisning.
Jag behöfver ej tillägga att jag menar den afgörande dagen i Mars månad 1809, lika så litet som påminna om, huru mycken strid med sig sjelf det kostade den ädla mannen, att besluta sig till anförare för ett företag af sådan beskaffenhet; af den yttersta våda, lika påkalladt, sorn deraf råttfårdigadt.
Men påininnom oss: att vid denna tidpunkt, samhällsbanden redan voro lossade, fiendtliga massör färdige att öfversvämma Svenska fosterjorden, och ett inbördes krig, nära för handen ; påminnom oss hvilka oberäkneliga följder, blott några timmars obeslutsamhet den afgörande dagen kunnat medföra; huru vi som Landsmän hår nu församlade hade varit, kanske för alltid, åtskiljde; och jag frågar: kan någon jemförelse äga rum, ©mellan den vinst som denna man tillskyndat Staten, och den utgift af Staten som nu år i fråga? böra Nationens ombud ballancera på att anslå ett påkalladt behöfligt understöd till dens Enka, som räddade åt oss vår Bank med dess redbarheter?
Friherre ffrirsén% Guftaf Fredric:
Uppå underdånig anmälan, att EnkeGref - Den 5 Augusti f. m. 57 vinnan Adlercreutz vore i behof af allmänt understöd, behagade Kongl. Maj;t af lndragningsStatens besparingar tillägga henne i5oo R:dr årligen, från 1819 års början till påföljande Riksdag: och genom
Nådig proposition af den 25 förledne Januari erbjöd Kongl. Maj:t åt Nationens Representanter ett tillfälle, att frambära en ytterligare gård af Nationens tacksamhet för framledne Herr Grefve Adlercreutz’* förtjenster om Fäderneslandet, i det de försäkrade och anslogo för hans Enkefru en årlig pension, tillräcklig för hennes bergning under hennes återstående dagar, Ilögloflige StatsUtskottet har icke funnit skål tillstyrka Riksens Ständer att detta erbudna tillfälle bifallande upptaga.
Det är icke min röst som lämpligast höje» till framställande x af framledne Herr Grefve Adlercreutz’* förtjenster; och särskildt icke heller den, som grundar ett tillstyrkande af en ny utgift för Staten, på öfvertygelse!! om runda tillgångar dertill: tvärtom är det mig fullkomligen bekant, i det sednare afseendet, huru vid Skattebidragen, i deras understa fördelning, mången gång häftar försakelse äfven af lifvets oundgängligare behof; och i det förra, att de män, sorn stått vid Herr Grefve Adlercreutz’* sida, i striden mot Rikets fiender, och i ögonblick af inhämska hotande olyckor, hafva dertill ett synnerligt företräde; men, likasom tillfällen någon gång erbjuda sig, som af ett manligt sinne lifligt uppfattade i sina verkning,ar, förbinda sam - SS Den 5 Augusti ff m. hållets välfärd med dess skuld till den enskildta medborgaren; så gifvas ock tillfällen, då utgifter i sina följder mångfaldigt och öfver all penningeberakning återbäras; och likaledes förhållanden, då begreppet om förvärfvade högtidliga anspråk på en ädel Nations uppmärksamhet, intager rummet framför betänkligheten 0111 hvem som rättast borde försöka att göra dem gällande; och det är af dessa förenade anledningar jag nu tillåter mig att yttra några ord.
Jag liar nemligen icke kunnat undertrycka den smärtsamma känsla som det hos mig väckt, att, då Hans Maj:t Konungen gifvit Riksens Ständer tillkänna, att Herr Grefve
Adlercreutz^ Enka vore i behof, Riksens Ständer skulle derpå svara; det må förblifva dervid.
Ligger det mycken vigt på de förhållanden hvaruti vi oss nu befinna, på den inre friheten i våra öfverläggningar, och den yttre trygghet hvarunder dessa fortgå, så måste Herr Grefve Adlercreutz^ namn vara oskiljaktigt förbundet med hvad inom detta Hus finnes mäst minnesvärdt: och äro föremålen för vår närvarande sysselsättning af den betydenhet, att framtidens bifall intager något rum i beräkningen , då måtte det ock interessera oss att genom handlingar bevisa att vi icke sjelfva så hastigt glömma den nästförJlutna.
Hredevid angelägenheten af ordning och sparsamhet i penningeförvaltningen , står utan tvifvel jemngod den angelägenhet, att, utan förminskning, till en annan tid öfverlåta en urgammal reel fond af * Vett g Augusti f. m, 59 nationligt värde; och under sysselsättningen med afhjelpandet af oeconomisk förlägenhet och brist, må man se till, under mer än ett förhållande, att grund icke lägges till en annan, af än vådligare art.
Af innerligaste hjerta hade jag önskat att, fråga om ett allmänt bidrag af denna beskaffenhet icke behöft väckas: att Herr Grefve Adlercreutz’s förtjenster, rätteligen tillhörande en annan tids utveckling, utan all uppsummering mot penningebidrag, för det närvarande ostörda, fått hvila vid hans stoft; men då nödvändigheten påkallat en erinran derom, i bredd med anmälan om ett behof, då mine Herrar, vågar jag tro, att ett Svenskt sinne skulle lyfta sig öfver all undersökning huru detta behof tillkommit, eller huruvida redan blifvit upp. fyldt hvad fordras bordt, eller all annan detaille af ämnet, för att blott sysselsätta sig med undersökningen, huru en Fäderneslandets sak af denna angelägenhet måtte befordras.
Det heter uti Riksens Stånders skrifvelse af den 28 Dec. 180g i fråga om dispositionen af Låckö, att Nationen, vid en tryckande Riksskuld, icke fullkomligen kunnat följa sin böjelse, utan måste inskränka sig att erbjuda General Adlercreutz någon ersättning för hvad han, genom Finlands afsöndrande, såsom der förut bosatt och tjenstgörande af sin enskilta egendom förlorat.