Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man skall söka tillvägabringa aktieteckning i orten och derefter göra en framställning hos K. M:t.
M:t fäster afseende derå, skall man insinuera saken hos Stats-Utsk:t.
Lyckas man bringa saken igenom vid riksdagen, då fälman halfva beloppet.
Kommer man då en andra gång, då har man den oturen, att i sjelfva dörren träffa på en Ordf. i riksgäldsafdelningen, som sätter händerna för öronen och icke vill höra på några skäl.
Jag har gjort försöket, men icke lyckats att med några skäl förmå nämnde ordförande till inseende af hvad billigheten kräfver.
Den värde ledamoten satte sig nemi. inom Utsk:t emot hvad Utsk:t här föreslagit, likasom han här bestrider den lilla modifikation, jag påyrkar.
Då såväl kanalbolagsstyrelsen som motionärerna i ämnet förklarat, att, om nödiga medel tillhandahölles bolaget, skulle arbetet i sin helhet vara färdigt under loppet af år 1867, derest icke oförutsedda hinder inträffade, och då dessa auktoriteter afgifvit detta utlåtande efter samråd med en byggmästare, så erfaren sorn Öfverste Ericson, då är antagligt, att, om Stats-Utsk:ts hemställan bifalles, skola icke några »oförutsedda hinder» komma att inträffa, utan kanalen lärer då verkligen blifva färdig 1867.
Sparres yrkande bifalles, är möjligt, att »oförutsedda hinder» inträffa, ty om t. ex. kanalen vore i det närmaste färdig i slutet af år 1867, men bolaget skulle få räntefritt innehafva 800,000 rdr under loppet af ett helt år, derest kanalen öppnades först m
Deu 18 Maj f. m. under året 1868, då vore det dumt af bolaget att hellre öppna kanalen den 31 Dec. 1867 än den 1 Jan. 1868.
Jag vill icke säga någon obehaglighet emot någon, men möjligheten af ett dylikt förfarande utgör för mig ett ytterligare skäl att yrka bifall till Utsk:ts hemställan.
Jag hoppas, att Gr.
Sparres uppgifter om bolagets verksamhet och arbetsförhållanden ärö mera exakta än Hr Grins berättelse om tilldragelserna i Stats-Utsk:t.
Den ifrågavide ordföranden i Riksgäldsafdelningen, som visserligen icke är döf för goda skäl, men deremot för sådane, som dikteras af egennyttan eller det egna intresset, uppbjöd ingalunda sin förmåga för att hindra det ifrågavide företaget, ty om Gr.
Sparre det tror, känner Hr Grin icke de medel, som stå nämnde ordförande till buds, utan det var Gr.
Sparre sjelf, som genom sitt ifriga uppträdande för att gifva upplysningar förderfvade sin sak, och jag hade nog takt, att icke yrka något strängare, än ett enkelt bifall till afdelningens förslag.
Sparre tyckes vilja besanna ordspråket, att »otack är verldens lön.» Gr.
Sparre har fått allt hvad lian billigtvis eller obilligtvis kunnat begära, och ändå är han icke nöjd, utan fordrar, att bolaget skall få ytterligare ett års räntefrihet.
Hr Grin säger visserligen, att det återstående af anslaget och lånet skulle utgå under innevarande statsregleringsperiod, men Hr Grin torde påminna sig, att när medlen beviljades, var nya Riksd.-Ordnin icke ännu antagen och följaktligen beräknades statsregleringsperioden skola blifva tre-årig, Den är nu ett-årig, och om medlen skulle fördelas på tre år, skulle Hr Grin erhålla mycket mindre än nu blifver fallet, då Hr Grin på en gång utfår hvad som egentligen icke skulle utfallit på kortare tid än tre år.
— Ar det icke frikostighet, vet jag icke huru detta ord rätteligen skall förstås.
Sparres yrkande innebär att tillskynda bolaget en räntevinst af 40 å 60,000 rdr.
Ett sådant medgifvande från R.
Stil- vore ganska fördelaktigt för bolaget, men jag tror icke att det är grannlaga att sträcka anspråken så långt.
Många skäl tala för bifall till den af Utskit tillstyrkta frikostigheten, men att gå ändå längre, är något som jag måste ogilla.
Lyckönskande mig att vara fremmande för den strid, som hittills utkämpats, och sål. fullkomligt opartisk, ber jag att få fästa R. o. Adins uppmärksamhet på vigten och betydelsen af det ifrågavarande företaget.
Här är icke fråga om en förbindelse, som skall verka gagnande för blott några mindre omfångsrika nejdel-, utan om en förbindelse mellan ett helt system
Den 18 Maj f. m. m af sjöar, som från Wenern sträcka sig långt in i brödrariket.
Detta arbete är så vackert och storartadt, att det väl är förtjent af R.
St:rs bevågenhet, och då det af Gr.
Sparre framställda yrkande, sådant det blifvit af Frih. af Ugglas, uti, efter min åsigt, särdeles lyckliga och väl valda ordalag, redigeradt, synes mig ega ali billighet för sig, förenar jag mig i det af Frih. af Ugglas framställda förslag och anhåller om R. o. Ad:ns benägna medverkan dertill, att detta förslag måtte blifva Höglofl.
Jag kan icke taga tillbaka något af hvad jag sagt om ordförandens i riksgäldsafdelningen döfhet för, icke blott egennyttiga, utan alla skäl.
Hr Frih:n säger, att om statsregleringen varit 3-årig, skulle bolaget tätt lyfta blott en del under hvartdera af de 3 åren.
Hr Frih:n har då icke hört, att jag nyss upplyst, att det hittills varit regel, att alla af R.
St:r beviljade lånemedel få på en gång lyftas.
Jag påstår derföre, att Hr Frih:n, såsom ordförande på riksg.-afdelningen, bort härå fästa Utsk:ts uppmärksamhet.
Hvad »egennyttan» beträffar, så kan den i detta fall icke vara stor, ty det ifrågavarande arbetet rörer icke min person, men det är ett så vackert företag, att det hos hvar och en måste väcka syrupathier, helst när det utföres i en fattig provins, sådan som Dalsland, en provins, som befinner sig i samma kategori som Norrland, att den nemi. aldrig kan tänka på att få något godt af de jernvägsbyggnader, som anläggas i öfriga delar af riket.
Det synes mig då icke vara obilligt, att, när man en gång gifvit denna provins ett understöd, man icke må betinga vilkor, som göra arbetets utförande betungande för provinsen.
Man bör besinna, att om äfven, såsom Gr.
Posse nämnde, denna kanal kunde blifva färdig den 31 December 1867, så kan afsyningen icke ske förr än 1868 och i allt fall åtgår tid för byggandet af fartyg utaf för kanalen användbar konstruktion.
Om då ränta skall erläggas från och med 1868 års början, måste bolaget, enär det icke till den tiden haft några inkomster, vidkännas betydliga uppoffringar.
I afseende å »frikostigheten», får jag ännu en gång hänvisa till hvad Utsk:t anfört och Frih. Klinckowström sjelf medgifvit, att nemi. förändringen blifvit tillstyrkt just i Statens eget intresse.
Bolagets vilkor hafva emellertid gjorts strängare än förut, och då detta är obilligt, videl ifver jag mitt förra yrkande.
Då den siste värde talaren tyckes vilja beskylla mig för underlåtenhet att hafva upp - 424 Beti 18 Maj f. m. lyst Utsk:t om bolagets rätt att få lyfta de medel, som blifvit af R.
St:r beviljade, får jag fästa den värde talarens uppmärksamhet derpå, att denna rätt icke i något fall kan sträcka sig längre än till den del af lånet, som för den ifrågavrde statsregleringsperioden blifvit anvisad, ty när det är fråga om större företag, bruka R.
St:r bevilja en viss större summa, men anvisa blott en del deraf till utgående under statsregleringsperioden, utöfver hvilken del bolaget naturligtvis icke har någon lyftningsrätt.
Hvad beträffar det »fattiga» Dalsland, torde E. o. Ad. vid en följande punkt få erfara, hurusom denna samma provins skall ega en mycket talrik, mycket idog och mycket rik befolkning, som har många exportartiklar att försända, hvarföre också en ny kommunikationsled då lärer komma att af Gr.
Sparre varmt förordas.
Hvad slutligen angår ombyggnaden af fartyg, skulle det verkligen förvåna mig, om skepparne icke långt före detta blifvit erinrade om en sådan nödvändighet och derföre varit betänkta på att i tid verkställa sådant, på det de genast vid kanalens öppnande må kunna begagna densamma; ty redan under flere år har man vetat, att arbetet skulle blifva färdigt under loppet af år 1867.
Jag har icke i någon måtto kunnat blifva öfvertygad af Gr.
Sparres vältaliga ordande, och vidhåller derföre min begäran om bifall till Utsk:ts hemställan.
Landtm., att under densamma hade yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad och dels utaf Frih. af Ugglas bifall till samma hemställan med den förändring, att slutmeningen skulle erhålla följande lydelse: »med skyldighet för bolaget att ej mindre å de nu till lyftning medgifna lånemedlen än jemväl å det lånebelopp af 450,000 rdr, som förut uppburits, årligen efter slutet af det år, derunder hela arbetet blifvit fullbordadt, men sednast från och med 1869 års början, erlägga ränta, enligt de grunder och med de bestämmelser i öfrigt, som vid detta statsbidrags beviljande blefvo af R.
St:r vid sistförflutna riksdag stadgade.» O O Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvarvid svarades många ja, blandade med nej, och sedermera propos. på bifall till densamma med den utaf Frih. af Ugglas föreslagna förändrade lydelse, då svaren utföllo med många nej, blandade med ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts hemställan utan förändring förnyats samt med många ja, blandade med nej, besvarats, Hr Gr. o.
Den 18 Maj f. ni.
Gr. Sparre begärde votering.
Uppsattes och justerades följande voteringspropos.: »Den sorn bifaller Stats-Utsk:ts hemställan i 25:tc punkten af Utlåt:t N:o 78, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. samma hemställan med den förändrade lydelse, Frih. af Ugglas föreslagit.» Voteringen företogs och vid dess slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda:
Den vidare föredragningen af Utlåt:t uppskjuta till e. m:ns plenum.
Upplästes ett af Frih. von Schulzenheim, David, inlemnadt mern. af följande lydelse:
Med afseende å den synnerliga vigt, sorn under våra nuvarande finansiella förhållanden ligger deruppå, att icke andra arbetsföretag med betydligare statsbidrag understödjas, än de i följd af öfvervägande politiska eller ekonomiska skäl påkallade, och isynnerhet att icke nya banor inledas, derom allmänna meningen i afseende å rigtning och omfattning icke hunnit blifva ense, får jag, jemväl med afseende derå, att beslut om en half millions anslag till statsjernbana från Upsala till Sala blifvit med blott en enda rösts öfvervigt inom det Hederv.
Bonde-Ståndet fattadt, härmed vördsamt föreslå, att R. o. Ad. behagade vänligen inbjuda Hederv. Bonde-St:t att biträda R. o. Ad:ns beslut till bifall å Stats-Utsk:ts hemställan i dess Betänk.
N:o 80, andra punkten, ang:de begärdt anslag till den så kallade Norra Stambanan.
Visserligen inträffar det icke sä •sällan, att ett Stånd inbjuder ett annat att deltaga i ett fattadt beslut; men mera ovanligt är att inbjuda ett Stånd, som anvisat ett anslag för ett gifvet ändamål, att upprifva ett sådant beslut, synnerligen då detta beslut efter långvarig öfverläggning och votering blifvit fattadt.
På grund häraf, och utan att vilja inlåta mig i sjelfva saken, anhåller jag, att R. o. Ad. utan vidare ville afslå inbjudningsförslaget.
Det torde vara nogsamt bekant, att jag icke är svag för inbjudningar, utan an - Deu 18 Mai f. ui. ser dem endast i sällan förekommande undantagsfall ega skäl för sig; men i förev:de hänseende, och då det gäller att bespara statsverket en half million, synes mig ett sådant undantagsfall vara för handen.
Hvad Frih. af Ugglas behagat orda derom, att det skulle vara ovanligt att inbjuda ett annat
Stånd att afslå ett anslag, så, och då inbjudningars rättmätighet icke lider af någon i lag stadgad inskränkning, förefaller det mig som om Frih. von Schulzenheims förslag hade ganska mycket skäl för sig; och då jag i allmänhet önskar, att vindicera kraft åt R. o. Ad:ns beslut, anser jag mig, då det i fråga om grannlagenheten kan vara att taga i betraktande om Med-Ståndets beslut tillkommit på grund af större eller mindre majoritet, men det ifrågav:de föranledts af endast en röst, och då R. o. Ad. synes mig böra med alla lofliga medel söka att, i anseende till de finansiella förhållandena iakttaga den yttersta sparsamhet med statsverkets hardt anlitade tillgångar, samt mana att förvärfva verklighet åt beslut i sådan syftning, böra understödja Frih. von Schulzenheims förslag och anhålla att R. o. Äd. ville skänka detsamma sitt bifall.
Jemte det jag i allo biträder de skäl Frih. af Ugglas anfört, ber jag att få fästa uppmärksamheten på det i och för sig orimliga att vilja inbjuda, det må nu vara en person, en korporation eller ett Stånd, att besluta något, som man med aldrig så liten logik kan antaga icke skola beviljas.
När ett Stånd med den ringa öfvervigten af endast en röst O f o , .
. fattat ett beslut, är naturligtvis en viss spänning inom Ståndet, och bemödanden lära icke underlåtas att om möjligt få beslutet upprifvet; men om man hoppas att sådant skulle på grund af en inbjudning kunna ega rum, måste denna förhoppning hvila på förutsättningen att vid inbjudningens företagnde till afgörande en eller annan ledamot skulle vara frånvarande och sål. förhindrad att motverka frångåendet af det förut fattade beslutet.
En sådan möjlighet förefinnes kanske, men mig synes det vara föga värdigt att vilja försöka att begagna sig af den.
Cederström har talat om lagligheten af inbjudningar.
Ja, det finnes visserligen icke i vår grundlag någon §, som förbjuder dem, men deremot finnes uttryckligen stadgadt, att ett en gång fattadt beslut icke får upprifvas.
Jag anser derföre, att inbjudningar stå bredvid lagen, och tillika anser jag något förnärmande ligga deri, att föreslå ett
Stånd att af undseende för ett annat Stånds mening ändra ett en gång fattadt beslut.
Jag yrkar afslag å inbjudningsförslaget.
Den !8 Maj f. m.
Då detta inbjudningsförslag tyckes vara af krånglig beskaffenhet, anhåller jag, att det måtte få hvila på bordet.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att Frih. von Scliulzenheims nu väckta förslag komme att hvila på bordet. — f Upplästes och godkändes Expeditions-Utsk:ts Skrifvelse-förslag: N:o 51, i ani. af K.
Propos. om anslag till jern vägsbyggnader och till rörelsemateriel å redan anlagda stambanor; och N:o 52, i ani. af K.
Anmäldes och bordlädes Stats-Utk:ts Utlåtm och Mener:
N:o 92, i ani. af väckt motion om förändring i vil— koren för det vid sistförflutna riksdag beviljade lån för anläggning af jernväg mellan Christianstad och Hessleholms station å södra stambanan; N:o 93, i ani. af erhållen återremiss å Utlåtit N:o 57, ang. väckt fråga om statsanslag för vidtagande af åtgärder till hämmande af boskapspesten, om den skulle inom landet utbryta; N:o 94, i ani. af väckt motion ang. pensionat afl. f. d.
Statsrådet, Generalmajoren Carl Ludvig von Hohenhausens efterleinnade döttrar; N:o 98, med förslag till voteringspropos. i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om anvisande af medel för Sveriges deltagande uti en allmän exposition i Paris år 1867; samt N:o 99, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om upplåtelse till Göteborgs stad af Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande lägenheter. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 13 e. m.
Dtu 18 Maj t. ni.
Fredajifii dm 18 Haj 1866.
J usterades 2 prot.-utdrag för förmiddagens plenum samt prot:t för d. 18 sistl.
Anmäldes och bordlädes Stats-U tsk:ts Mem:r och Utlåt.:
N:o 95, med förslag till sammanjemkning af voteringspropos:r, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga frågor, rörande anslagen under Riksstatens åttonde Hufvudtitel; N:o 96, i ani. af erhållna återremisser åBetänk:tN:p 66, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens åttonde Hufvudtitel; samt N:o 97, med förslag till voterings-propos:r, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åtkilliga frågor, rörande anslagen under Riksstatens nionde Hufvudtitel.
N:u 78, ang:de föreslagna statsbidrag för vägars anläggning och förbättring, bro- och hamnbyggnader samt kanaler, äfvensom sjösänkningar och andra vattenaftappnings-företag, m. fl. dylika föremål. 26:te punkten.
Under förmiddagens plenum blåste visserligen här på Riddarhuset en så förfärlig konträr vind mot alla af mig förordade, vare sig af Utsk:t biträdda eller bekämpade anslag, att, om denna fråga då förekommit, jag troligen skulle hafva saknat mod, att inför R. o. Ad. framdraga mina åsigter derom: men då, ho vet, någon gynsam förändring i våra moraliska temperaturförhållanden möjligen kan under de sista timmarne hafva inträdt, derest Utsk:ts Betänk, jemte K. M:t Propos. under mellantiden törhända blifvit benäget
Den 18 Mnj <■• ni. af R. o. Ad:ns ledamöter noggrannare genomlästa och närmare begrundade, så vågar jag här fatta den uppmuntrande föreställningen, att några mot TJtsk:ts åsigt anförde skäl tilläfventyrs skulle kunna vinna gehör.
Det anslag, som R. o. Ad. på förmiddagen haft godheten ait, änskönt med knapphet i afseende å ränteberäkningen, bevilja till kanaliserings-arbetet emellan Hattefura och Stora Lee, skulle fiirst vinna sin behöriga afslutning, och kanaliseringarnes system sin fulla afrundning, derest, i enlighet med hvad K. M. Nådigst föreslagit, anslag beviljades till förening af sjöarne östra och vestra Sillen.
Genom ett, jag vågar säga det, jemförelsevis ringa statsbidrag skulle kunna åstadkommas förbindelse i det vidsträckta vattensystem, som sträcker sig från närheten af Wenern upp genom sjöarne Akelängen, Rogvarpen, Laxsjön, Svärdlången, allesammans mindre sjöar, till den flere mil utsträckta Lelången, Foxen och slutligen till Stora Lee, hvars nordligaste ändpunkt är belägen inom konungariket Norge.
Den vestra Sillen, ty den heter Sillen, och icke Silen, ifall uttalet inom orten bör gälla för rigtigt, sträcker sig på gränsen mellan Dalsland och Wermland, nästan alldeles paralelt med Lelången, från hvilken sjö den medelst ett landbälte af föga betydlig bredd är skilj d, och dess nordligaste del är belägen inom Silbodal, hvars, genom dess sorgligt namnkunniga, sednaste kyrkoherdes herostratiska illbragder beklagligen ernådda plats i ryktets annaler skulle genom R. o. Äd:ns bifall till det äskade anslaget, derest öfriga Riks-Stånden deri instämma, kunna förbytas till en annan, och af gynnsam art fortlefvande märkvärdighet, som för alla älskare af romantiskt skön natur skulle vara af värde.
Dessa sjöar och deras närmast omgifvande nejder äro nemi. ovanligt natursköna.
En mångfald af skogrika uddar, gröna öar och pittoreska, blånande höjder, som uppstiga för ögat i vexlande dagrar, bilda i förening med vikar och sjöytor en den mest leende tafla, eller, rättare sagdt, de mest leende taflor i ständig omvexling.
Om naturens bördighet ej är rik, så är deremot den menskliga fliten i jemn verksamhet, för att begagna hvad naturen erbjuder.
Genom förbindelse med öfriga Sverige och dymedelst med hela Europa, skulle dessa nejder vinna obeskriflig!, ty då först skulle, genom talrika besök af bildade främlingar, civilisationens och humanitetens välgörande inflytande kunna tänkas utsträckt till dessa, såsom jag nyss antydde, aflägsna trakter, hvilkas innebyggare, dessa beklagansvärda Sildodalare, ännu till följd af existerande kommunikationshinder icke kunna på långt när i den mån, som önskligt vore, tillgodogöra sig alstren af sin industri. 430 Den 18 Maj e. m.
Hvad åter angår den längre in i landet belägna Östra Sillen, så är den, på sätt af Stiftets Biskop, D:r Sundberg, i dess afgifna reservation vitsordats, till sin halfva omkrets, den nordliga sträckan af dess stränder nemi., omgifven af den i Wermland belägna Silleruds socken, »den folkrikaste och förmögnaste af alla inom Nordmarks vidsträckta härad.»
Biskopen yttrar vidare: »Huru stort intresset för ifrågavrde kanalisering är inom orten, hevisas deraf, att aktiebeloppet redan är fulltecknadt, äfvensom deraf att bolaget endast begärt en femtedel af statsbidraget såsom anslag.» Jag instämmer i denna betraktelse, och jag vill tillägga den hemställan: bevisar icke detta förhållande tillika, att inom ortens befolkning förefinnes ett redan kändt behof af förbättrade kommunikationer för industriens lifvande, och om icke detta behof, i förening med denna goda vilja att kraftigt dertill verka, förtjenar någon uppmuntran?
M:t har säkerligen också nogsamt afvägt alla dessa förhållanden, innan K. M:t för R.
St:r framlagt förslag om beviljande af lån jemte anslag till en förbindelses åstadkommande emellan sjöarne östra och vestra Sillen.
Jag beklagar visserligen, att Stats-Utsk:t, ledt af en lofvärd åhåga att bespara Statens medel, råkat förbise den stora vigten af ifrågav:de arbete, men jag har med tillfredsställelse erfarit, .att en i dessa ämnen särdeles hemmastadd person, Öfvers te-löjtnant Leijonancker, har. jemte flera andra Utsk:s-ledamöter, reserverat sig mot Utsk:ts beslut.
Såsom ytterligare skäl för anslags beviljande till ifrågav:de ändamål torde böra anföras, att styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader i mycket ampla ordalag förordat detta arbete, samt att ett annat Riks-Stånd redan beviljat det af K.
M:t för dess utförande äskade anslag.
Utsk:t har trott, att ett uppskof med detta arbete utan olägenhet skulle kunna ega rum, men jag anser tvertom det vara i hög grad önskvärdt, om man kan, innan det större arbetsföretaget mellan Hattefura och Stora Lee, hvilket, tack vare Frih.
Ericsons nitälskan derför, snart är fullbordadt, hinner afslutas, vid ifrågav:de mindre kanaliserings-arbete tillgodogöra sig den arbetsförmåga, som är sysselsatt med det större i grannskapet.
På dessa i korthet anförda skäl vågar jag anhålla om afslag af Utsk:ts hemställan och bifall å K.
M:ts Propos., till understödjande af Sillarnes förening.
Den förste värde talaren har här yttrat sig mera såsom turist än såsom statsekonom, då han på ett romantiskt och idylliskt sätt skildrat alla de skönheter, som, derest ifrågav:de arbete blefve utfördt, skulle erbjuda sig för resande till och med ))eu 18 Maj v. in. till Silbodal.
Jag vill icke taga i betraktande så beskaffade orsaker till betydliga anslag från statsverkets sida. utan vill endast fästa mig vid den torra verkligheten.
Förhållandet är, att ifrågav:de arbete ligger, så att säga, alldeles på sidan af det stora kanaliseringsarbetet mellan Hattefura och Stora Lee, hvilket har slukat öfver 1 million, och att det endast afser att medelst afskärande af en landtunga förena sjöarne Ostra och Westra Silen.
Men man må icke göra sig den. föreställningen, att dessa 2 sjöar spela lika stor roll, ty Östra Silen är ett obetydligt vattensystem och, i jemförelse med Vestra Silen, en obetydlig insjö.
Cederströms förhoppning, att den motvind mot anslag, som på f. m. lärer hafva blåst, nu skall hafva saktat sig, så får jag endast be den värde Frihm taga kännedom af den tablå, som linnes vidfogad detta Betänk., och med kallt lugn beräkna hvad det är för motvind, han haft på f. m.; denna motvind har bortblåst från Staten 850,000 rdr!!
Som den ledamot af B. o. Ad., hvilken jag trodde egentligen skulle intressera sig för detta företag, ännu icke yttrat sig, vill jag nu icke längre upptaga K. o. Ad:ns tid, ehuru ännu flera skäl skulle kunna andragas för bifall till Utsk:ts hemställan, men jag skall icke uteblifva med dessa skäl, om det blir nödvändigt att framdraga dem.
Tills vidare anhåller jag om bifall till Utsk:ts förslag.
Jag betviflar icke den siste värde talarens fyndighet i det afseende, han nu utlofvat.
Då jag på f. m., under samtal med Frih. Klinckowström, fästade hans uppmärksamhet derå, att man borde bevilja ifrågav:de anslag, emedan det grundade sig på K.
M:ts Propos., svarade han mig, sedan han förvissat sig om, att så var förhållandet: ja, jag ser det, men jag hittar då alltid på något annat skäl för afslag.
Det förhåller sig alltid så, att man hittar på skäl, då man vill komma undan en fråga.
Det nu föredragna anslaget belöper sig icke för denna statsregleringsperiod till mera än ett anslag af 7,000 rdr och ett lån af 28,000 rdr, eller tillsammans 35,000 rdr.
K. M:t har äskat detta belopp på den grund, att ifrågav:de kanaliseringsarbete skulle sammanföras med det större kanaliseringsarbetet mellan Hattefura och Stora Lee, och alldeles icke, såsom Frih.
Klinckowström uppgifvit, är något på sidan om nämnde kommunikationssystemnt, hvilket derigenom förenas med den betydliga Östra Silen.
Trakten kring denna sjö är ingalunda, såsom Utsk:t af misstag yttrat, glest bebygd, utan har tvertom, enligt hvad styrelsen för allmänna väg- och vattenbyggnader jemväl intygat, en icke obetydlig indu - Deu 18 Maj e- m. stri.
Frih. Klinckowström har anmärkt, att 1 million blifvit nedlagd å kanaliseringsarbetet mellan Hattefura och Stora Lee, men jag hemställer, huruvida ett sådant anslag kan kallas högst betydligt för en hel provins, då man tager i betraktande, huru många millioner blifvit nedlagda å arbeten inom nästan alla andra af Sveriges landskaper.