Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Diarier af samtliga RiksStånden blifvit bifallet, och kornme i följe deraf ExpeditionsUtskottet att derom uppsätta en underdånig skrifvelse till Kongl. M aj:t.
Justerades följande : Utdrag af Protocollet hållet hos Hög e> O lofl.
Ridderskapet och Adeln den 29 Mars 1815.
S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Bevill-i ningsljlskottets den 20 denaes på bordet lagda ProtocollsUtdrag af den 16 Mars, innefattande anhållan, att Utskottet måtte få vid nu varande Riksdag, utom Secreteraren , antaga tvenne Notarier, fyra Canzlister, samt tvenne Vaktmästare.
298 Den 31 Mars.
Herr Landt Mar skalken tillkännagaf en ledighet ibland bänkmännen efter Herr Silfverschild, Nils, hvilken innan kort ämnade sig från Riksdagen begiiva.
Äfven anmärkte Herr Landt Marskalk en, det ett rum uti Bevillningsutskottet vore ledigt efter Herr Coyet, hvilken hade bortrest} och anmodade Herr Landt.
Mar skalken Electorerna att en Ledamot efter honom utse.
In fidem protocolli A. G.
Fredagen den 5i Mars.
Tlenum klockan 10 förmiddagen.
Uppbröts Herrar Electorernes vallistor, hvaraf befanns hafva bliivit utvalde till Ledamöter i BevillningsUtskottct: Efter Herr Bräkenhielm, A. J.; Flach, Eric; Och Coyet, Adolph.
N;o 87 Herr Stråle3 Carl Fredric.
Den 31 Mars. 299 N:o 1304 Herr Kuylenstjerna, jjohan Carl.
No 1468 Herr Stedt, Claes; och i Rid clar hus Ut skottet, Efter Herr Olivecreutz, Johan Adolph ; N o 316 Friherre von Stedingk.
Fri. herre Koskull, Gustaf Adolph, Justerades PleniProtocollet för den 29 dennes.
De uti berörde Protocoll upptagne Dictainina af Herr Lagerheim, Olof johan, samt af Herr Stjernsvärd, Carl Georg, angående förbättring i vilkoren för penninge • löntagande Tjenstemän, blefvo, uppå gjorda propositioner, med de öfriga respectiva Stånden cornmunicerade.
Det af Grefve Rosen, Axel, samma dag upplästa Dictamen blef af Herr af Uhr , Cart David, begärdt på bordet till nästa Plenum.
Herr Printzsköld, Paul, uppläste till Pro.: tocollet följande:
Med verklig erkänsla af Herr af Dar ellis, äfven uti dess den 14 i denna månad hos Högloft.
Ridderskapet och Adeln upplästa Memorial och Förslag af några de angelägnaste medel till Jordbrukets beskydd och förkofran, ådagalagda patriotiska tänkesätt, kan jag dock icke underlåta att vid vissa delar af samma Förslag göra nedan anförda erinringar. 300 Dt>i 31 Mars.
Om de af Herr af Darelli föreslagne private
Disconter i hvarje Län kunde bringas till verkställighet, skulle en slik penninge-rörelse troligen gifva mycket lif ät Landtmanna-handteringen; men jag kan icke förtiga mitt tvifvelsmål om möjligheten af en slik inrättning, ty då utlåningen skall ske för 5 procents renta; då, i afseende på de föreslagna
Disconternes myckenhet, föga förhoppning derom kan vara, att, såsom vid hittills varande Disconter, penninge insättningar göras för 3 procents renta, och då sålunda ifrågavarande Dscont-Actieägare icke synas kunna påräkna mycket öfver 5 procent på deras i compagniet instuckna penningar, så lära få penninge män finna deras räkning vid att, helst under nu virande penning conjunctur, med så ringa vinst, deltaga uti merberörde Disconter.
Det vore önskligf, om den föreslagna inrättningen lyckades med Stadgad 6 procents renta!
Lika med Herr af Darelli, tillstyrker jag desto hellre ej allenast ett beständigt förbud mot införsel af allt slags utländskt Brännvin, utan ock att, om inländska Spannmålen är otillräcklig för Brännvinsbränningen,utländsk Spannmål för samma behof hellre må införskrifva*, än det utländska Bränn vinet, som jag redan vid 1809 års Riksdag, med dertill anförda skäl, gjorde enahanda framställning, men jag får nu göra en tilläggning härvid, den nemligen, att, om möjligen sådana omständigheter skulle inträffa, som göra utländskt Brännvins införskaffande till en nödvändighet, in - Den 31 Mars. 301 förskrifningen deraf i sådant fall måtte ske för Kongl. Majus och Kronans räkning.
Och såsom s äl för sistnämnde min tanka torde vara tillfyllest görande anföra, att Kongl. Maj:t och Kro medelst kan tillskyndas en icke obe* ty samt att Rikets invånare äga till fälle uti Kronans lagerkällare erhålla ettjoför* fa is ka>L Brännvin, för stadgadt skäligt pris. jag medgifver gerna, att, på den af Herr af
Darelli föreslagna tiden af 7 månader, ellef ifrån och-med November till och med Maj, tillräckligt, ja äfven öfverflödigt Brännvin för Rikets behof kan tillverkas; men, som de fleste Landthushållare vanligen i October månad börja med deras slagtkreatur gödande , och denna månaden derföre blifvit inbegripen i den förut tillåtna Bränningstiden af ätta månader; alltså och då den till erläggande afgiften, både för brännings-friheten och för Brännvins - pannerymden , är vorden stadgad, efter 8 månaders bränningstid; samt desse afgifter följaktligen skulle undergå förändring, i händelse af dea nu föreslagna brännings-tidens förändring, så kan jag, vid sådant förhållande, desto mindre tillstyrka bifall af detta Förslag, som, efter min tanka; redan så många förändringar och ombyten af BrännvinsFörfattningar blifvit gjorda, att det synes vara hög tid att upphöra med flera nyheter.
Om jag icke misstager mig, så synes Hr af Darelli vara af den tankan, att, derest omständigheterna fordrade förbud af brännvins - 3°2 Den 31 Mart. bränning utaf Spannmål, ett slikt förbud icke skulle sträcka sig till brännvinsbränning af Potäter och andra jordfrukter: vore controll möjlig derå, att icke något annat än Jordfrukter b lefv o använde, skulle jag visserligen icke motsäga ett dylikt förslag; men sorn, utom andra rön, likmätigt hvad mig är vordet berattadt, genom Hr Professor Schwartzt mest grannlaga försök är utrönt, att Potatoes ensamt till Brännvinsbränning använde icke med något slags fördel kunna begagnas , utan att något mältad
Säd till utblandning dermed fordras; och häraf otvunget föijer, att all controll på Potatoesbränningen blifver omöjlig, samt att i det stället tillåtelsen af Brännvinsbränning af potatoes gifver ett oöfvervinneligt tillfälle till missbruk och lagbrott; så håller jag i ödmjukhet lör säkrast vara, att antingen allt slags Brännvinsbränning varder inställd, då Sädesbrist sådant oundgängligen fordrar, eller ock Brännvinsbränningen blifver ovilkorligen tilllåten pu stadgade tider, med rättighet för en en hvar att dervid begagna det eller de ämnen, som han för godt finnér.
Förslaget, att hvar och en Jordägare borde få till närmaste KronoMagazin lemna bela, eller en del, beloppet af sin Debetsedel, i Spannmål , anser jag högst betänkligt att låta komma till fullbordan, emedan, i händelse Jordägarne skulle sig deraf i hela dess vidd vilja begagna: 1:0 Magazins-utrymme på flera ställen säkerligen skulle, redan första året, saknas; 2:0 denna Spannmål troligen blef - Den 31 Mars. ve liggande, Kongl. Maj:t och Kronan till last; 3:0 värdet deraf emellertid saknades uti Statens Cassa, samt 4:0 Kongl.
Maj t och Kronan i alla fall finge vidkännas förlust.
Och vidkommande slutligen förslaget till skjutslegans fördubblande, under vårbruks och bärgningstiderna , så lemnar jag derhän , om ock hvad skäl må vara till en allmän förhöjning å denna lega; men, med inskränkning till de föreslagna tiderna, anser jag förslaget icke verkställbar, emedan vårbruket och bärgningstiden inträffa olika i skiljaktiga provinser, och denna olikhet således skulle fordra en snart till sägandes omöjlig bestämmelse af den tid, som för hvarje provins skulle anses för rätta våibruks- och bergningstiden.
Att detta mitt anförande måtte varda öfverlemnadt till Högloft.
Oeconomice- och Be-' svärsUtskottet, för att, i sammanhang med Hr af Darellis ofvan omförmälta Förslag, komma under öfvervägande, derom vågar jag härmedelst ödmjukast anhålla.
Remitterades till Allmänna Besvärs- och OeconomiseUtskottet.
Upplästes ett Memorial af Hans Excellence Herr Grefve Brahe, Magnus Fredric, så lydande:
Vördsamt Memorial.
Inför Eders Excellence samt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln får jag den äran fram - Den 31 Mars. ställa ett ämne, sorn, i anseende till dess vigt och beskaffenhet, torde förtjena Högloft.
Ridderskapets och Adi ins synnerliga uppmärksamhet, helst det är en åtgjord sak, att en rättvis och jemn fördelning af alla Statsbördorna emellan alla Ledamöterna i en Stat utgör icke allenast det yppersta stöd lör Statens sjelfbestånd, utan äfven den enda och säkraste grundval för alla ledamötern.s gemensamma välstånd.
Uti en Stat, hvarest en ojemn fördelning af Statsbördorna äger rum, måste alltid någon dass af medborgare tryckas och blifva lidande på de öfrigas bekostnad , då deremot, i händelse af en efter omständigheterna afpassad jemn fördelning, alla medborgare rättvisligen bidraga lika till Statens upprätthållande och .sjelfständighet, i den man de nemligen hvar för sig tillbaka af Staten behöfva och erhålla skydd.
Denna högst vigtiga princip hafva äfven Riksens Höglofl.
Ständer, vid författandet af den nu gällande RevillningsFörordnimgen af den 18'de Augusti 1812 insett, samt med följande ord i ingressen jemväl godkänt: ”För ”utgörande af bevillning vid denna Riksdag ”hafva Vi om nya grunder öfverenskommit, ”enligt hvilka denna Förordning är sammansatt, i förhoppning att en rättvis fördelning ”af Statsbördorna må äga rum, och Kronans ^ibästa , i förening med undersåtarncs , utan ”någonderas förfång, vårdas och främjas;” men att samina princip likväl icke alltid blifvit - Den 31 Mart* Vit 1 BevillningsFörordningen iakttagen och efterföljd, derom äger jag, jemte flera andra, Dannemora Bruksägare, en ganska obehaglig erfarenhet; ty, ehuru 2. Art. 4 §. 1 Morn. innehåller, att af alla Jernbruk, Bergsmanshamrar och Ankarsmiden , af hvad natur sorn helst, erlägges i Bevillning två och en half
R:dr för hvarje tusende af det uppskattade värdet för större eller mindre Brukslägenheter , stadgar likväl sedermera 5.
Art. 3. §. er.
Morn. att, om Bevillningen, efter vissa uppräknade förhållanden, enligt den i allmänhet antagna grund af fem procent, icke stiger till 24 sk. lör hvarje tillverkadt skeppund Jern af de egentliga Dannemora-verken, skall denna afgift ovägerligen utgå af sjelfva Bruket eller tillverkningen, utan afdrag, och utan att inbegripas under den på Hemmanen och Jorden, enligt stadgade grunder, blifvande Bevillning.
En sådan Bevillning, af 24 sk.
Banco för hvarje tillverkadt skeppund, öfverst!- ger icke allenast en Bruksägares verkliga förmåga, utan älven all jemförelse med den beskattning, som för öfrigt träffar dem, hvilka idka enahanda näring.
En Vallonhammares årliga tillverkning är omkring 1500 Skeppund, hvarå, efter nyssnämnde grund, bör i Bevillning erläggas 750 R:dr, och om denna Bevillning, efter Riksens Ständers antagna princip, anses utgöra fem procent af behållen inkomst, så borde behållningen vara 15000 R.dr, hvaraf följer, att vinsten på hvarje skeppund Jern skulle utgöra 10 R:dr Banco, och således till Ridd, 0. jtid.
N:o j<j. 4». 3°6
Dm 31 Mars. verkningskostnaclen vara ganska ringa, samt hvarje Vallonhammares välde, derefter till Capital uträknadt, skulle uppgå till 300,000 R:dr.
Att detta är obilligt, bevisas deraf, att Berednings- och Taxerings-Comitéerne i hela den orten icke värderat någon Hammare öfver 30,000 R:dr, äfvensom att Österby Bruk, uti samma Bergslag beläget, blifvit, efter det å Bruket åsätta värde, till Bevillnings utgörande taxeradt, sedan PröfningsComitéen ett rättvist afseende å ett inom
Bruksbolaget nyligen om en viss andel afslutadt köp.
Då nu tillkommer, att hvarje under en Bruks-egendom hörande hemman eller lägenhet, som antingen med Spannmål , Kol eller forslingar bidrager till Bruksrörelsen, blifvit efter ortens gångbara värde uppskattade, och derföre särskildt Bevillning erlagd , så tyckes ett sådant värde af 300,000 R:dr för en Hammare vara så mycket orimligare, som frågan endast rörer byggnaderna , samt rättigheten att tillverka Stångjern.
Det är visserligen sannt, att DannemoraJernet äger företräde framför allt annat, men orsaken dertill igenfmnts icke allenast uti rudimaterien, utan ock i sjelfva beredningssättet, och just detta beredningssätt tillskyndar Bruksägaren de kostnader, som tillhöra Vallonsmidet, och hvarigenom denna Jerntillverkning blir dyrare än all annan.
Att beskatta»
Utan allt afseende derpå, och ända till 8 å 12 gånger högre än de fleste andre Bruksägare, synes vida skildt från den uppmuntran man Den 31 Mart. 30? troligen fortjenar, då man, med uppoffring af betydliga Landtegendomars reV.nue, underhåller en Jernt i 11 verkning , hvars godhet och anseende väl tillerkänna lörsta rummet, men, sorn hvarken i proportion deraf, eller i förhållande af tillverkningskostnaden betalas, Och hvars afsättning äfven synes underkastad förändring.
Att man med mindre fördel drifver Brukshandteringen i Dannemora Bergslag, bevisas säkrast deraf, att två Hamrar och fyra Härdar i dessa sednare åren redan blifvit nedlagd e.
Sedan jag, jemte trenne andra Dannemora Bruksägare, den 10 December 1 8 1 3 a hoS Kongl. Majit i underdånighet anhållit
Om sådan förklaring af BevillningsFörördningen , ätt utskylderne för våra Jernverk måtte förblifva vid hvad 2 dra Art. 4. §. t. morn. derom foreskrifver, eller att det åtmindstone måtte tillåtas oss emot borgen få innehålla den skillnad, som i Bevillnings-afgiften annars skulle oss påkomma, intilldess vid nästa Riksdag slutligen kunde afgöras, antingen vi borde densamma erlägga, eller från tillämpningen af 5.te Art. 3. §. 21. mom. alldeles befrias; så har Kongl Maj t, genom nådig Resolution af den 22 Juni 1814, hvaraf afskrift härhos bifogas, väl icke Funnit något undantag från BevillningsFörordningens tydliga och klara föreskrift kunna af Kongl.
Maj t i Nåder medgilvas, men dock, med afseende derå, att den allmänna princip, sorn legat till grund vid Förordningens författande, syntes betyd* Dsn 31 Mars. ligen afvika från det af oss uppgifna särskildta stadgande, förklarat oss berättigade att vid nästa Riksdag äga vår talan till efterräkning och restitution fri och öppen, från och med år 1813, af den högre bevillning vi således tills vidare måst utgöra.
Med anledning häraf, och på de förut anförda grunder, får jag ödmjukast anhålla, att gite Art. 3. §. 21, mom. af BevillningsFörordningen måtte, i hvad det angår Bevillning af Dannemora Jernverk, alldeles upphäfvas , och att Bevillningen af nämnde Jernverk i stället må utgå enligt 2:dra Art. 4. §. i.mom. hvarjemte ock, såsomjen följd häraf, med afseende så väl å Kongl. Maj:ts ofvannämnde nådiga Resolution, som å Riksens Ständers vanliga rättvisa och billighet, jag äfven vågar hoppas och anhålla, att skillnaden emellan vanlig Bevillning af mitt Jernverk, efter dess i allmänhet uppskattade värde, och den Bevillning jag etter 5:te Art. 3. §. sr. mom. ifrån och med år 1813 ända hittills fått utgöra, måtte mig återställas och ersättas.
Slutligen får jag, till styrka för de af mig gjorda uppgifter, härhos ödmjukligen bilägga så väl ProtocollsUtdrag från pröfningsComitéen i Upsala Län, angående uppskattningen af Österby Bruk, som äfven Utdrag från vederbörande FröfnirgsComité angående uppskattningen af mitt och förenämnde 3:ne Bruksägares Jernverk, samt den Bevillning vi åren 1813 och r8i4 derföre måst erlägga.
Den 31 Mars'.
Och torde Höglofl.
Ridderskapet och Adeln täckas tillåta, att detta Memorial med första får med de öfriga respectiva MedStånden communiceras, samt till BeviliningsUtskottet remitteras.
Majestäts Nådiga Resolution uppå den af Danremora Bruksägare — Hans Excellencc, En af Rikets Herrar ra* m.
Herr Grefve M. F. Brahe, Ryttmästaren Friherre Carl De Geer, ÖfversteLieutenanten Grefve Gustaf af Ugglas och Majoren A.
Reutersköld gjorda underdåniga anhållan, att, då den högre Bevillning af 24 sk. p:r skeppund,- som uti 5 te Art. 3. §. 21. mom af 1812 års BevillningsFörordning för deras Stångjernstillverkning finnes utsatt, i sökandernes tanka ingalunda öfverensstämde med den allmänna grund , som vid Bevillningens bestämmande blifvit i öfrigt följd, emedan för en Vallonhammare med 1500 skepp:d i årligt smide skulle komma att utgöras icke mindre än 750 R:dr, och Hammarens värde, derefter uträknadt, uppgå ända till 300,000 R:dr , eller 10 gånger mera, än hvartill någon Hammare i orten blifvit af Berednings- Och TaxeringsComitéerne ansedd, och uppskattad, samt bemälte Bruksä - 3io 1Den 31 Mars. gare för deras goda och med mera besvär förenade tillverkning få vidkärfr nas en vida högre beskattning, än Rikets öfrige Jernverksidkare, Kok1«
Maj t i nåder måtte täckas åt åberopade ställe uti BevillningsFörordningen meddela den förklaring, att utskylder.- ne antingen förblefve vid hvad 2:dra Art. 4. &. 1. morn. derom föreskrifver , eller ock dem tillåtas, att emot borgen innehålla den skillnad, so n genom den högre Bevillnings-afgiftens påförande uppkomme, intilldess vid nästa Riksdag kunde afgöras, huruvida de böra från densammas erläggande befrias eller icke; — gifven Stockholms Slott den 22 Juni 1814- Kongl. Maj:t har, sedan Dess och Rikets Kammar- och BergsCollegier underdånigt utlåtande afgifvit, i Nåder låtit
Sig denna underdåniga ansökning föiedragas, och vill Kongl. Maj;t, sorn ej funnit något undantag från BevillningsFörordningens tydliga och klara föreskrift kunna af Kongl.
Maj t i Nåder medgifva. ®, likväl med afseende derå, att den allmänna princip, som legat till grund vid Förordningens författande, synes betydligen afvika från det af sökanderne nu uppgifna sär. skildt a stadgande, förklara dem berättigade att Vid nästa Riksdag äga sin talan till elterräkning och restitution fri och öppen, från och med år 1813, af den högre Bevillning de så. ledes tills vidare måste utgöra.
Hvilket ve - Dsn 31 Mars. 311 derbörande till underdånig efterrättelse länder.
Datum ut ®upra.
CARL. (L. S.) A. G.
Resolution på en del Dannemora Bruksägares underdåniga anhållan.
Likalydande med höga Originalet intygar O.
Protocolls-Secreterare i Justiti^-Expedition,.
Utdrag af Upsala Läns PröfningsComitées Protocoll ,' hållet på Upsala blott den 21 och följande dagar i October månad 181 - öfver samma års Taxering för Länet. §• 20.
Med anledning af hvad BevillningsStadgan förmäler, angående uppskattning af Jernbruk, Bergsmanshemman och Ankarsmiden, nemligen att köp af sådan egendom, slutadt under loppet af de 2:ne nästförflutna åren, bör först tjena till rättelse, och dernäst jenvörelse ske med andra Bruk; men att, der denna värderingsgrund saknas, i betraktande skall tagas onka tillverkningspris, o ika afsättningstilbälle;:, olika onera och Hammarskatt, in. m kom under öfverläggning, huruvida i de händelser, Den 31 Man. då värdering sker efter dessa förhållanden, och Bevillningen i följd deraf kommer att bestämmas i enlighet med föreskrifterna uti :i &lom. af 3 §. <j.
Art. progressiv afgift på så beskaffad Bevillning må äga rum.
Och som samma Art. i 8 §.
5 Mom. ovilkorligen bjuder , att Bevillning efter 2 Art. blifver enda beräkningsgrunden för progressiva afgiften, så förenade sig PröfningsComitéens Ledamöter eira bälligt i det beslut, att när uppskattning af Bruksegendomar icke verkställes efter de allmänna grunder hvartill 2.
Art. a §. 1 Mom. bänvisar, i hvilka fall Bevillningen utgår likasom fprjord, med 2 och en half
R.dr för tusendet af det uppskattade värdet, utanefter ofvan åberopade §. och Morn. af 5 Art., bör progressiv afgift icke för sjelfva Bruket ägaren påföras. §. 21.
Vid öfvervägande af den hos TaxeringsConritéen i 6:te Fögderiet gjorda anmärkning , att vid uppgörandet af Capitalvärdet å FrälseSkatte-Rentorna icke skulle hafva tagits i beräkning det genom
Rusttjenstmarkerne med sådana rentor förenade onus, och hvilket, efter en del skattskyldiges yrkande , bordt, törvandladt till Capital, aidragas från det Capitalvärde, som utan beräkning deraf kunnat Skatte- FrälseReman åsättas, hvarefter Bevillning endast å återstoden förmenas hafva bordt blifva sådana rehtor påförd j stadnade PröfningsComitéen i det beslut, att, då det varde, sorn blifvit slika rentor åsatt, i likhet med allt värde å Den 31 Mars. 313 Jord blifvit bestämd af TaxerirgsComitéens öfvertygelse om hvad sådane Lägenheter vid skeende försäljning i köp kunde gå och gälla, i hvilket bestämmande, om icke uttryckligen dock stillatigande, ingått afseende 2 de allmänna utskylder , som kunnat till Capitalvärdets nedsättande eller minskning föranleda, ansåg Colnitéen den gjorda anmärkningen icke någon särskildt uppmärksamhet förtjena, eller densamma kunna verka ändring i de vid TaxeringsComitéerna Skatte- Frälse Rentorna påförda värden. §. 22.
I anledning af uppkommen fråga , huruvida sådan egendom, som består dels af Bruk, dels af jordlägenheter, hvilka blifvit Bruket underlagde, bör taxeras, antingen efter det å Bruket och Landtegendomen tillsammanstagna åsätta Capitalvärde, jemte dermed förenad progressiv afgift, eller särskildt på sådant -sätt för Landtegendomen, och för Bruket till den i 5 Art. 3 §. 21 Morn. och 3 afdelningen stadgade afgift af hvarje skeppund smide, enär densamma finnes öfverstiga den Bevillning, som eljest af Brukets Capitalvärde , skildt från det af Landtegendomen, skulle utgå , förspordes Comitéens Ledamöter vara af skiljaktiga meningar.
Under öfverläggning^ i detta ämne yttrades å ena sidan, att
Beviilningsstadgans tydliga esprit skulle vara den‘, att sjelfva smidesrättigheten, såsom en näring, hvaraf i synnerhet stundom i en gynnande tidpunkt, större inkomst i förhållande till Ca - 314 Den 31 Mavs, pitsflvärdet kunde dragas än af en Landte. gendom, äfven derföre borde med högre afgift, än en sådan af lika Capitalvärde, beläggas; att Lagstiftaren föresett, att vid uppgörandet af Capitalvärdet ä ett Bruk, skildt frän Landtegendomen, afseende» föga skulle komina att halvas på annat, än värdet af Byggnader, och troligen alldeles icke på det ingenting mindre än oproductiva Capital, som läge i Bruksförlagen, o s. v.; att då svåligh"ten att beskatta detta, visar behofvet af en allmän controll å de Capitalvärden, som kunde Bruken såsom Bruk åsättas, Lagstiftaren, såsom en sådan, stadgat afgiften af hvarje skeppund smide , hvars belopp alltid borde jemföras med beloppet af Bevillningen af Brukets Capitalvärde, ehvad detta blifvit bestämdt genom köp, eller beräknadt efter de i saknad af en sådan värderingsgrund i 5:te Art. 3. §. 1., 2. och 3. mom. stadgade vilkor; att i följe häraf denna smidesafgift alltid borde påföras; då den funnes öfverstiga Bevillningen af Capitalvärdet och den dermed förenade progressiva afgiften; att den i BevillningsStadgan härom förekommande föreskrift vore allmän, och hänfördes både till de i 20. och 21. mom. af denna Art. och §. utmärkta fall; samt att, om en annan tolkningsgrund vidtogs, den orimlighet deraf skulle uppkomma, att ägaren af ett
Bruk, som icke på längre tid gått i köp, finge vidkännas en mångdubbel afgift i jemförelse med ägaren af ett annat, af fullkomligen lika värde, men som inom de tvenne sistförflutna åren blifvit af honom inköpt; å den Den 31 Mars. 315 andra deremot, att BevillningsStadgan, såsom cn orygglig giund tor bestämmandet af den Bevillning, sorn af Fas igheter, vare sig Bruks, eller Lar.dtegendom, särskildt eller bägge i förening, borde utgå, antagit deras saluvärde; att den högre inkomst inan förmodade i en gynnande tidpunkt säkrare kunna vinnas af de penningar, som blifvit nedlagde i en Bruksän af ett lika Capital användt på en Landtegendom , desto mindre vid skeende köp om Bruks och Landtegendomar kunde undgå att af säljare och köpare tagas i beräkning, sorn tillfället att med större eller mindre båtnad begagna ett lika förlag, nödvändigt skulle ingå uti och föranleda ett större eller mindre Capitalvärde, af den lägenhet, hvars ägande vore eft vilkor för möjligheten att af förlaget draga den påräknade nyttan; att en större afkomst således alltid verkade till ett högre verkligt, inträffadt eller beräknadt, saluvärde; att detta, efter lika grunder uppgjordt både för Bruks- och Landtegendomar, borde verka till afgift af lika Capital; att detta förhållande skulle genom användandet af det föreslagna tolkningssättet i de 11 mån rubbas, aj:t lika inkomst, den efia af Bruks, den andra af Landtegendom, skulle blifva belagd, den förre med 2 å 3, den sednare med en fjerdedels procents Reviilningsafgift; att 2o:de morn. af den åberopade Art. och §. i BevillningsStadgan vore fullkomligen oberoende af det under andra förutsättningar i slutet af det påföljande 2i:sta mom. föreskrifna förfarande; *tt detta , enligt ordalydelsen, icke ägde rum