Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende åter å de särskilte Manufacturiernes rätt till låneunderstöd, hafva Utskotten pag. 9 i Betänkandet uttryckeligen tillkänoagifvit, att detta ämne lomme ait beftåm - SS® Den o Jun ii J. m. mas uti de reglementarijke förejkrifterne, hvilka, genom ders granfnning underjtållde.
Ett sådant Betänkande är ock, enligt hvad här blifvit upplyst, af StafsUtakottet afgifvit, och när det till pröfning förekommer, är ju både tid och tillfälle att föreslå de ändringar i MrnufacturDiscontens Reglemente, sorn kunna anses «ööig*.
Friherre Boie:
För min del har jag ingen tifig emot, ttt Friherre Cederströms Motion uppskjutei; men jag anhåller att få göra rätt åt Motionens vigt och skälighet.
Ingen ttnka synes mig felaktigare än den, att utesluta någon Manufactur-idoghet från rätt att sjuts det allmänna biträdet till godo, som bör tillhöra all sådan idoghet: och jag ksn ej neka, att mig synes, det frågan härom rörer gruoderne, och således visserligen också kan afgöras nu, utan att uppskjutas till Rcglemeötarbeslutet.
Cederftröm'
Jag skulle visst icke hafva något emot, att pröfningen af mitt tillägg uppskjöfs, tills det reglementariska förekom, så vida icke ManufacturDigcontens Reg* lemente bestämdt stadgade, att endast vissa Manufacturvaror få belänas.
Med afseende härå, och då mitt tillägg icke synes angå detailler, utan just innefatta en hufvudsaklig ändring i grunden för användandet af låne anslaget, har jag trott, att detta tillägg du borde af Ridderskapet och Adeln stadgas.
I annat fall måste, Pfeit 8 Junii f, nu såsom jag förut nämnt, fördelningen af anslaget uppgöras efter nu gällande Författningar.
Herr Munch af Rnfen/kjold:
Man tyc ker väl, att då man har öppet att pröfva Friherre Cedersströms tillägg, när det reglementarisk» förekommer, man ej nu borde yrka pröfning deraf 3 rhen då fråga nu är, stt bestämma sjelfva anslags-summan, synes det mig ock vara ganska nödigt a<t veta, huru mångå 6lags manufacturier få deraf sig begagna.
Fri herre Cederström, som sjelf är ledamot i Statsutskottet, om Utskottet, vid fördelningen af ifrågavarande anslag manufactutierne emellan, ansedt sig hindradt af förut gällande Regimen.; ten, samt om icke Utskottet föreslagit, att Glasbruk, Skeppsbyggerier m. m. d. hädanefter må tillgodonjuta lånebiträde.
Utskottet har följaktligen varit alldeles oberoende af alla Reglementen.
J»g kan således ej finna, stt vi nu behöfva uppehålla oss härmed.
Det tillägg Friherre Cederström yrkat nu boja stadgas, att alla slags Munufacturgrenar skola förklaras berättigade till erhållande af lånebiträde, är i öfrigt högst obestämdt, och kunde sluteligen möjligtvis leda ända derhän, att äfven Svafvslsticks-fabriker derpå gjorde anspråk.
Med all agtning för hvad Herr Påhlman nyss yttrat, torde jag få erinra, att just farhågan för mitt tillägg synes mig, snarare än något annat, ådagalägga 332 Den 8 Junii J, m. en tydlig afsigt, att undanhålla vissa Näringar från begagnande af ifrågavarande anslag.
Friherre Adelf vård, Eric Reinhold; Om det af mig föreslagne lånebiträde 500,000 R:dr icke kan bifallas utan Friherre Cederströms tillägg, afstår jag derifrån, och förklarar mig nöjd med den af Stats- och BancoUtskotten föreslagne summa 400,000 R:dr, helst jag för ingen del anser lämpligt, att nu antaga nyssnämnde tillägg.
När Statsutskottets i samma ämne afgifne, och till Utskottet återremitterade, Betänkande tili RiksStånden återkommer, blir det först tid ingå i pröfning deraf.
Bedömandet af mina af sigter öfverlemnar jag helt och hållit till Högloflige Ridderskapst och Adeln, samt skattar mig lycklig, att i denna del ej bero af en ledamots öfvertygelse.
Mina tänkesätt stå ingalunda i något förhållande tili krage och uppslag; och jag har ännu aldrig uppoffradt samvetsfriden, eller ansett den för likgiltig, utan tvärtom sökt göra den till högsta målet för mina handlingar.
I öfrigt hoppas jag, att mi. na afsigter, hvarföre jag vägrat antaga Friherre Cederströms tillägg, äro tydligen framställde uti de skäl, som jag, för berörde vägrande, redan haft äran anföra.
Harts Excellence Herr Grefven och LandtMarjkalken yttrade, det han i anledning af den förefallae discussionen insåg sig böra hemställa, Den. g Junii f, m. 583 om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att 500,000 R:dr finge till ManufacturLånefonderne anslås.
Bifölls. Friherre Cederjirom:
Jag anhåller att få till Protocollet förklara, det jag för min del ansett vigtigt och lämpeligt, att man på samma gång anslaget till ManufacturFonderne bestämdes, jemväl bordt bifoga det tillägg, att alla slags Manufacturgrenar skulle deraf få i låneväg sig begagna.
Hans Excellence Herr Grefven och Landa Marjkalken tillkännagaf, aU
DiscontLånefonderne icke erhållit något nytt anslag till utlåning, utan endast af Utskotten ansetts böra bibehålla de gamla Creditiveme, och undfå till inlösen af Filial-Disconterne3 Assignationer 700,000 R:dr, Friherre Hjerta, Fredria
Denna del af4:de punkten har sådant sammanhang med den 8:de, att jag tror det icke vara ur vägen, att jag deröf-i ver, på en gång, nu yttrar mina tankar.
Den 4;de punkten angår egenteligen BancoDisconten.
I den 8:de omtalas, huru med FilialDisconterne kommer att förhållas.
Genom ett re. dan fattadt beslut, angående FilialDisconternes utredning, har det blifvit gäldenärerne tillåtit, att under sår samt med
Disconterneo egne sedlar inbetala deras lån; och härigenom torde 38* Den o Juni i f. m. lätteligen hända, att icke en tiondedel afFilialDisconteröes fordringar kommer att så hastigt inflyta uti contante Bsncosedhr.
Hvad sålunda under utredningstiden inflyter, skall väl åtef framdeles i Discontväg utgå, men då hvar och en lärer medgifva, att just
Disconternes förlägenhet otsakat stillestånd uti enskildtes transactioner, samt jag för min del fruktar, att det blifver omöjligt för de orters innevånare, hvarest FilialDisconterne varit belägne, att kunna komma ifrån hvarandra; så får jag nu göra det förbehåll, att den del af DiscontCreditiven, sorn ej förr än efter flere års förlopp till Banken ingår, likväl genast må anticipationsvis i Discontväg utgå, samt förnämligast komma da Provincerg innevånare till godo, der FilialDisconterna varit stationerade.
Friherre af Klinteberg, TFilhelm, uppla* ste följande; Uti sjelfva Financiella frågan om behofvet och nyttan eller skadan af ett större eller mindre RörelseCapital, har jag ej tilltrodt mig, vid bristande fullständig sakkännedom, yttra någon tanka, utan, mad full förhoppning om ett godt resultat, tryggat mig vid deras omdöme, hvilka med omisskänneligt nit för allmänt väl förenat financiella kunskapens omfattning.
Nu åter, då frågan är om distributionen af de biträden, hvilka på olika vägar äro af Utskotten 2nslagne, för att, till Näringarnes lif, Sprida Den 8 Junii /. m.
385 sprida penningar i allmänna rörelsen, anser jag mig pligtig att, i afseende på den ort, der min Embetsmannabefattning påfordrar kännedom af dess behof, tillkännagifva förhållandet, i hopp att de analagne biträden på något sätt måge komma att såsom hjelpemedsl begagnas.
Det är beklagligen en känd sak, att Innevånarne i Malmöhus
Län äro mycket gäldskyldige, och att penningelörlägenheten varit derstädes, och än är, ganska känbar och tryckande.
Men derföre må Orten ej anses vara banqueroute, ty den har säkerhet att ställa, tillgångar att påräkna inom dess eget sköte, örn Innevånarne lemnäs medel och utvägar att reda deras förlägenhet.
Jag skall alldeles ej påstå, att den der förr varande lätta tillgången att få låna penningar i Disconten befordrat Innevånarne® fördel, och fortifierat deras krafter.
Dertill hade den kunnat verka, om den rigtigt blifvit behandlad , om dess tillgångar ej lemnat rum för stegrade Fastighetsköp, och om de j stället blifvit använda endast och allenast till Näringarnes underhjelpande.
Men den sanning är och blir beståndande, att berörde penninge-tiligång i hufvudsakelig mohn befordrat EnskiftesVerket och odlingen på ett, jag vågar säga, förvånande sätt.
Jag vill ej eller påstå, att det forcerade EnskiftesVerket bragt de personer till förmögenhet, som det gamma antagit, och hvilka gjort ansträngning, stundom utöfver deras krafter, för att odla, stänga, Ridd. o. Ad.
Prot. VII B, I Afd. 25. 58$ Den 8 Junti /. m. bygga och bättra.
Meri allmänt gagn är derigenom vunnit, och jag trör, att andra orter, som behöft tillita dess Spännemåis-producter, deraf åtminstone hittills haft största vinsten, genom nedsatte Spannemålspris, åtminstone för mindre pris, än om samma partie Spannemål skolat hämtas utifrån, och dea allmänna vinsten, att penniögarne för Inköpet stadtlat i landet, må äfven komma i någon beräkning.
Jag ber, att få fästa uppmärksamheten på re-1 sultatet af berörde orts nu varande förhållande mot fordom tid; då Skåne för 25 å.
3-0 år tillbaka högst kunde aflåta omkring 30 å 40,000 Tunnor Spannemål utom eget behof, har derifrån 18 16 blifvit sjöledes utfördt 1 32,000 Tunfior, och år 1817, 134,000 Tunnor, utom hvad landvågen till nästgränsande
Län blifvit af~ båmtadt, jemte 230,000 kannor Bränvin, egentligen tillverkadt af Potatoes* och då hvad Malmö
Län enskilt angår, dess innehållande rymd af några och 40 qvadrat mil, föder omkring 150,000 menniskor, då sammrf rymd, efter de fyra sista åreas medeltal, äger näst Lin-; köpings Län, högsta värdet eller 2i millioner 160,000 R:dr, och således ensamt lika värde, som de sex Norra Lanen i Riket tillsammanstagne, hvilka åtminstone utgöra Svea och Götha Rikes halfva omfång, så kan hvar och en tänkande af detta uppskattade värde, af desg bidrag till Bevillning och skatter, någorlunda finna, att en slik höjd i Egendomsvärdet ej kunnat vinnas genom maklighet, ej kunnat eröåa utan genom skuldsättning, och ej än möjet Dt n 3 Junii /, ni. 387 ligen kunnat betala sig genom producten, hvilken dock efter naturens ordning är att påräkna, om ej det, som redan är gjordt, kommer genom conjunctufen att förfalla^ och det sorn återstår att bearbeta, likaledes af samma orsak, skall komma att ligga i sin linda.
Man behagade äfvert vioare besinna det speciela resultatet af dessa ansträngningar, och dess verkan på det allmäna^ förhållandet. 18 17 års Bevillning och skatter af Malmöhus
Län titgjorde något öfver 000,000 Riksdaler, Stockholms fiarnhustionde, Kronötionden, VacaneePassavoiance och Beklädnademedel omkring 120.000 Riksdaler, Tullmedel 70,000 Riksdaler, Utom Postmedel, det vill säga öfver 500,000 R:dr; och månne denna ort således icke förtjenar att skyddas och värdas från ett missöde, hvari dess närvarande belägenhet lätteligen kan konn ina att störta det.
Jag bsr om förlåtelse för denna digression från ämnet; den har varit nödig för att, om möjeligt vöre, häfva en fördom om misshushållning och felaktig calcul hos Invånarne, sorn, om den ock ägt rum, om den bragt de idoge arbetarne i förlägenhet, likväl ländt till allmänt gagn, och åtminstone i detta afseende bör berättiga individuerna till räddningsmedel, då fråga ej är att få något för intet, 0 Ganska sanot är det, att ju mera man lånar, dess mera sätter man sig i skuld; men lån i nödens stund är likväl enda sättet, att rädda sig, då nota bene lån kan fås i rättan 388 Den 8 Junit f. m, tid, och utan att forceras till agiotage af procentare.
Nu hafva de Högloflige sammansatte Utskotten rätteligen projecterat Lånebiträdeh genom flere utvägar, och således är Lånesystemet ej mera olämpligt för den ene, än för den andre Provincen i Riket.
Nu vågar jag likväl yttra den tankan, grundad på förflutna tidens erfarenhet, att ehuru Fastighets- och Odlingslån än kunna vara nyttiga för den mera bemedlade classen, och för dem, som bo Hufvudstaden närmast, de likväl, såsom dessutom innebärande helt andra åsigter och ändamål, ej bidraga att afhjelpa förlägenheten i en brydsam stund för den så kallade allmänheten.
Detta kan ock bäst deraf inhämtas, att icke mer än några få Bönder och ett inskränkt antal Possesionater varit i tillfälle, att begagna sig af Odlingslån, och att Landtbrukare, som med kostnad och möda anskaffat sig Lånehandlingar för FastighetsLån, häldresettsignödsakade från Banken återfordra sine handlingar, än afbida tiden för lånets utfallande.
Om icke under de, sedan 1815 års Riksdag förflutne åren, omkring 400 personer af allmogen, som flocktals sökt lånobiträden, haft Disconten i Malmö att tillgå, blott för att få låna 50 ä 100 Riksdaler hvarje, om icke, genom nuvarande Konungens Nådiga omtanka, omkring 100 personer fått större och mindre del i en af Konungens egen Cassa nedsänd Lånesumma 8000 Riksdaler, hvilken, efter någre gjorde afbetalningar, tillika med räntan till Den 8 Junii /. m. 3^9 334 procent för det närvarande än är obe-j tald, och nu inn#hafves af 150 personer, si hade desse alle varit blottställde att sakna husgeråd och redskap till Jordbruket, hvilket allt kommit att gå under Auctionsklubban, och för att styrka denna sanning, om den skull* bet v i flas, hänvisar jag till Executions-diarierne, och man skall der finna, att i visse Fögderier Executionsnummern, hvart tertial af året, stundom gått till 700 stycken, och summans sammanräknade belopp till 50 a 60,000 Riksdaler och deröfver.
Ställningen är dock än ej farlig för ortens Innevånire, om undsättningstillfälle lemnäs att tillgå i orten, utan att den behöfver samlas aflägse derifrån, ty då kommer hjelpen 1 hvarje fall allt för sent och blifver alltför kostsam.
Jag har ock den tillfredställelse, att nu hafva ganska få Fastighetsdelar gått under Auctionsklubban.
Men framtida utgången beror af det beslut Riksens Högloflige Ständer komma att vidtaga, och hvarpå man med ett tröstefullt hopp länge väntat, derunder ortens bekymmer hade kommit att ansenligen ökas, om ej en vårdande Regerings Nådiga omtanka genom en liflig
Spannemålsafsättning underlättat dem.
Då Betänkandet upptager att i FflialDi-; sconterne en viss Summa 1,400,000 Riksdaler komma att qvarblifva jemte det, sorn svarar mot Assignations-msssan 700,000 R:dr, så visar vis* seri igen detta anslag Utskottens redbara om - 390 Den 8 Junii J. m. tanka för att jemna utiånings-utvägarne. och jag bör deraf sluta, såsom jag ock på det högsta yrkar, att det UfredningsContor, sorn, enligt särskilta Betänkandet pra Dlsconterne, kommer att qvarblifva i Skåne, får sig jemväl uppdragit, att besörja utredningen genom en fortsatt utlåning, såsom det enda sättet att underlätta inbetalningarna, och hvarigenom äfven flere förluster på de gaprle lånen kunna förekommas, sorn annars äro att befara, ehuru under nu varande interims-s'ytflse all omtanka, hvilken ock medfört fördelaktig veikan, varit fästad, att befordra och förbättra verkets ställning; men då FilialDisconternes rörelse hittills utgjort en vida större summa, än den föreslagne, och, den i Malmö Discont varande utlåningssumman ensam slutar sig på något mer än i million Riksdaler, så synes den delaf anslaget, sorn är på denna väg distribueradt, ej särdeles komma till undsättning för lånesökaitde, och följ— ak tel i gen ej blifva för landsorten särdeles till gagn, enär Verkens assignationer och 3 procents Obligationer åtminstone i början endast inflyta såsom inbetalningar, och jag hemställer derföre, ojn icke. jemte det utlåningen må i orten bibehållas, en större summa måtte bestämmas att i berörde väg vara för landsorten att tillgå, antingen genom minskning af de öfrige anslagen, eller ock genom förstärkning från BancoDigcontens anslags-summor; varande jsg fullkomligen öfvertygad stt jordbrukaren, hvilken endast såsom en nödhjelp bör anse'
Discontlån, visserjigen icke kan åstunda att deraf längre elg begagna, än behofvet det på för drar. jfr/.:—k-"-, Dea 3 Juni i f, m. 39* pedan förändrad conjunctur och erfarenheten gifvit honom en ledning, aft hädanefter icke Sträcka sina krafter utöfver förmågan att dera med eget bestånd sammanhålla.
Utskotten hafva öfver allt iakttagit enahanda princip i fråga otn myntmassans belopp och distribution: den nemligen, att med varsamhet ge ut; men att hvad sorn en gång utkommit, må i rörelsen förblifva.
All afvikelse från denna allmänna grund har ansetts skadlig; men samma grund har deremot ansetts tillämplig äfven t i 11 frågan om Discontrörelsen i allmänhet.
Det är väl sannt, att då regleringen om pili?lDisconternes liqvidation sednast förevar, tog Högloflig® Ridderskapet och Adeln ett beslut, som alldeles icke öfverensstämmer med denna grund , i det att ett större belopp i contant genast skulle utgifvas till UiBcontBorgenärernes förnöjande, men sedermera åter efter hand indragas; och ej heller kan det vara min mening att återkomma på ett redan afgjordt mål; men en sanning är det emedlertid också, att verkställigheten af det då tagne beslutet står i rak motsägelse till det som vid 3:dje punctsn af FinanceBetänkandeb i dag blifvit fattadt , och att det ena måste komma att ge yika för det andra; hvadan en jemning visserligen förestår, på hvilken jag likväl nu icke vill anticipera; ehuru jag tror, att alla i geinsn och
Disconternes gäldensrer i synnerhet varit bättre belåtne med ett annat liqvidationssätt, än det som Högloflige Ridder skåpet och Adeln då antog. 392 Den 8 Junii f. ni.
Jag vill nu i korrtbet uppräkna hvad som kommer att utgöra den qvarblilvande
Discontrörelsen, nemligen:
BancoDisconten med - - 6,500,000 R:dr.
Af Götha CanalDiscoat - 1,100,000 — Af Götheborgs
Discont - 400,000 — Assignations-Massans inlösnings—summa, som uti rörelsen qvarblifver, med - 700,000 — Tillsammans 8 miliioner 700,000 R:dr B:co.
Man säger, att assignationer under tiden ingått, i afbetalning å Discont-skuld, så att 700,000 R.dr för detta ändamål icke erfordras.
Låt så vara, låt blott 4oo,ooo R:dr dertill åtgå.
Resten 300,000 R:dr bör då likväl contant från Banken utgå, för att fylla den beräknade summan, och blir genast en contant tillgång i låneväg, som i sin mon nnderlättar den öfverklagade förlägenheten.
Det är ock af denna tillgång jag trott Sillfisket kunna underslödas, samt att någon minskning i JernContorets Lånefond sålunda icke skulie behöfva äga rum, under vilkor att, derest Sillfisket uteblef, summan likväl skulle användas i allmän Discontväg.
Ännu en summa kunde bli tillgänglig, nemligen om Statens fordran i Disconterne, hvilken nu för sine ändamål måste förskjutas, äfven sedermera finge i Discontrörelsen förblifva: hvarmedelst allt den permanenta
Discontrörelsen blefve öfver y millioner, och sålunda det Den 8 Junii f. tn . 393 belopp, som Konungens Nådiga proposition innehåller.
Nu hemställer jag vördsamt, om detta står tillsammans med påståendet om en indragning i Statens
Discont rörelse: tvärtom ökas den betydligt; och de enskilte operera apart med sine förut i Disconterns placerade medel.
Mycken lättnad för de gäldskyldig®, att liqvidera sine skulder, blefve ofelbart följden af Utskottens förslag; men då på en gång alla
Diseontsedlar skola inlösas med contant, undsättas icke Gäidenärerne, Sedelmassan ökas hastigt; men indragning följer straxt derpå: och då har man gjort ingenting annat än just jemt andra Aden af samma mesurer, som man klandrar, och säger hafva boredt det närvarande tillståndet.
Mitt vördsamma förslag blir derföre, att antaga Utskottens hemställan i denna punct, med vilkor af den jemkning, som kan blifva en följd af FihalDiscontliqvidationen, och sålunda med 7.‘de samt 8
Herr Munck af Rofenjkold: jag förenar mig icke allenast med Friherre Hjerta uti dess framställning, utan ock med Friherre af Klinteberg uti hvad han yttrat, i afseende å Skånes belägenhet.
Jag skulle tro, att då den sednare är Kongl. Maj:ts Befallningshafvande på stället, dess uppgifter icke böra af Ridderskapet och Adeln betviflas, helst när de icke äro angenäma.
Om tillfälle nu är att öfverväga det förslag Friherre Hjerta framställt, så utber jag mig, att derutöfver ytterligare få föreslå* att utom den redan den 5i December 394 Den g Junii j. m. 1817 af BancoDisconten utlånte summa 6 millioner 724,000 R:dr, vid utredningen af Filial— Disconterne en summa af 2 millioner 100,000
R;dr må i Diseontröreken qvarblifva, för att, i den moa den verkeligen ingått , åter utgå, och hvars fördelning til} särskilta orter bl ifver ett föremål för dät reglementarisk».
Om ännu någon tvekan kunde uppstå om nyttan af ett låne-system®, i synnerhet för den Provins, der det redan blifvit börjadt , och som fournera! lifsförnödenheter, så må åtminstone denna tvekan vika för handelsförhållanden, oundvikeligen beroende af införseln.
Jag tror nemligen för min del, att Cursen lika mycket höjes genom införskrifning af utländsk Spanpiål, som genom inhämske, Låneförsträcknin * gar.
I ett land, som har stora fält ouppodlade och mångahanda råämnen, där måste Lånesystem obestrideligen vara nyttigt.
Helt annat är förhållandet i England, hvarest ett publikt Lånesystem vöre skadligt.
Jag utber mig proposition uppå Friherre J-fiertas förslag, tillika med de af mig dervid nyss gjorde närmare bestämmelser.
Friherre poijet Uti Friherre
Hjertås framställning instämmer jag alldeles.
Ifrån det Creditsystem.
60m varit kan hända allt för långt utsträckt, borde man väl ändå ej alltför hastigt, gå till den motsatta ytterligheten, Näj-ingarne hafva redan i mångå år varit vanda 3tt s Uiscontväg finna undsättning, och omtanka*} för deras bestånd torde ej tillåta att bet&gi-dei» dennja utväg, då pågon annan leks Den 8 Junii J, rn. finnes.
Att borttaga FilialDisconterne vore likväl för desse orter att borttaga all Lånetillgång; ty då RiksDisconleng iond icke ökas, så kan den ej annat, än blifva mera otillräcklig , i den mon genom Filial-Disconternes bortgång, de orternes lånebehöfv*nde skulle mera Strömma till RiksDisconten.
Jag tror mig alltså böra understödja Friherre Klir.teb-rgs begäran och Friherre Hjertås motion.
Friherre Wirsén äger visserligen allt tillfälle att känna beloppet af Discontrörelsen; och jag skaij ej bestrida, att detta belopp ju borde vara efort nog; men det som borde vara, inträffar icke alltid med hvad som är.
Ds roan besinnar, att penningen, allt efter sorn den utkommit i Lånerörelsen, också utgått tili Finland; när man med visshet känner, att Finland äger minst S eller 10 millioner af vår penningestock; så synes man likväl hafva svårt att afgöra, det penn inge-tillgången inom oss ändå äc stor nog.
Jag ville gerna till Herr Friherre Wirsén hemställa, huruvida denna vigtiga consideration af honom fått allt det afseende den förtjencr.
Den del af vår penninge-stock, spm utlänningen innehar, borde likväl afdragas vid alla de tillfällen, då man vill blott beräkna hvad vi sjelfva äga i behåll.
Det ligger i sakens natur, att i de Provincer, der skuldsättningen varit gtörst , kännes penninge-bjisten svårast; och derifrån synes mig följa, att desse orter hafva största rätt till omtanka. åter meningen, att penningebristeD är ett allmänt godt; så synes mig ändå, atti vägen diÉ borde man förfara med någon slags mitta, 395 Den 8 Junii f. m, Friherre af Klinteberg:
I anledning af hvad en värd talare anmärkt, angående beskaffenheten af den tafla, jag gifvit öfver ställningen i Malmöhus Län, får jag äran erindra, att den snarare är tillfredställande än obehaglig, enär den visar berörde orts productiva tilltagande i senare åren emot förra tider, hvarmed min afsigt endast varit, att ådagalägga angelägenheten af understöd för orten, för att ej allenast bibehålla hvad redan i Odlingsvägen är gjort, utan äfven bidraga till vidare fortsättning deraf, hvilket ofelbart måste förfelas, om ej utväg till penninge-tillgång lemnäs i orten, utan detta räddningsmedel skall sökas från bufvudstaden, hvarest i slikt fall all penninge-tiligång och rörelse skallj komma att concentreras.
Månne ej Herr Friherre Boije redan i förhand så fästat sig vid den tanken, att mina framställningar i allt åsyfta en indragningsplan, att han deraf missledes äf, van i fattningen af mina ord.
Jag står i detta ämne, som nu är för handen, uti alldeles ingen stridighet med Friherre Hjerta: tvärtom har jag tydeligen sagt, att om ej det påräknade beloppet erfordrades för assignationerne, skulle det dock från Banken utgå , efter det var ijitagit uti generela calculen som en utgift.
Jag underlät allenast att upptaga Friherre Hjertås hemställan om fördelning till orterne; efter jag ansåg den icke höra hit.
Här är blott fråga om summor, ej om localiteterna.
Jag har bevist, att omkring 9 milhoaer qvarblifva i Den 8 Junii f. m, 397 Discontrörelsen, och detta arnu hufvud frågan.'
År mitt anförande icke rigtigt, så må man ve; derlägga det.