Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man då vill sä förfara, att de utgifter, som ovedersägligen tillhöra fondens ändamål icke skola af densamma bestridas utan ytterligare lägger äfven dessa på statsverkets knappa tillgångar; så kunde det ganska lätt hända, 3 II.
15 226 Den 15 Mars f. m. mine Hrr! att R.
St. slutligen funno sig föranlätne att resonnera ungefär på följande vis: handels- och sjöfarts-fonden är rik, men statsverket är fattigt.
Då man emellertid gör omständigheter vid att låta fondens tillgångar vederbörligen användas, så är den simplaste utvägen att några procent af fondens inkomster indragas till statsverket, och dermed är saken hjelpt.
Detta är mycket enkelt, och om det är meningen, att genom vägran af det hilliga slutligen framdrifva ett sådant beslut, som naturligtvis leder till denna fonds förminskande eller upphörande, dä bör man handla såsom Ilr von Hartmansdorff föreslagit; men vill man alt den skall få behålla hvad som nu ingår till densamma, så bör man bifalla StatsUlsk:s förslag i denna del.
Att tillgångar linnas, är redan medgifvet, och att dessa t. o. m. skulle kunna ökas, är min öfvertygelse om K. M. (såsom jag för min ringa del vågar tro att det kunde och borde ske) sökte förmå våra vänner och bröder i Norrige att gifva ett något större och mera rättvist fördeladt bidrag i detta hänseende.
Detta vore i högsta måtto billigt, helst då vi sett att utgifter, som egentligen varit åsamkade för Norriges räkning, såsom förändring af flaggor m. m., blifvit af detta anslag bestridda, lill hvilket Svenska statsverket likväl med oproportionerligt större del bidrager.
Af alla dessa skäl tror jag, att R. o. Ad. gör rättast och klokast uti att bifalla denna punkt.
De af Hr von Hartmansdorff vid betänk, gjorda anmärkmr äro enligt min tanka ganska välgrundade.
Här är fråga om aflöning till lotsar och ordinarie aflöningsmedel få väl ej tagas från fonder, dit de egentligen aldrig hört och derifrån de blott temporärt utgått.
Aldrig måtte väl afsigten Vara, att grunda Sveriges tillgångar på aflöningsmedel; på fonder, afsedda för särskilda föremål af statens ordinarie inkomster eller bevillning, i fall de förra icke förslå, måste alla aflöningar utgå.
Vi hafva visserligen haft tillfälle, under en långvarig fred, att få konvoj-kommissariatet, numera handels- och sjöfarts-fonden, förbältradt derigenom att vi ej varit i behof af att göra större rustningar för alt skydda och konvojera handelsflottorna; men hvem kan garantera alt förhållandet fortfarande blir sådant?
Hvem kan garantera att, om större rustningar behöfvas för att skydda vår handelsflotta på främmande haf, icke då denna fond blir medtagen?
Skulle vi då i förtid förslösa dessa medel på en aflöningsstat, hvilken ovilkorligen måste vara grundad på ordinarie inkomster af statsverkets medel eller bevilln. och icke på medel nr en särskild fond.
Jag anhåller om återremiss och hoppas att R. o. Ad. beviljar den.
Jag förenar mig helt och hållet med Frih.
Cederström i hvad han nu anfört.
Det kan ej leda till annat än oordning, om man i den ordinarie aflöningsstaten skulle taga en del dertill af medlen från statsverket, och en annan del från särskilda fonder anslagna till andra ändamål.
Om från den ifrågavar. fonden medel utgå till fyrar, bakar etc. som böra utsättas, då är det i full enlighet med hvad denna bör använ - Den 15 Mars f. m. 227 das till; ty ehuru ändamålet med bildandet af handels- och sjöfartsfonden hufvudsakligen alltid varit att underhålla fredsverket med Barbaresk-staterne samt att bekosta konvojer af fartyg under ofredlig tid, så har det dock dernäst varit och är att jemväl på andra sätt befrämja seglationen, d. v. s. handel och sjöfart, hvartill fondens medel äro lemnade.
Men att till en ordinarie aflöningsstat, för en personal, som ej är aflönad från denna fond (och som hvarken bör ej heller kan vara det, ty fonden räcker ej dertill), att till den anslå en tillfällig inkomst, som då uppföres på aflöningsstat; det leder icke blott till oordning och oreda i räkenskaperna, utan det är äfven alldeles oformligt.
Jag kan således icke annat än tillstyrka återremiss af denna fråga.
Med anledn. af de båda siste talarnes yttranden, hemställer jag till StatsUtsk:s ledamöter, huruvida de kunna under nuvar. omständigheter, då det för vår sjöfart ej ser rätt säkert ut, anse lämpligt, att borttaga från handels-och sjöfarts-fonden de medel, som äro anslagna till att i farliga tider skydda vår handel och sjöfart, för att i stället använda dem till sådana inrikes behof, som här blifvit uppgifna.
Skulle konvojer behöfvas och det då heter, att medlen äro borttagna till aflöning; hvad skola då de handlande säga?
Och de böra väl hafva ett ord med i detta fall, emedan de äro medlemmar af konvoj-kommissariatet.
Hvad skola väl jern- oell trädförsäljare säga, då de fä höra dessa medel vara dragna från sitt rätta ändamål till ett annat behof?
Det är, som jag nyss haft äran nämna, blott tillfälligtvis, som man under fredliga tider må använda handels- och sjöfarts-fonden för inrikes behof, men sådant blott med vilkor att man ej betager sig nödiga tillgångar för deras egentliga bestämmelse.
Ofverläggningen ansågs härmed vara fulländad; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemstälde, om R. o. Ad. bifölle hvad Lisk. uti den förevar.
ILte punkten hemställt.
Då sedermera Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de vid 1 l:te punkten gjorde anmärkmr föranleda till samma punkts återremitterande, ropades äfven ja och nej; hvarpå Hr Landtm, tillkännagaf, det han trott sig finna att R. o. Ad. med öfvervägande ja besvarat denna sednare propos. 12:te punkten, ang:de anslag för en ny lots- och båkinrättning å de genom Göta Kanal förenade insjöar, samt handels- och sjöjarts-fondens anlitande för upprättande och vidmakthållande af nödiga prickar och sjömärken.
Innan jag vördsamt framställer min anhållan om återremiss af denna punkt, anser jag mig böra upplysa ett misstag, som blifvit begånget af den siste värde (alaren, då lian ronde föreg:de punkt yttrade, att handels- och sjöfarts-fondens 15 * 228 Den 15 Mars f. m. enda eller hufvudsakliga ändamål vore att konvojera handelsfartyg.
Delta var ett misstag.
Sä var det fordom, men nu, då denna fond har ett årligt anslag, uppgående till 10 procent af tullinkomsterna, har, enligt den förklaring R.
St. genom und. skrifvelse af d. 10 September 1834 afgäfvo, denna fond blifvit anslagen till håde skydd och understöd för svenska handeln och sjöfarten; således ej endast för det ganska vigliga ändamålet att skydda handeln och sjöfarten under kinkiga och oroliga tider, utan äfven till sådant, sorn kan uppmuntra Sveriges inrikes handel och sjöfart; hvarpå jag såsom exempel vill anföra, huru helt nyligen ett mycket stort anslag blifvit beviljadt alt af denna fond utgå till anläggande af en skeppsdocka för Stockholms handelsflotta.
Det måtte väl ej kunna nekas, att bland Sveriges sjöfart intager den inrikes en ganska vigtig del, synnerligast den som äger rum i medelpunkten af Sverige och dess stora sjökommunikationer, de stora sjöarne Wettern och Wenern samt Götha- och Trollhätte kanaler.
Då nu till detta sednare ändamåls befrämjande en summa af omkring 4000 r:dr, om jag ej misstager mig, är begärd, sä måtte det väl vara billigt alt den lemnäs, dä Sverige anslår 70,000 r:dr pä lotsmedlcn, utom de särskilda anvisningarna på handels- och sjöfarts-fonden, för de yttre ändamålen, hvilka lända lika sä mycket, om ej i högre grad ändå, den främmande sjöfarten till gagn, som den Svenska.
Jag vill här ej tala om den vestra kusten, utan blott anföra den mycket dyrbara fyrbåkens anläggande på Ostergarnsholmen, på östra sidan af Gottland.
Det ä*’ sannolikt ytterst fä Svenska fartyg, som gå öster om Gottland, utan största delen äro de som gå på Rysslands kustprovinser.
Jag får vördsamt anhålla att denna punkt måtte blifva återremitterad lill StatsUtsk:s närmare pröfning.
Jag vill erkänna att förhållandet med detta anslag är olika med det som finnes i 10:de och ll:te punkterna, derföre alt det är ganska obestämdt huru stora kostnaderna skola blifva, och ytterligare derföre att det angår båk- och fyr-inrättningens upphjelpande, hvartill R.
St. vid 1834 års riksdag hafva ansett att denna fonds medel få användas.
Af dessa skäl, vill jag ej begära återremiss af, utan tvertom tillstyrkan till att StatsUtsk:s utlåt, mätte bifallas.
Om jag ej misstager mig, äro nu 2 olika frågor under öfverläggning gemensamt.
Den första nemi. om anslag till ett nytt lotsdistrikt; och den andra om anslag till en förbättrad prickning, eller förbättrad organisation af prickning, samt att dessa medel skola tagas af handels- och sjöfarts-fonden.
Jag förmodar att propos. blir gjord särskildt på hvardera af dessa båda punkter, men anser också att de kunna mycket väl gemensamt diskuteras.
Jag vill då först yttra några ord om den l:sta punkten, nemi. om anslaget till det nya lots-distriktet.
Hr Rosenblad har underkänt Utsk:s afstyrkan i den delen och begärt att anslaget måtte bifallas.
Jag deremot anser Utsk:s resonnement ganska riktigt.
Det ådagalägger nemi. att denna lotsinrättning, hvars nytta i öfrigt jag
Den 15 Mars f. m. 229 ej vill bestrida, likväl icke är i samma grad behöflig, som lotsverket vid landets kuster; ty dess bestämmelse och gagn vöre mindre för att förekomma olyckor, hvilka såsom erfarenheten visar högst sällan inträffa på dessa farvatten, än för att derstädes befrämja en skyndsammare fart.
Vanligen ligga fartygen nu stilla i mörkret och under svårare förhållanden, då de någon gång, om lotsar funnos, skulle kunna våga sig ut, men för öfrigt draga de sig rätt väl fram och skulle göra det ännu bättre om blott prickningen och sjömärkena vore mera fullständigt och väl underhållna.
Att dä göra en sä betydlig uppoffring, sorn den ifrågavar., blott för att vinna en något ökad hastighet i sjöfarten på Wenern tror jag icke vara skäl; ty det förhåller sig ej som Hr Rosenblad trodde, alt det blott vore 4000 r:dr, hvartill summan skulle uppgå.
Jag får upplysa R. o. Ad. att detta är blott begynnelsen af början, ty hela summan går till 13,000 r:dr om året, och det har Ulsk., såsom mig synes, med skäl ansett vara något för mycket.
Jag får derföre för min del anhålla, att R. o. Ad. äfven måtte bifalla detta l:sta mom. af denna punkt. —- Hvad det 2:dra beträffar, har jag icke hört någon motsätta sig Utsk:s tillstyrkan deraf. Frih.
Gyllengranat, som varit emot Utsk. i de föreg:de punkterna, har ansett detta vara ganska riktigt, hvadan jag får tillstyrka R. o. Ad. att bifalla hela puiikten.
Jag begärde ordet egenteligen för att upplysa derom, alt vid Östergarn (jag vet ej om det finnes något ställe med detta namn annat än på Gottland), der är en gammal fyr, som är ganska dålig, som har stort behof af att blifva förbättrad och som det vore allt skäl uti att förbättra, helst då på sednare lider håkar, som varit långt bättre, blifvit upphjelpta, såsom Bokholmen t. ex.
I afseende på sjelfva hufvudfrågan, förenar jag mig i alla delar med Hr Gripenstedt.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han, då den förevar.
12:te punkten innehöll 2:ne morna-, ansåg sig böra, enligt derom gjord begäran, framställa särskild propos. a hvardera mom. samt hemslälde, om 11. o. Ad. bifölle hvad Utsk. i lista mom, angale anslag för en ny lots- och båk-inrättning å de genom Götha-kanal förenade insjöar yttrat.
Denna propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, tillkännagaf det han trott sig finna att ja öfverröstat nej.
Uppå sedermera framstäld propos., biföll R. o. Ad.
Utsk:s tillstyrkande i sednare mom. af 12:le punkten, rör:de handels- och sjöfarts fondens anlitande för upprättande och vidmakthållande af nödiga prickar och sjömärken.
13:de punkten, ang:de de under 5:te hufvudliteln uppförde utgiftssummor, uti hvilka någon förändring icke ifrågakomma. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i denna punkt föreslagit. 230 Den 15 Mars f. m. 14:de punkten, ang:de de af K. M. äskade, till ständiga behof icke härf örliga anslag, att utgå linder 3 år, med -j.- del årligen, nemi. a) J‘<,r nybyggnad °f cn Sngkorvett om 300 och 2:ne ångbogserings-fartyg om 100 hästars kraft.
Jag beklagar pä det högsta, att Stats Utsk. icke kunnat utfinna medel (ill att bevilja den summa, K.
M. begärt för byggandet af 3 ångfartyg.
Att desamma äro behöfliga, lärer här ej behöfva sägas; men då det är nästan utan all tvifvel att en återremiss ej skulle leda till något ändamål, så vill jag ej heller yrka derpå, utan anhåller endast att, för min del, få reservera mig emot detta beslut, sorn jag ej anser vara lämpligt. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. under Litt.
A. af 14:de punkten tillstyrkt. b) till anskaffande af bombkanoner och projektiler c) till den nya dockbyggnadens fullbordande; d) till gevärs anskaffande och förändring; och e) till anskaffande af stenkol. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. under Litt. b. c. d. och e. af 14:de punkten tillstyrkt och hemstält. f) till anskaffande af reservförråd för sjöh evar ingens beklädnad, äfvensom, under förutsättning att utur det för krigsbehof bildade reservförråd för beväringsmanskapet, för sjöbeväringen erhuUes ej mindre nödiga reqvisita till första uppsättningen af det lill vapenöfning påräknade manskaps beklädnad, än ock remtyg, utredning och tälllags-tross-effekter för detsamma, till arbets-löner för munderingar nes förfärdigande, utredning och tält f ör nämnde manskap. R. o. Ad. fann förevar, mom.
Litt. f) ej för närvar, erfordra någon åtgärd.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 4 och 8 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 27, i anledn. af väckt motion, rör.-de reorganisation af Stockholms allmänna barnhus-inrättning.
Sprengtporten, Jakob Willi., anförde skriftligen:
Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. tillstyrker i sitt betänk.
N:o 27, att R.
St. må i und. anhålla, det K.
M. täcktes utse och förordna några erfarne män för anställande af noggrann undersökning rörande tillståndet inom Stockholms allmänna barnhus, med åliggande att föreslå sådane förbättringar i denna barmhertighets-stiftelses inrättning och förvaltning, som kunna finnas tidsenliga och af behofvet påkallade, samt att K. M., efter behörig granskning af det så - Deli 15 Mars f. ni. 231 lunda uppgjorda förslaget, behagade detsamma fastställa och till verkställighet befordra.
Ehuru ovanligt i form det må anses vara, att R.
St., endast på grund af en motionärs uppgifter och omdömen, utan all granskning af dessa och med förbigående af alla upplysningars eller förklaringars infordrande från den styrelse, hvars åtgärder blifvit föremål för anmärkmne, till K.
M. framställa en begäran, såsom den ofvananförda, får jag likväl förklara: alt då ett sådant förslag inom representationen blifvit väckt och förvärfvat sig ett R.
St:s Utsk:s understöd, jag för min del, i egenskap af ledamot inom allm. barnhusdirektionen, icke ämnar bestrida den ifrågavar. undersökningen, utan inskränker jag mig endast lill att i möjligaste korthet meddela de upplysningar, hvartill ämnets vigt gifver mig anledn.
Det är en irring af motionären, att fosterhjelpen för uttingade harn nedgått eller blifvit till sitt belopp nedsatt, som är detsamma.
Den utgår oförminskad efter den tariff, som under en längre följd af är varit fastställd, och har aldrig, efter hvad jag har mig bekant, blifvit nedsatt, men väl i vissa delar förhöjd.
Rätt ensidigt vore det visserligen om fosterhjelpen kunde ökas eller vissa premier, under särskilta stadier af fostervården, beviljas de fosterföräldrar, som väl vårda barnen: men då barnhuset anlitas i en så stigande skala, att fosterhjelpen, som 1843 för 2,570 uttingade barn utgjorde 48,000 r:dr, år 1847, för 3,069 barn, uppgick till 60,000 r:dr, och inrättningens inkomster under tiden icke visat sig vara i stigande, har barnlius-direktionen, som mångfaldiga gånger förehaft detta ärende under bekymmersamma öfverläggningar, nödgats för det närvar. härifrån afstå, hvarvid jemväl bordt tagas i betraktande, att den fosterhjelp, som af barnhuset utbetalas, i allmänhet icke understiger den, som af andra kommuner inom riket erlägges och äfVcn, åtminstone i afseende å späda barn, står i jemförlighet med det underhäll, som af barnhus utom riket beviljas.
Motionärens påstående att en bättre hushållning borde iakttagas i afseende å proviantering och beklädnad, torde, hvad den förra angår, få besvaras dermed, att utspisningsstaten, som är tillräcklig men ej öfverflödig, är fastställd i samråd med öfverläkaren på stället; att ingen portion utdelas, utan efter läkarens eller inspektörens anteckning i dagsedlarne; att uppvägning och portionering äro underkastade de strängaste kontroller, och alt hela mathållningen är ställd på entreprenad, efter behörigen förrättad auktion, hvarvid det minsta anbudet haft företrädet.
På enahanda sätt besörjes beklädnadens anskaffande.
Då för hvarje spädt barn erfordras, så framt snygghet skall knnna bibehållas, ett inventarium af nära 100 persedlar, torde motionären tilläfventyrs från denna omständighet slutat lill misshushållning i detta förvaltningsbestyr, ett omdöme sorn likvisst jäfvas af erfarenheten och jemväl af öfverläkarens ganska ofta förnyade klagan öfver beklädnadsförrådets otillräcklighet.
Att för något eller en följd af år brist i de årliga tillgångarne kunnat uppstå, äfvensom att barnhusets kontanta kapital under olika perioder varit nedgående, och åter, under andra, ökat sig, är ett förhållande, som icke är nytt och en naturlig följd af så väl personalens som inkom - 232 Den 15 Mars f. m. sternas och tidernas omvexlingar, hvilka, hvad personalen angar, öro så märkliga, alt då vid 1845 års början 203 harn i alla åldrar funnos intagne ä barnhuset, dessa d. 1 Januari innevar. är utgjorde 320.
Den högsta kapitaltillgång, som barnhuset någonsin ägt, och för hvilken det haft att tacka den enskilda frikostigheten och välgörenheten, hvilka väl ännu icke må anses hafva tillslutit sin hand för detsamma, har varit 514,575 r:dr.
Den 1 Januari innevar. år utgjorde barnhusets kapital 445,848 r:dr.
Minskningen motsvaras likväl till större delen, genom värdet af de nybyggnader, för elt belopp af 64,402 r:dr, som under de sednare åren blifvit uppförde, och hvaribland förefinnes barnhuskällaren, af hvilken bör kunna påräknas en inkomst af minst 2,000 r:dr, motsvarande sålunda, efter beräkning af 5 procents ränta, elt kapital af 40,000 r:dr. Motionärens anmärkn., att för mycken uppmärksamhet egnas de späda barnen, är besvarad af en reservant.
Jag får blott tillägga, att i afseende å grundsatsen, alt företrädesvis utbilda inrättningen, som svårligen på en gång kan blifva en fullt lämplig vårdanstalt för äldre och för späda barn, lill cn tillflyckt för dessa sednare, råder inom direktionen, oansedt de meningsstrider, vittnande, efter mitt förmenande, om nit och kärlek för inrättningen, som der ofta förekomma, blott en tanka.
Denna mening stödjer sig på många skäl, såsom att dessa barns belägenhet är jemförelsevis mest hjelplös och äfventyrlig.
Att flere barnhus för äldre barn finnas inom Stockholm, men endast ett för späda, hvilkas vård, inom en stor stad, kommunen icke, utan mellankomst af en allmän inrättning, kan åstadkomma, då deremot svårigheter icke i lika hög grad möta, i afseende pä de äldre barnen.
Principen i sin tillämpning, har redan tillskyndat barnhuset en inkomst af fattigvården, uppgående till 3- å 4,000 r:dr årligen, som nu af stads-nämnden gäldas vid inlösen af äldre barn, hvilka förut af barnhuset för intet fått emotlagas.
Hvad slutligen angår de klagomål, motionären anfört deröfver: att ett betänk., ledande till en reorganisation af barnhuset, hvilket betänk, likvist endast omfattar en del af frågan, och som K.
M. skulle hafva infordrat af direktionen redan 1842, ännu icke inkommit, torde det tillåtas mig förbigå den period af detta ärendes handläggning, då jag icke var ledamot af allmänna barnhus-direktionen eller från 1842 till 1845 års början, och endast, hvad mig sjelf rörer, förklara, att dröjsmålet har sin grund dels i ärendets ytterst svårlösta och invecklade beskaffenhet, emedan man vid dess handläggning träffar på frågor, som inför moralisten, vetenskapsmannen och lagstiftaren ännu äro oafgjorda, eller åtminstone synas ganska tvifvelaktiga, men som icke dessmindre äga det bestämdaste inflytande på inrättningens form och verksamhet, såsom t. ex. denna: huruvida omsättningen af späda barn, genom deras öfverlemnande till fosterföräldrar, bör vara liflig, d. v. s., att barnen, efter emottagande!, så fort som möjligt utlemnas, hvilket i hög grad i de flesta fall gynnar de späda varelsernas lif och helsa och tryggar inrättningens finansiella ställning, ejler om de späda barnen inom in - Den 15 Mars f. m. 233 »'Ritningen böra, på sätt nu i allmänhet sker, då icke läkaren finner anledn. lill undantag, underkastas någon tids observation, lill undvikande af de vådor för fostermödrar och familjer, samt kanhända i ännu högre grad för inrättningen sjelf, som kunna uppstå till följd af smittosamma sjukdomars spridande genom barnhusbarn.
Dernäst torde det tillåtas mig anföra, att vid den tidpunkt då jag kunde egna mig åt utredningen af denna sedan flera år hvilande fråga, förhållandena genom tillvexten af barnantalet, så väl inom som utom hus, så väsendtligen förändrat sig, att alla byggnads- och andre förslag, som med beräkning, grundad på detta barnantal, blifvit uppgjorda, befunnos otillförlitlige och oanvändbare.
Att direktionen, ronde en väsendtlig del af förslaget, eller beträffande lämpligheten att med barnhuset förena ett barnsjukhus och en klinisk läroanstalt i större skala, alldeles hade förändrat åsigter, och slutligen att, under den lid som detta ärende hvilat, flere betydliga förbättringar som lill en del varit afsedda i detta förslag, beträffande så väl mathållningen och beklädnaden, som nya byggnaders uppförande och de förut befintligas apterande, härunder inbegripet borttagandet af alla eldsfarliga och vanpi-ydliga trädbyggnader, som belastade tomten, och uppförandet i deras ställe af sten, utaf gymnastik, småbarns-skola, samt- tvätt och badhus i förening med en rörledning från Clara sjö, som med tillhjelp af ett uppfordringsverk, som drifves med änga, förser inrättningen med en god och ymnig vattentillgång för alla sina hushållsbehof, blifvit vidtagne eller inledde; samt alt direktionen, för att med sakkännedom och trygghet kunna föreslå de ännu återstående ålgärderne, ledande till en reorganisation af barnhuset, ägt skälig anledn. önska, att se det redan påbörjade fullbordadt, för att icke företaga allt för mycket på en gång och derigenom, i högre grad än vederborde, äfventyra sin egen ansvarighet och inrättningens belastande med alltför dryga utgifter.
Detta, i förening med nödvändigheten alt ofta afbryta arbetet för handläggning af vanligen förekommande mål inom denna vidlyftiga administration, eller för att infordra upplysningar af vei'kets tjenstemän, äfvensom att direktionens ledamöter icke kunnat uteslutande egna sin tid åt denna inrättning, har vållat ett uppskof i frågans formella och definitiva handläggning, hvarvid man fästat en vigt, som det icke förtjenar, och som hade bordt lemnäs oanmärkt, äfven på den grund, alt tid ovilkorligen är nödig för att reformera en im-ättning, då reformens ändamål och nödtvungna fordran äro, att inrättningens verksamhet bör utvidgas på samma gång som nya tillgångar måste skapas icke blott för dess upprätthållande, utan till betäckande af kostnaderne för betydliga byggnadsföretag och andra materiella behof, och detta i en tidpunkt, då icke blott denna, utan eu mängd andre likartade stiftelser uppställa anspråk på enahanda omtanka och uppoffringar.
För den som skådar reorganisalionen af barnhuset på afstånd, må denna förefalla lätt; för den åter, som skrider till handläggning af ärendet, visar det sig snart, att frågan har för mångå utgreningar för att kunna i sin helhet redas på en gång, och alt det endast är småningom och under en lefvande uppmärksamhet på förvaltnin - 234 Den 15 Mars f. m. gen, som en sådan inrättning kan gå de förbättringar till mötes, som äro verkställbara och hvaraf den må vara i behof.