Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Regementet som skulle mönstras, var honom okändt» det kunde vara i godt skick, men hade vant bättre; Mönsterherren berömd*, i sådant fall, då han bordt klandrai Fegementrt kunde vara i mindre önskeligt till— stå^d men hade varit sämre Mönsterherren klandrade i dylik händelse; då han bordt ierfah Dm 24 Februarii, ma', dömde således alltid utan sakkännedom.
Tilljäilig Mönsterherre, befalhe han att den och den disciplinsak borde rättas, den och den instru'tionsprindp ia.ttagas, den
Och den tjenstskyldighet uppfyllas; allt detta var ett tomt ord; han afreste för att kanske aldrig återse Regementet, och detta återgick makligt till små gamla vanor; ty hvad är en befallning öfver hvars verkställande ingen vakar? och hvm befalte, och hvem lydde?
jo det var ofta den yngre sorn bejalte och der» äldre som lydde.
General Majoren var Mönsterherte; General-; Lieutenanten Regementschef, o. s. v.
Tillhör» de Regementet en Fält Marskalk, så var fö'hållandet än värre, och den bakvända ordningen kunde i sådant fall omöjligen förekommas.
J.g frågar: var detta en organisation?
Vid detta tillfälle måste jag hembära en gärd af skyldig agtning åt minnet af den högst förtjente mannen, som, insett dessa bristfällig— heter, föreslagit och utverkat förbättring deri.
För mig återstod föga, blott regleringen af de detailler som den redan gjorde organisationen ytterligare erfordrade.
Bland dessa var fördelningen af de till Arméen återlemnade Öfverstelridelningamej den skedde i mån af deras afkastning.
De 2 bästa {/Irno och Bäckafkog) anslogos åt Fält Mar-» Jkalkarne *), De bättre dernäst, inom hvarje *) Stora Tuna återlemnades till Arméen ej förr än är 18*8, 748 iperi 24 Februariii Inspector)y åt Inspecteurerne, (GeneralLieute* nanterne) och de minst gifvande åt BrigadGeneralerna (GeneralMajorerne.)
En sådan leranades åt GeneralAdjutanten för Arméen, hvilken icke varande StatsRåd, såsom dess Företrädare, ej kunde vara utan lön, en åt Ordföranden i KrigsHofRätten (då Friherre von Döbeln) och en till Presidenten i KrigsCollegiuraj hyilken indelning öfverflyttades ifrån Invalidfonden, medelst af Kongl. Maj:t till nämnde fond, af egna tillgångar, leornad capitalersättjaing.
Hvad ÖfversteLieutenants indelningarna beträffade voro de, alltsedan den 2,5 Mars 1813 RegerneotsChefern.es Medelst den, i nion afindelningarnes afkastning gjorde fördelning, uppkom den vinst, att befordran medförde fik a cl inkomst j liksom medelst organisationen på divisioner och brigader, befordran medförde ökadi befäl
Arméens organisation i fredstid liknad© dess organisation i krigstid- så att arméen då kan träda i fält utan att omskapas.
En controllerande autoritet- var inrättad,. sorn ägde tillsyn att en och hvar uppfyllde sin pligt, så i oeconomiskt sorn militairiskt afseende; denne var jländig ej tillfällig, så att han behörigen kan bedöma huruvida de under dess tiiisyn stående troupper tilltaga eller af«. taga i disciplin, ordning och öfning.
Den 24 Febmaril,,J
D*ssa aro orRanintio^ens theoretiska för.' dehr.
S uik onder den practiska uiöfriingen deraf, bnstfäHigheter yppa s>g, är detta ett alla mänskliga inrättningar mer eller m-ndre vdhättande ot>dt, som äfven tinder förändrade omständigheter svårligen torde kunna förekom mas.
Man säster: 1 händelse Generalerna tilli-’ ka vo e RegementsChefer *J, sä kunde maa antingen för statsverkets läkning bespara öfv rstel.ieutenants indelningarnp, eller och fördela b loppet deraf på de sämre betalte CornpagnieQificerare* Rptraktom detta inkast först onder dess tnilitairiska synpunct.
Två Regementer, förstärkte med 2 eller 3 classar Bevärmgs-m&nskap, utgöra en så betydande styrka, i synnerhet i ett couperadt land, att till deras commenderande eifordras en BsigadGeneral.
Två sådana Brigader åter, erfordra, af samma skäl, en Di v i?,ion General*
Skulle under fredstid inga andra RegementsChefer finnas än förenämnde Generaler, hvilka, då krig inträffar, måste emottaga Divisions- och Brigad-befäleta *)
Detta bör ej förblandas med de Arméer der Generaler aro Colonels proprie fai res af ett Re gena e R ‘ c . sona ät en slags hederspost, likasom Gardet éfh LäfRegemen— tet hafva Konungen till Chefj KronPnnsens Husars Regesieate, Kronprinsen o. s. v. 744 ’
Den 2* Februarii, föijer deraf att, vid afmarche till campagne, alla Regemente? måste commenderas af BataillonsChefer , och halfva antalet Bataiijoner cornmenderas af Capitainer, hvilka, så de förre som de senare, ovane vid det högre belälet, ej skulle alla lemna tillräcklig borgen för för$ta campagnens lyckliga utgång.
Att åter under krig, göra tjenst Brigadoch Bataillons-vis, med uteslutande af Regementsfördelningen , har den stora olägenheten, att om Brigad'ihefen blir blesserad eller skju. ten, måste en BataillonsChef emottaga Brigadbefälet, och skillnaden att föra en Bataillon och en Brigad år så stor, att det verkligen forsenar uppmärksamhet.
Äfven förloras det oecononiijka samband som bör äga rum inom samma Regemente, liksom det moraliska i en corps der tour och anciennetet beräknas samfält.
Hvad åter den möjliga besparingen beträffar, af ÖfversteLieutenants indelningarne för Statsverkets räkning, får jag anföra följande: 1, 727 Officerare finnas i Arméen; dessa hafva i aspect för en framtid inalles 57 löner uppgående till och öfver 2000 R:dr, (panninge och indelte löner sammanräknade) och som man ej kan anse en Regementsofficer äga sin bergning förr än han äger minst 2000 R:dr Banco inkomst, hvaraf räntan för accordet samt hästars föda och uppköp måste afgå, då rena behållningen oftast ej utgör 1000 R;dr, så frågar
Den 24 Februarii, 745 jag; om man fkäligen skulle kunna indraga hälften af detta ringa antal brödstycken, hvilket likväl voro casus i händelse Öfverste Lieutenantsindeiningarne återgingo till Statsverket, Skulle indragningen åter, ske till förmån för de mindre väl lönande CompagnieOfficerare, så, utom det att de militairiska skälen här, liksom ofvan, tala emot saken, uppstår frågan: hvilket är bättre för Arméens CompagnieOfficerare att, antingen få sina lönevilkor förbättrade med en obetydlig summa som En lön delad på en hel OfficersCorps utgör, eller att hafva ett brödstycke mera i aspect för en framtid?
Nitton ÖfversteLieutenantsIndelningar finnas inalles vid Arméen, så vid Cavalleriet sora Infanteriet (med undantag af Jemtlands och Westerbottens Regementers, hvilka i afseende: å dessa Regementers frånskilda läge, icke aro förenade i Brigad.) 7\® Den 24 Delruarii.
Af ofvarmämnde \g ÖfversteLieutenanfsIndelningar skulle, om j:ne Sammanslogos till en, 9^ Generationer kunna utgöras, Inspecteurernes 3 n t a 1 kan, i afseende å laspectioneiv ries vidsträckta läge, mötestermkiernes korrta belopp
Och dessas samtida epok *) icke vara färre än a vid Cavalleriet och 4 vid Infanteriet; summa 6, hvartill skulle åtgå i 2 GfversteLieutenants indelningar; återstå 7.
Desse kunna utgöra 35 Generalslöner; r?fgå 2 för Cavalleriet, skulle återstå in alles \\ lön för hela värfvade och indeldta Infanteriet, samt för Ö700° m :n Beväringsmanskap, hvilket i »anning är otillräckligt Dessutom voro Fält— Marskalkarne utan löner: oberäknadt att 2 ÖfversteLieutenants indelningar, a 250 R:dr Indelt hvardera och i allmänhet för sed de med svaga boställen, icke svara emot mera än högst en Öfversteindelning; då den i Europas alla Arméer erkända princip, att befordran bör medföra ökad inkpmfl5 eller skulle blifva uppfylld.
Mas säger att vid krigs inträffande, Koa» ungen, i stället att lemna befälet till de
Gsneralspersoner för hvilka han äger mästa förtroendet, kunde blifva föranlåtan att lemna det till den på stället varande General.
Författningarna ålade RegementsChefen , utan afseende å dess grad i Arméen ?
aU afmarcher* rrnn-pr-rmr» ■ .ni.n . —y , *) 1 afseende å slotter?!.
Ben 24 Febr ilar iii 747 med sitt Regemente.
Na deremot innehållerKongl. Maj:ts Nådiga Instruction för Inspectearer och BrigadGenerale? följande: 14. $. ”Då de till Inspectionen hörande Regesnenter, eller någon del deraf erhålla uppbrottsordres till krigscoimnenderingar, åligger det Inspecteurerne, att genast begifva sig till samlingsstället, för att desse Regementer så till personal, sorn beklädnad, tross, utredning, beväring, »munition och trosshästar m. m. till Kongl.
Majit och Kronan afmönstra; hvarefter dess egenfkap af hispecteur öfver de af mönstrade t nupp erne tills vidare upphör er, viljandes Kongl. Maj.t för Inspecteurerne då utse lämpligt befäl vid Armeen eller hemma i landet.” §• 3i. ”Så Fort halfva Brigaden, eller derutöfver, erhåller uppbrottsordres tili krigscommenderingar, bör B,rigadGeneralen sig genast på samlingsplatsen inställa, för att, i händelse Kongl, Majf.t ej annorlunda fkulte förordna, emottaga befälet öfver Brigaden, då BrigadGene^ ralén fortfar att vara Kongl. Majit ansvarig för underlydande Regementers instruction, discipline, ordning och lydnad, samt allt hvad Kongl, Majit i militairiskt afseende af dess Armée äger att fordra.’’
Man sager:
Öfverstarne äro nu högst j-K 74S Den 24 Februarii. la betalte, ja de, äro det, och ingen önskar lifligare än jag förhöjning af der4S lönevilkor.
Hade de varit bättre lönte, om organisationen icke ägt rum?
Hade de nu varande Divisions- och Brigad-Generaler, d& Regen^ ntsChefer, ej varit i åtnjutande af samma indelningar som nu?
Och hvilka andre än ÖfversteLiuctenants-inöelningarne hade i sådant fall varit att tillgå för de nu varande Öfverstat?
Representationskostnaden var mindre för ÖfversteLieutenamer än lur Olverstar.
Ja. men så v*r tjensiebefattningen äfven mindre angenäm, ty hvem commenderar ej häldre ett Regmente, än inskränker sig vid den fordna ÖfversteLieutenants- befattningen, som bestod i att presidera i KrigsRäit
Oih att besöka sjukhuset.
Sådant var förhållandet när Generalen, då Regementschef, vir nät varande vid Regementet.
Var han åter jränvarcnde, så hade Öfverste* Lieutenanten enahanda repre* aentationsfnyidi^het, som nu; I förra fallet, reducerar frågan sig att veta, om tjenstebefattningens större vigt ej upp*
Väger den ökade representationsskyldigheten.
I sednare fallet 1'gger hela skillnaden deri, att den som förut kallades öfver/le Lieutenant, nxi kallas Örverjle.
Skulle, emot all förmodan, tjenstebefattningens större vigt ej uppväga den ökade representationsskyldigheten, är detta ett gölla- de skäl att tillägga Herrar RtgeSnentsChcfer en lönetillökaingj (hvartill de vis - Den 24 Februarii, 749 gerHgen äro berättigade) men ej ett skål att upphäfva en organisation af mera vigt för Fäderneslandets försvar, än Jelande taffelpenningar.
Man säger: avancementen bär blifvit trögare, ty Generaierne, sorn i stället för RegeJ menter, nu commendera Divisioner och Brigader, taga mindre afsked än förut Härvid får jag först anmärka atc det ej kan vara af serdeles vigt för Riket att bepröfvade Geaeraler, hvaraf ännu ingen är o?jenstbar taga afsked och s dan att skillnaden i tjenstgöiingen på roten nu som BrigadGeneral, och förr som Regementschef, är af för ringa vigt att förmå någon som ämnade taga afsked, att stadna qvar en enda dig längre i fjensten , i synnerhet som «n ej större sys-losättning är ett nöje, men ej en tunga; hvad åt^r tjenstgöringen i läger beträffar, är den densamma nu , som den alltid varit.
Bifogade förteckning upptager de afr81o års Regementschefer, som då städse voto från^ varande från sina Regementen.
Utdrag utur 1S10 ärs Tour.
Rulla.
Hane ExctUtnce Stedingk, Chef för Stedingk ska Regementet tjenstgörande som Ambas: sadeur i Petersburg. 750 Den 24 Februarii, Hans Fxcellence Esten, Chef för Skånska Ha sarRegementet.
Strömfelt, Chef för Cronobergs Regemente , tjenstgörande som ÖfvcrsteKammarher-: re hos Drottningen.
Hons Excellens Wrede, Chef för Lifgrenadier ?Regementet.
Hans Excellence C.
Mörner, SecundChef för Svea LifGarde, tjenstgörande i Pommern. Grefve H.
Merner, Chef för eget HusarRegementente.
Tidtals tjénstgörande som CapitaineLieutenant i Stockholm.
Friherre Wegesack, Chef för Elfsborgs Regemente, tjenstgörande!
Stocky holm.
Friherre Tavaft, Chef för Calmare Regemente^ tjenstgörande i Skåne. friherre.
Bunge, Chef för Westgötha DahisRe^' kemente* Minister i Wisn, Dell 24 Felmar ii* 751 Grefve A, Shhwerint Chef för Upplands Re gemtente; tjenstgörande hos då varande EnkeDrotti) in ged.
C-.
Silfversparrej Chef för Smålands DragonRegemente; tjenstgörande hos Hennes Kongl. Höghet Prinsessad.
Går man längre tillbakars är förhållandet än märkligare, och jag påminner mig ännu den tid då Genera ferne Z‘>ge von.
Manteuffel, Siegroth, Kaulbars, Pauli, Brun jean, Cheffer, Fock 3 med flere, vid mer än 70 års ålder, alla bibehöllo sine inhehafvande Öfverste indelningar» utan att derföre göra någon slags tjenst.
Häraf glit torde finnas, att
Generalitetet gör vida mera tjenst nu än tillförene och så mycket 60m förenas kan med vår indeldta Armées organisation, der tjensten icke är af serdeles tunga för någon.
Om öeneralerne, de sednare åren, mera sällan än förut sknlle tagit afsked, kan detta således ej tiilskrifvas den deni nu åliggande tjenstgöringens mindre trägna beskaffenhet, utan en ganska enkel orsak, som ej äger minsta gemenskap med Arméens organisation på Divisioner och Brigader, nemligen; Accoråerttes extintion.
Men huru störa ärö icke fördelarne deraf
I andra afseende!)?
Den miliisiriska förtjen(Sten katr du af Konungsö belönas utan att fin*: 752 Den 24 Februarii, na hinder i den belönings värdiges mindre bemedlade tillstånd.
UppropsAuctionernej som förut höllos vid Regementsvacancerne, äro aflyste, och Regeringsformens 28 och 35 §.
Denna accordernes extinction hvarpå Kongl. Maj:t med grundad öfvertygelse om dess nyt-' ta, och med en hos Svenska Konungar exempellös frikostighet, af egne tillgångar uppoffrat den ofantliga summan af 341,000 R:dr Banco’, tog sin början innan organisationen på Brigader och Divisioner ägde rum, och skulle äfven, denna förutan troligen blifvit fortsatt, och äger dermed ringaste gemenskap.
Dessutom kan differencer i mer och mindre afgång på det inskränkta antal af 17 Divisions- och BrigadGeneraler, jemfördt med de vid Arméen aoställde 1727 Officerare, icke vara af annan än ringa betydenhet.
En af de mäst brydsamma frågor var reglerandet af Brigad- och RegementsChefernes förhållanden till hvarandra, så att Regements - chefer kunde erhålla den för dem nödiga magt och myndighet, utan att BrigadChefer derföre skulle förlora det inflytande de på underhafvande Regementen böra äga.
Å ena sidan löpte man fara att återfalla i det , den gamla organisation vidhäftande, felet, der ÖfversteLieutenånien nu Öfverste, var en Ziffra; å.an - Den 24 FebruariU 75 3 tära att lemna till deti nya Öfversten så myci ken magt och myndighet att BrigadGeneralen, hvilken likväl skall cotnmendera Regementet i fält, skulle förlora det directa inflytande hatt på underhafvande borde äga, Medelvägen Var, att Regementschefen ensamt skulle få befattningen med allt hvad som rörer Regementets oeconomiei e* huru BrigadChefenägde ett vakande öga deröfver; att RegementsChefen åter skulle stå under BrigadChefen, i allt som rörer det militairiska befälet, såsom excercice, disciplin, ordning, tenue m. m.
Instructionen af d. 14 Junii 1816 är grundad på denna princip, och tyckas Arméens framsteg sedan dess tillkomst, så i militairiskt som oeconomiskt afseende icke vederlagt riktigheten deraf.
Den medelst organisationen, tillökade utgift för Statsverket härör af: 1:0
Att vid organisationens införande, några af de till Divisions- och BrigadGeneralerne ämnade RegementsChefs indelningar, innehades af Öfverstar, hvarföre motsvarande antal Generaler emedlertid måste förses med penningelön. 2:0.
Att 2:ne öfverste boställen, WeStgötha och Bohus Läns Regementens (i följd af äldre Kongl. Bref, voro i besittning, det för Bil. till Ridd, o. Ad.
Pr. 1 Band. 48 754 Den 24 Februarii, ra af f. d. Öfverste Palmstjernas Sterbhus, det sednare af en för flere år ur tjenst gångne öfverste Pålmans, hvarför de emedlertid och till afgåogs inträffande måste ersättas med penninglöner. 3:0.
Deraf att en ständigt tjenstgörande, ej tillfälligt commenderad, GeneralStabs inrättades, hvars nödvändighet är så allmänt erkänd i Europa och dess arméer, att jag skulle anse mig fela emot den upplysta krets, hvari jag har äran tala, om jag borttog
Men om organisationen nu skulle förändras, och de med lön försedde FältMarskalkar, Impecteurer och RrigadGeneraler skulle återgå till Regementsbefäiet, så vore en ovilkorlig följd deraf, att motsvarande antal Öfver - star skulle återgå till ÖfversteLieutenants befattningen; hvarmed de, troligen icke voro belåtne.
Gener ahrne skulle således förlora; de nu varande Regements Chefer skulle förlora, tjenJlen skulle förlora, och hvem skulle då vinna?
Den egentligen nu existerande olägenheten, som jag fullkomligen medgifver, är att RegementsCheferne, äro illa betalte, hvilket är så mycket hårdare för dem, som de alla, icke allenast med utmärkt nit och skicklighet förestå sine tjenstebefattningar, utan äfven göra betydliga uppoffringar, för att uppfylla dem åliggande representationsskyldigheter; ingen önskar derföre Ulligare än jag att detta förhål* Den 24 Februarii.
755 lande må blifva afhulpit och vore det för mig en den gladaste tjenstebefattning om jag dertill i minsta män skulle kunna bidraga.
No 19* Herr Silverskjöld, Carl:
Då Regeringsformens l4:de §. tydligen förklarar, det Konungen alltid äger högsta befälet öfver krigsmagten till lands och sjös, blir deraf den naturliga följd, att med högsta uppdrag förenas högsta magten.
Det blir således lika naturligt, att organisation af Ar* méen, så snart den icke rubbar indelningsverkets faetställda grunder, eller förnärmar Grundlagarnes tydeliga föreskrift, tillhör Konungen ensamt, så i förändring af befäl och styrelseprinciper, sorn i allt hvad sorn rör dess förmånligaste hållning, rörelse och actif vite.
Utom denna så nödvändiga rättighet för den vise och insigtsfuile befälhafvarsn, gagna - Den 2; FebruariL de dess “genskaper till intet, och ändamålet,} som är Rikets ära och för var, b'ef derigenom helt och hållet förfeladt.
Det är på dessa grander jag trodt mig böra ocilla de ♦ram" ställningar som blifvit gjorda till förändringar af Arméens befäl ro. m, hvilket efter min öfvertygelse icke rättvisligen bordt ställas under Ständernas hvarken pröfning eiler granskning» Vi äga en Konung hvars egenskaper och krigsinsigter böra aflägsna från hv^ne individ de fruktlösa försöken att granska och bedömma; ers hjelte uppammad i krigets sköte, som under lagarnes skygd så förvånande tillväxt i mod, i snida och tapperhet som förvånat
Europa med sina segrar och tvungit Nationer och dej;as beherrskare till fruktan och högaktning; och drnas hjelte, som gerom s'tt snille och sitte sällsynta egenskaper, fästade den urgamla Och t ppra Svenska Nationens uppmärksamhet, dess förtroende och slutliga val till dess Konung och Härförare; sorn t denna egenskap räfträrdigat dess åsigter och uppfyllt dess hopp; som med ära och klokhet fördt Sven» ska vunnen i främmande länder, upprättadt den «vtgfamde feigsäran; förnyat dess lysande baeder och sl feli gen under frihetens och ssieif«tändi<rhetens <?g*de förena t den Scandinav vi h hål ön; den,ne Hielte, dpnne store Fönun'» hr>re vi pgna vårt hela förtroende, P-n eom fört, *om styrt, sorn orgeniseradt de största A <meer, da^at dem t’ 11 hjeltar och segrare, skut'» ej den äga ett oinskränkt förtroende, att hMda och inöfva d^n Svenska fjären3 som redan genom dess vishst och m - Den 24 Februarii. 757 sigt hunnit till en så ansenlig förökning och son med sin u: märkta hällning och vård, fäst hvarje upplyst medborgares uppmärksamhet och billiga beundran.
Hvad skulle väl andra Nationer, men I synnmlvt våra mägtiga grannar domina om vär svaghet, vår vankelmod ghet och orättvisa, då vi ens kunde oskyldigt förar leda en kallsinnigt! t af denne Hjelte, sorn 1 det grymma ögonblick han 10g sin hind fiän krigets söner vår fosterjords löisvarare, vår bildade Armée, skulle med jetsanima'blottstä ia d n för föi lusten af sin hela kraft, och det anseende, som vida mera än mängden och styrkan, väcker agtning och frukran hos andra Naiianer.
Det ligger utom kretsen »f de fl 1 stes omdömes förmåga, den lika dyrbara.som sublima konsten, att dana goda Arméer.
Denna Anda, detta snille måste vara liksom medfödd och tillhör sällan den vetenskapliga egoisten, mycket mindre den kortsynte forskaren, sorn icke mägtar uppfatta de grundiedningsr och principer, på hvilka systemet ömsom hvilar och beror.
Dansren af detta bör derföre äga största förmågan att bedömma och behandla, och i samma mån bör styrelsen med hela dess omfattning ligga sorn ett verk'yg, med en lika otvungen sorn fri ledning i dess hand.
Med ali den aktning jsg hyser för hvarje kunnig och billig granskare (ty tadlare böc jag ej föreställa mig) tvingas jag att åberopa 758 , Den 24 Februarii. ett enkelt men sanningsfullt ax>ome, nemligen: att det »Hrid är ett ofantligt sva!g emellan Veta och kunna, och ätt värdet och styrkan ligger i utotmrigen och icke i kunskapen.
Jag anser det derföre mera än vådligt, att inblanda sig i detailier, till hvars omfång man icke kan sträcka en ny skapande förmåga j utan häldre med fullt förtroende till den store Konungsliga Belälhafvarens omisskänneliga talenter och nitälskan för nationens ära och väl, Jemna ett fritt och oklanderligt val af de mesurer gom till Arméens organisation och Rikets försvar synas honom bäst passande hvilket allt jag i anledning af det förevarande ämnet trodt mig böra yttra, och anhåller i ödmjukhet att dessa mina anmärkningar måtte få åtfölja Herr Montgommeries och Herr von Franckens motioner.
Herr Tull, Florus:
Den öfverkljgade allmänna nöd, till hvars
Den 2,4 Februarii.
755 afhjelpande det vore önskeligt man liba myca ket bidrog genom verksamhet sorn ordande, är efter min tanke icke så stor och så allmän, som densamma föregilves vara.
Flere välsignade spannemålsår hafva efter hvarandra uppfyllt våra magaziner, så att äfven utskeppning af spannemål ägt rum, och då menniskan äger mat och bläder, så är det oiätt att klaga öfver stor nöd och elände.
B tift pä penningar-, äfven uppå dem.j bör icke vara brist, da vi äga omkring Trettio millioner R:dr, hvilka nu i flere år ägt ett stadgadt värde, och för hvilka vi erhållit våra nödvändiga behofver; endast en stockning har uppkommit} penningarne hafva samlats uppå vissa händer, hvarigenom deras circulation är hämmad.
Nu uppstår fråga, huru detta kunde athjelpas ?
Jag uppmanar erfarnare män an jag, att uppgifva dessa medelj men må mig tillåtas, att emedlertid inför Höglofl.
Ridderskapet och Adeln få äran meddela mina tankar i detta vigtiga ämne.
I förbigående får jag blott nämna, att penningebristen vore ännu större om icke genom arbetet vid Götha Canal, betydliga summor kommit i omlopp; men fortsättandet ' af detta nyttiga arbete, är ändock icke ti 11— räckeligt att sprida myntet tili aflägsnare orter i Riket.
Åf de medel hvilka Högh Riksens Ständer 7S0 Den 24 Februarii, anslagit till odlingslån, äro ju icke mera är* tvåtredjedelar utlänte; emedan betalningsvilkoren äro så svåra, att många, hvilka med nytta kunnat använda lanta penningar, icke vågat söka desse lån, af fruktan att icke kunna uppfylla de föreskrifne stränga betalnings: vilkoren, hvilka aldeles icke gagna det allmänna, Häfvas dessa vilkor, så biifver säkert den återstående tredjedelen utlånt till flere, hvilka med fördel kunna använda penningar till odlingar på sin jord.
Således till lättnad så för jordbruket som rörelsen i allmänhet fö* reslår jag att enskilt man må äga rätt, att place* ra sine disponible eapitaler uti Bankens utlåöingsfonder; således äfven uti BancoDiscon-^ ten, och mot 4 procent, hvartill all laglig ränta borde nedsättas, för att komma i likhet med ■jordafkastning, hvaremot insättarne erhöllo Bankens attest med åtecknad ränta.
Vidare att de lån sorn erhöllos i BancoDisconten omsättas med en femtedel örn året och denna femtedel alltid beräknad efter det innestående jånet och icke efter det primitiva, samt den straffränta, hvilken uppkommer genom försummad inhe* talning blefve 2 procent, Efter dessa principer skulle lånefonder blifva välgörande och svara emot deras bestämmelse > förtroende skulle uppkomma, då LåneBanken med full garanti af Ständers be* slut, till utlåning emottog de stora summor, som nu ligga dålöe under misstroendets täc-*- kelse.
Ben 24 Februarii'
Herr Wlontgommne, Gujtaf: Kongl. Majds Nådiga påbud af dan i?