Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke annat än förena mig i de åsigler som äro uttryckta i den motion som nu är fråga om att till vederbörligt Utsk. remittera samt önska densamma all den framgång jag anser den böra förtjena.
I anledn. af Hr Ro sensvärds anförande, anhåller jag få yttra några ord.
Till en början får jag lika med Hr Adelborg förklara, att mycket af hvad hon anfort fullkomligt delas af mig.
I hans yttrande förekommer likväl en förebråelse emot R.
St:r för det bristfälliga skick, hvari beväringen befinnes.
Detta är dock orättvist.
Jag vili påminna mig att vid en föregide Riksdag K.
M. föreslog att endast halfva beväringsstyrkan skulle excereeras eiler något ditåt.
Med mycket skäl afslogo R.
St:r detta förslag.
M:s Propos., att bevärings-excercisen skall utsträckas till 30 dagar, tror jag, att äfven den bör afslås, ty det är icke nog med ett års öfning för att bilda bevärings-ynglingarne till soldater och derföre må man taga steget fullt ut.
Man kan icke insätta dem så oöfvade i stammens leder för att bilda ett fosterländskt försvar.
Dertill fordras mångårig vapenöfning och der den icke erhålles, tjenar allt annat till intet.
Hos beväringsvnglingen måste den tanken inplantas, att det icke är slut med denna vapenöfning med i år, utan han måste ännu en gång komma tillbaka.
Enl. min åsigt är det denna tanke hos beväringsskyldige, som utgör sjelfförsvaret.
Jag anhåller att detta yttrande måtte få åtfölja till Utsk. K; Gr. af Ugglas, Carl Fredr.
Vigten af förevar:de motion torde för fosterlandsvännen icke vara obekant, och jag skulle tro att de hvilka förr blundat för nödvändigheten af ett starkare försvar, hafva genom de sista årens händelser kommit på andra tankar.
Jag önskar således framgång åt förslaget, men jag Den 10
December f. m. önskar äfven att StatsUtsk. mätte egna all upmärksamhet åt K. M:s Propos. i ämnet.
Jag gör det af fruktan, att båda förslagen eljest komma att förkastas.
Man har här sagt, att många af Regeringen tillförene framlagda förslag till ett starkare försvar blifvit förkastade.
Jag befarar samma utgång för det förslag Regeringen nu framlagt.
Jag ledes dertill af min tro, att mången skall anse eller frukta, jag vet icke hvilketdera ordet jag skall begagna, att den af Regeringen nu föreslagna utsträckning i tiden af 30 dagar för öfning af beväringsmanskapet, icke skall medföra något verkligt resultat, ty då det f. n. anses för en upoffring, att under en kortare tid 20,000 armar dragas från arbetet, tror jag att denna upoffring skall anses ännu större, i fall öfningstiden förlänges.
Mig synes, att Regeringen begått ett fel i thy, att hon icke begärt för mycket.
Jag tror, att till de föreslagne 30 dagarne borde läggas några veckors tjenstgöring under ett par kommande år, hvarigenom man kunde hoppas att beväringen danades till soldater.
Hade så skett, så tror jag äfven, att R.
St:r vida förr skulle underkasta sig den större upoffring, som deraf blifver en följd, än de nu ingå på att bära den mindre, då de dermed , icke se ett mål för sig.
Jag tror icke, att man på 30 dagar bildar en be väringsskyldig till soldat, så vida han efter denna tid helt och hållet lemnäs utan tjenstgöringsskvldighet.
M. föreslagne tid kan vara bra och nödig för ynglingens första bildning, men denna bildning måste underhållas, såvida man i händelse af behof skall få gagn af honom.
Jag hade önskat, att Regeringen i detta likasom i andra fall inom 4:de HufvudTileln mera framhållit det verkliga behofvet.
Man har ofta sett att R.
St:r, då ett stort mål kunnat vinnas genom slöra upoffringar, dertill lemnat bifall, då de deremot, när en half åtgärd föreslagits, förkastat den.
St:r först pröfva K.
M:s förslag och möjligen af de orsaker jag nämnt förkasta detsamma, så kunde detta äfven inverka på behandlingen af Hr Mannerskantz’s motion, och derföre önskar jag, att R. och Ad. måtte uttrycka den gemensamma tanka, att alla förslag rörande beväringsskyldigheten, skola samtidigt hos Utsk. till behandling förekomma, så att derifrån måtte utgå ett gediget förslag till ordnande af ett starkt landtförsvar för Sverige.
Jag anhåller att detta yttrande måtte få åtfölja till Utsk.
Jag har blott några ord att tillägga.
Jag har icke upträdt till försvar för de olika Propos:r Regeringen vid serskilda tillfallen till R.
St:r aflåtit, och vill således icke tvista med Hr Stjernsvärd i detta ämne, för att icke inveckla saken och borttrassla hela frågan.
Jag vill endast hafva nämnt, att det förefaller mig besynnerligt att han, som ifrar för ett utsträckt nationalförsvar, icke desto mindre afstyrker utsträckning af tiden för bevärings-manskapets öfning.
För vinnande af detta utsräckta national-försvar, synes första steget vara att få tiden för den första soldatbildningen förlängd, och det andra, att öfningarna under flera år återkomma, 1 detta, afseende delar jag Gr. af Ugglas åsigt.
Då jag emellertid icke kan instämma i allt hvad Hr Mannerskantz^ - Den 10
December f. m. 545 nerskantz’s motion innehåller, har jag likväl ansett mig böra förorda syftningen af densamma.
Hr Stjernsvärd: I anledn. af Hr Rosensvärds yttrande, anser jag mig böra uptaga till förklaring hvad han tyckes vilja påbörda mig, nemi. inskränkning i tiden för en årlig öfning af beväringen i st. f. en flerårig, hvilket sednare synes mig vara rättast och icke heller erfordra bevis, emedan fördelarne af en så beskaffad öfning äro påtagliga.
I det nu framlagda förslaget har Regeringen gått likasom lirkande tillväga, hvilket jag icke gillar.
Föga anstår det den ena Statsmakten att afgifva sväfvande förslag, för att derigenom inleda den andra på en väg, som den icke vet, hvart den bär.
Taubes, Henning Edvard, d. 4 dennes e. m. på bordet lagda motion, ang:de beviljande af ett kontant löne tillskott för de tjenstemän, som äro berättigade att dem å lön tilldelade räntor, utan förenkling, efter markegångspris eller in natura upbära, men förklara sig villige att låta förenklingen af desamma enl.
Kungörelsen d. II Maj 1855 försiggå och derjemte från upsägningsrätten afstå.
Gr Taube anförde skriftligen:
Jemlikt det förbehåll jag tog mig friheten göra, då jag upläste min nu föredragne motion, går jag nu att upläsa motiverna för densamma.
Kungörelse d. 11
Maj 1855 ang:de de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling, lyder i § 1 sålunda: »På sätt och i den ordning, här nedan stadgas, skola de grund»räntor, hvilka under flerfaldiga benämningar hittills ålegat hemman »och lägenheter, verk och inrättningar m. fl., bringas till ett, »efter förhållanderne inom hvarje ort afpassadt, inskränktare antal, »hvarvid de dertill lämpligaste bibehållas såsom hufvudräntor, samt »de öfrige till sådana hufvudräntor förvandlas, dock utan att rän»tornes samfälda belopp må undergå ändring, vare sig till förhöj»ning eller minskning.
Af bufvudräntorna blifva en del persedel»räntor och en del penninge-ränta.» Ifrån detta allmänna stadgande, hvilket ostridigt omfattar alfa grundräntor, så väl de Kronan behållne, som de för löntagare anordnade, gör författnm endast tvenne undantag, nemi. i § 8.
För det fall, då enskilt verks privilegier lägga hinder för förenklingens genomförande, och § 14 för frälseräntor.
Fråga har emellertid upstått, huruvida tjenstemän med fullmakt före d. 12 April 1853 vore skyldige att underkasta sig för* enkling af dem tilldelade räntor eller icke.
För den sednare meningen synes billigheten tala, emedan ingen tjensteman bör tvingas till en förminskning i sina lönell. H. 35 »46 Don 10 December f. m. inkomster, dä ej vilkor derom äro i fullmakten gjorde, och har såsom stöd för densamma äfven blifvit åberopad 12 g af ofvanntde Nåd.
Kungörelse, deri äfven ränlelagares räll upräknas bland hindern för verkställandet af förenklingen.
A andra sidan anföres, att denna 12 § är otydlig och möjligen afser endast ägare af frälseräntor; att om K. M. och 11.
St:r velat bereda tjenstemän med äldre fullmakter någon annan fördel, än den i en annan Kungörelse af d. 11
Maj dem tillförsäkrade upsägningsrätt, sådant förmodligen blifvit i någon författn. med tydliga ordalag bestämdt, samt att den obillighet, hvarom talas, icke hade ägt rum, såvida, — enl. K. M:s och R.
Stms förutsättning, — räntornes samfälda belopp icke genom förenklingen undergingo någon förändring, vare sig till förhöjning eller minskning, hvarföre också, under ett sådant antagande, en förenkling äfven af de till löntagare anordnade räntor otvifvelaktigt kunnat anbefallas.
Väl har K. M., till följd af underdånig hemställan af dess Bef:h:de i Gottlands län, för visst fall, gifvit en förklaring i ämnet, dock med så försigtiga ordalag, att man deraf icke med visshet kan sluta, huruvida förklaringen afser ränteförenklingar eller blott upsägningsrätten.
Resultatet af allt detta, — den ona eller andra åsigten må nu vara den rätta, — är emellertid, att i vissa län ränteförenklingen blifvit i sin helhet fullbordad, hvaremot i andra, så väl Landshir, som andre löntagare, ännu i dag upbära, efter markegång, lösen för dagsverken m. fl. persedlar, hvilka K. M. och R.
St:r förklarat icke vidare få i räntorna ingå.
En hittills okänd anledn. till jordens olika beskattning, saknande all rättsgrund och beroende endast af tur eller otur har således upstått, och gifvit anledn. till en lika billig, som allmän klagan, hvilken det måste vara R.
St:r angeläget att afhjelpa, äfven om, under nu öfvergående tid, någon upoffring från Statens sida skulle blifva erforderlig.
Desse äro de skäl som föranledt mig att väcka denna motion i förhoppning att R.
St:r skola behjerta den orättvisa, som, på sätt ofvan förmäles, drabbat en del skattdragande; men medan jag har ordet anhåller jag få förklara, att om StatsUtsk, skulle finna de af mig såsom ersättning åt löntagare föreslagne 3 R:dr r:mt, böra ökas eller minskas, må sådant gerna ske, blott siffran så bestämmes att ändamålet möjligen kan vinnas.
Skälet hvarföre jag valt denna siffra är, att jag äger ett bestyrkt utdrag öfver hemmansräntorne för en indelt lön, hvilken efler årets markegång utgör, utan förenkling 7,040 R:dr 1 sk. 8 rst. b:ko; men efter förenkling endast 6,190 R:dr 42 sk. 11 rst. b:ko.
Förlusten på denna lön, i hvilken ingå 424 t:r 28 kappar spannmål, utgör således 849 R:dr 6 sk. 9 rst. b:ko, eller i det närmaste 3 R:dr runt pr t:a, genom hvilket tillskott löntagaren således ändock icke skulle ägt någon ersättning för förlorad upsägningsrätt.
Den 10 December f. m. 547 Föredrogs Gr. von Flåtens, Ballzar, d. 4 dennes e. m. på bordet lagda motion med förslag till reorganisation af K.
Förvaltnm af SjöArenderne.
Gr. Puke, Folke Magnus, anförde skriftligen:
Den nu föredragna motion, åsyftande Förvaltn:ns af SjöÄrendena indragning, ar så till vida intet nytt förslag, som framställning härom af It.
M. tillförne skett, ehuru efter pröfning deraf, någon åtgärd ej följt.
Utan att nu vilja bemöta de tillvitelser, Gr. von Platen gör Förvaltnm att ej motsvara sin bestämmelse, eller undersöka huruvida dot föreslagna Kommissariatet skulle förmå bättre göra det, får jag endast anföra: att jag för min del ej inser något skäl, att så länge det af motionären öfverklagade, de kollegiala embetsverkens arbetssätt och sammansättning, inom de öfrige Depart:n qvarstå, ensamt på sätt föreslagit blifvit, inom Sjöförsv:sDepart. tillvägabringa ett annat förhållande, eller göra försök med införandet af en, som det vill tyckas, MinisterStyrelse, hvarmed torde vara tidsnog, till dess en sådan kan aktas nödig inom samtlige Departm.
Sedan emellertid uti en föreg:de remitlerad motion, i hvilken Gr. von Platen instämt, blifvit föreslaget att hos K.
M. begära utarbetandet af ett förslag och detsamma® föreläggande Rikets näst sammanträdande Ständer, ang:de så väl Krigs- som öfriga Colhrs omorganisation, lärer Gr. von Plåtens framställning om Förvaltmo af SjöÄrendenas uphörande ej kunna till någon åtgärd föranleda, helst det torde vara onekligt, att förslag till embetsverkens organisation rättast böra utgå ifrån Regeringen, och ej ifrån enskildte motionärer, och det dessutom vara utöfver R.
Stms rätt, att på sätt Gr. von Platen föreslagit, besluta om Förvaltnm af SjöÄrendenas indragning.
Hr Råfelt, Anton, upläste ett så lydande anförande:
Jag anhåller få understödja och instämma uti Gr. von Plåtens efter mitt förmenande väl motiverade motion.
Hr Gr:n har uti densamma fullständigt ådagalagt obehöfligheten af K.
Förvaltnm af SjöÄrendena, och visat huru detta verks göromål skulle kunna öfverflyttas, dels på K.
KammarRtn, dels på StationsBefälhafvarne, samt på ett under Chefen för Sjöförsv:sDepart. direkt stående föga kostsamt Kommissariat; härförutan har såsom ganska intressant blifvit meddeladt att pr medium på de 5 år sorn föregått 1850, besvärsmålen utgjort 13 om året.
Man har under vår närv:de representationsform, velat bibehålla Colhne såsom en sjelfständig mellan-instans, men jag hemställer hvad garanti K.
Förvaltnm gifver i detta hänseende, på sätt den är sammansatt af en Ordf:de och tvänne ombytlige militära ledamöter, som kunna kommenderas derifrån när K. M. så Nådigt behagar.
Den enda oafsättlige ledamoten uti detta Collun är Amira Ii tetsKammarllåd et.
Då för Statsverket vid denna Riksdag föreslås flere högst betydliga utgifter, torde man väl böra göra de indragningar som Ä48 Den 10 December f. m. kunna ske utan olägenhet för det allmänna.
Detta mitt anförande torde få åtfölja motionen till vederbörligt Utsk.
Hr Lilljehöök, Carl Berthild, anförde skriftligen:
I sammanhang med ett af Gr.
Lagerbjelke, R.
Sttrs pröfning underkastadt förslag till omorganisation af KrigsColkm och dettas förändring till en ArméFörvaltn., hvilken, med hufvudsaldigt bibehållande af de åligganden, som f. n. tillhöra nämnde Colhm, skulle vara ställd på afdelningar med hvar för sig beslutande rätt i vissa mål och skyldighet att i andra sammanträda till öfverläggning och besluts fattande, har Gr. von Platen, instämmande i Gr.
Lagerbjelkes förslag, väckt motion, att, med uphäfvande af all administrativ instans emellan de verkställande myndigbeterne vid Flottans stationer och Sjöförsv:sDepart:t, Förvaltnm af SjöÄrendena skulle indragas och, för utöfvandet af den detta embetsverk nu åliggande kontroll öfver Statsmedlens användande, en serskild byrå eller s. k.
Kommissariat skulle organiseras omedelbart under DepartrsChefen.
Förvaltn:ns indragning vill motionären möjliggöra dels genom inrättandet af ofvann:de Kommissariat, hvilket då rättare torde böra benämnas KontrollKontor, och dels genom de Förvaltnms af SjöÄrendena handläggning nu tillhörande göromåls öfverflyttning på Stationernas Chefer eller till andra verk eller till K. M:s afgörande.
Att till StationsBefälhme, hvar för sig, lemna afgörandet af sådane ärenden, som äro af en allmännare beskaffenhet, skall, enl. min öfvertygelse, äfven om någon gång skyndsamhet dermed vinnes, medföra den olägenhet, att olika åsigter skola i ganska väsendtliga afseenden utbilda sig vid de serskilda Stationerna och derigenom den enhet motverkas, som förslaget just åsyftar att åstadkomma.
Så minutiösa Instrukt:r och Begkten kunna ej utfärdas, att den anförda olägenheten dymedelst förekommes, och hvarken Depart:sChefens tid eller den magt, som, enl. förslaget, skulle inrymmas åt Kommissariatet, synes mig kunna medgifva att åt de administrativa detaljerna egna den upmärksamhet, hvarigenom olägenheten skulle förebyggas.
Då man derjemte tager i betraktande, att, för vinnandet af den författnings-kännedom och vana vid administrativa måls behandling, som en StationsBefälhme måste äga, för att i sina åtgöranden kunna handla sjelfständigt, fordras flerårig erfarenhet, och att omständigheter kunna inträffa, som göra ombyten af StationsBefälhme nödvändiga snart efter eller måhända inom den tid, som för erforderlig routines vinnande är behöflig, så är jag öfvertygad, att den magt, som förslaget lägger i StationsBefälbafvarens händer, ingalunda skall bära de frukter, man af en sådan åtgärd hoppats; tvertom befarar jag, att under anförda omständigheter då möjligen kan hända att StationsBefälh.-n skall komma att stå i ett sådant beroende af det permanenta civila biträdet, att bemälde Befä 1 h:s styrelse urartar till en formstyrelse, som först i andra rummet sätter hufvudändamåiet eller Flottans tjenstbarhet.
Den 10 December f. m. 549 Å andra sidan, då det visat sig, att efter DepartementalStyrelsens införande, Depart:sCbefens tid är så uptagen, att ban svårligen kan åt detaljerna af administrationen egna den upmärksamhet, som den serskilda administrativa öfverstyrelsen bort och kan deråt lemna, för att konseqvent tillämpa gifne föreskrifter, så synes mig den föreslagna förändringens fördelar ganska problematiska.
Mig synes äfven att Depart:sChefen, hvilken, i egenskap af Chef för Flottan, både i administrativt och militäriskt afseende, och såsom ledamot af Konungens konselj, skall i sin mödosamma befattning känna sig betydligt tryggad, då han har ett embetsverk att tillgå, som, stående öfver alla lokalintressen, är under ansvarsskyldighet förbundet att utreda mål och afgifva infordrade utlåtanden samt till vederbörlig samstämmighet bereda de förslager, som från de serskilda stationerna af Flottan ingå, för att underkastas K. M:s pröfning.
Då på Ständernas bord hvilar ett förslag, åsyftande minskning i de egentliga konseljmålen, synes det mig äfven olämpligt att nu genom en förändrad organisation af en gren utaf Styrelse-verket, till K.
M:s afgörande hänvisa mål, som förut af underordnad myndighet varit ofejorde.
Till de skäl, jag ofvan anfört mot en sådan förändring af Flottans Öfverstyrelse, som nu blifvit föreslagen, skulle jag kunna lägga flera andra, hemtade från förslagets detaljer, men vill dermed ej nu uptaga R. och Ad:s tid.
Endast ett förhållande anser jag mig icke böra förbigå, nemi. att, om den mängd malerialier och persedlar, som för Flottan årligen behöfves, skall anskaffas, såsom i förslaget omförmäles, genom uphandlings-auktions anställande endast på Stationen, eller i allmänhet blott på ett ställe, derigenom utan tvifvel skall upkomma mångfaldigt större kostnader för Flottan, än hvad genom Förvaltmns af SjöArendena uphörande kan komma att besparas.
De föreningar emellan spekulanter, som för prisens upjagande kunna inom ett mindre samhälle ingås, förlora sin menliga inverkan, då, såsom nu sker, auktioner hållas samtidigt på 2:ne ställen.
Man behöfver blott jemföra de vid Carlskrona Station och inför Förvaltn-.n af SjöArendena förda auktions-prot:r, för att härutinnan erhålla full visshet.
Ehuru jag icke kan finna något skäl till det i motionen förekommande yttrandet, »att man sökt, liksom med beräkning, genom nuvar:de institution (Förvaltmn) förhindra samverkan emellan de auktoriteter, som hvar för sig borde äga grundligaste kännedom om Flottans detalj-ekonomi», anser jag icke omöjligt att åt de förvaltande verken kan gifvas en lämpligare sammansättning än de nu äga, men är fullt öfvertygad om vigten och nödvändigheten deraf, att en mellan-instans gifves, för att till öfverensstämmelse sinsemellan sammanhålla lokal-auktoriteternas åtgöranden och att i möjligaste måtto så i tekniskt afseende som form, åstadkomma konseqvens och ärendenas fullständiga och noggranna utredning, och att således det ifrågavar:de förslaget till förändring af Flottans ekonomiska styrelse, hvilket afser att blott i en underordnad instans lemna beslutande rätten åt en person, ej skall medföra de fördelar, som med förändringen åsyftas.
Ä50 Den 10 December f. nr.
Ehuru, då jag varit i tillfälle att tem ligen detaljeradt afgifva mitt ifrågavar:de förslag, jag icke anser, lämpligt att öfver en viss grad uptaga R. och Ad:s tid, finner jag mig dock pligtig att besvara åtskilligt af hvad som emot samma förslag blifvit anmärkt.
Jag vet visserligen, att i den strid, uti hvilken jag inlåter mig, fördelarne ligga på min motståndares sida i thy, att han icke allenast varit i tillfälle att skriftligen göra sina anmärkn:r, utan äfven blifva i tillfälle att ytterligare utveckla dem inom Otsk.
Detta bekymrar mig dock föga, enär jag är öfvertygad om riktigheten af mitt förslag, och då jag med glädje erfarit att de öfver detsamma afgifna yttranden vunnit ett slags medgifvande af nödvändigheten eller den möjliga nyttan af någon reform af förevar:de embetsverk.
Jag har aldrig föreslagit, att, hvad en talare påstått, Förvaltn:n af SjöÅrendena skall försvinna.
Jag har endast afsett, att detta embetsverk skulle omorganiseras.
Det har icke kunnat falla mig in, att ställa räkenskapsverk under Depart.-sStyrelsens omedelbara behandling.
Jag har icke heller framkastat någon tillvitelse emot Förvaltn:n.
Min afsigt bar endast varit, att, för att motivera mitt förslag, äfven framhålla de brister, som vidlåda detta embetsverk med dess nuvar:de organisation.
Hade jag tillåtit mig att gå derutöfver och framkasta någon tillvitelse, så hade jag bestämdt gått för långt.
Den siste talaren har äfven anmärkt, att genom mitt förslag StationsCheferne erhålla ett större inflytande än de nu äga.
Jag vädjar till en hvar, som med upmärksamhet genomläst mitt förslag, om detsamma afser något dylikt.
Jag önskar visserligen, att deras verkningskrets skall något utvidgas, men egentliga skillnaden emellan Hr Lilljehööks och mina åsigter i detta fall består deruti, att han anser Förvaltnm af SjöÅrendena lämpligare att kontrollera dessa embetsman, då jag deremot funnit Depart:sCbefen lämpligast dertill.
Samme talare har äfven sagt, att anskaffande af de olika förråden på stationerne skulle efter mitt förslag medföra åtskilliga olägenheter.
Jag erkänner, att denna invändning var mig oväntad, emedan jag någon tid varit i tillfälle, att af de personer, som närmast haft dermed att skaffa, fått emottaga många klagomål och enl. min åsigt, ganska grundade klagomål deröfver, att den för en station nödiga materiel uphandlals och levererats på annan ort.
Jag har ansett fullkomligt lämpligt att denna uphandling verkställes vid stationen för hvars räkning den sker och jag är öfvertygad, att, såsom i min motion är uttryckt, något hinder derför icke skall möta, helst jag sagt, att det må. bero på omständigheterna, om uphandlingen undantagsvis skall ske vid stationen eller på flere ställen.
Således tror jag, att de farhågor Hr Lilljehöök yttrat, alldeles icke äro grundade, om än Förvaltn.-n af SjöÅrendena skulle organiseras på det sätt jag föreslagit.
De skäl man här framkastat, synas mig ingalunda kunna rubba ett jota i mitt förslag och jag anser olämpligt att här uptaga en fråga, som jag i motiverne för min motion redan utvecklat och följaktligen kan grundligt behandlas i StatsUtsk.
Det må tillåtas mig att tillägga, att, ehuruväl det i allmänhet icke är min böjelse att lägga vigt på sådana saker, Den 10 December f. m. ifll mitt förslag icke blifvit, som man säger, så handlöst framkastadt som många skulle tro, ty det är granskadt af personer, som äga långt mera erfarenhet af de göromål, som tillhöra Förvaltn:n af SjöArendena, och äga långt mera kännedom om administrativa förhållanderne än någon af dem, som i fiågan yttrat sig här på Riddarhuset.
Hr Lilljehöök: Af Gr.
Flåtens förslag har jag visserligen erfarit, att det afser en omorganisation af Förvaltn:n af SjöÅrendena, enär de dit nu hörande ärenderne skola öfverlemnas till stationerne, men huruvida denna omorganisation medför önskad verkan, kan vara tvifvelaktigt.
Gr:n har föreslagit, att kommisarier skola utöfva kontroll öfver medlens användande, men i hvad mån sådant kan vara lämpligt, eller om dessa kommissarier skola utgöra en Förvaltn. med dit hörande åligganden, har jag åtminstone icke kunnat finna.
Puke: Gr. Platen har visserligen förklarat, att han icke ämnat göra Förvaltnrn af SjöArendena någon tillvitelse.
Jag respekterar detta Gr:ns yttrande, men då man läser motionen, finner man helt annat.
Hr Lilljehöök har nyss citerat ett uttryck i motionen, och jag tror att detta åtminstone innebär, att Förvaltn:n af SjöArendena, enl.
Gr:ns åsigt, icke upfyller sitt ändamål.
Dessutom påminner jag mig äfven ett annat yttrande i motionen, hvari Gr:n säger, att det bestyr
Förvaltnrn nu har med fartygs ritningar är obehöflig, när de bli ' upgjorda af dertill skicklig person, så frågar jag: innebär icke detta att den person eller den authoritet, som har med dessa saker att skaffa, icke är värfvet vuxen.
För öfrigt och ehvad motionären än må säga, att han icke åsyftar Förvalt:n:ns indragning, strider detta helt och hållet mot innehållet af motionen, ty der står tydligen, att detta embetsverk skall indragas.