Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad nu först tillverkningen beträffar, så mötes den lyckligtvis icke af några absoluta hinder, ty anslaget härtill plägar utgå i allmänna ordalag, eller, såsom jag tror det vanligen heter, till ''utgifter för gevärs-fabrikationenoch de privata factorierna lära enligt sina contracter vara förpligtade att tillverka gevär efter hvilken modell som helst.
Det är äfven väl bekant, att krigsadminislrationen begagnat denna rättighet, och nyligen hafva till de båda gardes-regemenlena blifvit utdelade percussionsgevär till ett ej obetydligt antal och af (vänne olika constructioner, i afsigt att utröna de fördelar eller olägenheter, som det dagliga bruket kan gifva vid handen.
Hvad vidare gevärens pröfning och undersökande angår, så bör man isynnerhet afse deras egenskaper uti så väl antändning som träff; och till bedömmande af detta erfordras oundgängligen skjutningsförsök.
Uti Sverige hafva inga dylika med tillräcklig fullständighet blifvit gjorda; ty de, sorn om sommaren år 1836 verkställdes, afsågo isynnerhet jemförandet af flint- och percussions-antandningen, och voro föröfrigt uti en nog liten scola anställda.
Den 3o Maj e. m.
På grund af hvad jag sålunda anförl, vägar jag derföre föreslå, att 11.
St., oberoende af det för gevärsfabrikationen nödiga anslag, måtte anordna en summa af 20,000 redi-, alt sid inträffande behof utgå till anställande af skjutniugsförsök, för att utröna den lämpligaste gevärsmodellen för slag k 111 t-an tandningen.
Det är icke blott sakens militäriska nytta och nödvändighet, som motiverar denna min framställning; jag tror äfven, att en klok statsekonomi skall gilla den föreslagna åtgäiden.
Det är nemi. gifvet, att då flintlås-geväret slutligen blir förkastadt, så skola de redan tillverkade dylika gevären antingen ändras eller icke ändras.
Skola de ändras, så är tydligt att flera delar deraf måste blifva totalt casserade, och den för dem hofda kostnaden är att anse som en förspilld penning.
I sakens ännu outredda skick är det a priori omöjligt att bestämma hvad som blir casseradt eller icke.
Det synes likväl troligt, att af hela det nu brukliga geväret blott 3:ne delar äro fullkomligt säkra för cassation, nemi. pipan, laddslocken och bajonetten, samt måhända äfven banden.
Antoges nu cassations-förlusten att uppgå till af hela kostnaden, så skall man finna, att då det till gevärsfabrikationen äskade anslag utgör en årlig summa af 126,000 r:dr, så utmärker tredjedelen häraf, eller 42;°°° rtdr, statsverkets förlust för hvarje år, som percussionslåsets införande utöfver liöfvan fördröjes, och en utöfver rätta tiden sträckt flintlåstillverkning bedrifves.
Skola flintlås-gevären åter utslitas oförändrade, så kan delta ske antingen under fred eller i krig.
Antager man, att dessa gevär blott skola begagnas under freden, så erfordras, till det redan tillverkade antalets utslitande, en tiderymd af närmare ett halft seculum; olämpligheten häraf tolde vara öfverflödigt att närmare utveckla.
Vill man åter begagna dem äfven i krig, så uppstå olägenheterne af olika utredning, sämre beväpning och dess moraliska inflyten d e på manskapet.
Om nu för liden en trupp skulle skickas i fält, bevarad med dessa gamla muskedunder — ”med ”rostadt lås och itändt lunder” — enligt skaldens ord, hvad skulle vi väl säga derom?
Samma förkastelsedom, sorn vi uttala öfver luntlåsen, skall framtiden, efter slagkrut-antändningens allmännare införande, fälla öfver flintlåset.
När man derföre, såsom vid denna förändring blir fallet, har allt att vinna, intet att förlora, så tyckes skäl vara för dess verkställande.
Om det är en representants skyldighet alt tänka icke blott för dagen utan äfven för åtminstone den närmaste framtiden, så synes man ej böra tveka att genom materielens förbättring söka gifva densamma en önskvärd, ännu aflägsen, fullkomlighet.
Den 3o Maj c.'ra. 43g Jag anhåller att denna min motion måtte, ju förr dess hellre, blifva lill StatsUtsk. remitterad.
Jag vill icke för min del bestrida den remiss till StalsUlsk., som den siste värde talaren begärt för sitt nu afgifna anförande; men jag skulle vilja hemställa till honom sjelf, om han ej skulle finna, att han snarare derigenom motverkar det vackra ändamål, han åsyftar med sin framställning, än att han befrämjar detsamma, enär jag verkligen tror, att StatsUtsk., genom en sådan framställning, skulle komma alt mera känna saknaden af den riktning för dess bedömmande af sådana frågor, som i sådant fall bort af Krigsministerium varit meddelad.
Men då detta Ministerium iakttagit tystnad, skulle jag tro, att mera skulle vinnas, om äfven andre af yrket voro tyste.
Remitterades till StatsUtskoltet.
Ånyo föredrogs StatsUtsk;s den 20 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 107, i anledning af Hr af Forsells, C., motion om anslag lill bildande af en pensions-fond för Landtmäteristaten.
Hr af Forsell, Carl, hade inlemnat ett så lydande anförande:
StatsUtsk. har, under erkännande af billigheten deraf, alt commissions-landtmälare blifva till delägare i Civilstatens pensions-cassa upptagne, ansett sådant kunna åstadkommas genom en af K.
M. derom till delägarne i nämnda inrättning gjord framställning, under förutsättning, att det icke skulle vägras, med villkor att commissions-landlmätarne erlade enahanda afgifter till pensions-cassan, som öfrige civile tjenstemän under någon viss dass.
Af motionären var upplyst, att samma förslag, väckt af enskild tjensteman och delägare i pensions-cassan, bIef afslnget vid fullmäktiges sednaste sammantärde; och samma skäl till afslag qvarstå, om äfven K.
M. derom gör nåd. framställning, så framt icke R.
St. bevilja något årligt anslag, som gör förslaget antagligt, emedan förlusten för nuvar. delägare i Civil-statens pensions-cassa är gifven, då de förut samlade fondernas räntor och de förut beviljade årliga anslagen skola, jemte delägarues årliga tillskott, delas på ett ökadt antal pensionsbehöfvande.
Under förutsättning att pensionering af commissionsiandtmätarne lättast kan beredas,' på sätt Utsk. framställt, är således nödigt, att Civil-statens pensions-cassa förvissas om ett årligt tillskott från Staten, som icke torde kunna bestämmas lägre än till 5,000 r:dr b:co.
Men då åtgärden i alla fall icke synes kunna anbefallas utan medgifvande af redan varande delägare i Civil-statens pensions-cassa, fordrar 7 H. 62 49° Ben 3o Maj e. ra, billigheten, att ett afslag i detta fall ersättes derigenom, att samma anslag beviljas Landtmäteri-staten, om den nödgas att ensamt för sig tillvägabringa en understöds-förening; och i sådan händelse ar derjemte den för en dylik förening sökta förmån, att mot ränta få insätta de capital—tillgångar, som kunna samlas uti Banken eller Riksg.contoret af stor vigt, enär vålden och förräntandet af dessa capitalcr icke utan betydligt afdrag af de små tillgångarna och icke utan betydlig svårighet för Landtmäteri-statens egen personal kan tillvägabringa?, men jemförelsevis med lätthet kan verkställas af ett redan organiseradt penningeförvaltande verk.
Ehuru Landtmäteri-staten i allmänhet kan anses komma att tillgodonjuta den pi nsionsrält, som beredes commissions-landtmätare, — emedan de fleste efter 10 å 20 års tjenstgöring vid denna corps blifva till coromissions-landtmätare befordrade, — vore det olämpligt, alt vid det anslag, som af Slaten kan komma alt beviljas, göia den inskränkning, alt det endast till de sistnämnde tjenstemännens pensionering måtte användas; isynnerhet örn Landtmäteristaten nödgas att ensamt för sig tillvägabringa en sådan understöds-förening , emedan dels så väl medhjelpare sorn vice commissions-landtmälare icke, med undantag af tillfälliga uppdrag, bestrida andras utan egna tjensler, och således verkligen äro ordinarie-!jenstemän tili ansvar och skyldigheter, fastän extra-ordinarie- lill lön och pensionsförmåner, dels en sådan speciel förmån för commissions-landtmätarne skulle nödga vederbör, auetoriteter, att vid sökt befordran icke kunna göra det urval, som är mest förenligt med corpsens framskridande i tjenstemanna-skicklighet.
På dessa anförda skäl anhålles om äterremiss af utlåtandet.
Jag ber att få instämma i de anmarknrr, som Hr af Forsell gjort vid ifrågavar. betänk.
Vill man verkligen bereda landtmätare delaktighet i pensionscassan, kan detta ändamål i min tanke icke ernås med den framställning till Konungen, som StatsIJtsk. föreslagit.
Jag tror ej, att någon bestämdt kan säga, att commissions-landlmätarnes upptagande till delägare i Civil-stalens pensionscassa kan anbefallas; och då skälet till afslag redan är gifvet på förhand, lärer verkan af denna åtgärd icke blifva annan än antingen helt enkelt afslag, eller att pretentioner på särskildt bidrag från Slaten af nuvar. delägare framställas.
Dessa pretentioner kunna icke grundas på annat än en jemförelse emellan hvad Staten bidragit och ännu bidrager till nuvar. delägare i pensionscassan, och hvad de sjelfve bidraga, samt de ökade afgifter lill cassan, som genom comntissions-landtmätarries upptagande skulle äga rum.
Kuvar, förhållandet, rörande så väl Civilstatens bidrag, som delägarnes, inhemtas af do tryckta handlingarna vid fullmäktiges sista sammanträde.
Om StalsUtsk.
Den 3o Maj e, m.
491 skulle finna för godt att taga kännedom af dessa, skulle Utsk. finna att den äskade summan af 5,ooo r:dr är mindre än de pretentioner, som nödvändigt skulle framställas från delägarnes sida, då deremot, om den på förhand bestämmes, jag förmodar, att det afseende, tjenstemän sins emellan böra göra på hvarandras ställning, skal! föranleda, att de, förvissade om detta anslag, bifalla commissions-landtmätarnes upptagande.
Detta af Utsk. modifierade förslag är visserligen så til! vida enklare, än det af motionären framställda, att bestyret dermed kan lemnäs åt ett redan organiseradt embetsverk, men förenar icke det ändamål, som med pensionsföreningars inrättning vanligen åsyftas, som är att förmå delägarne alt från tillträdande af den första tjenst, sorn dertill kan lemna tillgång, göra besparingar för sin ålderdom och möjligen inträffande olyckshändelser.
Men skulle äfven förmånen inskränkas till commissions-landtmätarnes upptagande till delägare i Civil-statens pensionscassa, är jag öfvertygad, att denna förmån med tacksamhet skulle upptagas af hela Landlmäteri-staten.
Med de 2:ne ledamöter, som yttrat sig, instämmer jag i begäran om filerremiss.
Det är .kändt, att i en redan grundad inrättning möta alltid svårigheter, då nya delägare vilja inträda, och att pretentionerna blifva vanligen så tryckande, att de, som söka inträdde der, merendels blifva hårdare behandlade, än de gamla delägarne.
Deremot, hafva i detta nu framställda förslag, enligt min öfvertygelse, så billiga grunder blifvit framställda, och ett så obetydligt tillskott af Staten äskadt, att man omöjligen för bättre köp kan ordna en pensionsinrättning.
Jag tillstyrker på det högsta, att StatsUtsk. måtte föreslå Ständerna alt bifalla det begärda anslaget af 5,ooo r:dr, i hvilket ändamål jag anhåller om återremiss.
N:o 107 återremitterades.
Frih. Tersmeden, Wilh.: Sedan ett Stånd, nemi.
BorgareStåndet, redan valt ledamöter till förstärkt StatsUtsk. , och ett annat, eller BondeStåndet, utsatt dag för ett sådant val, och då många mål redan finnas, som oundvikliligen måste gå till förstärkt StatsUtsk., hemställer jag, huruvida det icke vore lämpligt, att lill någon dag i nästa vecka utsätta val för samma ändamål hos fl. R. o. Ad.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, sedan StatsUtsk:s förslag till voterings-proposition i förstärkt StatsUtsk. inkommit, visserligen inom sig öfverlast, huruvida han för R. o. Ad. skulle föreslå utsättande af någon dag till väljande af ledamöter i nämnda Utsk.; men då man af förra riksdagars erfarenhet funnit, att R, o. Ad:s ledamöter 4a1 Den 3o
Maj e. ni. sommartiden mycket resa från och till riksdagsorteu, och att således valet till förstärkt StatsUtsk., om del sker tidigt på sommaren, eller, som tili skulle ske, tidigt in på våren, behöfde förnvas flera gånger, utan att man ändå med säkerhet kunde beräkna, hvilka som funnos i staden de dagar, då votering skulle äga rum, hvarigenom, såsom R. o. Ad. förmodligen erinrade sig, under förflutna riksdag handt, att förstärkta StatsUtsk. sammanträdt, utan att votering, i anseende till brist på ledamöter, kunnat äga rum; hade Hr Landtm., i anledn. häraf, trott det vara lämpligast och bäst, för sakeus skull, att fördröja valet af ledamöter i förstärkt
Stats— TJtsk., intill dess tiden lede så långt fram, alt det blefve alldeles nödvändigt, flera ämnen der blefvo alt afgöra och valet ej längre kundo uppskjutas, samt man, med mera visshet än nu, Lunde beräkna hvilka som qvarblefvo och bevistade riksdagen.
För det närvar, kände Hr Landtm, dessutom icke mera än en fråga, som skulle vara föremål för votering i förstärkt StatsUtsk., nemi. den om anslaget af hyresmede! för de ledamöter af Statsrådet, hvilka äro Departementschefer, och Landm. trodde för sin del icke, att man för en så ensam fråga af så underordnad vigt, borde utsätta R. o.
Ad. för de olägenheter, som följa af ett val till ledamöter i förstärkt StatsUtsk., så tidigt som nu blifvit ifrågasatt.
Cederström, Jacob, begärde Frih.
Tersrnedens hemställan på bordet.
Om ingen annan ledamot af R. o.
Ad. yrkar detsamma, så afstår visserligen jag från min begäran; men jag trodde det vara så godt att välja först som sist.
Tersmedens begäran, att R. o. Ad. måtte företaga förenämnda val så fort som möjligt.
Just den omständigheten, att flere ledamöter bortresa under sommaren, vore en god anledn. att företaga valet före afresan. Gr. Horn, Claes Fredr.:
Gerna instämmer jag med Frih.
Tersmeden, att detta val måtte ske så fort som möjligt, men alltid i den förutsättning, alt de val, som verkställas, må kunna blifva beståndande.
Jag har en ganska ledsam erfarenhet af förloppet under sista riksdag, då frågor, beroende af förstärkt Utskotts tillgörande, måste uppskjutas i brist af ledamöter bland R. o. Äd., hvilket väckte en stor och t. o. m. {tögljudd ovilja hos de öfriga Ståndens ledamöter mot delta Stånd.
I händelse man nu skulle skrida till val af förstärkt StatsUtsk., så yrkar jag, för att förkorta riksdagsarbetet, att ett fördubbladt val måtte anställas, eller att suppleanternes antal må blifva lika med de ordinarie ledamöternes.
Den 3o Maj e. m. 4g3 Frih.
Jag begär Frih. Tersmedens, Hr Tersmedens och Gr.
Horns nu afgifna yttranden på bordet.
Hr F rih. o. Landtm, yttrade, att sedan frågan blifvit liegärd på bordet, sådant icke kunde förnekas.
Tersmeden: på det alt den frågan måtte afgöras, huruvida R. o. Ad. vill välja eller icke välja, anhåller jag, att det målet måtte sättas främst på listan till nästa plenum.
Hamilton, Hugo, och Frih.
S p r e g t p o r t e n , Jacob Wilhelm, förenade sig med Frih. Tersmeden.
Ad. ansåg den af Frih.
Tersmeden väckta fråga böra först i nästa plenum afgöras.
Ilr Frih- o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna nej hafva öfverrösta! ja. Frih.
Jag ber Hr Frih. o. Landtm, om förlåtelse, men jag och de, som med mig sitta i den här trakten, hörde visserligen ingenting annat än ja; så att om Hr Frih. och Landtm, icke anser frågan genom klubbslaget afgjord, anhåller jag om propos. till bifall.
Landtm, yttrade, att han trott propos;n vara med öfvervägande nej besvarad ; han hade visserligen på sin högra sida hört åtskilliga ja, men mycket nej pä den venstra.
Såsom han uppfattat svaren på proposln, hade han derom yttrat sig; någon discussion eller ny propos. derom kunde således icke komma i fråga; men vöre,någon eller några ledamöter af annan tanke, så stöde dem naturligtvis öppet att begära votering.
Jag är förekommen i hvad jag ernade yttra genom Hr Frih, o. Landtnäs nyss gjorda tillkännagjfvande.
I min vödsamma tanke tillhör det icke oss att dömma öfver hvad Hr Frih. o. Landtm, hört eller icke hört; utan Hr Frih. o. Landtm, må dömma sjelf, om han hört ja eller nej hafva varit öfvervägande.
Svaren på en framställd propos. kunna visserligen höras olika inom de särskilda delarna af salen.
På den plats, der jag befinner mig, får jag säga, att jag knappast hörde något enda nej.
Men i alla fall tror jag, att sedan Hr Frih. och Landtm, en gång förklarat, huru han uppfattat det afgifna svaret, är det stridande mot våra förmer att göra en ny propos., utan kan den missnöjde begära votering.
Jag skulle likväl tro, att ändamålet denna gång kan vinnas på annat sätt, om nemi. R. o.
Ad. behagade besluta att genast vid början af nästa plenum till afgörande företaga StatsUlsk:s på hordet hvilande betänk.
, 494 Den 3o Maj e. ra. ang:de de skiljaktiga beslut, hvaruti Ständerne stannat i frågan om regleringen af Statsrådets löner.
Efter föredragningen af det betänkandet, och sedan upplyst blifvit, att MedSlånden afslagit den gjorda inbjudningen alt i R. o. Ad:s beslut instämma, så måste deraf omedelbarligen följa, att R. o. Ad. ofördröjligen bör företaga valet af ledamöter till förstärkt Statsutskott.
Hr Tersmeden, Carl Reinhold, förenade sig med Hr von Troil.
Cederström begärde Hr von Troils framställning på bordet.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt iian, i anledning af Frih.
Cederströms sista framställning, icke ansåg Hr von Troils begäran kunna blifva föremål för bordläggning.
Frih. Tersmeden, Wilhelm; Sedan jag hört Hr Frih. o. Landsoms förklaring, har jag ingenting att säga i anleda, af Frih. Cederströms yttrande, men jag får anhålla, att den af Hr von Troil begärda propos. framställe.1!, och att mitt, af Frih, Gederström på bordet begärda, förslag måtte föredragas näst efter det af Hr von Troil begärda betänkandet.
Jag nödgas bestrida den af Hr Frih. och Landtm, yttrade tanke, att icke en fråga om flyttning af mål på föredragningslistan kan läggas på bordet.
Det måtte likväl vara en fråga, hvaröfver R. o. Ad. skall besluta, om så får ske, och alla frågor, ledande till beslut, oro af beskaffenhet att kunna bordläggas till ett nästkommande p I e n u m.
Jag har trott mig skyldig att begära ordet för afgifvande af den förklaring, att det ingalunda varit min afsigt att träda Hr Frih. o. Landtnäs rätt för nära.
PROTOKOLL, HÅLLNA HOS HÖGLOFLIGE k RIDDERSKAPET OCH ADELA, VID Lagtima Riksdagen i Stockholm ÅR 1865-1866.
A »ulra Häftet.
STOCHHOLM.
Tryckt hos E. Westrell, 1866.
Onsdagen den 3 Januari 1866.
Plenum kl. 10 f. in.
Justerades 4 prot.-utdrag för den 30 sistl.
December och prot:t för den 2 i samma månad.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Riks-Ståndens Hrr Talmän hade vid hållet sammanträde öfverenskommit göra hemställan till RiksStånden, alt nedannämnde, i grundlagarne föreskrifna val skulle förrättas å följande dagar, nemi.:
Lördagen den 13 dennes, val af de Elektorer, hvilka, jemlikt 108:de §:n R. F., skola utse komiterade tili tryckfrihetens vård; Onsdagen deri 17 dennes, val af den Nämnd, hvilken, enligt 103:dje §:n R. F., eger att döma, huruvida Högsta Domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas; Lördagen den 20 dennes, val af de Elektorer, hvilka, jemlikt 97:de och 98:de §§:na R. F., skola utse R.
St:rs Justitieombudsman och hans Suppleant; samt slutligen Onsdagen den 24 dennes, val af R.
St:rs Revisorer för granskning af Statsverkets, Bankens och Riksgäldskontorets tillstånd, styrelse och förvaltning; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. behagade besluta att å de sålunda föreslagna dagarne företaga ifrågavarande val.
Sedermera föreslog Hr Gr. o. Landtm., att R. o. Ad., i öfverensstämmelse med hvad vid föregående Riksdagar iakttagits, skulle, vid valen af ledamöterne i den s. k.
Opinionsnämnden samt af Elektorerne för utseende af såväl Justitie-Ombudsmannen och hans Suppleant som ock komiterade till tryckfrihetens vård, jemväl utse Suppleanter, nemi. 4 Suppleanter till de 12 ledamöterne i Opinionsnämnden och de 12 Elektorerne för utseende af Justitie-Ombudsmannen och hans Suppleant, så att listorna vid dessa båda val komme att upptaga 16 namn, samt 2 Suppleanter till de 6 Elektorerne för väljande af komiterade till tryckfrihetens vård, så att listorna vid sistnämnda val skulle innehålla 8 namn.
Till detta förslag lemnade R. o. Ad. jemväl sitt bifall.
Slutligen yttrade Hr Gr. o. Landtm., att då, jemlikt det af K.
M:t framställda samt af alla Riks-Stånden antagna förslag till ny Riksdags-Ordning, nästa Riksmöte kommer att ega ruin den 15 Januari nästföljande år, torde R. o. Ad. finna, att det val af Stats-Revisorer, som enligt den ännu gällande Riksdagsordningen skall under innev:de Riksdag anställas, endast kan afse den revisionsförrättning, som tager sin början den 15 Augusti innev:de år.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Allm. Resv.- och Ekon.-Utsk:ts den 20 och 22 sistl.
December på bordet lagda Betänk.
N:o 16, i ani. af väckta motioner om ändring i vissa delar af Kongl. Instruktionen för Landshöfdingarne samt de vid Länsstyrelserna anställda tjenstemän, och om förenkladt expeditionssätt inom samma styrelser m. m.
Utsk:ts hemställan å sid. 3.
Utskits tillstyrkande öfverst å sid. 4.
Hr Silfverstolpe, Fredrik Otto:
Då utfärdandet af instruktioner för embetsverken är en sak, beträffande hvilken R.
St:r synas böra iakttaga den grundsats, att, åtminstone i allmänhet, icke företaga någon åtgärd, förefaller det mig som om il'rågav:de hemställan, hvilken allenast afser den ringa förändringen, att Kon:s Bef:de skulle ega att bevilja Landssekreterare och Landskamererare tvenne, i stället för, såsom hittills, endast en, månaders tjenstledighet, icke borde af R.
St:r bifallas, hvarföre jag anhåller om afslag å denna punkt.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder endast hade yrkats afslag å Utsk:ts ifrågav:de hemställan, framställde Hr Gr. och Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvartill svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Utskits hemställanden nederst å sid. 4 och å sid. 5.
Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utsk;ts d. 22 och 30 sistl.
December bordlagda Betänk.
N:o 13, i ani. af dels K.
St:r, om antagande af en författning ang:de arfsrätt för oäkta harn, dels ock enskild motion i samma ämne.
Den 3 Januari.
5 Föredrogs åuyo Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 22 och 30 sistl.
N:o II, i ani. af väckt förslag om inrättande af ett Universitet i hufvudstaden.
Hr Fåhraeus, Edvard: Ekon.-Utsk:t har till stöd för sitt afslyrkande al motionen anfört hufvudsakligen trenne skäl, nemi. dels obehöfligheten af ett tredje Universitet, dels de betydliga kostnaderna för upprättandet af ett sådant, och dels slutligen Stockholms mindre lämplighet såsom plats derför, i anseende till denna stads närbelägenhet till Upsala; det må derföre tillåtas mig att inför Högloft.
Ståndet med några ord bemöta hvart och ett af dessa skäl.
Om det i allmänhet måste medgifvas, att det är synnerligen svårt att kunna bestämdt ådagalägga när ett andligt behof är oundgängligen nödvändigt, är detta särskildt fallet, då fråga är om samhällets andliga behof.
Såväl individens som det allmännas andliga kraf ega nemi. endast ett ojäfaktigt vittnesbörd — den egna inre erfarenheten.
Denna måste visserligen på ett eller annat sätt gifva sig i det yttre tillkänna, men dess yttringar äro hos individen långt mera oförtydbara än hos samhället.
Det är sanrit, att ifrågavarande behof icke kan helt och hållet i siffror uppskattas eller beräknas; men lika sannt är ock, att de statistiska data vid bedömandet af denna fråga utgöra den ena exponenten, medan den andra måste blifva den mer eller mindre kraftigt uttalade opinionen, förnämligast å den ort, der behofvet bör fyllas.
Så hafva ock förhållandena uppfattats, när fråga varit om utvidgande af elementarläroverken, i det att dervid dels sifferförhållandena beträffande folkmängden m. m. och dels opinionen inom de särskilda orterna lagts till grund vid den i sednaste årtionde företagna vidtomfattande förbättring och utveckling af berörde läroverk.
Det är nu femte riksdagen, som frågan om ett universitet i hufvudstaden är föremål för öfverläggning, och det är visserligen icke blott enstaka röster som höjts och höjas för denna angelägenhet; tvärtom; — för hvarje ny riksdag har frågan vunnit allt vidsträcktare terräng, allt varmare sympatier, äfven om den ännu icke lyckats genombryta det motstånd, som R.
St:r deremot framställt.