Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mörners vid Utsk:s betänk, fogade reservation upplästes, på begäran af Hr Printzenskjöld, som derefter yttrade:
De skäl, som den nyss upplästa reservationen innehåller, anser jag vara så fullständigt talande mot det af Ulsk. framställda förslag, att i detta hänseende ingenting vidare är att tillägga och inskränker mig derföre att, under åberopande af dessa skäl, vördsamt anhålla om afslag å Ulsk:s betänk.
2:dra punkten af förevarande betänk, blef af R. o. Ad. afslagcn.
3:dje punkten , ang:de förändring af 3o cap. 6 § Hätteg.-b:n. Bifölls.
Härefter föredrogs, men lades, på begäran af Frih. Raab, Adam Christian, Gr.
Posse, Erik Arvidsson, ytterligare pä bordet LagUtsk:s d. 18 dennes f. m. bordlagda betänk.
N:o 62, i anledu. af väckt motion, ang:de gemensam lag för inrikes och utrikes vcxlar.
Föredrogs och bilolls LagUtsk:s d. 18 dennes f. m. på bordet lagda betänk.
N:o 63, i anledn. af väckt motion om tillämpning af 15 cap. 5 § Arfda b:n, sådau dea lyder i K.
Förorda.
Den 30 Januari. 637 d. 30 Maj 1835, .äfven på det fall, då inländsk arfvinge bcgifvit sig bort, utan att lyfta det arf, som veterligen honom tillfallit, och ej sedermera återkommer.
Föredrogs LagUtsk:s d. 18 dennes f. m. på bordet lagda meni.
N:o 64, med förslag lill sammanjemkning af de inom RiksStm fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af L5lsk:s, genom betänk.
N:o 30 framställda förslag lill förklaring af K. kungör, den 1 Oct. 1812, rör:de vissa iakttagelser vid hesvärsskriftcr och ansökningars iulemnaude, så lill K. M., som lill collegiér och embetsman.
Det har likväl sina olägen heter ined sig alt bifalla detta.
Om en underskrifts cgenhändighel är påtaglig och känd, så är ock intet hillder för att bifalla denna redaction, men om en handling inkommer genom en person, sorn icke har fullmakt alt samma handling ingifva, och sedan helinnes att underskriften är tillverkad, d. v. s. falsk, och att ingen person i verkligheten fiunes med det namn, som på handlingen står, så händer deraf möjligen alt enskild rätt kun försittas och jemväl ali oordningar kunna inträffa, i det alt ett mål kommer under pröfning, hvarmed icke bort tagas någon befattning, fatalier återvinnas genom det att en comuiissionair skrifver en skrift, sättande namn derunder, insänder den lill embetsverk eller lill Konungen och sålunda upprifver en sak, som eljest bade varit afgjord och icke vidare kommit att upplagas.
Jag kan ej finna annat, än att bibehållande af 1812 års författning är nyttigt och nödigt; och tillstyrker afslag ä detta rcdacliousförslag. llr Printzenskjöld, Carl: Lika med Frih.
Cederström tillstyrker jag afslag å hvad Utsk.
Inir föreslagit.
Det saknas nemi. icke exempel derpå, att besvärsskrifler blifvit ingifna ulan att vara egenhändigt undertecknade, och utan att vara åtföljde af fullmakter för dem, som besvären ingifvit, hvarken alt underteckna namnet eller att besvärsskriften ingifva.
Det tyckes sora borde en vederpart hafva rätt att fordra någon sorts garanti derför, att icke svek kan begås och att icke en obehörig person skall kunna, honom till skada oell kanske utan sakägarens vetskap, göra denna sednare den tjensten att fullfölja hans talan i högre rätt.
Jag anser alltså, att 1812 års författning, sådan den nu finnes, bör oförändrad qvarstå, och tror följaktligen, alt R. o. Ad. icke bör antaga Utsk:s inbjuduing.
Jag får, i anlcdn. af de 2:ne siste talarues yttranden, fästa uppmärksamheten derpå, att Utsk. i delta mein. endast inkommit med ett tillkännagifvande af de 3 öfrige Ståndens beslut i frågan.
Della beslut är likväl stridande mot hvad LagUtsk. första gången föreslog och hvilket förslag af R. o. Ad. till Utsk. återremitterades.
De 3:ne
Stånden hafva emedlertid blifvit ense att antaga Gr. Mörncrs C3S Den 30 Januari. vid det första belänk. fogade reservation, och Ulsk. har nu blott anmält, alt i följd deraf utgör nu nämnde reservation ett R.
St:s beslut ; men som R. o. Ad. för sin del icke fallat något beslut, har Tjlsk. hemställt, att R. o. Ad. ville i ofvanberörde beslut sig med de öfrige Stånden förena.
För miu del skulle jag tro det vara tillräckligt, att R. o. Ad. lägger detta mern. till handlingarne.
Ced erstr örn:
Jag tror icke, lika med den värde ledamoten, som sist yttrade sig, att. R. o. Ad. bör lägga beUink. lill handlingarne; ty R. o. Ad. bör i frågan besluta, oansedt de 3 öfrige Stånden för sin del beslutat, och oansedt LagUtsk. inbjudit oss att deruti instämma; och som jag anser förslaget alldeles oriktigt, tillstyrker jag afslag å detsamma.
Hr Gunther: Skulle R. o. Ad. vilja fatta ett särskildt beslut, sedan sjelfva saken redan blifvit af 3 Ständ afgjord, så är jag af alldeles lika tanka med Frih.
Cederström och tillstyrker antagande af Ulsk:s första betänk.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, på sätt Hr Gunther anmärkt, frågan redan blifvit genom 3 Stånds beslut afgjord, så att R. o. Adis beslut föga inverkade derpå, men att hinder likväl icke mötte för att, i öfverensstämmelse med Frih.
Cederströms yrkande, afslå Utsk:s mern., samt hemställde derefter, enär bifall d detta mein. ej blifvit vrkadt, om R. o. Ad. behagade afslå detsamma.
Propos. å bifall lill förevar, mern. blef sedermera framställd och med ja och nej besvarad.
För min del anser jag det vara temligen likgillligt, antingen man antager detta förslag eller icke, ty man kan icke veta huruvida en fullmakt är egenhändigt underskrifven, men man vet om en ansökning eller inlaga är det, så framt egenhändigheten är betygad af någon känd person.
Men enär R. o. Ad. icke beslutat öfver frågan, och något beslut måste fattas; så anhåller jag vördsamt, att propos. mätte framställas på LagUtsk:s belänk. R. o. Ad. må afslå eller bifalla detsamma, så finnes dock ett afgörande, och de 3:ne Ståndens får gälla hvad det kan.
Men att afslå detjemkningsbetänk.
, som framställes i hänseende till 3 Stånds beslut, anser jag icke vara lämpligt, då Ståndet för sin del ännu icke på något sätt afgjort saken.
Det är inbjudningen i betänk.
N:o 64, som bör afslås, hvaremot LagUlsk:s första betänk, i frågan, deri förklaringen afslyrkes, bör bifallas.
Då meningarne synas vara delade om hvad som i sak är det rätta, men något resultat icke kan följa af R. o. Ad:s beslut, hemställer jag, om ej det vore bäst alt förklara, det R. o. Ad. later vid de öfrige Ståndens beslut bero.
Den 30 Januari.
639 Hr Printzenskjöld:
Det förekommer något oformligt att fatta ett sådant beslut, som Gr Lagerbjelke föreslagit.
Jag tror ej, alt R. o. Ad. äger någon rätt att ingå i pröfning af de andra Ståndens beslut oell förklara om R. o. Ad. dervid later bero eller icke.
Jag skulle tro, att hvad Frih.
Cederström sednast yttrat är det rätta, och anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, i öfverensstämmelse dermed må framställa propos.
Axel: Rättast måtte det vara, att R. o. Ad. fattar beslut öfver LagUtsk:s förra betänk, i denna fråga; emedan bär endast är fråga om en inbjudning till R. o. Ad. att instämma i en af de öfrige 3 Stånden beslutad förklaring, att ett lagsladgande måtte få en viss, af dessa Stånd beslutad redaction, och jag kan ej inse huru detta
Stånd skall kunna afslå den af 3 Ständ antagna förklaringen.
Landtm, yttrade, att LagUtsk:s betänk.
N:o 30 innehöll sjelfva hufvudsaken, och att om R. o. Ad. ville i afseende derpå fatta något beslut, sedan frågan genom 3 Stånds beslut blifvit afgjord, något binder för framställande af propos. å berörde betänk, icke mötte, men att, ehvad beslut R. o. Ad. derom behagade fatta, det likväl syntes nödigt att något yttrande blefve meddeladt i afseende på Utsk:s mein.
N:o 64, som icke innefattade annat än förslag till redaction af det beslut, de öfriga RiksStm hade fattat.
N:o 64 slutar med dessa ord: ”och inbjudes vördsamt Högl. R. o. Ad. att i denna fråga med öfrige RiksSt. sig förena”.
Detta är en inbjudning, hvilken jag anhåller att R. o.
Ad. icke matte antaga, utan i stället bifalla det första betänk, i denna fråga.
I anledn. häraf yttrade IL Ex.
Hr Gr. o. Landtm., alt om R. o. Ad. bifölle Utsk:s första betänk, i ämnet, följde väl deraf, att R. o. Ad. icke antoge den nu gjorda inbjudningen, men likväl sedermera förekomme frågan om den af Utsk. föreslagna redaction af författningen i öfverensstämmelse med 3 Stånds beslut, och hvad denna fråga beträffade, så funne II. Ex., äfven om R. o. Ad. bifölle betänk.
N:o 30, intet hinder för R. o. Ad. att förklara, det R. o. Ad. låter vid redaclionsförslaget bero.
Härefter hemställde H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla LagUtsk:s betänk.
N:o 30, och således icke antoge den uti mern.
N:o 64 lill R. o. Ad. ställda inbjudning.
Uppå sedermera framställda särskilda propos:r, biföll R. o. Ad.
N:o 30 samt lät R. o. Ad. bero vid deri af Utsk. i mern.
N:o 64 föreslagna redafction af de öfriga RiksSl:ns beslut.
Föredrogs och bifölls Lag- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.Utskms 610 Den 30 Januari. d. 20 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 20, i anledn. af väckt molion om ändring af 2 cap. 6 § i K. M:s nåd. stadga, ang:de Rikets hafs-, skärs-, strom- och insjö-fiske d. 14 Nov. 1766.
Föredrogs och lades till handlingarne Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 20 dennes på hordet lagda mern.
N:o 21, i anledn. af återremiss utaf betänk.
N:o 1, angde väckt motion om förbud för beväringsskyldig att genom lega befria sig från krigstjenst.
Ekon.Ulskms d. 20 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 22, i anledn. af väckt motion om grufägares åliggande alt deltaga i fattigvården.
Jag tillstyrker, att ordet ”ehvad”, som står på 3:dje raden, måtte utbytas mot ”antingen” och att förslaget i öfrigt mätte antagas.
Uppå härefter framställd propos. blcf Utsk:ns betänk, bifallet, med den förändring, att uti den af Ulsk:n föreslagna lind. skrifvelse ordet ”ehvad” ansågs böra utbytas emot ordet ”antingen”.
Föredrogos ånyo och bifölls Lag- samt Allm. Besv.- och Ekou.-Utskms d. 20 dennes på bordel lagda betänk.
N:o 23, i anledn. af väckt motion om upphörande af lotshemmans frihet från deltagande i brobyggnads- och väghållnings-besväret.
Vid föredragning af Lag-samt Allm. Besv.-och Ekon.Utsk:ns d. 20 dennes på bordet lagda mern.
N:o 24, i anledn. af åtcrremiss af betänk.
N:o 5, ang:de såväl K. M:s nåd. propos. till R.
Byggn.b:n, sorn oek särskilde i delta ämne väckte motioner, lade R. o. Ad. lill handlingarne Ulsk:s framställning om tiden, då den föreslagna författningen borde blifva gällande, och bifölls Ulskins hemställan i afseende på sammanjemkningen af de särskilda besluten om ingressen till lagförslaget.
Föredrogs, men lades, på begäran af Frih. Palmstjerna, Carl Otto, och Frih. Raab, Adam Christian, ånyo på bordet Allm. Besv.- o. Ekon.Utskins d. 20 dennes bordlagda betänk.
N:o 117, i anledn. af väckte motioner, rör:de förändringar uti Rikets elementarläroverk.
Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 20 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 11S, i anledn. af väckt fråga om anställande af flera lärare vid apologistskolorne.
Då nu föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utskis d. 20 dennes P« Den 30 Januari. pä bordet lagda betänk.
N:o 119, i anledn. af väckt motion om bildande af ett skolråd för hvarje lärdomskola samt inrättande af apologist- eller real- och söndagsskolor i städerne, yttrade Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Jag anhåller, alt det ta betänk, måtte fä hvila på bordet, enär i detsamma åberopas betänk.
N:o 117, som ännu icke är af R. o. Ad. pröfvadt.
Lagerbjelke, Guslaf, till följd hvaraf ifrågavarande betänk, ånyo lades på bordet.
Föredrogs Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s d. 20 dennes på bordel lagda betänk.
N:o 120, i anledning af väckt motion om indragning af bergsfogdetjensterne.
Detta betänk, företogs punktvis till afgörande. lista punkten, innehållande hemställan om bergsfogdetjens ler nes indragning.
Detta Ekon.Ulsk:s be tänk. är af mera ingripande beskaffenhet, än man kanske vid lörsta påseendet tror sig fiuna, då man känner, att dessa tjenster pä vissa orter äro af ringa betydenhet, men sådant är dock icke förhållandet i bergslagsorterna, der bergsfogdarne tillhållas att göra sina tjensler.
Alt lösrycka en länk ur den gamla emhetsmannakcdjan, utan att derjemte gifva ett förslag huru förbättringen skall ske, anser jag ganska olämpligt.
Utsk:s skäl och motiver äro dessutom ganska svaga.
Det första, som Ulsk. åberopar ang:de öfverflytlning af bergslogdarnes bestyr på geschwornerne är öfverflödigt, ty förhållandet är med få undantag, alt desse sistnämnde verkligen göra den tjenst, hvarom fråga är, och bergsfogdarne komma endast tillfälligtvis att dermed befatta sig.
Dernäst säger Ulsk., att lör öfrigt bergsfogdarncs bestyr med krono- och annan uppbörd, samt utmätningar, jemte åliggandet alt bevaka Kronans rätt m. m. synas böra ulan svårighet kunna å kronofogdarne och häradsskrifvarne m.
II. öfverllyllas.
Jag vill förändra detta ”ulan svårighet” till, med mycken svårighet, ty när fråga är alt transportera från några lä embetsmål! deras uppbördsbelattning, och denna skall fördelas pä eli vida större antal embetsman af eli annat slag, sä följer deraf, att detta större antal får särskilda räkenskaper att fora, hvarmed dessa tjenstemän förut icke varit bekanta.
Härmed vill jag visserligen icke säga, alt det. är en omöjlighet alt göra öfverflyllningen, men alt verkställa den separat, det är förenadt med mycken svårighet.
Ekon.Ulsk, har vid delta tillfälle visat mycken håg alt öka kronofogdarnes göromål.
Jag lemuar åt dem, sorn hafva desse embetsman under sig, eller dessas inom detta rum varande förmän och chefer, att bedömma om de tåla någon tillökning i deras redan mångå åligganden, och som en svårighet derföre vill jag som exempel anföra, all bergsfogdarne böra vara tillstädes vid bergsiin6 fl. 81 642 Den 30 Januari. gen, hvilka hållas på samma tider sora häradstingen, och således kan ej kronofogden på en gång Vara på hegge ställena.
Skola nu alla kronofogdar, som hafva uppbörd hvar inom sitt district, åläggas att vara närvarande vid bergstingen, sä skulle derigenom mycken olägenhet uppkomma.
Sedan säger Utsk.: ”hvadan och då härtill kommer, alt antingeu bergmästare eller geschworner lätteligen torde blifva i tillfälle alt afgifva de årliga förteckningarne till Bergscoll. öfver tackjerns- och smidestillverkningarne, äfvensom att utrifva slångjernshärdar, samt att med större sakkännedom, än som hos de oexaminerade bergsfogdarne kan förutsättas, utöfva tillsyn öfver jernförädlingeu, Utsk. för sin del byser den öfvertygelsen, all bcrgsfogdel jensternc utan olägenhet kunna upphöra.
” Dessa skäl förfalla alldeles af sig sjelfve, Jy de förteckningar, som äro i fråga, äro just de, som af bergmästare och geschworner afgifvas, men dessa förteckningar eller berättelser grunda sig på den controll, som bergsfogdarne i egenskap af Kronans underordnade embetsman utöfva, och hvarom de till bergmästare och geschworner skola meddela underrättelse.
Det är bergsfogden, som iir ansvarig för och har den egent liga tillsynen öfver tackjerns- och smidesliltverkniugen, öfver slångjernshärdars ulrifvaude m. m.; det är lian, sorn skall tillse att blåsningsliden är rätt uppgifven, hvarefter sedermera debiteringen sker, och det är lian, som öfver allt detta skall afgifva berättelse till bergmästaren och geschwornern, hvarefter berättelse af dessa embetsman uppgöres och insändes till Bergscoll.
Utsk. slutar sålunda: ”och får Utsk. på dessa skäl, och med fästadt afseende dessutom å nödvändigheten af alt undanrödja de olägenheter, som uppkomma deraf att bergsfogdarnes nuvarande löner icke i allmänhet förslå till deras bergning” etc.
Detta är ganska sant; deras löner äro ganska små.
Om Utsk. framkastat den sats att indraga på antalet af bergs fogdar och öka de qvarvarandes löner, så skulle jag ej haft något alt dervid erinra, meu detta Ulsk:s förslag kail jag ingalunda gilla.
Jag hoppas, att hvad jag nu haft äran anföra, må vara tillräckligt, sorn skäl lill afslag ä Utsk:s betänk.; men jag får dock härtill lägga, att jag med full visshet käuner, att frågan om bergslagsslaternes reglerande för närvarande är beroende på föredragning hos Konungen.
Jag skulle således, och synnerligen ur denna synpunkt, anse det vara orätt och förtidigt att nu göra ett stadgande, som icke kan gagna till någonting, och skulle mot förmodan någon (inna att mina nu gjorda uppgifter icke hade nog kraft alt verka till afslag å delta betänk.
, så anhåller jag alt sedan få uppgifva några särskilda omständigheter i detta fall, sorn torde föranleda till en annan behandling.
Jag yrkar afslag å betänk. flr Printzenskjöld, Garl:
Jag förenar mig till alla delar i det yttrande, som Gr. Posse här afgifvit:.
Jag kan ej Den 30 Januari. 643 finna annat än besynnerligt, huruledes Ekon.Utsk., pä de skäl, sam här blifvit anförde, tillstyrkt de ifrågavar. tjensternas indragning, och det besynnerligaste af dessa skäl finner jag vara del, att de bergsfogdetjensterne åtföljande löner äro så små, att innchafvarne af desamma dermed icke kunna vara belåtne.
Man plägar vanligen, när en tjensteman har för ringa lön, tillstyrka, att denna lön blifver förbättrad, men icke antager man detta som skäl att tjenstebefattningen skall indragas.
Likaledes finner jag besynnerligt, alt Utsk. anser kronofogdar och häradsskrifvare för nära nog så öfvernaturiiga personer, att man på dem kan öfverflytta alla möjliga göromål.
De ledamöter af detta Hus, som äro desse tjenstemäns chefer, och andre ledamöter, som hafva någon kännedom om deras befattning, skola säkerligen icke underlåta att vitsorda, att de bestyr, hvarmed desse landtstatens tjenstemän äro öfverhopade, äro af sådan vidt omfattande beskaffenhet, så maktpåliggande och så besvärande, att de deruti icke kunna tåla någon tillökning.
Skulle nu de 9 bergmästaredömen, som finnas här i landet, indragas och bergstatsljenstemänncns göromål lill största delen påläggas kronofogdarne och häradsskrifvarnc, så skulle dessa få en tillökning i göromål, vida större än man kan föreställa sig. Ekon.- Ulsk. har icke eller, vid afgifvande af detta sitt förslag, tänkt på, att de ock borde undfå en motsvarande löneförbättring.
Jag skulle hafva ansett
Utsk. i denna fråga hafva handlat efter någorlunda billiga grunder, ora Utsk. föreslagit, att de nu lill bergsfogdarne utgående löner, i stället måtte användas lill förbättring i lönerne för de tjenstemän, som på sig få de förres åligganden öfverförde.
Jag anhåller således, lika med Gr Posse, om afslag å betänk.
Bergsfogdetjensterne inrät tades på en tid och voro behöflige i Sverige, då Kronan ägde de fleste grufvorne i landet, då det ålåg desse tjenstemän att tillse malmsmällningen vid hyttorne och att
Kronans andel i jerntillverkningen ordentligen erlades.
Dessa tider äro förbi; nu äro Kronans grufvor öfverlåtne till enskilde, nu går hyltornes afrad efter beräkning på dygn, och fogdens befattning har således upphört, och den lumpna uppbörd, som nu återstår, är sannerligen icke större, än alt den kan öfverflyttas på kronofogdarne, utan deras betungande.
Att Utsk. icke yttrat sig hvart medlen skola taga vägen, som successive blifva disponible vid hvarje fogdes afgång, det finner jag helt naturligt, ty sådant tillhörer icke Ekon.Utsk. ulan det blir framtiden först, som öfver dem beslutar.
Men då Utsk. i slutmeningen af sitt betänk, yttrar, att actoralcr skola öfverflyttas på bergmästare och geschworner, hvad deras befattning med bergväsendet vidkommer, så nödgas jag för min del deremot erinra, att denna del af Utsk:s tillstyrkande icke är lämplig, hvarföre jag anhåller om återremiss af betänk.
Det ar klart, att hvad bergväsendet angår, så har fogden ingenting all med grufvubrytning 644 Den 30 Januari. skalla; ilet tillhörer redan i förväg bergmästare och geshworner att deröfver hafva tillsyn, oell det är således icke riktigt att i en skrifvelse till Konungen omtala en sådan öfverflytlning, emedan det icke blifver någon öfverllyllning utaf.
Saken i öfrigt är riktig: bergsfogdetjensterne äro ouyttige och öfverflöd ige. * Hr von Troil, Samuel Gust:
Då denna fråga inom Ekon.Utsk. behandlades, var jag frånvarande på permission, oell kan ej tillräkna mig någon förtjenst, eller taga åt mig skammen för della hetänk., men vill förena mig i den af Frih.
Cederström gjorda anhållan om återremiss, dels på de skäl han anfört, och dels derföre, att af betänk, upplyses, att Bergscoll., hvilken auctoritet del närmast åligger alt bedömma huruvida bergsfogdarne äro hehöflige eller icke, hos Konungen tillstyrkt, alt deras antal må förminskas till 6.
För närvarande är deras antal Hi, och alt Ulsk. haft något skäl att anse detta något för stort och derföre bort föreslå förminskning deri, detta är uppenbart.
Huruvida åter Utsk. rätt förfarit, som föreslagit dessa tjenstemäns försvinnande helt och hållet, derom vill jag icke inlåta mig i undersökning, utan anhåller ora återremiss å betänk.
I mitt förra yttrande har jag på förhand antydt, att bergsfogdarnes antal är för stort, och jag trodde, att min bestämda uppgift, det jag visste och vore berättigad att säga, att denna fråga är beroende pä föredragning och färdig lill föredragning hos Konungen, skulle vara ett tillräckligt skäl för all nu befria Ekon.Utsk. från en öfverflödig återremiss och ytterligare arbete.
Jag vet icke hvartill äterremissen egentligen skulle tjena, om ock Utsk. skulle komma med ett förslag, sådant som jag förmodar det borde blifva, nemi. att antalet bergsfogdar föreslogs att minskas.
Uppgiften om bibehållande af endast 6 bergsfogdar, står i sammanhang med Bergscollegii und. utlåt, till K. M., i fråga om bergslatsembetsmäunens organisation, och jag tror, ehuru jag ej med visshet kan säga, att bergmäslaredöinena äro föreslagna att blifva 6.
För närvarande linnas t) med 16 bergsfogdar.
Af dessa 16 kunna endast 6 för närvarande indragas, på så sätt, att på 2:ne ställen skulle sammanslagning af dessa tjenster äga rum.
Inom Orebro län linnas 5; der behöfvcs icke mer än 2; i Kopparbergs län 2, erfordras ingen.
Inom Östergöthlands och Södermanlands län beböfves blott en, likaledes i Calmar, Kronobergs och Hallands län; men i södra orterna hafva dessa tjenstemän högst litel att göra, och i Östergöthland, der uppbörden för Kronans räkning icke är sä obetydlig, måste de, efter nuvarande organisation och bergsförfattningar, vara tillstädes vid hvarje bergsting.
Det är på deuna grund, sorn jag icke tror, alt Bergscollegii yttrande om 6 bergsfogdar kan åberopas vid della tillfälle; men jag tror lika med Utsk., att 6 bergsfogdeljensler kunna framdeles indragas.
Likväl och dä en organisation är sä nära för handen •Den 30 Ja n u a r i.
645 för hein bergslagsstaten, är det icke skäl alt besluta en återremiss, för att göra ett onödigt besvär och fa ett utlåt., som, efter min öfvertygelse, tjenar lill ingenting.
Dessutom skulle jag tro, att, i händelse frågan om indragning af bergsfogdetjeustcrne, i nuvarande stund skulle afgöras, det icke vore lämpligt att Ekon.Ulsk. ensamt yttrar sig i den frågan; ty vid reglerande af embetsmäns åligganden, skulle det pä några ställen åtminstone blifva nödvändigt alt gifva förökad aflöning åt den eller dem, som skola öfvertaga befattningarne efter den förändrade organisationen, och med anledning deraf borde både Stats-, Lag- och Ekon.Utsk:n yttra sig.
Det skall visserligen för mig vara likgillligt, om en älerremiss sker; men jag hemställer, med hänsigt lill de upplysningar jag Icmnat, och med afseende på den underrättelse jag meddelat, att vi snart hafva alt vänta en reorganisation af bcrgstatsljenslerne, om älerremiss är lill något gagnelig, hvarföre jag fortfarande yrkar afslag å detta betänk.
Posse sednast anfört, och hvilkas gilltighet jag icke kan underkänna, afstär jag från min begäran om älerremiss.
Jag erkänner, att jag som ledamot af Ekon.Ulsk. der deltagit i della betänk., och har ej funnit mig vacklande i den öfvertygelse jag dä fattade om frågan, af de skäl, som nu af Gr.
Posse blifvit anförde.
Cederström har före mig yttrat, att dessa tjenster numera äro temmeligen obehöflige; sjelf har jag någon lid vistats i bergslagen, bar der sett och inhemta! erfarenhet om de ringa förrättningar, som dessa bergsfogdar utöfva.
Jag bar sett sådane tjenstemän pä ställen, der det knappt finnes bruk.
Cederström har ådagalagt, att deras åtgärder numera hafva till större delen upphört.
Debiteringen och uppbörden för bruken och bergverken kan utan svårighet verkställas, bergsfogdar förutan, af kronofogdar och häradsskrifvare.
Under sisll. riksdag ingingo Sländerne med und. skrifvelse till K.