Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nåd fatt förskoning frän dödsstraffet eller äran återskänkt» när den blifwi: dömd för det nti ro Cap. 2 Z.
Mchgärnings-Batken nämde brott, eller till spö etter ris elter bestämd lids fängelsestraff; eller beträdeS med slöseri, dryckenskap, waldsamt sinnelag och dylikt, samt när en sädan stridighet i lynne och tänkesätt hoS begge Makarne sig yppar, som under beständiga tillfällen - Den 28 Zebruarii.
1563 len till utbrott fluteligen öfwergär till afsky och Hat.
I desse fall mä underdäniga ansökningar om Kongl. Maj.ks Nädiga tillåtelse till skillnaden till Kongl. Maj:ts Justitie Revisions-Expedition ingifwas, hwarwid, i de händelser, da skilnaden sökes för brott och undergången bestraffning, bör bisögas Ukstaget, hwarigenom den andra Makan blifwit dömd, med patecknadt bewis om dest laga kraft samt straffets undergående och i de öfrige händelserns behörige bewis esker omständighelerne företes om undergängne sädane warningsgrader, som 14 Cap. i §. Gifrermals-Balken 19 Cap. 4 §.
Ärfva Balken, Kongl. Förordnin, gen d. 17 April 1733 samt Kyrkolagen anwisa.
Och will Kongl.
Maj:t när sä nödigt pröfwas, öfwer wer ansökningarne infordra wederbörande Prestmans eller DvnnCapikels underdäniga utlätande, samt efter Högste
Domstolens hörande sitt beslut i StatsRädet fatta.
De Makar, som pä ofwan anförde skäl warda af Domaren eller Kongl. Maj:t i agtenjkaper skiljde, mä ej träda i annat gifte förr än ester den tid och i den ordning 12 Cap. 2 §. Giflermäls-Balken, samt z:dje puncken as Kongl- Förklaringen den 23 Mars 1807 föreskrifva.
Kommande allt hwav om ägienjkaps-skilnader i allmänhet blifwit stadgat, äfwen att lämpas till sädane ägtenskap, som med häftad Fästeqwinna äro begvMe, men ej genom wigsel fullbordade.
De hos Högste Domstolen samt i Stats-Rädek uti detta ämne hällne Protocoll bifogas, och förbllfwer Kongl. Maj:t famtelige Rikets Stäm Ler med all Kongl, nåd och ynnest wälbewägen. c ^ k i.. I. 6. lurZliHI.
Ur - iZ64 Den 28 Februari».
Utdrag af P«olocollel / hällit öfwer JustriiD-ärender uppä Stockholms Slott den 8 Februarii igro inför ZanS Rongl- Maj t demitz Hanö Rongl- Zöghet Lron prinsen war tillstädes. Närwarande r Hans Excellence Utrikes Stats Ministern Herr Friherre von LnZekröm.
Stats-Räderne:
Friherre kotsnklast.
Friherre v. klrrten.
Friherre ^stlerbetk. Justilm-Räderne: Grefwe 6^IIendor^ koxpius.
Iustitiso-Cancelleren: Grefwe ^Vacbtmeister.
Hyf Cancellercn:
Friherre »k äVatteistestt.
Anmältes i underdånighet till afgörande Rikets Ständers underdånig» strif.velse angående utwivgande af den i allmänna Lagen stadgade rättigheten för gifte personer att söka agren,kapsstilnad hwilken med Kongl.
Den 23 ZebruariL. 1Z65 Kongl. Maj:ts Nädrga tillåtelse, till nymäre s seende Circulerat ibland Staks-Rädeks Ledann ^; Derwid Stats Räders samtelige Ledamöter u nde uti Högsta Domstolens afgifne och i Star dels Protocoll för den i:sta i denne manad im^ne yttrande: och läcktes Kongl. Majrt till alla delar bi falla hwad Högste
Domstolen i delta omne i unoer-- dänighet tillstyrkt med befallning akt Contrapropost. tion i likhet dermed stulle för Rikets Ständer framställas. la Läem xrotocolli III. k. kiteU.
Utdrag af Prokocollet, hällit öfwer Justiti-e-Ärender uti Kongl. Majus Högste Domstol Tisdagen den 16 Januarii 1810.
Närwarande:
Justitiso.Räderne:
Grefwe (-zstlenboi-A. von Ltrokirclr.
Grefwe lllamilton. hibelius.
I^iljevalcki. koxpius, Mom.
Ef - i§66 Den 28 Hebruarii.
Efter det högsta Domstolens Ledamö er som den 8 i denne mänad öfwerwarit föredragningen af Ri ets Ständers underdäniga proposition angående agrenfta estilnader ill närmare påseende deras hast del ärwiraltes densamma nu, hwarefter och sedan IustiliKRädec I^i^evaicii, som ej öfwerwarit föredrag, ninmn af ofwanberörde underdäniga proposition upstigit; Högste
Domstolen efter öfwerläggning förenade sig urr detta underdäniga yttrande:
Till ffäl för ägtenstapsstilnader, genom Domarens Sigard, som Lagen redan antagit och godkändt, hafwa genom underdånig propostrion Rikets-Ständer föreflagit att annu tillägga följande nemligen. i.o
Nar den andra makan blifmit dömd pä lifstid till fängelse eller Lands-flygt. 2:0 Fullt upjät till lidelag. z:o När genom
Laga kraft wunnen Dom endera Makan blifvit lill lifwet eller arans förlust stylvig kand, änstöut genom Kongl.
Maj:ts 9!äv dödsstraffet kunde wara eftergiswit eller aran ärerstänkr, 4:0 inför
Domstolen kemist stämpling eller anställ warkeligt försåt för den andras lif och Z:to warkeliz galenstap, som enligt säkrare bewis oafbrulir fortfarit i su la
Tre är, och ester behörig
Läkares inlyg icke lemnar förhoppning om den wansinniges äterställande.
Dä inbördes agtning och gemensamt biträde Utgöra wiktorén och föremålet för lyckliga Ägtenffap och dä den husliga sammanlefnadens ordning har en sä magtig och omedelbar infly else pä Samhällets, fä torde ocksä ve fleste af deste orsaker kunna man Den 23 Februari!.
1567 gon »vidlyftig bewisning antagas såsom rättmätige och gällande för uplösningen as en förbindelse till hwars fortsättande endera Makan antingen för,verkat sin rätt genom brott eller finnes oskicklig genom fia sinnesställning.
Wid förenämnde kill sin grund säledcS antagligskill», ads-skäl torde likmäl en och annan modificcuion finnas oumgängcligcn nöbwändig att iakttaga wid Utfärdandet af den Lag som kunde blifwa resultatet af Ständernes underdäniga proposition.
Således synes som wid första punkten det undantag borde winna npmärksamhet akt om den andra Makan i mer.Iler mindre man bewisligen warit »vållande till eller delaktig uti den dömdes brott, skillnaden da icke mä tillataS.
Det förhaller sig vlyckligtwiS efter erfarenhetens witSord sä att det hat, som en gäng funnit rum emellan Makar är granslöst och outsläckligt : och dä man hos ben ena Makan felt passion och afsky sträckas derhän att den stämplat emot den andras lif, sä mäste man såsom en ännu stör» re trolighet antaga att ben under hoppet om en säker ägtenskaps-skillnad kunde finna wida mindre betänklighet att förleda den andra till brott och således med dest ofärd förbinda fin egen fördel.
Widare och dä z:dje punkten antager såsom en absolut skillnads. orsak hwarje utfärdad och laga kraflwunnen dom, hwarigenom den ena Makan är ansedd skyldig till dödsstraff eller ärans förlust, ehuru genom Kongl.
Näd straffet blefwe eftergifwit, torde benn» föreskrift wid en närmare granskning fin 5:te Band. 2'.dra Afd, 124. rZ68
Den 28 Zebruarii. finnas medföra w,»sträckare följder än som möjligen kunnat äsyftae.
Bron gifwas. hwaruppä i ansecndc tilt deras följder för ögonblicket eller i anseende till förbrycarrns ställning wista Lagar utsatt dödsfiraffet, uran att »agon »vanära dermed är förknippad , sädane ärv t. ex mängfaldige as de gärningar som Krigs Lagarne erntala , och som till deras art bestämmas blott as yttre och tilltälkige omständigheter.
Rymning eller ber obetydligaste fnbordinationsbrott belägges tvid sina tillfällen med dödsstraff.
Erfarenheten wisar jeinwäl an i anseende till wista brott för hwilka Lagen owilkorligen föreskrrfwer ärans förlust sädane omständigheter inträffat , att den brottslige bltsivit genom Konungens
Näv äterstäld till äran samt äter inrrädt i det förhastande i anseende till Samhället, hwaruti han sig befank innan han undergick ransakning och Dom.
Högste
Domstolen anser derföre owilkorligen nödwändigt i näkwarandc fråga att brottets egenskap för hwilket dödsstraffet eller ärans förlnst blifwit ädömdk borde klart bestämmas, såsom antingen en grof eller neslig förbrytelse hwilken under det allmänna begreppet af mistgärning icke ändrar sin natur af förbrytarens ställning eller af den allmänna opinionen, och i sädant, men ej annat fall wore i Högsta Domstolens tanke ädömdi dödsstraff eller ärane förlust gällande orsaker till skillnad.
Men dä det bleswe swart, om ej aldeles omöj jgt att genom ett allmänt stadgande kunna sä klart och tydligt bestämma egenskaperne as de brott, hwilka salunda komma atl utgöra absoluta orsaken till skillnad i ägtenskaper att Domaren deraf ägde säker och till alla förekommande särskilta händelser lämpelige före - Den 28 ZebruäbU.
1569 veskrister för betz åtgärd > tillstyrker i underdånighet Högste
Domstolen att enär någon, sorn är gist, blifwer genom lagakraftwunnen
Dom skyldig till l.iwetS eller ärans förlust , ifrän hwilkct straff chan likmät igenom Konungens
Näd njuter fvi skoning; vet ina bero af Kongl.
Mastt art efter derom skedd tteidrrdänig ansökning i den ordning här nedanföre närmare omförmäleS i Näver pröfwa hurnwidä efter sörekommaNde omständigheter skillnad i ägtenskapet bör fä äga rum eller icke» Andra punkten, ssm Utsätter upsär till tidelag önskade Högsta Domstolen i underdänighek kunde ukcflUtaS.
Att i Lagar» söm nu mera utfärdas uplifwa eller underhålla begreppet om en last» ssm lyckligtwiS för det Masta förswannit
Uk mennisko» tankan och nr senare tiders RättegängS-handlingar, staner Högsta
Domstolen stridande emot mära dagars iöcbätträde tänkesätt och emot dck hopp
Man bör göra sig om del tillkommande.
Den »varsamhet hwarmcd e^ter redan rvidtaqne Författningar vetta brott af Domare och Epecuierer bör handlieras ger styrka är denna ömkan.
Dest tom och dä efter hwad Höoste
Domstolen här oswanföre i underdänighel sörestagit och pä Kongl.
Maj:ts Nädjga förordnande stnge ankomma, huru förhällas borde med'ägtenskaps-skillnad i allmänhet i de fall dä dea elta Makan blifwit dömd till dödsstraff
Men derifrän Njutit förskoning fä skulle äfwen deraf hlifwa en följd att Domaren icke eller borde äga att upta» ga och pröfwa yppad fräga om sädan ffillnad i anledning af werkeligett fullbordat Tidelag, htvarföre tzrn brottslige anses ester Lagarne skyldig till döds» ,Z7o Dcir 28 Zebruaru. straff men derifrån blifwit benådad, fasimindre bör således dylik pröfnings-sarr klllkomma
Domaren i ve fall, dä fraga är blott om upsal till nytznämnve brott.
Deremot och pä det den oskyldige
Makan ej mä sakna ut»vag att winna skilnad riri en ur detta skal förhateligt äktenskap jemwäl i det fall att den andra Makan skulle bliswa möjcligcn sörwunnen och Lömd för upsal till tidelag: hemställer i underdånighet Högste
Domstolen för sin del att denna uti ofwannämnde o:dra puncrcn npkagne händelse mä anses innefattad bland dem, rui hwilka diepence rätt är Konungen tillerkänd, dock art uti stadgandet härom sjelfa brottet ej blifwe namngiswit utan Lagens rum nemligen ro Cap. 2 Z.
Misigärningöbalken blott äberopad.
Det ömtåligaste och mäst granlaqa af de föreslagna skälen syncö wara den ena MakanS iräkade wansinnighet.
Dä denne pä dubbelt sätt skulle bli olyklig, genom förlusten af sitt förnuft och den närmare omwärdnad, som af ben andra Makan j en sadan händelse bör wärnäs, anser Högste
Domstolen såsom ett oundwikeligt tillägg att wid siike tillfällen Domaren sedan den wansinigcs närmaste flägtingar, eller dä dr ej finnas förra Förmyndaren eller Giftoman bliswit hörde bör pä der sorgfälliqaste undersöka Makarnes förra sammanlefnad och sä midt skje kan utleta hurnwida anledningen till galenskapen möjeligen kunde »vara gifwcn eller päskyndad af den andras förhållande, som under mänfaldiga former kan hgswg dertill widlagis, j hwilket fall ben östundade stil - Den 28 Zebruarn.
rZ7i skilnaden wisterligen bör afsias.
I afseende pä följder, ,c af ägtenffaps skilnad för den brottslige, som dertill giswit anledning hafwa Rikets Ständer föreslagit samma förhållande i be
Tre första puntterne so», lagen i i z Capitlet i. 2. z. §. tz. GiftermälS Balken rörande Gisio-rätt, morgvngafwa, annat gisteeingäcnde och Barnens Upfostran stadgat i horsbroit.
Deria underdäniga forsing synteS wara billigt och tillävligt hwad första pnncken angar, men om hwad Högsta
Domstolen i underdånighet redan yktrat angående Andra och Tredje punclerne skulle winna bifall, sa art skilnad i Ägtcnffap uti de där nämnde händelser komma att bero pä Kongl. Maj:t Nådiga pröfning, sä anser Högsta
Domstolen deraf blistva en följd att nägot serskildt stadgande angående hmardera Makans rättigheter i boet m. m. lika sa litet är as nöden i Lcsie som ur» de öfrige händelser nti hwilkcn rättighet till dispence är enligt Rikets Sränders underdäniga förslag Kongl. Maj:t förbehållen.
För den ater, som stämplat eller lagdt werkeligt försåt för sin Makas lif, borde efter den underdåniga propositionen följden blifwa den som § K. i 1z Eap- af samma Balk föreskriswer; RiketS Ständer hafwa satt den, som stämplar mot sin Makas lis i samma pedicamenl med den, som vfwergifwer eller förlöper ben andra; men som den äberopade 5 §. endast utsätter hwem den förelupna Makans gods tillfaller och huru med dispositionsrätten skall förhallas da den 4:de deremot stadgar hwad och huru mycket han förrverkat, sa synes härwid icke allenast bör iagktagas akt den 4 §. äfwcn mä IZ72
Den r8 Zehruarli Ma äberopos, rikan ock att som ester Z §:s lydelse enär den oskyldige ingär nytt gifte barnen dä äga nyttja den förelupues enskiltas gods medan han borka är, hwilket till närwarande fall ej är lämpeklgt; sä torde härwid en sadan modificaiion böra äga rum att dä någon stämplat eller lagr wer. keligt försät för sin Makag lif bör den oskyldige äga den rätt till egendomen. som 4 och Z §. §. rz Cap. Giftermals-Balken utstaka.
Men träder den i nytt gif e »jule barnen den egendom som den o« skyldige efter Z §. bör i sädant fall fran sig lemna, Ägtcnskaps-skilnader äro i sin natur «tt ondt, som Lagen likwal mäste tilläka, såsom botemedel för ett warre, men någon witz Lag, äfwen som ingen uplyst Nations efterdöme» upmanar den till genom Iwingande föreskrifter eller underlättar dem genom crbndne biträden.
Dä bestulet alf söka ägtenskaps» skilnad är ett af de wigtigaste steg, som i en men?
nilkas lefnad kunna förekomma: dä detta bestut icke allenast förutsätter akt Makars fordna kärlek till hwaraudra skall wara utslocknad, utan hopp att någonsin kunna äterljswas mera, utan äfwen kan bero pä mängfaldiga husliga omständigheter och siägkförhälden, som Lagstiftarens öga ej i förhand kan genomtränga; da understundom fjelfwa brortets motiver och beskaffenhet, såsom antingen fördömlige orsaker »llec beroende till desi större eller mindre wanära pä voiiiioucn och uiqäugen kan fordra en längre öswerläggning för den offyldiga Makan, att önska eller ej önska skilnad och dä cn fortfarande eller utmärkt kärlek möjeligen ka„ försona sig med brottslingen titan att dcrsöce försona sig med brvktet, fä tillstyrker Den 28 Februari!- 1573 Högste
Domstolen i underdånighet att sä wida twenne Makar esler dea brottsliges bestraffning icke ånyo sammanflyttat och haft samlag nagra andra fatalier för skilnads-sökandet icke bör söreskrifwas än de, som bero pä den oskyldigas fria wilja, som i hän» belse ben bestämt ästnndar skilnaden, icke lärer dröja med sin ansökning och i motsatt sall bör finna rådrum sör sin loflig» rwähagsenhct, och en möjelig förlätelse.
Domstolen tillstyrker äfwen i Underdånighet, att Rättegångssätt?! sör de skilnads-ansökninqar, som af förcnämde skal skulle komma akt bero pa Domstolarne, mätte förblifwa i alla ftll oförändrak, sädant som Lagen föreftriftver för de skilnader, den redan killäril.
Art öka Konungens Besa'lningshafwandes redan mängfaldiga omsorger med desie enskildle ärendcr pä särk den undcrdäniga Propositionen förestår, synes Högsta
Domstolen ej lämpeligt och sä mycket mindre behöflig!, sam den oskyldige Makan, sälla» kan wara okunnig om den andras bivlt och bestraffning; och att updraga ak Peestcrffapek det stqgs Ombttdsmanskap, hwarigenom ägkenskapL-Mlnader skulle underlättas, lärer finnas föga öfwerensstämmande med ett Skänds EmbetSbefattning, som har att maka öfwer sederna och predika försoning.
Presterskapets omsorg mäste wäl deremot wara, att efter omständigheterne söka stifta den förening Propositionen antager, och enär den förfelas, synes, som Presterskapets omsorg wik) ett stikt ärende rättast borde uphöra.
Utom hwav Riksens
Ständer i förenämde mätto förestagit hafwa de äfweii uptaqit andra skäl hwarföre ffilnav i ägtenffap genom Konungens
Nåd dis - i524 Den -8 Zebruani.' dispeuce kunde sökas.
Bland desie saknas tydetigen uttryckt den stridighet i lynne och tänkesätt, hwilken under beständiga tillfällen till utbrott flntcligen öfwergä till afsky ost) Hat, som efter hwad erfarenheten wisar djupare än all annan olycka förbittrar hwarje minut af arne
Makars sammanlefnad och genom inga bä er eller warniugsgrader later sig rättas»
Som detta skäl till skilnad utan all twifwel är ett af de kraftigaste och mäst ömmande, bäde i afseende va de olyckliga Makarnes egen belägenhet och deras Barns uppfostran och efterdöme, sä hemställer Högsta
Domstolen i underdänighet om det samma icke uttryckeligen borde tilläggas.
För öfrigt och som efter hwad redan i underdänighet är nämndt Pre» strrjkapet icke syne- böra deltaga i befordrandet af ägcenskaps uplöfande torde ansökningar om Konungens Nädiga dispence i stikå fall lika som Nade» ansökningar i alla öfriga ärender böra i wänlig ord» ning inlcmnas till Konungen och wara bifogade med bewis om nndergängne lagliga warnings» grader pä satt propositionen innehåller eller i händelse skillnaden sökes för nesligt kroppsstraff med behörigt Utslag och patecknat bewis om desi laga kraft och stras» fets uudcrgäende; hwarefter Konungen i fall fä nödigt pröfwas, lärer täckas infordra wederbörande Prestmäns eller Dom-Capiteks underdäniga utläkan» de i saken tillika med öfrige för ändamalel nödige upsysningar.
Slukeligen och hwad angär tiden för nytt Giftes ingående för de Makar, som pa nu anförde skäl warda af Konungen eller Domare åtskiljde anledningar ej förete sig till alman inskränkning deri, ä» Den 28 Februarii.
1575 än som tvid ondra dylika fall i följe af 42 Cap. r §. Giskermäls-Balken och Kongl. Förordningen den 2Z Martti 1807 bör iagttagas; tillstyrker Högste
Domstolen i underdånighet att samma stadgande östren tvid nu ifrägawarande tillfälle mä tjena till efterrättelse, till winnandc af nödig likhet uti LagDpningen uki Veste med hwarannan gemenskap ä» gande ärendcr.
In sielem xrotocolli Lamuel Arsenius.
Uplästes widare: Kongl. Majus Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angäende stället, hrvarest Auction mä förrättas pa Fastighet ä Landet, som för Gäld blifwit i mät tagen. Gifwen Stockholms Slott Ven 8 Februarii igro.
Majit hafwa Rikets Ständer an-> hällit, om en förändrad Författning i fräsan om »värdering af Fastighet pä Landet, som för Gäld utmätes, samt om sättet och ställer till förrättande af Auction ä sadan egendom, hwaröfwec Kongl. Majit i de twänne förre omständigheterne, fig serskildt utlätit, och derjemte meddelt Rikets Ständer de orsaker, hwarföre Kongl. Majit ansett sig ej kunna bifalla det stadgande om stället till Auction» förrättande Rikets Ständer i underdänighet föreslagit. iZ?6
Den 28 Februari». gil, och will Kongl. Main i retz ställe i Näder färesta Rikets Ständer det stadgas mätte: cnt i händelse Borgenär ock) Gäldenär ej kunna öfwer» enskomma om stallet till den Ukmäkte Fastighetens försäljande, ber mä ankomma pä Gäldcnären, art bestämma om Auctionen likall förränas pä L-indsCaMjliet eller a Tingsstället « det Härad eller Tingslag, der egendomen är belägen; bärande stället kill Auktions förrättande chwad Borgenär ock) Gäldenär derom öftverenskomma eller dek af Gal, denären Utsäties wid utmätningen tillkännagiiwas förrättningsmanne» , pä det knngörelserne om Auction mä kunna derefter rättas.
De Protokoll som i detta ämne blifwit hällne i Sraio-Radet och Högste Domstolen bifogas.
Och sörblifwcr Kon.ck. Mant samtelige R keks
Ständer med all Kong!, Näd och Piinest wälbewagen. c ^ k u 1. 6. 'rurckhnN.
Utdrag af Protokollet öfwer Justitia:» ören» der, halln uppå Stockholms Slott den 8 Februarii 1810. inför Hans Ncmgl- Naj:t derwid HanS Longs.
Höghet Lron-prinsen roar tillstädes.
När - Ten 28 Zebruarii- »577 Närwarande: Hins Exellence U-rikes SratS-Ministern Herr Friherre von Lndström, Stats-Räderne r Friherre kolenblaöFriherre von klaten.
Friherre ^älerbstk.
Aastitiso.Räderne: Grefwe 6)rl!snbor§. koxxius.
I istitlV-Cancelleeen; Grefwe VVaclitmeilser Hof-Cancelleren:
Friherre ak ^Vetterstedt.
AnmälkeS i underdånighet till afgörande
Ri« fyrs Slänters nnderdäniga Gkrifwclse rörande tvärtering och försalgning af Fast Egendom pä Landet, som för Gäld Utmäteg hwilken med Kongl. Majus
Nådiga tillåtelse till närmare påseende cirkuleras ibland Srats-Radets Ledamöte..
Af Högste
Domstolens afgifne o^h i StarsRådets Protokoll för den I i denne manad upptagne yttrande» tillstyrkte Stats Rådets sannelige Ledamöter bifall sa midt det anginge »värdering ä egendomar samt ställer att ä utmätnings-auction genom sa kalladt up- och afflag försälja fastigheter; hwaremot StatS-Rädets Ledamöter wörö af olika tankar i IZ7L .
Den 23 Abruaru i fräsan om stället hwarcst försäljningen af en ^ mät tagel! fast egendom ä Landet borde ske.
Jiistitiä-Caneelleren Grefwe 'äVancktmeistkr tillstyrkte i underdånighet för sin del bifall af Högste Domstolens yttrande.
Justitiä
Rådet poppius ansäg sig sä mycket häldre böra instämma Nli Högste
Domstolens ytkran-r ve, som Justitiä-Rädct trodde att flerfaldiga hinder genom skeende inwändningar mot försäljningen skulle möta wid werkställigheren af Ilikcts Ständers project, utan att Iustina-Radck insäg pä hmad sätt de lämpe!igast skulle kunna sörckommas.
Jusiitiä.Radet Grefwe L^IIenbor^ äbcropade sig Högste
Domstolens underdåniga hemställa!» uti hwilkcn Gcefwen och Iustiriä-Rädek deltagit, »ned den tilläggning, att dä der genom erfarenheten were adagalagdt, alt inwändningar af hwarjehanda beskaffenhet merändels af Gäldenärcrne wäckte för akt hill» dra cgendomcrrs försäljning förekomma wid uimätnings-auccioner hwilka endast kunna af Konungens Befallningshafwande pröfwas, Herr Grefwe» och Jnstitiä-Rädet för sin del i Underdånighet trodde alt i sall silke
Aucnoner blefwo werkstälde pa annat ställe än ä Lands-Canceliierne en trädskande Gäldenär skulle finna nlwäg, art genom inwändningar bereda sig ytterligare anställd och uppehålla en Borgenär u«i sin ostridiga rätt.
Stats RädekS öfrige Ledamöter nemligen HofLanc-lleren Friherre ak VVetterstLstt, Srats-Räder» ne Den 28 Februari!» 7579 ne Friherre, ne ^6Icrbetl>, von klaten och stolendln6 samt Hanö Excellence Friherre von LnZeKröm wero äler af den lankan, alt den i mät lanne enen» domens försäljande till högsta pris wäl pä säll Högste Domstolen sig nklätit, befordrade Gäldenärs och Borgenärs genom samma fördel, men att i allmänhet en Borgenärs intresse för en högre försäljningssumma uphörde, när den upgäll till hwad han hade att fordra samt alt de händelser äfwen inträffade, dä en Borgenär äsyskade ej allenast alt erhålla be» rakning för sin fordran, utan ock atk för en ringa summa ätkomma Gäldenärens Egendom.
Det wore derföre Gäldenären, som i synnerhet skulle söka befordra Egendomens högre förjäljning och af sädan grund borde äfwen pä sätt Rikets Ständer i underdånighet föreslagit walet af de Medel, som ansags bidraga till detta ändamål der enda Borgenären med rärtwisa kunde söka äfwen tillkomma Gäldenären.
Den tids utdrägt, som bcfardes häraf kunna upkomma trodde Staks-Rädets nämde Ledamöter ej kunna äga rum dä ester Rikets Ständers förslag der skulle åligga Gäldenären alt wid sjelfwa ulmät» ningen, dä fräga om försäljningen först wäckes upgifwa stället till Auction och om något hinder sikulle bcfaraS af inwändnmgar, som wid sjelfwa Auctionen gjordes och ej kunde pröswaö när Auctionen icke för» rättades pä Lands-Cancellier sä ägde deremot den anmärkning rum, att sädane Auctioner förrättades ester laga kraft wundne Utslag 06) således ej wore mänga inwändningar underkastade samt när lös egendom togs i mät den alltid försäldcs i orten, och i Städerne bäve lös 06) fast Egendom försåldes ä 2luctionö'Kg,timgren i Staden, ofta aflägset belägen iA8^r Den 28 Zebruarii. frön Lands-Canceliet sami atr dä Borgenärers rätt att utan uppehåll fä jin fordran betald wore lika om fast eller lös Stads- eller Lands Egendom, dertill mäste anwändas nägon grund icke syntes gifwcn, hwarföre dä Gäldenarens sista 06) redbaraste tillhörighet hans fasta Egendom pä Lander mäste för skuld tillgripas, Borgenärens rätt till styndsam betalning skulle wara närmare wärdad än i de förra och Gäl-- denären deremot betagen de utwägar hatt i annat fall kunde äga för ar! skydda sin Eaviidoitt ifrån försäljning till underpris.