Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag yttrade, att denna lag var öfvergående, så vida den bestämde huru
Bankens sedlar skola inlösas annorlunda än efter deras ordalydelse.
Att den är öfvergående i detta fall torde hvar och en inse.
Då nemi. på alla sedlar, som Banken utgifvit under de sednare åreu, är bestämdt utsatt med huru mycket de skola inlösas, så lösas de efter sin ordalydelse.
Någon särskild lag bchöfver icke bestämma luiru de skola inlösas.
Det är blott de gamla transportsedlarne tvåor ocb treor, som äro ställda-på specie, men likväl endast inlösas med reda penningar efter myntbestämuingslagen.
Det är blott dessa sedlar, som inlösas annorlunda än efter sin ordalydelse, och det är blott för att vela huru dessa sedlar skola inlösas, som denna särskilda evalvationsgrund finnes.
Jag fortfar i mitt yrkande om propus, på Ulskts förslag, med den förändring, att benämningen mätte blifva riksdaler i silfver eller species.
Stjernstedt, Jacob Theodor:
Då myntbestäm ningslagen begagnar benämningen en riksdaler silfver, och då denna benämning synes mig vara egentligare än en riksdaler specie, som är en utom all fråga oegentlig benämning, sä har Utsk. icke ansett sig hafva skäl att frångå den benämning, som i lagen finnes.
Att nu tillägga ytterligare ett epitbet finner jag icke kunna medföra någon nytta, då riksdaler silfver uttrycker lätt hvad som behöfves, och man derigenom undviker att fä alltför många benämningar.
Om en riksdaler riksgäld erhölle benämning af en riksdaler curant, och silfver-riksdalern finge behålla den benämning, som den för närvar, i myntbestämningslagen äger, så tror jag alt de lämpligaste benämningarne voro gifna åt de begge riksdalrarne och hvarje annat tillägg vore öfverflödigt.
Dr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.:
Jag vill blott taga mig friheten till den värde talare, som nyss afgaf ett förslag till propos. rör:de denna punkt, hemställa, huruvida han icke skulle vilja medgifva den modificalion, att ordet eller utgår.
På de nuvar. bancosedlarne står nemi. att Banken inlöser dem med tre fjcrdedels riksdaler specie.
Om nu namnet blefve silfver specie, så tror jag alt alla meningarne sammanjemkades.
Hufvudsakliga syftet med det förslag jag framställt, var att fä en kort benämning på silfverriksdalern, och jag tager mig friheten hemställa till den siste 422 Den 23 November f. m. talaren, huruvida della mål skulle vinnas med att utbyta benämningen riksdaler i silfver emot riksdaler silfver species.
Jag hade icke, såsom Frih.
Stjernstedt uppfattat, föreslagit alternativt henämningarne riksdaler i silfver och riksdaler species, ulan den ena- benämningen vore riksdaler i silfver och den andra helt kort species.
För att undvika all tvetydighet i det fallet, ber jag, att så till vida få förändra den propos. jag framställt, alt ordet species sättes framför, sä att den uuvar. riksdalern silfver specie skulle benämnas species eller riksdaler i silfver.
Benämningen af en riksdaler i silfver pä det gångbara myntstycket riksdaler species anser jag icke vara den rätta, ty den riksdaler, som Ulsk. föreslagit såsom myntenhet, är också en riksdaler i silfver.
Den representerar icke sedlar, utan är verkligen slagen i silfver, och denna benämning kati således förorsaka confusiou. dag tror, att allting klefve klart och enkelt, om man behölle benämningen specie på en riksdaler i silfver, och om i den myntordning, som kommer att utfärdas, man utsatte, att en riksdaler specie eller en specie-riksdaler är lika med en riksdaler i silfver efter 1830 års myntlag.
Frih. von Döbeln, Napoleon:
Jag tillstyrker så mycket mera, att R. o. Ad. måtte antaga Utsk:s förslag, som specie egentligen icke vill säga någonting annat än i hård metall, ty på Fransyska betyder en espece i hardt mynt, och således är benämningen af silfver och specie detsamma.
Hr Gripenstedt, Johan Aug.:
Såsom en allmän grundsats, ledande till klarhet och bestämdhet, mätte det vara obestridligt, alt hvarje sak endast bör hafva ett namn, och att hvarje namn blott bör beteckna en sak.
Här är nu fråga oin att åt samma sak, nemi. en riksdaler silfver gifva tvenne namn, och delta vill man göra hufvudsakligen för alt undvika att samma namn skall tillämpas på iva saker, nemi. å ena sidan på denna silfver-riksdaler och å den andra på den föreslagna myntenheten.
Det rätta sältet att draga sig ur detta dilemma torde derföre enligt min tanka vara, alt bibehålla namnet på ena stället, men begagna ett annat på det andra.
Jag föreslår derföre, att namnet riksdaler måtte bibehållas på silfver-riksdalern, men försvinna pä den nya myntenheten, hvilket fullkomligt öfverensstämmer med min förut framställda åsigt, att denna enhet bör vara blott 24 sk. och kallas krona.
Jag yrkar således i denna punkt bifall lill Utsk:s förslag.
Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag instämmer i Hr Bråkenhjelms önskan, att den gamla benämningen, som finnes på våra sedlar, må bibehållas, nemi. riksdaler silfver specie, om icke för annat, derföre att man icke blott för denna godtyckliga namnförändring skall behöfva cassera alla ’de nuvar. baneosedlarne och åstadkomma en dryg utgift alldeles utan än - Den 23 November f. lil. 423 danial.
Jag erinrar mig, att en talare för några år sedan påminte på detta rum, att det finnes tre slags rörelser, och delta torde förtjena att upprepas i en tid då rörelseifvern är så stark.
Det finnes nemi. en rörelse framåt, en bakåt och en stillastående, nemi. då man blott rörer fotterna på ett ställe eller går så alt säga i cirkelgång.
Till detta sisla slags rörelse skulle jag vilja hänföra förslaget att förändra namnet på vår riksdaler.
Jag kan icke se någon annan nylla deraf, eller ens någon annan följd, än blott att åstadkomma en ganska betydlig kostnad ; och jag torde få i minnet återkalla, att då 1830 års realisation beslöts, så funnos redan i ordning nya bancosedlar efter den nya modellen till ett betydligt belopp, men på hvilka icke stod: ”efter 1830 års myntfot;” och blott för att dessa ord saknades, så förstördes bancosedlar för åtminstone 40 eller 50,000 r:dr b:co.
Hr Lefre'n: Lika med Hr Gripenstedt finner jag mycket enkelt, alt när man har två särskilda saker, så är det olämpligt alt på dem antaga samma namn.
Om jag t. ex. har två hästar, så brukar jag kalla den ena den bruna och den andra den svarta, eller på annat sätt skilja dem, ty det vore orimligt alt kalla dem lika.
Lika litet kan jag fatta, hvarföre man skall hafva tvä sorters riksdaler i ett land.
Men när man nu har antagit ordet riksdaler, för att uttrycka en myntfot, såsom den i 1830 års förordning äger rum, så må den behålla det namn, som den har.
Det hindrar likväl icke, att den nya enheten, i hvilken man öfverenskommer att i dagligt tal räkna, må fä ett särskildt namn, och jag föreslår således med Hr Gripenstedt, alt man må gifva denna ett sådant namn.
Jag mäste dock tillägga, att jag finner alldeles oriktigt, om man, vid antagande af en ny enhet, skulle slå något annat slags mynt, än sådant som vore antingen en mullipiication eller en underafdelning af samma enhet.
Således bör icke hädanefter slås några specier:dr, icke några halfva specier:dr, icke några * sp.r:dr och så vidare, utan man skall slå det mynt, i hvilket man räknar och skrifver, och benämna del såsom det verkligen heter. R. o. Ad. torde icke eller förgäta, att oaktadt det står i myntlagen af 1830: riksdaler silfver, så står det likväl på alla de preglodc mynten: specie.
Således är denna ömtålighet om namnets bibehållande af föga betydenhet, men vigligare är, att den nya enheten får ett godt namn.
Jag anhåller all få instämma med de ledamöter, som yrkat, att benämningen silfverspecie finge qvarstå, pä det att man ej malte göra sig en onödig kostnad och förlust, genom de nu gängse sedlarnes cassalion.
Om vi här i landet hafva några penningar att räkna, såsom en ledamot af BondeSt. sig utlåtit, så lära vi nog komma under fund med alt räkna och benämna dem.
Att förlora lid och kostnader på denna tvist, skulle jag önska att vi undveke.
Hvad åter beträffar det nya myntet och den nya enheten, så är det en särskild frå - 424 Den 23 November f. m. ga, hvartill vi sedan komma.
Jag är i det fallet ense med dem, som önska att elt annat namn måtte gifvas åt den nya enheten.
Men efter som man nämnt, att inga större mynt borde preglas än enheten; så får jag erinra, att nästan i alia länder, der enheten är något låg, finnas silfvermynt af större värden.
I Frankrike fem-francs-stycken och i Preussen på 2| tbaler och så vidare; men della hörer lill en särskild fråga, som jag hoppas att R. o.
Ad. icke nu ville fästa sig vid, utan helt enkelt, med afslag å Utsk:s betänk., behålla den gamla benämningen af riksdaler silfver specie.
Palmstjerna, Nils Fredr..
Då Ståndet anser nödigt att med en fråga, af så ringa vigt som denna, upptaga tiden, hvilken fråga jag i öfrigt anser fullkomligen likgiltig, sa får jag endast och allenast afstyrka alt, i st. f. den Svenska benämningen riksdaler, om man så behagar med bifogande af ordet specie, hvilket då har sin tydliga och bestämda bemärkelse, antaga den för Svenska språket alldeles främmande benämningen species, helt simpelt.
Intet skäl finnes, att för Svenska ting begagna främmande uttryck, när Svenska finnas.
Ex. IT r Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum kl. 6 på e. m. komme att fortsättas.
Främmande för frågan är alldeles icke den grundsats, huruvida mynt skall preglas blott i räkne-enheten och i mullipler deraf, eller om dess utmyntning skall ske enligt någon annan särskild enhet.
Jag tror, att Hr von Hartmansdorff fullkomligt irrat sig, då han trott att en fö reg: de talare menade, alt intet större silfvermynt skulle preglas än den föreslagne räkne-enheten.
Denne talare har blott yttrat, efter hvad jag hörde, alt myntet borde preglas i mullipler af enheten med dess namn påsatt, och icke under något annat namn.
Detta är visserligen det rationella, men jag skulle tro, att man, af consideralioner för bestående vigliga förhållanden, nemi. myntets anseende utomlands, i detta fall. något måste vika från den stränga conseqvensen och behålla silfvermyntel oföräudradt till utseende och valeur.
Deraf följer likväl icke, att benämningen skall förändras i myntbestämningslngen, utan jag fortfar i mitt yrkande, att silfvermyntets benämning må blifva densamma som der begagnas.
Jag skulle visserligen, lika med Frih Palmstjerna, anse det Svenska uttrycket en riksdaler silfver vara det enklaste och lämpligaste, om icke förhållandet vore, såsom andre talare redan antvdt, att hvarje riksdaler, han må preglas liten eller stor, dock är af silfver, man må föröfrigt kalla honom riksdaler riksgälds, curant, banco eller hvad man behagar.
Det är blott en tillfällig omständighet, alt vi för närvar, hafva sedlar; vi kunde lika väl hafva allt smärre - Den 23 November f. m. 4 25 re mynt eller det liela i silfver.
Jag tror derföre, att man bor låta den gamla benämningen qvarstå.
Frågan om redig och passande benämning för mynlets enhet och mullipler är visserligen lika litet ovigtig, som ordet species kan sägas vara främmande för Svenska folket och Svenska språket, efter en så läng tids begagnande deraf; men jag har nu uppstigit för att, sedan jag funnit, alt det förslag jag framställt, icke vinner understöd inom Huset, gifva tillkänna, att jag anser det lämpligare alt behålla den benämning, som linnes pä våra nyare baucosedlar af riksdaler silfver specie, än att antaga BaucoUtsk:s förslag.
Då det förslag jag försl framställde, icke lärer komma att antagas, så hemställer jag, att R. o. Ad. ville helt enkelt behålla den benämning, som på bancosedlarne finnes, och att propositionen således mätte blifva, att benämningen silfver specie måtte bibehållas, och den mellanmening, som står uti Utsk;s förslag, måtte utgå från och med ordet under lill och med ordet silfver.
Detta tror jag öfverensslämmer med Hr Rråkenhjeluis och Heres yttrade mening, och måhända kunna tankarne derom förena sig.
Då nu öfverlägguingen ansågs fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla BancoUtsk:s tillstyrkande, att nuvar. riksdaler silfver specie må under den i myntbcstämningslagen förekommande benämning af riksdaler silfver fortfarande bibehållas.
Ex. IIr Gr. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad.
Infälle Hr von Troils förslag, att nuvar. riksdaler silfverspecie må fortfarande bibehållas under benämningen riksdaler silfver specie.
Ropades starka ja, blandade med nej, hvarjemte Hr von Troil, Emil, begärde ordet och yttrade:
Jag ville blott taga mig friheten vördsamt anmärka, att jag trodde, det de sisla orden i den framställda propus, icke voro behöfliga.
I anledn. häraf tillkännagaf II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm., det han i propus, tillagt de sista orden af farhåga, att efteråt ytterligare fråga skulle uppslå om detta mynts benämning.
Jag har samma farhåga, som Hr Gr. och Landtm., och anhåller således att propos. mätte blifva den, alt nuvar. silfver-specie-myul må fortfarande få behålla denna deras benämning.
Hr Lefren:
Jag finnér någon motsägelse äga rum, då man säger: nuvar. riksdaler silfver specie.
Han har ingenstädes detta namn.
I mynlbestämningslagen heter den riksdaler silfver, men 4 II. 54 426
Den 23 November f. m. i myntfoten slär det species och på sjelfva myntet står specie, och intet silfver.
Om man tager en r:dr silfver specie, d. v. s. ett myntstycke af denna valeur, så står der med abbreviationer en riksdaler specie.
Det behöfver icke stå silfver, ty hvar och en ser alt det är silfver.
Jag anser, att denna benämning af specie bör qvarstå, efter sorn R.
St. icke ändå vilja hafva en myntenhet, utan två.
Det är med afseende på nuvar. bancosedlar, som jag yrkat, alt benämningen silfver specie må behållas.
Här håller jag en Bankens två-riksdalersedel i hand, på hvilken en hvar kan se, att det står tryckt silfver specie.
Detsamma skall man finna, om någon bancosedel af större valeur framtages.
Jag hemställer, huruvida icke detta samtal om namn kunde slutas på det sätt, att propos. blefve följande:
Nuvar. största silfvermyntct må behållas jned namnet riks daer silfver specie.
Emot den sist föreslagne propos. gäller, att när vi komma lill mynten, blir det först fråga om det största silfvermynt, som skall utpreglas, och till dess bör denna fråga hållas öppen.
Föröfrigt anser jag, att den anmärkning, som här blifvit gjord emot namnet silfver specie, nemi. att detta namn icke finnes på silfver-riksdalern, såvida förfaller, som man på silfver-riksdalern naturligtvis icke behöfver utsätta, alt den är af silfver, utan der står endast namnet specie; men på alla bancosedlar står det deremot silfver specie.
Det är derföre jag skulle tro, att om Ståndet uttrycker, att nuvar. riksdaler silfver specie må fortfarande bibehålla denna benämning, så kommer, hädanefter såsom hittills, på bancosedlarne alt stå riksdaler 'silfver specie och pä sjelfva silfverriksdalern riksdaler specie.
Här kan numera i min tanke endast blifva fråga om propos:s redaction.
Hvad som af Hr von Hartmansdorff blifvit föreslaget, nemi. att R. o. Ad. skulle besluta alt blott bibehålla benämningen af silfver specie, skulle utesluta afgörandet af en del utaf Utsk:s förslag.
Jag tror, att alla meningar skulle kunna förena sig, om Hr Gr. o.
Landtm, gjorde propos. så, att nuvar. riksdaler silfver specie må under denna benämning bibehållas.
Landtm, hemställde härefter, om R. o. Ad. bifölle, att nuvar. riksdaler silfver specie må under denna benämning fortfarande bibehållas.
Ropades ja. 4:de punkten, Hr Gripenstedt:
Det skäl, hvarpå Utsk. tillstyrkt, att en Den 23 November f. m. 42?
r:dr r:gs skulle såsom enbet vara elt lämpligare värde, än 24 sk., och som grundar sig derpå, att den halfva r:drn såsom enhet egentligen vöre passande för decimalsystcmet, hvilket Utsk. frångått, torde här helt och håltet förfalla, då R. o. Ad. nyss beslulit, alt detta system bör tillämpas; och det återstår blott att efterse, på hvilket värde såsom enhet en sådan tillämpning kan ske med största fördel.
Jag skulle tro, att man vid denna beräkning rättast bör utgå ifrån den minsta undcrafdelningen, hvilken enligt decimalsystemet naturligen bör vara T-?T af enheten, och efterse huru detta minsta myntvärde bör bestämmas, för att uppfylla rörelsens behof.
Detta torde man åter aldra säkrast kunna bedömma, om man blott betraktar hvilket sådant minsta mynt, som folket sjelf antagit och begagnar.
Och det tyekes vara temligen afgjordt, att Svenska folket sjelf har utsett den lill 1 styfver.
Detta bevises derigenom, att om man efterfrågar i allmänna rörelsen, finner man att dessa styfrar äro i omlopp, hvaremot del nuvarande minsta myntet, eller ett runstycke, sällan kan återfinnas i rörelsen, hvilket åter tyckes klart bevisa, att elt så litet mynt, som elt runstycke verkligen icke behöfves; men att slyfvern deremot är behöflig, alldenstund den cireulcrar.
Antager man denna, pä ett allmänt factum grundade åsigt såsom utgångspunkt, och att mynlenheten skall vara hundrade gånger en sådan styfver (eller rättare en annan, i det allra närmaste dermed lika, som blott på skiljer sig derifrån) så bestämmer enheten sig sjelf oell blir i värde lika med en half r:dr.
Tjugufyraskillingeu såsom enhet slår äfven i ett lätt reducerhart förhållande till alla de nuvar. räknesätten, till riksdaler silfver, banco och riksgälds, daler i silfver och kopparmynt, samt mark.
Allt tyekes således, enligt min tanka, förena sig i en hänvisning på detta värde, såsom det aldra lämpligaste alt utgöra det nya myntsystemets enhet.
Jag anhåller således om propos. derpå, att i sammanhang med det nyss antagna decimalsystemet, myutenhcteu må blifva lika med hundrade gånger den minsta i landet brukliga och behöfliga valeur, styfver, och på grund deraf bestämmas till tjugufyra skillingar riksgälds.
Jag utgår från en annan synpunkt, än den siste värde talaren.
Jag anser nemi., att myntets enhet icke bör bestämmas efter den grund, från hvilken han utgått, utan att den myntenhet bör antagas, som verkligen ligger till grund för de fleste liqviderne, den som i allmänhet mest förekommer vid liqvider man och man emellan, som alla begrepp förena sig om, och som icke kan vara underkastad någon slags tvetydighet; detta är den nuvar. riksgäldsriksdalern.
En r:dr r:gs är antagen af de fleste såsom den storhet, hvilken i allmänhet betecknas med ordet riksdaler, hvarföre jag anser, att myntenheten bör bestämmas till 1 r:dr r:gs.
Det begrepp, som är fästadt vid detta ord, förekommer mycket oftare, än det begrepp, som motsvarar ordet styfver.
Man räk - Den 23 No v e m !j e r f. ni nar sällan i stvfrar när man gör liqvider.
Om man vill gifva en tiggare del minsta man kan gifva, sä ger man en styfver, ty mindre mynt hafva vi icke; men om man uppgör en liqvid eller en räkning med någon för en handel eller hvad sorn helst, så räknar man i riksdaler.
Hvad är skälet alt frångå detta vanliga och hos oss såsom räkne-enhet antagna namn?
För min del kan jag icke inse det. jag tillstyrker derföre bifall till Ulsk:s förslag, att myntenheten bör vara 1 r:dr r:gs. R.
St. hafva vid en föregrde riksdag föreslagit, alt myntenheten millie blifva 1 r:dr b:co.
Detta antogs icke af K. M.
Derigenorn stannade vi också i det förhållande, att vi hafva riksdaler specie, riksdaler banco och riksdaler riksgälds.
Då en r:dr sp. är en jemn multipel af en r:dr r:gs, och måhända äfven de liesta liqvider ske i riksgälds, sä har jag fiir min del ingenting alt invända vid frångående af bancoriikningen, ehuru mycket besvär det kominer alt förorsaka genom förändring af en mängd räkenskaper frän banco till riksgälds.
Alt deremot antaga lill enhet | r:dr anser jag så stridande emot de vanor, som sedan längre lid ägt rum och föranleda sä stora svårigheter, sä mycket besvär vid reduetionen af alla räkenskaper, samt så mycken förvillelse i deras begrepp, som hafva svårt att vänja sig vid något som är nytt, alt jag helt och hållet afstyrkcr denna enhets antagande, dä inga stora och maktpåliggande skäl ligga till grund för en sådan förändring.
De skäl, som till stöd fiir den äsigten hafva blifvit anförde, äro nemi. endast ideella och reducera sig i det praktiska till intet vid della tillfälle.
Jag kan alltså icke instämma med Ilr Gripenstedt i dess förslag, utan tillstyrker bifall lill Utsk:s i detta hänseende.
Den siste värde talaren har frågat, hvarföre man skulle frångå en nu allmänt antagen räkne-enhet nemi. riksgälds-riksdalern.
Jag skulle kunna svara derpå, alt en sådan räkne-enhet icke finnes, och alt den iir rent af olaglig, enär publika räkningar skola uppgöras i r:dr b:co.
Det är visserligen en praxis, att man räknar uti r:dr r:gs; men jag skulle likväl icke tro, alt denna praxis är sä mäktigt inverkande pä begreppet, att icke allmänheten lika väl skulle kunna uppfatta en annan enhet, synnerligen då denna icke är annat än en ren fördelning lill hälften af den utaf Frih. Palmstjerna nu förordade enheten.
Det är egentligen tvenne skäl, sorn jag tror numera skulle kunna göra sig gällande hos R. o. Ad., för all frångå hvad Utsk- tillstyrkt i denna del, nemi. att R. o. Ad. redan antagit benämningen af en riksdaler, och jag tror det vara alldeles oriktigt att äfven bibehålla benämningen af en annan riksdaler, dä nemi. äfven den sednare riksdalern, eller myntenheten, otvifvelaktig! mäste bibehålla samma benämning i silfver, så alt den nu föreslagna riksgäldsriksdalern i sedlar verkligen också blir en riksdaler i silfver.
Enda skillnaden skulle således vara den, att. den ena r:drn, som är fyra gånger den andras värde, kommer att heta en r:dr species, och dea andre en Den 23 November f. m. 429 r:dr i silfver; men det andra ännu vigtigare skälet mot antagandet afl r:dr r:gs till myntenliel är dennas olämplighet lill det önskade decimalsyslemet, då, enligt livad redan är upplyst, en r:dr r:gs svårligen låter fördela sig i liundradedelar, som blifva lämpliga för liqvider.
Vi skulle derigenom icke kunna komma till något mindre mynt än tvåstyfvern.
Della anser jag vara ganska olämpligt och mycket opraktiskt.
Styfvern finnes verkligen i den allmänna räkningen antagen, hvarföre jag anser det både nödigt och nyttigt alt bibehålla densamma vid den fördelning i hundradedelar, som myntenheten, lill följd af R. o. Ads beslut 0111 decimalsystemels antagande, måsle komma att undergå.
Huru denna enhet skulle komma all benämnas, är åtminstone för mig en fullkomligt likgilltig bisak, blott den icke konjmer att kallas r:dr, ty detta skulle medföra en förvillelse.
Jag anser mig pligtig alt laga mig friheten fästa Ståndets uppmärksamhet på tvenne vigtiga skäl, som i min lanke borde föranleda en annan myntenhet, än den nuvar. riksdalern.
För det första, om denna enhet antogs, så måste naturligtvis namnet bibehållas, och dä uppslår, såsom Utsk. i sitt betänk. under titeln: ”Ulmyntning” ganska naivt sjelf visar, det förhållande, att vi, i st. för tre, lingö fyra särskilda slag af riksdaler.
Det heter nemi. riksdaler silfver, riksdaler banco, riksdaler och riksdaler riksgälds; delta slår här i en tabell, som visar utmyntningen.
Af detta skäl anser jag olämpligt att antaga riksgälds-riksdalern såsom enhet för myntet, utan skulle jag då mycket hellre antaga en annan enhet, som gör det möjligt att äfven fä ett annat namn på enheten, så att den icke kan förblandas med någon annan.
Det andra skälet hemtarjag frän det beslut, som R. o. Ad. nyligen har fattat genom den anställde voteringen, nemi. att införa decimalräkningen i myntförhåilandcn.
För de ledamöter, som yrka riksdalcrns antagande såsom enhet, blir det måhända svårt att vidhålla delta yrkande, när man skrider till enhetens fördelning efter decimalsystemet.
Man undviker alla dessa svårigheter, om man antager enheten till |:dels r:dr sp., och i hvilket förslag äfven jag instämmer.
Denna enhet torde då lämpligen kunna benämnas en krona.
Om man gör sig närmare reda för penningeräkningen, så är den naturligtvis ingenting annat än en concret tillämpning af den absoluta talräkningen.
Men hela denna allmänna räkning går ut derpå, alt man i hvarje ögonblick skall hafva en tydlig och klar bild af hvarje summas förhållande till den yttersta enheten, sjelfva det singulära begreppet, eller ettan.
Likaså bör all penningeräkning hafva samma ändamål, och hvarje summa genast med lätthet kunna hänföras till denna yttersta penninge-etta eller minsta enhet, som man antagit för att kunna tillbörligen justera alla slags värden.