Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St-.r ega rättighet, att på ett rum gemen samt sammanträda för vigtigare frågors behandlande, så tror jag, att dessa företrädesvis borde ega rum i afs:de på lagstiftnings- och beskattuingsmål.
Om vi särskildt fästa oss vid de sednare målen, eller de, som röra Statsverkets utgifter, och härtill lägga den 24fi Den 7 December. omständighet, att skälen till afslag å ifrågav:de ämnes gemensamma behandling kunde betraktas härleda sig af egennytta från E. o. Ad:s sida, enär det just är detta Stånd, som njuter största vinsten af de förhöjda anslagen, så tyckes det mig, att man inom detta Stånd bör visa den grannlagenhet, att icke utesluta de öfriga MedSt:n från de uplysningar, som alltid blifva en följd af gemensamma öfverlägguingar.
Afven ur en annan synpunkt sedt, anser jag det icke vore mer än R. o. Ad:s pligt, att bereda de öfriga Stånden tillfälle, att på detta rum få afhöra de sakrika och talentfulla föredrag, som redan under Riksdagens lopp blifvit i finansfrågor afgifna och hvilka icke fördunklats af några anföranden inom MedStånden.
Cederström har i sitt skriftliga anförande tillkännagifvit, att han gerna skulle skänka sitt bifall till allmänna öfverlägguingar, om man blott kunde emotse, att beslut omedelbarligen efter desamma skulle fattas.
Jag får fästa Frihms upmärksamhet derpå, att detta skulle upfyllas, om mitt förslag bringades i verkställighet.
Jag har ej begärt, att de allmänna öfverläggningarne skulle ega rum, förrän något öfverläggningsämne förefunnes, utan först då ärenderna blifvit af vederbörliga Utsk. handlaggde och betänkma derom till RiksStm inkommit och hos dem första gången blifvit bordlagde.
Tiden mellan de allmänna öfverläggningarne och beslutens fattande skulle, på sätt antydt blifvit, blifva ganska kort, och den värde Frihms önskau i allo upfyllas.
Jag har för öfrigt i min skriftliga framställning ådagalagt, eller åtminstone sökt ådagalägga de skäl, som från min sida tala för de allmänna öfverläggningarna; att vid detta tillfälle återigen anföra desamma, skulle blifva af föga nytta.
Jag fortfar att yrka bifall på hvad jag i min framställning åsyftat.
Jag för min del skulle gerna vilja biträda Hr Stjernsvärds motion, om Hr Stjernsvärd derifrån uteslöte första hufvudtiteln, hvilken jag anser ej böra blifva föremål för gemensamma öfverlägguingar.
Vill Hr Stjernsvärd härtill lemna bifall, skall jag med min röst understödja förslagets bringande i verkställighet.
Den värde motionären har här anfört åtskilliga skäl, hvarföre det i hans motion frarastälda ämnet företrädesvis borde utgöra föremål för ”öfverläggning på allmänna sammankomster.
Man har redan under föregående plena så mycket diskuterat frågan, ang:de rätta tidpunkten att besluta om sammankomster i allmänna ämnen, så att jag för min del visst icke vill åter uptända diskussionen härom; jag vill blott i förbigående göra en kort anmärkn.
Motionen innehåller: »— — — så får jag härmed föreslå, att dylika allmänna öfverläggningar må ega rum, så snart följande ärenden af vederbörliga Utsk. blifvit behandlade och betänkme till RiksStjn inkommit och hos dem första gången blifvit bordlagde, nemi.: 1) e n 7 December. 247 l:o) ang:de ordnande af såväl ordinarie som extra utgifter under RiksStatens samtliga 8 hufvudtitlar, och 2:o) ang:de såväl betalningen af redan gjorda, som frågan om nya statslåns uptagande.»
En hvar af oss torde väl inse det vara mindre lämpligt, att redan nu, då arbetet inom Utsk:n knappt tagit sin början, besluta om hvilka åtgärder, som skola vidtagas, sedan Utsk:u äro färdiga med sina betänk:n. — Jag för min del kan ej annat finna, än att rätta tiden för besluts lättande, huruvida sådana öfverläggniugar böra ega rum eller ej, då först är inne, när Utsk:n med sina betänk:n inkommit, synnerligast som man mycket väl hinner, att derefter fatta sådane beslut.
Som jag nyss nämnde, har i detta Stånd mycket blifvit ordadt om detta ämne, och icke blott i sista plenum, utan äfven i ett föregående plenum, har R. o.
Ad afslagit frågor i detta syftemål, just af den orsak, att de ansågo tidpunkten ej vara inne, då ännu ej Utsk:ns Utlåt:n inkommit.
Jag vill särskildt fästa upmärksamheten på den af Hr Flach väckta motion, som blef af R. o. Ad. afslagen, till följe deraf, att den ansågs för tidigt väckt.
Vilja vi vara konseqveuta, måste vi väl med ännu mera skäl böra afslå det af Hr Stjernsvärd gjorda förslaget, såsom varande än tidigare väckt.
En värd ledamot af detta hus, Hr Ehrenhoff, gjorde nyss mot mig en anmärkn. derför, att jag inbegripit första hufvudtiteln bland de ämnen, som borde vid gemensamma öfverläggniugar behandlas.
Jag kan sannerligen icke fatta, hvarföre denna hufvudtitel, mer än någon annan, skall vara så ömtålig i fråga om behandling.
Hvarföre icke då heldre helt och hållet utesluta densamma ur K. M:s nåd. Prop.P
Ty då den en gång är uptagen bland de hufvudtitlar, för hvilka anslag skola utgå, så tror jag, att det är R.
St:rs fullkomliga rättighet, att få deröfver yttra sig.
Af en särskild ani. har jag trott mig finna, att tidpunkten just nu är inne för de gemensamma öfverläggningarne rör. detta ämne.
Jag tror nemi., att det är blott vid ett thronombyte, som det skulle kunna låta sig göra, att få dessa anslag något förminskade, ty när en regent under några år njutit af ett större apanage, så är det förenadt med ganska stora svårigheter, att sedan vilja afhända honom någon del af detsamma, och det är af den orsaken, jag funnit tidpunkten ganska lämplig, för att få denna fråga till föremål för öfverläggning.
Lagerbjelke anfört, att frågan var för tidigt vackt, så tror jag likväl, att, med all möjlig högaktning för den värde Gr:n och med särskildt afs:de fristad t. på den stora förmåga, han ådagalagt under utöfvandet af den honom under sednare åren anförtrodda hedersplatsen inom dels Konst.-, dels StatsUtsk:t, det ej vore utan sin nytta, både för honom och för öfrige icke så fullkomliga Utsk:sLedamöter, att få afhöra en sådan preliminär öfverläggning, innan beslut skulle fattas.
Jag förstår ej, hvarför en fråga skall anses någonsin vara för tidigt väckt, då vi hafva bestämt vissa tidpunkter, då öfverläggningarne böra ega rum, nemi. 248 Oen 7 December. du vi hafva något att öfverlägga om.
För öfrigt fingo vi under förra ltiksdagen tillräckligt många gånger erfara behofvet af att tidigt väcka frågor, för alt vi äfven nu skulle låta förleda oss, atr. upskjitta allt in i sista stunden.
Det hände nemi., att frågor, som remitterades till davide StatsUtskis behandling, aldrig blefvo föredragna, under föregifvande att de voro för sent väckta.
Jag hoppas, att de argumenter, som blifvit af Gr.
Lagerbjelke anförda, ej måtte skänkas någon tipmärksamhet, och fortfar jag i min vördsamma anhållan om Iramgång åt min motion.
Den siste värde talarens anförande, att det vore nyttigt för UtskisLedamöterne, att genom de allmänna sammanträdena få någon ledning och uplysning i frågorna, innan de fattade sitt beslut, bekänner jag, att jag har mycket svårt att fatta.
Det står nemi. i uppenbar strid med hvad motionären i sin motion föreslagit, nemi., att de allmänna öfverläggningarne ej skulle ega rum förr, än Utskms betänkin till ltiksStm hade inkommit och första gången hon dem blifvit bordlagda.
Jag fortfar i min vördsamma anhållan om afslag å motionen.
Det är endast för att besvara en af Gr.
Lagerbjelke mot mig gjord anmärkn., som jag begärt ordet.
Jag ber att få fästa den värde Grins upmärksamhet derpå, att det nära nog aldrig är fallet, att ett dylikt betänk, första gången behandlas af Rikets 4 Stånd, utan oftast kommer återremiss att föregå, i hvilken händelse det vanligtvis blir den förseglade sedeln i StatsUtskrl, som kommer att afgöra frågan.
I sådant fall anser jag, att dessa allmänna öfverläggningar, som skulle komma att ega rum, innan Utsk:n ännu i frågan yttrat sig, kunde för desamma blifva till nyttig vägledning vid beslutens fattande, och hoppas jag, om mitt förslag bringas i verkställighet, att vi snart skola komma att erfara, hvilka gynnsamma resultater detsamma skulle medföra.
Sedan ölverläggningen härefter förklarats fulländad, framstälde H.
Landtm, propos. å bifall till Hr Stjernsvärds itrågavide förslag, och sedan dervid svarats starka nej, jemte många ja, gjordes propos. å förslagets afslående, samt besvarades med starka ja, blandade med nej; hvaruppå H.
Ehuru det kan synas något djerft af mig, att hoppas vinna en votering, sedan sådane personer, som Gr.
Cederström upträdt som motståndare af mitt förslag, så anhåller jag icke desto mindre, att votering måtte komma att ega rum.
Uplästes och godkändes följande voter.prop.:
Den, som bifaller Hr Stjernsvärds förslag, att R. o. Ad. må för sin del besluta, att RiksStui skola sammanträda till gemensamma öfverläggningar ang:de ej mindre utgifterne vid såväl den Den 1 December f. m. 249 ordinarie som den extra statsregeringen, med undantag af de till 9:de hufvudtiteln hörande, än äfven alla frågor rör. betalning af redan erhållna eller uptagande af nya statslån, allt i den mån, vederbörande Utsk:s betanien i nämude ämnen till RiksSt:n inkomma, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, afslår R. o. Ad. förenämnde förslag.
Vid voteringens slut befuunos rösterna hafva utfallit sålunda:
Som bekant är, utgöres R. o.
Ad:s ledamöter i StatsUtsk:t af 9 ordinarie och 3 suppleanter.
Då det lätteligen skulle kunna hända, att, vid nu snart inträffande julferier, några af Utsk:ts vare sig ordinarie ledamöter eller suppleanter skulle vilja begagna sin ledighet, för att afresa till sina hemorter, och då i följd deraf antalet af R. o. Ad:s representanter i StatsUtsk:t ej skulle upgå till det, ffattningarne föreskrifva, så tager jag mig friheten till Hr Gr. o. Landtm, hemställa, att Hr Gr. o. Landtm, ville hos R. o. Ad. anhålla, att på vanligt sätt måtte utses ytterligare 3 suppleanter i StatsUtsk:t.
I anledning häraf hemställde H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. behagade besluta, att ytterligare 3 suppleanter i StatsUtsk:t skulle utses, och, sedan härtill svarats ja, anmodade H. Exc.
Hrr Elektorer, att vid deras blifvande sammanträde välja desse suppleanter. R. o. Ad. åtskiljdes kl. % till 12 f. m.
Lördagen den 10 December 1859.
Justerades Protokollet för den 26 sisth Nov. f. m. 250 I)eii 10 December f. m. H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att sedan Frih. Armfelt, Magnus, hvilken varit Suppleant uti LagUtskit, numera blifvit vald till Ledamot i samma Utsk., en Suppleantplats derstädes vore ledig; och anmodade H. Exc. 11. o. Adms Hrr Elektorer att vid deras nästa sammanträde utse en Suppleant i meranämnde Utsk. efter Frih.
Uplästes ett från BorgareStåndet ankommet Prot.Utdrag för den 7 dennes, af innehåll, att BorgareStåndet med särdeles nöje skulle se, att MedStåndens Ledamöter, så ofta de dertill hafva tillfälle, besöka den för BorgareStåndet uti Börshuset inrättade klubb, hvilken hålles öppen alla aftnar.
Jemte Prot.Utdrag för den 3 dennes, hade från BondeStåndet ankommit en utaf Josef Smedberg från Elfsborgs Län väckt, till StatsUtskit remitterad och med de öfriga RiksStäuden kommunicerad motion om anslag för en kommunikationsled mellan Falkenberg och sjön Asunden; och blef denna motion nu K. o. Ad. föredragen, samt ansågs ej erfordra någon annan åtgärd än att läggas till liaudlingarne.
Föredrogs Konst.Utskits den 26 och 30 sisth Nov. på bordet lagde mern. n:o 2, med upgift på de från sisth Riksdag hvilande förslag till ändring i Grundlagarne.
Härvid förekom först Punkten n:o 1, innefattande K.
Propos. af den 6 Okt.
1857, ang:de ändring af 5 o. 6 §§ Reg.Form., i alside å StatsRådets sammansättning.
Ehuru min mening inga lunda är att bestrida den punkt, som nu blifvit föredragen för att af R. o. Ad. godkännas eller förkastas, anser jag dock att, då det är fråga om en sak af sådan vigt, att den till och med föranledt alla RiksStåudens sammanträdande till gemensamma öfverläggningar, man icke bör låta den gä förbi under tystnad.
De medlemmar af R. o.
Ad., som närvoro vid nämnda tillfälle, kunde dä förnimma, i hvilken hög grad målens antal på sednare tider ökats, isynnerhet inom CivilJDep:tet, hvadan det torde vara ej blott nyttigt, utan äfven nödigt, att bereda någon lindring genom att öfverflytta en del deraf på ett nytt Dep:t.
Hvad deremot beträffar förslaget att öka antalet af de konsultativa Statsliåden, så ordades derom ganska litet, då blott en talare uptog denna fråga.
Skälen för en sådan förändring synas mig dock mycket klara.
Man har ofta mot Dep.- Cheferne och Reg. i allmänhet framdragit den förebråelsen, att R.
St:r icke från denna får mottaga tillräckligt fullständiga förslag till reformer i alla de riktningar, der sådana kunna vara af nöden.
Jag har äfven sjelf understundom varit fallen för att instämma i detta klander, men jag har då återhållits af den reflexionen, att D en 10 December f. m. 251 för utarbetande af så beskaffade förslag fordras ovilkorligen tid, och de 24 timmarna på dygnet, som ej kunna vidare utsträckas, äro för Dep.Cheferne tillräckligt uptagna genom mängden af smärre eller s. k. löpande mål.
Grundlagen förutsätter visserl., att, sådana trender skulle kunna afgöras i närvaro af Dcp.Chefen och 2 konsultativa StatsRåder, men om så skulle tillgå, erhölle dessa sednare en befattning af icke blott den trägnaste, utan äfven den minst tacksamma art, då det nemi. alltid är Dep.Chefen, som får upbära hedern eller klandret för livad som utgår från hans Dep:t.
Om man således vill begära, att förfarande få dugliga konsultativa StatsRåder, bör man åtminstone söka minska tyngden af dessa befattningar genom att föröka deras antal, hvarigenom äfven den fördelen vinnes, att, vid en Dep.-tsChefs tillfälliga frånvaro eller förfall, det finnes någon, som kan inträda i hans ställe.
Jag tillstyrker på dessa grunder förslaget, men yrkar tillika, att R. o. Ad. må hafva sig förbehållen rättigheten att, om det af något annat
Stånd afslås, till afgörande företaga det under N:o2 i delta Betänkande uptagna alternativ.
Det nu företagna sedan sista Riksdag på Stines bord hvilande
Grundlagsändriugs-förslaget står i ganska nära sammanhang med det näst derefter följande.
Skilnaden är att det förra alser att öka StatsRådens antal med en Dep:tsChef samt ett konsultativt, under det enligt det sednare endast en DepitsChef skulle tillkomma.
Orsaken till detta andra förslags framkomst var, att det förra på många håll mötte betydligt motstånd.
Jag vill visserl. icke bestrida, att det ju kunde vara nyttigt att öka de konsultativa StatsRådens antal; men ändå vigtigare är det onekligen, både för Dep:tsChefernes egen skull och för ärendenas behandling, att desses stränga arbete i någon mån lindras.
Då nödvändigheten häraf är fullt ådagalagd, och då föga hopp torde vara för handen att kunna genomdrifva det mera omfattande förslaget, samt det är af vigt, att R.
St:r komma till ett sammanstämmande beslut, får jag lör min del anhålla om afslag å den nu förev:de Grundlagsändringen.
Bland de skäl, som vid den gemensamma öfverläggningen om denna fråga af Hr Gr.
Hamilton åberopades för det ifrågasatta förökandet af de konsultativa StatsRådens antal, var äfven det, att de båda Dep:tsChefer, som hafva Krigsförvaltningen till lands och vatten sig ålagd, kunde behöfva något biträde, som vid inträffande förfall för någon af dessa kunde sköta sådan befattning.
Så väl häraf, som derutaf att, enligt det nya förslaget, blott tvenne af de konsultativa StatsRåderna skola hafva förvaltat civil beställning, kan man sluta, det afsigten är att tillsätta en militärperson till det 4:de konsultativa StatsRådet.
Detta torde vara så mycket mindre nödigt, som det endast 3:ne gånger händt, att K.
M:t begagnat Sig af Sin rätt, att till konsultatift StatsRåd nämna en militär.
Skulle man behöfva någon, som vore att påräkna som vikarie, så vore sådant 2.’) 2 Den 10 December f. m. lika nödigt för UtrikesMinistern.
Börjar man nu med att öka de konsultativa StatsRådens antal från 3 till 4, så torde det ej dröja länge, innan en ytterligare förökning ifrågasattes.
På deså väl af Frih.
Tersmeden, som nu af mig anförda skäl, yrkar jag afslag på denna punkt.
Hvad beträffar nödvändigheten af ett nytt Dep:t, så hr det visser), obestridligt, att göromålen i allmänhet ökats, och mest inom CivilDep:tet, men vid den gemensamma öfverläggningen ådagalades också, att sådant ingalunda vore förhållandet inom etc Dep:t, nemi. Justitie-StatsMinisterns.
Det torde således icke vara omöjligt, att vid den reglering af eiubetsverken, som nu är under arbete, en del af de nu till CivilDeprtet hörande göromål kunde öf verflyttas till Justitie-StatsDep:tet.
Dessutom kan man af förteckningen öfver afgjorda mål i hvilket nummer som helst af den offi ciela tidningen finna, att flertalet af dem äro sådana, som icke kunna taga särdeles stor del af Dep:Chefens tid i anspråk.
Dessutom medgifver ju Grundlagen, att mål af mindre riksvigtig beskaffenhet afgöras af blott 3 StatsRåd.
Genom inrättande af en •ny Dep.Chef skulle ej heller de förutvarande erhålla någon lindring, undantagandes CivilMinistern, ty den nye skulle väl, likasom de andre, vara med om afgörandet af alla mål.
Det rättaste vore kanske att upskjuta frågan, tilldess omorganisationen af embetsverken blifvit afgjord, men då ett sådant upskof icke torde vara förenligt med den af Grundlagen föreskrifna formen, får jag yrka afslag på båda punkterna.
Den talare, som i denna fråga först yttrade sig, och som för öfrigt gillade det här framställda förslaget till grundlagsändring, yttrade tillika, att han sjelf mången gång varit frestad att instämma i det klander mot Reg., att densamma i allmänhet utarbetar så få förslag till R.
St:s pröfning, hvadan dessa i de vigtigaste frågor taga initiativet.
Han har dock erkännt, att sådant kunde hafva sina skäl, och då jag uptager detta hans yttrande till besvarande, är det mindre såsom en kontrovers, än för att i någon mån lemna en förklaring öfver förhållandet.
Det är onekligen en sanning, och jag medgaf detta äfven redan vid den gemensamma öfverläggningen om nu förevarande punkt, att flertalet af de organisations-förslag, som på sednare tider förevarit till afgörande, utgått från R.
St:r, samt att de beslut, som sedermera blifvit fattade, i större eller mindre mån grundat sig på R.
St:rs framställningar.
Detta förhållande är älven så naturligt, att det knapt kan vara annorlunda.
Vi måste komma ihåg, att det finnes knapt något ämne för mensklig kunskap, som ej vid början af Riksdagen göres till föremål för R.
St:rs upmnrksamhet genom ett större eller mindre antal motioner, och dä sådant uprepas vid början af hvarje Riksdag, vinner det slutligen gehör.
Om således Reg. icke bör komma med förslag i en fråga förr, än ämnet är fullständigt utredt, så kan man ej begära, att Reg. skall för R.
St:r framlägga något, som för dessa förefaller nytt.
Härvid måste äfven tagas i betraktande hvad som vid det gemensamma samman - I)en 10 December f. m. 253 trädet också vidrördes, nemi. att StatsRåden oell särskildt Dep.- Cheferne äro nog mycket öfverhopade med arbete, för att kunna sjelfständigt uptaga och vederbörligen bereda ämnen, som icke blifvit på förhand utredda.
Utan tvifvel har man rätt att af StatsRådets ledamöter fordra ett strängt arbete, och för min del beklagar jag mig ingalunda deröfver; men det finnes dock i detta afs., likasom i alla andra, en gräns, hvarutöfver man ej kan gå, och jag tror att denna gräns redan blifvit trädd så nära som möjligt.
En talare har visserl. upgifvit, att en stor del af de mål, som af StatsRådet handläggas, äro så obetydliga, att de dels icke borde i konseljen behandlas, och dels icke heller borde taga så mycken tid.
Hvad det förra beträffar, så är ett försök gjordt att få dessa mål från konseljen genom det tillförene framlagda förslaget om inrättande af en RegeringsRätt; men detta vänn icke R.
St:rs bifall, och det är således icke Reg:ns fel, om den fortfarande måste handlägga dylika ärenden Utom dessa, som, oaktadt sin ringare vigt, i mer eller mindre mån kräfva tid och arbete, förekommer i konseljen en mängd förslag och frågor, som af R.
St:r vid Riksd. öfverlemnas till utarbetande eller pröfning af K. M.; och då numera Riksdme följa så tätt på hvarandra, att t. ex. den sista slutade på våren 1858 och den nuvarande började på hösten 1859, så är det endast ll/2 år som återstår; och denna tid är knapt tillräcklig för att hinna utarbeta alla de frågor, som blifvit af R.
St:r öfverlemnade till K. M. Åtminstone återstår intet rådrum för väckande af nya frågor och planer, som icke blifvit af R.
St:r omnämnda.
— Härtill hörer äfven en annan omständighet, på hvilken jag måste lägga stor vigt, nemi. beskaffenheten af den ansvarighet, som här i Sverige åligger Konungens Rådgifvare.
Detta påpekades äfven af en talare vid den gemensamma öfverläggningen, som beklagade, att man här alltid måste på dessa platser hafva fackmän, och således icke kunde få några Statsmän i konseljen.
Men man måste besinna, att alla StatsRåder, som äro närvarande då Konungen fattar sitt beslut, också äro för detsamma lika ansvariga.
Risken, lif, ära och gods, som visserl. kunna genom grof forsum- i melse förverkas, kommer väl mindre i fråga, men det medborgerliga anseendet står dock i hvarje ögonblick på spel, och man tackar då sin Hud, att den föredragande kamraten är fackman med kännedom af alla detaljerna inom sitt område, och icke blott Statsman med stora vyer.
Emedlertid hvarken kan man eller har man rättighet att alltid lita på den föredragande, utan måste sätta sig in äfven i ärender, som icke tillhöra ens eget Dep., hvarigenom tiden blir för Konungens Rådgifvare här i Sverige långt mera otillräcklig än för Ministrarne i andra länder.
— En värd talare har uprepat ett yttrande, som också fälldes vid det allmänna sammanträdet, nemi. att det endast vore Chefen för CivilDep., som genom det nya förslagets antagande skulle vinna någon lindring, samt att, då Just.SatsMinistern vore mindre sysselsatt, det ginge lätt för sig att genom en öfverflyttning af ärenderna mellan Depiten bereda den lättnad, som åsyftas.
Till att börja med får jag då fästa upmärksamheten derpå, att i K. M:s Prop. är särskildt an - 254 Der» 10 December f. m. tydt, hvilka mål? som skulle komma att tillhöra det nya Dep:t; och dessa si ro icke blott sådana, som röra allmänna arbeten, utan äfven åtskilliga, som nu falla under FinansDepits handläggning, hvadan äfven detta Dep:t skulle erhålla en förminskning i sitt arbete, hvaraf detsamma väl är i behof.
Hvad åter angår frågan om att på Just.StatsDep:t öfverflytta en del af de iirender, som nu höra till Civil- och FinansDepme, så är det visser!, sannt, — och jag medgaf det äfven vid den gemensamma öfverliiggningen, att antalet af mål, som i konseljen föredragas, är för .fust.StatsMinistern ringare än för de öfriga Dep.Cheferne; men häraf får man ingalunda draga den slutsats, att han skulle vara mindre sysselsatt eller icke hafva tillräckligt att göra.
Det är blott en lycka, att han ej är af löpande ärender så öfverhopad, ty derigenom sättes han i tillfälle att med upmärksamhet följa nästan alla Reg:s ärender och deltaga i alla beredningar, hvilket äfven den nuvarande Just.StatsMinistern gör.
Han blir derigenom en slags enhetspunkt inom konseljen, som uppehåller kontinuiteten i dess beslut, och vi hafva flera gånger förmärkt nyttan af att ega en sådan.
Samme talare, som anmärkte den ringa vigten och betydenheten af flertalet af de mål, som i konseljen föredragas, yttrade äfven, att alla Statsllåden ej borde närvara vid handläggningen af dylika, som ganska väl kunde besörjas af den föredragande Dep.- Chefen och de Konsultative.
— Konstit.Utsk. har dock vid flera tillfällen lagt vigt uppå, att StatsRådets ledamöter borde vara vid konseljens sammanträden så fulltaliga som möjligt.
Dessutom säger Grundlagen, att samtliga StatsRådets ledamöter, som icke ega laga förfall, ega att närvara vid alla inom konseljen förefallande mål.
Förut stod der, att de ega rätt, men detta sednare ord borttogs; och deraf måste man sluta, att det är icke allenast en rättighet, utan äfven en pligt, hvilket också ordet ega, i allmänhet taget, innebär, när det i grundlagen förekommer.
Jag tror det således vara med grundlagens både andemening och ordalydelse öfverensstämmande att, så vidt möjligt är, alla i konseljen förekommande mål behandlas af samtliga dess ledamöter gemensamt, och man måste således underkasta sig tidsförlusten genom både att närvara vid deras föredragning och att om dem taga så mycken kännedom, att man vågar stå den risk, sora grundlagen föreskrifver.