Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Huru detze Lägenheter, esker Arrende-Lrens flut böra behandlas, derom får Stats-lltjkottet wid flutet af detta Betänkande, i ett sammanhang med de öfrige af samma bestaffenhet warande Kongl. Lust-Slott och Kongsgärdar, sig serskildt yttra. 4:0 Swartsjö Slott ock> LongS-Ladugärd, belägen i Swartsjö Län, Färentuna Härad och Sänga Socken Fordom har warit en Kongsgård^ Ninganäs benämnd uti Färentuna Socken icke längc ifrän Swartsjö Slott!
Men Konung I- anlade i dest ställe Swartsjö Slott, der det nu är belägit; Och Konung lil. lät Nybygga Slottetsom af Konung ^vouk» ännu mera förbättra des, hwillet dock sedermera pä »68o:talet asbrann, hwarefter det nu warande blifwi» upbyggt.
Denna Kongsgärd, som utgör ror mantal, har, enligt Kongl.
Brefwen af den 14 November »766 samt den i»
Maj och 14 Augusti 1767 kom rr. it Z52 Den 12 Zebruari!- mit under Kongl. Maj:ts Egen Höga disposition, sedan Landshöfdingen Lrom»n, som deraf war Arrendator , erhöll ersättning uti Wentholms Kongsgärd i samma Härad och Hillersjö Socken samt Kongsgärdarne Castelholm och Grelsby pä Äland.
Derefter blef denne Kongsgård är 1772 den 9 September i följe af Riksens Ständers Beslut öfverlemna!) ät dä »varande Hennes Maj:t EnkeDrottningen I.ovir>^ I1l.irrL^8 Höga disposition, och efter Hennes död, underlagt Drottningholms LustSlott, enligt Kongl. Brefwet af den 19 Julii 1782.
H varefter den, enligt Arrende-Contract af den 22 Augusti »787 bortarrenderades pä go är, räknadt frän den 14 Mars samma är, emot en ärlig Arrende-Summa af i,Zoo R:d., soln till Drolknigholms Slotts Lasta ingått, till nu mera aflidne HofQwartermastaren laurent, af htvars arfwingar den nu innehafwes.
I enlighet »ned hwad StalS-Utffottet Uti dest Betänkande om Siats-regleringen föreflagit, lärer denna Arrende - Summa ifrän och med innewarande ärs början, böra till Kongl.
Ränte-Kammaren direca lefivereras.
Huru med denne Kongsgård ester Arrcnde-ärens flut bör förhällas, sär Stats-Ulftoitet här nedan förestå. Z-o WendthslinS Longsgärd, belägen L Svartsjö Län, Farentuna Härad och Hillersjö Socken.
Den - Den 12 Februarir. 553 Denna Kongsgård, som består af aZ mantal, Har fordom warit eit sä kalladt enstildt Kongl. Taffelgods och försedd med ansenliga stenhus-byggnader, hwarefrer nägra fä obetydliga lämningar i medlet af förra ärhundradet ännu funnos.
Sedan det af framledne Herr Landshöfdingen broman enligt contrakt af den i December 1767 hära innehafwande Arrende killanda galt, blef denna Kongs», gärd genom Kongl. Brefwet af den 14 Aug. 1782 underlagd Drottningholms Lust Slott, hwarefter den bortarrenderades till Direcceuren ^Vattardlom pä zo ars tid, räknadt ifrän den 14 Mars 1787, emot en ärlig arrende Summa af 500 R:d., som blifwit till Drottningholms Slotts-Tafla ärlagd.
Detta arrende innehafwes nu af aflidne Hof-Qwartermästaren laurents Arfwingar.
Hwad Stats-Utstotket här ofwan anförde om Drottningholms och Swart stö arrendes lefwererande directe till Kongl. Rante-Kammaren, fär Stals Urfloktet, säfom aswen hit lämpeligt, sig här åberopa. 6:0 Rosersbergs Kongsgård, belägen i Stockholms Län, Erlinghundra Härad och Norrsunda Socken.
Denna Egendom har förur warit Fralse, men blef i anledning af Riksens Högloft.
Ständers underdåniga tillstyrkande, och enligt Kongl. Maj.-ts Nådiga Bref af den go September 1756, samt efter öf s te Band. -ehra 2tfd. 39.
ZZ4 Den i2 Zebruarii - öfrverenskommelse med dä warande ägaren framlidne Herr President» Friherre Kroman, utbyil emot Löfstaholms u!i samma Härad samt Odensala och St.
Olofs Socknar belägne Kongsgård, jemte en mellangift af Kronan för de ä Rosersberg warande mendler, byggnader samt fullt inventarium af Åkerredskap och kreatur.
Detta byke blef genom Kongl. Majus Nädiga Bytes-Bref af den g Augusti 1762 faststaldt,. hwarefter, och sedan skakläggning a begge Gårdarne blifwit werkstäld, Rosersberg ui Jordcböckerne är 1764 infördes, såsom Kongsgård, och Löfstaholm deremot som Fralse Säteri.
Rosersberg bestående af ö mantal, jenne derunder lydande Torpen Luttergärde och Norrboda, Krono - Hemmanet Wiggeby mantal med en Qvarn, samt Skatte-Hemmanet Krogsta mantal öswerlemnades lill dä warande Hans Kongl. Höghet Hertig c.-rni. af Södermanland wär nu regerande AllerNädigste Konung.
Ester hwad Stats»Utffotter r dest Betänkande, angående Kongl. Maj-ts Hof-hälinings Summa hemställt och Riksens Högloft.
Ständer bifallit, äger någon fräga icke ruin om förändring eller rubbning uti förwallningen och dispositionen af Rosersbergs Kongsgärd under Deras nu warande Kongl. Majestä. ers lifstid. 7:0 Gripsholms Slott och Longs-Ladugärd/ belägen uti Södermanland, Selebo Härad och Kjernebo Socken.
Af älder har Gripsholm icke warit af Upsala öde elter ett Kongl.
Goos, utan enskildt Odal- och Her - Den ir Zebruarii» §55 Herre-Säte.
Det har aals af den namnkunnige Riks-Dro zen Lo jonsson 6rip>, ester hwilken det äfwen tros hafwa färt namnet Gripsholm.
Inlöstes efter hans död af Drottning XI^uo.^Uk^nx, och genomgeck sedermera flere händer, tills det i arf tillföll Riks-Förefiändaren §ten Sture den äldre, som har lät anlägga ett Ear Heuser-Kloster.
Men pä
Riks dagen i Wadstena ,526 återfordrades det äter under Kronan af Konung I., som förmenes hafwa lätit upbygga efter gamla Göihista smaken det nu warande Slottet, sedan det der förut warande Fästet eller Slottet pä igZOualet redan ivar af bränt.
Efter Hdastbemälte Konungs död tillföll det genom arfstifle Hertig Oko af Södermanland sedermera Konung Orri.
Innehades derefter dels af Hertig L.^kro Loioix och dels af Konung Läno IX.s Enke-Drottning säscm Enke Säte.
Likaledes i samma egenskap af Konung 60- ^ooonos Enke-Drotlning, och sist af Konung Oul. X.s Gemäl Drottning I-Ikovro LooonouL, som fick det i morgongäfwa och Enke-Säte och disponerade det, jemte ken delen af Södermanland, som till Lifgedinge war anslagen, intill fin död 1715.
Detta Kongs.
Slott blef wäl är 1744 anslagit och gistvik till Enke-Säte för Drottning chovrs^ men lörbyttes är 1772 af Kongl. Maj.-t emot Swartsjö Slott.
Gripsholms Kongs-Ladugärd bestär af y mantal med dertill hörande Torp, jem e de sä kallade Lilla och Stora Djurgärds Trädgardarne, Djurgärden i omkrets 15,230 alnar, innefattande Djurgärds-ängen, Foder-gärden, Hammaren och Bond. Az6 Den 12 Abruarii. angen, af hwilka Hammaren är jemte Gripsholms Ladugärd utarrenderad, Fvderängen nyttjas till Hjortarncs instängande och conservanon, Bondängen till Beteshage för Slotts- och Djurgärds-Stcuens kreatur men Djurgärdsangen disponeras för Kongl. Majus Egen höga rakning.
Widare hörer hit:
En Skogs park, Kongs-hagen, som nyttjas till limmer och wed efter Slottets behof.
En park Brätön, benväxt med lindar och löfträd, derifrån träd till plantering wid detta och öfrige Slott hämtas:
Ett rud stffe i Fakeburs-fiön:
Ett kräftfiske i Ekesägs Ä, förbehållit Hof-förtäringen wid detta Kongs. Slott; samt dessutom räntan af Taxinge Säg y R.d. 12 ss. 6 r.-si., enligt Kongl.
Kammar- och Commerce-Collegiernes
Bref af den 18 November 1761.
Wid en allmän dagswerks-reglering i Södermanland är 1749 blefwo till Djurgården anfiagne för Höstottern m. m. 717 st., till gärdesgärdens resning wid infallande bläst 116 st., samt till gardesgärds stängning 2706 st. dacswerken, hwilka sistnämnde nu mera, likmätigt Kongl Resolutionen af den 18 December 1782, böra af Allmogen antingen utgöras in natura till hwad a che>e som hälst, eller ock betalas efter markcgängs-pris, i ställer för dst att de dittills blifwit af Allmogen löste med 2 ss. stycker, och gärdesgården som består af 16.232 alnar af 6 alnars höjd, och 3,085 alnar «f z alnars höjd, med denna Summa pä winst och förlust underhällen.
— Dessutom har Slottet sig anstagit 1,512^ dagswerken hwilka merendels ständigt in natura ulgätt, kill hjelp wid bygg. nader och repararioner, wirkes framkörande, wedhuggning, sirandernes ränsning, Slotts-holmens fyllande, broars och wägars widmagkhästaude samt allecplanteringarne ni.ffm.
Den»
Den 12 Zebruarii. ZZ7 Denne Kongsgård har ständigt sedan 1719 warit nnder arrende.
Likmätigt Kongl. Brefwen af d. ig
Maj 1748 och af den 27 Angusti 17Z0 samt Kongl.
Kammar-Collegii Arrende-Conrraet afdenio September sistnämnde är, klef Gripsholms KongsLadugärd under arrende pä Zo ärs tid, räknadt frän midfastan ,7^9 till samma tid är 1799 upläten aflidne Borgmästaren 6ustak Herrman emot en ärlig Arrende-Summa af 507 Daler 20 r:st. S:Mt, som ärligen borde pränumereras, samt förbindelse, att inom 2:ne är hafwa Kongs-Ladugärden i fullt godt ständ, och der anlägga ett Schäfferie af 200 goda Spanska får.
Detta Contract blef sedermera iransporteradt och öfwerlätit pä desi Mäg, nu mera framledne Herr General-Lieutenanlen m. m.
Duvall, som, uppä ansökning och Riksens Ständers rvid 1762 ärs
Riksdag gjorde underdåniga tillstyrkande, erhöll, genom Kongl. Brefwet af den r z Justi samma är, i sä mätto ett perpemelt arrende af Gripsholms Kongs.Ladugärd, att han och desi efterkommande sedan dä warande arrende-tid till ända gätt, skulle ärligen betala räntan efter markegängen, hwaraf inga afskrifningar borde ske, utan tvid infallande pest och fiendtlig invasion och sköfling; Men i fall, ester förloppet af de för honom äterstäende är af Arrende-Conrractet, den i Heyraths-Conkractek med Hennes Kongl. Maj:t
Drottningen supponerade bedröfliga händelse skulle rima; Sä borde Friherre
Duvall dä sjelfwilligt afstä ifrän desi förwärfwade rättighet till denne Egendoms disponerande, under hela den tiden, som Hennes Maj:t densamma såsom Enke-Drottning skulle komma akt befittja, och det emot hwad skags ersättning, som Riksens Stander ZZ8 Den rr Zebruarir. kunde finna för godt, alt honom eller hans efterkommande Magga.
Dä ivid 1766 ars Riksdag den allmänna Författning widtogs med Kronans Domainer, att de ej längre än pä 15 ars tid finge bortarrenderas emot städja och räntans erläggande efter ärlig markegång, upstod äfmen fräga om Gripsholms Kongs Ladugärd.
Riffens
Ständer funno dä, att med denne KongsLadugard ivar en helt annan beskaffenhet, an alte andre Kongsgärdar, och att den, hwad arrende-tiden angick, icke kunde begripas under de om Kongsgärdsarrenden 'i gemen gjorde Författningar, och hwarföre Riksens Ständer anfägo Arrende-Eontractets uphäfwands för oumgängeligc och högst nödwändigt, emedan det blifwit afflutadk pä ett med Heyraths - Eoniractet cj instämmande fatt. __ Emedlertid och> intill desi den omförmäldte högst sorgeliga händelsen inträffade, funno Riksens Ständer Kongs-Ladugärden kunna bortarrenderas till' nägot understöd wid StatsWerket; Och som Friherre
Duvall fullgjort desi, enligt Conlract, åliggande skyldigheter och förbindelser, samt han, med mindre swarighet än någon främmande, kunde ingä i det wilkor, som, i anseende pä vwisiheten af Kongl. Majsts
Lyra lifstid, war oum» gangeligr att pä Kronans fida förbehålla; Sä hemstalde Riksens Ständer, att han mätte wid Gripsholms Kongs - Ladugärd, enligt Riksens Ständers författning wid samma Riksdag, om de Kongsgärds Arrendatorer, som hade perpc melle Contracier och sine förbindelser upfyllt, bibehällas uti 15 är, dock med wilkor, att om merberörde händelse under samma tid Riket öfwerfalla skulle, han dä Kongs-Ladugär den - Den 12 Zebruarir.
A59 den och Lägenheterne med asla dest ägor och tillhörigheier genast och utan fardag men med laga och ordentlig syn borde afträda kill Hennes Kongl. Maj:ts fria 'disposition, samt emedlertid betala för sjelfwa Kongs - Ladugarden Arrende-Summan efter hwad om KongSgärds arrenden i allmänhet dä faststäldt war.
Wid 1769 ärs
Riksdag gjordes härutinnan ingen ändring; Men sedan denne Kongsgård efter 2 H 1772 ärs Riksdags - Beslut kommit under Kongl. Mattts och Kronans fria disposition i stallet för Swartstö Kongsgård, som, efter hwad ostvan omnämndt är, dä upläts Hennes Maj:t Enke-Drott» ningen till Enke-Sake; Sä öfwerlemnades Gripsholms Slott och Kongs-Ladugärd till Kongl. Dtajns Egen höga disposition, likmätigt Kongl. Brestvet af den 8 Julii 177Z, hwarefter Kongs, Maj:t är 1774 upvrog L idugärden till Herr General Lieutenanten Friherre Duvall, som derä den Z Maj 1777 erhöll Comract pä 16 ärs tid, räknadt ifrän midfastan ,778 till samma tid 1794, emot en ärlig Arrende-Summa as 777 R:d.,g7 st. 4 r:st.
Nu innehafwes den ast Herr Ofwerste - Lieutenanren e. 6. keuterlcbölst, enligt Arrende-Eontrancc af d. 16 Februari 1801 pä 27 ärs tid, räknadt ifrän midfastan samma är till samma lid 1828, emot en ärlig Arrende-Summa af 1,000 R:d.
Specie, som pränumereras ritt hälften wid hwarje halst ärs början.
I enlighet med hwad Stalschltstotter hemställt mi dest Betänkande, angående Srats-regleringen, lärer - Z6o Den 12 Zebruarii. rer Arrende-Summan och de till Slotts-Cassan k öfrigt hittills ingängne inkomster born ifrän och med innewarande ärs början lefwereras direcre Lill Kongs.
Nänte-Kammaren, elnor det, att derifrån erhälles den till Slottets underhäll och reparation samt SlottsStalens aflöning projecterade Summa af 2,oso R:d. i ett för allt.
Hmad för öfrigt angar denna Kongsgård samt dest disposition och förwaltning ester arrende - arens förlopp, torde dermed böra sörhällas pä enahanda satt som för Le öfrige KongsgärLar blifvit faststatdr. 8:0 Tullgarns Kongsgård' belägen i Södermanland, Holebo H.mad och Hölö Socken.
Denne Egendom har warit ett gammalt FrälseSätene om z mantal och ägdes med underlydande Fr alse'Henrman och Lägenheter under Fidei Commiss natur af Grefweliga ve la (äLlllillca Famitten; Men sedan framlidne Hans Excetlence Herr RiksRadet m. M. Greiwé xaikenderA dels genom inrop ä Banco-Auction och dels genom dyre, efter erhällik Kong!.
Masits Nådiga tillstånd, deraf blifvit Innehafware, afstod'Hans Excellence, enligt Köpebref af den 5 November 1772, denne Egendom till Kongl. Majtt och Kronan för en Köpe-Summa af 787,866 Daler Koprmt i Bancc-Sedlar; Hwarefter Egendomen under Kongsgärds natur och egen. skap öfwerlemnades till nu mera Högstsalig Hans Kongl. Höghet Hertig VkLvkric: af Öster göthland, atl för sig och sine manlige Bröstarfwin» gar, Den 12 Zebruarir- §6i gar, om Hans Kongl. Höghet sädane bekomma ställe, behälla ej allenast dispositionen ocb^inseendet utan ock ali ranta och inkomsten deraf.
Ar 1774 stattlades Tullgarns Kongsgård till 15 mantal, och hvilken skattläggning ar 1786 af Kongl.
Kammar-Collegitim faststäldes.
Under denne Egendom lyda följande Hemman, neml. uti Hölö Socken:
Tullbo Torp i mantal, Häggnäs i mantal, Päl-äng mantal, Skjötkorp ^ manta!, Winterhälla i mantal, och Kartorp Z mantal; uri wagn Harads Socken:
Den 2 Juni e. m. 301 le godkännas, så måste deraf följa, att man aldrig bör bereda Staten någon inkomst, vare sig liten eller stor, från sådana källor, hvilka för detta ändamål icke kunna begagnas utan fara, att det möjligen kan ske på moralitetens bekostnad; och man borde då, såvida man ville vara consequent, borttaga all tull å caffe, eftersom det är ett factum, att med nuvar:de tullafgift å denna vara, försök till dess insmuggling understundom inträffat; ja! till och med bela tulltaxan borde försvinna, emedan ingen enda, med tull belagd artikel, der finnes, om hvilken man icke kan säga, att den för den snikne och samvetslöse innefattar retelse till tullförsnillning; och att Staten således för varans införande upphämtar en inkomst på moralitetens bekostnad.
Nu lärer näppeligen Frih.
Palmstjerna vilja derhän, för moralitetens skuld, drifva sin sats; och kan han det icke heller, af det helt enkla skälet, att satsen i sig sjelf är alldeles oriktig; så saknar den också på det speciella fall, hvarom nu är fråga, all slags tillämplighet.
I det stället gör den satsen med framgång sig gällande, att så länge Staten icke blott för de inhemska näringarnes skydd utan äfven såsom en inkomstkälla är utaf tullafgifler i behof, så länge måste man ock reglera dessa afgifter efter de serskilda ändamål, för hvilka de blifvit införde.
Det återstår härvid endast att tillse, hvilka de utländska artiklar äro, som företrädesvis ägna sig åt en tullbeställning, hvaraf Staten kan påräkna en lika säker som betydlig inkomst i sin cassa, och jag tillåter mig fråga, om väl någon vara finnes, som bättre än caffe lämpar sig för detta ändamål?
Såsom hörande till klassen af öfverflödsartiklar, kan hvilken hög tullafgift som hälst åsättas caffet, utan att konsumenten äger någon slags rätt att deröfver sig beklaga.
Beskattningen derå är således genom rättsgrunden försvarad.
Genom vana, men ingalunda af behofvet, har caffet blifvit till en uödvändighetsartikel inom alla samhällsklasser förvandladt.
Alltså är den stora consumtionen deraf och i samma mån Statens inkomst genom tullafgiften derföre betryggad.
Vidare är caffet en vara, som, i mindre qvantitet, äger ett så ringa värde, att det i små poster lönar föga mödan att insmuggla.
I större qvanliteter är det åter ganska tungt och skrymmer betydligt, hvilket utgör ett verksamt hinder för smugglingen, och till detta hinder kommer slutligen det, att caffet, ifall det genoradränkes af salt vatten, blir nästan alldeles oanvändbart och förlorar derigenom största delen af sitt värde.
Bör man nu icke af alla dessa gvnsamma omständigheter sig begagna, för att genom tullens förhöjande å ifrågavande artikel uti Statens tillgångar tillvägabringa en lika nyttig som nödvändig förökning?
Det må vara alt en dylik åtgärd ökar begäret till smuggling; men då, på sätt Hr Rosenblad anmärkt, det är ett gifvet factum, att den obetydliga tullförhöjningen efter sista riksdag ä caffe af 4 r:st. pr skålpund lemnat
Staten en betydling inkomst hvarje år, så är det ock klart, att en ytterligare tullförhöjning skall i ännu högre grad medföra samma verkan.
Om jag äfven skulle antaga, hvad som dock icke för sig äger ringaste rimlighet, att genom den förhöjda tullsat - 302 Den 2 J u n i e. m. sen smuggleriet skulle fördubblas emot nu, så blir dock förlusten derpå långt mindre än den vinst Staten just genom denna högre tullsats komme att skörda.
Jag betvillar föröfrigt icke, att ju tullverkets tjenstemän skola uppbjuda liela sin förmåga, för att den befarade smuggliugen i möjligaste målto förhindra; och då K. M., i följd af Ständernas beslut, äger rätt alt af tullintraderna använda sä stort belopp som erfordras för tullbevakningens ändamålsenliga organiserande samt följakteligen är oförhindradt, att för framtiden förstärka bevakningspersonalen, om deraf göres behof, så synes mig ingen betänklighet böra möta för bifall till den föreslagne förhöjningen, hvarföre jag anhåller att tullsatsen å kaffe måste till 4 sk. pr U bestämmas.
Flere värde talare hafva yttrat, att som
Staten för närvarale behöfver högre inkomster, och man, genom en förhöjning vid sista riksdagen i tullsatsen å caffe, vann ökade inkomster för Staten, så skulle man än ytterligare öka tullafgifterne pä caffe, för att få ännu högre inkomster.
Detta raisonnement har mycken likhet med historien om kusken, hvilken då han lastade del ena paketet efter det andra på hästen, sade: ”tål du vid detta så tål du vid mera”; hvarmed han fortfor med belastandet till dess, att hästen slutligen stupade.
Derföre att det vid förra riksdagen låt sig göra, att genom en tullförhöjning af 4 r:sl. pr U förskaffa
Staten högre inkomst är icke sagt att en ytterligare tillökning af 8 r:st. skulle än ytterligare öka inkomsterna.
Gyllenhaal har redan visat, att den tnllsals af 4 rist. som 1845 års tulltaxa innehåller, är redan så hög, att den föranledt en ökad smuggling.
Lägges än ytterligare 8 rist. till denne tull, så är det tydligt, att det blir en ännu större förtjenst, att smuggla och lurendrejeriet kommer således att ökas i en ganska stor progresion.
Det kan derföre inträffa, att, genom denna förhöjning i tullen, tullinkomsten af caffe möjligen kan sänkas i st. f. att ökas.
Flere talare hafva sagt, alt om tullen befinnes vara för hög, så kan Konungen nedsätta densamma.
Detta kan vara sannt, men jag tror icke, alt det är principenligt, att tvinga Konungen till ändring af R.
Så vore likväl händelsen om den nu föreslagna tullförhöjningen bifölles.
Vid förra riksdagen, bestämde R.
St. tullen å caffe till 4 sk., men Konungen nedsatte tullen till 3 sk. 4. rist.
Några förändrade förhållanden hafva derefter, pä sätt Frih.
Palmstjerna anfört, icke inträffat och det är således tydligt, alt, om R.
St. nu ånyo bestämma tullen å caffe till 4, mäste K.
M. sannolikt ånyo nedsätta den till dess nuvande belopp.
Jag anhåller alltså om bifall till Utsk:s förslag.
Jag kan icke taga åt mig den siste värde talarens liknelse rörale hästen.
Jag har icke äskat en sådan förhöjnjng i tullsatsen å caffe, hvarigenom skulle uppkomma det resultat, den värde talaren med sin liknelse åsyftat.
Den förhöjning, jag föreslagit, var grundad derpå, att den vid sista riksdagen gjorda förhöjning i tullen af 4 r:st. inbringat högre tullin - Den 2 Juni e. m. 303 korastcr än Slaten tillförene haft att påräkna.
Att icke de 4 r:st gifvit anleda, till någon ökad smuggling, skall jag sedermera söka visa.
Det är visserligen icke derföre sagt, att om man än ytterligare lägger 8 r:st. tillden nuvar:de tullen sådant icke kan medföra motsatt verkan.
Anledmn till min förmodan, att denna verkan skulle uteblifva, var, alt i alla Europeiska länder, med undanlag af två, (innes högre tullsatser ä caffe än inom vårt land, och i Tyska tullföreningens taxa drager caffe en vida högre tull, som oförändrad ifrån föreningens början bibehållits.
Vid sådant förhållande synes det mig icke lättsinnigt att tro, det försörjningen af de föreslagne 8 r:st. skall tillvägabringa eu högre tullinkomst.
Lagerbjelke torde äfven hafva svårt att neka, att denna förhöjning i tullen icke är föranledd af förändrade förhållanden med prodnctionspriset å caffe utan af statsverkets behof af högre inkomster och jag hemställer, om, i fråga om tullbara artiklar, del flones någon, som lämpligare kan påläggas en högre tull än caffe.
Jag öfvergår nu till frågan om smugglingen och är öfvertygad, att Frih.
Gyllenhaal icke saknat anledn. till sitt yttrande, att smugglingen sedan sisla riksdagen tilltagit, men just derigenom, att jag varit i tillfälle, att förskaffa mig kännedom om förhållandet härmed, kan jag upplysa, alt smuggligen om än i Skåne, större än förut, varit ganska obetydlig, i jemförelse med införselsbeloppet, och jag beder att Frih.
Gyllenhaal ville förklara, huruvida jag icke har rätt i mitt påstående. 1823 och 1830 var tullen 3 sk.
Hamb. b:co men denna tullsats var alldeles för hög, och jag vill således icke påyrka någon sådan förhöjning i tullafgiften, som dertill kan hänföras.
Deremot påstår jag, attén måttlig lull bör påläggas och man handlar icke lättsinnigt, då man följer andra nationers exempel.
För öfrigt skulle jag tro, alt någon smuggling af caffe i större skala icke eger rum, men om så äfven skulle vara händelsen, och man vill förekomma den, finnes icke någon annan utväg än alt helt och hållet upphäfva tullen, hvarigenom Staten icke erhåller någon inkomst.
Jag förnyar min anhållan att tullen mätte bestämmas lill 4 sk.
Jag begär ordet icke i afsigt alt förlänga öfverläggningen, utan endast för att af Hr Gr. o. Landtm, blifva upplyst, huruvida under den nu påstående öfverläggningen artikeln socker äfven är inbegripen.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att uti den nu föredragna delen af Utsk:s betänk, äfven brändt eller malet caffe funnes upptaget, men att dä R. o. Ad. förbehållit sig att serskildt pröfva artikeln caffesurrogat, som i 1845 års tulltaxa blifvit samraanfördt med brändt caffe, och orsaken hvarföre brändt caffe nu blifvit afskiljt från caffesurrogat varit den, att Utsk. ansett den sednare böra upplagas under cichorierot, Hr Landtm, haft för afsigt att hemställa, att nu endast införseltullen å caffe må blifva föremål för pröfning.
Gylén baal:
I anledn. af hvad Hr Rosenblad yttrat får jag upplysa, att smugglingen af caffe visserligen icke uppgått 304 Den 2 Juni e. m. till 100,000 få-, men den har dock icke varit obetydlig.
Jag har trott att, då tullen på caffe är för hög, varan skulle insmugglas, och sannolikt har den hittills verkställde smugglingen uppgått till 70 ä 80,000 få.
Jag kan icke bestrida Hr Rosenblads uppgift, att förtullningen å caffe blifvit ökad både i Stockholm och Götheborg.
Vill man likväl skaffa Staten inkomster på bekostuad af moraliteten och att tullförsniUninegn må gå i bredd med statsinkomsterne, så har jag icke något deremot; men jag har dock ansett mig böra upplysa, att smugglingen tilltagit, sedan tullen ökades utöfver 3 sk., hvarföre jag skulle önska, att tullen mätte få förblifva vid hvad den var före sisllidne riksdag.