Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ben 22 November ft m. nionsNåmnden allt för osäkert och ofullständigt blifvit realiserad.
Meningen var, att platsarne i Högsta Domstolen, äfven så vål sorn andra högre Embeten skulle vara förtroendetjenster, men att liksom åt
Konungen år öfverlåten magten att efter godtycko endtlediga dem som innehafva de till sjelfva StyrelseVerket hörande förtroendetjenster, så skulle folket hafva sig förbehållen samma myndighet i afseende på dem som bekläda de högsta
DomareEmbetenj eller Ledamöterne i Högsta Domstolen.
Om denna idée, genom OpinionsNåmnden skulle kunna såttas i verkställighet, så borde denna Nämnd uttrycka så mycket som möjligt hela Folkets, eller den allmänna opinionen, och icke blott pluralitetens af 48 personer, som möjligen blifva tillsatte genom ännu färres, ja kanske några få personers opinion.
Den kan derföre möjligen, ja lätteligen, handla tvärt emot allmänna opinionen, samt rakt i strid med den, både fria och fålla.
Den år en allt för ofullkomlig efterapning af den Grekiska Ostracismen, genom hvilken folket i massa uttryckte sin opinion.
Domaremagten bör vara oafhängig, om ej af allmänna opinionen, så åtminstone af några fås opinion, möjligen röstande mot allmänna opinionen.
Den kan enligt princip äfven anses bÖJ ra vara oafhängig af lagstiftande magten, ej blott af dess ena del Konungen, utan äfven af folkets lagstiftande Representanter, och ännu mera äf blott en liten del af den.
Lagstiftande magten utöfvar derföre genom OpinionsNåmnden ett rakt inflytande på högsta Domaremagten, och, om Konungens tvenne röster i Högsta Dom - Den SO November f, tm 7 stolen upphöra, så år det blott den ena delen af Lagstiftande Magten, som på denna Domstol, sedan dess Ledamöter åro tillsatte, utöfvar någon direct inflytelse.
Konungen har derföre handlat conseqvent och prinoipenligt, då Hans Maj:t ej blott föreslagit afskaffandet af OpinionsNämnden, utan ock af Konungens tvenne röster i Högsta Domstolen.
Den andra frågan: om OpinionsNåmndert bör för alla dessa nämnde brister skull afskaffas innan vi fatt något bättre i Jtället, besvarar jag likafullt med Nej.
Denna inrättning år dock en controll, och båttre, ån ingen; ty den tjenar, ij till varning; 2) som medel till utbyte mot en båttre controll.
Hafva vi ef denna qvar till utbyte, låra vi sedan svårligen få någon.
Afskaffa vi derföre denna inrättning, så står Högsta Domstolen qvar, ensam af alla EmbetsAuctorifeter inom Samhället, inamovible, om den ej uppenbart öfvertråder Lagarne och ej ansvarig för brist på nit, skicklighet och drift, ja ej en gang alltid, för brift pd ovåld.
Om dess Ledamöter tillsattes af Folket eller dess Ombud, behöfdes naturligtvis mindre denna controll å folkets sida; liksom den ena delen af Lagstiftande Magten eller Konungen har, om dess tvenne röster i Domstolen upphöra, men ändå OpinionsNämnden bibehålles, blir likväl ännu qvar en fullt motsvarande inflytelse på Högsta Domstolen genom magten, att ensam tillsätta dess Ledamöter.
Man bör för öfrigt göra mer afseende på det allmänna, ån på det enskildta lidandet.
Den sorn fruktår OpinionsNämnden, Ben £2 November f, m, hurudan?
den oek må vara organiserad, bör ej vara Ledamot af Rikets Högsta Domstol.
Utomdess bör det angenäma af Nämndens enhälliga bifall kunna ersätta obehaget af, ja farhågan för^dess ogillande.
Jag tillstyrker således äfslag å Konungens Nådiga proposition; men jag önskar derjemte ett förslag till en bättre, mot ändamålet svarande inrättning, ån OpinionsNämnden, synnerhet i sin nuvarande organisation; nemligen, antingen Nämndens tillsättande genom val af särskildta
Deputerade frän livart
Lån, eller den hittills varande
Nämndens reformerande genom ett större antal Ledamöter, genom af skaffandet af första frågan som till Nämndens besvarande framstålles, och hvars besvarande kan kasta en obestämd skugga på alla Domstolens Ledamöter, om också endast en Ledamot åsyftas, eller genom öppen votering, hvilken, om ej vid alla tillfällen, ännu den båsta, åtminstone är det dä, når icke blott den röstande individuella, utan den allmänna opinionea skall uttryckas.
T&ai 12 Ifovember ], ml Bilaga till PlemProtpcollet för d. 22 November, förmiddagen.
N;o x.
Herr Hammarjkjöld, Lorenzo:
Icke närvarande på Riddarhuset når Betänkandet i anledning af den väckte motionen om samtelige våra LåroVerks Revision till öfverläggning föredrogs, och således icke kunnande taga del i discussionen öfver detta så högst vigtiga ämne, måste jag anhålla att få underställa Högloflige Ridderskapets och Adelns pröfning några anmärkningar, huruvida de finnas förtjente att, jemte hvad af andre värde Ledamöter blifvit yttradt, åtfölja återremissen till Utskottet.
Den anda, som så långe, med skråmåssigt nit sökt att undandraga våra Läroanstalter fjån offentlig granskning och harmfullt tillbakavisat hvarje mot dem yttrad anmärkning, hvilken ej från skrået utgått, denna anda har äfven i det nu ifrågavarande Utlåtandet gjort eig gällande.
Öfvertygad att ingenting mera skadar allt hvad vettenskaplighet i allmänhet rörer, ån hämnad granskning; måste jag kånna mig handla i högsta gred pligtvidrigt, om jag icke också mot detta evasiva Utlåtande höjde Prn 22 Iftvember f, m. min röst.
Men i hufvudsaken förenande mig med Herr öfversteLieuteriant Hjerta, liviken i sin reservation, efier min åsigt af ämnet, yttrat det båsta och grundligaste, sorn på lång tid öfver den allmänna undervisningen hos ons blifvit sagt, kan jag så mycket mera vara kort i mina påminnelser.
Med deras tillåtelse sorn påstå, att Staten aldrig kan lemna nog stora bidrag åt Läroanstalterna, torde jag lå erinra, hvad äfven lätteligen kan bevisas, att i intet land i Europa har ef det allmänna, proportionaliter så mycket blifvit tillgjordt för den lärda undervisningen, som i Sverige, och att, det oagtadt, i få länder finnes den litteraira bildningen och det vettenskapliga interesset så föga spridt och utbredt , sorn i Sverige.
Detta antyder ovedersågeligen en brist inom
Läroverkens eget sköte och som icke blott bör sökas hos de lägre, utan hvilken äfven i sin mohn torde igenfinnas vid de högre Låloverken eller Universiteterna.
Den klagan är icke ny, att de afvikit från deras ursprungliga syftemål, det nemligen ; att genom det grundliga, jeinnt framskridande utbildandet af hvarje serskild kunskaps art, sammanfatta dem alla till en allsidig, hvarje enskild kunskap grundande, lif— vande och regulerande vettenskap, hvars anda endast kan framkalla ren mensklig utveckling.
Universiteterne deremot dels antagit caracteren af plantskolor för Statens ecclesiastika och civila Embetsverk, dels åter att de i mångå fall qvarstå såsom petrificerade massor från en annan tid, af pedantismens tunga, svarta vinge Ven 22 November f. m. 7* öfverskyggade.
Och visserligen kan man icke rått stadga sin öfvertygelse om våra Universiteters jemna gång i bredd med den framskridande bildningen, då man kastar ögonen på deras föråldrade, mot närvarande fria statistiska förhållanden stridige constilutioner, eller då man tager närmare kännedom om detta toma, ömkliga Latinskrifveri och Latintalande, om dessa chrior och dessa di.sputalioner, utan anda, utan innehåll, endast och allenast tillkomna för den grammaticaliska formalismen och endast i och genom hopsvarfvandet af till hälften lånte phra. ser egande sitt tre timmars skenlif, men genom hvilka den fria vettenskapliga utbildningen af modersmålet lörhindras och Prolessorernes tid borttages från allt annat mera allmänt gagneligt lärdt producerande.
Och vänder man sig till sjelfva dessa Läroverk, skall man snart få höra huru Lårarne beklaga sig, att
Sfudenterne icke mera drifvas af någon ren håg till vettenskaperna för deras egen skull, att de ej höja sig öfver det vanliga låx- låsandet och icke åtrå annat ån att så fort och så beqvämt som möjligt slarfva ifrån sig sitt pensum, men å andra sidan, Lårjungarne besvära sig öfver att Professorerne med få undantag, icke gifva lif åt undervisningen, icke framkalla och utveckla kunskapsbegåret, icke rikta deras unga sinne med nya , stora frugtbringande ideér, utan föra den blott beständigt fram och tillbaka, inom en och samma längesedan uppdragen curs, under ett kärft och andelöst föredrag, eller vid examina aldrig trånga till botten, utan sjelfve vänja dem vid det låx-låseri, öfver hvilket de beklaga sig, Sin 12 November f. m. dermed att de beständigt blott efterfråga vissa fixerade punkter på kunskapslinien.
Ar det ieke skål att noga efterfråga, om eller till hvad grad dessa klagomål åro giltiga?
Är det icke af högsta vigt, att en alfvarlig, ointeresserad undersökning anstålies, för att upptäcka dep egentligen maskstungna llåcken, från hvilken sedan hela förskåmningen utgår.
En Revision af de milifaira Läroverken år redan besluten.
En Revision af de lägre eller rättare sagt elementaira Läroverken, år i den nya Skolordningen redan befalld.
Etet tyckes dä vara skäl att dessa Revisioner sammanfattas till en gemensam, sorn' har att sträcka sig öfver hela Läroverket, till Universitet sorn till LancasterSkolor och[; så till den practiska som till den rent af lärda undervingsansfalten, då tiden allt mer och mer synes vilja sträfva ut från de fordna ensidiga banden till en allsidigare bildning.
En sådan Revision bör naturligtvis icke blott inskränka sig dertill, att upptäcka 'partiella brister och att föreslå partiella förbättringar, att tillse om den nya Skol-Lgen öfver allt stricte kan efterlefvas, om en Lärobok må utbytas mot en annan o. s. v, utan dess syftemål torde vål förnämligast böra vara att undersöka, huruvida det ej blott år nyttigt, utan äfven möjligt, icke blott att samnianbilda Fäderneslandets alla Undervisningsverk till en hel organism, der ltian lärer att omsätta andra tiders och andra Länders production af sanning och skönhet på Svensk botten, utan äfven att förekomma det icke någorstädes afseende på Lår - Deri 'Xl JS'»f ernber f. ml n jungens rang må öfverväga det på hans kunskaper oell att hindra det icke det unga sinnet må för tidigt få låra, att det gifves andra vågar, sorn leda till beröm, ån skicklighet.
Denna Revision bör också naturligtvis icke utföras blott af SkolRarlar och Universitets-Lärare, utan vid sidan af desse, äfven af sådana, som sett 1 ifver, Staten och veltenskaperna i andra förhållanden än dem som visa sig inom Stu. derkammaren; förnämligast, likväl af sådana, som uppoffrat sin egoism åt sitt kall att bilda klart seemle män, af sådane, som för det de åro lärde, ej i brådskan glömt bort att tillika vara medborgare.
Aldraminst åro sådana tjenliga, som ensidigt hetragta vettenskaper och undervisningen med ett uteslutande antingen statistikt eller hierarchiskt interesse.
Jag tror dock att denna Revision icke genast borde skrida till utförandet af några förändringar.
Dess kall borde vara, att grundligt och lugnt granska det närvarande förhållandet, Öfver sina anmärkningar och förslag inhämta allmänhetens yttrande och deraf ledd till ny begrundning/ånteligen för kommande
Ständer framlägga resultaterne af sin mognade forskning.:
Vi hafva redan vid denna Riksdag erfarit de välgörande följderna af en sådan canseqvent utförd förberedelse.
Skulle vi icke då vilja skaffa kommande Ständer en sådan, rörande ett ämne af så alla andra öfvertråffande vigt, som det ifrågavarande ?
Då de constitulionella Statsförfattningarna äro ägta harn af Protestantismen inom 74 Sen 22 november e, m. kyrkan, måste de betjena sig af samma medel till bestånd, som deras moder anvåndt, nemligen , beredd allmän klar och säker insigt.
En fri Stats fria Ständer hafva således dubbel pligt att arbeta för det ändamål, som år satt för hela slågtet : harmoniskt utvecklad bildning efter ideér och förådladt menniskovårde.
Bilaga till Ple.viiProtocollet för d. 22 November, eftermiddagen.
N.o 1.
Dell 11 Augusti. 1D1 Herr LiIverstotve, 6u8Mk ^brabrrm.
Utom den Z, svin nu ar upläst, sinnes äfiven en annan, hivilken bestämt bjuder, at Riksens etander ej mä befatta sig med frägor vin Ämbetsmäns til- och afsattande, eller Regeringens Besiut, i följe hwaraf jag tror, at den af Baron »väckta frägan här ej kan komina under ofwerläggning.
Friberre 8tLeI förmente, at den dä mätte kunna förwisas til något Utstött.
Uppä ätstillige Ledarnöters ästundan, föresiog^ Herr Landtmarstalken, at detta äinne mätte fä hwila, och Friherre 8mel deroin förstassa sig pälitelig uplpsning, i bändelse det wore afbestaffenbet, at kunna af Ridderstapet och Adeln uxtagas.
Herr Uiönig, ?ebr, upläste följande Memorial :
I anledning af ^siversten Herr Baron lj^ria8, för nägra il^nt dagar sedan, wäckta motiorr om indragning til Kronan af> den Kyrkorna r Skäne, Halland, Blckinaen och Bohus Län ansia, gne Tionde, utbeder jag mig ödmjukast Ridderstapet och Adelns tälamod och stonsamhct at i afseende pä Bohus
Län fä anföra följande: Bobus Lans, lika som de förut nämnde öfrige conqueterade Movinccrs Rättigheter stödja sig pä Rostildsta Freds fördraget af den 26 Februarii dä Bohus Län, enligt 6 § til Kronan Swerige afträddes, och pä Kongl. Majt och Sweriges Kronos »vägnar, enligt g §. lofwades och tilsades, at alle Ständer, Adel och Gadel, 902 Den 11 Augusti.
Gadel, Andelige och wcr-slkge, Borgare och Bönder uti de wid detze Tractarcr ccderade Länder och Län stola behälla deras gods och Egendom at besittja, nyttja, bruka och behålla, jemwä! dem at försälja och sig afhända, som tilförende:
Sifoni ock blifwa wid deras waiUiga rätt, Lag och gamla privilegier och Friheter oturberade och obehindrade, fä wida de icke löpa eller strida conte, I^eA68 kunclainontales af Sweriges Lrono, m. m.
Detta bekräftades ä npo uti Fredsfördraget af Köpenhamn d. 27 Maji i66v, in tz. der lofwavt och tilsagdt är af Kronan Swerige, at aila Ständer, Adel och Gade!, Andelige och Werldflige, Borgare och Bänder, blifwa wid deras wanliga rätt, Lag och pä deras Gods och Sätes-Gärdar hafwande gamla Rärter, previlegier och Friheter, fäfom är BirkHals- och Handrätt, fä sch chrrrr.
?Ltr0N3tu3 efter Landfens Stadga och Lonstitutionor, 0- turberade och obehjndcade: Dockfäwida, som dc icke emot Sweriges Arsnäs kunclainenr^iLag och Stadgar löpa och strida Sammaledes hafwer Long!.
Ma-tt tilfagt, icke mindre wilja wara betänkt om de andre Tränbernes i ds ccderade provincier, Länder och Lätt, willor och Lägenhet, at conservera dem wid deras härti! ärnjutne previlegier och friheter oturberade och obehindrade, fä at de och desiförutan stola hafwa at förmoda dores wilkors förbättrande och sammaledes med de infödde Gwenste hafwa rika tilträde til heneiicia och Ämbeten.
Atterliaare är i Kongl. Resosutionen pä Adelns i Bohus Län befwär afden 1 Sept. i664 Z. i»
Den 11 Augusti. -03 §. 1 belefwadt: wiljandes derföre r kläder dem, s<i wida som Uterne och Swerige» fundamental - Lag det medgifwer, wtd deras wanlige tTkorrste Lag, Recetz och Lyrko-Grdinantier bistådda och handhafwa.
Hwad äter ursprunget til Kyrkotionde» angär, fär jag i korthet lemna nägra uplysningar, 'synnerligast hemtade utur Konungens Bref til Kammar-Collegium af den 3o Januari- iLvs. Swensta Folket ätog sig först pä Skenninge Mäte är 1i64, at af äkern utgöra hwar Tionde styl eller band, hwaraf ^del tilföll Prästen och Adelar deltes emellan Kyrkan, Bistoppen och de fattiga, hwilka ^ delar är 1627 af Konung den 1 til Kronan indrogos, nägon del likwäl dä anflagen til Kyrkor, Scholar och Hospitaler.
I conqueterade Provincer äter, som i6k7- den t:w8 tid wörö under Danstt Herrawälde, deltes Tionden i Z parter, 1 til Prästen, 1 til Kyrkan, , ti!
Konungen, hwilken sista tredjedel ofta ätföljde Patronat - rättigheten.
Alla deha rättigheter äro genom ofwananförde Fredsfördrag och Resolution, Malmö iiscess af är 1662, 1681 ärs Kongl. Resolution, Adelige Privilegierne 1723, -. samt siuteligen genom sistnämnde Kongl. Bref til Kammar - Collegium, stadfästade.
' Utaf Kyrko-Tionden liquideraS flere afälder stadgade utgifter, dels contante, dels i Spannemäl, bestäende de förre för hwarje Kyrka uti Win - och Oblat penningar, Bistoppens StudieSkatt, Härads Prostens Räkenskaps - penningar, M4 Den 11 Augusts. m. m. jemte hwad til Kyrkornes reparationer ärligen kan ätgä; de senare ater uti den sä kallade Proste-Tunnan, Inspektors Tunnan och Bibel Tryckeri- Tunnan, m. m.
Denna Kyrkotionde löses i Skäne och Halland efter Markegängen, i Blekingen enligt 17.89 ärs Resolution och 1766 ärs Förklaring pä Präsierstapets Beswär med - Rd. -8 si "för Rägtunnan och 1 Rd. 8 si. för Tunnan Korn, i Bohus Län enligt Kongl. Resolution af »770, samt Kongl. Brefwen den 5 Maji 177g och 5 October 1786 med 24 si.
För 1798 upgick Kyrkotionde» i Bobus
Län efter 24 si. för Tunnan til en Summa af 970 Rd. Z2 si. 10 rst., hwaraf likwäl under titul af Adelns och Prästerskapets fribetcr samt andre extra ordinarie afkortningar afdragas88 Rd. 20 st rst. och flötos det ärets räkningar för alla Kyrkorna med en ssuld af 272 Rd? Z7 si 1 rst.
Götheborgs och Bobus
Län ägde är iM5, pä en rymd a. 42 quadrat mil mycket beraag. tig och ffogwäxt mark, et antal af 119,814 innewänare, eller 2 46 personer pä quadrat milen.
Näst Malmöhus Län finnes ingen Provinee i proportion af Areal innebället sä befolkad, men skilnaden i bägge dcsie
Län pä jordmän vch jordytans beskaffenhet är för märkelig. at iu balaneen blir helt och bällit til Bohus Läns förmän.
I Malmö Län äro Hemmanen stora, Landet stätt, jordmänen ypperlig.
I Bohus Län deremot äro Hemmannen i allmänhet smä, inägorne bestä af strödda lappar med klippor och berg emellan: Flere Hemman wid hafsstranden hafwa snart sagt rugen Jord, utan Jnwänarne stola med Fiske Dcn ii Augusti.
M5 Fiste och Segling staffa sig et dyrköpt, et ofta med lifsfara förwärfwadt bröd.
Ds mäste lefwa som siskar, och föda sig fom sistmäsar.
De senare ärets aftagande och sista ärelS aldeles ule^ blifna Sillfiske har drägt en stor del af veste Inwänare til tiggare - stafwcn; förra och innewarande ärs krig har fullbordat detta onda genom de ohyggeligaste anstalter med Landtwär, net och dest beklädning, genom de tätaste Durchmarcher och Krono - stjutsningar, til den grad tryckande, at mängen för at skjutsa Kronans persedlar 2; ä 2^ mil, wid heiukvmstm tilrygga lagdt öfwer 20 mil.
Oaktadt alla ansökningar stod häruti ej nägon lindring at winna genom
Sjö - transporter, ehuru ifrän Götheborg all proviant, Ammunition m. m. knuds förås Sjöledes ti! alla hufwudorterne för Kronans Magasinet, Strömstad, Uddewalla, Wennersborg och alla ikring Wenern belägna Städer och Platsar.
Härwid kan jag ej äterhälla en önskan: mätte de som förhindrat eller motarbetat deste Ansökningar, samt förfwarat allmänhetens bördor öfwerlemnas ät föragtet och sit eget samweteS förbräelser, om de annars äga nägot.
Wid sä fatta omständigheter hemställer jag til Ridderstapet och Adeln stom ej denna olyckliga Landsort bör bibehällas wid sina urgamla Rättigheter, stadfästade genom Fredsfördrag, Privilegier, Försäkringar/Resolutioner och Kunga Bref
Om orten njutit nägon lindring i Kyrko-Tiondens betalning emot andra Län i Swerige, der likwäl en del af Krono-Tionden är anordnad til Winsäd, med mera, torde genom andra pälagor, som wida mer än af andra orter 903 Den IL Augusti. utgätt, full ersättning wara gifwen?
Bewillningen för är iM5 upgick för Bohus Län til 65, L?5 Rd. men för Elfsborgs
Län om 118 quadrat mil och i56,2?i Jnwänare til 66,275 Rd. endast.
Är ej olycksmättet fullt nog för denna arma Provime, eller stall det ökas genom förstörelse af ägande rätten, och rubbning af de fä rättigheter de ännu äga qvar, sedan Skrä-Principen och Tull-Andan redan inskränkt de mästa utwägar för inwänarne, at bärga sig?
Och med hwad skäl bör denna Kyrko-Tionde reduceras til Kronan, som den aldrig tilhört, aldrig warit ämnad?
Förläten, mine Herrar! jag tager bladet frän munnen.
Skall dä ej en gäng i wärl gamla Rike, Ära och Tro, belgden äf friwilliga förbindelser, bekräftade Förbund och Contracter winna urminnes häfd!
Om de i Fredsförbunden för de afträdde Provincer betingade willor rubbas, med hwad Laglig rätt besitter wäl Sweriges Krona dem sen?
Jag anhäller ödmjukast, at detta Memorial mätte remitteras til Stats - Utskottet, som torde pröfwa detsamma pä en gäng med Herr Baron tlljertAs motion.
Grefwe illam-leon, ^xel, förklarade at dä detta Memorial anginge Skäncs rättigheter wille han conformera sig'' med Herr Uönix; hwari Friherre Uamet, Otto, genast instämde, vch sedermera äfwcn Grefwe äela Oaräie.
Memorialet Remitterades til Stats-Utskottet.
Herr Den 11.
Augusti. 907 Herr Center k jolm, Larl, upläste et Memorial sä lydande:
Den nu warande, och mer och mer tillagande Skogsbrist innom Swensta omrädet stadgar den lika rysliga, som säkra öfvertygelse, al denna wär oumgängeliga wara innan kort mäste fela.
Detta förutseende har upfordrat flera at yttra sina billiga farhägor och förmodade hjelpmedel, men som de merendels blifvit betraktade frän annan syne-punct, anhäller jag ödmjukast hos Herr Grefven och Landtmarstalken samt Höglofl.
Ridderstapet och Adeln fä yttra mina tankar sädane de i detta ämne hos mig upkommit.
Der forn äldern agde et ymnigt förräd pä Storwirkstrad, mäste wi wäldföra blotta ämnen.
Skall detta fortfara pä lika Administrations grund, berede wi för följande generationer total brist pä icke allenast denna för handelswägen nödiga och päräknade Erport articel utan äfwen egne behof.
Ja, en widare upstjuten handläggning til detta misiödets förekommande, stall nödsaka et senare flägte til ytterligheten, at antingen göra utflyttningar til blidare klimater, frän sine stora och magra äkerfelt, hwilka de med swett och möda odlat af Skogarne, eller dwäljas i samma hus med deras kreatur, för at af deras ängor upwärmas, samt som wildar Förtära okokad föda.
Det synes som detta Riksmöte more af försynen anordnadt at rädda wärt Fädernesland.
Swerges Skydds-Engel har beredt ost ätminstone bär lugn och säkerhet, för at frän yttersta branten af bräddjupet, i ett, torde bända kort, men dyrbart, och väterkalleligt
Tide skifte, kunna 908 Dcrr r i Augusti. med wärma och drift omfatta alt som bidrager til sammanlefwandcs och efterkommandes mö>eliga bästa.
Det är allmänt bekant, at wärdén om Kronoparker, Gehäg och Allmänningarne, warit Jageri-Staterne anförtrodd, äfwen werkön af venna anstalt.
F än Torneä Lil Skane äro Skogarne otroligt förminskade, samt pä siere ställen fullkomligt ruinerade:
Bland de flera orsaker bärtil kraftigast bidraget, är onekeligen sättet, hwarpä desie Rikets Betjente blifwit organiserade.
Man har uturaklätit grunda JägeriSratens egen förmän pä Skogarnes fredande, man har älagdt Landshöfdingarne och HäradsL^ätterna pröfwa och förordna om utstämplingar til Sökändernas behof; dä likwäl ingendera af de sistnämnde äro älagde äga egen speciel kännedom om Skogarnas tilgängar, eller särdeles answar; hwaraf följer, at wärdén warit i den enas hand, samt förwaltningen i den andras.
Desin i min tanka orätta grunder hafwa äfwen alstrat i omwänd ordning, och sjelfwa bewaringsmedlen blifwit förstörelsens redskap, och böra således afstaffas, samt päliteligare föresiäs
Min fullkomliga öfwertygelse är, ät hwarje mennista af naturs driften är omtänksam, fintlig, och snart sagdt outtröttelig at bereda sin egen sällhet.
Pä denna som jag tror hwilar min hppothes, at Skogarne säkrast upfredas och bewaras af ägare sjelfwe.
I följd häraf wägar jag, ödmjukast föresiä, at de med möjligaste första mätte delas i wisia Lotter, angränsande Hemman emellan, til ewärdelig ägo, oqvalde af Jägeri betjente, Domare och Konungens Befallningshafwande.
Om denna delning sker i mindre stiften, kunna siera„och äfwen de medelösare dermed be tjenas, Den ii. Augusti. 90Z tftnas dä likwäl nödigt blifwer före Auctionerna utröna, samt utsätta wardct, hwar under det ättninstone försia gängen ej bör afyttras.
De erballne penningarne, som inflyta för Kronoparker, Gehäg och andre Kronan tilhörande Skogar insattes til Regeringens disposition i Lands Ranterierna, samt för Härads Allmännin gar i Harads.Kistan at til nyttiga ändamäl anwändas.
Den högre och lägre Jägeri - Statens misinöje, torde förekommas, om de i sin lifstid fä behälla sina Boställen, Löner och andre lag lige rättigheter, utan befattning med de stiftade Skogarue, blott älagde wärdén om
Ekar och an dre fredlyste träd, samt at ntdöda ros djur, bin dra Jagt l förbjuden tid och efter fredade djur.
Följden häraf, mäste blifwa iwSkogarnes bibehättande och tilwäit, och således beredandet af ymningare tilgäng pä Lenna nödwändigbet i framtiden/ hwaraf ater följer lägre pris och kortare Transporter, for dem som behofwa köpa.