Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Alla dessa, tillika med de inom Utskottet väckte förslag , bland hvilka det sista, Flerr Lagman -Ståhl es , aflemnades den 8:de April, hafva med all noggrannhet och opartiskhet blifvit pröfvade, och ehuru Utskottet återkommit hufvudsakligen lill de sedan 1812 gällande Bevillnings-grunderne, så har det åtminstone icke skedt af förut fattad opinion, utan till följe af öfverläggningar, dem föremålets vigt och olika tankar nödvändigt gjort vidlyftige, BevillningsUtskottet har icke trott sig böra föreslå något undantag från »1* Den |2 Mm/i f ml den framställda allmänna Grund-principen att alla Cassör och Fonder böra direkte contribuera; men sedan anmärkningar häremot blifvit gjorde inom de Respeetive RiksStånden, tror jag att BevillningsUtskottet skall med nöje omfatta tillfället, att från Bevillning undantaga Församlingarnes Fattig-försörjningar och SparBankerne, Eljest tror jag för min del, att ingen särdeles våda. af det allmänna stadgandet skulle uppkomma för desse Cassör, enär troligen gåldenärerne, antingen af egne böjelse eller dertill uppmanade, skulle ersätta Revillningen på samma sätt sorn jag ock tror att förhållandet torde blifva mången gång emellan enskilte, derest Fordrings-ägaren skall omedelbart heskattas, «#*■ », En Bevillning för consnmtion och öfverflöd, synes mig visserligen i princip© icke vara billig, ty sedan man erlagt skatt för all sin productiva förmögenhet, tyckes man äga rättighet att använda sin inkomst huru man behagar, då det ej sker till andras förfång: men Bevillningsutskottet har funnit, dels att denna Bevillnings artikel uppgår till omkring i5o,ooo R:dr, som eljest från annat håll torde böra ersättas, dels att 'den större delen af Allmänheten tyckes for-- dra denna afgifts bibehållande.
Då en vård Talare önskat upplysning ont den skillnad i belopp, som genom den af Utskottet fömlagne förändringen vid den Personel© Afgiftens utgörande skulle uppkomma, får jag åran nppgifva, att resultatet af den nya principen blir en minskning af några och po^ooo JEtjdr»
Den tt Maji f. m. <> 3lS För öfrigt, sedan en värd Ledamot af Be▼illningsUtskottet redan besvarat de i närvarande öfverläggnings-ämne förekomne anmärkning gar alldeles enligt mina åsigter, och bättre än jag det kunnat göra, bör jag icke längre upptaga Högloflige Ridderskapets och Adelns tid.
Jag vill ej upptaga tiden med att vederlägga de åtskilliga anmärkningar, sorn blifvit emot Bevillningsutskottets förslag yttrade.
Jag skall derföre blott som hastigast genomgå några punkter och söka visa de motiver, på hvilka Utskottets förslag hvilar.
Betänkandet är mycket vidlöftigt och man kunde deraf möjligen 6luta, att det innefattade några nya Theoder, men Utskottet har dock inskränkt sig hufvudsakligen endast dertill att, i stället för det efter nu gällande Bevillningsstadga, Capitalister äro frie från all Bevillning & deras utlånta penningar, Utskottet såsom grundsats föreslagit, att hvarje medborgare , som genom innehafvandet af ett Capital, år i tillfälle att i maklighet framskrida sin tid, också bör för denna förmån , lika med andre medborgare till Statens bestånd coatribuera.
Och om det är billigt, att hvar och en, som kan till Staten bidraga, bör göra det, så lärer man ock medgifva, att Utskottets betänkande i denna del år vål grundadt.
Det skulle vål tyckas som Ca-* pitalisterne äfven efter nu varande BevillningsFörordnings föreskrift betala afgift till det Allmänna, genom det afdrag å räntan, som år föreskrifva, men då detta afdrag, efter hvad bokant år, sker ganska ojenint och olika, tror jag Th il 12 M (t ji f, ITC, att Förordningens stadgande i detta hänseende, tjenar nästan till ingenting.
Om man nemligen påminner sig det bedröfliga förhållande, sorn, verkligen är det allmännaste, att Långifvaren tycker sig göra en uppoffring och låntagaren anser sig träffa ett fynd, skall man lått finna, att ändamålet af förberörde stadgande sällan elfer aldrig står att vinna.
Sedermera bör ‘man erinra sig, att det gifves mångå" penninge-karlar, sorn icke utlåna sina penningar på år, utan på sex, fyra till och med två månaderj och desse åro. genom denna låne-method nästan alldeles intagne från Bevillnings-afdraget, Jag tror mig med en ytterligare anmärkning kunna ännu mera bevisa att den af Utskottet föreslagne ändringen i berörde hänseende., år högst nödig.
Om jag t. ex har en egendom med en skuld af 1000 R:dr, och till Staten betalar bevillning äfven för den skuldsatte delen af värdet, så utgör denna bevillning efter närvarande grunder 2 per millen hvaremot, i händelse långifvare!} tillåter bevillnings-afdrag å räntan för nämnde Capital, samma afdrag uppgår till tre per mille, derigenom Staten således beröfvas en per mille af den Bevillnings-summa, Staten egentligen borde af Capitalet oafkortad tillgodonjuta.
Det år äfven möjligt att jorden, genom Bevillningens jemnare fördelande å andra håll, kunde slippa ännu något mer af dess dryga beskattning, såsom exempelvis , om genom Tull-afgifterne kunde inbringas 4 ä 5©o,ooo R-.dr utöfver det nu påräknade beloppet.
Hvad JVlinimi-tabellen beträffar, så alldenstund af jorden bör utgå en viss summa, och denna summa bibehålles till Den 12 Maji /.
m 217 lika numeraire som hittills, måste det kunna vara aldeles likgiltigt om värdet af jorden uppskattas till dubbelt eller hälften så mycket som det närvarande, allenast icke af hvarje del serskildt fordras större belopp, ån hvad derå bör belöpa i förhållande till den af jordens totalvärde faststålde bevillnings-summa.
Jag förenar mig derföre med hvad en vård Ledamot tillstyrkt, att man nu må antaga Minimi-tabellen ; men att under tiden bör företagas en allmän ‘undersökning om de jorden vidlådande onera, på det att vid en kommande Riksdag dessa mera må kunna närmare bestämmas och fördelas.
Hår år vidare mycket yttradt om uttrycket bevislig skuld och om meningen dermed.
Jag bör i anledning deraf upplysa, att bevislig skuld3 år den gäld, hvartill
Långifvaren medger ätt han försträckt penningarne.
Genom hans erkännande år skulden tillräckligen styrkt, och genom detsamma kommer också Staten ej i mistning af den per mille afgift, sorn den påräknat; ty afskrifningen af egendommens skuld fylles genom det bevis Långifvaren lemnat sin skuldenär.
Vidkommande åter den af Utskottet föreslagne bevillning af fromma Stiftelser med flere dylika Cassör, så har Utskottet dervid följt den i allmänhet antagne princip, att alla böra i nion af sina tillgångar betala till Staten.
Jag har dock för min enskildta del trott att mindre summor af 5oo eller högst 1,000
R;dr tillhörige egentliga FattigCassor, bordt vara från Bevillning undantagn^.
Men Utskottet har ansett hvarje inrättning, som njuter ränta å sitt Capital, böra vara till bevillnings erlåg - Pen 11 Maji J. mi gande förbunden, och trott det vara en orätt» visa, att vissa ofta ganska rika Cassör skulle vara befriade ifrån berörde afgift
Om det nu båndt, att en fattig Låntagare haft lån uti en from stiftelse, har han fått bidraga till förökandet af dess fond, med den be. villning, som Staten bordt af capitalet uppbära, men hvilken låntagaren nu fått i dubbelt mått gälda, I anledning häraf hemställer jag om icke Ridderskapet och Adeln instämmer i Bevillningsutskottets åsigt, att hvar och en bör i mon af sin förmåga bidraga till staten.
Jag tror, att denna princip icke är så ogalen, och anhåller, i händelse af Betänkandets återremiss, ätt då jag förklarat mig emot de i detta afseende gjorda anmärkningar, mitt yttrande må få återremissen åtfölja.
Grefve Mörner, Carl Stellan; Det år först i dag jag varit i tillfälle, att inhämta någon kånnedotn af de utaf BevillningsUtskattet före. slagne nya grunder till den blifvande bevillningen.
Jag år således icke beredd, att i detaille deröfver yttra mig.
Flere agtningsvårde ledamöter hafva dock så fullständigt talat i ämnet, att något tillägg å min sida icke år behöfligt.
Men som jag tyckt mig finna, att ifrågavarande grunder vida frånträda dem, hvilka år 1818 'fastställdes, och jag tror att ofta skeende för» ändringar, i Bevillningsmethoden, hvarken åra nyttiga > eller för den skattdragande angenäma^
Den 12 Maje f. m. 319 samt i den landsort, der Höfdinge-styrelsen år mig nådigst anförtrodd, jag vål hört klagas öfver dryga skatter, men ej öfver grunden för deras heråknande; och svårligen kan utfinnas en Bevillningsförordning med mera säkerhet för Statsverket och billigare för den skattdragande, än den nu gällande, så inståmmer jag fullkomligen med de värde ledamöter, som yrkat, att 1818 års bevillningsstadga må till sina grunder ©förändradt fortfara.
Dock vill jag ej neka, att den nu varande bevillningen må i vissa delar jemkas.
Herr Tham, Friherrarne Wrangel och Anckarsvärd samt Herr Montgommerie, hafva ock i detta hänseende uppgifvit åtskilliga förslag, hvilka jag anser vigtiga; men att hufrudgrunderne skulle undergå förändring, det vågar jag af anförde skäl alldeles bestrida.
Herr Tham-- Jag skall blott uthedja mig, att få göra ett tillägg, i anledning af hvad Friherre Anckarsvärd nyss yttrade: Herr Friherren trodde sig nemligen hafva funnit, det jag nämnt, att Riksens Ständer skulle hafva att vån, ta från Bevillningsutskottet ett förslag eller en Uppgift, i afseende på nya vårderingsgrunder för jord.
Jag nämnde visserligen att något sådant skulle kunna vara att förmoda, men jag tilläde: sä vida Utskottet in Pleno gillar hvad desi forsta Ajdelriing Jöreslagit^
I afdelnin gens förslag ingår ej projectet att bibehålla eu MinimiTahell, ty om den blir qvar, behöfves> visserligen icke några nya grunder för skattläggning och värdering.
Detta är hvad jag trott mig böra upplysa, på det att Högloft.
Ståndet 220 Deli 12 Maji f. rn. icke^må anse mitt yttrande som ett löfte om ett blifvande project, för hvars uppfyllande jag ej kan ansvara.
Herr Rosenblad; I anledning af hvad en vård Ledamot yttrat får jag 'nämna, att min uppgift rörande kostnaden för vinnande af Franska Grundräntans jemnare fördelning, innefattade både refning, skattläggning och värdering, samt grundade sig på ett till en af Franska Kamrarne inlemnadt anförande.
Då man beräknar svårigheten att bestämma olika jords och andra fastigheters olika afkastning, och dennas» högst olika värde, i förhållande till olika lått afsättning, och äfven fäster afseende på den ombytlighet i varu-vården, som så ofta inträffar, så måste man medgifva svårigheten, att äfven genom den noggrannaste skattläggning vinna en oföränderlig måttstock för Bevillningens fördelande.
I Dannemark, der med få undantag, allt från äldre tider hela landets skatt varit fördelad efter Hartkorn, och der den ena skattläggningen efterträdt den andra, der har man fått erfara olågenheterne att fördela allt efter hems mantal eller Hartkorn.
Historien härom igenfinnes i Mandix Danske Kummer-v essen.
Jag för min del anser låmpeligaste utvägen för Bevillningens fördelning vara vår nu gällande, och i detta fall inser jag nyttan af en med en Jurys makt försedd Municipal Corps, sådan som den finnes i våra Bevillnings-Comitléer.
Friherre Cederftröm, Jacobi För min del anser jag de bsvillnings-grunder, som år 1810 Den 12 Maji /. in. fastställdes, vara då som måst öfverensstämma med billighet och rättvisa; och jag år långt ifrån att tro, att icke medel kunde utfinnas, hvarigenom all befarad våda af uppkommande brist i den påräknade Bevillnings-summan skulle förekommas.
Om ock de serskilda Bevillnings-titlarne blefvo lågt upptagne, så kunde man blott i förvåg bestämma att Riksens Ständers Fullmäktige i RiksgäldsContoiret och i Banken, jemte Ståndens CanzliDirectioner skulle uträkna huru stor procent sorn borde erläggas för att utgöra Bevillnings-summan.
Jag öfverlemnar till BevillningsUtskottet att bedöma, om icke ett sådant förenklande af förslaget kundemed uteslutande af Minimi-Tabellen, vara med landets interesse förenligt.
Utskottets förslag, att Fastighets ågare må tillåtas, att af värdet å sin fastighet afdraga bevislig skuld, med åliggande för fordrings ågare, att på heder och samvete uppgifva inkomsten af sina Capitaler, så tror jag irke, att denna utväg år med ordning öfverensstämmande, eller till ändamålet ledande.
Det finnes då ett annat sått, som jag för min del anser vida säkrare.
Det vöre, att ChartaSigillata hädanefter förseddes med års-ståmpel, och att skuld-sedlar årligen belädes med Charta.
I sådan händelse skulle låntagare och långifvare icke hafva med hvarandra något att skaffa i afseende på Bevillnings-afgiften till Staten och denna skulle ethalia den påräknade inkomsten, utan att någondera parten sättes i nödvändighet att göra sin bouppteckning inför det allmänna.
Dan u Maji e, ni.
Man har äfven yttrat, att då lån icke I alb mänhet få af egendoms-vårdet afdragas, ett sådant afdrag dock borde få äga rum i afseende på Cassa lån eller intecknade skulder.
Herr Tham har likväl Upplyst, huru lått illuderad en slik tillåtelse kan blifva genom företeende af ett Intecknings- eller Gravations-bevis.
Då emed. lertid denna tillåtelse icke kunde blifva gemena sam för lån i allmänhet, utan endast skulle för de intecknade begagnas, hemställer jag om der.
Uti vore någon rättvisa; och om en sådan olikhet ens Vore med ordning öfverensstämmande»
För min enskilda del anser jag ock bevill" hings-afgift af Cassör, anslagna till Fromma Stiftelser Och SparBankar, vara alldeles otillbörlig.
Hvad SparBankarne angår, så år denna afgift hästan omöjlig att Utgöra, i anseende till den invecklade räkenskap som sådant skulle medföra > och beträffande de fromma Stiftelserna , åter högst obillig.
Då inkomsten hel och hållen år påräknad till afsedda ändamål, och icke medgifver någon minskning, så vida ej de personer, som al Stiftelsen njuta underhåll, skola deraf i större eller mindre nion gå i mistning.
Deremot ser jag icke något hinder att af andra publika Cassör och jemväl af sjelfva Banken taga bevillning; men jag hemställer dock, i afseende på Banken , hvartill detta egenteligen skall tjena, då Bankens vinst i alla fall år till Statens disposition.
Herr Ehrenborg, Casperi anförde skrif* teligen:
(Se Bilagan N:o 5>) v Ben IS Maji J. ni.
S23 Hvarefter Herr Ehrenborg. mundteligen til-^ lade:
Jag anhåller äfven att få åberopa hvad jag nu anfört såsom svar på hvad Herr von Qvanten nyss yttrade.
Han Ilar, efter hvad jag kunnat fatta, ansett det vara enahanda om Minimi-tabellen finnes eller icke, emedan Riksens Ständer, efter hans öfvertygelse, borde bestämma en viss summa att af jordbruket utgå.
Jag år åter af en annan tanka, den nemligen, att Bevillning så väl af jordbruk, som andra näringar måste utgöras efter de grunder, Riksens Ständer fastställa, och att om någon brist i bevillnings-summan skulle yppas, och denna måste fyllas genom förhöjning, samma förhöjning bör drabba, icke blott jordbruket, utan ock all öfrig rörelse och inkomst.
I anledning af Herr Montgommeries anmärkningar, hvilka till en del åro af Grefve Lagerbjelke vederlagde, vill jag blott, till svar å påståendet, att utskyldernes närvarande ojemna fördelning skall vara orsaken till landets betryck, nämna, att om förhållandet år sådant i afseende på de många andra onera och prestationer som åligga jordbruket, hvarom jag dock ej eller år fullkomligen öfyertygad, inträffar det åtminstone icke på bevillningen, öfver hvars fördelning någon klagan, mig vetterligen ej försports, hålst denna fördelning år föga betungande för den jordbrukande.
Den princip 1818 års bevillnings-stadga innefattar om synbar jor~ mågenhets beskattande, år icke så skiljaktig från den i 1810 års antagne i afseende på synålar eller behållen inkomst.
Den synbara för* Den i i Maji J, m, mögenlietens värde skall beräknas efter deil inkomst ägaren anses hafva.
Denna /fcommer ock i betraktande vid de köpslut, som antagas till grund för taxeringen.
Jag tror således, att mindre afvikelse skett ifrån den förra grundsattsen, an ifrån beräkningssättet.
Det är väl sant att när afkastningen det ena året är olika mot det andra, deraf måste uppstå eu ömsom lindrigare, ömsom drygare beskattning ; men detta förhållande skall dock i det hela jernnäs och bör således icke leda till rubbning af sjelfva principen.
Då jag förmodar att BevillningsUtskottets förslag blifver återremitteradt, vill jag ej längre trötta Ridderskapet och Adela.
I afseende på frågan om behofvet af Minimi-tabelien utber jag mig att få tillägga, det jag, lika med Friherre Wranget tror det finnas ett correctif, som kunde göra närvarande tabell öfverflödig, nemligen, om då BevillningsUtskottet uppgåfve grunrlerne för bestämmandet af hqmmans-värdet och bevillningens utgörande, den ordning faststäldes, att sej dan Taxeringen efter dessa grunder vöre gjord, och inkomsten af Tull, ChartaSigillata och Postverket m. in. blifvit från totala bevillnings-be* hofvet afdragen, återstoden af Riksens Ständers Fullmäktige i Banken och RiksgäldsContoiret dividerades i Rikets uppskättnings-värde, för att bestämma procenten.
Den summa som erfordrades, ' skulle derigenom ovillkorligen vara att tillgå, men inga öfverskott, likasom ingen brist möjlig.
Och om då tilläfventyrs Tull-medlen, jemte Ven 12 Maji f. m'. jemte
Öfrige stående inkomst-titlarj tinder kommande år lemnade större afkastning, än man påräknat, blefve procenten naturligtvis nedsatt till hvad den i förhållande härtill borde vara.
Herr Grefven och Landt MarJkalken hem-, ställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg, de vid BevillningsUtskottets Betänkande gjorde an« märkningar, hindra detsammas antagande samt på sådan grund behagade Betänkandet, jemte anmärkningarne till Utskottet återförvisa.
Högloflige Ridderskapet och Adela åtskiljdes klockan half till 4 eftermiddagen.
In fidem Protocolli O. jf.
Lagerheim* Ridd, o. Ad, Prs IV.
Rand. i5. % 9* 426 Den j2 Maji e, m,, Måndagen den 12 Maji.
Föredrogos å nyo och remitterades till LagUtskottet t Kongl.
Maj:ts den 2 x sistledne Mars aflåtne samt den 7 dennes eftermiddagen på bordet lagde Nådiga Propositioner till Riksens Ständer: 1:0
Angående föreslagen förändring af 1 Cap. 1 och 10 §. §.
RättegångsBalken, i frågan om val af Nämndemän samt extra Nämndemäns tillkallande. 2:0 Angående tiden för bevakande af mål sorn i HofRätten öfver Skåne och Blekinge göras anhängige, eller derifrån till Kongl. Maj:t i underdånighet fullföljas.
Föredrogs å nyo Kongl. Maj:ts den 10 sistledne April aflåtne samt den 7 dennes eftermiddagen på bordet lagde Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, med öfverlemnande af Förordningen den 12 Februarii 1820 emot Lurendrägeri och Tullförsnillning, uti hvad angår de derstädes stadgade straff och ansvar.
Uti den ifrågavarande Nådiga Skrifyel§en? är det
Den 12 Maji et ni. 327 öfverlemnadt åt Riksens Ständer att yttra sig öfver de straff, som blifvit påbudne i Luren-^ drägeriFörordningen af den 12 Februarii 1820; men det är ej taladt om enahanda pröfning af de lika beskaffade straff, som äro ålagda genom SeglationsOrdningen af samma dag.
De äro dock lika hårda som de förra.
Således stadgas: i 2 §. af sistnämnde Förordning, att med Fartyg under i5 lästers drägt, ej får utföras andra, än Rikets egna producter, eller införas andra än de där alstras på inlastnings-orten, vid vite af 5oo R:drs böter, samt förlust af Skepp och Gods. I 5 §. förordnas att
Skeppare som tager annan än utstakad farled skall böta 5oo R:dr, eller arbeta 9 månader på Kronans Fästning.
För öfrigt tillämpas i vissa fall både på Skeppare och Lotsar de emot Lurendrägeri och Tullförsnillning stadgade straff.
Också hafva vi nyligen i Tidningarne sett exempel på huru olyckligt det gått med en Skeppare vid namn Schalien , som utifrån infört varor till
Dalmar på för litet fartyg; och jag har hört, att en Lots, för någon seglations-förbrytelse skall sitta på Waxholms Fästning.
Jag underställer derföre Hogloflige Ridderskapet och Adeln om icke en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t borde afgifvas med anhållan, att straffen i Seglations— Ordningen, hvilka äro af nästan lika beskaffenhet med dem som åläggas af LurendräjeriFörordningen, måtte äfvenledes blifva underkastade enahanda granskning af Ridderskapet och Adeln.
Hans Exellencc Herr Grefve Mörner, Adolph Göran:
Jag måtte säga, att jag trodde Segla - x. 228 De>l Maji e. m, tionsOrdningen redan vara öfverlemnad på samma gång som LurendräjeriFörordningen.
Jag har nu hört, att den icke lärer vara det, och kan icke förklara orsaken dertill; men jag tror att Ridderskapet och Adeln har att vänta den med det första.
Någon underdånig skrifvelse i detta amne, torde således icke vara af nöden.
Jag har i dag enskilt frågat den Embetsman, som contrasignerat Kongl.
Maj;ts Skrifvelse om LurendrejeriFörordningen, huruvida SeglationsOrdningen ej vöre i samma ändamål till förväntandes.
Men han sade sig ingenting derom veld och derföre har jag gjort denna hemställan. #> Herr Grefven och LandtMarjkalhen hemstälte, att Kongl.
Maj:ts Högstberörde Nådiga Skrifvelse måtte till Lagutskottet remitteras; hvilket bifölls.
Föredrogs å nyo och remitterades till; Expeditions Utskottet:
Herr von Hartmansdorff, August, den 7 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, med förslag till controll derå, att Riksens Ständers beslut må, vid hvarje Riksdag blifva till Kongl. Maj:t expedierade.
/ Företogs till pröfning
LagUtskottets den 8 sistledne April under N;o 36 afgifne samt den 7 Den 12 Maji e. m. 229 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, om ujpphäfvande af de Författningar sorn hindra sak-ägares fria val af Rättegångsombud.
Herr Ehrenborg Casper, anförde skriftligen:
(Se Bilagan N;o 1).
Friherre Anckarsvärd, Carl Hendric, förenade sig med Herr Ehrenborg, samt begärde äfven återremiss af LagUtskottets Betänkande.
Herr von Hartmansdorff, August; Jag' instämmer med Herr Ehrenborg så vida, att jag önskar det den föreslagne ändringen måtte hvila intill dess nya Lagförslaget varder antaget, eller snarare, att den Lagförklaring, som Utskottet föreslagit, ej måtte göras.
Min Önskan är, att
Fullmäktigskap en ej måtte inskränkas blott till dem, som hafva tagit Juridisk examen.
Derigenom skulle man lätt kunna föranleda till hvad som handt i andra Länder, hvarest den gällande Lagen icke, såsom hos oss utgått ur Folkets sköte, utan den Romerska Lagen är rådande, att nemligen ett advocatoriskt skrå uppkomme, och med uteslutande af alla andra, bemäktigade sig Rättegångarne.
Det finnes länder, som derpå visa bedröfliga exempel, isynnerhet om sakdrifvarne förena sig till partiernes desto störs re skada.
Herr Grefven och LandtMarskalken frå? gade , om Ridderskapet och Adeln ansåg * LagUtskottets Betänkande böra, i, anledning af de goo Den 12 Maji e, m, dervid nu gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras.
Ropades ffa.
Föredrogs å nyo LagUtskottets den 19 sistlidne April, under N:o 4i afgifne, samt den 7 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande angående skärpning af Lagarne rörande tjenstledighet för Domare.
Herr Ehrenborgh Casper, upplåste följande; (Se Bilagan N:o 2.)
Afven i denna Herr Ehrenborgs framställning får jag vördsamligen förena mig.
Ibland bristerna i EmbetsmannaCorpsen , år ej en af de ringaste den mångd af tjenstledigheter och tillförordnade, som åger rum.
Det Serskildta Utskottet då det kommer att yttra sig öfver StyrelseVerken i allmänhet, lärer otvifvelaktigt utlåta sig äfven öfver detta ämne.
Men som det icke kan ske hvad Domstolarne angår, emedan det tillhör Lagutskottet; så instämmer jag i den önskan, att Lagutskottet i detta afseende måtte utfinna och föreslå någon verksam åtgärd.
Den synes mig så mycket mera nödig som HofRåtterna sjelfva ofta till en del bestå af Adjungerade Ledamöter, sorn ^konungens Högste Ombudsman, hvilken skall tillse att Lagskipningen ordentligen handhafvas, sjelf är tillförordnad, och som de Den 12 Maji e. m. 231 hvilka hös Kongl.
Maj:t föredraga JustitiseÄrender, eller RevisionsSecreterarne merendels äfven äro tillförordnade.
Då följaktligen hela kedjan af JuslitiseFörvaltningens myndigheter år så beskaffad, ända upp till Thronen, så synes vara hög tid att Riksens Ständer i underdånighet anmäla behofvet af rättelse och deras önskan, att den måtte vidtagas.
Uppå derefter af Herr Grefven och handtMarjkalken gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt att LagUtskottets Betänkande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar till Utskottet återremittera.
Företogs till pröfning Lagutskottet den 5 6istledne April under
N:o 43 afgifne samt den rj dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, angående rättighet för en hvar, att utan behof af Allmän åklagare utföra talan emot Domare för Embetsfel.