Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta Utsk. mäste hålla sig ensamt till motionen, och får deruti ej göra något tillägg, äfven om motionen endast derigenom skulle blifva användbar.
Men just häraf synes mig LagUtsk. hafva haft tillräcklig anledn. att afstyrka hela motionen, och således icke hafva bordt tillstyrka någon partiell förändring uti 27 kap. B.B. ronde de syner, som af tvenne nämndemän ensamt förrättas, och hvilka äro de odugligaste som kunna finnas, emedan, om de båda värde ledamölerne stadna i olika tankar, intet resultat uppstår, och deremot, om de äro af lika tankar, likväl ingen garanti finnes för att de hafva rätt.
Jag skulle derföre tro alt man kan afslå betänk.
Alt betänk, skulle helt och hållet afslås, får jag för min del afstyrka.
Det är nogsamt bekant för hvar och en, som tjenst gjort såsom domare, huruledes ganska ofta de i fråga var:de syneförrättningarne läggas till grund för antingen fordringsanspråk eller utmätningsanspråk, och huruledes domaren då ofta sladnar i förlägenhet med afseende å hvad kraft han skall tdlägga del ansökningen åtföljande syneinstruinentet.
Han tvekar alt frånkänna det allt vitsord, då synen skett på sätt lagen stadgar, men han tvekar också att tillägga detsamma fullt vitsord, emedan lagen ej utsatt uågon preskriptionstid, inom hvilken klander deremot skall anmälas.
Vid sådant förhållande syntes det Utsk. ovedersägligt att det är af nöden att stadga en dylik preskriptionstid, oclt då Utsk. föreslagit densamma lill irenne månader efter den dag, dä den missnöjde erhållit del af syneförrätlningen, synes visserligen vederbörtdes rätt på allt möjligt sätt vara iakttagen.
Hvad beträffar Hr Pi intzenskölds anmärkn. om de syner, Den 22 S e p t e m !> e r. 357 som förrättas af kronofogde med biträde af nämndemän, så ber jag alt få nämna, det dessa syner egentligen afse en slags besigtning å hemmanen, hvarföre de ingalunda kunna komma i jemförelse med de här ifrågavande, som röra af- och tillträdessyn emellan landtbo och dess efterträdare.
Jag anser derföre, för min del, det ifrågavande fallet böra serskildt behandlas, och tillstyrker fördenskull bifall till betänk.
Hr von Ho-henhausen:.
Sparre i tillstyrkan af bifall till betänk.
De anmärkn:r, som af flr Printzensköld blifvit gjorda deremot, alt betänk, ej sträckt sig längre än till hvad motionären ifrågasatt, hafva redan af Frih.
Cederström blifvit besvarade, derigenom att han erinrat det.
LagUtsk. icke, såsom Const.- och BaucoUtskm, eger någon rätt att sjelft väcka förslag i något ämne.
Cederström har derjemte yrkat afslag på grund deraf, alt motionären ej äfven föreslagit att synen skall förrättas af kronofogde tillika med nämndemännen.
Då likväl motionären nu ej visat sig afse grunden för sjelfva lagsladgandet, och dä Hr Printzensköld visat sig ej hafva något annat emot betänk., än att lian önskat det utsträckt jemväl till en annan syneförrättning, samt dä ett verkligt behof af det föreslagna stadgandet förefinnes, sä vet jag sannerligen ej nå got skäl hvarföre K. o.
Ad. skulle afslå detta förslag.
Då en annan riksdag kommer, blifver äfven tillfälle att väcka förslag om det nu ifrågasatta tillägget, likasom det ej heller då lärer komma alt felas förslag till ali annan rättelse.
På dessa skäl tillstyrker jag bifall till Ulsk:s förslag.
Man bar emot mig anmärkt, att jag skulle åsyftat en utsträckning af LagUtskts pröfningsrält i förevar:de fall utöfver hvad motionen innehåller, och att Ulsk. således lagligen förfarit, då det inskränkt sig till det förslag, som nu är under öfverläggning; men jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, att det misstag, som Gr.
Sparre velat i della hänseende lägga mig lill last, likväl återfaller på Utsk., emedan motionen alldeles ej innehåller något undantag för de af mig omnämnda synerna.
Här står nemi. i betänk, att motionären anmärkt, ”att någon viss lid ej vore i lagern utsatt, inora hvilken klander bör anföras emot husesyner, som af enskilde personer hållas med deras landtboer”.
Nu hållas så beskaffade husesyner vanligen af kronofogde med tvenne nämndemän, hvaremot det förhållandet, alt sådane syner förrättas af tvenne nämndemän ensamt, inskränker sig lill de fall R. o. Ad. låter syna sina gårdar för att tillse huru deras landtboer fullgjort sina åligganden, När således 27 kap. B.B. hufvudsakligen afser sådana syner, som jag tagit mig friheten omförmäla, så kan jag ej annat än anse det hafva ålegat LagUtsk. att, just i öfverensstämmelse med motionens syftning, fästa sig jemväl vid dem och ej ensamt inskränka sig till de syner, som af tvenne nämndemän förrättas.
Jag kan alltså ej frångå den öfvertygelsen alt jag haft rätt i min anmärka., och att Utsk. oriktigt, eller åtminstone ofull - 3f»S Den 22 September. ständigt, behandlat saken, hvarföre jag anser det vara bättre att afslå betänk., för att framdeles få ändringen fullständig och på en gång verkställd, än att nu bifalla det, under hopp om, att vid en kommande riksdag få den lucka fylld, som LagUtsk. i förevar:de fall lemnat.
Jag hade hoppats att slippa uttrötta R. o. Ad. med en utförlig framställning angående lagens stadgande i 27 kap. B.B., men jag ser mig nödsakad dertill, för all bemöta den siste värde talarens anmärkmr.
Jag har redan tagit mig friheten säga, att de syneföirättningar af en kronofogde med tvenne nämndemän, som B.B. omtalar i 27 kap.
I §, egentligen äro en art besigluingar, sorn närmast motsvara de ekonomiska besiglningarne ä prestebol.
Ett helt annat förhållande afser den 8 §, som talar om huru förhållas skall med syner emellan frälseman och hans landtbo.
Visserligen begagnar sistnämnde lagrum blott ordet: frälseman, men det kan ej vara Ur Printzensköld obekant, att denna § numera så förstås, att syner, som hållas af jordegare med dess landtbo, förrättas enligt denna 8 §, ehvad jordegaren är frälseman eller ej, lika litet kan det vara Hr Printzensköld obekant alt 1 § 27 kap. alldeles ej är tillämplig på delta fall.
Den 1 § afser nemi.
Kronans rätt, som tillses genom Kronans embetsman, dä deremot 8 § afser förhållandet mellan den enskilde och hans landtbo.
Det är delta sednare fall, som motionen afselt, hvarföre LagUtsk. äfven ansett sig pligtigt att inskränka sig lill stadgandet om de ”husesyner, som af enskilde personer hällas med deras landtboer”.
Ur von Hartmansdorff, Aug.:
Man har emot förevar:de lagstadgande dels anmärkt, att den ifrågavartde syneförrättningen ej är god nog.
Men månne förhållandet blir bättre, om man ej, såsom bär föreslås, utsätter någon viss tid, inom hvilken besvär öfver en sådan förrättning kunna anmälas?
Jemväl har blifvit sagd!, att lagstiftningen i detta fall är bristfällig och behöfde vara fullständigare.
Men är man ltulpen dermed, alt, under förväntan på det bättre, man behåller det som är sämre än Ulsk:s förslag?
Någon rättelse är väl bättre än ingen.
Då nu klagas öfver saknad af bestämd lid för svueförrätlningens överklagande, och alt deraf olägenheter uppkomma, hvarföre skulle man ej undanrödja dessa svårigheter genom en bestämd besvärstids utsättande?
Jag anhåller alltså att R. o. Ad. mätte bifalla förslaget.
Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm, att, i händelse af bifall till Utsk:s betänk., R. o.
Ad. torde tillåta rättelse af den felaktighet, som förmodligen genom tryckfel insmugit sig i Ulsk:s tillstyrkande, derigenom alt ordet ”syneförrättningen” blifvit införd! i st. f. syncinslruraentet.
Uppå sedermera framställd propos. blef LagUlsk:s förevar-.de betänk, med nyssberörde rättelse af R. o. Ad. bifallet.
De ii 22 September. 359 Föredrogs och bifölls LagUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda belänk.
N:o 74, i anledn. af vackt motion om förklaring af 3 mora. i K. kungörelsen d. 18 December 1823.
Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.Ulsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda betänk.
N:o 51, i anledn. af väckte frågor om ändringar uti K. taxan på arfvode för landlmäteriförrättningar d. 18 October 1834, blef härefter föredraget, men ånyo bordlagdt, på begäran af Hrr von Hartmansdorff, Aug., och von Hohenhausen, Mich.
Föredrogs och lades lill handlingarne Allm. Besv.-och Ekon.- Utsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda utlåt.
N:o 123, i anledn. af erhållne återremisser utaf betänk.
N:o 93, ang:de ifrågastäldt framläggande af unionskomitéens förhandlingar inför R.
Upplästes och lades till handlingarne ankomne prot.utdr. från de öfrige RiksSl:n, nemi. från PresteSt. af d. 9, 11, 12, 13 och 15 dennes, från BorgareSt. af d. 11, 12, 13, 15, 16 och 21 dennes samt från BondeSt. af d. 24 sisth Augusti samt d. 11, 12, 13, 15, 16 och 18 dennes.
Anmäldes och lades på bordet följande från LagUtsk. inkomne betänk.:
N:o 75, i anledn. af väckte motioner om förändring i konkurslagstiftningen; N:o 76, i anledn. af väckt motion, angule åliggande för kommunerne alt hafva tillsyn å ordningen vid fängelserne; och N:o 77, i anledn. af väckt motion om stiftande af en lag för Notarii publici. H. R. o.
Lördagen den 23 September 1848.
Justerades 7 prot.utdr. för gårdagens plenum samt pleniproh för d. 19 sisth Juli. 360 Den 23 September f. m.
Föredrogs ånyo StalsUtsk:s d. 21 och 22 dennes på bordet lagda mern.
N:o 319, i anledn. af RiksSims skiljaktiga beslut, rörande de i ullåt:na N:ris 242 och 312 förekommande frågor.
Hr Rosenblad, Bernh.: .lag anhåller att få till prot. anmäla, att jag varit förhindrad att deltaga i öfverläggningarne vid det sammanträde inom StatsUlsk., då Utsk. fattade sitt i delta betänk, innefattade beslut. R. o. Ad. ansåg detta mern. böra punktvis företagas till afgörande, och förekom härvid först Utsk:s inbjudning till R. o. Ad. samt PresteSt., att i de af dem afslagne delar af Utsk:s förut i ämnet afgifna förslag, instämma i Borgare- och BondeSl:ns beslut.
Om Ståndet skulle taga denna inbjudning i närmare öfvervägande, så skulle man för 3:dje gången komma att punktvis genomgå detta långa betänk, och upplifva de strider, som härom blifvit utkämpade.
Jag hemställer derföre vördsamt alt R. o. Ad. mätte vidblifva sina förut i ämnet fattade beslut, och endast pröfva voterings-proposme.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad., på sätt Rivon Hartmansdorff föreslagit, behagade, med vidblifvande af sina förut fattade beslut, afslå Ulsk:s ifrågavar:de inbjudning.
Vidare förekommo Ulsk:s serskildta yttranden rör:de nedannämnde punkter af betänk.
N:o 242. lista punkten.
Utsk:s härom afgifna yttrande lades till handlingarnc.
Efter uppläsning af första delen af Utsk:s öfver denna punkt afgifna yttrande, hvaruti förslag till voteringspropos. blifvit framstäldt, anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff:
Uppställningen af Utsk:s betänk, är sådan, att det sista stycket på sidan 3, hvilket icke blifvit uppläst, hör till det första stycket på samma sida, hvilket blifvit uppläst.
Det angår nemi. de ämnen, från hvilka Disk. afslått.
Jag hemställer alltså om icke sista delen bör uppläsas, och denna del af Utsk:s förslag afskiljas och afgöras, sä att man sedan endast har att göra med återstoden, som upptager voteringsproposme.
Jemte det jag instämmer med Hr von Hartmansdorff derutinnan, alt den sednare punkten hade bordt föregå den, som omfattar voter:spropos:ne, önskar jag, att, rör:de sjelfva voteringsfrågan, få yttra mig, sedan Hr Gr. o. Landtm., i anledn. af Hr von Harlmansdoi ffs framställning, täckts göra propos.
Den 23 September f. m. 361 Sednare delen af Utsk:s i afseende på 2:dra punkten afgifna yttrande, ang:de de delar af samma punkt, hvilka Utsk. ansett hafva förfallit, blef härefter uppläst, samt af R. o. Ad. godkänd.
Enär, i afseende på de punkter, som nu blifvit laggda till handlingarna, Utsk. förklarat, att, då 2 Stånd, stannat emot 2, samme punkter hafva förfallit, så må det billigtvis kunna anmärkas, hvarföre icke Utsk. på samma sätt behandlat den fråga, som Utsk. nu gjort till föremål för voterings-propos.
För behandlingssättet af denna fråga har Utsk. endast anfört det skäl, alt den hade inverkan på riksg:s-kont:s inkomster.
Hvarje lagsom angår köp af fast egendom, som hörer Staten till, måste ovilkorligen hafva inflytande på Statsverkets inkomster, dessa må nu ingå till Stats- eller riksg:s-kont., emedan köp af fast egendom icke kan tänkas med mindre, än att köpeskilling skall erläggas, och således mäste denne lag afhandla sältet för köpeskillingens liqviderande, i följd hvaraf bestämmelserne om köpeskillingen utgöra en så ingredierande del i sjelfva lagen, att de derifrån icke kunna afskiljas, ulan mäste blifva föremål för StatsUtsk:s behandling.
Nu har Utsk. likväl utgått från den grundsats, att man skall behandla frå gan så, som om lagen redan vore stiftad, och endast fråga vore om verkställigheten, men sä är icke förhållandet.
Utsk. synes icke hafva tagit den ringaste kännedom om författningarna, ang:de skatteköp, då Utsk. kunnat påstå, att frågan endast rör riksg:s-kont:s inkomster.
Det torde derföre tillåtas mig, att i korthet få uppgifva, huruledes, allt sedan skatteköp blefvo tillåtne, lagstiftaren förfarit, för att dymedelst ådagalägga, att just det vilkor för skatterätts vinnande, som Utsk. vill draga under omröstning i förstärkt StatsUtsk., utgör civil lagstiftning, hvilken icke annorledes än på sätt grundlagen, bjuder får ändras eller upphäfvas.
Kongl, förordningen om Skatteköp d. 19 Sept. 1723, innehåller, jemte föreskrift, huru de då påbudne skattevärderingar skulle förrättas och af landskamereraren skärskådas, följande stadgande: ”Sedan köpeskillingen i Landtränteriet är inbetald, uppskickas värderingen, qvittencet jemte landshöfdingens betänk, till kammar-colhm, som utfärdar skattebrefven om det finner allt vara rätteligen procederat och att hemmanet kunnat säljas. ”K. förordningen d. 21 Februari 1789 upplifva:’ och förnyar i 1 § förenämnde förordning” både i hvad angår, hvilka hemman kunna till skatte försäljas eller icke, som ock sättet, huru försäljningen bör begäras och dermed vidare förfaras.
”K. resolutionen pä allmogens besvär af d. 17 Aug. 1762, stadgar i 69§:” att sedan skatteköpet blifvit antaget och köpeskillingen i ränteriet lefvererad samt vedrbörligt qvittens derå meddeladt, så bör landsh. tillhälla landskamereraren, att inom en månad derefter insända skatteköps-handlingarna till kammar-coll. ”kammar-collegii kungörelse d. 29 Okt.
1793 innehåller slutligen;” att sedan i händelse af tvist om företrädesrätt till skatteköp, denna tvist blifvit afgjord och Utslaget vunnit laga kraft, sä skall landsh. tillhålla landskamereraren, att inom en månads förlopp, efter del skalteköpeskillingen blifvit i ränteriet nedsatt, insända skalteköpsacten till kammar-colhm. 3G2 Den 23 September f. m.
Desse af mig na åberopade 4 författningar angå väl endast och allenast kronohemman, och man skulle således kunna säga, att, hvad rusthållen beträffar, derom ingenting finnes sladgadt, och att Utsk. derföre skulle, åtminstone i afseende på dem, hafva ägt rätt att förfara på sätt som skett.
Men jag bemöter denna anmärkn. dermed, att K. förklaringen d. 22 Sept. 1756 öfver 1723 års skatteköpsförändring innehåller: ”att Rusthällarne, emot det de i land tränteriet insätta skattelösen, hvilken bör erläggas med 6 års räntor, få sina rusthåll till skatte utan vidare omgång än att landsh. i orten gifver kammar-coll. vid handen det en sådan köpeskilling af rätter man blifvit deponerad, dä coll. sedan, utan tidsutdrägt har derå skattebref att utfärda.”
När således mine Hrr! i laga ordning tillkomma författningar bestämdt innehålla ibland vilkoren för skatterätts vinnande, att köpeskillingen, före skatteköpebrefvets utfärdande, skall vara i landtränteriet lefvererad, så visar det sig ju häraf uppenbarligen, att jemväl detta vilkor utgör föremål för den civila lagstiftningen.
Den omständigheten, att medlen till riksg:s-kont. ingå, kan således icke inverka på sakens behandling i afsigt, att drifva den derhän, som Utsk. åsyftat, destomindre som voter:s-propos:n lika med det Utsk:s förslag, som föranledt denna voteringspropos. ytterligare jemväl omfattar en slags lagstiftning i afseende på medlens lefvererande, nemi. att desse medel skola erläggas med , v om äret och debiteras, uppbäras samt redovisas i sammanhang med lägenhetens grundskatter.
Skulle denna form antagas, så innefattar den icke annat än en ekonomisk lagstiftning, som icke medför den ringaste säkerhet för kronan.
Ty derföre, att köpeskillingen debiteras och redovisas i sammanhang med grundskatten, har den icke den förmånsrätt, 17 kap. 6 §.
H.B. tillägger afrad af krono- och skattehemman.
På grund af alla dessa skäl kan jag således icke annat än anse StatsUtsk. hafva, genom en origtig tolkning af grundlagen, kommit till det resultat, att föreslå voter:spropos.
Jag mäste bestrida en sådan olaglighet och under åberopande af 34 § Riksd.Ordn., som stadgar att hvarje mål, utan hvilket Utsk. det än blifvit behaudladt, skall likväl vid afgörandet hos R.
St. undfå en sådan handläggning, sora sjelfva sakens beskaffenhet påkallar, mäste jag bestrida Utsk. befogenhet, att på sätt, som skett, förfara, och jag yrkar på grund deraf ogillande af detta förfarande, och att voterings-proposm såsom grundlagsvidrig, måtte läggas till handlingarna.
Jag har tillförene icke haft tillfälle, att yttra mig öfver det ämne, hvars formela behandling nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, och jag anser det äfven mindre lämpligt, att vid detta tillfälle ingå i någon utveckling af mina tankar, ronde sjelfva saken.
St. komma att fatta något hufvudsakligt beslut i ämnet, blir jag i allt fall underkastad pligten, att tillkännagifva mina åsigter derom, när frågan återkommer till K.
M. och blir föremål för pröfning i Dess conseil.
Min afsigt är således icke, att nu ingå i någon discusion om sjelfva saken, och jag har velat nämna delta, på det ingen, då jag tager Den 23 September f. m. 303 mig friheten yttra några ord i afseende på det formela, må tro mig dervid vara hänförd af förkärlek för sjelfva hufvudfrågans framgång, under det jag, endast är ledd af min öfvertygelse om det rättsénliga och af min önskan, att R.
St. mätte i denna sak komma til! ett slut, som icke sönderbryter riksdagens gång, och gör frågans afgörande på hvad sätt som helst omöjligt.
Med yttersta uppmärksamhet har jag genomläst de vid förevande betänk, fogade reservationer, men får förklara, att jag, med erkännande af allt det tänkvärda, som i vissa delar dessa reservationer innehålla, likväl icke kunnat komma till samina resultat som reservanterne, då de förmena att icke någon af de frågor betänkulet innehåller skulle vara af beskaffenhet att tillhöra förstärkt StatsUtsk.
Jag ledes härtill af det enkla argument, att, ehuru visserligen icke alla frågor, som kunna sägas inverka på Statsverkets inkomster och utgifter, nödvändigt böra betraktas såsom Statsregleringsfrågor, jag likväl icke kan tro, att uti sådana frågor, utan hvilkas afgörande, Statens hvarken utgifter eller inkomster kunna till ziffran beräknas, 2 Ständ skulle kunna, sedan serskildt beslut i ämnet blifvit ifrågaställdt, och serdeles då sådant skett genom en K. proposm, äga rättighet, enl. vår grundlags ordalydelse och mening, alt förtrycka de 2:ne andra Ståndens mening, utan föregången votering i förstärkt Utsk.
I strid med de värde reservanternes yttranden, är det således min öfvertygelse att en del här förekommande frågor äro af den natur, att de tillhöra förstärkt Utsk., och då R. o.
Ad. nu beslutat, alt till pröfning företaga detta betänk, punktvis, torde jag vid de serskilda punkterna framdeles få närmare förklara, hvilka dessa frågor efter min tanke äro, i fall stridiga meningar derom skulle uppstå och jag icke i en sådan förklarings afgifvande finner mig förekommen af andre med mig liktänkande talare.
Men serskildt anhåller jag att, i afseende på denne punkt och den deruti framställde voteringspropos., få nämna, att jag med den siste värde talaren instämmer i sä måtto, som jag anser just denne punkt icke vara af beskaffenhet, att den bör underkastas votering i förstärkt Utsk., isynnerhet som jag finnér det högst anmärkningsvärdt, att Utsk. genom sönderdelande af förslaget, kommit till ett slut, som icke är förenligt hvarken med den K. proposm eller med det beslut, hvaruti 2 Stånd, hvilka bifallit förslaget, stannat. K. M:s propos. innehåller nemi. ett förslag, innefattande flere serskilda föreskrifter i afseende på sättet för skatteköpeskillingens erläggande.
Detta förslag, har blifvit i sin helhet, af Utsk. förordadt, och af2:ne Stånd antaget, men 2 Stånd hafva deremot afslagit detsamma, isin helhet; hvadan och då Utsk. med anledning häraf kommit till det resultat, att flere delar af förslaget borde förfalla, jag finner oriktigt att återstoden af förslaget ansetts höra komma under votering i förstärkt Utsk.
På denna grund instämmer jag med Hr Printzensköld, att den nu ifrågavande af Utsk. föreslagna voteringspropos. icke må bifallas.
Hr Pr in t zéns köld:
Sedan den siste värde talaren instämt med mig i de äsigter, jag tagit mig friheten yttra, kan naturligtvis 364 Den 23 September f nr. icke mitt mening vara att uppträda med någon vederläggning af de satser, han framställt.
Men den värde talaren har i början af sitt anförande, begagnat ett uttryck, hvilket jag måste taga i skärskådande.
Han har nemi. sagt, ”att man i dessa frågor måste söka tillvägabringa ett beslut, som icke sönderbryter riksdagens gång.”
Jag uppmanar den värde talaren, att förklara, hvad han menar med detta uttryck.
Sönderbrytes väl riksdagens gång derigenom, att man på grundlagsenlig väg söker försvara sina åsigter.
Den värde talaren måtte således hafva kännedom om något slags bemödande af riksdagens sönderbrytning, då han kunnat offentligen inför detta Ständ anspela på en sådan händelse.
Så länge vi lefva uti ett constitutionelt samhälle med rättighet, att i den ordning, grundlagen föreskrifva-, från våra bänkar fritt yttra oss om förekommande ämnen, skulle jag tro, att man icke äger framkomma med dylika anspelningar om rikdagens sönderbrytande derföre, att R. o. Ad. icke delar lika åsigter med 2 andra Stånd, utan i grundlagsenlig väg yrkar det frågan skall anses förfallen.
Cederström, Jakob: Hr Gunther har förklarat, att han anser några punkter i betänk, vara af beskaffenhet, att de böra till förstärkt Utsk. hänskjutas, och Hr StatsRådet har tillagt, 2 Stånd icke äga alt undertrycka 2 andra Stånds tankar i frågan.
Då vi komma till de punkter, hvilka Hr StatsRådet anser vara af nämnde beskaffenhet, skall jag söka bevisa, att af alla i betänk, förekommande punkter det icke finnes en enda, som äger denna beskaffenhet.
Nu håller jag mig blott vid den föredragne punkten, i fråga om hvilken Hr StatsRådet instämt med Hr Printzensköld deruti, att den icke bör blifva föremål för votering i förstärkt Utsk.
Såsom skäl för denna sin åsigt har Hr StatsRådet yttrat, att Utsk. har sönderdelat denne punkt, och ansett en del deraf böra förfalla, såsom varande af ekonomisk natur, men åter andra icke böra förfalla.
Jag anser detta sednare argument icke vara ett argument i sak utan blott en händelse, att vid voteringspropos:nes uppställande inom Utsk., en del blir föremål för votering och en annan åter anses böra förfalla, och jag skall äfven söka bevisa hvad jag sagt.
Det är icke första gången R.
St. hafva fått sig förelagda förslag, hvilka, beroende af det beslut, som öfver dem kunna fattas, komma att inverka på Statsregleringen.
Vi skola gå tillbaka ända till den constitutionella riksdagen 1809.
Då förekom nemi. frågan om försäljning af kronans hemman och andra lägenheter, hvaröfver R.
St. ensamt har beslutande rätt, i fråga om lagstiftningen i och för förvaltningen.
2 Stånd stannade emot 2, men StatsUtsk. hade icke då den förmätenheten, att förklara, det denna fråga rörde Statsregleringen, hvarom skulle voteras, utan StatsUtsk. ingick med ett mern. till R. St., deruti Utsk. begärde del af R.
St:s åsigter, huru de ville alt med frågan skulle förfaras, enär densamma tillhörde uteslutande R.
Sirs beslutande rätt.
R St. lemnade då det besked, att de ville hafva frågan afgjord i förstärkt Utsk., enl. den 73 § Riksd.Ordn. men icke efter 69 § Reg.F., emellan hvilka §§ är en himmelsvid skilnad.
Sålunda blef det erkändt, att frågan icke hör - Den 23 September f. m. 305 de under Statsregleringen.