Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har aldrig sagt, att man skulle kunna undfå del af RammarCoIlegii beslut innan Thomoe dag, synnerligast som jag tviflan, att äfven under den nu gällande tiden för markegångssättningen alla räntegifvare hinna att få del af RammarCoIlegii beslut öfver deras besvär in - joS * Den ig Januari c. tn, nan d, 21 Dec,, utan har jag endast sagt, att markegångssättningen hinner kungöras så tidigt före Thoma: dag, att Uppsägning i rättan tid kan ske, om någon i följd af raarkegångspriset skulle finna sig dertill befogad; ty det är det kungjorda markegångspriset, hvarefter massan rättar sig i afseende på begagnandet af uppsägningsrätten, och deraf hindras ingen att besvära sig, väl vetande, att om han vinner rättelse, får han äfven godtgörelse.
Vidare har Hr v. Hartmansdorff sagt, att det ar stridande mot författningarna, om icke uträkningen sker inom i:sta uppbördsstäminan.
Dertill får jag svara, att så icke sker, och att jag vill åtaga mig att bevisa, att författningen icke stadgar, att det skall ske förrän till den ?:dra uppbördsstämman eljer till d. iq Januari, Hr von Hartmansdorff:
Jag glömde, då jag sist yttrade mig, en omständighet, sorn verkar ytterligare tidsutdrägt i afseende på besvärens afgörande, den nemi., att de skola ingifvas till K. M:s Bef;h:de, som med näst afgående post insänder den jemte eget utlåt, tili KammarCollegii afgörande.
Någon tid behöfves också för att skicka bref t. ex. från Malmö till Stockholm.
I anledn. af hvad Hr af Billbergh sist yttrade får jag nämna, att till d. irsta uppbördsstämman lika så väl som till den 2:dra uträkningen i debetsedeln bör Vara uppgjord, emedan det är efter den, som betalningen i penningar skall erläggas, och någon betalning icke lärer kunna försiggå, om man icke vet, huru mycket man skall betala.
Jag förnyar min anhållan om afslag på Utskrs tillstyrkande i förevar, mom.
Jag förmodar, att StatsUtsk:s ändamål med dess förslag i dessa punkter åsyftar att få ett markegångspris, som närmare öfverensstämmer med det i orten gångbara priset, än som hittills varit förhållandet.
Jag delar Hr v- Hartmansdorlfs anmärka, i afseende på olämpligheten af den i Utsk:s sednare utlåt, föreslagna tid för markegångssättningen; ty såsom den värde talaren upplyste, hinna besyären icke afgöras inom uppsägningstiden.
Det blir således nödvändigt att för markegångssättningen bestämma en annan tid, än Utsk. föreslagit.
Den tid, som hittills dertill varit bestämd, har varit förenad med en olägenhet, som ingen lärer kunpa bestrida, den nemi., att gångbara priset då ännu icke varit så bestämdt, att markegångspriset blifvit sådant, att man kunnat säga, att det öfverensstämde med hvad det borde blifva med hänseende till skörden, för hvilken det skulle gälla, Efter mitt förmenande är Mars månad, såsom Utsk. i första utlåt, föreslagit, den lämpligaste tiden för markegångssättningen, emedan vid den tiden prisen i orterna vanligtvis äro bestämda, sedan, efter fulländad uttröskning, skördens beskaffenhet och dea större eller mindre spannmålstillgången med säkerhet äro kända.
Pen 19 Januari e. m.
Men denna tid har åter den olägenhet med sig, att det pris, som då sättes, icke kan gälla för en tid, som redan är passerad.
Det pris, som för 1834 års skörd sättes i Mars månad 1835, kan icke gälla för leverering af i834 års ränte* spannmål; men jag tror, att detta är en olägenhet af den obetydliga beskaffenhet, att den icke bör hindra R. o. Ad. att antaga denna tid för markegängens bestämmande.
Jag skulle derföre vilja föreslå, hvilket jag förmodar att äfven StatsUtsk. i sitt förra utlåt, ämnat, att markegångspriset bestämmes i Mars månad, men att det kommer att gälla för samma års blifvande skörd.
En annan olägenhet kan deraf visserligen uppstå, att allmogen har svårt att lära sig förstå, att någon förlust derigenom icke uppkommer, emedan hvad som förloras det ena året ersättes det andra året, synnerligast om det blir beslutadt, att medelpriset skall bestämmas efter 10 års markegång, då variationen mellan markegångsprisen icke lärer blifva så särdeles stor.
I följd häraf vågar jag anhålla om propos. till bifall å hvad Stats-* Utsk. i första utlåtandet föreslagit, Frih.
Jag för min delar af den öfvertygelse, att StatsUtsk:s nu sist afgifna förslag, att markegången skall vara satt emellan den siste Nov. och 4 Dec., är det, som under närvar, förhållanden mest öfver* ensstämmer med det rätta.
Att den olägenhet skulle uppkomma, som Hr v. Hartmansdorff anmärkt, att besvären öfver markegångssättningen icke skulle vara afgjorda inom Thomas dag, anser jag icke vara en anmärkt)., sorn bevisar någon oriktighet i förslaget.
Sådana besvär öro ofta under närvar, omständigheter icke afgjorda inom Thomae dag; och om de icke blifva det förrän i Febr. eller till d. 1 April i afseende på kronoräntorna, är någon tid derigenom icke förlorad, emedan slutliqviden förr icke behöfver vara verkställd.
Det vore visserligen ganska öfverensstämmande med hvars och ens önskan, att genast kunna känna sitt debet, utan att någon förändring deruti genom besvär kunde upp* komma; men då det icke lärer vara möjligt, lärer det vara tid nog, då liqvidationstiden är så långt framskjuten, att besvären dessförinnan kunna afgöras.
Thomae dag är endast en dag, inom hvilken uppsägning skall äga rum till leverering in natura.
Den, sorn tror, alt det kan inverka på dess fördel alt leverera in natura, kan alltid på förhand inom Thom* dag begagna sig af sin vippsägpingsrätt, i fall han äger någon.
Sällan eller aldrig kunna besvuren angå så betydlig prisskillnad, att det i någon betydlig mån kap inverka på den fördel, räntetagare eller räntegifvare kunna hafva i afseende på begagnandet af uppsägningsrätten; och jag kan således icke anse det ppiparkta förhåljandet vara något, sorn bevisar olämpligheten af den tid, StatsUtsk. fö* peslagit.
Hvad åter angår Hr Hjärnes anprärkn., att det vore * 10 Den 19 Januari e. m. lämpligast att sätta markegången i Mars månad, oell att denna markegångssättning borde gälla för löpande årets skörd, finner jag andra olägenheter dermed förenade än dem, sorn talaren sjelf uppgifvit och vederlagt.
Jag kan icke föreställa mig, huru liqviden sedermera skulle komma att äga rum för de räntor, som skulle utgöras af nya skörden, om priset vore satt efter nya skörden, emedan priset emellan gamla och nya skördarna kan variera ända till 5o ä 100 proc., då deremot mycket mindre variation emellan markegångspriset och det verkligen existerade priset uppkommer, om markegångspriset bestämmes i Nov. eller liec. månad, med afseende på den redan gjorda skörden, än om priset sättes förut, innan man vet, hurudan skörden blir.
Att det ena årets förlust skulle jernnäs med det andra årets vinst genom 10-års-markegångssättningen tror jag nog; men derigenom vinner man icke, hvad som åsyftas, nemi. att markegångspriset skall mera öfverensstämma med det gångbara priset.
Det är detta ändamål, man skall närma sig; men dertill fordras först nödvändigt, att markegångspriset sättes med afseende på det års ränta, som skall antingen in natura levereras eller contant betalas, och dernäst, att markegången bestämmes på den tidpunkt, då prisen kunna vara någorlunda bestämda.
Lämpligaste tiden härför vore visserligen Jan. månad; men då lagen stadgar, att uppsägning skall ske före Thomae dag, kan det icke komma i fråga att framskjuta tiden för markegångsprisets bestämmande längre än till d. 4 Dec.
Jag vågar således tillstyrka antagande af Utsk:s förslag såsom det, hvilket under närvar, omständigheter mest närmar oss till det mål, sorn i markegångssättningen åsyftas.
Hufvudsakligen är jag förekommen af den siste värde talaren.
Jag begärde dock ordet i anledn. af Hr Hjärnes förslag, som gifver mig anleda. att fästa hans uppmärksamhet derpå, att jag tror, att StatsUtsk. gjort detta väl beräknade förslag i sammanhang med det ytterligare förslag, som under 5:te punkten förekommer, och att jag derföre tror, att dessa frågor icke kunna isolerade behandlas.
När man således betraktar 5:te punkten, hvaruti uppsägningsrätten vilkorligen lemnäs räntegifvarne, finner man, att detta vilkor hufvudsakligen beror på detta stadgande om markegångens bestämmande inom utgången af Dec. månad; och då jag icke kan medgifva någon inskränkning uti räntegifvarnes uppsägningsrätt, kan jag icke heller godkänna en förändring uti tiden för markegångssättningen, hvarigenom vilkoret för begagnandet af denna uppsägningsrätt kan försvåras; hvadan jag, som icke finner StatsUtskrs sednare förslag overkställbart, icke kan annat än med min röst understödja detsamma.
StatsUtsk. har uti den sed - D en 19 Januari c. m. lii nast föredragna punkten af dess utlät, föreslagit, att man skall återgå till den tid för markegångssättningarna, som redan för 20 år sedan ansågs oriktig. i8i5 års förordn., angide tionde- och afradsspannmålens utgörande, innehåller såsom skäl till upphäfvande af 1810 års författning, deruti stadgades, att markegångssättningen skulle vara verkställd sist d. 12 Dec., att spannmålsprisen inom sistnämnde tid i allmänhet icke vunnit större stadga och bestämdhet än vid början af Nov. månad, då markegångsprisen enligt i8o3 års kungör, skulle fastställas.
Af Utsk:s förra utlåt, synes äfven, att Utsk. delat den i i8i5 års förordn. uttalade åsigt, enär Utsk. yttrat, att markegångstaxan upprättades vid en tid, då spannmålen ännu icke i allmänhet vore uttröskad och således innan något stadgadt pris derå genom en allmännare försäljning kunnat utrönas.
Utsk. föreslog derföre, att markegångssättningen skulle ske i början af Mars månad.
Då Utsk. nu frånträdt sitt förra förslag på grund af de deremot inom RiksStln framställda anmärkn:r, hvilkas innehåll och beskaffenhet Utsk. dock icke haft godheten meddela, förefaller det mig, som Utsk. förnekat viglen af det begagnade skälet för dess förra tillstyrkande.
Men enär jag fortfar att anse detta icke vederlagda skäl tillräckligt för den föreslagna förändringen, får jag för min del förklara, att jag skulle, lika med Ilr Hjärne, önska, att StatsUtskls förra utlåt. i förevar, afseende blefve af It. o. Ad. godkändt.
Jag anser det vara af synnerlig vigt, att markegångspriset spannmålen öfverensstämmer med det allmänt gångbara försäljningspriset.
Jag måste dock medgifva, att jag verkligen nu hyser någon tvekan i afseende på berörde förslag, sedan jag hört personer med mera kännedom om detta ämne, än jag kunnat förvärfva mig, förklara Utsk:s lista utlåt, i denna del overkställbar!; dock som jag för min enskilda del icke kan inse denna overkställbarhet och ej heller hört uppgifvas, hvaruti densamma egentligen består, anhåller jag 0111 bifall till hvad Utsk., röride tiden för markegångssättningarna, uti utlåt.
Nio 273 föreslagit.
Jag tycker nästan för min del, att man kommer rättvisan närmast derigenom, att man återgår till Utskls förra utlåt, i så måtto, att man Sätter en markegång i Nov., som gäller för leverering in natura, oell den andra i Mars månad, för att bestämma medelpriset, blott med den skillnad, att medeltalet tages af 10 i stället för af 5 iir, De, sorn frukta, att årsmarkegången blefve för låg, om den sättes i Nov., emedan priset då ännu icke kan med säkerhet besläinmas,' böra besinna, att detta förhållande kominer räntetagaren tillgodo i så måtto, att räntegifvaren, som vill betala in natura, då skall erlägga desto större skillnad emellan 10 års medelmarkegångsprisct och årsmarkegångens lägre pris.
Dan 19 Januari e. ni. H. Ex. Hr Gr. 0. Landtm, ankom och emottog klubban.
Hr Gunther, Carl Gust.t Genom de förändringår, StatsUtsk. gjort i det förut uti utlåt.
N:o 273 framställda förslaget, anser jag de hufvudsakHgäste anmärkningarna mot detta förslag vara undanröjda.
Jag tackar StatsUtsk. för de betydliga modificationer, Utsk. gjort i sitt nu framställda förslag, hvarigenom detsamma kan antagas, såsom redan är gjordt med föregående punkter, ehuru förslaget icke innefattar en så vidt omfattande reform, som K. M:s nåd. propos. åsyftade, eller R.
St:s und. skrifvelse af d. 25 Jan. i83o afsåg; men under närvar, förhållanden kan någon större reform icke verkställas, hvarföre jag anser Utsk:s förslag •Vara ett lämpligt försök, under afvaktan af en annan tid för att göra reformen bättre, då förhållandet sådant kan medgifva.
Om man, såsom några talare yrkat, ville antaga TJtsk:s förslag uti utlåt.
N:o 273 eller Hr Cederschjöld.? förslag, så skulle skatterna derigenom komma att förhöjas minst till 2Ö proc., och att antaga ett sådant förslag anser jag vara så mycket mera oriktigt, som såväl R.
M:s nåd. propos. som R.
St:s förenämnda und. skrifvelse afse de skattdragandes förmån.
Af dessa skäl anhåller jag om bifall till Utsk:s sednare förslag, såsom det enda, som nu kan antagas*
De anmärkntr, som deremot blifvit gjorda, äro så fullständigt vederlagda af Frih. Palmstjerna och Gr.
Horn, att jag icke vidare behöfver uppehålla mig dermed.
Jag har blott velat fästa uppmärksamheten vid det olika förhållande, som skulle uppkomma i skatterna, om tiden för markegångssättningen framflyttas till våren; och hoppas jag derföre, att hvar och en, som känner detta förhållande, icke vidare skall drifva den satsen.
Jag är nu i tillfälle att med en authentik handling kunna bestrida riktigheten af hvad Hr V. Hartmansdorff yttrat.
Uti Lundeqvists sammandrag af äldre författningar förekommer örn uppbördsboken pag. 335 och 336, ”att räntepersedlarnas förvandling efter markegången bör vara uti uppbördsboken införd inom d. 10 Januari, så att fogden genast derpå kan indrifva förra årets ordinarie ränta,” och om uppbördsstämmorna å landet pag. 348, ”att i de provinser, hvarest hela jordeboksräntan i reda penningar utgår, uppbäres densamma ifrån Ded. månads begynnelse, till Thomasmessan; men åter* i de län, der jordebokspersedlarna och någon del af hemmansräntan årligen förvandlas efter markegång, betalas alltsammans efter årliga markegångstaxorna i hvarje provins med penningar, ifrån Thomasmessan till Kyndelsmessodagen eller nästföljande Febr. månads början året derefter” etc.
Jag vill icke besvära med uppläsning af mera, emedan detta torde vara tilifyllestgö ian - Den ig Januari c, m. rande.
För öfrigt åberopar jag hvars och ens erfarenhet, som haft befattning med dylika ärender, om icke särskilda debetssedlar utskrifva?
för de räntor, som utgå med förvandling.
Slutligen får jag tillkännagifva, att orsaken , hvarföre tiden för markegångssättningen bestämdes till d. 4 Dec. i stället för d. 4 Nov., var den, att prisen under den månaden skulle hinna mera stadga sig; men skulle detta strida mot mängdens önskan, så finner jag ingen olägenhet af att qvarblifva vid d. 4 Nov., emedan det icke förändrar förslaget.
Jag får blott anmärka mot hvad Hr af Billbergh nyss uppläste, att uti en not på sidan 335 förekommer följande: ”Sedan första uppbörds ”s tärn man på det innevar. årets kronoutskylder, som ge"nom K.
KammarCollegii circulärbref af åren 1724 och ”1729 är vorden påbuden att hållas i Martii månad, nume”ra enligt Collegii tryckta circulärbref af d. 2 April ”blifvit inställd, så att ingen uppbördsstämma får hållas förr ”än höstetiden etc.”
Ändring i författningen har således under tiden skett, och min uppgift torde altså icke vara otillförlitlig.
I afseende på tiden för markegångssättningen instämmer jag med de ledamöter, som visat olämpligheten af Hr Hjärnes förslag.
De olägenheter, som skulle uppkomma af 2:ne markegångssättningar, en om hösten och en om våren, äro ovedersägliga.
Jag måste derföre bestrida samma förslag, under anhållan, att R. o.
Ad. ville afslå Utsk:s utlåt., och låta saken förblifva i det skick, som hittills. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm framställde propos. till bifall å 3:dje punkten litt. a och b.
Till Hr v. Hartmansdorffs loyaute öfverlemnar jag att afgöra, om detta ämne är af den vigt, att en votering är nödig.
Om vi skola votera i hvarje fråga, blir denna förlossning alltför långsam.
Jag anhåller, att Hr v. Hartmansdorff måtte afstå från sin begäran 0111 votering.
Jag har icke begärt ordet för att vädja till Hr v. Hartmansdorffs loyaute', utan för att till contrapropos. föreslå StatsUtsk:s tillstyrkande i förra utlåt.
Jag anhåller, att conträpropos:n må blifva Hr v. Hartmansdorffs sista yrkande, nemi. att tiden för markegångssättningen skall blifva densamma, den hittills varit. 18 II. »5 Den 19 Januari e. ra. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan numera tvenne särskilda meningar, stridande emot bifall till Utsk:s nu föredragna tillstyrkande, sökt att göra sig gällande, återstode ej annat än att först afgöra, hvilkendera af dem borde blifva contrapropos. H. Ex. hemställde altså, om R. o. Ad. behagade till contrapropos. antaga Utsk:s uti betänk.
N:o 2y3 i denna del afgifna tillstyrkande.
Ropades ja och nej. H. Ex. förnyade samma propos.; men den blef åter med ja och nej besvarad.
Jag har begärt afslag å TJtskls tillstyrkande och afstår icke från min anhållan.
Då Hr Gr. o. Landtm, icke kunnat utröna Ståndets tanke i afseende på den contrapropos., som Hr Hjärne begärt, anhåller jag, att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos. på Hr v. Hartmansdorffs begärda contrapos:n. Måhända Ståndets mening då uttrycker sig bättre.
Palmstjerna säkert icke är bland dem, som företrädesvis skulle vilja lemna bifall till Hr v. Hartmansdorffs förslag framför Utsk:s tillstyrkande i förra utlåt., emedan Hr Frih. sjelf deltagit i målets behandling före återremissen, så skulle jag tro, att den anhållan, han nu framställt, har sin grund deruti, att vilja undvika 2:ne voteringar; men då jag tror, att man, med åsidosättande af alla andra considerationer, endast bör afse sak, och jag ser, att, sedan Hr Gr. o. Landtm.
2:ne gånger förnyat sin propos. densamma icke blifvit bestämdt besvarad, sä tror jag det vara enda sättet att i enlighet med formerna behandla en fråga, att icke öfvergå till en annan propos , innan afgjordt blifvit, huru den först framställda proposm anses vara besvarad.
Jag är visserligen icke bland dem, som dela åsigt med Hr v. Hartmansdorff uti förevar, fall, utan jag önskar tvärtom, att StatsUtsk:s tillstyrkande måtte bifallas; men just derföre tillstyrker jag, att Hr v. Hartmansdorffs yrkande måtte blifva contrapropos., emedan, derest Hr v.
Hartmansdorffs förslag skulle vinna, Utsk:s tillstyrkande likväl i hufvudsakliga delen blir verkställbar!, emedan skillnaden endast blir den, att markegången sättes några veckor förr, än Utsk. tillstyrkt, då deremot, i händelse Hr Hjärnes förslag skulle vinna bifall, det vore detsamma som att afslå hela frågan; ty jag, som tagit närmare kännedom om förhållandet, kan försäkra, att, om markegången sättes i Mars månad, förslaget blir omöjligt att verkställa, då detsamma deremot kan få en verkställighet, Den 19 Januari c. m. n5 om markegången sättes vid den tid, Hr v.
För min del kan jag icke annat än instämma i Frih. Palmstjernas begäran.
Under den discussion, som uppstått rörrde contrapropos:n, har det synts mig, att 2:ne meningar velat göra sig gällande, hvaraf dock endast den ena varit föremål för Hr Gr. o. Landtnäs propos:n.
Det återstår derföre, såsom mig synes, för Hr Gr. o.
Landtm, att inhemta, huruvida Ståndet mera mangrannt med ja eller nej besvarar en propos. från Hr Gr. o. Landtm., rör:de den andra åsigten.
Posse instämmer jag deruti, att, hellre än att antaga Utsk:s förra förslag, det är bättre att qvarblifva vid gamla stadgandet, och jag skulle således vilja antaga Hr v.
Hartmansdorffs förslag till contrapropos., likväl så, att den icke kommer att innehålla afslag på Utsk:s sednare tillstyrkande, utan tvärtom bifall dertill med den skillnad, att d. 4 Nov. förändras till d. 4 Dec.; ty att afslå tillstyrkandet, utan att uppgifva något annat i stället, anser jag icke gå an.
Min anhållan om afslag å Utsk:s sednare tillstyrkande innebär ingen annan mening, än att det närvar, förhållandet måtte blifva beståndande, så att markegångssättningen skulle ske i Nov. i stället för Dec. månad.
Deruti hafva flera ledamöter instämt, så att om Utsk:s tillstyrkande bibehålies med förändring af d. 4 Dec. till d. 4 Nov., är det alldeles öfverensstämmande med min mening.
Biträdande Frih.
Palmstjernas och Gr. v. Fersens mening, anhåller jag, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes gifva oss tillfälle att besvara Hr Hjärnes propos:n. O111 den enhälligt afslås, måtte vi väl komma ifrån densamma.
Jag tager för afgjordt, att efter den discussion, som nu sednast ägt rum, R. o. Ad. skall hafva tillräcklig ledning för sitt omdöme att afslå den af Hr Gr. o. Landtm, framställda propos:n på ett sätt, som icke lemnar någon tvekan öfrig, huru densamma blifvit besvarad, hvarföre jag tror mig gå R. o. Ad:s önskan till mötes, då jag afstår från den propos., jag begärt.
Jag märker, att uti det redactionsförslag, sorn är öfverlemnadt till R. o. Ad:s afgörande, finnas åtskilliga data, såsom Nov. månads slut och d. 4 Dec., införda.
De kunna icke bibehållas i den contrapropos.
, som blifvit begärd; men om den nödiga rättelsen i redactionen icke kan ske i hast, torde det vara bäst att antaga en så lydande contrapropos.:
Vinner nej, kommer nu gällande förhållande med markegångssättningen att fortfara.
Den 19 Januari c. m.
Äfven detta nödgas jag bestrida.
Frat) början af discussionen yttrade jag, att det var nödvändigt att sammanbinda båda dessa morn., emedan det följer af sig sjelf, att om mom. lit. b blir förändradt i afseende på liden, denna förändring äfven träffar mom. lit. a.
Jag skulle derföre tro, att det är nödvändigt för att icke råka i någon förbindelse, att uppställa contraproposm på följande sätt: ”Vinner nej, kommer i mom. lit. a ordet November att ändras till October, och i mom. lit. b ordet December att förändras till November.
Upplästes till justering och godkändes följande voterlspropos:n:
Den, som bifaller 3:dje punkten litt. a och b af StatsUtsk:s betänk.
N:o 273, ang:de dels grunderna för markegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnas omsättning och förenkling, indelta räntors och tiondeanslags återingående till Kronan samt andra med grundskatternas utgörande gemenskap ägande ämnen, och dels i anledn. af flera i samma frågor väckta motioner, voterar ia; den det ej vill, voterar ne)5 .
, , Vinner nej, förklarar R. o. Ad., alt prisuppgifterna skola vara insända inom Oct. månads slut, samt att markegången skall vara satt innan d. 4 Nov. hvarje år.
Nej — 11. 3:dje punkten litt. c, d och e samt ^:de punkten biföllos.
Upplästes och lades på bordet nedannämnda utlåtm från StatsUtskottet: N:o 3g5. dels i anledn. af verkställd granskning af K.
ConvojCommissariatets förvaltning och räkenskaper för åren j83i och i832, samt dels på grund af väckt motion om förändring i convojafgiftens utgörande och disposition m. m.; BevillningsUtskottet:
N:o 5o. i anledn. af gjorda anmärkn:r emot Utsk:s betänk.
N:o 3g, ang:de den af städerna utgående salu-accis; BancoU tskottet:
N:o 78. i anledn. af Hr Gr.
Frölichs motion, ang:de föreskrifters meddelande i afseende på undervigtigt guldoch silfvermynt, som till Banken ingår; - Den 19 Januari e. m. 117 N:o 79. i anledn. af Hr Rosenblads, Bernh., motion om rättighet för Banken att upptaga lån till förstärkande af fonden för handelsdisconten och belåningen af publika papper; N:o 80. i anledn. af Hr v. Troils motion, ang:de afgifvande af specificeradt förslag å de publika papper, hvilka, enligt R.
St:s beslut, komma att i Banken belånas; Lag- samt Allm.
Besvärs- och Oecon.Utskm: N:o 4°. i anledn. af väckta motioner om förändringar och tillagg i K. förordn., ang:de sockenstämmor och kyrkoråd, af d. 26 Febr. 1817; Allm.
Besvärs- och Oecon.Utskottet: N:o 142. till jemnkning uti RiksSt:ns beslut, ang:de skjutsväsendet och forvagnsinrättningar.
Jag anhåller vördsamt hos Hr Gr. o.
Landtm., att å nästa föredragningslista näst efter första målet må uppföras Bevilln:sUtsk:« jemnkningsbetänk.
N:o 49, rör:de stora sjötullen, emedan jag anser nödvändigt, att R. o. Ad. och de öfriga Stånden med det snaraste fatta sitt beslut i frågan, så att det må komma under förstärkta StatsUtskrs bepröfvande och bevilln. må kunna blifva bestämd.
Gr. von Fersens hemställan blef af R. o. Ad, bifallen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 9 e. m.
Thorsdagen den 22 Januari 1835.
St:s underd. skrifvelser till K. M. nemi.:
N:o 278. ang:de ett af K.