Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Landt-Marskalkcn hemstälde, om ej denna fräga för det närwarande finge stanna dcrwid, att man mätte afwakta de äikadc upplysningarne , till hwilkas inhämtande Herr Grefwe ve I» 6sräis sjelf hade sagt, att tid erfordrades.
BisöllS. UPP - Den 2Z September. 811 Upplästes ett af Bcwillnings-Utskottet inlemnadr Betänkande af denna dag, sä lydande: Wördsamt Betänkande.
Dä inför Riksens Högloft.
Ständer, Bewillnings-Utskottet nu för äran framlägga sitt Förslag till grunderne för Bcwillnings utgörande af ett utblottadk och styckat Fosterland, wägar Utskottet i förwäg utbedja stg, att för stn ätgärd icke dömmas för hastigt, hälst ämnet blstwit betraktadt och utrcdt frän en ny synpunkt, der betänkligheter gemenligen möta desto talrikare , ju mindre de hofwa att frukta erfarenhetens wedcrläggning.
För Utskottet hade wisst intet warit beqwämligare, än att bibehälla den förra Bewillnin, gens grunder, och för hwarje Artikel endast tillägga trissa procent, i ,mohn af Rikets ökade behof och minskade Folkstock.
Men om äfwcn detta sätt bljfwit försökt, har sädant endast tstnt att destomera fbrwlssa Utskottet om bäde orättwisan och otillräckeligheter af denna ntwäg, sä mycket mindre swarande mot Utskottets förbindelser, som Riktens Högloft.
Ständer ingalunda behbft älägga Utskottet att föreflä nya grunder till Bewillning, om de förra af dem sjelfwc warit godkände.
För att styrkas i denna tanka, har Utskottet icke först behöft upplysas af de flere ansökningar, som inkommit ifrän serskildt Landsorter, serskildt Skräen och Inrättningar, serskildt Embeten och Personer, alla klagande öfwer dek förtryck förra Dcwillnings-Systcniet medförde för armodet och den aftpnade rörelsen; denna ojämna och illa beräknade fördelning af Utskylderne, denna härdhct emot Uslingen, denna skonsamhet emot omanlig och ständigt tilltagande förmögenhet, denna 812 Dcn 25 September. denna oreda och vidlyftighet genom en mängd olika Contributions-Artiklar och benämningar, ej mindre be» fwärligc för Upbördsmannen, än swäre att gransta och förstä för dcn skattdragande sjelf, detta bona tillfälle för underslef och försnillningar, samt detta i följe deraf lika vidsträckta utrymme för ätal och ouphörliga anmärkningar: dcsta brister hafwa i sig kjelfwe warit alltför synbare för att kunna undfalla Utstottcts upmärksnmhct, och föranledde derföre redan tidigt till det beslut innom Utskottet, att iZoo ärs VewillningsFörordning pä anförde skäl borde, w!d utarbetandet af en ny, alldeles icke till betz hufwudgrundcr följas.
Ehuru Utskottet icke wägrat att läka sig föredragas Förslag, som päkageligen stridt emot detta Be» flut, har det, med erkännande af wista goda allmänna upplysningar derutur, dock alldrig funnit stäk till afvikelse fran sin föresats.
Under fortfarande oswikelig öfwertygclsc om de lägre Folk-clastcrnes behof af förskoning och lindring, sä wida frän deras myckenhet nägot fortsatt bidragande till Statens understöd skulle wara att päräkna, och under en bekymmersam kännedom af Rikets ökade rcfwor, har ingen annan utväg äterstätt för Utskottet, än att för den förmögne stadga en progrestivt stigande afgift, om eljest den för, modadc dryga beskattningen skulle möjcligcn kunna ut» gä.
Utskottet wägar hoppas, att Riksens Hbgloflige Ständer, utan twekan, stola stänka sitt bifall ät de tänkesätt af rättwisa och billighet, som härwid wägledt Utstottcts bemödanden, och att bland Rikets förmög» ve, men lika sä upplyste, Medborgare icke en lärer finnas, som ej, efter inhämtad kännedom om den allmänna nöden, stall dela Utstottcts bekymmer och göra rättwisa äfwen ät de Beslut, hvilkas följder drabba Honom sjelf tyngst.
Det är blott genom en rikti - Den 2Z September. 8rz riktig fördelning af dista tyngder, som de i allmänhet kunna blifwa drägclige, och Utskottet wägar ännu hoppas, akt äfwen i det hänseende, efter yttersta mbjelighet, hafwa uppfyllt sin pligt.
Åtminstone ärv be o, lägenheter, som wid förra BeskatiningSsätlet allmännast wörö öfwcrklagade, med sorgfällighet undanröjde, sä widt det sig göra lärit, och Utskottet har frän början af dest öfwerläggningar oafbrutet haft till ögnamärke billighet och räktwisa för de skattdragande, enkelhet i Räkenskaper och Uppbörd, säkerhet för utbekommandet af Statens faststälde behof, jämte all den lätthet i tillämpningen af Beskattningsmethoder, som med förstnämnde egenskaper stätt at, förena.
Det tillhörer Riksens Högloft.
Ständer att pröfwa, huruwidcr Utskottet warit lyckeligt att werkeligen winna de stora ändamäl det sökt, och utbeder sig Utskottet att till uplySning j ämnet ännu uägot utförligare fä förklara de grundsattser, som det oskiljaktigt sökt följa, och som, efter hwad det ock wägar förmoda, skola uti det utarbetade och nu till granskning undcrställdte
Förslaget finnas allmänneligen rädande.
Redan har Utskottet omnämnt, akt, enligt betz tanka, och till iakttagande af största billighet, borde den ökade Bcwillningen hufwudsakeligcn utgä frän wälftändct, men Utskottet har i sitt begrepp omöjrligen kunnat förblanda Jord eller Rikets Hemman, andra Fastigheter och Näringar med enskiltaS werkcliga behällna Egendom.
Lika sä sant det är, att mängen Jordägare är icke derföre förmögen, lika sä säkert är det, att mängen förmögen finnes, som ej derföre är Jordägare, och när förmögenheten anses böra beskattas, kan det wäl icke wara blotta namnet deraf, som till betalning fbrbindcs, utan Personen, som den iver» keligm innehafwer.
Denna reela eller rättare synbara - 814 Den 2Z September. ra förmögenhet, som sä ofta och obestämdt äberopaS, hwad är den merendels annat, än ett tomt sken, och huru skulle dess wcrkftällighct säkrare utrönas, än genom den ärliga behällning, som deraf tillflytcr Innehafwaren?
Om den synbara Egendom endast skulle blifwa förcmäl för Taxeringen, hwilken oräkkwisa skulle icke föröfwas emot den gäldskyldige, men dock af Fäderneslandet förtjcnte, Odlaren, och hwilken obillighet skulle icke uxkomma i fördelningen af Kronoutskylder^
Egendomarne emellan ?
En widlpstig
Landtegendom i en gäldbunden ägares hand, täl wisscrligen icke, änskönt synbart stor förmögenhet, den höga Bewillning, som en mycket inskränktare Landtgärd, hwiks ken äges utan gäld och lämnar sin Innehafware ett tredubbelt öfwcrskott; En Näring med stor rörelse uts wisar synbar förmögenhet, men lämnar beklagligen sin Idkare föga tillfälle att understödja Staten » sä länge han af ärliga öfwcrskottct knappast har tillgäng bestrida räntan pä dertill uplänte Eapitalcr.
Utskottet har känt hela wigken af Samfunbslärans bud, att ben som mer äger och har följaktligen större Interesse !
Slaten, bör ocksä mera betala; men Utskottet har os möjligen kunnat godkänna den orättwisan, att förbinda nägon enda Medborgare till betalning för en förmögenhet, som, rätteligen betraktad, icke är hans, utan snarare Läagifwarcns; och ehuru stor beqwämlighet det tycktes medföra, att fästa Dlkattningen blott tvid den synbara Egendomen, har Utskottet häldre upoffrat maklighctens fordringar än billighetens, och trott sig dertill sä mycket mera fö' pliktadt, som flere i närwarande ställning betryckte Näringar werkligen skulle äfwcntyra sitt beställd, om, efrer upgjordt Egcndomswärde, deras afgifter skulle bestämmas.
Dessutom, ehuru Utskottet insett, att i »vissa fall Bewillning af synbar förmögenhet med ben af ärlig behällning är i Den 2g September. 815 närmaste samband, lika som frägorne: hwad är en Egendom wärd, och hwad lämnar den i ärlig afkastning? likwäl, dä ärliga behällningcn lili Ägarens hand sä, krast bestämmer wärdet af dctz cgenteliga tillhörighet; dä Löner ej kunna föras till förmögenhet, utan tillhöra äröinkomsten; dä upgiften af ärcts förtjenst, säsom ej medförande nägon utsträckt förbindelse för en okänd swärarc framtid, mera benäget meddelas, än man i lifstiden tilläkcr en Bouptcckrung, hwaraf bestämda skyldigheter upkomma för stcre är, ritan afseende pä omständighetcrncs ofta helt oll- hällit förändrade skick, och dä ändteligen en bädc nedsatt och förhöjd afgift till Staten är ostrjdigt billig i moha af hwarje Medlems frän scrskildte tillfälligheter förökade eller minskade inkomst; sä har pä de^a tillsammanlagde skäl Utskottet faststält, det bör, sa rvrdt allmän och enskild säkerhet det medgifwer, ärlig behållning, utan afdrag för lefnabSkostnader, blifwa -Answudgrunden för Bewillninpens arltga utgörande och rätta fördelning, och Capitalisten lika sä litet undslippa sin tillbörliga andel till Staten, som nägon annan »verkelig förmögcnhetS-ägarc af hwad bcffaffcnhet svin hälst.
Utikottet har trott, det igenom billigheten af den grundsattsen, att all förmögenhet, under hwad form ben ock befinncs, mä lika skatlläggas, skulle sannolikt förebyggas de händelser af söndrade tänkesätt , som Regerings-Formcns 71 Z warit nödsakad förutsätta ; ty när man ej längre beskattar efter Ständ, efter yrken och lefnadssätt, efter drägter och namn, när ärlig Inkomst är Hufwudgrunden för allas ärliga offer ät Staten, dä blifwcr Internet gemensamt, Ständshatct lystadt, owiljan bunden, split och förtryck sakna tillfälle att yttra sig, och intet Riks-Ständ för skäl att undandraga sig deltagande uti den allmänna BewillningS-Summan, -wilken i lika förhällande drabbar - 3i6 Den 2g September. bar hwar och en, som kill sin bergning äger lika Inkomsts belopp, ehwad Ständ han ocksä tillhörer. —^
Mä man icke fä hoppas, att af sä billiga grunder nr allmän kärlek bör upkomma för tvärt ny-r Regerings - System, och att kill winnande af sä stort ändamäl ben granskare , som frän olika ClafcrS olika behof wille söka sig anledning kill bestridande af rättwisan i lika Beskattning af lika Inkomst, skall finna stäk till ett stilla afbidande af den allmänna uplxsnrng, dä ett pä denna omständighet riktadk afseende, kan, I»ä hända, med större säkerhet göras gällande.
Imedlertid bör Utskottet wänta sig af hwarje rättwist tänkande Medborgare, att hwad j ökade Utskylder tungt synes falla pä honom, serdeles om han tillhör de förmögnare Claser, ingalunda anses salom en följd af det förcslagne Bewillnings - Systemet.
Endast den owisc stadnar wid werka» , utan att eftersinna orsaken, och gifwcr det närwarande ögonblicket en till witelse, som egcnkeligcn tillkommer en framfaren tid.
Hwar och en känner, att Bewillnings - Summans storlek icke af Utskottet berodt.
Utskottets befatt ning inskränker sig till dest fördelning, och bwad hwar och en möjcligcn för widkännas i förhöjde afgjfter, är, rätteligen att betrakta, en olycke lig följd af Statens widsträcktare kraf, af en inskränktare Folkstock och af en allmännare fattigdom.
Mä det säledes ej blifwa anlett säsom en brist i Beskattnings-methodcn, hwad som är brist i Statens tillgäng, och mä för öfrigt den till mitznöje frestade ihågkomma , hwilka mängdubbla Gärder och förnyade Pälagor skulle för obestämda tider hafwa drabb t, om icke, k en lpckclig stund, Riket blifwit räddadt, och nied det samma hoppet om lyckligare bagar lrfwadt i hwarje Swenskt bröst.
Den 26 September. 817 Huru Utskottet sökt främja enkelhet i RäkeNs sikaper och Upbörd, faller wid förslagets första päscende sä tpdeligen i ögonen, att nägot serskildt anförande derom lärer wara vfwerflödigt.
De 5 ätikillde Artiklar, som den förra Bewillnings - Förordningen innefattar, hafira här blifwit sammanöragte till blott en enda, ty fastän 2:ne Tabeller finnas upgjordc, kan dock ingen taxeras iner än efter endera, hwarigenom debiteringen bäde är snart werkstäld, och kan af den skattffpldige lätt pröfwas till sin riktighet.
För detta ändamäl förcstär ocksä Utskottet, att under ben Allmänna Lcwillningcn, jemte den förut derk uptagne sä kallade 4:örcs afgisten, mä innebcgripas Lön- och Betalnings - Afglftcn, Slottshjelpcn samt Medicinal-Fonden, och finner intet hinder, att ärligen af Upbördcn till Stats - Contoirct kan utbetalas sä mpckct, som efter anstäld beräkning för medium af senaste 5 ören, eller efter hivad annat godtfinnande Riksens Högloft.
Ständer dertill behaga widtaga, utan att afgifterne derföre i serstilte poster bchöfwa päföras hwarje ffattdragande.
, Af dehe nu upräknade afgifter, har Lön - och Betalnings - Afgiften för bäde Swerige och Finland per meUium de sista 5 ärcn gjort R:d. 120,886: 14. 2, hwaraf för Swerige supponeras belöpa Medelår eller ----- 96,709: 1. z.
Slottshjelpcn endast för Swerige har deremot gifwit - - - Z2,s88: 45- 6. och Medicinal - Fonden likaledes - 2,459: 40. 4.
Tilsammans således ungefärligen R:b. 181,757: 89. 6.
Men sä mycket större utförlighet nödgas Utskottet anwända, för att inför Riksens Högloft.
StänDredje Band.
N:o 104, ivZ. der 813 Den 2Z September. ber i fullkomligt ljus framställa käke säkerheten för Staten och tillämpningens möjelighct j sitt BcwillningSFörslag; ämnen, som serdeles fästat Utskottets upmärk, samhet och fordrat den sorgfälligastc handläggning.
Också wägar Utskottet förmoda, att aldrig än nägok Beskattnings-System, der rättwisan ölifwit bcwarad, innefattat för Staten cn pätageligare tilförlitclighct, och icke eller nägonsin wid Bewillnings-grunderncs förefläcndc cn mera noggran beräkning kunnat anwändaS, än den, som af lltskoltct blifwit iipgjotd och följd under dest brydsamma och längwariga öfwerläggningar.
TwiswclSmälcn inom sjclfwa Utskottet haswa förkastat den moraliska öfwcrtygclsen: man har äskat en nästan mathematis? bcwisning, och om frän hufwitd-principcn nägon aftvikclsc finnes tilläten, har den tilkommit endast för säkerhetens skull.
Af sädan beskaffenhet skall mängen til äfwcntyrs genast finna hela innchället af den sä kallade Skydds, eller Minimi-Tabellcn N:o 2, och Utskottet skulle fbrgäfwes bestrida» att j„ icke den cgentcliga grundsatsen att beskatta förmögenheten, hwilkcn ock för InkomstTabellen
N:v i är enda förcmälet, till nägon del här blifwit bfwcrträdd.
Om, vtan att frukta inkast af wäda för Stats-Wkrket, Utskottet oskiljaktigt sätt följa fin fbrcsatts, att endast pä Inkomsten grunda all skags Bewillning, hade Utskottet wisterligen ansett dck lyckcliaast; och dä den ringaste Arbetare mäste förwärfwa föda och kläder, och säkedcs för fig äfwcn har en gittven inkomst om äret, hade det kanske icke warit aldeles omöjcligt alt derefter, i stöd af principen, bestämma allas Utikylder.
Likwäl, dä i mänga fall tillämpningen karr hända blifwit sivär, och dä en altför stor osäkerhet i Statens Inkomster befarades, widtogs den tillvägen att, sä wida hwar och en, fastän i saknad af werke - Den LZ September. 319 werkelig behällen Inkomst, njuter för sin Person, sina förrättningar och tilhirighctcr erfvrdcrligit bestpdd under Sambällets Lagar, skattlägga utur fädant hänseende aila Medborgare, hwarigcnom vcksä Stals-Inkomsterne ej af hwars och ens wilker blefwo ensamt beroende.
Pä detta sätt kan Utskottet vmöjeligen annat föreställa sig, än att den af Utstottet nu söreflagne Upbörd, stall kill sitt belopp bfwcistiga dcn Summa, som Riksens Högloft.
Ständer behaga bestämma, serdeles om Riket äterwinner lugn och kan behälla sin ännu warande arbetsförmäga, och sär äfwcn, i anledning häraf hemställa, om icke, enär g:nc ärS erfarenhet bestyrkt, det dcn nu upqifnc Bestattnmgs - method inbringat ärligen minst -ludet ulökwer faststältc beloppet, hwilket öfwcrstott ärligen för Stäudcrncs räkirina bör insättas i Danquen, och således tjena till ersättning för den brist, som nägot efterkommande sämre är möjeligcn kunde medföra, till utwidgadk befrämjande af ben billiga principen, att taxera efter behäilcn Jnkowst, Riksens Ständers bcfullmägtigade Ombud i Banguen och Riksgälds-Conloirct borde sä sig updragit, att för de 2:ne päföljande ärcn nedsätta bestämde Utskyld?"!!? uti Skpdds - eller Minimi - Tabellen till zz-H-idcls procent i vfwannämnde förhullande, men ända till 50 procent, om i denna proportion bfwcrstottet iuftukik, derwid likwäl det förbehäll mä äga rum, att mlnstningrn icke fär sträcka sig till de Closter, hwilka endast med 24 st. och derunder sinnes belagdc, säsom, i Utskottets tanka, de ringaste afgifter Staten mä fordra för hwarje Medborgares trpggade frihet, att, utan kränkning af andras rättigheter, anwända sina krafter till bästa win ning för sig sjelf.
Och skulle emot all förmodan der händelse inträffa, att inflytande Bewillningcn ej utgjor dr 8201 Den LZ September. de den anflagne Summan, hwilket, efter tidigt till Riksens Ständers Fulimäglige i Banque» och RiksgäldsContviret frän hwarje Län insände Summariska sammandrag öfwer wcrkstälde Taxeringar, lättast utröncs, borde samme Fullmägtige äga, att jemte allmänt kungörande af de frän Länen inkomne upgiftcr, bestämma till Hwad procent, uträknad efter denna brist i behofwct, hwar och ens
Dcbets belopp bdr förhöjas.
Beskattnings-rättighctcn härwid icke i ringaste mätto äfwentyras, dä Bewillnings - Summan finnes faststäld och förblifwcr orubbad, är wäl sä owedcrsägcUgcn tybeligit, att nägot twifwelsmäl derom troligen icke kan upstä.
För närwarande, och med afseende pä ben stora Bewillnings-Summa af 2 millioner R:dr.
Banco, som Utskottet tills widare antagit säsom erforderlig, Har den sä mycket yrkade säkerheten icke tillätit Utskottet, alt efter önskan nedsätta afgifternc lägre än hwad dest närlagde Tabeller utwisa; men under detta twäng Har Utskottet wägat hoppas pä Näringarncs ätcrtagande lif, pä Sjöfartens obehindradt utwidgandc, pä hwarje rörelses genom Regeringens omwärdnad ökade winst, och räknat derpä sä mycket tryggare, som just ifrän de nu förcflagne Bewillnings-grunder en ny kraftig förbindelse synes uppkomma för Styrande Magtcn, akt, till förökande af Statens inkomster, gifwa ett förökadt Hägn ät Industriens alla bemödanden, dcrwid ingen mä förebära, att genom en ökad beskattning pä den updrifne inkomsten, idogheten bestraffas, och den lösliga omtanka» qwäfwes, dä afgiften är i detta hänseende läg, och ingen förnuftig lärer nägonsin inskränka sin omsorg att förtjena 100 procent för de fä, som Han deraf skulle, offra ät Staten.
Twärtom'kräfwer, säsom redan har blifwit anmärkt, ben naturligaste billighet, Dcn 2Z September. 82t lighct, alk det widsträcktare hägn mair njuter för en större inkomst ätcrgäldcs med en i proportion förhöjd afgift, och aldrig kan Staten säkrare winna sine behof, än dä rikedomen hufwudsakligast statkar, och folk, mängden blott anses säsom en nödhjelp, hwarifrän förmögenhets - bristen ersättes.
Oä kunna i förra fallet afkorrlningar ej äga rum, och i det sednare mitzräknin, gar i betydlig mohn omöjeligcn inträffa, sä wida personliga antalet icke utöfwcr wcrkcligheten blifwit päräknadt.
Att betta fel icke i Calculen blifwit begängit, fär Utstottet längre fram bewisa, och dä sälcdcS ingen swärighet derwid mera synes häfta, än dcn att lära känna inkomsten, är det öfwer Förslagets werkstälbarhet Utstottet nu widare bör sig förklara.
I detta afseende kan Utstottet icke neka, att ju mänga betänkligheter mött, men Utstottet har sökt atk äfwen öfwerwinna dem och wid närmare stärstädande funnit dem hwarkcn wara flere eller till sin beskaffenhet swärare, än som ägt rum bäde wid förra Bewillningens tillämpning, och wid hwar och en annan method?, som af serstilde Personer wid detta tilfälle blifwit förcstagcn.
Utstottet lärer icke behöfwa erindra, att redan, enligt förra Författningen, berodde det i mänga fall pä Taxcringsmännens godtfinnande, akt älägga alla Ständs-Personer, Handlande, Handtwcrkare med flere, högre eller lägre utstylder, efter det omdöme de kunde göra sig om PersonerneS större eller mindre förmögenhet, och i undersökning hwarom be sälcdes work auktoriserade att ingä.
Nägon annan pröfnings - rätt än denna, har Utstottet icke eller nu wägat föreflä, och om den ocksä i allmänhet blifwit widsträcktare mcdgifwen, bör af de derwid för öfrigt kemnade föreskrifter skäligen - 822 Den 25 September. gen förmodas, att bäde resultatet skall för Staten bkif» wa förmonligarc, dä, efter öwar och ens gynsamma eonjimeture, afgiften stiger i ständig progression, utan att nägoastn i sädant sals inskränkas inom wiss gifwen ziffra, och att sättet skall för dea skattskyldige blifwa mindre förfördelande, dä bchällnc inkomsten för äret, icke hen egenteliga förmögenheten, bliswer förcmälct för om» prölningen, hwarigenom den hemlighet nägsn
Mete teo sig kchöfiya för sin Credit, är dewarad, men den orimmclighet tillika fvrebygd, att i besittning af samma synbara förmögenhet blifwa lika tanerad för siere påföljande är, ehwad minskning i ärsinkomsten genonr chwarjchanda händelser imedlertid mä hofwa inträffat.
Af den methode, som wib iFooärs Realisation följdcS, till utrönande af hwar och en Medborgares enskilda förmögenhet, skulle man äter wid den förefläende dryga beskattningen sä mycket mindre wäga lofwa sig nägon vplysuing och hjelpreda, som tiden naturligen medfört de mäst betydeliga förändringar, och hwad serskilt angör Hemmans upskattningen, lärer icke kunna bestridas, att den skyndsamhet, hwarmcd samma förrättningar werkstäldes, icke ens tillät afseende ä nägon stags grund.
Bewisct härpä ligger ojäfaktigt förwaradt i den högst sy odara olikhet i wärderingarne, icke allenast wid jemnfö'clst Länen emellan, utan oftast inom samma Härad och Socken, och akt dä äberopa sig dessa wärderkngar till rättesnöre och efterföljd nu, wore alt gifwa helgd ä* allmänt överklagade misstag.
Imedlertid skulle man lika sä lite» kunna list grund för den blifwandc Bewillnin» gen .antaga Mantals - beräkningen, dä skiljaktigheten Mantalen emellan är sä oändelig, att de efter denna beuämni g rättade afgiflör skulle i högsta mätto bkifwa felaktiga, och att äter noga gradera Hemmanen, roäröera all åkerjord, desi widd, dess fruktbarhet frän Zldje till rörde kornel, eiler sck öfwer hela Riket äläg g2 - Den 25 September.
825 Ha ny refning, bet synes leda till sä mycken wihlyftighet, och fordra sä mycken tid, att Utskottet ej trott sig nu kunna derpä grunda nägvt Förslag.
Af säd-me anledningar har bä icke ätcrstätt för Utffottct annat än att öfwcrläta ät Taxcringsmänncn samma pröfningsrätt i betta hänseende, som dem i andra warit tilerkänd, och dä, enligt Utskottets förordnande, till detta wigtiga wärf utses af det allmänna förtroendet redell» ge män och Mane, som tillika äro i bästa tilfälle att länna de Personer och omständigheter, till hwilka deras befattning kommer att sträcka sig, kan Utskottet häri icke frukta nägot äfwentyr hwarkcn för Kronan eller ben enskilde.
Af sjelfwa ben ffattffyldigcs redlighet, eller lät wara, af hans farhoga för widriga omdömen i Allmänheten, har Utskottefförmobat den följd, att fä skola i sina egne upgiftcr afwika frän sanningen, och derigenom blottställa sig för ben förödmjukelsen att blikwa mihtrodde och upbragte tilhögrcafgift,än efter egit förslag, och skulle än här och ber nägon sä äreförgäten och girig finnas, som icke dest mindre ägde nog konst och orehelighet alt för Taxeringsmänncns förstning fördölja sin j det närmaste rättabchällning, torde för Staten nägot när motswarande ersättning kunna päräknas i deras antal, som antingen iör Crcdit-bchof eller af fäfänga angifwa sig till högre Claflcr, än dem de werkeligcn skulle tillhöra.
För öfrigt och bä, wld saknad erfarenhet af Förslagets anwändbarhet, flere torde befara oundwikcliga underslef, kanske redan af spcculationrn i hemlighet äsyftade, bör icke förtigas, att wid igoo ärS Riksdag har en Swensk Riddersman, efter flere ärs erfarenhet i den allmänna Styrelsen, framgifwrt ett i Hufwudgrnnderne aldeles likstämmigt Project, hwilket ehuru omständighcternc wid ben tiden icke tilläto nägon widare utarbetning, nu saf omtankan dest första Väckelse.
Holland, till en del, Skott - 824 Den 2Z September.
Skottland, England och Frankrike hafwa efter inhämtade uplysningar, i senare tider widtagit samma förfara de med Bestattninaen, och Utskottet kan icke inse, af hwad ordsak tili närt
Fädernesland icke skulle kunna lämpas hwad i stikt afseende i andra Riken med fördel bliswit försökt, och finnes, säsom bädc wäl grundadl och för werkställigheten tjenligt, der ännu bibcHället *).
Man äger wäl icke i wärk
Fädernesland större anledning än annorstädes att klaga öfwer brist pä ädclfinnadc, patriotiske och rcdelige Medborgare, och skalle man inwända, att den enskilda förmögenheten är Hrs ost ojemn förligen ringare, upstä e) derifrän nägok -inder för m i fin mohn deremot swarandc, och sälcdcs ockfä naturligtwis lindrigare, beskattning, bestämd jikwäl etter enahanda grund.
Nödwändighetcn att upgifwa fin inkomst, eller tilläta andra undersöka derom, mätte icke st^ta nägon annan än den, som antingen brottsligt ätkommit, eller oförtjent njuter fikt goda, och i böda besia händelser sökes fördöljandet fäfängt.
O-uden intränger