Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan allt anspråk att gifva ledning åt Utskotten, hvilka sammansatte af utmärkte upplyste, redlige och nitiske medlemmar, säkerligen komma att uppfylla sitt vigtiga kall på ett dem hedrande sätt, har jag likväl vågat framställa hvad jag anser utgöra gnmderm för den blifvande Finaneeregleringen, och classificerat dessa grunder i vissa afdelningar i mån af deras mer och mindre inflytelse på det hela , på det Utskotten i händelse de så för tjenligt skulle finna, äfven afdelningsvis skulle till Stånden kunna inkomma med sina i ämnet fattade beslut och anföranden.
Bil. till Ridd, o, Ad, Pr. II Band, 58 Den 25 Marlit, Hos Högvälborne Herr Grefven och Landtb Marskalken samt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, får jag äran anhålla, att detta mitt yttrande må till Stats- och BancoUtskotten blifva remitteradt, samt med de öfrige Respective MedStånden communiceradt.
Bilagor till PleniProLocollet för den 25 Martil, eftermiddagen.
Ho 1, Herr Von Hartmansdorff, Augn fl: fin värd Ledamot, Herr Grefve Cronhjelm, har vackt Iråga dels om militair-Lärares anställande vid Universiteten, dels örn förening af Ingenieur- och ArtillerieCorpsernas högre undervisningsanstallter. fin annan Ledamot, Herr Montgomerie, har ansett Kongl.
KrigsAcademien vid Carlberg böra upphäfvas, militaireundervisning i stallet meddelas vid Universiteten, och Sjö-Cadetterne förflyttas till Carlscrona j hvilka förslag åter blifvit af andra Ledamöter bestridda.
Då jag, som icke tillhör , Dm ä5 Mari ii, y va KrigareStlndet i bufvudsaken Förenar mig med de 2:ne militaira motionairer, hoppas jag, att Högloft.
Ridderskapetoch Adeln icke skall finn* det mera partiskt af mig , som icke studerat vid KrigsAcademien, att anse den felagtig, såsom undervisningsanstallt, an af andra värde Ledamöter, som må hända icke studerat vid de allmänna Läroverken och Universiteten, att anse dem Vara nog bristfälliga, för att icke kunna ersätta Krigs Academien, Och gör» den umbärlig, , De skäl, motionairerna anfort mot KrigsAéademien äro, i min tanka, grundade, och jag utbeder mig att få utveckla dem så, söta de framställa sig för min blick.
Häfderna intyga, att enar hagot Stånd inom Samhället, genom hvarjehanda historisk» ordsaker, fått öfvervigten har det sökt befästa
Sitt välde, genom särskildta bildnings-anstalter för sina ämnesvenner, och genom deraSafsöndrande, så vidt som möjeligt, från andr» Medborgareclasser.
Vaf rådande, bildades kyrkans tjenare särskildt i klostren?
då köpmannaväldet hade öfverhand, blefvo Hanseförbundet* handeisbetjentet* »ärskildt uppfostrade i dess skrän och gillen.
Dessa handlande blefvo, lika sorn presterskäpef, förbjudna att gifta sig, för att ej, genom blodsband och deraf följande ömmare förbindelser med andra medborgare, försvaga Ståndsintresset för Preste- eller Köpmannaväldet.
Éhar både det ena och det andra voro Stofta^ Den 25 Martti, de, och krigarens yrke fick företräde framför alla andra, hafva motsvarande anstall*ter, ehuru modifierade af en upplystare tid blifvit vidtagna.
För flera år, och just under dem, då gossen tager sitt skaplynne, skiljes han från den husliga kretsen af Föräldrar eller anförvandter och uppfostras i en caserne för ynglingar, hvilken i vissa enväldiga länder skall vara så afstängd från umi gånge med andra, att endast de strängare klostren fordom, eller fängelser nu för tiden kunna dermed jemnföras.
I samma länder, hvarest miiitairinrättningen är mera än hos oss på stående fot, der kommer den från krigsskolan utgående, att inträda i en Caserne för fullvuxna, och att fortsätta sin lefnad, utan särdeles beröring med andra medborgare, än dem som höra till hans stånd-
Också då Adolph Fredric, hos oss stiftat den första Cadetcorpsen och öfverlemnat inrättningen till Riksens Ständer att underhållas, frugtade de åsyftningen dermed, och föreslogo dess förflyttning härifrån till Carlscrona, hvilken också skedde- I det utbildade skick, den sedermera fått på Carlberg, har den väl icke varit så ensidigt militairisk, sorn dylika inrättningar i andra Stater; men utgående från samma grundsats, har den likväl mäst medföra dyli - Ben 2?
Martii. i 917 ka följder.
Att så mångå medborgerliga män, och hvaraf Riddarhuset dagligen visar dyrbara vedermälen, utgått från KrigsAcademien, är visserligen icke denna Läroanstalts, utan en personlig förtjenst hos dem sjelfva, hvilken desto mera bör värderas hos dem, sora den ådagalägga •, ty att ensidighet mot alla andra stånd än krigare äger rum vid denna Läroanstalt och icke är så ringa, torde nogsamt kunna bevisas.
Den kan icke nog motvägss, om ej en oväldig allmän bildning föregått den särskildta, som erfordras, för att egna sig åt en bestämd sysselsättning i samhället.
Också fordras, vid Högskolorna, prof på allmän mensklig, eller så kallad human bildning, .innan man får taga de särskilta eller applications-examina.
Men det är icke nog, att läroämnena äro allmänna och oväldigaj äfven lärosättet bör så vara, hvilket ock är händelsen vid de allmänna skolorna, hvarest ungdom af alla Stånd och vilkor gemensamt undervisas för att sedan spridas till alla möjliga yrken i Staten.
En sådan skola är tili sjelfva sammansättningen sannt medbor? gerlig, och gifver derigenom, utan föreskrift, medborgerlighetens och den fria utvecklingens anda åt lärjungarne.
Ingendera delen kan på - lika sätt äga rum vid KrigsÄcademien, der gossen, liksom i handtverkslära insättes, för att i begynnelsen bildas till ett visst yrke, och intet annat, antingen han dertill har fal - Den 25 Mardi* lenhet eller ej; och svårligen kan han sedermera, om de genom studierna väckta anlagen skulle så fordra,ändra sirs bana, emedan man blott gjort honom skicklig till att beträda en enda* Bådekrigarens och andra yrken måste iida dervid; det förra, emedan det får ynglingar, sorn gjort bättre, att taga sig för något annat, och de sednare, emedan de förlora dem, hvarmed militairen blifver föga belåten.
Om KrigsAcademien hade funnits i Linnés ungdom, och hanjhade blifvit ditsatt, hvad hade väl krigs,, väsendet vunnit? hvad hade icke Naturvettenskaperna förlorat?
Lärjungarne vid en Krigsacademie ämna sig alla åt ett håll, fästa ?ig blott vid samma föremål, och känna ingen annan ungdom, än den som redan, genom Kronans märke, uniformen, är utstämplad till krigstjenst-
Då den som genomgått de allmänna skolorna och med tiden finner sig i alla möjliga förrättningar stödd och förekommen af gamla skolkamraters välvilja, hvilka återfinnas än här, än der, och hvilkas pålitelighet och förmåga han från ungdomen känner: så ståt den vid KrigsAcadetnien uppfödde Officeraren, to främling i sitt eget Fädernesland, när han Skall vända sig till några andra än militairer* och det är icke underligt om han både rönet och sjelf visar en köld, som icke skulie komma ä fråga om han blifvit uppfödd samfällt med sina öfriga jemnåriga medborgare.
Så sorn det går honom med den närvarande tidens går det honom förmodeligen med den förflutna.
Endast, eller hufvudsakligen på krigiska
Den 25 Martti.
919 förtjenster fästes hans blick» sorn vore samhållet endast gjordt för stridens skuld.
Då en värd Ledamot uppräknade hildema af de store män, hvilkas åsyn bör elda Cadetternas Fosterlandskärlek, tror jag mig endast hafva hört krigare nämnas.
'Hvarföre finnas der icke en Polhem, en Ahlströmer, en Hermelin, en Maclean eller andra hvilkas fredliga värf i tysthet framgingo, och hvaraf frugterna måhända bestå, när de förras rygtbara eröfringar åter gått fötlorade.
Motionairen har anmärkt, och jag instämmer deri, att de om, nämnde stora härförame icke voro, bildade i Bågon KrigsAcademie.
Tvärtom är det från de allmänna läroverken, som Sveriges utmärktaste män, vanlige» utgått.
Vid ett underdånigt betänkande om Informationsverket, som Upsala Academie afgaf den 5 November 1768, yttrade sig dåvarande AcademieCanzler, KronPrinsen Gustaf, i aiseende å Communiteter bland annat följande: ”Det är (om jag kan så säga) qr skötetaf denna allmänna uppfostran, som man sett alstrade män, som bade hedrat och utvidgat Sverige.
Det är der, hvarest Oxenstjernor, Skyttar , Bjelkar» Bondar, Banerar och Torstensöner hafva hemtat deras kunskaper, och besynnerligen de dygder sorn gjort deras tidchvarfs förundran, och uppväcker ännu vår tids vördnad, jag bör ej bortglömma bland detta antal, en af våra största Konungars namn (Carl X) som i denna inrättning fått de kunskaper s han så 930
Den 25 Martii, ärofullt till sina undersåtares lycka brukat.”
Jag torde få tillägga att då Carl X, emottog Kronan var Theologias Professorn Lenaeus, hos hvilken Konungen, under sitt vistande vid Upsala Academie, varit i pension, ÄrkeBiskopp.
Såsom Taleman för PresteStåndet, var han ett af Konungens fastaste stöd; och äfven på thro. nen fick den senare röna vigten af Academiska förbindelser med män af alla medborgare, classer.
Hvad som till och med gäller om Regenten gäller ännu mera för den enskildte medlemmen af samhället.
Är KrigsAcademien icke umbärlig för att dana goda krigare, men deremot menlig för en grundelig och medborgerlig uppfostran, så synes hon böra upphäfvas, om ej yttre skäl finnas, hvilka äro nog vigtiga för att ändock kräfva hennes bibehållande.
De som vanligen anföras, äro: att KrigsAcademien skulle vara nödig, för att skaffa ofrälseynglingar inträde och befordran till Officerare vfd Regementerna; samt att KrigsAcademien tillika vore en välgörenhetsanstalt, hvarförutan fattiga föräldrar ofta skulle sakna medel till sönernas uppfostran, och Staten ett tillräckligt antal kunnige Officerare.
Emot det första skälet an* föres att vägen till
Officers värdigheter hos oss icke är elier varit stängd för ofrälse, ej en gång då Adeln var i sin högsta magt, hvilket FältMarskalkame Helmfeldts och Dalbergs föresyn bevisar, andra mindre lysande efterdöraen att förtiga.
Nu mera är ofrälsemäns befor dringsrätt dessutom genom §-38 Regerings:
Dm 25 Marti i.
921 form: försäkrad och kan ej, om den iagttages, blifva åsidosatt, Samma rättighet till inträde vid Regementerna, som Cadetterna nu äga borde naturligtvis förbehållas de ynglingar, som utexaminerades från militaireundervisningen vid universiteten, om en sådan der blsfve inrättad.
Såsom välgörenhetsanstalt synes KrigsAcademien icke vara behöflig , så länga Arméen har en mängd öfvertaliga Officerare.
Skulle det, emot förmodan, med tiden visa sig, att ett tillräckligt antal af det krigiska Sveriges ungdom icke ville blifva Officerare, utan att dertill af Staten anvärfva®, genom alldeles fri, eller billigare, uppfostran, än för andra yrken, der utsigterna ofta äro mindre lofvande än vid Arméen, så synes det vara tids nog, att då vidtaga uppmuntringsanstallter.
I alla fall, skulle man kunna »utöfva samma välgörenhet med mindre kostnad vid de allmänna Läroverken, hvilket jag skall söka att ådagalägga, sedan jag visat, att litet eller intet genom undervisningen på Carlberg, vinnes 1 tiden att, vara färdig till inträde i Statens tjenst.
En gåsse får icke intagas i KrigsAcademien , förr än han fyllt J3 år, och sysselsattes intill fylda j6 eller i de 3 första Classerna, blott med inhämtandet af förkunskaper, som lika väl kunde inhämtas i de allmänna skolorna, der han får intagas vid fyllda 8 år, och således har tid att göra långsammare, men vidsträcktare och säkrare framsteg.
I 4:de och 5:te Classerna på Carlberg användes tiden till den bestämdare militaire-bildningen, till läs - tkn 25 Martiin Bing af språk och historia m. m. och vid eller vanligtvis mj år blifver ynglingen färdig att utexamineras.
Vid samma tid kan man äfven vara färdig att blifva diinitterad från Universiteten till inträde i Konungens Canzlij.
HofRättcrna och R'iket§, Collegier, hvilket bevisas deraf, att Kongl. Kungörelsen al den 9 Gotcher 1812 förbjuder någon att blifva det férr än vid 18 års ålder.
Kan man då taga Canz.lt- ven, om MiptaireLärare funnes vid Universiteten , kunna taga den Militaire-examen,. som nu, vid utgåendet från KrigsAcademien erfordras för att blifva Officer.
I ålder hade ynglingen intet förlorat; men ban bade vunnit den offentliga uppfostrans grundlighet, den vana vi‘d sjelfverksamhet, och sjelfbildning.* sorn är en följd af den Academiska friheten, m. fl. fördelar.
Uti exercice borde Militairegtuderande, äfven föret Bevärings-åiderns uppnående, få deltaga vid de årliga Beväringsötttiegarne.
Till att rida, fäckta, simma, gymnasti to ra m. fl. kroppsöiningar hafva de åtminstone i Upsala, lika så godt tillfälle, som vid Carlberg, på förra stället undvikes äfven grannskapet med hutvuflstaden, hvilket ej skall vara Cadetterna nyttigt.
H.vad kostr,®den serskildt beträffar, så anvär, dei? till KrigsAcademien ett slott och omkring J5,ooo R:dr årligen , hvaraf Staten gifve r in3mot hälften, eller för år 1820, t, ex.' ? 3,3 « o. R:Jr 36 sk. 3 rst. samt Konungen och enskihha återstoden.
För denna Summa uppa f Den 2.)
Martiin fostras 125 Cadettey, hvaraf omkring 25 årli*> gen utexamineras.
Hvarje Cadett kostar således ungefär 600
R;dr om året eller något derunder, när tillfälliga utgifter afdragas.
Hvad sorn möjligen vid KrigsAcademieo kan vinnas i tid förloras i kostnad.
Samhällets allmänna inrättningar böra ej heller, såsom den vid Carlberg vara till någon del beräknade på Konungens personliga uppoffringar och gifmildhet.
Dem förutan synes Staten dock skola göra betydlig besparing på sina 33,000 R:drom KrigsAcademien upphäfdes- Antager man att, i stället för roedleinmarne af dess 2;ne öfversta Classer 50, eller till och med hälften flera, 75 militaire Studenter skulle komma till Upsala, sd synes i alla fall icke mera än ?;ne nya Lärare för deras skull möjligen behöfva®.
Till deras aflöning och till arfvoden åt öfriga vid Universitetet j alla fall befinteliga mästare, borde en Summa af 6 till 7000 R:dr vara mer ha tillräcklig, då en dylik kan förslå till den högre undervisnings-anstalten för artilleriet viel Märteberg, hvarest lika lätt tillgång på Lärare icke är för handen.
Behöfdes särskildta, Läro^alaF och andra rum , så vore öfverflödigt utrymme dertill på Upsala, Slott hvarom jag3 vid ett annat tillfälle, talat.
Ville man anslå en lika summa åt Universitetet i Lund s så funnes ändock 20,000 Rtdr i besparing.
Vilie man bibehålla välgörenhets-anstalten a och, i stället för nuvarande 35 FriCadetter nnsiä lika mångå stipendier af 200 R;dr hvar-3 924 Den '25 Martil, dera: så afgingo ytterligare 7000 R;dr på förenämnde Summa, hvaraf ändock, återstodo i 3,000 R;'dr.
Under dét förut upptagne antalet af 50 eller 75 militair-studerande inbegripas också de der egna sig åt sjöväsendet, liksom de innefattas under de 50 Cadetter, som utgöra desine öfverstaljClasserna vid Carlberg.
Skillnaden fören SjöCadett att uppfostras vid Carlbergs vattendrag eller vid Upsala Å, synes icke vara stor; men i det nära grannskapet af hufvudstaden, hvarest Landtmagten visar sig i sin största glans, är det frugtsnsvärdt, att mången gosses hog derigenom afvändes från Sjöväsendet.
Kanske torde man derigenom kunna förklara hvarföre endast 4 till 5 SjöCadetter gemenligen finnas i de båda öfversta Classerna sammanräknade, och hvaraf således blott 2 till 3 kunna årlbi gen utexamineras.
Det är knappt -§ af det antal Officerare, som årligen gå in vid SjöStaten, hvilket, i medeltal för de 4 åren 1818 __i82i, belupit sig till 10.
Enligt trovärdiga uppgifter, utgöra Atméens Officerare örn. kring j540, och de bägge Flottornas omkring 31c, eller f:del af de förras antal, Om de förut nämnde Militaire-gtipendierna skulle äga tum, vid Universiteten, så borde efter detta förhållande, 7 af hela antalet 35 tillkomma dem som ämnade sig till Sjöväsendet.
De långa sommarferierna vid Universiteten af 3* till 4 månader synas vara mer än tillräckliga för Sjö-expeditioner med ynglingarne, och un« der den öfriga delen af året,, som användes till Den 25 Martil, 925 studier, synes det vara likgiltigt, om de vistas pä litet längre eller korrtare afstånd från hafvet.
Deremot synes det troligt, ätt liksom en särskildt högre undervisning anses behöflig för LandtOfficerare i Fältmätnings- och Artillerikunskaperna, borde äfven en motsvarande högre undervisning i Sjömätnings Artil— lerie m fl. till Sjöväsendet hörande kunskaper vara erforderlig för Sjöofficerare, sedan dé tagit den allmänna Oibcersexamen.
De tactiska föreläsningar, som lära hållas i Carlscrona, tyckas vitsorda erkännandet af högre kunskaps, behof- Om det verkeligen äger rum, och man till en högre undervisning i Carlscrona, ansloge blott hälften äf hvad som Mariebergs Artillerilnstitut allena kostar, eller 3000
R:dr, så skulle de utan tvifvel vara tillräckliga.
Behöfdes 4 till 5,000 Il:dr så återstode likväl 8 tili 9,000 R:dr af besparingarne på nuvarande anslag till KrigsAcademien, eller tillräckligt för att äfven betala den högre Ingenieuroch Artillerieundervisningen.
Artillerit hfiitut et på Mariaeberg lärer utom hvad byggnaden kostat erfordra omkring 6500 till 7000 R:dr årligen.
Ingenieur Undervisningen skall blott kosta Staten omkring 1,100 R:dr, emedan de äldre Officerarns i Corpsen lära sjelfmant, och utan vedergällning, undervisa sina yngre kamrater.
Endast 2 tili 3 IngenieurOfficerare skola i årligt 9
Huruvida det är rigtigt, art för ett så ringa antal bibehålla en särskildt undervisningsanstallt, torde böra sättas i fråga, Dess besvarande är visserligen Öfver mitt bedömande; men jag erkänner mig vara böjd lör antagandet af Grefve CronhjelmS mening, att bägge de sistnämnda undervisningsanstalterna borde förenas.
Mig torde det tillåtas erhindra, att^vår egen Konung gifvit en dylik organisation åt den högre Militaite-Undervisoängen i brödrariket, der Officerare, som söka anställning vid Generalstaben) afven begagna den.
Rlgtlghetefi aF Herr Montgotneries Förslag, att en milit aire lärare mätte anställas vid hvarje Gymnasium']
Riket, måste jag betvifla, af det redan anförda skälet, att applicatiorisstudier icke bora äga rum, förr än man tindangjordt de allmänna och förberedande, bvartill de, sorn idkas vid Gymnasierna, äfvetl höra.
G'llades de delar af Grefve Cronhjelm® Och Herr MontgOmeries förslag, hvilka synas mig vara rigtiga, och utfördes verstäilighsten ]>å sätt här blifvit uppgifvit, så skulle förändringen af de militaira undervisningsverken leda till följande slutföljder: ; Grundligare, medborgerligare och rigtigare uppfostran töi Officerare vid de allmänna t)en Miriii. 92?
Läroverken i begyoelsen, och vid tpplicationsskolor, till slutet.
Erhållandet af 35 militaire-stipendier vid Universiteterne
Upprättandet af en högre undervisningsanstalt lör Sjöofficeraret, hvilken hittills saknats.
Föreningen af Ingenieur- Och Artillerie-1 Undervisningen, hvarigenom den förra blefve oberoende af lönlösa Lärares välvilja att åtaga sig en del deraf.
Besparing, oagtadt allt detta, af omkring $000 R:dr, som de högre militaira undervisningsanstalterna för närvarande kosta Staten.
N:o Q. Friherre Höije, Ludvig 1 Hindrad att bevista justeringen af Ridderskapets och Adelns Protocoii för den 24 sistledne Februarii eftermiddagen, anhåller jag, att med stöd af mitt berörde dag gjorda förbehåll, nu få förklara, att jag förbiifver vid mitt då, i anledning af Grefve Henning
Gyllenborgs memorial, om uppbäfvande af den, vid sista Riksdag först gjorda fördelning af Fastighetsvärdet, afgifna yttrande; nemligen, att jag understödjer Grefve Gyllenborgs mö - 928 Den 25 Marlit. tion h men att i fall den ej kati bifallas, jag begär det Bevillningsutskottet må anställa en pröfning angående rättvisan af den fördelning som skedt, till utrönande om och huruvida det ena
Länet kan anses hafva njutit en särskild lindring} på de andra Länens bekostnad: och denna pröfning påkallar jäg särskildt för Gottlands Län, hvars kända företräde i jordmån, visserligen också bordt ingå i beräkning vid fördelningen.
Herr Brimcrona, Gu fl af Adolph Med anledning af hvad Friherre Wrangel och Herr Tham den 1 och 3 < denna månad angående Finska handeln anfort torde mig til-1 låtas, att med någon sakkännedom i detta arn* ne, göra en och annan anmärkning.
Hufvudstadens läge och behof skola ännu länge påkalla fortfarandet af fordna merkantila förhållanden, ehuru med modificationer, lämpade efter tid och omständigheter.
Genom redan af Regeringen vidtagne och ännu vidtagande anstalter skall må gällda åt Sverige ett Finland åter - Si Deli 25 Martii.
Den ly Mars f. m. 3oi Slutligen får jag anmäla, att jag har den olyckan höra så illa, alt jag ej kan deltaga i discussionen; hvarföre jag hegar att skriftligen få besvara de anmärkningar, som tilläfventyrs kunna göras emot hvad jag nu anfört.
Det är mig en stor fägnad, jag ville nästan säga ära, att genom mina anmärkningar hafva lyckats, till ämnets utredning, framkalla två så utmärkta män.
Mitt ändamål är just derigenom i det närmaste vunnet, nemligen så vidt det rörde angelägenheten att erhålla kännedom om motiverna till de stora fordringar, hvilka i K.
M:s propos blifvit så naket framställda.
Jag begär endast tillstånd att emot hvad, som nu blifvit anfördt, få göra några anmärkningar, någorlunda i samma ordning, sorn frågorna förekommit.
Man har sålunda anfört, det försök blifvit gjorda att nyttja Svenskt kläde oöfverskuret, men att det befunnits dertill vara för dåligt.
Jag hemställer dock, om delta kläde ej blir ännu sämre just genom öfverskärning, då det derigenom förlorar ^ af sin styrka och varaktighet, och om icke, då det anses godt nog öfverskuret, det måste vara ännu bättre utan öfverskärning?
Jag medger, att det, oöfverskuret, kan vara mindre vackert och glänsande; men i verklig godhet kan det omöjligen vinna genom öfverskärningen.
Man har sagt, att de på artillerigården liggande metallkanoner äro endast sådana, som blifvit tagna från Sveriges fiender, samt att de böra bevaras såsom trophe'er och minnen af våra bragder.
Jag tror likväl, att dessa minnen förvaras tillräckligen och bäst uti historien, der de äro tillgängliga för en hvar, då de deremot på artillerigården endast af ganska få kunna åskådas.
Det är dessutom olämpligt att skryta med materiella minnen af bragder, då man måste låna medel till sitt försvar.
Man har medgifvit, att 3oo,ooo r:dr äro för litet för Stockholms befästning, och man har sagt, att man hos oss mäste börja smått och fortgå långsamt, om man vill utföra någonting stort.
Jag vet alltför väl, att man så gjorde med Götha canal.
Man begärde i början ganska litet, på det bifall dertill skulle erhållas, och utsträckte anspråken i samma mån återgången blef omöjlig.
Men jag hemställer, om detta är ett exempel att följa, och om det icke snarare bör tjena till varning?
Emot mina anmärkningar, i afseende på nu brukligt uppköp af saltpeter, har blifvit förklaradt, att man bör söka uppmuntra dess tillverkning inom landet för att blifva oberoende af utlandhingen för en sak, som är så oumbärlig.
Men jag frågar, 0111 ej koksaltet är lika oumbärligt?
Det produceras icke hos oss, men derföre bero vi likväl icke af utländningen
Det magasineras; och hvarföre kan ej med sa
Itp etern förhållas på samma sätt?
Jag hoppas dessutom, att Sverige aldrig vill skafta sig krig med alla grannar på en 3o2 Den 17 Mars f. ra. gång och sålunda betaga sig all eommunication med hela den öfriga verlden.
Man har sagt, att om saltpetern än betalades till ett öfverdrifvet pris, vore dess production likväl en nationalvinst, emedan penningarna stadnade i landet.
Men jag ber Gud bevara oss från sådana nationalvinster; ty på sådant sätt kan man producera sig husfattig.
Man har såsom skal, hvarför metallkanonerna böra förvaras, erinrat, att de blifvit köpta för Svenskt blod.
Men månne frukten af det Svenska blod, sorn längesedan flutit, är illa anvand, om man derigenom kan aldrig så litet minska den Svenska svett, som skall flyta för fyllandet af försvarsverkets behof?
Vidare har man, örn jag eljest fattat orden riktigt, sagt, att uniformen böf vara grann, emedan fatiger då Jattare uthärdas.
Om så vore, måste jag medgifva det vara orätt att påyrka mera enkelhet.
Men jag har svårt att tro, det vår militär skulle genom uniformens grannlåt vinna någon tillökning i mod och härdighet.
Uniformens förnämsta egenskaper har jag ansett vara värme, ledighet och enkelhet.
Man har uppgifvit, att den allmänna välmågan inom landet är i tilltagande.
Jag medger, att productionen har tilltagit; men jag fruktar, att förhållandet är helt annorlunda med välmågan, ty consumtionen har ökats i ännu större mån än productionen, så att man blir allt fattigare, ju mer man producerar.