Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har ur nya RiddarhusOrdningen uteslutit det i 17 §. gamla redactionen intagne stadgande örn Bänk-indelningen.
Om meningen är, att det i stället skall införas i OrdningsStadgan, fruktar jag att vi för ofta skola komma alt öfva oss i konsten att byta plats.
Det är mig alldeles likgiltigt, hvad beslut i sjelfva saken kommer att tagas, men jag önskade alt det, som fattas, må blifva beståndande, och, till vinnande af sådant ändamål, i RiddarhusOrdningen infördt, helst det icke med organisationen af vårt Riddarhus är förenligt, att genom de platser vi intaga, gifva våra opinioner tillkänna.
4 Den 9 April f. m.
Herr von Hartmansdorff förenade sig med Grefve Posse. §• *9- Grefve Horn:
Jag skulle tro det vara oriktigt, att i RiddarhusOrdningen införa stadgandet om skyldighet att uppvisa Polletten för vakthafvandeUnderOfliceren, eller hvilket annat sätt som hälst, för att legitimera sig till intrade pä Riddarhuset.
Jag anser hela detta ämne höra utgå ur RiddarhusOrdningen, och blifva föremål för OrdningsStadgan, hvarom Ridderskapet och Adeln kan förordna, på sätt lämpligt synes.
Jag tror, att hela den ifrågavarande 19 §. bör undergå en förändrad redaction, till följd af det beslut Ridderskapet och Adeln fattat om publiciteten.
Herr Cederschjöld och Friherre Boije förenade sig med Grefve Posse.
Jag är äfven visserligen till stor del förekommen af Grefve Posse; men får dock tillägga, att jag icke tror den meningen helt och hållet böra uteslutas, som finnes i den gamla redactionen, angående RiddarhusFiscalens åliggande att tillse, det inga obehöriga bivista öfverläggningarne.
Ty ehuru de, som fått tillstånd att åhöra öfverläggningarne, icke äro obehörige att vistas på läktaren, eller 74 Den g April f. fj. dem arivisadt ställe; äro de likväl oberätti* gade att här nere i salen blanda sig med de röstägande Riksdagsmännen.
I anledning af Herr von Hartmansdorffs anmärkning mot uteslutande af det moment, som ålägger RiddarhusFiscaJen att tillse, det ingen obehörig bivistar öfyerläggningarne, får jag upplysa, att
Utskpttet ansett föreskriften härom böra upptagas i den serskildta Instructionen för Riddarhusfispalep.
Jag är alldeles tillfredsställd genom den upplysning Grefve Mörner gifvit; men då det är omöjligt , att efter en enda uppläsning i minnet behålla alla Utskottets skäl, torde anmärkningen ursäktas.
Måhända skulle man undvika att besvära Ridderskapet och Adeln med onödiga anmärkningar och Utskottets Ledamöter med deras besvarande, om skälen för hvarje §. blefyo uppläste i sammanhang med densamma.
Yid §. 20 gjordes icke någon anmärk? ning. §. 2 1.
I afseende på denna §., har jag varit af olika tanka med Utskottets pluralitet, och derföre bifogat min serskildta mening, som jag anhåller måtte blifva uppläst.
I anledning häraf upplästes Herr af Ekenstams omförinälte särskildta mening.
Den 9 April f. m. 75 Grefve Posse:
Jag vet yäl, alt många dela Utskottets tanka deri, att bänkmansvalen böra afskaffas; pien jag är icke af deras antal.
Ty jag tror att pm Electorer skola väljas af hela Ståndet samfält, skola stora olägenheter deiaf uppkomma.
Man kan icke begära, att vid Riksdagens början Ridderskapets pch^delns Ledamöter skola vara så bekante med hvarandra, att hvar och en skulle kunna uppgöra en egen lista på a5 Electorer och 2p Spppleapter, eller inalles 45 namn.
Antingen skola då en mängd vallistor uppgöras efter blind trp på andra, eller ock skola de innehålla en så ofantlig mängd af namn, att personer skulle kunna blifva Electorer med b eller 6 röster, hvilket jag ingalunda finnér ändamålsenligt.
Bänkmansindelnjngen är dessutom ingen ny inrättning.
Den fapns redan 1720 efter dåvarande institutioner, och upphörde först, när Ridderskapet och Adeln delades i serskildta glassér. 1809, då Glassrindelningen afskaffades, fann man sig nödsakad, att återgå till Bänkmansinrättningen.
Jag tror för öfrigt icke, att jag misstager mig i den förmodan, att frågan om Bänkrnansvalens afskaffande härledt sig derifrån, att man funnit det oformligt, att de personer, som, enligt Riksdagsordningen, ej äga deltaga i val till UtskottsLedamöter, om icke directe, åtminstone indirecte deltagit i sådane val, genom deltagande i val till Bänkman.
Jag finner icke, alt denna olägenhet, som 76
Den 9 A pr il f. m. i alla fall är ganska obetydlig, bör föranleda till en åtgärd, hvilken skulle medföra vida större olägenheter; och jag föreslår derföre att
Bänkmansvalen må bibehållas med bestämd föreskrift, att de, som ej äga deltaga i val till UtskottsLedamöter, ej heller må deltaga i Bänkmansvalen.
Jag har ej kunnat öfvertygas af Grefve Posse.
Den omständighet han omnämt, att flere personer skulle komma med lika listor, inser jagicke innebära något ondt; ty det är naturligt, att de, som hafva sammi opinion, skola rösta lika.
Jag instämmer deremot helt och hållet i Herr af Ekenstams reservation.
Utskottets förslag innefattar väl den fördel, att ändamålet med sluten votering derigenom säkrare vinnes; emedan det måste blifva omöjligt, att bland en sådan mängd räkna ut, huru hvar och en röstat.
Men deremot äro å andra sidan stora olägenheter förenade med detta förslag.
Att börja med, upptager detta valsätt alltför lång tid; men den hufvudsakligaste olägenheten ligger deri, att dä man icke kan neka, att en mängd olika opinioner vid Riksdagarnes början skall söka göra sig gällande, skulle, i händelse det lyckades en sådan opinion att vid valen vinna öfverhanden, alla de andra vara helt och hållet utestängda från tillgång, att visa sig verksamme.
Om det, till exempel, lyckades Ministern, att tillsätta Elec - Den 9 April f. m. 77 torer i enlighet med sin åsigt, skulle ingen enda Ledamot inkomma bland dem från den motsatta sidan, och så tvärtom.
Man är likväl nu mera någorlunda ense derom, att det hästa är, om man kan ställa så till, alt intetdera elementet får undertrycka det andra.
De tider äro nu äfven hos oss förbi, då man betraktade oppositionen såsom en hädelse eller ett slags fritänkeri mot Styrelsen.
Man inser, hvad som i andra constilulionella länder sedan lång tid tillbaka varit erkändt, äfven af de störste och kraftfullaste Ministrar, nemligen att en opposition är lika nyttig för Styrelsen, som för folket, emedan ingen Styrelse kan ega full kraft utan folkets förtroende, och detta kan ej vinnas förr, än folket blifvit öfverbevist, att det är väl styrdt, och enda utvägen för en Styrelse att åstadkomma denne bevisning är, att den inför Opinionen visar sig kunna uthärda den stränga granskningen af en oberoende opposition.
Man har ofta på detta rum tält om de vådor, som skulle uppstå, i fall oppositionen alltför mycket fick öfverhanden; alt det skulle leda till envälde o. s. v. Jag medger principen; ty all öfverdrift leder lill reaction.
En obegränsad öfvervigt hos oppositionen skulle derföre kunna indirecte leda till samma mål, dit ett fullkomligt öfvervälde bos Ministeren utan omväg skulle föra.
Det måste derföre vara en hufvudsaklig omständighet alt tillse, det ingendera principen får helt 78 Den 9 April f. m. och hållet undertrycka den andra.
Herr af Ekenstams och Grefve Spens’s förslag om Ridderskapets och Adelns indelning uli 5 Afdelningar, finnér jag i detta afseende vara ganska lämpligt; Ty om det lyckas den ena principen att blifva rådande i 2 eller 3 afdelningar, hör den andra hafva tillfälle att göra sig gällande i de öfrige.
De skäl, som Utskottet anfört emot förslaget, hafva åtminstone icke kunnat öfvertyga mig.
Man har invändt, att minoriteten på detta sätt skulle kunna bestämma valen.
Jag tror att förhållandet alltid kan blifva sådant, så vida man ej vill föreskrifva, ätt hvarje Elector måste vara vald af mer än halfva Huset.
Hans Excellerice Herr Grefve De la Gardie:
Delande samma åsigt, som Grefve Posse, får jag blott tillägga, att utom svårigheten att dagarne efter Riksdagens öppnande finna ett tillräckligt antal personer, tjenlige till Electorer, inser jag äfven obilligheten af att derifrån utesluta de sedermera från Landsorterna ankommande Riksdagsmän, af hvilka flere torde äga de för en Elector erforderlige egenskaper.
Det är på dessa skäl, i förening med dem Grefve Posse anfört, som jag biträder den af honom i frågan yttrade mening.
Lika med Utskottet har jag varit af den tanka, att Bänkmans - Den 9 April f. m. 79 valet bör afskaffas och annat valsätt till vägabringas, för att utse Electorer, och jag bär dervid hufvudsakligen afsett Ridderskapets och Adelns yttrade önskan i detta fall både vid sista och flere föregående Riksdagar; likvist har jag för min del ej kunnat förena mig med Utskottets pluralitet, om det föreslagne valsättet, emedan jag tror, att det blir ganska lätt att verka på valet, om, enligt Utskottets förslag, hvar och en af Ståndets Ledamöter skall uppgöra en lista på 45 personer, dem han anser böra blifva Electorer och Electors-Suppleanter.
Jag har deremot trott, att det vid sistlidne Riksdag afgifne förslag att indela Husets ^Ledamöter i a5 Afdelningar, af hvilka hvarje Afdelning för sig valde en Elector, icke nödvändigt inom Afdelningen utan inom Ståndets samtlige Ledamöter, skulle, på sätt sista Riksdags Riddarhusutskott i dess afgifne Betänkande yttrat, innefatta en medelväg emellan det nu varande Bänkmans-valet och en samfält omröstning på 25 personer; och derigenom så väl tjenlige Electorer kunna erhållas, som den befarade inflytelsen på valet bäst undvikas.
Beträffande det af Grefve Posse gjorde yrkande, om det tillägg vid ifrågavarande §., att de i 41 §•
Riksdagsordningen uppräknade
Embetsman borde uteslutas från val till UtskottsLedamöter, så har, vid fråga derom äfven inom Utskottet, pluralite - 8o Den 9 April f. m. ten af Ledamöterna ansett sig af Grundlagens ordalydelse vara fullkomligen förhindrad att i RiddarhusOrdningen införa ett sådant tillägg, emedan hvarken i nämnde 4i §., der det endast står, att omförmälte Embetsman icke må i Utskott eller val till UtskottsLedamöter deltagaj ej eller å något annat ställe i Grundlagen finnes stadgadt, att samma Embetsman icke få vara Bänkman eller deltaga i val till Electorer.
Då RiddarhusOrdningen bör vara i öfverensstämmelse och ej i strid med Grundlagen, samt RiddarhusUtskottet icke lärer äga göra ett tillägg i den förra, som innefattar en godtycklig tolkning af den sednare, synes det föreslagna tillägget icke lämpligen böra äga rum.
Då jag sista gången hade ordet, glömde jag nämna ytterligare en olägenhet, som jag anser vidlåda det föreslagna valsättet, bestående deri, att Suppleanter utses på samma gång som Electorerne.
Härigenom skulle många skickliga Representanter, hvilka först efter Riksmötets början inkomma till Riksdagsorten, uteslutas från Electorsplatser.
Herr von Troils yttrande, så ehuru jag aldrig kommer att sluta mig till Oppositionen, så länge jag anser Styrelsen handla rätt, skulle jag vara den första, som yrkade Bänkmansvalens afskaffande, om genom dessa val uteslöts - Deri g April £ nrt. 81 slöts möjligheten att ega en ödel och nyttig Opposition.
Men någon fruktan i detta fall kan jag icke hysa, då erfarenheten visat, alt en opposition kan ganska väl bestå i bredd med nuvarande former för valen till UtskottsLedamöter.
— Jag yrkar således dessa formers bibehållande.
Jag är för min del af den mening, att Bänkmans-valen böra upphöra, ehvad Konungens Rådgifvare komma alt deri deltaga, eller ej.
Det är allmänt bekant, att lättaste sättet att inverka på utgången af ett val, är att dela de väljande i så många klasser eller afdelningar, som möjligt.
Calonne var den, som i Frankrike vid revolutionens början 3Ökte visa, huiii förträfflig denna method var, för att få pluraliteten efter önskan.
Äfven inom detta
Hus visade sig, under sista Riksdagen några gångor, en så berömlig enighet vid Bänkmahs-valen, att en person fick alla rösterne inom Bänkmans-laget till och med sin egen.
Det kan visst hända, att någon röstade på sig sjelf, äfven sedan man finge rätt att rösta på hvem som hälst inom hela Ståndet, men den enskildta rösten blifver då af mindre betydenhet.
Om nu Bänkmans-valen afskaffas, uppstår fråga huruvida Electorerne skola väljas gemensamt af alla Ståndets Ledamöter, eller om desse böra afsöndras i vissa afdelningar, såsom Den g April f, m.
Utskottet föreslagit.
Jag tror, att, i sednare fallet, mera obehörig inflytelse på valet kan utöfvas, och anser derföre riktigast att valrätten blir obegränsad inom Ståndet.
Dock vet jag ej, hvarföre man skall på en gång behöfva välja /$5 personer, eller 25 Electorer och 20 Suppleanter.
Enligt nu gällande föreskrifter väljas endast 25 Electorer och inga Suppleanter.
Så borde, efter min mening, äfven hädanefter förfaras, och de afgåendes rum fyllas genom nytt val af hela Ståndet.
Antalet af 25 personer är ej större, än att det kan utväljas på dagen.
Man vet, att då StatsUtskottet skall förstärkas till ett antal af 3o Ledamöter från hvarje Stånd, 21 nya Ledamöter af Ridderskapet och Adeln gemensamt utväljas, och det sker utan olägenhet.
Tillökningen af 4 personer kunde ej göra stor svårighet.
Ej heller tror jag, att Utskottets förslag om Bänkmans-valens afskaffande bör afslås derföre, att alla Ledamöterne af Ståndet, såsom man här anmärkt, ej kunna, vid Riksdagens början, vara med hvarannan bekanta.
.Samma obekantskap inträffar äfven inom Bänkmans-afdelningarne.
De, som första gången hitkomma till bevistande af ett Riksmöte, och icke äga nog kännedom om Riksdagsmanna-personalen, för att tilltro sig på egen hand göra sina val, sluta sig gemenligen till slägtingar eller bekanta eller utmärkta män, för hvilka de hafva förtroende.
De så kallade Listorna Den 9 April f. m. 83 måste elei före gälla hvad de kunna; och jag ser ej något ondt deri.
Jag förnyar således mitt yrkande, att Bänkmans-valen måtte afskaffas.
Äfven jag anser för min del upphäfvandet af Bänkmansvalen, lika med Herr von Hartmansdorff, vara nödvändigt.
Då, såsom det nu tillgår, någon pluralitet af Ståndet icke hehöfver att bestämma Electors-valen, beror Utskottens tillsättande möjligen af en på visst sätt fördelad minoritet.
Deremot kommer att, enligt Utskottets förslag, hvartill jag yrkarbifall, erfordras pluralitet för att blifva Elector; hvaraf föijer, alt
Utskotts-valen blifva uttryck af en allmän och sjelfständig öfvertygelse inom Ståndet.
Jag förenar mig med de Herrar, hvilka yrka bifall å Utskottets förslag i denna del.
Såsom ett hufvudsakligt skäl dertill anser jag, att allt sken af misstanka på inflytelse vid valen, genom Bänkinans-afdelningarnes afskaffande, upphör.
Det torde tillåtas mig en liknelse:
Julius Caesar försköt sin hustru, ej för det hon var brottslig, ty han trodde det icke ens sjelf; men för det Julii Caesars hustru ej ens fick misstänkas. Herr af Ekenstam:
I anledning af Grefve Posses satts, attBänkmans-afdelningarne 6* 84 Den 9 April f. ra. borde fortfara, såsom hitintills, med blott den förändring, att valet till Bänkman ej vore inskränkt inom afdelningarne, utan att de lingö välja på hvem de ville inom Riddarhuset, får jag hemställa , om ej då kunde inträffa, att tillräckligt antal Bänkman icke erhölls, genom den händelse, att serskilte Bänkmansafdelningar möjligen, till och med troligen, skulle votera på en och samma person.
När man besinnar, huru frågan om Bänkmans-valen behandlats alltsedan 1815 års Riksdag, då först deras afskaffande beslöts, men beslutets verkställighet sedermera uppsköts, torde man nogsamt finna, att tankarne varit delade och stor tvekan ägt rum, om det åsyftade ändamålet vunnes genom Bänkmans-valens afskaffande.
Jag erkänner, att äfven jag tvekat; men att jag slutligen bestämt mig för Utskottets åsigt.
Jag förmodar nemligen, att det skall blifva svårare att obehörigt verka på valen, då de ske i massa, än då de, såsom hittills, skett i så små afdelningar, att vederbörande kunnat controllera sina clienters ordhållighet.
Jag vill dock icke gerna gå in på, att val till Suppleanter anställes på samma gång, som det till Ordinarie Electorer.
Jag tror, att dermed kan dröjas, tills Motionstiden är förbi, och Representanterne från landsorten hunnit samla sig.
Herr reon Hartmansdorff:
För min del anser jag så mycket oriktigare, att anställa , \
Den 9 April fSra. 85 val till Suppleanter på samma gång med Electors-valet, som Utskotts-valen derigenom oföränderligen bestämmas för hela Riksdagen af dem, som vid dess början äro rådande.
Jag tror derföre, att det först är vid hvarje Electors afgång, som en annan bör i stället utses.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om icke, i anseende till den redan långt framlidna tiden, Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att pröfningen af RiddarhusUtskottets ifrågavarande förslag till ny Riddarhusordning finge uppskjutas, samt i eftermiddagens Plenum vidare fortsättas.
Thorsdagen den 9 April 1829.
Fortsattes den i Förmiddagens Plenum började pröfning af RiddarhusUtskottets den 7 sistlidne Mars aflåtne, samt den 9 derpå - 86 Den 9 April c. m. följde e. m. på bordet lagde Memorial, med förslag till en ny Riddarhusordning.
22 gjordes icke någon anmärkning. §. 23.
Denna §. omförmäler icke, sora jag tror, ett förhållande, hvilket inträffat vid båda de sednaste Riksdagarne, det nemligen att en person, som är Elector, utses till UtskottsLedamot, men afsäger sig en sådan befattning, och vill såsom Elector bibehållas.
Är det honom tillåtet utan nytt val, eller icke?
— Jag vet ej, att den meningen finnes uttryckt; den torde böra införas, ty hvarföre skulle nytt val behöfva ske.
Hen Printzensköld, Axel: §. innehåller, att han upphör att vara Elector, så framt han icke afsäger sig befattningen, såsom Utskotts-Ledamot.
Afsäger han sig nämnde befattning, fortfar han således att vara Elector.
Det bör äfven stå ordet genast, ty annars kunde tvetydighet uppkomma.
I denna §. åberopas 25 §. men det är en misskrifning, och bör vara 26 §.
Vid §.§. 24 och 25 gjordes icke någon anmärkning.
Den 9 April e. m. 87 §. 26.
Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag tycker, att det icke är lämpligt att utsätta något visst antal Ledamöter, som kunna erhålla ledighet från Utskott, utan afseende på Utskottens talrikhet; ty om 3:ne Ledamöter af Ridderskapet och Adeln fingo ledighet, blef uti ExpeditionsUtskottet Ståndet utan Representant, och i Lagutskottet blef endast en Ledamot qvar.
Jag tror, att det vore bättre, om det bestämdes, att en tredjedel eller en fjerdedel af Ledamotspersonalen kunde erhålla ledighet.
För en tid sedan tog jag mig friheten, i anledning af hvad i denna §. finnes stadgadt, göra en Motion.
Jag utbeder mig nu, alt den, i sammanhang med förevarande förslag till ny Riddarhusordning, må komma under handläggning.
Sedan vid denna Riksdag, och redan vid den förra, den praxis blifvit följd af BondeSlåndet, alt, så fort någon UtskottsLedamot från nämnde
Stånd erhållit ledighet, nytt val genast blifvit anstäldt, hvarigenom BondeSlåndets
Ledamöter alltid äro fulltalige, blir det nödvändigt, att i RiddarhusOrdningen införes ett stadgande, som berättigar och ålägger Ridderskapet och Adeln att iakttaga samma förhållande; annars blifva Ridderskapets och Adelns Ledamöter fåtalige, då deremot de öfrige Ståndens äro fulltalige.
Jag tror, 88 Den g April e. m. alt detta kan ske, utan att motsäga Grund* lagarne, då 7g §.
Riksdagsordningen Ljuder, att Ridderskapet och Adeln skall stälJa sig RiddarhusOrdningen till efterrättelse.
RiddarhusOrdningen åter stadgar något derom i a5 §. som ej ä'r rätt tydligt, men hvilket jag önskar måtte blifva fullständigt.
Hvad först beträffar Herr Cederschjölds anmärkning i anledning af Ut* skottets förslag, att det måtte beviljas Ordföranden i Utskott rättighet att lemna ledighet åt högst 3 ledamöter, ett antal som Herr Cederschjöld funnit disproporlionerligt, så får jag nämna, att Utskottet med ordet högst velat lemna åt Ordföranden den rättighet, som ej är för stor, att jugera, huru många Ledamöter må kunna permitteras, Jag skulle ej anse tänkbart, att Ridderskapet och Adeln väljer till Ordförande en person, som ej äger nog omdömesförmåga att kunna bedömma en så ringa sak.
Hvad åter angår Herr Lefrens anmärkning, så, derest jag kan inse andan af 79 §.
Riksdagsordningen , kan det ej komma i fråga för någon Suppleant att inträda i Utskott, förrän den förut valde Ledamoten är från Riksdagen för allo bortrest.
Jag suspenderar mitt omdöme om hvad som kunnat passera inom ett annat RiksStånd, och hvad som bör tillåtas, eller icke.
Jag har bort, att just i det Utskott, der Herr Lefren är Ledamot, det blifvit satt i fråga, om Supplean - Den 9 Ap ri 1 e. m. 8g terne kunde erkännas.
Jag kan ej finna annat, än att, innan en Ledamot med allo afrest, det icke kan komma i fråga att välja Suppleant, Är denna åsigt riktig, faller det af sig sjelf, att det Stadgande Herr Lefi én yrkat, ej kan komma in i RiddarhusOrdningen.
Om man läser 79 §.
Riksdagsordningen, och fäster uppmärksamhet vid ordet ledighet, som der förekommer, lärer man ej kunna taga miste om, att det ej kan vara fråga om att upphöra att vara Ledamot, ty annars behöfde ej ordet ledighet begagnas.
Der står nemligen:
Riksdagsman af Präste- Borgareoch BondeStånden må ej från Riksdagsorten afresa , detta är första cathegorien, eller från Riksdags-öfvertäggningarne sig afhålla, med mindre han dertill undfått, genom ProtocollsUtdrag , tillåtelse af det Ståndj hvartill han hörer.
Jr han Ledamot i ett eller flere Utskott , anmäle sig först derstädes till ledighets erhållande , och gifve sådant derefter i sitt Stånds plenum tillkänna , hvarest, om ledigheten beviljas, nytt val till UtskottsLedamot genast förrättas.
Nu återstår att se, om i slutet af §. något stadgas, huru förhållas skall, när Ledamot återkommer.
Det skall bevisa, om han har rätt att åter inträda, eller om han är utesluten.
Fortsättningen lyder sålunda:
Sådant må äfven för sig go Den g April c. m. gä, dä Ledamot j flera än tre gånger å rad , från Utskottets sammanträden utan laga förfall sig af hållit, hvilket den främste derstädes varande Ledamoten af hvarje Stånd äge, att i Vederbörande Stånds Plenum gifva tillkänna.
Utan gällande skälmå ej längre ledighet, än aftvå högst tre veckors tid beviljas.
Således ej blott prassuponeras, utan utsäges tydligt, att raan ej får hafva längre ledighet, och måste åter ingå i function.
Slutet lyder:
Ridderskapet och Adeln ställe sig, i dessa sednare fall, RiddarhusOrdningen till efterrättelse.
Den åter stadgar i 25 §. htiru i sådant fall förhållas bör.
Adelsman, vald till Ledamot i Utskott, äger rätt, att, innan Utskott sammanträdt första gången efter hans utväljande, sig detta förtroende afsäga.
Sedermera må han ej, utan laga förfall, som i Ståndets Plenum blifvit anmäldt och pröfvadt, med sin befattning såsom Utskotts Ledamot upphöra; således är här stadgadt, huru med bans befattnings upphörande förhållas skall; dock må, med anledning af RiksdagsOrdningens jg , Ordförande i Utskott kunna bevilja en, högst frenne Ledamöter, två, högst Irenne veckors ledighet till egne angelägenheters bevakande.
Utebhfver han arne veckor öfver den beviljade ledigheten, utan styrkt laga förfall, vare hans rum i Utskottet ledigt.
Om det icke anses ledigt, förr än han icke återkommer, så Den 9 April e. m. 91 mätte det icke vara ledigt under tiden.
Nu är det just den luckan jag vill fylla, och att en annan Ledamot under tiden må kunna inträda, såsom stadgadt är i afseende på de ofrälse Stånden, och såsom det är practiceradt af BondeStåndet.
Det är nödvändigt, sedan Yoteringarne inom Utskotten nu mera ske per capita.
Jag anser detta stride öfverensstämmande med GrundLagen, emedan 79 §, Riksdagsordningen hänvisar till 25 §.
RiddarhusOrdningen, och stadgandet deruti således bör öfverensstämma med stadgandet uti Riksdagsordningen.
Jag anhåller, att denna fråga må, såsom en anmärkning, få åtfölja till RiddarhusUtskottet.
Om den ej har lyckan vinna dess bifall, hoppas jag åtminstone, att den förtjenar uppmärksamhet.
Jag är alldeles af samma mening som Herr Lefren, och är af honom så fullständigt förekommen, att jag ej har annat att tillägga, än att samma händelse, han omtalat, har äfven inträffat i BancoUtskottet, och att samma behof där förekommit att begagna 79 §.
Yi hafvar nyligen sett, att PrästeStåndet begagnat samma utväg i StatsUtskottet, och det följer alldeles af sakens natur, att Ridderskapet och Adeln måste göra likaledes för sin del.
— I afseende på hvad Herr Riben anfört mot Herr Cederschjöld, tror jag, att enär Grund - 92 Den 9 April e. m.