Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Under en tid, då man i Sverige är benägen för frihandel och att blottställa våra näringsidkare för täflan med folk, som hafva en högre utvecklad industri, så synes det vara så mycket mera skäl att låta våra landsmän få tillfälle att lära kånna sina medtäflare och möjligen sättet huru de kommit till sin närvar, ståndpunkt.
I min tanka är det icke endast kristallpalatset våra handtverks- oell fabriksidkare skulle besöka utan jemväl de verkstäder, som höra till deras yrken.
Om än hemlighet i många af dessa iakttages, så förmodar jag att många finnas, hvarest en skicklig närings-idkare ändock kan rikta sina kunskaper samt dermed framdeles gagna fäderneslandet.
Jag tillstyrker vördssmt att R. o. Ad. måtte bifalla betänk, sådant det är, för alt icke åstadkomma tidsutdrägt.
Jag är af den siste värde talaren hufvudsakligen förekommen.
Jag hade önskat att fästa upmärksamheten derpå alt nyttan af en sådan resa i icke ringa mån beror endast af jemförelsen emellan hvad vi sjelfva kunna åstadkomma och hvad andra länder kunna producera.
Denna nytta är ofelbar och det lärer väl ingen kunna bestrida alt fabriksmästarne och handtverkare kunna på sådant sätt vinna af resans företagande.
Jag begärde egentligen ordet, för att visa olägenheterna af en återremiss.
På samma sätt som jag vågade hos Hr Printzensköld och Gr.
Mörner som med honom sig förenat, hemställa att de mätte afstå från sin begäran om bordläggning, på samma sätt ber jag nu att afgörandet icke må uppehållas genom en återremiss.
Genom en återremiss skulle åtminstone en vecka eller 14 dagar gå förlorade.
Om man nu tager i betraktande den tid, som åtgår sedan R.
St:s beslut blifvit fattadt för att aflåta underd. skrifvelse till K.
M. med underrättelse om beslutet, den tid, som ytterligare åtgår för att gifva nödiga ordres lill företagets sättande i verket, för att bestämma hvilka handtverkare skola deltaga i resan och utse de personer, som skola vara dem följaktiga, så tror jag att hvar och en kan finna att om man vill vinna det ändamål, som med denna utgift åsyftas, så bör man icke dröja att i detta fall taga sitt beslut.
En återremiss skulle, såsom jag nämnde, så försena utförandet, alt jag betviflar att någon resa kunde förr än kanske emot expositionstidens slut företagas.
Pa Den 10 Maj f. ni.
På grund häraf vågar jag hos Hr.
Frih. o. Landtm, förnya min anhållan om bifall på betänk., sådant som detsamma här är upslälldt.
Jag vill visserligen icke bestrida att nyttan kunde hafva varit större om framställningen blifvit gjord i den syftning, som Gr.
Mörner och Hr Bildt förordat, men dä så icke skett, så tror jag det vara rigtigare att bifalla betänk., sådant som det är, än alt genom en återremiss åstadkomma tidsutdrägt eller möjligen äfven göra saken helt och hållet omöjlig.
Det var för mig alldeles oväntadt att en sä långvarig diskussion skulle upslä i en fråga, som jag för min del trodde skulle genast bifallas af R. o. Ad. sä snart de båda ledamöterna afstode ifrån sin begäran om bordläggning.
I början af diskussionen anfördes något om huru det skulle synas o. s. v. Sådana slags skäl tyckas mig böra vara alldeles främmande här.
Eli hvar af oss, sorn har kännedom om något slags yrke, vet alt blotta åsynen al dess fullkomligare produkter verkar upmuutrande.
Man har här framställt, att ett antal af 70 personer linder 14 dagars besök icke skulle kunna inhemta mycket under vandringen genom den stora verlds-expositionen.
Jag förstår icke alls huru något skäl kan ligga i dessa ziflror hvarken i antalet personer eller dagar.
Nu finnas här 70 personer af olika yrken och handtverk och om hvar och en använder sin tid linder 14 dagar för sitt yrke, sii tror jag att han får god tid att undersöka de machiner och fabrikater, som ligga honom om hjertat.
Det är således högst besynnerligt för mig att något skäl derutinnan skulle kunna ligga alt motsätta sig det som i min tanka skulle innehålla en stor upmuntran för hvar och en af dessa fabriksidkare, nemi. att se huru fullkomligt hans handtverk kan drifvas, och ett bättre tillfälle i detta afseende än det förevande lärer väl icke kunna erhållas.
För min del anhåller jag att få tillstyrka odeladt bifall till IJtsk:s förslag i förhoppning pä alt de sällskaper, som skola blifva hörda, ang:de sättet huru dessa medel skola användas och de som ega kännedom om personernas skicklighet, göra sitt bästa att ställa så lill, alt medlen komma såväl de utskickade som riket till nytta.
Då jag begärde ordet hade IIr von Hartmansdorff ännu icke yttrat sig.
Jag har således godt tillfälle att blott förena mig med honom, emedan han har kort och väl uttryckt den åsigt, som äfven jag hyser.
Jag var icke närvar, i StatsUtsk. då frågan der afgjordes.
Jag hade permission, men om jag hade varit närvar., så hade jag biträdt Utsk:s tillstyrkande.
Likväl hade jag önskat att en längre tid på stället blifvit förunnad åt dem, som skola resa; ty jag hade föreställt mig att ett mindre antal och en längre lid varit fördelaktigare.
Deremot är jag bestämdt för förslaget och kan omöjligen medgifva att någon skulle kunna bestämma på förhand alt icke detta företag kommer att blifva fördelaktigt för riket.
Om blott en enda arbetare i ett enda yrke lär sig nåC II. 26 402 Den 10 Maj f. m. got nyttigt, så verkar det fördelaktigt långt utöfver hela denna summa.
Hvad som jag tror mig veta 5r, att inom de arbetande klasserna är behofvet att se ganska stort, och derföre tror jag att anslaget kommer alt verka fördelaktigt.
Hvad hindrar för öfrigt all icke tiden kan utsträckas ?
Dermed behöfva vi icke befalla oss.
Det är åtminstone en möjlighet att så sker.
Ett annat skäl är att en återremiss möjligen skulle kunna medföra den olägenhet, som en talare här framställt.
Derföre tillstyrker jag bifall till betänk, i dess nuvar. skick.
Afven jag tillstyrker bifall till hvad StafsUtsk. nu föreslagit på grund af K. M:s nåd. propos.
Det kan visserligen vara ovisst hvad gagn denna expedition kommer att medföra; men sannolikt är det åtminstone, att den kan medföra ganska myckel gagn för utvecklingen af de slöjder, hvilkas produkter äro framställda till exposition i London.
Det beror på förmågan hos dem, som komma att resa huruvida de kunna hämta hvad som der är att hämta.
Någon insigt och konstfärdighet måtte väl af en och annan kunna inhemtas.
Det är en vara hvars import jag önskar mätte af R.
St. pä allt sätt befordras.
Då saken för öfrigt är af flera ledamöter inom R. o. Ad. förordad, så vill jag icke vara vidlyftig utan inskränker mig att endast tillstyrka anslaget.
Det ligger hos menniskan en begärlighet för egenkärlek och jag tillstår att äfven jag delar den så till vida, att jag icke kan neka att jag anser den motion, jag i detta ämne väckte, Verkligen hafva mera skäl för sig än StatsUtsk:s förslag.
Jag föreslog nemi. att resennderstöd skulle lemnäs ät någon teknisk vetenskapsman, åt fabrikanter och handtverkare, utan alt nämna något antal och således öfverlemnande åt K.
M. att efter omständigheterna bestämma personer, huru många som skulle komma alt resa o. s. v. Att. anslaget nu blifvit bestämdt för 70 personer, tror jag icke är någon förbättring; men då en återremiss gör ett uppehåll, som kunde föranleda att innan denna expedition korn åstad hela expositionen vore slut, så, ehuru jag anser att Utsk:s tillstyrkande kunnat vara bättre, tillstyrker jag likväl bifall dertill.
Det är mindre för att motsäga de skäl, som för öfrigt äro anförda, enär troligen hvar och en härutinnan stadgat sitt omdöme, än för att anmärka något emot den stora brådskan med saken, då man befarar alt en återremiss skulle tillintetgöra hela förslaget, som jag begärt ordet.
Jag kan icke föreställa mig att en sådan påföljd deraf skulle inträffa då man vet att tiden för expositionen är rundligen tilltagen och man sannolikt icke heller har anledn. att befara att de förstkommande kunna för de personer, som härifrån skickas, hvilka än dessa personer kunna blifva, borttaga något, som de kunna hafva att skörda under de 14 dagar, som dem medgifvas att bese expositionen.
Om de komma något tidigare eller sednare torde således vara af föga vigt.
Den 10 Maj f. m.
För öfrigt vet jag icke med hvad slags fartyg dessa personer skulle komma att transporteras: men vi kunna svårligen råda öfver elemenlerna.
Möjligen skulle dessa kunna göra ett längre upskof än del som skulle blifva en följd af den här ifrågasatta åter remisseu.
Jag tror i alla fall att en mogen öfvertygelse och ett rigtigl beslut är bättre än ett brådstörtad! och tilläfventyrs mindre förmånligt.
Elemenlernas motstånd å hafvet torde med tillhjelp af Kronans ångfartyg kunna öfvervinnas; men 0111 genom deras strid någon tidsutdrägt kunde antagas varda orsakad, sä är det väl så mycket mera skäl för R. o. Ad. att ju förr dess heldre låta expeditionen afgå, men ingalunda sjelf utföra de stor miga elementernas röle pä förhand.
Jag tillstyrker bifall till betänk. äfven af det skill, alt jag tror betraktandet af ett så storartadt skådespel, som den Londonska expositionen, komma att lemna i mer än ett hänseende goda och nyttiga resultat, varandes jag öfverlygad alt om också blott i en och annan rigtning något nyttigt frö utsås, deraf kan upspira träd, hvilkas frukter vida upväga de 12,000 r:dr, som äro af Utsk. föreslagne.
Att besättningen å ett Kronans fartyg får öfning på resan lill och från London, är också en omständighet, som af dem, hvilka intressera sig för flottans exercis, bör anses för en god sak.
Vi hafva hört af så många ledamöter, bland de mest aktade ibland Ståndets medlemmar, framställas så goda skäl till bifall, att det vore vågadt af mig att tro mig förmå väsendtligen stärka den åsigt, de uttalat; men jag önskar uttryckligen ytterligare reservera mig emot den upgift, att jag skulle hafva sökt någon popularitet genom mitt afstyrkande af betänk:s bordläggning, eller mitt förordande af bifall å dess innehåll.
Min afsigt var äfven att hembära min vördsamma tacksägelse till Hr Printzensköld och Gr.
Mörner, ehuru jag af den förstnämnde ledamotens yttrande nog tydligen kunnat linna det jag icke äger räkna mig till godo någon förtjenst af att hafva lyckats medverka till nyssberörde benägna åtgärd att från begärda bordläggningen afstå.
Deremot förundrar det mig något, att den värde ledamoten, hvars omdöme är så klart och skarpsinnigt, kunnat sä fullkomligen missförstå och misstyda mina i detta ämne uttryckta åsigter.
Sanningen att säga, hade jag trott att han, som för mig hittills alltid visat mycken vänskap och godhet, kunde hafva besparat mig en sådan tydning af mitt yttrande.
Skall jag väl behöfva förklara skillnaden emellan jagten efter folkgunst och önskan alt icke i fullkomligt oträngdt mål stöta den allmänna meningen för hufvudet?
Denna skillnad är likväl ganska väsendtlig; och det är uti sistnämnde synpunkt äfvensom i utsigten lill gagneliga väckelser af arbetsflit genom åskådningen af den rikhaltiga exposition, som i London är anordnad, jag hemtat anledn:ne att hemställa om bifall å K. M:s nåd. förslag, som jemväl vunnit det H.
Stalslltsk:s understöd och tillstyrkande.
Jag ber om ursägt att jag ännu en gång en ' 26* 4Ö4 Den 10 Maj f. m. däst för ett ögonblick tager upmärksamhcten i anspråk; men jag beklagar till en början att Gr.
Mörner och Hr Bildt icke inom Utsk. framställde den åsigt, sorn de hår sökt göra gällande.
De hade då törhända haft utsigt att der genomdrifva den, och betänk, kunde dä i enlighet dermed hafva blifvit upstäldt, men nu synes det mig vara, som man säger, post festum att dermed framkomma.
Jag ber att få tillägga ännu ett skäl ang:de olägenheten af en återremiss.
Då frågan är af 2 Ständ bifallen, så kan SlatsUtsk. icke frångå sill tillstyrkande och hvad än StatsUtsk. gör, så blir naturligtvis följden, i händelse R. o. Ad. fattar ett med dessa 2 RiksStänd olika beslut, att frågan kommer att dragas under förstärkt StatsUtsk., och äfven derigenom skulle ytterligare tidsutdrägt upkomma.
Jag skulle icke vidare hafva uptagit R. o.
Ad:s lid om icke den siste värde talaren dertill upmanat mig.
Han har yttrat att om jag och Gr.
Mörner inom Utsk. hade framställt de skäl som vi lin här hafva anfört, så hade det varit mera ändamålsenligt.
Inom Utsk. var det likväl obehöfligt alldenstund en annan talare inom samma Utsk. utredde just hvad vi nu här hafva uttalat, nemi. att ett sådant försändande af 70 personer pä 14 dagar lill London icke kunde vara af synnerlig nytta.
Beträffande yttrandet, att man genom en återremiss skulle förhindra dessa 70 personers resa, så har Gr.
Mörner redan visat att en återremiss endast förorsakar en ganska kort tidsutdrägt, och att expositionen varar långt fram emot hösten och ali således i sjelfva saken ingenting förloras genom en återremiss.
Om StatsUtsk. vidblifver sitt beslut, så linnes deruti icke något hinder för expeditionen att sedan afgå; men om Utsk. finnér det mera öfverensstämmande med landels nytta att på annat sätt, än det nu föreslagna, använda dessa 12,000 r:dr för en expedition till industriens förmån, så tror jag att det vore en ren vinst om så skedde; hvarföre jag fortfarande vördsamt anhåller om propos. på återremiss.
Ehuru jag i allmänhet icke tillhör deras antal, som i anslagsfrågor inom detta rum äro serdeles liberal, måste jag likvist förklara att jag ihärdigt tillstyrker bifall till i frågavar. betänk.
Man har redan anfördt den nytta, som en slöjdidkare, som egnade sin tid och omtanka åt sitt yrke, kan vinna genom åskådning af slöjdealster.
Mer än han kan se lärer en annan, som icke eger slöjdskicklighet, ej heller kunna se.
Jag tror och har genom samtal i andra länder med åtskilliga Svenska slöjdidkare erfarit, att de genom sådana resor ansett sig hämtadlen största nytta.
Beträdande den här uttryckta önskan att ett mindre antal skulle utskickas, hvilka i stället linge vistas längre i London, så tror jag icke för det ändamålet en återremiss vara nödvändig.
St. med afseende på ämnets vigt anser anslaget nödvändigt och Den 10 Maj f. ra. 405 ställer det till K.
M:s disposition att användas såsom Honom bäst synes, hvilket är ordalydelsen i Ulsk:s förslag, så lärer K.
M. vara oförhindrad att använda det på det sätt som K.
M. anser vara för ändamälet bäst och nyttigast och således äfven inskränka antalet af de resande och utsträcka tiden för deras vistande i London.
Jag vill icke vid beviljandet af detta anslag af representationen skulle lill den grad binda händerna på Regeringen, att den icke skulle cga någon makt alt ändamålsenligt utföra de företag, hvartill nationen beviljar anslag.
Jag tror icke att en sådan minutiös bestämmelse i allmänhet tjenar till någonting och då jag anser det vara för industrien synnerligen vigtigt all slöjdidkare inom vårt land fä tillfälle ali se produkterna af andra länders slöjder, så tillstyrker jag bifall till betänk., sådant som det är.
Starka rop på propos. hördes äter.
Cederström ställde sitt sista yttrande till mig personligen, så är jag också skyldig honom svar derpå.
Jag ber dä att för honom få förklara det jag icke i ringaste mån haft för afsigt att misstyda hans yttrande och ber att Frilen vill ursägta om jag misstagit mig i upfaltningen af detsamma; men det sätt, hvarpå Frilen först talade oni arbetareföreningar, örn bildningscirklar m. 11., som nu sågo med spänd upmärksamliet på utgången af denna fråga, och sedan förklarade att han icke var ibland dem, som söka någon popularitet, sä syntes mig dessa håda yttranden innefatta någon motsägelse, och det må ursägtas mig att jag så fattade saken.
Frilen må vara öfvertygad att, om jag haft orätt, jag gerna erkänner det.
Hvad sjelfva hnfvudsaken angår, så är derom så mycket taladt att jag icke angele densamma vill vidare uptaga R. o. Ad:s tid.
Jag anser likväl
Hr Rildt och Gr.
Mörner hafva framställt sådana betänkligheter emot Sta(sUtsk:s förslag, att jag, för min del, med dem mig förenar.
Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtsk:s förevar, utlät, ropades starka ja blandade med nej, hvarefter 11.
Hr Ami n of f, Joh. Fredr.:
Då nu i ordning lill föredragning följer, Revilln:sUtsk:s betänk.
N:o 4, angule grunden förden blifvande allmänna Revillningen samt föreskrifterne för deras till— lämpning, och då delta betänk, i anseende till dess vidlyftighet, icke kan medhinnas att i dagens eftermiddagsplenum genomgås och beslut deröfver fattas, utan måste en stor del af detta betänk, upskjutas till afgörande i nästkommande plenum; så får jag vördsamt föreslå, alt ifrågavar. betänk, ej må uti dagens e. m. plenum företagas, utan i stället fölflyttas främst på föredragms-Iistan till nästkommande plenum.
Genom en sådan åtgärd vinnes äfven den fördel, att alla de betänkm, som nu finnas pä föredragms-Iistan, näst efter m
Bevilln:sUtsk:s N:o 4, och hvilka åro blott en gång bordlagdc, kunna i dagens f. m. plenum bordläggas för andra gången, sä framt ärendets beskaffenhet sådant fordrade, eller ock genast företagas till afgörande.
Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Då Iievilln:sTJtsk:s ifrägavar. betänk, är af den vidlyftiga beskaffenhet, att det kan vara ganska osäkert huruvida det kan på en dag medhinnas, så får jag t motsatts mot den sista värde talaren anhålla att föredragningen deraf må i e. m. begynnas.
Jag får desto heldre göra det, som de betänk:n, hvilka i öfrigt förekomma, äro af underordnad vigt och kunna för andra gången bordläggas, till följd hvaraf H. o. Ad. möjligen kumle komma att på e. m. sakna arbete i händelse icke detta betänk, föredrages.
Jag får för min del instämma i det yttrande, som Gr.
Mörner nyss afgifvit, och jag kan icke inse, att det kan finnas något skäl, hvarföre man skulle upskjuta med detta betänk:s afgörande.
De betänk:n, som derefter förekomma äro af mindre vigt, så att om deras företagande skulle upskjutas några dagar, så ser jag icke att någon förlust derigenom skulle tipstä.
Såsom Ordf. i Bevilln.Utsk., anhåller jag, att detta betänk, mätte nu af R. o. Ad. till afgörande företagas, helst det redan är, såsom jag vet, helt och hållet afgjordt af BondeSt. och, såsom jag förmodar, äfven af BorgareSt., och då således ett upskof af 11. o. Ad. endast skulle föranleda lill att Ulsk. finge vänta pä de återremisser, som icke torde kunna undvikas.
För egen del är jag oförhindrad att denna e. m. deltaga i öfverläggning om allmänna bevilln:n; men jag skulle tro, att dä saken är af den vidlyftighet, som hvar och en vet, sä vore det bättre alt behandla ärendet i ett sammanhang, än alt företaga en elei deraf i afton och återstoden några dagar härefter.
De öfriga på föredragn:s-listan upförda målen äro obetydliga, men det synes mig just vara ett skäl, alt företaga den i e. m.. på det vi kunna sluta tidigt, emedan det är Böndagsafton.
Att då hälla länge på med Be v i 11 n :s-förord n i n ge n vore föga öfverensstämmande med förfall ningarnes föreskrift om Sabbathens helgd.
Skall likväl plenum hållas i e. m., så önskar jag mig åtminstone att det må blifva så kort som möjligt.
Frih. Cederström, Bud.
Jag måste för min del så mycket mera instämma i Hr Aminoffs framställning, sorn jag icke kan tro, att R. o. Ad:s ledamöter underlåtit genomläsa K.
M:s serskildt utfärdade Böndagsplakat; man lärer väl ej i rak strid med detta nåd. upmanande till en allvarlig beredelse för Böndagens värdiga firning, sysselsätta sig med det mest materiella och verldsliga ämne långt in pä lördagsnatten, hvilket troligen hlefve nödvändigt, så vida nemi.
Bevilln:sUtsk:s betänk., som är ganska vidlyftigt oell innefattande en mängd punkter, skulle kunna varda genomgånget.
Dessutom har jag ett annat skäl: nemi. att om man nu företager Bevilln:sUtsk:s utlåt., så följer derpå för Onsdags f. m. endast den Den 10 Maj f. m.
407 långa raden af obetydliga saker, sora näst efter detta vigtiga ärende, äro npCörda pä föredragn:slistan.
Dessa mål kunna förmodas ganska hastigt föranleda beslut, i sådant fall har raan en f. m. temligen fåfängt använd, i st. f. att den, såsom varande den bättre arbetstiden, borde användas på de vigtigare angelägenheterna.
Dessa utgöra mina skäl, hvarföre jag instämmer med Hr Aminoff och anhåller att
Ståndet ville bifalla lians framställning. Gr. af Ugglas, Ludv.:
Mörner får jag fästa upmärksamheten derpå alt, om IL o. Ad. företager detta betänk, denna afton, betänk, troligen uptager R. o.
Ad:s lid hela denna afton och äfven nästa Onsdag.
Således äro Frih.
Cederströms farhågor för Onsdagen fullkomligt öfverflödiga.
Böndagsaftonen, så vet jag ieke, hvarföre icke R. o. Ad. inom den tid R. o. Ad. vill qvarstanna i plenum kan lika väl sysselsätta sig med denna fråga som med en annan.
Dessutom tror jag att det är grundlagsvidrigt att upskjuta frågan enär eftermiddagens plenum blott är en fortsättning af del plenum, sorn på f. m. här egt rum oell 49 §:n Riksd.Ordn. ovillkorligen föreskrifver att när ett mål förekommer tredje gången skall det afgöras och kan icke upskjutås.
Derföre mäste, i min tanka, frågan företagas såvida plenum i afton eger rum.
Jag motsätter mig följaktligen del af Hr Aminoff gjorda förslaget.
Skulle jag yttra mig öfter min beqvämlighet och min egen önskan kunde fordra, så, då jag har godt tillfälle att i e. m. använda tiden till deltagande i öfverläggningen och deri förekommer ett ämne, som grundar sig på cn af mig väckt motion, hvaruti jag skulle önska att deltaga, men då jag om Onsdag f. m. icke kan vara närvarande, så skulle jag visserligen förorda betänk:s företagande i afton; men då jag icke kan finna annat än att det skulle vara mycket olämpligt om R. o. Ad. gåfve ett så dåligt efterdöme som alt passera en hel Böndagsaflon och kanske troligen långt in på natten med sådana här verldsliga öfverläggningar, och då det icke finnes något grundlagsstridig! deruti, att R. o. Ad. innan delta betänk, tredje gången förekommer eller anmäles tillföredragning, beslutar, när Ståndet behagar företaga detsammas afgörande, så kan jag icke annat än instämma med dem, som anhållit om Hr Frih. o. Landtm:s propos. derpå, att Bevilln:sUtsk:s betänk.
N:o 4, må företagas nästkommande Onsdag till R. o. Ad:s afgörande.
Jag instämmer med Gr. af Ugglas 1 afseende på Böndagens helgd och det hinder för föredragningen, som man deraf velat hemta.
Kan det vara olagligt för R. o. Ad. att företaga Bevilln:sUtsk:s betänk, efter kl. 6 i e. m. då Böndagen ingår, så är det väl äfven olagligt alt företaga hvilket annat mål som helst och då hade icke heller-anslag kunnat utfärdas till plenum kl. (i.
Dessutom skulle jag verkligen anse alt då en föredragmslista är anslagen på morgonen af plenum, så är det den föredragn:slistan, som skall gälla för detta plenum till dess slut, 408 Den 10 Maj f. m. och jag får således yrka att Bevilln:sUlsk:s betänk, må förekomma i den ordning det är upfördt på föredragmslistan.
Efter den kännedom jag härom grundlagen, så tillåter den, att innan eli mål 3:dje gången förekommer, begära detsamma på bordet, för att ytterligare hvila. 13evilln:sUtsk:s betänk.
N:o 4 har ännu icke i detta plenum blifvit föredraget, och hade det redan nu varit föredraget, hade icke jag kunnat väcka förslag om upskof dermed.
Nu är endast fråga om betänk, bör företagas på e. m. och som Ståndet innan det då föredrages liar rättighet att upskjuta ärendets pröfning, måtte det väl stå Ståndet öppet äfven nu.
Hvad åter beträffar att ifrågavar. betänk, kunde komma att uptaga hela Onsdagen, så kan det visserligen vara möjligt, men det synes mig vara nyttigt att en så vigtig fråga företages i ett sammanhang, och en stor fördel skulle jemväl, derest betänk, nu fick hvila, vinnas derigenom alt alla de öfriga mål, som nu finnas på föredrag:s-lislan kunde afgöras i dag på e. m. eller då ånyo bordläggas, hvaremot de eljest kunna ännu en gång nästa Onsdag bordläggas.
Föröfrigt vill jag endast nämna, att R. o. Ad. alltid beslutat, att bctänk:n af så vidsträckt omfattning som detta, böra företagas å en dertill utsatt dag, och jag anser således lämpligast, att detsamma upföres främst pä föredragmslistan för nästa plenum.
Hvad jag ämnade yttra är redan i hufvudsaken yttradt af Gr.
Gyldenstolpe; men jag begagnar tillfället alt hemställa till R. o. Ad. om det är välbetänkt att genom en sådan omflyttning, som här är föreslagen, blottställa sig för att få detta betänk, behandladt pä samma sätt som BevillmsUtsk:s förra betänk, om Bränvinsbrännings-författningcn.
Jag tror det icke vara lämpligt, att oftare så förfares, och instämmer derföre äfven med dem, som anse att betänk, bör förekomma i den ordning det har på föredragmslistan.