Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Personers och egendomars, inrättningars eller lägenheters rättigheter och skyldigheter m. m., af vetenskaplig, ecklesiastik, militärisk, kameral, ekonomisk och commerciel egenskap.» H. I 22 338 Den 22 November.
Om ej denna innehållsdigra förteckning anses talande, torde dock icke blott för den, som haft till åliggande, att såsom tjenstemän handlägga allmänna ärenden, utan äfven — och kanske ännu mer — för den, som i egenskap af representant funnit sig upmanad att taga någon verksammare del i sådana ärendens behandling — erfarenheten nogsamt hafva ådagalagt behofvet af en lämpligare och beqvämare samt enkom för de administrativa och ekonomiska ärendena afsedd hjelpreda, än den, som står att erhålla genom de öfver Svensk
Författningssamling uprättade allmänna sakregister, hvilka, af skäl som icke här torde behöfva närmare utvecklas, lika litet kunna vara för nu ifrågavande ändamål tillfyllestgörande, som de utesluta behofvet af särskilda, tid efter annan utkommande samlingar af författningar och stadgar, hvilka ändra eller förklara den allmänna Lagen.
Yid sådant förhållande och enär, äfven om ofvanberörde af KammarEådet Branting utgifna Författningssammandrag, vid den tidpunkt då det uprättades, må anses hafva varit till alla delar ändamålsenligt, det likväl synes böra komma i betraktande, att sedan dess förflutit en tidrymd af mer än 30 år, hvarunder många och genomgripande förändringar inträffat i snart sagdt alla Statsförvaltningens grenar, hoppas jag härigenom hafva ådagalagt, att giltig anledn. ej saknas för den motion jag vågar framställa:
M. i underddiet anhålla, det K.
M. ville genom någon eller några dertill utsedda nitiska och skickliga personer låta utarbeta och till allmän kännedom sprida ett i möjligaste måtto fullständigt
Sammandrag af administrativa och ekonomiska författningar, vare sig såsom fortsättning af det utaf KammarEådet Branting för tidrymden intill år 1825 utgifna, eller enl. den förändrade plan, som må finnas vara för ändamålet mera tjenlig.
Jag anhåller, att denna min motion, hvilken torde få remitteras till Allm.
Besv. o.
Ekon.Utsk., måtte tillika varda kommunicerad resp. MedSt:n.
Eemitterades till Allm.
Besv. o. Ekon.Utsk. samt kommunicerades MedSt:n. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus, upläste en motion af följande innehåll:
Utvecklade och kraftiga kommunalinrättningar äro den sansade frihetens säkraste kännemärken.
Genom dessa väckas kärlek till och intresse för det hela, genom dessa vänjes medborgaren att verka, ej allenast för sig, utan äfven för andra, genom dessa spridas laglydnad och ordningsanda.
Ett land, der sjelfstyrelsen nedträngt till folket, låter lika litet förtrycka sig, som förleda sig till obetänksamma utbrott.
England framstår som ett lysande exempel på denna sanning.
Äfven våra Norska bröder hafva lifligt upfattat den.
Den der sedan 1837 införda Förmanskapslagen har redan visat lika oförväntade som glädjande följder.
Olyckligtvis kunna vi ej berömma oss af samma uplysning.
Våra kommunalinrättnin
- Den 22 November. 339 gar, de äldsta i Norden, hafva småningom och systematiskt försvagats.
Kraftlösa qvarstå de nu nära nog som ett dåligt skämt på en stor tanke.
Liknöjdhet och obenägenhet äro de gifna följderna häraf.
Allmänt beklagas detta, ehuru mången framhåller denna bedröfliga ställning såsom bevis att nationen ännu ej är mogen för sjelfva saken.
Man vill då icke inse, att just i kraftlösheten ligger orsaken till liknöjet.
Hvem vill bortkasta sin tid med att sitta såsom almoseutdelare i våra SockenNämnder?
Stort annat äro de ej.
Gif dessa deremot rätt och förmåga att nyttigt verka, gif en än vidsträcktare makt åt LänsNämnden, och säkerligen skall det öfverklagade onda skyndsamt försvinna.
För att upnå målet, behöfver man ingalunda inkasta sig på theoriens fält.
Med bibehållande af vår gamla historiska grund, torde man lätteligen deri kunna inplanta de lifgifvande bestämmelserna af den Norska lagen.
Jag anser således, att under det SockenNämndens verkningskrets utvidgas, bör beskattningsrätten fortfarande förbehållas sockenstämman.
Deremot torde en vid Landshms sida stående makt böra finnas, en länk emellan de styrande och de styrde, lika nyttig för båda.
En sådan är LänsNämnden, kraftig i förening med styrelsen, vanmäktig om den söker lösbryta sig derifrån.
Granskar man förslaget, finner man snart huru ogrundad den fruktan är, som i LänsNämnden ser en vådlig inskränkning i Landshms behöriga inflytande.
Snarare torde motsatsen någon gång kunna inträffa, synnerligast om, såsom lämpligt är, Landsten blir Nämndens sjelfskrifue Ordfide.
Förmanskapslagen betraktades vid dess införande i Norige med föga gyrisamma blickar af styrelsen.
Efter kort tid vände sig dock bladet; nu prisas den af embetsmännen lika högt som den älskas af folket.
En utmärkt amtman yttrade nyligen: »Förmanskapen äro möjligen förarglige för en klen amt man, eii duglig deremot finner i dem sitt bästa och säkraste stöd.
Ingen Norrman lärer numera bestrida deras ovanliga nytta.»
Innerligt öfvertygad att äfven här samma-lyckliga följder deraf skulle framkallas, vågar jag vördsamt föreslå det It.
St-.r för sin del antaga en KommunalLag, byggd på följande hufvudsakliga grunder: Sooken-Nämnden. 1:0.
Inom hvarje pastorat utses en SockenNämnd.
Består pastorat af flera socknar, bör hvarje dylik vara i förhållande till sin folkmängd i Nämnden representerad.
Nämnden består af från 5 till 9 ledamöter.
Antalet bestämmes af K.
Bef:h:de med hänseende till folkmängden. 2:o.
Valen ske inom hvarje pastorat i Jan. månad; kyrkoherden är valförrättare.
Vid samma tillfälle utses Suppleanter till lika antal med ordinarie ledamöterna. 3:o.
Rösträtt utöfvas och röstberäkning sker vid dessa val enl.
Sockenstämmoförordningen.
Valbar är hvarje valman, som bekänner den rena Evangeliska läran.
Ingen LandtStatens embetsman är inom sitt distrikt valbar.
Ingen afsägelse må, utan laga förfall, ega rum. 310 Den 22 November. 4:0.
Updraget gäller för 2 år sålunda, att halfva antalet, så väl af Nämnd som Suppleanter, årligen afgår om antalet är jemnt, i annat fall det antal, som är närmast hälften, det ena året en mera eller mindre än det andra.
Första gången bestämmes de afgående genom lottning.
Afgående kunna återväljas, men ega då rätt att afsäga sig förtroendet. 5:o.
Ordf:de och vice Ordf:de väljas af Sockenstämman bland Nämndens ledamöter; ingen afsägelse får antagas.
6:o.
Intet traktamente får af Nämnden upbäras.
Godtgörelse för utgifter i och för updraget må dock kunna beviljas. 7:o.
Flere Nämnder kunna, med K.
Bef:h:des bifall, sammanträda till gemensamma öfverläggningar och beslut; de bilda då en gemensam SockenNämnd under, af dem vald, gemensam Ordf:de. 8:0.
SockenNämnden öfvertager alla de bestyr, hvilka nu äro fördelade på särskilda Kommunalstyrelser, såsom Socken- och SundhetsNämnd, fattigvårds- och skolstyrelse ; den vakar öfver ordning sedlighet och folkundervisning, bestämmer fattigförsörjningen, afdömer mindre förseelser, såsom brott mot jagt- och fiskeristadgan, ohägn, m. m., upgör konventionen med presterskapet, föreslår aflöning för kyrkobetjening, skollärare, fjerdingsman och barnmorska, hvilka alla stå under SockenNämndens lydnad; tillsätter fjerdingsman ; den vårdar och ordnar underhållet af kyrka, skol- och fattighus, boställen samt öfrige pastoratet tillhörige hus, lägenheter, jord, kassor, magasiner m. m., samt befrämjar i öfrigt allt, som länder till samhällets förkofran och utveckling.
Den bör slutligen äfven söka verka såsom förlikningsdomstol. 9:0.
SockenNämnden föreslår beviljandet och fördelningen af de afgifter, hvilka till nyss upräknade ändamål erfordras. 10:o.
Kronobetjeningeu bör i hvad på den beror underhjelpa SockenNämndens bemödanden. ll:o. Af SockenNämnden ålagda böter skola genast erläggas.
Försummas detta, utkräfvas de af kronobetjeningen. 12:0.
SockenNämnden går K.
Bef:h:de tillhanda med alla uplysningar rör:de pastoratet.
Dessa böra vid vite inom behörig tid aflemnas. 13:o.
Intet pastoratet ronde ärende får af någon myndighet afgöras utan att SockenNämnden deröfver blifvit hörd. 14:o.
Ordf:den sammankallar Nämnden; den, som förfallolöst uteblifver, pliktar för hvarje gång 2 R:dr l-.mt. 15:o.
Alla förslager inlemnas till Ordfiden, som eger att dem föredraga. 16:o.
Ordf:den förer: a) protocoll vid sammanträdena; b) förteckning öfver inkomne handlingar samt c) afskrift af afgångne bref och skrifvelser.
K. Bef:h:de eller af honora dertill utsedd person eger rätt att kunna hos Ordf:den granska dessa handlingar. 17:0.
Vid frågor ronde skola och fattigvård tillkallas kyrkoherden, såvida han ej redan är ledamot af SockenNämnden.
Vid dylika tillfällen är han sjelfskrifven Ordf:de. \
Den 22 November. 341 18:0.
Beslutmässig är SockenNämnden då minst halfva antalet ledamöter är närvar:de.
Omröstning sker per capita.
Ordf:den har afgörande röst vid lika röstetal. 19:o.
Kassaförvaltare och räkenskapsförare må, om nödigt är, antagas och aflönas. 20:o.
Föregående årets räkenskaper granskas på allmän sockenstämma i Febr. månad.
Räkenskaperne böra 1 månad före nämnde stämma vara för sockenmännen tillgänglige. 21:0.
Frågor ronde beskattning, nya företag, försäljning eller inköp af jord och lägenheter eller afstående af församlingarnes rätt, skola på allmän sockenstämma föredragas.
De behandlas der enl.
SockenstämmoFörordningen.
Alla kontanta kommunalafgifter, hvilka ej i behörig tid blifvit erlagde, uptagas af kronobetjeningen efter restlängd, samtidigt med den öfriga upbörden. 22:0.
Fråga ronde årlig afgifts erläggande för längre tid än 5 år skall alltid K.
Bef:h:de underställas. Läns-Nämnden. 1:0.
Ordf:derne i SockenNämnderne sammankallas årligen i Sept. månad i Residensstaden af K.
Befdude till LänsNämnd. 2:o.
För vigtiga ändamål kan denna Nämnd äfven på andra tider af K.
Bef:h:de sammankallas. 3:o, I LänsNämnden före Landshut ordet; dock utan rösträtt. 4:o.
LänsNämnd må ej hållas samlad mer än 0 dagar, såvida ej minst 3/4:delar af de närvande sådant äska och Ordf:den dertill samtycker. 5:o.
Omröstning i LänsNamnden sker per capita, sålunda att hvarje ledamot tili prot. antecknar^ sin mening; vid lika röstetal förfaller frågan. 6:o. Ledamöterna upbära dagtraktamente å 3 R:dr r:mt samt skjuts för 1 häst. 7:o.
LänsNämnden eger att antaga och aflöna en kassaförvaltare och räkenskapsförare, som äfven förer prot vid samman komsterna. 8:0.
Den hushållningssällskaperna nu tillagda del af bi;änvinsskatten öfverflyttas, under enahanda vilkor, på LänsNämnden. 9:o.
Landsh:n låter för LänsNämnden framlägga: a) Redovisning för de af sednaste LänsNämnd beslutade utgifter. b) Förslag, befordrande länets utveckling och förkofran, samt dertill beliöfliga summor. c) Förslag till utgifternas fördelning. lO.o. Sedan räkenskaperna blifvit granskade, meddelas decharge åt förvaltaren, såvida anmärkn.anledn. icke finnes.
Upstår dylik, åligge det K.
Bef:h:de att tillse, det den skyndsamligen afbjelpes eller beifras. ll:o.
Upsats å de beslutade summornas storlek och fördelning öfversändes till K. M.
Ett exemplar upslås dessutom vid hvarje Tingsställe, samt ett förvaras af hvarje SockenNämnd. 342 Den 22 November. 1.2:o.
Sedan ofvannämnde ärender blifvit afgjorde, står det hvarje ledamot fritt att väcka förslag af för länet allmännyttig beskaffenhet, hvilket af SockenNämnd förut blifvit tillstyrkt. 13:o.
Hvarje beslut förfaller, som icke erhåller Landsh:ns stadfästelse.
Landsten åligge dock att till prot. anföra skäl till vägran.
Nämnden kan påyrka sakens hänskjutande till K. M. 14:o.
Beslutmässig är LänsNämnd då minst halfva antalet ledamöter äro närvar:de. 15:o.
Frågor ronde aflöning, köp eller försäljning af jord och lägenheter, afträdande af kommuners rätt, eller nya företag må ej på samma möte afgöras, som det, hvarpå de väckas, såvida ej 2/3:delar af de närvande sig om saken förena. 16:o.
Frågor, hvilande sedan sednaste LänsNämnd, afgöras af den följande, om ^/pdelar af de närvande sig i beslutet förena; vinnes ej dylik röstöfvervigt, kan minoritetens flertal fordra frågans hänskjutande till K. M.; yrka3 detta ej, anses frågan afgjord äfven genom enkel majoritet. 17:0.
Fråga ronde årlig afgifts erläggande för längre tid än 5 år skall alltid K. M. underställas. 18:o. Afgifter, beslutade af LänsNämnden, upföras i Debetsedlarne, samt uptagas af kronobetjeningen samtidigt med den öfriga upbörden.
Uplästes en af Hr Flach, Joh. Fredr, inlemnad sålydande motion:
Då det numera visat sig, att den af K. St:r vid sisth Riksdag beviljade nedsättning i allmänna Bevillningen efter 2:dra Art. icke, åtminstone så vidt handel och näring angår, ledt till det af R.
St:r med denna nedsättning i viss mån afsedda ändamål, nemi. att i allmänhet åstadkomma sanningsenliga taxeringsupgifter, hemtar jag häraf giltig anledn. att vördsamt förnya min vid sisth Riksdag gjorda framställning om nödvändigheten för K
St:r att vara betänkte på verksammare medel, hvarigenom en i möjligaste måtto tillförlitlig kontroll i ofvannämnde hänseende kan för framtiden åstadkommas; men då BevillmsUtsk. utan tvifvel låter sig angeläget vara, att för detta ändamål ingå i en fullständig undersökning ang:de de anmärkningsvärda förhållanden, hvilka hitintills endast från bristande kontroller kunna anses härflutne, har jag ej ansett lämpligt att nu gå resultatet af en sådan undersökning i förväg genom ett bestämdt förslag till de härför erforderliga stadganden i en blifvande BevillmsFörordning; dock får jag till R. o.
Ad:s, äfvensom till Utsk:s pröfning, hemställa, huruvida ett bötesbelopp af 2
R:dr b:ko kan anses såsom lämpligt och tillräckligt correctiv mot underlåtenhet att till Taxeringskomité aflemna upgift å sådan inkomst, hvars verkliga belopp, genom sådan underlåtenhet, kan för Komitén fördöljas; äfvensom huruvida ändring i TaxeringsKomités beskattningsåtgärd må kunna vinnas endast derigenom, att uti besvär öfver sådan beskattning blott upgifves att den är för hög, Den 26 November f.m. 313 utan att en slik upgift bestyrkes med öfvertygande skal, hemtade utur klagandens egna affärsförhållanden.
I sammanhang härmed, och såsom hufvudsakligen inverkande på beskattningen i städerne, förnyar jag likaledes min vid sisth Eiksdag gjorda framställning om sådan förändrad organisation af Städernes TaxeringsKomitéer, att desamma hädanefter må komma att utgöras af ett lika antal ledamöter från hvarje deruti hittills representeradt EiksSt. äfvensom af embets- och tjenstemän eller ståndspersoner.
Och får jag nu jemväl, af enahanda skäl, föreslå dylik framtida organisation äfven af Stockholms stads PröfningsKomité.
Slutligen anser jag mig jemväl böra fästa E. o. Ad:s benägna upmärksamhet derpå, att då R.
St:r vid sisth Eiksdag betydligt nedsatte bevillningen efter 2:dra Art., utan att i motsvarande proportion förhöja den proc., hvilken i och för taxeringskostnadernes bestridande skall af bevillningssumman utgå, en sådan förhöjning torde anses destomera af nödvändighet påkallad, i samma mån det blir af ökad vigt att, i och för den minskade bevillningens rättvisa bestämmande, använda större omsorg och derigenom bereda skärpta kontroller.
Om remiss af denna min motion till BevillmsUtsk. anhålles ödmjukligen.
Eemitterades till BevillmsUtsk.
Anmäldes och lades på bordet ett från LagUtsk. inkommet utlåtande Mern.
M 2, i anledn. af väckt motion ang:de utarbetandet af ett sammandrag af gällande lagar och författningar. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl.
In fidem protocolli, Albert Munck - Onsdagen den 20 November 1856, Plenum kl. 10 f. m.
Just. 2:ne prot.-utdr. för d. 22 dennes samt pleni prot. för d. 12, samt f. och e. m. d. 15 dennes.
Då vid denna justering förekom Hr Adelborgs, Anders Otto, afgifna yttrande, ronde Hr Åkermans, Fredr., väckta motion om anslag till förmån för LandtbruksAkademiens Experimentalfält, anmälde sig och yttrade 341 Den 26 November f. m, Hr Åkerman:
Jag var hindrad att vara tillstädes, då min bordlagda motion föredrogs d. 15 i denna månad, men när jag kom upp straxt efter det ärendet förevarit, erfor jag af flera bland mina vänner, att en ledamot af detta hus i ett lifligt yttrande farit strängt fram både mot motionen, motionären och institutionen, hvars talan jag vid tillfället förde.'
Jag anhåller derföre vördsamt, att nämnda yttrande måtte blifva upläst, och att jag derefter måtte upropas, för att få tillfälle yttra några ord, hvilka jag vördsamt anhåller måtte få åtfölja remissen till StatsUtsk.
Sedan^ denna upläsning skett, anförde Hr Åkerman:
Sedan jag hört Hr Adelborgs yttrande upläsas ur prot., är det mig en tillfredsställelse att tillkännagifva, hurusom jag icke funnit något uttryck förekomma, som hvad sjelfva ordställningen beträffar gifvit mig anledn., att vara på det ringaste sätt missnöjd.
Men jag skulle hafva önskat, att den värde anmärkaren begagnat justeringstiden, för att taga närmare kännedom om innehållet af min motion; ty i så fall skulle han hafva funnit, att jag icke väckt motion om lön till en Inspektor eller om medel till anställande af kemiska försök på experimentalfältet.
Jag har endast anfört, att en sådan framställning var af K.
M. gjord i form af propos., och för att draga nytta af denna framställning, ansåg jag mig behöfva särskildt begära de anslag, hvarom min motion talar.
Jag instämmer med Hr Adelborg fullkomligt deri, att om man skall vinna något af experimentalfältet, om det skall svara mot sitt namn, så bör det undergå en betydlig förändring.
Det bör efter mitt förmenande icke endast kunna framvisa för de jordbrukare, som besöka det, hvilka resultaten äro af ett jordbruk, väl skött med tillämpande af all den kunskap, som i andra jordbruksidkande länder häruti finnes, utan der bör äfven lemnäs tillfälle för vetenskapen, att medelst försök, der man icke så noga behöfver tillse huruvida försöket gifver någon vinst eller icke, föra landtbruksvetenskapen framåt; deri är jag således ense med honom; Men jag anser det icke vara så riktigt att vilja framställa bredvid ett godt jordbruk en på ett dåligt, då vår lokal ieke är större än 60 T:ld; och jag föreställer mig, att möjligen en hop jordbrukare kunna komma dit för att lära, om de der få tillfälle att se jord, som genom arbete blifvit bragt till den största fullkomlighet.
Då det sades, ehuru icke direkt, att lokalen borde vara större, om man ville anställa ett sådant experimenterande, d. v. s. att det riktigast borde ske vid ett landtbruksinstitut eller vid en landtbruksskola, så vill jag blott anmärka, att jag för min del anser Stockholm vara den plats, som är lämpligast för ändamålets vinnande; ty der finnes den lättaste tillgång på alla de särskilda vetenskapsmän, hvilkas vetenskaper hafva mera direkt inflytande på jordbrukets framåtskridande; staden besökes af personer från alla landsändar; hvad som derföre i experimentväg åstadkommes blir i Stockholm lättast tillgängligt för alla rikets innevånare.
Den enda skilnad jag kan förnimma mellan min motion och den värde anmärkarens yttrande är det, att jag tagit till allt för litet i anslagsväg.
Jag för min del skulle vara ganska glad, om jag med hopp om fram - Den 26 November f. m. 345 gång hade vågat taga till så mycket som Hr Adelborg synes åsyfta; han tyckes hafva tagit till valspråk »allt eller intet».
Jag vågar icke tänka så ridderligt.
Efter den kännedom jag eger om StatsUtsk. och E.St:r, så bruka de hushålla med Statens medel.
Derföre ansåg jag mig icke böra begära mer än jag hoppades kunna vinna; en sak fullbordas icke på en gång, det är lycka nog, om man småningom kan hinna målet.
Men om den värde anmärkaren vill, när motionen kommer före till afgörande, understödja mig med sin talent, och skaffa ett högre anslag, skall ingen vara tacksammare derför än jag.
Att här ingå i någon tvist om huruvida grunddikningen och gödningen kosta mer eller mindre; huruvida guano kan vara ett bättre gödningsämne än andra, anser jag icke vara att välja rätta stället.
Om de summor, hvilka jag begärt, vore för höga, hvilket jag ingalunda tror, så fins det på sätt Hr Adelborg har anmärkt ganska rikliga tillfällen, att använda de styfrar, som möjligen blifva öfver.
Men jag tror att de icke en gång räcka till.
Emellertid är jag glad, att i en sak kunna fullkomligt instämma med Hr Adelborg, och det är i att äfven lemna min gärd af erkänsla för de utmärkta tjenster, som den sednaste direktören för Landtbruksakademien gjort det allmänna.
Jag får vördsamt anhålla att detta yttrande måtte få åtfölja remissen till Utsk.
Hr Adelborg:
Då nu discussion blifvit tillåten öfver en motion, som redan vunnit remiss till Utsk., så torde det icke förundra E. o. Ad. att jag å min sida bemöter de inkast, som blifvit gjorda vid mina anmärkmr.
Af Hr Åkermans anförande har jag icke kunnat finna, att lian . i sin helhet ogillat den förändrade form jag önskade åt hans motion.
Han har tvärtom medgifvit, att om några fördelar skulle af experimentalfältet vinnas för vårt land, så måste det betydligare än förut utvidga sin verkningskrets.
Vidare får jag tillägga, att jag just gjort dessa anmärkmr, på det
Hr Åkerman med sin ej bestridda talent måtte få tillfälle ytterligare yttra sig om den temligen omotiverade motionen, emedan jag hoppades att den då, sålunda förbättrad och mera omfattande, skulle nå sitt mål säkrare och väcka ett allmännare intresse, än jag genom mitt ringa anförande kunnat åstadkomma.
Jag är landtbrukare till lif och själ och sätter detta yrke i främsta rummet bland föremålen för min verksamhet, och deraf kom min värma vid mitt sista föredrag och icke af några särskilda anledmr.
Det föranleddes icke af några särskilda åsigter ang:de Hr Åkerman såsom Lnndtbruksakademiens nuvar:de Chef, utan jag ansåg tvärtom denna värma tillhöra ämnet.
Hr Åkerman har nämnt något som jag icke kan undgå att bestrida'; han har sagt, att man icke vid Landtbruksakademiens experimentalfält borde göra försök för ett dåligt landtbruk, utan för det mera rationella och bättre jordbruket.
Detta strider helt och hållet mot de anmärkmr jag gjort; jag har icke påstått, att man der borde göra jemförelse mellan dåligt och godt landtbruk, utan mellan de olika jordarter, som kunna finnas, och detta, Mine H:rr, innebär för oss Svenskar stora och verkliga förmåner, då vi på många ställen hafva en svag och mager jord, hvilken icke producerar mycket i 346
Den 26 November f. m. jandtbruksväg; för denna skulle sådana försök vara af stor vigt; ty derigenom visades hvad som passade att odla på sådan jord.
Mina anmärkmr, ronde de till experimentalfältet begärda summorna, har Hr Akerman på sitt vanliga lekfulla och legera sätt vidrört, och helt hastigt gått förbi desamma; men numera, då så stora anspråk göras på Statens bidrag i alla riktningar, så är det ej likgiltigt om dubbelt så mycket begäres emot hvad som behöfves, och det i synnerhet då ändamålet som dermed skall vinnas snarare bidrager till försämring än förbättring; ty försämring skulle det vara att bidraga till experimentalfältets fortfarande på samma sätt som hittills.
Om man anslår 10,300
R:dr till 60 T:lds förbättring, så återköper man på detta sätt dyrt en jord, som man redan eger, då man möjligen skulle kunna hjelpa sig med halfva denna summa, och en dylik minskning kan ej vara likgiltig för någon af oss representanter af riket, och ännu mindre för den, som står i Statens tjenst.
Denna Akademi står i spetsen för landots modernäring, denna näring, hvilken sent omsider vunnit burskap som den första och som i vårt land alltid bör vara den, som updrifves till den höjd, att den blifver landets hufvudnäring, och jag slutar med en önskan, att denna Akademi, då ett vidt fält numera utbreder sig för dess verksamhet, då landtmannen ser dit upp som till en centralpunkt, hvars medverkan han nu så väl behöfver, måtte med säkra steg gå framåt till landtbrukets förkofran och se sakerna i stort.
Denna slutanmärkning torde kanhända äfven för Hr Åkerman hafva låtit nog skarp, om han genom andra tungors bered villighet fått veta den och icke hört den sjelf.
Men jag är öfvertygad, att, som han inser landtbrukets ställning, han äfven fattar den rätta meningen med densamma.
Dessa yttranden remitterades till StatsUtsk.
'Föredrogs Frih. Sprengtportens, Jakob Wilh., d. 22 dennes på bordet lagda motion, att R.
St:r måtte, oafhängigt af hvad K.
M. för fästningsbyggnader i öfrigt äskat, anslå hela beloppet af den summa, som för fullbordandet af Waxholms fästningsverk erfordras, äfvensom att StatsUtsk. ville framställa hvad som fordras i afseende på Stockholms och Carlskronas befästning.