Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stand derom stadga de förbindelser de tilltro sig kunna de hemwawarande älägga och hwarom Ridderstapet och Adeln icke äger besluta; sä anser jag icke lämpeligt att widröra denna graillag» fräga, om ett närmare bestämmande af stpldighetcrne i detta afseende; rinder önskan att den tid ej mäinträf»^ fa, dä en närmare utweckling deraf stall LarfwaS, och Lä fiendtelige anfall stola uppmana hwar och cn att öfwcrgisma sina fredliga yrken, till egne gräntSorZ förswar.
Beträffande äter styldighetcn att med sin förmögenhet bidraga till Rikets förswar, sä hade jag trott densamma lämpeligast, kunna bestämmas af HögloffOrc»namie Utskottet efter de grunder, som för ALnnö» genhets-akgiftens utgörande warit antagne, och pä desi? billighetkgrunder, att hwar och en som äger nägot art förlora, bör bidraga till ofwarjande af faror för egne för - Den 13 April. förluster; hade jag förmodal, att med allmänt gillande af en prineipe, rältwis lill fin grund, och af »vidsträcktare nytta i sin tillämpning, än hwad, genom tillökad rotering kai, wara att förmänta, större utroägar till Landels försmår och nytta blifwit beredde, än uppsättning af 5 högst 6000 man ä oroterad jord, kunde ästadkomma.
Man hade lika lätt kunnat äläg» ga en wist bestämd förmögenhet, att anskaffa en stridsman wid sicnorcligt anfall, eller en deremot swarande afgift, sou, förbindelsen till Adels rusttjensts utgörande, beräknas efter rusttjenst - marker, utan afseende ,om en eller ftcre Frälse-ägare deruti deltaga; och wid sä rärtwist förfarande, tror jag att rättwisan i principen torde fanste hofwa bcredt ett urskuldande för det Högloft.
Leconomie-lltstottct, genom förestående af utgifter, fäledcs Beivillning, syneS hafma utsträckt sig ntöfwer gräntsorna af dest tillbörliga befattning; men som,genom desse utgifters partielle förhållande, nu blifwcr i dubbelt afseende anmärkningswärdt, dä Högloft.
Utstote tet deremot, med uraktlätande, att i detta Land, liksom alle andre, icke jorden, jämlikt sina flattläggniugSgrunder är förbunden till utgörande af krigstjenst, likwäl fästat en BcwillningS - eller Roteringstyngd wid en del jord, som icke är roterad, under benämning af Ros teringsstyldighet under krig, utan att hofwa nägon motswarande skvldighct alagt hwarken Bruk, Qwarnar, Handel, Näringar, Actier, Capitaler eller någon annan stagS förmögenhet.
— Jag underkastar mig, för egen del, »villigt deste och andre förbindelser; som kunna bereda allmän nytta, men kan dock ej medgifwa den, i afseende pä oroterade jorden allena, antagne beståttnings-principe, som skulle blifwa ett farligt prejudicat, att partielle Bewillningar kunde aga ruin, nu dessutom af obehörigt Utstött sörestagne, hälst Bewillningar, eller deremot swarande förbindelser, icke utan wada för ' -V all - 388 DeniZ April. allmän säkerhet och Egendoms - rätt, annorlunda bör« uppräckas, än i rn wist öfwcrensstämmelse och beräkning, sä wäl inom detta Ständ, som i jämförelse till Ve öfrige, och i städan wäg allena, kan Säteri - ägare, och annan oroterad sords innehafware, likasom andre, Åläggas hwäd skäligt wara kan; men detta sorhällanLe inträffar deremot alldeles intet i den om orokcrade jordens rotering wäckte fräga; som jag ille förmodade skulle blifwa ett af hufwudwillkoren för OeconomieUtffottets Betänkande, dä jämnsikt Z7 §.
RiksdagsOrdnipgen, detta Utskott ej tillkommer akt macka nya frågor, ej eller upptaga annat, än harad enligt Rege» rings-Lagarne dest pröfning tillkommer, och dä Ncgcrings-Lagarne deremot förestrifwa en helt annan ordning för införandet af en ny Rotering.
Wi torde härjämte icke bora förgäta, att jämte srämvarande Skänd?- Lrdamöters rätt, Nidderskapet och Ndcln tillhörer äfwen att bewaka- deras, som icke hofwa nägon del i representationen, att kunna förswara de rättigheter som äro fästade wid deras Egendomar, och hmilkas antal, jämte ds sränrvarande Säteri - agares, är wida större än de nu närwarandcs. Z anledning af hwad anfördt är, fär jag derföre wördsammeligcn hemställa, om icke Ulskottets Betänkande borde i sä mäkto förändras, akt i stället för RoterinZsskMighetkU för Groker. d fort» samma skyldigheter borde utgä ifrän förmoA tthetcn «f bwad namn Len wara mä, sä framt «! Rust, och Rotehällare för deras Hemman, samt Bäts»nanshällrt i Skädcrne, såsom förut med Rustning och Rotering bcswärade, stäligen borde derifrän nu undantagas, äfwensom att det krigsfolk, soini grund af desse förbindelser skulle uppsättas, — borde äga att till godo njuta enahanda förmaner, som i Betänkandet, stro det sä kallade Förstärkningsmanftapet mcdgifne; hrvar» jämte och i anseende till den förestagne nya Notcrings flvl - Den iZ April.
LSI stvldigbeten, jag särstildt sär anmärka, dct en synnerlig obiughet stg wifar i allmänna sörestriften om Doställen, att Kronofogde - Häradsskrifware - och Länsnians-Boställen flulle äfwen wara Roceringsstyldighet underkastade, dä man nogsamt känner art detze Tjenstemän, under beständig tillökning af göromål och styl» t> eter, am föga annat än deras Boställen till lön, ost i stället rör åläggande af nya förbindelser, arv otnrfwclaklizt berättigade, till förbättrade löne-willkor, h araf de likwäl annu en längre tid torde bltfrva k saknud; hwaremot de Boställen, som i amsta uvas af Nec enks Officerare witz Cavallcricrne och Infanterierne, ille bcrds skäligen undantagas. Z den händelse att en - .ra Roteri/lg ä Orolerad jord kominer att gä i full» lordan, och en Committee, till befordran afdettawerk, äkwen under lopptt af äret, kommer att öka antalet af de flere Beredningar och Committäer, som förut ära fastnäide, sa, till. undanrödjande af willrädighct witz besiai.im mde af grnndernc, som ivid en sädan förrättning komma ait föl-as, heinställer jag ödmjukeligen, om iste, med undantag af de flere swogare Säterier och Na - och Rörshemman, Hemmantalet ä den oroteratc jorden, eller der öredal är Rotcringsgrunden, Hem» nmnens presomptiba storlek i jämförelse till de rotera. -e, kiindc i allmänhet blifwa grunden för bcräkninac!!, hälst det stadgande i Veränkandct, "att Norcrin» "gen ssulle werkställas efter den methove och de grun"oer, som redan förut blifwit i hwarje province witz ''reglering af Ordinarie Rotering werkstäld," skulle el» fest .möjligen kunna föranleda tilli widlöftigare omwägar, och tillämpning af Skattläggnings - inethoder, och de omständeligare unöersökningar som dermed stä i sammanhang.
Bland de i 2 §. för krigstjenst gjorda undantag, som fanste lämvcllgast borde inskränkas, blott till Embersq och Tjenstemän, för att icke deruti tzere - Zgo Den 15 April.
La en maiinaniohn, får iag anmärka det besynnerliga uttryck, att större och mindre Hemmansbrukare un-, dantages, pä Hemmansdelar som äro veml. othenie» ligen bebyggde.
Dä jag ej kunnat fakta att sörswars skyldigheten haft nägot sammanhang med äbygguadcns bestaffcnhct, samt dä utan afseende pä denne, hwars förhällande är det allmänna likgiltigt, allmänna HemmanSflyldighcterne af alla Hemman lita utgä, skulle jag gerna förmoda det wara ett misstag i ett stadgande, hwartill ingen skälig anledning sig företer, vch hwaruti rättelse eller upplysning wore att önsta, och i det sednare fallet ett närmare bestämmande af huru Hemman anses wara ordentcligen bebyggde, för att begagna rättigheten till undantag.
Jag hade trott, att i mohn af Hemmanens .storlek, oH deras deraf utgående widsträktare allmänna skyldigheter, borde en rät, tighet mcdgifwas, att skydda tjenstefolk till Hemmanens bruk, och desse styldighcters bestridande; men Utskottets forsing i nämde 2 §. innefattar ett stadgande, lika sä förmånligt för ägare af mindre Hemmansdelar, som menligt för den som äger större och flere hemmanSdelaroch icke sjelf kan bruka sin jord; och följande exempel ma fram, ställa detta i klar dag : Zag supponerar en
By af tre lika goda Hemman; ett Mantal Säteri äges af en Ståndsperson/ samt ett Mantal Skatte, dcladt i äktonLedclar emellan älta Bönder eller andre Äbocr. W!d
Len förestäende nppskrifningen blifwa alla ätta Bandren frie, att obehindrade stöta deras jord; Ständspersonens förbindelse blir deremot att anskaffa en Soldat för sitt Säter,, och att dessutom lata allt sitt Tjenstefolk uppstrifwas, ty han äger icke rätt att för sitt Säteri och afhvste Frälsehemman behälla någon enda »rbctare, med samma säkerhet som Skatte-Böndren; och om Ståndspersonen dessutom äger Torpare, kan han dem ej eller päräkna, emedan de alle stola antecknas; Lä Mwäl ett större Jordbruk bör äga ratt att i mohn ^ der - Dm iZ April. sZi deraf stadda för utstrifningar.
Detler olika förhällans de synes likwäl förtjena afseende, och billig rättelse, till ernäende af yämn rättwisa.
Anmärkningsmärdt förekommer mig ock
Utstotlers yttrande pä lwennc ställen i Betänkandet, akt utgifter i afseende pä Förstärk?
rringsmanstapct borde sammanstjutas efter Bcwillnings» grunvcrne, d8 desie principer, billige i jämnförelse till Landet i allmänhet, icke blifwa det när de Inskränkas »noin en trängare krets eller inom en Socken allena.
Det - kunde hända, jämnlikt sörcnämde exempel, att en Ständss person mäste till FörstärkningsrArmeen aflamna allt sitt Tjenstefolk; worcdet dä billigt att han, i grund af fin ine komst eller bewillning skulle med penningar ytterligare bidraga till behof i samma ändamäl,! samma Socken, dä harr snarare bordt i jämnförelse till andry, njuta ersättning, än betungas med en ny förlust; enär dcrempt, att följa nysinämde exempel, mindre bemedlade, men efter o, lika Ständ lika sörmögne, af utskrifningen icke singa erfara minsta känning?
Ett lika förhällande wisar sig ock, om en förmögen Capitalist, pä Landet boende, men utan att äga Jordbruk, och sedan han till Staten bes tält Allmänna Bewillningcn för sin inkomst, 8 nys skall förbindaS till en annan sadan, i nm föreslagen wäg, sä mycket mindre lämpelig och skälig, som dä han A ena sidan icke har något deltagande i Socknens förbindelser i grund af Jorbruk eller Egendom, han stullir sädant oaktadt betaga i utgifter som dermed ägde sammanhang, och dcrwid, som merkcligast är, icke fä följa allmänna grunder som gör förhällandet för alla lika, ut-an bero pä tillfälligheter af behof inom en Socken, hwaraf, med afseende af SocknarneS olika förhållande och olika behof äter, skulle följa, att i jämnförelse till lika Bewillning-efter inkomst, asgistcn wid samma förmögenhet och inkomst, kunde i en Socken blifwa dubs
Srl emot i en annan Socken, för en annan person med liks 392 Den 13 April. lika inkomst; och således blott händelsen hwar man Llifwit boende, och derpä beroende obestämda och olika Lehöf inom serskildta Socknar, blifws enda gassande skalet för en förhögd Vewillning.
Att fordra sadant nödige blifwande utgifter såsom Lcivillnings-förbindelser, rvore desiutom gansta betänkeligt, dä i öfivcnvägande Sömmer, de »vacklande och obestämde grunder, hwarpä Allmänna Bewissniugen hwilar, hwilken, i den mohn deraf göres en »vidsträcktare tillämpning, med mindre säkerhet stall kunna päräknas att behörigen utgä, dä egennyktan som ändock torde begagna grundcrnes opälitelighet, fick ett större intcreste, att söka tiss alt förbindelserne sig ttndandmga, »nen hwilket äter stusss äsiadkomma den redeliges förlust, svin deremot bdr ffydKas, att i Bewissningarnes orättwisa tissämyning, icke nödgas finna en uppmaning att äfwen pä Moralitetens bekostnad, förtyda desi fordringar.
Det i betänkandet nyttjade uttryck, "Sä snart
Riket med krig oroas," synes böra sä ändras, att or»
Let oroas säsom bestämdt och olämpcligr bör utgä, och kunde anfallas, säsom t/enligt, i desi ställe införas.
Ehuru jag anser het wara utom all sräga, att hwad i detta ärende kan beslutas, icke äger lagligt bcständ längre än till nästa Riksdag, tror jag mig dock böra anmärka, att Utstortet bordt bestämdt förklara ett söderut sörhällandc, hwarom Utskottet likwäl fig alldeles icke utlätit; och bör fördenstuld stadgas, att utan hinder af hwad nu kan beslutas, Riksens Ständer »nä nästa Riksdag aga att förordna, hivad de idcttaäien» de dä lämpeligt anse, hwarwid jag äfwen fär foga det förbehäll, att förr än den tillökning i förswaret, Utskottets Betänkande föreslär, kunde begagnas, borde skälen och omstandigheterne som dertill föranleda, framställas för S^aks - Rådet, pä sätt 1Z §. i RcgeringsFsrmen förcstrifwer, sgDl hela Stats- Nädets yttrandes - Den 13 April. 393 den derkfwer till Protokollet afgifwas, med den answarig, het !O7 §.
i Regerings - Formen bestämmer.
I den han» delse Riksens Ständer skulle finna för godt alk gilla hus, wudgrunderne i Oeconomie-Utskottcts Betänkande , och cniot all förmodan ett förökadt' förswar emot sientkligc anfall behöfwa päkallas, önskar jag, ehuru öfwerkygad att i Rikets förändrade ställning, förstvars-anstalterne, till näg n del mäste widtagas efter andra grunder än de nu warande, det deste anstalter, sä mä lampas och inrättas att under Opinionens förberedande till andra inrättningar, de samma icke mä, genom för wida sträckte och mindre lämpelige fordringar, snarare aflägsna ifrän, an leda till ändamälet, och i öfwcrcnsstämmclse dermed önskar jag, act antalet af den extra ordmaira krigsmagtcn eller Förstärkningsmanstapet, ej mä bestammas, åtminstone ej ftll det föreflagne antal, som torde frappera Opinionen, dä blott till förswar allena detsamma antal synes aldrig kunna be, höfwas,och säsom för längre tid existerande trouppe, nap, pcligen kunna presteras, aldraminst i förening med Landets Leconomista beständ.
Jag önstar äfwen, att, för att kampa sig efter allmänna tänkesättet, för hwilket en limingen krigstjenst i synnerhet ar motbjudande, i fräga warande förstärkning och tillökning i förswarct, sä midt med andamälet kan förenas, medgifwes sädana rättigheter, att för dem sjelfwe och allmänheten det lag i öppen dag, att, fallade blott för tillfallet, de icke agde annat med dm leg, de eller wärfwade Militaircn gemensamt, an de Militairiska stpldighctcrne i detta afseende, samt att detta Förstärkningömanstap således borde wara uttryckeligen försäkrade, sä wäl om gräntsorne för deste Militairiste förbindelser, uttrpc, keligen bestämde blott till Swensta Landets förswar emot fiendtcligt anfall, samt till trygghet att ej kunna nyttjas säsom hjelptrupper i främmande land, säsotn ock, om ett behandlingssätt, som more förenligt med Volontaircns och den twungnes medborgerliga fordran och billiga granlagenhct, i synnerhet den uppfostrades, och som acke medgaf förnedrande di - 594 Den 13 April - disciplin i. tjenstgöring, och ingen annan undergrfwenhej under förmän, än blott lydnadens i tjcnsten. Z anledning af hwad nn är anförbt, anhäller jag att desse anmärkningar mä till Oeconomie-Utflattet remitteras, fä wäl till beswarande af dr erindringar, huruwida Ucffottek utan anledning af Rcgeringslagariie. eller Riksens Ständers serffildte uppdrag, rätteligen och mom kretsen af dess lagliga befattning, ägt att ingä i tillstyr, kande af Vewillnings samt Noterings införande, såsom ock till upptagande och beswarande af de flere anmärkningar, hwartill Utskottets tillflyndandcn i öfrigt gifwit mig anledning och till afgifwande af ett i följd häraf förändradt Betänkande.
Slrtteligen, och dä Utskottet i Betankandet intagit ett ämne, som aldeles inttt äger nägot owilkorligt sammanhang med det ! frägawarande, nemligen ett förslag till provincielle sammankomster ! afseende pä Knekte-contrac, terneS öfwcrseendc, fär jag dcrwid anmärka, att dä detta ärende nu som tillförene är ett RikSdagsmäl, som pä Riksens StänderS pröfning wid allmän Riksdag, allena an, kommer, och dä Ständens Ledamöter, säsom till betydelig del sjelfwe Rust - och Rotehällare, äro i tillfälle att ämnet känna och bcdömma; anser jag det wara äfweN sä litet angeläget som med grund-sörfatkningar enligt, att förut ingä i nägon pröfning deraf, som icke kunde föranleda till ett werkeligt ordcnteligt resultat, men likival beredningswis kunde obchörigcn erhälla en inflytelse, pä ete framdeles blifwande.
Sädane sammankomster hafwa i alla tider, och afwen under förra Regeringssättet warit fäsom inconstitutionelle ansedde, och de skulle dessutom wara utan allt ändamäl, dä ä ena sidan Rust- och Nvtehällare icke skulle kunna lagligen äläggas, wid answar eller talans t-ör'ust wid sammankomsten fig infinna, äfwensoin ä Ludra - Den 13 April. 393 Lra sidan, ett beslut eller allmänt yttrande, ick» pä stallet stulle kunna fatta?, enär de närmarande icke kunde a» ga nägon beflutande rätt för de fränwarande, och tankarnes utrönande genom omröstning sä wäl i följd deraf, som i saknad af grunder för en sädan omröstning, icke heter kunde äga rum.
Pä dcsie grunder har det warit vwantadt att Utskottet stulle i desi i detta ämne afgifne tit styrkande, ingä, och i synnerhet, sammanblanda det med ett annat, det egcntcligen i fräga warande, af större omfattning, hivarmed det icke äger owilkorligt samnranhang; och hwarföre jag sär tillstyrka, att allt detta ogilladt, mä frän Betänkandet afskilja?, samt i UtstottctS förmodcligen förändrade bctänkairde, icke upptagas. » Clerin. 6^i!eirbor^.
Herr (Ulleim Ovllcri^cböIH Larl, yttrade sig: af aldeles stridande öswcrtygelse emot den timnne Herrar Ledamöter nyst yttrat, har jag funnit Högloft.
Riddersta, pcts och Adelns billiga mantan upvsyld, dä wi uti Occonvmic- och BeswarsUtstottcts upplästa Betänkande hört den upplysning och den Patriotisk^ wärma hwarm.cd Utstottct ansett och behandladt det wigtiga bfwrläggningsänme, four till desi utarbetande af NikS-Ständcn warlt vswcrlemnadt.
Sa kan icke bcdömmas det cnstildta yttrande af en det Högwördige Preste-Standets Ledamot som pä desi uttryckcliga begäran ätföljt Betänkandet och af hwilkct wi nied förundran uti ett uppläst
Dietamcn hört ett skags echo, afwen inom dessa murar.
Det gifwes icke nägon Styrclselnagt pä jorden, som med wis foglighet eller pä rätträdighet grundade stränghets-mätt, i alla händelser förmär qwafwa cnstildta interesset och hindra mänskliga små passionerna att till stora beslut sträcka sin stadliga inflytelse, men i närwarande fall borde man kunna hoppas, att de sednare skull'' tystna, och om -xt.förra - 396 Den 13 April. ra talade, att det blef till sakens förmän.
Gifwes wäl någon Class af Inbyggare i Swea Land, hwars enstilta, hn^ars högsta interesse ej ar oupphörligt förenadt med Fosterlandets kssrswar och sjelfständighetens bibehällande?
Swensta Bonden har, sedan Ncrublikansta jemnlikhetenS ratt och Sweitzerdalarnes lycksalighet, blifrvit -frän den »verkliga weridén flyttade till inbillningens och minnets, vstridigt mera frihet i tankar och gcrningar, mera oberoende, än någon annan Jordbrukare — han skulle wid Fäderneslandets inkräktande utbyta dem emot förtryck och härda utffylder.
Borgersmannen, som innehar och wetat -Lrkehälla flera privilegier, än de öfriga Ständen, kanner vogsanrt, att jemte wanäran och olyckorne, som beledsaga ett lands undcrkufwandc, skulle följa brytandet af atta de damma:, som till deras fördel-hammar konstflit,r och idogheten.
Tet Högwördiga Preste-StAndet stulle förlora sin inflytelse och cn stor del af stna inkomster, och Swerigcs Ziidderstap och Adel mera an någon annan genom Fosterjordens waldförande och inkräktning, uti sin ära.
För aila af oss den käraste, för mänga af oss ben enda egendomen.
Hwarje enskild Swcnsts interrcsse ar säled e pä
Let närmaste förenadt med det allmannas fö:sivar — men för att wilja ett stort ändamäl mäste »nan wilja medlen dertill.
Wi kanna dessa medel, men wi weta ock, att den talrikaste delen af Nationen, Bönderns genom sina Representanter bestämdt tillkannagifait sin föresatis att icke ingä uti ett National-försivar utan pa wilkoret af all orotcrad jords roterande wid ett inträffande krig.
- Första gängen, och med »verkelig smärta känner jag saknaden af att icke besitta någon egendom, för att kraftigare ärr med ett genom gcrningar uttryckt bifall, biträda de adla uppoffrings-föresatser, svin flere wärdige Ledamöter lill^ kännagifwit, och hwilka jag hoppas stola här, innan östr erlägga ingoli skutas, blifva den allmänna wiljans — Den iZ AprU. 39?
Men, kör man kalla uppoffring hwad som ster till Fäderneslandets frälsning?
mä let heta sä cllr ej, sä kunna wi hysa den tillfredsställande Sfwertygelse, att ehuru en och annan wilftsarande, dock wälmcnande röst skulle ur dimmorna af sina fördomar höja sig emot saken, stall likwäl, dä hedren och medborgl!ghetcn kallar, deras Lus ej Åsidosattas för att yrka stadliga formaliteter och tids uppskof, och äbcropa gamla privilegier.
Men dä tiden skyndar, dä hwarje ögonblick är dyrbart, oä hufwudsaken ar gillad och blott dctailler af cnskildtas meningar kunna bestridas, dä wi weta, att de östuga R!ks«Ständen afbida Ridderstapets och Adelns beflut i detta wigtiga ämne för akt derefter fatta deras, sä cmhätter jag, att Högwalbör» ne Herr Grefwcn och Ordföranden wille göra proposition pä bifall af Oeconomie- och Beswärs-Utstottets Betänkande i hela sin widd.
Dä stall under loppet af instundande mecka, som i största delen af den upplysta werldcn ar egnad titt högtidliga ReligionZ-acter, Swensta Folkets OrriLud utöfwä den bästa af atta, den, som ar öfwer atta ceremonier, dcn af en stor, god och nyttig gerning, och krö, na alla sina beflut genom ett, som uppfyller wär åldrige mördade Konungs käraste önskan, Nationens wäntan och hopp och fullgör den sista och heligaste af wara ätkrstäende Representant-pligter.
Ätstillige hördes härtill yttra bifatt Hcrr Lilkverstolpe, Osvick Oullmuncl, conformerade sig nied Herr O^Ilenscbältt.
Herrar yttrade sig strifteliggn till Protokollet:
Herr kdvlbiiLd, klsri ^reäric:
Sedan flere upplyste och wärde Ledamöter med wältalighetens Lfwertygande spräk framställt sina tankar uti det amne, som nu utgör före mäler - 398 Den iZ April. wälet för Nidderstapcts och Adelns uppmärksamhet: ett anine, som till sin bcstaffcnhet och följder ar det wigtiga» sie seni kan komma under StänderS öfwerlaggning, borde jag utan twifwel bibehålla tystnaden: men om mig felas förmåga att lika waltaligt, lika wärdigt yttra mig, wac, ar jag likwäl kasta uti ctt saunt nit för Fosterlandets wal, uti en uppriktig föresatts att förfwara enffiltas rättigheter sä midt de stä tillsammans med det allmännas fordringar: och eldad af dessa känflor, hoppas jvg fä ätnjuta det benagna öfwerseende, som den sanna förtjensten alltid lemnar ät walmeningcn.
Om wi rä;fräga wart Fäderneslands Historia, stola nn fiilna att i uräldriga tider, tillhörde den skyldigheten, att bara wapen till utförande af Fäderneslandets sak, icke en serskild Elaff af Medborgare; den tillhörde hwar och en som i Staten agde beflydd, och krigsyrket war icke ffiljt ifrän andra Medborgsmanna-pligtcr- Till Konung Larl VIII:; utrustning emot Danflarne uttogs hwar ättonde wapenför man, och hans här steg till 60,000 man: ut skrifningar ägde rum, ända till deff det sä högt bcprisa de Jndclnings-Wcrkct inrättades, och Ridderflapet och Sidell! wörö till följe af sina privilegier förbundne, att pä Konungens befallning sitta till häst - full rustning frän hufwild till fot. linder dessa tider ägde Swensta Nationen den krigiska anda, som bor wara oskiljaktig fran ctt fritt solk.
Konung L^-I XI stadgade Inöclnings-Werfet, dels enligt den tidens oeconomista grundsatser, dels för akt kill stöd äga en betydlig stäcnde och öfwad Armste för det af honom införda enwalde.
Konung Lsil xilys, langwariga krig eldade och underhöll det krigiska lynne, som alltid tillhört Swensta Folket; men efter hans död och sedan Indclnings-Werkrt wunnit en fullkomlig stadga, tycktes denna National-esprit smäningom förswinna: det klef Hemmans,ägarens skyldighet att anskaffa krigare; men Den 1Z April.
Z99 men ingen war pligtig att bllswa det, förswunnen mqrfä, lebes ben natiwliga skyldigheten akt hivar och en som figer stydd i Staten, som äger frista och sunda, lemmar, är förbunden att gripa titt wapen, för Fosterlandets förswar.
Under loppet af förflutna ärhundradet förde Swerige merendels olyckliga frig: den Indelta Arme-en ehuru utmärkt af de egenskaper som fordras för att bilda en öswad och tapper krigshär, war endast otillräcklig : firndrrne moro nästanallfldojMwerlägsna - antalet, endast tapperheten vch modet ersatte bristen af krigarncö mängd.
Det sistförflut* na kriget hwars, olyckliga följder, Swerige länge stall känna, wikar ännu tydligare otillräckligheten af war in:elta Armle sä wäl lill anfall som förswar.
Dc anfalls - och för» swark-medel, hwaraf flera Europeista Nationer sig begag» nät, mäste äfwen här nyttjas.