Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag erinrar mig ganska väl , att denna fråga vid 1828—i83o årens riksdag härförevar och väckte stort uppseende till följd af Statsrådets tillstyrkande att på allmänna bevillnln öfverflytta passevolance-afgiften.
Del är härifrån, som StatsUtsk. velat hemta stöd för denna sin åsigt nu.
Jag hemställer likväl, om man af detta då gjorda tillstyrkande kan hemta skal för ett sådant nu, då det förhållande qvarstår, alt 3:ne Stånd beslölo, att samma afgift icke skulle utgå af beviiln:n ulan af rust- och rotehållare.
Desse erhöllo då en nedsättning af 1 r:dr — ty passevolanee-summan var förut 8 r:dr — till hvad den nu är, eller 7 r:dr.
Jig skulle tro, att om man vill vara rättvis, eller rättare sagdt billig, — ty fullt rättvist blir det dock icke, — borde passevolance-surnman nedsättas något under hvad den nu är; då blef det icke så kännbart för de andia medborgareclasserna, på hvilka nedsättningen för rotehållarne skulle läggas.
Man kunde sålunda fortfara vid en kommande riksdag, hvarigenom man slutligen kunde få bort hela afgiften , om tillgångarne rnedgåfvo; men att på en gång bortskänka en verkligen så betydlig summa till förmån för rust- och rotehållare, på bekostnad af andra, — så blomstrande anser jag verkligen icke Statens tillgångar vara.
Man har talat om försonlighet; jag frågar: hvilka äro de, som skola försonas? — förmodligen BondeStåndet.
Af de reservationer, som åtfölja StatsUtsk:s betänk., finner man reservationer afgifna af ledamöter af Preste- och BorgareSt:n; och jag skulle förmoda, att inom dessa
Stånd få rust- och rotehållare finnas, hvarföre jag tror, att för dem är nedsättningen af denna afgift af föga nytta.
Tvertom, de skulle då drabbas af denna nedsättning, genom den tillökning, som på annat lia11 skulle uttagas.
Jag tror således, att det egentligen är BondeSt., som denna angelägenhet närmast rörer, och derifrån har man troligen hemtat anledn. att söka åstadkomma en försoningsact.
Jag skulle derföre anhålla, att Riksdags-fullm.
Strindlunds reservation- måtte uppläsas, hvilken jag anser som en det oförvillade Svenska bondevettets åsigt i denna fråga, och i hvilken åsigt jag förenar mig, emedan hon utgår fränden D e ii 9 M ;ij e. m. princip alt bibehålla afgiften, men nedsatta den till det belopp, som man kan anse billigt för att lemna en lindring i denna börda.
Riksdags-fullmäktigen
Strindlunds reservation upplästes.
Hr von Hartmansdorff fortfar i sitt yrkande, att StatsUlsk. icke gjort sin skyldighet att undersöka ifråga var. förhållande
Det förundrar mig, att en för så mycken skicklighet och djupa kunskaper känd embetsman kan i det har fallet påstå, alt år skola åtgå och behöfvas för att utreda delta förhållande.
Jag deremot försäkrar, att icke många timmar fordras att taga kännedom om knekte-contractens innehåll, och icke heller många timmar, för att i Kammarrätten taga reda på flera års räkenskaper rör:de passevolancen, deraf administrationen af hela detta bestyr blir tydlig
Jag har gjort både det ena och det andra, och kan således bära vittne härom.
Jag ber att, i anleda, af ordet rättvisa, hvarom man här så mycket talat, få förklara, att jag, som ledamot i StatsUtsk.
, i första hand afsett alt göra rätt för det rattas skull, men ingalunda för att göra någon grace eller för att söka gunst hos någon coiporation.
Man frågar, hvem som skall försonas: jag svarar — rättvisan; ty den har blifvit kränkt, då detta s. k. contract afslöts af den, som icke bade rättighet att ingå något contraet, utan att den ena contrahenten tillspordes.
Med kännedom deraf och kännedom af förhållandena, då denna fiåga under Guslaf Ill:s tid var å bane, säger jag — väl betänkt —att det är rättvisa man utöfvar, när man icke bär ålägger rotehållare en utgift, som de sig åtagit, och som dem icke kan åläggas, utan deras bestamda bi gifvande.
Ständerne kunna lie.lamma hvad de behaga; men derföre är det icke sagdt, att allt är så rätt af hvad Ständerne beslutat, och den s. k. passevolancen är bevis derpå, ålagd att för i5 år ulga i stället för 5, so löjligen kunnat åläggas; ty jag bestrider ingalunda alt Ständerne icke skulle kunna ålägga rust- och rotehållare en bevillning, men detta skulle ske lagligen genom 4 Stånds beslut, och icke utöfver 5 år utsträckas.
Jag tror, att då man finner en orättvisa vara begången. och medel äro alt tillgå för att densamma godtgöra, bör man ej heller länge betänka sig.
Det har aldrig kunnat vara min mening att yrka den sats. att icke Ständerne skulle kunna eontrahera äfven för längre tid än 5 år, eller från riksdag till riksdag, med corporationer och enskilda personer; och hvad Statens garanti för statslån angår, så finnes en särskild § i vår Reg.Form, som ställer dem under Stän dernes garanti; men då fråga är om anslag, anser jag icke att någon annan form kan vara möjlig för att förvissa Konungen derom för en längre tid än från riksdag till riksdag.
Vår Reg.F. känner ingen anuan statsreglering, än en sådan, 53r Don y Haj e. m. som af kommande Stander må kunna ändras elier upphäfva*.
Jag tror icke heller, att Konungen skulle vara belåten med ett sådant contract; ty då det är en känd sak, att tillgången är otillräcklig för den exercis, som Konungen ansett nödig för armeens öfning, föreställer jag mig icke, alt Konungen skulle finna sig uti att antaga ett dylikt villkor.
StatsUtskls önskan har varit alt föreslå Ständerna att erbjuda Konungen aila möjliga garantier; men Utsk. har icke funnit annan utväg att trygga Konungens rätt att hädanefter som hittills disponera tillgångarna för armeens vapenofningar, än del förslag som är framstäldt.
Jag kan icke förlika Hr von Hartmansdorff!! förebråelse, att StatsUtsk. skulle hafva felat i undersökning af runnet, med hans yttrande, att dertill skulle fordras 3 å 4 år.
Man har också sagt, att Utsk. icke anfört andra skäl, än det, som innefattas i åberopandet af den reservation , sorn vid en föregtde riksdag åtföljt K.
M:s propos. i passevolance-frågan.
Huruvida ej StatsUtsk, eller dess ledamöter, som här yttrat sig, anlöit några andra skäl, det lemunr jag åt 13. o. Ad. att bedöinma; och hvad mig angur, har jag aldrig nämnt berörde reservation, emedan jag aldrig gillat, alt den blifvit afgifven.
Jag vill ej uppehålla mig med att uttrycka min opinion om passevolance-afgiften bör efterskänkas till rust- och rotehållare; men jag tror, att om den öfverflyttas på bevillnrn, kan denna öfverflyItning icke räcka längre, än till nästa riksdag, om jag förstått grundlagen rätt.
Det är denna våda jag befarar.
Att frigöra rust- och rotehållare ifrån deras skyldigheter enl. knekte-contracten, det skulle vara att öfverflytta indelnls-verket på statsverket, emedan ovillkorligen knektc-contracten och indelnts-verket hänga tillsammans med hvarandra.
StatsUtsk:* utlåt.
N:o 5a Lief af R. o. Ad. återremitteradt.
Lades på bordet nedannämnda från Utsk:n inkomna hetänktn och utlåt:n, nemi.: från StatsUtskottet': N:o 81, i anledn. af S. F.
Lannges ansökning om prolongation af arrendet å Lunda kronohemman , eller skatteköp derå; N:o 82, i anledn. af arrendatorns af Edeby hemman på Lofön, A. Odelbergs , ansökning om prolongation af arrendet; J\:o 83, i anledn. af arrendatorns af Hogsta, Lombarudd och Norrby hemman på Lofön, G. A.
Karlbergs, ansökning om förlängning af arrendet; Den g
Mej c. m. 533 N:o 84, > anledn. af arrendatorns af kronoliemnianen Söderby i Lofö socken, M. Runstedts, ansökning 0111 prolongation af arrendet; N:o 85, i anledn. af Kronofogden, Assessoren C. J. Lagercrantz^ ansökning örn förlängdt arrende å Barkarby kronohemman eller skatteköp derå; från BancoUt skottet: N:o 21, öfver en väckt motion, att bankens sedlar å 16, 12 och 8 skillings-valörer fortfarande måtte få förfärdigas och utgifvas; K:o 22, ang:de afskrifning för en, vid hållen inventering, yppad brist i lump-förrådet vid Tumba pappersbruk; N:o 23, i fråga om löneförhöjning och pensions-rätt för Bruksskrifvaren vid Tumba A. Sätherberg; N:o 24, i anledn. af väckt fråga om pension för Pappersmiistaren J. E.
Ullander, samt bestämmandet för framtiden af pappefsmästarens vid Tumba lönevillkor; N:o 25, med hemställan om ersättning åt de arbetare vid Tumba, som å brukets ouppodlade mark sjelfve upptagit täppor.
H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 om aftonen.
Justerades i prot.utdr. för den 9 dennes.
Justerades pleni-protm för den 5 dennes f. och e. m. samt för den 6 dennes.
Upplästes till justering och godkändes Exped.Utskrs förslag N:o 12 till R.
St:s und. skrifvelse lill K. M., ang:de val af Just.ombudsman och dess suppleant.
Likaledes upplästes till justering och godkändes Exped.- Utsk:s förslag: N:o i3, till R.
St:s förordnande för Hofrättsrådet och Riddaren C. L.
Landin att vara R.
St:s Just.ombudsman 534 Don 13 Maj f. m. N:o 14, till R- >St:s förordnande för KrigsGscalen, Lagmannen L. J. Rhodin att vara R.
Frih. Toll, Gustaf Philip, hade inlemnat ett så lydande anförande:
För att icke förlänga den disctission, som under 2.’ne plenidagar nära ensamt upptagit tiden, har jag endast på detta sätt velat utbedja mig ett rum i dagens prot. för mina åsigter, rör:de något af hvad sorn blifvit anfördt i anleda. af H. StatsLJtsk:s utlåt.
N:o 44) an8 :de reg lerin af riksstatens tredje hufvudtitel.
Man synes numera icke ens vilja erkänna, att indelnlsverket är en landet tillagd disposition af en sjelfmyndig Konung. som, efter verkställd reduction, frånkände fordna ägare och innehafvare deras ärfda och förvärfda lätt, för att låta dem, som det önskade, återlösa dessa emot ålagda prestationer, utgörande så val militie-löner, som andra till Statens behof afsedda ändamål; och sålunda tillkom indelntsverket i den välgörande afsigt att slippa den jordbruket hardt tryckande utskrifningen af manskap, och på landet stundom förlagda lejda ry tteri-i eg:ter etc.
— Huru dessa hemman tid efter annan, särdeles under krigen, frång ingo sina fordna lill nya ägare, hvilka åter i vissa orter erhöllo nedsätta ingar i rust- och roterings-bördan, skulle vara omöjligt att sanningsenligt uppgifva, men är rätta orsaken, att flera hemmansdelar samfäldt utgöra rustnings-skyIdigheten för ett helt s. k. rusthåll.
Skånes indeln:s-verk ombesörjdes sednare af Gcneral-gouverneuren, Fältmarskalken och K. Rådet Gr.
Äscheberg, och deruti intogos sådana gods, hvilka frånkändes de slägter, sorn, efter Skånes införlifvande med Sverige, dels icke velat godvilligt underkasta sig, dels dömts skyldige till stäinplingar emot Sverige.
Beckaskog frångick Ramelska, och Billesholin Oi11e—slag— ten, och ingingo såsom boställen jemte flera dylika.
Då denna stora skank åt Svenska nation, hvarigenom densamma för alla tider skulle fredas från underhåll af dyrbar lejd beväpnad styrka, nu mera beräknas såsom ett nationen påliördadt tryckande och obilligt dyrt onus, och dä bland nationens ombud ingen velat visa denna dess historiska synpunkt, hvarifrån det möjligen kunnat lyckats inse, hvarföre detta testamenterade alf efter en, den störste bland Sveriges statsmän, bland dess stora Konungar, af 1809 års lagstiftare icke kunnat ens vidröras, långt mindre från dess sida kunnat förmärkas något tillgrepp deruti, fast hellre genom 80 §:n Reg:sF:n dess varaktiga bestånd ansetts böra tryggas; så anser jag, att tiden nu vore inne begära H.
StalsUtsk:s uppmärksamhet härå.
Och måhända någon annan beräkningsgrund måste antagas för bedömmandet af dennna skatt och tunga, som vidlåder landet genom det - Den 13 Mej f. m. 535 ta alltför dyra indeln:s-verk.
En ledamot af StatsUtsk, Hr von Troil, liar bedömt cavalleriet såsom oanvändbart för Sveriges försvar, oell från denna synpunkt yrkat dess nedsättning i antal.
Jag skulle mycket beklaga de kuster af landet, som hastigt öfverrumpla*, om ej falt-cavalleri linnes att framkasta, — att detta cavallen icke af vallar eller gärdesgård»!* hindras framkomma öfverallt, behof ver icke bevisas — till skydd mot ströfcorpsers härjningar, hvars utsträckning kunde, innan andra corpser hinna framkomma, eller orka springa i bredd med eossackhästar, ödelägga liera bland landets isolerade torp och lägenheter — ja gårdar och byar.
— Instämmande hufvudsakligen med hvad Hrr Lefien, von Hohenhausen och von Rosen anfört, anhåller jag, att detta må få åtfölja återremissen till StatsUtskottet. R. o. Ad. beslöt, att detta yttrande skulle åtfölja den förut beslutade återremissen af SlatsUtsk:s utlåt
Nio 4^'
Hr Gedda, Gustaf Georg, hade inlemnät följande:
Att mitt anförande vid StatsUtskts utlåt.
N:o 52, ang:de mötespassevolancens utgörande med de öfriga resp.
RiksSttn blifver communiceradt, får jag ödmjukast anhålla, då det nödiga antalet exemplar af samma anförande härmed aflemnas.
Denna begäran blef af R. o. Ad. bifallen. H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magnus:
Ehuru jag anser det högst obehagligt att nödgas ånyo upptaga en fråga, som uti ett föregående plenum varit discuterad och afslutad, finner jag mig dock dertill nu föranlåten, för att rätta en misstydning af hvad jag anfört under discussionen, rör:de 3:dje hufvudtiteln. 2:ne ledamöter af StatsUtsk. yttrade, vid slutet af discussionen ronde ifråga var. titel, den tanken, att de med tillfredsställelse hade hört under den långa discussionen, att åtminstone ett löfte hade blifvit gifvet om uppfyllande af den utaf StatsUtsk. framställda önskan, att Styrelsen måtte lill en kommande riksdag framställa en fullständig plan för krigs-administi ationen och Rikets försvar i allmänhet.
Då jag uti mitt afgifna yttrande, ang:de 3:dje hufvudtiteln, fullkomligen instämde uti den af Utsk. framställda önskan; så är det så mycket angelägnare för mig, till förekommande af det missförstånd om meningen i mitt utlåt., som skulle jag anticipationsvis hafva gifvit ett löfte, som det torde vara svårt för någon att på förhand afgifva, men som synnerligast för mig, under närvar, förhållanden, skulle vara högst olämpligt, att fästa uppmärksamhet derå, alt, ifall StatsUtsk:s ledamöter eller någon annan af Ståndet behagade taga närmare kännedom af hvad jag anfört, desse ledamöter äfven torde finna, att jag i fpreyar. hänseende icke yttrat annat, än ett instämmande i 536 D f n i3 Maj f. m. tlen önskan, som StatsUlsk. tillstyrkt RiksStln att i anderd, framföra ; och att jag till denna önskan förenade 2:ne andra, sorn jag ansåg lika väsendtlig» och böra uppfyllas, innan någon sådan åtgärd kunde med framgång af Styrelsen vidtagas, som den StatsUlsk afsett.
Jag fästade visserligen genast min uppmärksamhet vid dessa utlåtrn, då de fälldes; men jag ville icke förlänga den redan då så långt utsträckta discussionen, hvaruti jag hade så dryg andel, synnerligast sora mitt utlåt, var skriftligt.
Men då emedlertid flere af R. o. Ad:s ledamöter fästat uppmärksamhet vid det omnämnda löftet, var det så mycket angelägnare för mig att söka rätta detta missförstånd; och får jag således blott hänvisa till mitt ofvannämnda skriftliga anförande, som finnes uti R. o. Ad:s cancelli.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, alt Gr. Cronstedt, Fredr.
Joh., anmält, alt han ämnade från riksdagen afresa , att han således måste afsäga sig sin plats såsom ledamot i Exped.Utsk., men anhöll, att det oaktadt blifva vid sin riksdagsmanna-rätt bibehållen, för den händelse att han skulle till riksdagen återkomma.
Enahanda begäran blef äfven bifallen för Gr.
Barnekow, Kjell, hvilken af samma orsak afsagt sig sin befattning såsom ledamot i Ridd.Utskottet.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Bogeman, Carl, erhållit 3 veckors ledighet från sin befattning såsom ledamot i BancoUtsk., och anmodade Hrr Electorer att utse, så väl en ledamot i nämnda Utsk. efter honom under ledigheten, som en ledamot i Exped.Utsk. och en ledamot i Ridd.
Utsk. efter Grefvarne Cronstedt och Barnekow.
Till utveckling af förut väckt motion och af hvad jag redan andragit, i afseende på StatsUtsk:s betänk. ang:de löneanslag för länsmän , och till förekommande deraf, att delta anslag varder förspildt för Staten, som sker, ifall tjenste-accorderna komma att fortfara, då en ökad lön eller behållning af tjensten endast tjenar att öka köpeskillingen eller accordet för samma tjenst, utan att förbättra tjenstemannens villkor, enär lönetillökningen åtgår till ränta å den ökade köpe- eller accordssumman , får jag föreslå följande ordning för länsmäns befordrande, såsom villkor, hvarförutan löneanslaget icke bör få äga rum.
I likhet med hvad ang:de civile tjenster i allmänhet är stadgadt, bör i:o då länsmans-tjenst varder ledig , sådant i allmänna tidningarna kungöras, med föreskrift om hvad den har att iakttaga, som tjensten söka vill.
Vid Den 13 Maj f. 111.
Vid valet af den embetsmyndighet, elit ansökningarna böra ing ifvås, har jag gått förbi kronofogde-contoret, till förekommande al hemliga öfverenskommelse!' om accord , då olla tilisjit lundel af en nv länsman är förbundet med lians föregångares förflyttning till kronofogde-p'nlseri, hvilket åter gör detta contor jäfvigt att förslaget upprätta; utan tror jag bäst vara: 2:0 att ansökningarna ingifvas lill det häradsting i orten, som infäller nast (j veckor efter ansökningstidens förlopp, då häradsrätten är skyldig att vid tingets slut hafva förslaget upprältadt på 3:ne al de sökande, ilall så mångå sig anmält. 3:o
Ofver delta förslag må besvär anföras i den ordning. som för besvärsmål i allmänhet är stadgadt. 4:o Sedan förslaget vunnit laga kraft, äger Konungens Befrh.de all inom förslaget länsman utnämna.
För öfrigt iaktlages: alt ansökning bör innehålla försäkran alt, vid skeende afgång från 1 jonsten, icke, under hvad namn och beskaffenhet det vara må , emottaga större eller mindre accoi dssumma; att vid fötslagels uppsättande iakttagas enahanda föreskrifter för tjenstårs-beräkning, som författningarna stadga, rörde förslags upprättande till andra civila beställningar; och må, efter en lid af 5 år från det denna författning varder utfärdad, icke någon vara behörig sökande, utan att han minst tagit kameral-examen.
För min del kan jag icke annat än anse denna fråga såsom en ny motion, isolerad från hinereglern, och kan icke medgifva, att ämnet rör StatsUtsk:s behandling.
Skall saken upptagas, så är det Ekon.t Utsk., som dermed får att skaffa, likasom med frågan ang:de ny instruetion för landshöfdiugarne och länsslatens tjenstemän.
Ehuru det icke var mig möjligt alt fullkomligen höra den siste värde talarens yttrande, tror jag dock, att hans afsigt var alt motsätta sig remiss af mitt förslag till StatsUfsk.
Om någon del deraf skulle vara af den beskaffenhet, alt Ekon.Utsk. deröfver bör höras, så ligger intet hinder derför mera i afseende på denna än andra frågor, lili hvilka sådant anses behöfligt.
Hvad för öfrigt det angår, att frågan skulle vara en ny motion, så lärer, enl. Riksd.Ordn., som Friherren torde känna bättre än jag, min obestridliga rättighet vara att väcka en motion , som äger sammanhang med ett förut under riksdagen upptaget ämne.
Örn derföre mitt förslag betraktas såsom ny motion, så åberopar jag, såsom grund för rättigheten att väcka densamma, StatsUtsk:s förslag ang:de ökade löner för länsmännen, ehuru denna fråga redan kan anses fullständigt väckt uti det för6 H. 68 &3ä Deli i3 Maj r. in. slag, som en ledamot förut framställt ang:de behofvet af föreskrift om undergående af kameral-examen för befordran till hinsmans-1 jenster, såvida lönelillökning borde äga rum ; hvilket föi hållande Hr Frih. oell Landtm, sjelf torde erinra sig , oell således äfven finna, att den sist gjorda invundningeu ieke förljenar afseende.
Jag anhåller, att Hr Ribbings yttrande måtte få hvila på bordet.
Ånyo föredrogs StatsUtskts den 55 och 29 sisth April på bordet lagda utlåt.
N:o 53, ang:de reglertn af utgifterna under riksstatens fjerde hufvudtilel.
Hr Nordensköld, Otto Gustaf, anförde skriftligen:
Då jag uppstiger, för att hos 11. o. Ad. vördsamt anhålla om återremiss af StatsUtsk:s betänk. rör:de 4;de hufvudtiteln, är det med ett visst obehag jag i detta betänk, finner rör:dc linieskeppen, såsom en beståndsdel af flottan, en discussion upplifvad, den jag ansett för alltid vara obehöflig.
På samina gång, som jag nu granskar StalsUtsk:s ifrågavar. betänk., mäste jag äfven i flera fall till besvarande upptaga anföranden utur en brochure, undertecknad J. O. II.
, af hvilken StatsUlsk. påtagligen hemtat anlcdn. till upprättande af 4^de hufvudtiteln.
1 denna brochure äro linieskeppen utdömda från Svenska flottan.
Utan att directe begära skeppens försäljning, såsom Hr Petre', har brochureförfatlaren kommit lill samma resultat på en omväg , sorn leder till ganska stor misshushållning, i t hy alt anslagen under ifrågavar. hufvudlitel, enl. mitt förmenande, på ett constitutionsvidrigt siilt blifvit delade så, alt den s. k. stora flottan får ett obetydligt anslag, hvarmed föga eller intet kan uträttas.
Ulsk. har gått ännu längre än brochure-författaren, enär Ulsk. ej allenast delat den föga tillräckliga summan, utan derjemte hemställt: ”att all nybyggnad och väsendtlig reparation af linieskepp, eller complettering af för”råder och anskaffning af materiel för sådana fartyg, måtte ”inställas,” samt ”att äldre skepp måtte nedhuggas till fre”gatter eller annars ur flottan utrangeras.”
Alt ett sådant förfarande under 5 år skulle bereda skeppens förstörelse och derefter tillskynda fäderneslandet ganska stora utgifter, är väl skäligen tydligt.
Det torde derjemte här böra anmärkas, att brochure-författaren anfört: att i händelse vi kunde sälja bort alla våra linieskepp och lånade ut penningarna för desamma, så skulle vi säkerligen för blotta intresset kunna hålla ett tillräckligt antal skärgårdsfartyg och således slippa allt vidare statsanslag lill deras materiel.
Jag kan härvid icke undgå alt yttra, det jag finner denna statsekonomiska beräkning jemförlig med det förslag, att man kunde sälja Skåne, för att med intresset af det sålunda erhållna capitalet underhålla armeens materiel.
Don 13 31 a j f. m Jag anhåller all lill cn (»örjan få uppgifva, luiru åtskilliga nationers flottor åro sammansatta, för att såsom en conclusion deraf ådagalägga, alt Sveriges flotta, enl. vårt särdeles egna local-förhällande, ej blifvit af 182.6 års comité' planlöst linpförd.
England, ulan skärgårdar, med många colonier oell i följd deraf med en vidsträckt handel, ägde år i83g, 80 linieskepp, hvaraf io under nybyggnad; bland dessa voro 4l af emellan 70 och 80 kanoner, samt de öfriga 86, go, 100 till 120 kauonskepp.
Englands ofantligt spridda ägovälde tvingar det alt vara försedt med ett stort antal fregatter, och det äger 147 större och mindre sådana, samt derjemte 57 corvclter, äfvensom 210 briggar och smärre fartyg, tillsammans 80 skepp samt 4'4 fregatter och mindre fartyg.
Proportionen emellan skeppen och de andra st ridsfartygen är således såsom 1 lill något mer än 5.
Härförutan ägde England förlidet är ej mindre än 63 ångfartyg.
Under revolutionskriget var proportionen dock större, eller så, att emot hvarje skepp fanns minst 7 andra seglande fartyg af alla slag.
Systemet alt begagna ångfartyg lill krigsfartyg torde dock göra, att denna sednare proportion ej mera följes.
Frankrike, utan skärgårdar och med färre colonier, skall enl. cn K. ordonnance underhålla linieskepp; men på det alt detta antal alltid må vara complett, skola dessutom linnas i3 stycken sådana skepp under byggnad.
Fransyska flottan bestod likväl år i83g endast af 47 skepp, hvaraf runder nybyggnad, och de återstående 35 voro icke fullt färdiga, emedan många af dem stodo och stå ännu på land.
Minst var deras utrustning fulländad.
Med mindre colonier bar Frankrike ett mindre behof af fregatter.
De utgjorde färdiga eller nära färdiga 35, och under byggnad a3, således 58 stycken.
Frankrike ägde dessutom 25 större corvet* ter och 167 avisos, briggar, smärre armerade fartyg, lastcorvettcr och transport-fartyg, tillsammans 47 skepp och 2Öo andra fartyg.
Proportionen i denna flotta var fullt lika med del förhållande, som ägde rum i den Engelska, eller såsom t till 5.
Frankrike ägde dessutom 35 ångfartyg.
De Nord Amerikanska Fristaterna, som ej hafva några skärgårdar eller colonier, men som alltid måste visa sig med öfverlägsen enkel styrka på hafvet, hafva deremot, jemte 12 svåra linieskepp, endast svåra fregatter, 21 corvelter samt 6 briggar och småfartyg, tillsammans 12 skepp och 4* fregatter jemte smärre fartyg.
Proportionen är således i denna flotta såsom 1 till något öfver 3.
Endast ett ångfartyg fanns.