Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om i fattigvårdslagen införes ett sådant stadgande; så skall deraf troligen hända, att många, som hittills börjat med tiggeri och slutat med stöld, komma att genast börja med stöld, och stundom sluta med lifstidsfängelse, men också någon gång med förbättring, och det tilläfventyrs mindre sällan, än som nu sker.
Häraf uppstår icke genast någon nedsättning i fattigvårds- eller fångförplägningskostnaden.
Snarare föröka sig beggedera.
Men deras framtida tillväxt skall förebyggas; och den som eftersinnar, hvad detta vill säga, skall blifva nöjdy
Ett steg skall vara taget till det. vigtiga ändamålet, att sätta en gräns för det ondas oberäkneliga tillväxt; och detta betyder något för 'den, som vet, att sanna reformer i samhället icke mätas efter svärmares inbillningar, och att optimistiska drömar om afhjelpande af alla möjliga brister måste utbytas mot klokheten att afväga den mindre svårigheten mot den större, och välja den förra heldre än den senare, om någon förbättring i samhället skall komma till fullbordan.
Men detta första steg är hvarken det enda eller det svåraste.
Det andra är i förväg beredt, när ensamhetsfängelserna äro färdiga.
Det återstår då att rätt använda dem på nybegynnarna i brott, och slutligen det svåraste, att gifva de omvända brottslingarna nödig uppfostran och möjlighet att utan brott förvärfva sin utkomst.
Detta sker icke med att utsläppa dem handlöst i sammanlefnaden, värnlösa mot föraktet, utestängda från allt förtroende, ur stånd att erhålla någon befattning, hvarmed de kunna ärligen lifnära sig.
När de försättas i en sådan belägenhet, och icke förmå att frivilligt underkasta sig hungersdöden; hvad annat än brott återstår dem väl att företaga till uppehållande af ett eländigt lif?
Ar det skäl att häraf sluta till deras, oförbätterlighet, eller förneka verkligheten af deras förbättring?
Men kan väl samhället något för deras räddning åstadkomma?
— Denna fråga är icke ny, och i mer än ett samhälle hafva försök blifvit gjorda till dess besvarande.
Hos oss vet jag ej annat praktiskt försök dertill, än det, som blifvit gjordt af Christianstad läns Fångvårdssällskap, och hvarom något i mina föregående berättelser är nänmdt.
Enskild välgörenhet har deruti visat, att icke all gagnelig verksamhet är omöjlig; och utan tvifvel kan den med lika framgång vida längre utsträckas.
Huruvida det är möjligt, vare sig för- enskild välgörenhet eller för samhället, att komma ända derhän, som behofvet fordrar, lärer icke vara lätt att afgöra.
Att taga de olyckliga i tjenst, är den enda utväg, som enskild man äger att till deras räddning använda.
Men misstroendet följer dem naturligtvis; och om än husbonden sjelf öfvervinner det, efter någon vunnen bekantskap, eller han af ädelmod trotsar det, i hopp på möjligheten att lyckas; så är dock misstroendet hos. hans husfolk icke dermed öfvervunnet.
Hans arbetare finna sig förnärmade af kamratskapet med en straffad tjuf, och om än deras fruktan för hans fortfarande vanart skulle kunna försvinna; så vore de icke derigenom befriade från fruktan för skammen att lefva tillsammans med en vanfrejdad person.
De skulle anse sig sjelfva deraf vanfrejdade; och för att blifva honom qvitt, komme de att skymfa och förfölja honom, till dess han ej längre uthärdade att qvarstadna i deras sällskap.
Agde husbonden herravälde nog öfver sitt tjenstefolk, för att hindra sådan misshandling; så kunde han dock dermed icke hindra, att folket flyttade ifrån honom; och han blefve omsider nödsakad att gifva vika.
Den fördomsfrihet, som jag förutsätter hos husbonden, skulle kunna tillåta honom att anställa den straffade såsom sin betjent, och derigenom skilja honom från egentligt kamratskap med öfriga tjenstefolket; men att just med en sådan befattning, der han lättast kunde skada genom otrohet, sätta den vanfräjdade först på prof, vöre kanske mer äfventyradt, än man äfven af välviljan gerna kan vänta.
Dessutom blefve det icke mångå, sorn på detta sätt kunde användas.
Bättre vore att sysselsätta dem med någon slöjd, som de kunde förrätta antingen ensame eller äfven i sällskap med kamrater af enahanda fräjd; och der tillgång funnes — 51 — på dylikt slöjdarbete, vöre detta utan tvifvel en af de bästa utvägarna.
Den blir dock säkerligen alltid ganska otillräcklig.
Länge nog Isar jag omgåtts med tanken på en möjlighet att använda de i fråga varande frigifna på sådan ort, der de vore af ingen kände; men vid nogare öfvervägande har jag funnit mig icke kunna deraf vänta synnerlig fördel.
— Ideen gick derpå ut, att en påtänkt enskild association af de olyckliga frigifnas välgörare skulle hafva sina medlemmar fördelade i flera landsorter, belägna ju längre från hvarandra desto heldre, så att hvarje frigifven kunde finna tillllykt hos någon medlem boende å en ort, der den frigifne vöre alldeles obekant.
Men om ock detta blefve verkställbar^ och hvarje skyddlings hemlighet kunde för en tid bevaras; så skulle dock detta i längden blifva omöjligt, då en enda upptäckt i hvarje ort gjorde alla dit inflyttande långväga tjenstehjon misstänkta, hvarigenom ändamålet genast vore 1'Örfeladt.
Jag har bort talas om husbönder, som skött stora landtegendomar med idel korreklionister, uttagna från allmänna arbetsinrättningarna.
Om detta lyckats, hvilket jag har anledning att förmoda; så finnes deri ett bevis, att det kan lyckas.
Hafva desse arbetare haft försvarlig bergning; så hafva de ju obehindradt kunnat fortsätta en oförvitlig lefnad; och säkerligen hafva de dertill funnit mera uppmuntran, då deras kamrater varit obefogade att klandra deras fordna felsteg, än de skulle funnit bland välfräjdade kamrater, af hvilka de måst uthärda oupphörliga förödmjukelser.
Olägenheten vore förmodligen', att tillsynen öfver dylika arbetare, åtminstone i början, behöfde vara strängare och sorgfäiligare än öfver andra; och denna tillsyn, i samma mån kostsammare än eljest, blefve således för husbonden en uppoffring, så vida han ej ville återtaga den ökade kostnaden i förknappning på arbetarnes vilkor; hvilket åter vore att förneka den välvilliga afsigten och förfela ändamålet med företaget.
Svårligen lärer dock finnas något vä) inrättadt jordbruk under en menniskovänlig husbonde, som icke alltid är försedt med fullt antal åf välfräjdade arbetare; och det kan icke komma i fråga att bortdrifva dessa, för att ersätta dem med vanfräjdade.
Således vore företaget aldrig verkställbart på gamla, förut väl skötta egendomar; och endast vid anläggningen af ett nytt jordbruk skulle dess verkställande kunna äga rum.-
Ett härtill tjenligt nytt jordbruk låter inrätta sig endast genom en större odling, som kan särskildt bebyggas och ^kötas.
Der tillfälle är till sådana, och endast der, skulle det efter denna grundtanka blifva möjligt att tillvägabringa kolonier af straffade brottslingar, om hvilkas förbättring hoppet ej vore förloradt.
Det bästa vore, om detta skedde genom enskild försorg; och utan tvifvel gifvas mångå fastighetsägare i besittning af tillräckligt stora odlingsbara, ouppodlade jordrymder för så beskattade koloniers anläggande.
Ouskligt blott, att det måtte ske!
De medborgare, sorn härtill äro i tillfälle och vilja, äfven med uppoffring, befrämja en så stor vinst för menskligheten och för samhället, skola säkerligen icke dröja att göra det, så snart de blifva öfvertygade om företagets. ändamålsenlighet.
För andra medborgare, med lika god vilja och tillgång på användbar jord, kan möta hinder i bristande verklig förmögenhet af tillräckligt belopp för att tåla uppoffringen.
Och som detta torde oftast inträffa; så vore det troligen önskansvärdt, att sällskap (associationer) kunde bilda sig, hvilka åtoge sig att hålla den jordägare skadeslös, som ville på sin egendom företaga nyodling, tjenlig för ändamålet, samt der använda och. bosätta arbetare, hvilka för stöld eller annan vanart första gången undergått straff.
Jag har bordt framkasta denna'tanka, emedan jag hoppas, att om den äger grund, den också någon gång skall blifva erkänd och leda till någon påföljd.
Skulle för dess realiserande det finnas bättre, att samhället åtoge sig uppoffringen; så erfordrades ett anslag af fångmedlen, att användas till skadestånd för de uppoffringar, som af enskilda jordägare kunde för saken göras.
Deremot skulle jag för min del icke tro mig kunna tillstyrka, att staten omedelbarligen och för egen räkning företoge sig att anlägga tillflyktskolonierna på Kronans jord, enär jag deraf icke vågar här vänta större framgång, än man med dylika försök i andra länder vunnit.
Såsom bihang får jag här slutligen till Rikets Höglofl.
Ständer öfverlemna ett ämne, som finnes förut upptaget, men icke med anmälan till Rikets Ständers pröfning.
Detta är den i — 52 — 1851 års berättelse intagna; hos Kongl.
Maj:t gjorda underdåniga hemställan om en anstalt för vårdande af vissa allmänna handlingar och andras afskiljande derifrån.
Efter Riksarkifvariens hörande, hafva samtliga Hofrätterne inkommit med infordrade underdåniga utlåtanden öfver denna hemställan, och jag deraf funnit mig föranlåten att afgifva underdåniga påminnelser.
Härvid har fråga uppstått, huruvida ämnet i vissa delar icke vore af den beskaffenhet," att det borde anses innefatta förändring af allmän lag, och således af Konung och Ständer gemensamt behandlas.
För att undanrödja allt hinder af en sådan betänklighet, har jag derföre bordt, i händelse Kongl. Maj:ts nådiga beslut icke före motionstidens utgång vid Riksdagen är fattadt, allerödmjukast utbedja mig, att saken må hos Rikets Höglofl.
Ständer upptagas, för att antingen endast såsom önskningsmål till Kongl. Majit öfverlemnas, eller ock i lagstiftningsväg, till den del som vederbör, handläggas.
Stockholm i Oktober 1853. S. L. THEORELL. N. A. Fröman.
i Bilagor till R.
Justitiä-Ombudsmans Embetsberättelse till Riksdagen 4853.
Uppgift pä Rikets Ständers under Riksdagen åren 1850 och 1851 aflåtna underdåniga skrifvelser, hvilka ankommit till Kongl. Justitie-Departementet, jemte anteckning af de åtgärder, som i anledning deraf blifvit vidtagne.
Iro af den 15 Februari 1851, angående sammandrag af Författningar i afseende på kringvandrande gesäller och andra icke bofasta personer m. m. (9 *). 1851 den 8 April i Statsrådet anmäld; och uppdrogs åt f. d.
Landssekreteraren i Upsala län, Lagmannen och Riddaren J.
Carlsson att utarbeta ett sammandrag af Författningarne om passväsendet, samt att i sammanhang dermed afgifva förslag till de förändrade föreskrifter i ämnet, som kunde anses nödiga och nyttiga.
Ett sådant förslag är sedermera inkommet, men icke inför Kongl.
Maj:t i underdånighet anmäldt.
H:o af den 1 Mars 1851, angående val af Justitie-Ombudsman och dess suppleant. (17). 1851 den 11 Mars i Kongl. Regeringen anmäld och lagd till handlingarne.
3:o af den 1 Mars 1851, angående verkställd omröstning öfver Högsta Domstolens ledamöter (16).
D:o — D:o — D:o. 4-:o af den 26 Februari 1851, angående godkände förslag till ändringar i Rikets grundlagar (14).
Maj:t har uti Statsrådet den 12 Augusti 1851 gillat och antagit hvad Rikets Ständer föreslagit i afseende på 72 § Regeringsformen samt 14 och 22 §§ Riksdagsordningen; men deremot vägrat nådig sanction å förslagen om ändring i 52 § Regeringsformen och 24 § Riksdagsordningen, hvarom underrättelse blifvit meddelad Ständerna å Rikssalen den 23 Augusti samma år.
' 5:o af den 1 Mars 1851, i anledning af Kongl. Maj:ts förslag till ny Riksdagsordning m. m.' (13). , ; 185-1 den 8 April i Statsrådet anmäld; och lagd till handlingarne.
©:o af den 26 April 1851, angående ändring i 23 Kap. 1 § Rättegångsbalken, sådan den lyder i Kongl.
Förordningen den 18 April 1849 (59).
Rikets Ständers förslag blef den 11 Juli 1851 i Statsrådet bifallet, hvarom Rikets Ständer underrättades å Rikssalen den 23 derpåföljande Augusti, då Förordning i ämnet utfärdades.
9:o af den 3 Maj 1851, angående förlängd tid för måls fullföljd från Underrätt i Stora Kopparbergs län (68).
D:o — D:o — D:o. 8:o af den 3 Maj 1851, angående serskildta föreskrifter för behandlingen af besvärsmål, sorn från Gottland fullföljas till Hofrätt (69).
D:o — D:o — D:o. 9:o af den 3 Maj 1851, angående verkställighet af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes utslag i skuldfordringsmål, utan hinder af deremot anförde besvär (70).
D:o — D:o — D:o; äfvensom nådig Kungörelse angående exsecutors skyldighet att kostnadsfritt delgifva Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes utslag i skuldfordringsmål. *)
Det i slutet af hvarje rubrik utsatta siffertal visar skrifvelsens nummer i 10 Samlingen af Bihanget till samtlige Riksståndens protpkoll vid 1850 och 1851 årens riksdag. « — 54 — 10:o af den 21 Juni 1851, angående pension för Justitierådet N. W. Stråle (80). 1851 den 26 Augusti i Statsrådet afgjord; och bref expedieradt till Statskontoret. llio af den 21 Juni 1851, angående ändring för vissa orter af stadganderna om tiden, då damlucka skall vara öppnad (81). 1851 den 23 Augusti i Statsrådet anmäld; och förordning under samma dag utfärdad. o af den 5 Juli 1851, om inrättande af serskilda domstolar för behandling af brottmål rörande häktade personer (92). 1851 den 7 Aug. i Statsrådet anmäld och remitterad till Rikets Hofrätter, hvilka med und. utlåtanden inkommit, hvarefter ärendet öfverlenmades till Justitiekansleren, hvars und. utlå tande inkom den 26 Juli 1853.
Majit har derefter den 9 September beslutat i ämnet höra Dess Högste Domstol. 13:o af den 12 Juli 1851, angående jäf emot domare (99).
Rikets Ständers förslag blef af Kongl. Majit i Statsrådet den 20 Dec.
1851 antaget och förordning samma dag i ämnet utfärdad.
f 4:o af den 17 Juli 1851, angående regleringen af de under Riksstatens Andra Huf vudtitel till Rikets Hofrätter upptagne utgifter (104). 1851 den 23 Juli och den 20 December i Statsrådet anmäld; och nådiga bref i ämnet expedierade till Kongl. Majits och Rikets Hofrätter och Statskontoret. 15:o af den 17 Juli 1851, om ersättning till Länsmän och Nämndemän i vissa fall (105).
Förslaget blef den 17 September 1851 af Kongl. Majit i Statsrådet antaget; och Kungörelsen under samma dag utfärdad.
16:0 af den 29 Juli 1851, angående rättighet för part att återfå till OfverRätt ingifna handlingar (114).
Sedan Högsta Domstolen och samtliga Hofrätterna häröfver varit hörde, föredrogs ärendet den 26 April 1853 uti Statsrådet; och utfärdades under samma dag nådig Kungörelse.
H:o af den 30 Juli 1851, angående sättet för fullföljd af mindre brottmål, som med tvistemål ega nära gemenskap eller deraf härflyta (121).
Majit har i Statsrådet den 20 December 1851 vägrat bifall å Rikets Ständers ifrågavarande förslag.
18:o af den 30 Juli 1851, angående förklaring af Lagens stadgande om rätta orten för lysning till äktenskap (122).
D:o — D:o — D:o.
I9:o af den 2 Augusti 1851, om ytterligare anslag till uppförande af cellfängelser (120 . 1851 den 12 Aug. i Statsrådet anmäld; och nådiga Bref i ämnet expedierade till Statskontoret och Fångvårds-styrelsen.
»Om af den 2 Aug. 1851, angående iakttagande af,vissa vilkor vid utländsk mans naturalisation i Sverige (124).
Förslaget anmältes den 12 Aug. 1851 i Statsrådet; och förklarade Kongl. Majit
Sig vilja, vid de tillfallen då medborgarerätt här i Sverige komme att sökas af person, tillhörande nation, derifrån, enligt hvad kändt vore, tillstånd att till främmande land utflytta, icke meddelades, i hvarje serskildt) fall taga under nådigt öfvervägande hvad Rikets Ständer i underd. framställt, a a 10 af den 5 Augusti 1851, angående regleringen af utgifterna under Riksstatens Andra Hufvudtitel (118'.
1851 den 19 Augusti i Statsrådet anmäld; och nådiga Bref i ämnet expedierade till Statskontoret och Fångvårds-styrelsen.
aSio af den 9 Augusti 1851, angående nyttjanderätt tili jord och lägenhet för anläggande af allmänt nyttig inrättning (142).
Majit tiar den 20 December 1851 i Statsrådet vägrat bifall härå; men deremot anbefallt att i Justitie-Departementet skulle uppgöras nytt förslag i ämnet. <55t:o af den 12 Augusti 1851, angående förklaring och ändring af 5 § 25 Kap. Rättegångsbalken (149). — 55 — 1851 den 20 December i Statsrådet anmäld; och nådig Förordning i ämnet under samma dag utfärdad.- 34:o af den 15 Augusti 1851, om ersättning i vissa fall af allmänna medel till vittnen i brottmål (155).
Ständernas förslag blef af Kongl. Maj:t i Statsrådet den 8 Oktober 1851 gilladt; och Kungörelse samma dag utfärdad.
Ä5:o af den 13 Augusti 1851, om vidtagande af åtgärder för verkställighet i Sverige af Norske och i Norrige af Svenske Embetsmyndigheters beslut (164).
Ärendet har den 13 Oktober 1853 blifvit hos Kongl. Maj:t i Statsrådet anmäldt, hvarvid beslut fattades att Rikets Ständers skrifvelse skulle delgifvas Norska Regeringen, hvarefter och sedan densamma sig yttrat, Kongl. Majit ville taga ärendet i förnyadt öfvervägande. £f»:o af den 20 Augusti 1851, angående föreslagen ändring i föreskrifterna om rättegång i Domkapitel (186). 1851 den 17 September i Statsrådet anmäld; och lagd till handlingarne.
18V:o af den 13 Augusti 1851, om antagande af ny vexel-lag (152). 1851 den 23 Augusti i Statsrådet anmäld; och nådig Förordning i ämnet under samma dag utfärdad, ssio af den 23 Augusti 1851, med förslag till ansvarighets-lag för de af Rikets Ständer förordnade Direktörer för Lånekontoren i orterne (201).
Rikets Ständers förslag blef den 4_Nov. 1851 af Kongl. Majit i Statsrådet gilladt; och nådig Förordning, i ämnet under samma dag utfärdad.
S59:o af den 25 Augusti 1851, angående af Kongl.
Majit föreslagen ändring i vissa delar af Förordningen den 13 Juli 1818 om inteckning (205). 1851 den 17 September i Statsrådet anmäld; och lagd till handlingarne.
SO:o af den 25 Augusti 1851, angående ändring af allmänna lagens föreskrifter om revisionsskilling m. m. (204).
Majit har den 20 December 1851 i Statsrådet vägrat sanktion å Rikets Ständers förslag, eflio af den 28 Augusti 1851, angående upphörande af den Akademiska jurisdik tionen (217). 1852 den 31 Mars och den 2 April i Statsrådet anmäld; och nådiga Förordningar i ämnet under sistnämnde dag utfärdade. 3S:o af den 28 Augusti 1851, angående sättet för uppsägning af solidariskt ingångna förbindelser (214).
Förslaget blef den 20 December 1851 i Statsrådet anmäldt; och Förordning i ämnet utfärdad. 33:o af den 28 Augusti 1851, angående förklaring af 21 Kap. 1 § Rättegångs balken (213).
D:o — D:o — D:o. ?24:o af den 28 Augusti 1851, angående förändring i rättegången och arbetssättet i Hofrätt (209).
Sedan Högste Domstolen och Rikets tlofrätter varit hörde, har Kongl.
Majit i Statsrådet den 26 April 1853 icke funnit skäl bifalla Rikets Sländers förslag.
JSSio af den 30 Augusti 1851, angående upphäfvande af 24 Kap. 4, 5 och 6 §§.
Byggninga-balken (221).
Sedan- Kongl.
Majits samtlige Befallningshafvande varit hörde, har ärendet blifvit den 26 April 1853 i Statsrådet anmäldt; och nådig Förordning i ämnet samma dag utfärdad.
S@:o af den 30 Augusti 1851, angående vilkor för utländsk man att här i riket få besitta fast1 egendom (222). 1851 den 20 December har Kongl. Majit i Statsrådet vägrat bifall till Rikets Ständers förslag. 81io af den 28 Augusti 1851, angående praescriptionstid för liqviderande af åtskilliga i Itiksgäldskontorets räkenskaper balancerade äldre skuldposter (210). 1851 den 12 December i Statsrådet anmäld; och nådig Kungörelse under samma dag utfärdad.
Stockholm den 31 Oktober 1853. C. F. W.
Lamberg, Arkivarie i Justitie-Stats-Expeditionen. — 56 — Uppgift å de ärender, hvilka till Kongl. Maj:t, genom Rikets Ständers, vid Riksdagen 1850 och 1851 aflåtne underdåniga skrifvelser, inkommit, och som tillhört Kongl. ;Utrikes
Departements underdåniga föredragning.
3§:o af den 5 Augusti 1851, angående regleringen af utgifterne under Riksstatens Tredje Hufvudtitel (119).
Vid underdånig föredragning häraf inför Kongl. Majit i Statsrådet den 1 Oktober 1851, behagade Kongl. Majit anbefalla att Dess och Rikets Statskontor skulle erhålla vederbörligt förständigande om innehållet af Rikets Ständers skrifvelse, äfvensom om Kongl.
Majits, ined föranledande deraf, vid samma tillfälle fattade nådiga beslut, att för en Arkivarie vid Kongl. Utrikes
Departementet å Ministerstatens anslag anvisa,, ett årligt arfvode af 800 Ridr banko. 39:o af den 20 Augusti 1851, angående Oresundska tullafgiften för Svenska fartyg (147).
Sedan Kongl. Majit och Rikets Commerce-Collegii underdåniga utlåtande häröfver i nåder blifvit infordradt, och af Collegium den 20 Januari 1853 afgifvits, samt den 2 derpåföljande Mars till Kongl.
Departementet insändt, blef ärendet den 3 Juni 1853 i underdånighet föredraget inför Kongl. Majit i Statsrådet.
Majit behagade i nåder1 besluta att Rikets Ständers omnämnde underdåniga skrifvelse skulle, genom Statsministerns för Utrikes Arenderne åtgärd, till behandling i Ministeriel! väg befordras.
Förteckning å Rikets Ständers vid 1850—1851 årens Riksdag till Kongl. Majit, genom Dess Landtförsvars-Departement, aflåtna underdåniga skrifvelser, jemte uppgift om Kongl. Majits i anledning af dem fattade beslut eller vidtagna åtgärder.
4rO:o af den 15 Januari 1851, angående medels anvisande till Topografiska Corpsens arbeten nämnde år (2). 1851 den 21 Januari föredragen och nödiga föreskrifter vederbörande i nåder meddelade.
4*:o af den 15 Januari 1851, angående medels anvisande till fortsättning af Fästningsbyggnaden vid Carlsborg samma år (4). 1851 den 21 Januari föredragen och nödiga befallningar i följd deraf vederbörande meddelade.
4S:o af den 1 Februari 1851, angående föreslaget utbyte af en del utaf den för Götha Artilleri Regementes äldre stallbyggnad i Götheborg upplåtna tomtplats emot en annan nämnde stad tillhörig lägenhet (5). 1851 den 11 Februari föredragen och Krigs-Collegium om Kongl. Majits och Rikets Ständers sammanstämmande beslut för behörigt iakttagande förständigadt. 43:o af den 15 Februari 1851, angående förändring i sättet att tillhandahålla afskedade Krigsmän m. fl. pensioner och nådegåfvor (11). 1851 den 23 Juli föredragen och nådig befallning i ämnet allåten till Kongl. Majits samtlige Befallningshafvande. 44:o af den 15 Februari 1851, angående åtgärders vidtagande för att till Rotehållares kännedom sprida författningarne rörande legokontrakts upprättande med rekryt (12). 1851 den 30 September slutligen föredragen; hvarvid Kongl. Majit, med afseende å hvad Kongl. Majits
Befallningshafvande i Länen uti frågan underdånigst andragit, i nåder fann förevarande skrifvelse för närvarande icke fordra annan åtgärd, än att genom Krigs-Collegii försorg till Kongl. Majits Befallningshafvande öfverlemnades nödigt antal exemplar af Stadc/anden rörande Rotehållaren och Soldaten i hvad de hvarje
Län angå, för att vederbörande till skäligt pris tillhandahållas. 45:o af den 1 Mars 1851, angående förhöjning i dagtraktamente för Gottlands Nationalbeväring under exercistid (24). 1851 den 2
Maj föredragen och förordnade Kongl. Majit i nåder, att Beväringsmanskapet å Gottland hädanefter skall under sina årliga vapenöfningar åtnjuta underhåll, motsvarande det som Beväringsmanskapet i Rikets öfriga provinser under vapenöfningarna undfår, hvadan och då — 57 — då sistnämnde
Beväringsmanskap åtnjuter i underhåll under exercistiden dagligen en natura portion jemte l sk. 6 rst. i kontant, hvilket tillhopa ansågs motsvara 12 sk. banko, underhållet för Gottlands Beväring under året i nåder bestämdes till 12 sk. bankp om dagen, hvarjemte på framdeles pröfning skulle bero, huruvida underhållssättet för kommande år kunde inrättas i likhet med hvad för öfriga Beväringen eger rum. 4«:o af den 8 Mars 1851, angående medels anvisande till fortsättning af fästnings byggnaderna vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona under nämnde/ år (29). 1851 den 11 Mars föredragen och nödiga föreskrifter vederbörande i nåder meddelade. 44:0 af den 2 April 1851, angående afsöndring af jord från f. d. Löjtnantsbostället vid Westgöta-Dals Regemente Stommen N:o 1 utvidgande af Jerns församlings kyrkogård inom Elfsborgs län (47). 1851 den 22 April föredragen samt Krigs- och Kammar-Collegierne om verkställigheten af Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers sammanstämmande beslut förständigade.