Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om Utsk. vid sitt afstyrkande sagt endast de få orden, att dessa 7,200 r:dr icke finnas att tillgå i följd af andra för staten nödiga utgifter, hade jag ej höjt min röst emot betänk.; men bitsk, har ingått i en vederläggning samt ansett mitt förslag i vissa fall vara olämpligt, och det är derföre, som jag.önskar besvara Utskrs framställning.
Utsk. har till en början ansett, alt de af mig begärda 7,200 rrdr vore otillräckliga för ordnandet af folkfester samt till täflingspris.
Jag medger visserligen, att bättre och större resultat kunde vinnas genom större bidrag; men jag har begärt den minsta möjliga summa för att lättare vinna bifall å motionen, och att denna summa ej är otillräcklig, det tror jag mig känna genom tillräcklig erfarenhet.
Jag har funnit, att stora pris icke behöfvas, då man i våra landsorter vill anställa täflingsöfningar.
Allmänna nöjet verkar mer än penningarna.
Att endast få personer skulle deltaga i dessa täflingsöfningar kan jag ej tro.
Jeg har sett i Skåne personer resa 12 ä 14 mil för att deri deltaga, och att af allmogen icke blott de, sorn bott närmast, utan äfven ganska aflägset boende, öfver varit dem.
Den lid, som enligt StatsUtsk:s tanke skulle förspillas till men för angelägnare sysselsättningar, tror jag till en del ej böra anses såsom förspild i anseende till elen, efter min tanke, ganska nyttiga contacten emellan de menniskor, som vid öfningarna sammankomma; och den moraliska verkan, som dessa sammankomster frambringa, tror jag fullkomligt motväga det uteblifna resultatet af arbetskrafter.
Dessutom har jag tagit mig friheten föreslå, att öfningarna 100 Don a Juni c. m. skulle anställas vid allmänna marknader, hvarvid tiden ändå förspilles och i annat fall säkerligen med mindre nytta.
Men det är ett cardinalskäl, som Utsk. velat använda mot slutet, nemi. att sådana festers utsättande vid större marknader skulle föranleda antingen oordningar eller behof af större bevakning.
För att möta detta skäl äger jag ingenting annat an den erfarenhet, sorn jag förvärfvat i Skåne, der sådana öfningar varit anställda i tvenne år.
Der har det visat sig, att ingen militärisk bevakning för bättre ordnings hållande behöfts; och jag tror, att om en sådan behöfdes, nödsakades man anlita alltför många, hvaremot, om man bland åskådarne sjelfva utväljer ordningsmän, man säkrare kan bibehålla ordning'.
Så har vid tafliugarna såväl här som i Skåne tillgått, och de personer, som öfvervarit dem, kunna intyga, att inga oordningar dervid förefallit.
Utsk. har förklarat, att det vore bättre, att dessa taflingsöfningar icke bekostades af allmänna medel, utan blefve inrättade genom enskilda personers sammanskott och bemödanden.
Jag medger det, och har äfven i vissa fall antagit, alt del enskilda nitet skulle vara tillräckligt; men jag bar trott, alt då man vill söka hilda nvttiga folköfningar, borde man icke calculerä endast på en eller två personers verksamhet för ändamålet, utan söka att mera interessera allmänheten för dessa öfningar; och jag kan icke se, att det kan ske annorlunda, än att afven aucloriteterna bidraga dertill, hvarigenom man, 0111 också det enskilda bemödandet skulle upphöra, hade något ett repliera på, och allmänheten kunde vara säker, att det nit, som finnes för saken det ena året, jemväl ett annat år skall fortfara och icke då helt och hållet kan vara förbi.
I likhet med hvad jag förut yttrat, vilje jag ej, i händelse StatsUtsk. i anseende till bristande tillgångar ej kan tillstyrka utgiften, nu yrka återremiss; men då jag ser StatsUtsk:s ordförande närvarande, får jag, för att stadga mitt omdöme i afseende på lämpligheten att begära en återremiss, anhålla, att han ville upplysa, huruvida någon möjlighet finnes att erhålla dessa 7,9,00 r:dr till ett ändamål, som Utsk. i sina premisser kallar angeläget.
Personligen uppkallad för att yttra mig, får jag endast med få ord tillkännagifva, att såvida de 7,200 r:dr, hvarom nu är fråga, vore erforderliga för ett oundvikligt ändamål, blefve StatsUtsk. visserligen nödsakadt att föreslå de medel, hvarigenom denna kostnad kunde betäckas.
För öfrigt har jag, lika med StatsUtskts öfriga ledamöter, varit af den tanke, att då flera andra, dels af K.
M. och dels af enskilda motionärer föreslagna utgifter ej kunnat tillstyrkas, hade Utsk. icke med skäl kunnat föreslå en utgift för ifråga var. ändamål, hvilket Utsk, ej ansett kunna i vigt jemnföras nied flera andra, för hvilka anslag dock blifvit afstyrkta.
Den a Juni e. m. zoi Gr. von Fersen:
I följd af den upplysning, sorn jag nu af ordföranden i StatsUtsk. erhållit, att nemi. andra, efter StatsUtsk:s tänka, mera magtpåliggande ändamål fått stå tillbaka, emedan tillgångar saknats, från träder jag ali begäran om återremiss, hvilken jag linner ej skulle tjena till något; men jag förklarar, att det endast är derföre, att mera angelägna saker, än hvad jag föreslagit, fått stå tillbaka, som jag ej yrkar återremiss.
N:o 109 blef af It. o. Ad. bifallet.
Ånyo föredrogos och biföllos StatsUtskts d. 28 sisth Maj f. m på bordet lagda utlåt:n: N:o 10. i anledn. af väckt fråga om utfärdandet af en författning, att hus och tomter i stad, som blifvit inköpta för statens, landets eller ortens allmänna behof, böra utgöra enahanda utskylder lill staden, sorn för enskildas egendomar äro stadgade; N:o in. i anledn. af väckt motion om upplåtande af rättigheten till strandvrak åt de härader, som angränsa hafskus!en; N:o 112. i fråga om fri dispositionsrätt till ekskog för åboer på kronohemman och innehafvare af boställen; N:o 1 1 i. i anledn. af gjorda förslag om förändring i tiden för mantalsskrifning och uppbördsstämmor samt förminskning i de sistnämndas antal; N:o 114. i fråga 0111 indragning till K. M. och Kronan af ett till forsstyrmansboställe anslaget hemman i Degerfors socken af Westerbottens län; K:o 116. i fråga om utjordars beskattning.
Föredrogs ånyo StatsTJtskrs d. 28 sisth Maj f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o n5, ang:de förändring i sättet för beräknandet af den s. k. gewinsten å Kronans behållna räntor.
Gr. Cronhjelm, Otto A11 g.:
Jag tror, att motionärens förslag i afseende på den s. k. gewinsten å Kronans behållna räntor är i 2:dra och 3:dje punkterna ganska godt; det beror likväl på, huruvida ett medelpris, grundadt på föregående 5 eller 10 års priser, kommer att bestämmas i stället för de vanliga markegångssättningarna.
Då fråga om ett medelpris å den under lönerna beräknade spannmålen förevar, tog jag mig friheten att yrka bifall å K.
M:s i ämnet afgifna proposition, och samma princip ligger till grund för denna motion.
Om ifrågavar. gewinst bestämmes efter 5 eller 10 års medelpris, uppkommer en lindring för allmogen, utan någon förlust för kronan, och då kan, såsom motionären yttrat, debiteringen verkställas på en gång med den af öfriga utlagorna, eller senast vid första uppbördsstämman, hvarigenom de af allmogen, som då kunde betala Den a Juni e. m. sina kronoutskylder, undginge att infinna sig vid den andra stämman.
Då Utsk. emedlertid anmält, att utom Olof Lindbeck en annan riksdagsman gjort motion i ämnet, samt att Utsk. vill inkomma med ytterligare yttrande derom, anhåller jag, på det saken må i sin helhet förekomma, att detta betänk, måtte få hvila, intilldess Utsk. inkommit med utlåt, öfver den här omnämnda, ytterligere motionen i ämnet.
Gr. von Fersen, Hans, förenade sig med Gr.
Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. att uppskjuta med afgörandet af StatsUtskts utlåt.
N:o n5, tills Utsk. inkommit med sitt i utlåt, omtalade, framdeles inkommande yttrande i anledn. af en till Utsk. remitterad motion örn läntepersedlarnas förvandling i penningar efter medeltalet af de sednast förflutna fem eller tio årens markegång.
Då nu ånyo föredrogs StatsUtskts d. 28 sistl.
Maj f. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 117 i anledn. af K. M:s nåd. propos. till R.
St., ang:de afskrifning af Upsala academies skuld till Riksg.cont. för ett erhållet lån till fullbordande af det nya bibliothekshuset i Upsala, blef samma utlåt, ånyo begärdt på bordet af Hrr v.
Hartmansdorff, Aug., och Riben, Carl Wilh. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 på aftonen.
Thorsdagen den 5 Juni 1834* Plenum kl. 9 f. m.
Justerades 6 prot.utdr. för d. 2 dennes e. m.
Justerades pleni-protocollen för d. 26 sistl.
Maj f. och e. m. samt för d. 27 i samma månad.
Då jag har mig särskildt bekant, att StatsUlsk. i går beslöt en ny anmälan om anledn. till anmärkning emot Föredraganden af krigsärender för anslaget till Gardesreg:terna, anhåller jag om officiel underrättelse härom af StatsUtsk:s ordförande, hvarefter jag hos Hr Gr. o.
Landtm, utbeder mig proposition derom, att Constit.Utsk:s förut afgifna och nu på bordet hvilande betänk.
, rör:de detta ämne, må ytterligare hvila, intilldess Dea 5 Juni f. m.
Constit.Utsk. jttrat sig öfver den förnyade anmärkningsanledningen.
Cederström, Jac.: Då 29 §.
Riksd.Ordn. bestämmer de termer, hvarmed en anledn. till anmärkning får i Ståndens plena väckas, med uttrycklig föreskrift, att inga andra ordalag få nyttjas, kan jag ej förmoda, att StatsTJtsk:s ordför. här skulle kunna omtala, hvad den ifrågavar. anmärkningsanledningen innehåller, eller hvilket ämne den angår.
Jag känner icke ens, om någon ny anledn. till anmärkning i StatslJtsk. blifvit väckt; men jag protesterar i allt fall emot dess omtalande på detta rum.
Af Riksd.Ordms föreskrift finner jag mig hindrad att efterkomma Gr.
Cronhjelms till mig gjorda uppmaning.
Jag kan icke dela de tvenne talarnes mening, som sist yttrat sig; men jag erkänner deras skicklighet att på detta sätt undgå sjelfva saken, ty det är visserligen ett godt medel att förekomma all påföljd af StatsUtsk:s väckta anmärkningsanledningar, om man till afgörande företager den ena hälften af frågan först, och den andra hälften sedermera.
Jag har mig emedlertid bekant, att samma fråga, som jag nu väckt, äfven kommer att i dag väckas uti ett annat RiksSt., och med kännedom härom äfvensom den omständigheten, att i händelse Constit.Utsk:s nu på bordet hvilande betänk, i dag förekommer till föredragning, måste det äfven, enligt 49 $• Riksd.Ordn., i dag afgöras, har jag innan denna föredragning framställt min begäran.
Om derföre de värda Herrarnas skäl att förtiga StatsUtsk:s sednast beslutade anmärkningsanledning anses giltigt eller lagligt, finner jag mig föranlåten att ändock begära den propos., att Constit.Utsk:s ifrågavar. betänk, måtte tills vidare hvila; och mot lagligheten häraf lärer åtminstone intet vara att erinra.
Cronhjelm anser Constit.- Utsk:s betänk., rör:de StatsUtsk:s väckta anledn. till anmärkning mot föredraganden af krigsärender icke böra komma under öfverläggning annorlunda, än i sammanhang med Constit.
Utsk:s s. k. dechargebetänk., synes det bästa vara att begära dess hvilande på bordet, till dess sistnämnda betänk, förekommer; och detta skall jag ej motsätta mig, ehuru jag för min del är färdig ett discutera det ifrågavar. betänk, när som helst.
En discussion öfver det betänk, från Constit.Utsk., som nu är i fråga, kan icke leda till annat, än dess läggande till handhna; ty propos. till bifall eller afslag kan icke derå göras.
Detta betänk, är af den natur, att det endast kan läggas till handhna, och det är alldeles likgiltigt, om detta sker i dag eller ej; ty ehvad påföljd D cu 5 Juni f. ra.
StatsUtsk:s sednare anmärkntsanledning kan medföra, har det nu ifrågavar. memorialet intet inflytande derpå, och något beslut är icke heller på förhand fattadt, då man endast lagt memorialet till handlingarna.
Jag vill icke särdeles fästa mig vid det ovanliga, att en ledamot kan säga oss, hvad som handt i StatsUtsk. i går, eller förrän justering af beslutet föregått, och icke heller vid det ännu ovanligare, att samma ledamot kan säga oss, hvad ett annat RiksSt. varder görandes i dag.
Jag vill derföre begifva mig till sjelfva saken och, i farhåga att möjligen träda grundlagen för nära, blott hemställa, om icke grundlagsenlig! någon annan utväg gifves, än att, på sätt Frih.
Cederström föreslagit, lägga Constit.- Utsk:s ifrågavar. betänk, till handltna; ty jag är, efter genomläsning af detta betänk., icke nöjd dermed och skulle önska återremiss deraf.
Jag har af Constit.Utsk:s betänk, ej kunnat vinna någon fullständig uppfattning af ämnet, hvilket blifvit lemnadt så outredt, att det synes, som Utsk. blott sökt att komma ifrån det.
På denna grund anhåller jag om återremiss med den önskan, att Utsk. mätte fullständigt framlägga innehållet af det Statsrådsprotocoll, som i ämnet blifvit fördt,, hvilket jag anser desto angelägnare, som, enligt grundlagen, Constit.Utsk. blott skall höras öfver frågor af denna beskalfenhet, men beslutande-rätten tillhör R.
Jag har ännu icke hört, att Constit.Utsk:s betänk, blifvit föredraget, och jag hemställer således, om Hr Gr. o. Landtm, kan tillåta denna discussion att vidare fortgå. H. Ex.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att det verkligen så förhölle sig, att han ännu ej föredragit något af Constit.- Utsk:s memorial, utan vöre det endast den af Gr.
Cronhjelm framställda preliminärfråga, hvilken nu borde vara föremål för öfver lägg ningen.
Som jag icke kunnat tänka mig möjligheten deraf, att en ledamot börjat discussion öfver ett ämne, innan det blifvit föredraget, och jag vid början af denna discussion icke var på min bänk., torde R. o. Ad. ursägta mitt misstag, sorn härrört från den värde ledamotens misstag, hvilken först öppnat discussion öfver Constit.Utsk:s betänkande.
Jag kan icke erkänna, att jag begått Dagot misstag, då jag hegart propos. derpå, att ett på bordet hvilande betänk, från Constit.Utsk. måtte ytterligare hvila.
Jag har uppgifvit mina skäl dertill, och Frih.
Palmaer - stjerna har gifvit mig anledn. att tillägga ännu ett skäl, då han sagt sig vara beredd att när som helst discutera detta betänk; ty jag bekänner, att jag icke är beredd dertill.
Men orsaken, hvarföre jag framställt min begäran, innan betänk, blifvit föredraget, är, att en sådan framställning sedermera icke kan ske; ty då ett betänk, för andra gången föredrages, måste det afgöras.
Cronhjelms sista yttrande anser jag mig skyldig att upplysa, att det förr varit vanligt att göra skillnad emellan bordläggning på enskilda ledamöters begäran och ett beslut af Ståndet att låta ett mål hvila tillsvidare, eller för att företagas i sammanhang med ett annat mål, samt att 4g §•
Riksd
Ol do. icke ansetts lägga hinder för fattandet af ett sådant beslut, äfven då ett betänk, för andra gången blifvit föredraget.
Ehrenborgh, Casp. Willi.: jag begärde endast ordet för att meddela samma upplysning, som Ridd.Secret. nu meddelat, att nemi. intet hinder möter för R. o. Ad. att, då Constit.Utsk:s betänk, förekommer, fatta det beslut, oni Ståndet så finner för godt, att betänk skall ytterligare hvila.
Den fråga, som nu förehafves, är egentligen den , som Gr.
Cronhjelnä väckt, och i afseende derpå instämmer jag med Ridd.Secret, att beslut, huruvida Constit.Utsk:s betänk, skall ytterligare hvila, kan fattas, när betänk, förekommer till föredragning, helst jag icke anser riktigt, att blotta rykten om tilldragelser inom Utsk:n eller de andra RiksSt:s förhandlingar skola leda våra beslut.
Efter den upplysning, som numera vunnits, torde det ursägtas mig, om jag anser hela denna discussion oformlig i afseende på tiden; ty först när Hr Gr. o. Landtm, låter föredraga Constit.Utsk:s betänk., bladet tid att yttra sig, huruvida det bör ytterligare hvila, eller icke.
Jag vill ej bestrida, att då en fråga för andra gången föredrages, måste den afgöras, så framt man ej vill träda på sidan om grundlagens föreskrift.
Men det ifrågavar. betänk, från Gonstil.Utsk. erfordrar ingen annan åtgärd, än att läggas till handkna.
Är Ståndet missnöjdt med betänk, i afseende på uppställningen, kan denna uppställning ogillas; men i allt fall måste det läggas till handkna, och när detta sker, är likgiltigt.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att i sista delen af Frih.
Cederströms yttrande hade Frihm ingått i pröfning af den slutliga behandlingen utaf Constit.LTtsk:s memorial, en sak, som H.
Ex. ansåg icke kunna formen ligt ske, förrän de blifvit i sin ordning på föredragningslistan föredragna.
8 H. i4 / leö Den 5 Juni f. m.
Mitt sista yttrande har visserligen rlirect sammanhang med den fråga, Gr.
Cronhjelm väckt, att R. o. Ad. nu på förhand skulle besluta, att Constit.Utsk:s betänk, må ytterligare hvila på bordet.
Jag kan ej heller med Hr Gr. o. Landtm, dela den opinion, att man, när ett mål för tredje gången förekommer, kan tillstädja dess ytterligare hvilande på bordet; men väl kan beslut derom fattas, innan föredragningen sker.
Oförmodadt finnér jag mig satt i behof att ännu en gång yttra mig för att uttrycka min glädje deröfver, att denna fråga beror på Hr Gr. o. Landtm:s eget afgörande, som bestämmer, i hvilken ordning ärenderna skola föredragas.
Jag är visserligen af samma tanka, som Frih.
Cederström i afseende på rätta förståndet af 49 SPiiksd. Ordn.; men då Hr Gr. o.
Landtm, anser sig kunna göra den propos., jag begärt, äfven sedan Const.Utsk:s bebetänk. blifvit ånyo föredraget, afstår jag gerna för närvar, från min begäran, ehuru jag ganska val påminner mig, att vid flera föregående tillfällen en sådan begäran blifvit vägrad, sedan målet för andra gången varit föredraget.
Vid förnyad föredragning af Exped.Utsk:s d. 2 dennes f. m. på bordet lagda memor., i anledn. af återremiss af XJtsk:s förslag N:o 33 till und. skrifvelse, ang:de de af K.
M. vid sistförflutna riksdag föreslagna ändringar uti ig, 21 och 88 §§• Reg.F., fann R. o.
Ad. för godt att godkänna det af Utsk. under N:o 4° ingifna förändrade förslag till samma underdåniga skrifvelse.
Ånyo föredrogs Frih. Ehrenborghs, Casp. Wilh., d. 28 sistl.
Maj e. m. på bordet lagda motion, att en del af anslaget på g:de hufvudtiteln måtte användas till amortissementsfond för lån åt jordbruket och näringarna.
Ehrenborgh, Casp.
Wilh., hade inlemnat en utveckling af sin motion, så lydande:
Med den rätt, 56 §.
Riksd.Ordn. mig tillägger, anhåller jag att få, i anledn. af det anslag, som StatsUtsk. föreslagit till g:de hufvudtiteln, göra den motion: ”att StatsUtsk. måt”te undersöka, hnruvida, för att lyfta Sveriges jordbruk och ”näringar från den låga ståndpunkt, hvarpå de befinna sig ”i jemnförelse med andra länders, det icke skulle vara lämpligare och hastigare ledande till målet att använda mer ”eller mindre del af dessa näringars anslag till ränta och ”amortissement för ett af Riksg.cont. upplånadt capital, att ”hållas K. M. tillhanda, i den mån näringarna deraf blifva i ”behof, än att, såsom nu, till förlag använda sjelfva det ”alltför otillräckliga capita^anslaget, och att, i händelse Stats - Den 5 Juni f. m. 107 "Utsk., efter noggrann undersökning härom , skulle finna föreslaget antagligt, StatsUtsk. ville hos R.
St. föreslå det tillägg vid statsregleringen: att Riksg.cont. berättigades uppdaga lån emot räntebärande, ouppsägbara obligationer, och ”K.
M. lemnades tillstånd att deraf disponera så stort belopp ; ”sorn K.
M. för näringarna ansåge erforderligt och som, ef"ter uppgjord och gillad plan till ränta och amortissement, ”contoret, för lånesystemets behöriga fonderande och säkra "amorterande, finge af årliga anslagen innehålla.”
Då denna min motion kommer att remitteras till ett Utsk., sammansatt af så upplysta män som StatsUtsk., vore det visst öfverflödigt att utveckla anledningarna dertill; men då ämnet för mången inom detta hus icke blott torde vara främmande, utan för dem, som närmare dermed gjort sig bekanta, ändå vid första påseendet motbjudande, anser jag det åligga mig att, i den mån jag förmår, utveckla den nytta, som jag föreställer mig skall uppkomma af dess antagande.
I ett land som Sverige, der näringarna under sekler blifvit vanda att förses med förlagscapital af staten, antingen direct eller genom Bankens försorg, vore det, efter min tanka, ett vådligt experiment alt alldeles öfverlemna dem åt sig sjelfva och sina egna kraftutvecklingar, isynnerhet vid en tidpunkt, då en förestående realisation (»vilkorligt fordrar, att Banken småningom skiljes från det densamma hittills åliggande förlagsbestyr, och innan ännu enskilda creditanstalter hunnit bildas.
Rian måste sålunda försöka att sätta staten i tillfälle att lemna förlag på annan väg, än den man hittills begagnat.
Nekas kan det ej, att det varit Riksg.cont:s och Bankens sedelemissioner efter 1789 och 1809årens krig, som lyftat vårt lands jordbruk och näringar till den ståndpunkt, de nu innehafva, från en ännu lägre; men denna lyftning har skett på bekostnad af myntets värde, och följaktligen äfven på deras, hvilkas förmögenhet bestått i samlade capitaler.
Rättskänslan och omöjligheten att under secretessens palladium nu göra med Banken, hvad man fordom gjorde, tvingar äfven oss att förr eller senare beträda den bana, som andra stater redan beträdt, den nemi. att begagna crediten, der capitalförmögenheten är otillräcklig.
Crediten är allmän och enskild.
Der den enskilda redan är utvecklad och consoliderad, är den allmänna mindre behöflig; men der den ännu ej är det — hvilket lärer få medgifvas vara fallet i Sverige — är det af särdeles vigt att vidtaga sådana åtgärder, att den allmänna kan begagnas så, att den kommer näringarna till godo, utan att menligt inverka på någon särskild samhällsclass och utan att fordra skattebidrag.
Det är under sådana synpunkter, jag gjort min framställning.
Jag har nemi. trott, att, med användande af de an - log D e n 5 Juni f. m. »lag, som redan blifvit anvisade för jordbruk och näringar, nian under annan form skulle kunna i större scala komma dem tillhanda och alstra resultater, hvarigenom capitaler skapades, som återverkade på det allm. välståndet och såmedelst småningom beredde minskning uti skattebördorna i samma mån, sorn nya källor bereddes, hvarutur inkomster kunde upphemtas, Rörelsecapitalet ökas, i den mån näringarna förmå att använda och absorbera det, som crediten anförtror dem, och skapar nytt capital, i den mån näringarna gifva högre product; denna blir åter i sin ordning capital, som i rörelsen utgår, och detta allt tjllvägabringas i naturlig väg genom creditens kraft, utan att myntet förändras till värde, enär obligationerna genom en klok administration och ett väl ordnadt system alltid kunna hållas vid den ståndpunkt, de böra innehafva Jag ingår här icke i bevisning för systemets riktighet.
Stora statsmän, äfven hos oss, hafva godkänt det, ehuru det blifvit bestridt af andra; och det vore att alltför mycket misstro StatsUtskrs skarpsynthel att, om StatsUtsk. gillar förslaget, vilja gifva dess ledamöter ledning vid tillämpningen deraf på det af mig uppgifna fall.
Men då mången, som godkänner grundsatsen, likväl torde önska att se dess tillämpning uppställd i så åskådlig form, att man genast kunde deraf bedöma resultaterna, tager jag mig den friheten härvid foga en tableau, som mera factiskt vittnar derom.
Det inkast torde göras emot mitt förslag af dem, som erkänna systemets riktighet, att det ej bör antagas derföre, att det, i stort tillämpadt, kan blifva farligt och inleda staten i ett för vida sträckt lånesystem.
Detta inkast ber jag endast att få besvara med den anmärkning, att samma inkast gäller emot allt godt, som genom öfverdrift kan blifva skadligt, och att, om denna farhåga vore mäglig att hindra det verkligt goda och sanna, skulle man icke redan hafva upphunnit de förvånande resultater, hvartill vår tid varit vittne och sorn det ligger uti naturens och tingens mägtiga ordning att oaktadt alla bommar förr eller senare tillvägabringa.
Ett annat inkast göres mig måhända också, att g:de hufvudtitelns anslag redan är så upptaget af anvisningar till bestämda ändamål, att den icke lemnar medel till utförande af mitt förslag.
Dertill anhåller jag att få svara, att om också det vöre fallet, det jag icke bestämdt tilltror mig att bedöma, hindrar det icke antagandet af grundsatsen för att tiljäoipas i den mån, anslaget blir tillgängligt för ändamålet, Jag anser, att det borde tillämpas på alla de anslag, sorn staten lemnar för productiva föremål, och skulle derföre lifligt önska, att R.
St. ville besluta om enahanda systems antagande för det anslag, som Banken lemnar till od - Den 5 Juni t. m. hngslån, hvilket lämpligast borde till Riksg.cont. öfverlemnas, att efter enahanda principer komma jordbruket tillhanda för större odlingsföretag.
Om någonsin statscrediten skall blifva begagnad hos oss, måste den framställas under sådana former, att man genast inser dess fördelar.