Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är visserligen öfver flödigt, att jag förenar mig med dem, som begärt återremiss af denna punkt; men dä jag icke kan godkänna de skäl, som den siste lalaren anfört emot. det i denna punkt begärda anslag, sä anhåller jag lill prot. fä förklara, att det förefaller mig högst besynnerligt, att icke rättvisan fastmera skulle fordra, alt någonting mera af Staten göres för upplysningen af de olyckliga varelser, hvilka icke kunna upplysa sig sjelfva, än för dem, hvilka dels genom föräldrars och slägtingars vård, dels äfven genom egen förmögenhet kunna bereda sig tillfälle härtill.
Det är nemi. gifvet, att en blind icke kan erhålla den undervisning, som skulle kunna göra honom till en för samhället nyttig menniska, så vida icke en anstalt linnes för della ändamål.
Dessutom tror jag icke del vara att bortkasta Statens medel på eli ändamålslöst sätt, om man bildar en sådan anstalt, som den nu ifrågavar., hvaraf nyttan i flera andra civiliserade länder varit ganska länge erkänd.
Jag tillstyrker således återremiss af denna punkt, utan ett sådant förbehåll, som det V. BorgareSt. dervid fästat.
Hr Bildt: I anledn. af Hr von Hartmansdorffs yttrande, får jag äran anföra, att det visserligen är sant, att konstiga medel erfordras för att tillvägabringa det åsyftade ändamålet, Don 0 November f. ni. 91 men att detta förhållande ingalunda förminskar hchöflighcleu alt komina dessa olycklige lill hjelp, hvilka icke kunna hjelpa sig sjellve. livad iller den af honom omnämnde modilicationen beträffar, så, om densamma endast afser att modifiera det begärda anslaget efter dertill befintlige tillgångar, vill jag visst icke motsätta mig densamma.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot förevar, punkt gjorde aumärkn:r föranleda lill ålerremiss, med förklarande, att R. o.
Ad. ansåg sig genom återremissen hafva uttryckt sin önskan, att StatsUlsk. må, efter ytterligare tagen kännedom af förhållandet, finna utväg att till någon del föreslå medel till de af motionären enligt denna punkt äskade anslag för de nyttiga ändamålen.
Ropades ja. 17:o Hese-stipendier samt, läroböckers oell lärda verks utgift a tide.
Litt. a) an gide ett anslag för ut gifvande af sednare dehirne af Professor Zelterstedts arbete Diptera Scandinaviic. 11. o. Ad. biföll Ulsk:s härom afgiliia yttrande.
Litt. b) angide anslag till upprättande af chartor öfver statsförvaltningens grenar.
Jag anser det vara förgäfves att i detta läll begära ålerremiss, ty om den äfven af R, o. Ad. beviljades, sä blefve saken ändock utan tvifvel hos de öfrige Stånden afslagen, om han icke redan är det.
Jag hoppas dock, att den tid icke skall vara aflägsen, då Regeringen sjelf skall finna det ifrågavar. förslaget nödvändigt, och sjelf göra del hos R.
Jag får till upplysning nämna, alt en motion, ungefär i enahanda syftning! som den nu ifrågavar., är från R. o. Ad. till StatsUtsk. inkommen, samt der varit föremål för behandling, innehållande en hemställan till K.
M. om ett förslags uppgörande lill nästa riksdag, huru statistiska upplysningar skola kunna i sin helhet och i system tillvägabringas.
Ulsk:s under denna Litt. afgifna yttrande blef af ILO o. Ad. bifallet.
Litt. c) angule anslag såsom honorarium al författaren af ett urbete, sorn lemnude en kort och tydlig öfversigt af st ut sver ket s organisation.
Utsk:s härom afgifnc yttrande blef af R. o.
Ad. bifallet. II.
IL o. Ad. utskildes kl. J till 3 c. m.
In fidem jnolocolli, silbert Munck. 92 Den G November e. m.
Onsdayen don 0 November I8H.
Plenum kl. 6 e. ni.
Justerades 1 prot.utdr. tor densia dag f. in. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf:
Del fört roende, hvarmed Hrr Electorer behagat hedra mig, genom val lill lilifällighelsledamot eller s. k. suppleant i Coust.flsk., nödgas jag härmed afsäga mig.
Landtm, anmodade i anlcdn. häraf Hrr Electorer, att utse en suppleant i Const.Utsk. eller Hr Cederschjöld.
Fortsattes pröfningeu af SlatsUtsk:s d. 30 sisth Oet. och 2 dennes pä bordel lagda utlät.
N:o 41. ang:de regleringen af ntgiflerne under riksstatens 8:de hufvudlitel. ij:o Resestipendier samt läroböckers och lärda verks lifgifvande.
Litt. d) ang:de anslag ut Capilainen Cronstrand, till understöd för ulgifvande af eli arbete öfver Egyptens fornlemning ar.
Frih. Cederström, Thure Fredr, anförde skriftligen:
Jag anser visserligen ej behöflig!, alt fästa IL o. Ad:s välvilliga åtanka pä alla de försakelser och faror, eller pä den kraft oell ihärdighet, som följt Hr Capilainen Cronstrand linder bans länga Egyptiska vandring; men jag önskade kunna leda Ii. o. Ad:s odelade uppmärksamhet derpå, all hans arbeten äro ieke blott artistiska, hittills saknade upplysningar för konsten, utan alt de derjemte gifva historiska data om en förhistorisk tid, och att de äro i så måtto af intresse, ej för ett eller annat tycke, eller för en eller annan person, men för verlden.
Af de gamle Egypterna äro, utom deras byggnader, intet spår öfrigt; språk, litteratur, ja folket sjelf äro frän jorden försvunne; af historien har icke något qvarblifvit mer än några fragmenter bos illa underrättade skriftställare.
Men! pyramiderna, katakomberne och templen hafva öfverlefva! tidernas storm, och de äro de monumenter, som, med öfver 40 århundradens ålder, göra det för forskaren möjligt alt intränga till del innersta af den nation, som, redan i de första tidehvarf menniskan räknar, uppnått en förvånande höjd i konst och vetenskap, och som sä blomstrade före och vid den tid då Moses Idde.
Vi känna, att dessa minnesmärken äro öfverhöljda med skrift.
Denna skrift förstår man viii ej ännu ali fullständigt tyda, men lärda i vår lid skynda med dagligen Ökad ifver och framgång till dessa rika källor.
Kanske skall först för en efterverld de Den 6
No vomb er e. m. 93 historiska ljusen iler räll uppdämma.
Oss tillhör ilct emedlertid alt bevara deni, det är alt åt historien troget afteckna dessa blad af den äldsta codex, oell det med en noggrannhet sä myckel större, oell sä myckel mer lill vltcrsla grad vigtig, sorn \i ej ännu pä långt när känna den uudransvärda skriftens alla former. ålen den gamla Egyptens bok, Innes blad äro hälleberg, och dock förgängliga, försvinna allt mer och mer frän Nilens stränder.
Äldst af allt menskligt arbete och starkast, gifver den dock vika för civilisationens barbari, och slycke lör slycke bräunes dea till kalk.
Bland de ia, om ej den ende, som med rätt allvar, och med uppoffring af helsa och förmögenhet skyndat, all ät Europa rädda kännedomen om den äldsta och kanske herrligaste byggnadsarb som verlden ägt, rädda hieroglyfskrift i all sin renhet, rädda målningar, der del förgångna folkel, ännu synes lefva under våra ögon i sina husliga kretsar, är, efter utländska och inländska vittnesbörd, Capilainen Cronstrand.
Af dessa vittnesbörd anser jag mig blott böra anföra några ord ur det und. yttrande, sorn lill K.
M. blifvit ingifvet af V itterhets-, Hist.- och Anliqviletsacademien, ett samfund, ål hvars uiläiaiide sädane namn, sorn Berzelius och Geijer, gifva mer än vanlig vigt.
Academieu säger:
'"såsom borgen för dessa ritningars fullkomliga trohet, har sökanden derå tecknat föremålens alla dimensioner, dem hau i de minsta omständigheter afmätt, med sä sträng geometrisk noggrannhet, alt hans arbete härigenom utmärker sig framför alla hittills utkomna, Acadcmicn bekanta plancheverk och beskrifniugar öfver det gamla Egyptens underbara monumenter, hvilket omdöme äfven blifvit, utlalndt af utländska kännare, sorn haft tillfälle alt häröfver anställa jemförelse — — — —.
Uel behöfver således ej anmärkas, alt ulgifningen af Capitaincn Cronslrands arbete, hvartill han äfven utomlands, både i lärda journaler och på enskild väg, erhållit uppmaningar, skulle blifva en stor vinst för kunskapen om Egyptens gamla cullin', som på de följande tidehvarfvens bildning och konst utveckling ägt eli särdeles vigligt inflytande, och pä samma gång blifva en ära för värt fädernesland, ibland hvars vetenskapliga eröfringar, det fäll ännu saknades, som Capitainen Cronstrand nu på ett förijenstfullt säll, ulan anlitande af allmänna medel, underlagt oss.”
Sedan detta yttrande gafs, har H. M.
Konungen af Preussen skickat en stor vetenskaplig expedition till Egypten.
Man lärer hafva sagt, all derföre vore del föga värdi alt understödja Capilainen Cronstrands arbete, som, såsom utfördt med en ringa persons råd och lägeuhet, ej kunde komma att jemföras med del en Konung bekostade; men utom det alt jag ej t veker, att deri finnes något rätt godt skal att lemna Cronsland utan uppmuntran för sitt nit i vetenskapcrnes tjeust, sä får jag äran derom upplysa, att de forskningar, som nu fortgå under Professor Lipsius i Egypten, hafva ett annat syfte än Capitaincn 94 Den 6 November c. m.
Cronstrands, då de äro uteslutande philologiska, samt alt dessutom Lipsius visst icke liar säkrare medel, att vinna noggrannhet i teckning, än Cliampollion och Rossellini ägde pä sin expedition; tv främmande händer hafva alla tre måst anlita, elier personer, som stå långt bakom i hedern för arbetet.
Det synes ock bevisa något lill vår landsmans fördel, att då man i Derlin nu är sysselsatt med planer för byggnad i Egyptisk stil af clt K. museum, man, såsom ett sist!, är, af Directeurn för Egyptiska samlingarne i Berlin Hr Passalacqua utgifvet praktverk visar, betjenat sig af så många copior, man utaf Capitainen Cronslrauds ritningar kunnat erhålla, samt att man ännu rädfrägar honom hellre än sina egna tecknare i Egypten, och slutligen, alt i det nämnde verket, ehuru man angifver håde det verldskunuiga jätteverket la
Descripliou de 1’Egyptc, samt Gans 1'anliquite' de la Nubie, och Rossellinis Monumenti dell’ Egitto e della Nubia, samt Champollious och Calliauds verk m. fl., Capitainen Cronstrands ritningar dock nämnas såsom de bästa och ’"de trognaste man någonsin sett.”
Af litterära notiser från Paris är det bekant, atlllrrCostc och Flandin hafva, af Franska Regeringen för teckningar af Persiska monuuienlcr i Orienten, erhållit resan betald samt dertill 210,000 francs i subseriplion för utgifvandet.
I min motion bar jag, ehuru inseende vigten och den dryga kostnaden af Capitainen Cronstrands företag, dock, i betraktande af de små statsliilgångar landet äger, ej vågat föreslå mer än 6,000 r:dr b:co, att utgå i 2 år med 3,000 r:dr årligen.
StalsUtsk. bar funnit sig blott så lill vida böra biträda mill förslag, alt det föreslår ett anslag af 3,000 r:dr, alt utgå under loppet af 3 år med 1,000 r:dr om året, och detta endast sä framt K.
M. skulle finna, att del med motionen åsyftade ändamål af samlingarnes bringande i så fullständigt skick, att de kunna af trycket ulgifvas, vinnes genom anslående af denna summa.
Jag är noga underrättad, att nämnde ändamål ej möjligen kan vinnas, med mindre äu att 6,000 r:dr b:co inom 2 är, såsom jag begärt, blifva anslagna.
Kan det icke ske, så nödgas jag; an bålla, att min motion må helt och hullet förfalla.
En ringare summa kunde möjligen hjelpa Capitainen Cronstrand utur någon tillfällig förlägenhet, hvaruti haus uppoffringar för vetenskap och konst fört honom; men målet för dessa skulle han ej binna, och det allt för ringa understödet blott gifva honom andra förbindelser, omöjliga att uppfylla.
Lemnorn honom då ät sitt öde.
Jag förmodar, alt mannen ej ännu faller för detta hugg, och jag hoppas då, att något annat laud skall rädda frukten af hans mödor.
Jag anhåller om återremiss af nu förevar, punkt utaf StatsUtsk:s betänk., med förklarande, att R. o. Ad. bifaller min motion.
Jag skulle anse det vara Den C November e. m. 95 nyttigt, om It. o. Ad. bifaller åtcrremiss, att SlatsUtsk. förändrade det anslag, sorn nu blifvit uppfördt för ifrägavar. ändamål, nemi. 3,000 r:dr, till förslags-anslag, att af K.
M. disponeras oell förskottsvis anvisas med 1,000 r:dr om året i den mån arbetet fortgår, till ett belopp af tillsammans högst 6,000 r:dr.
Dä blir utgiften icke större än sorn för arbetet bchöfves, och dä uppnås det ändamål, hvars nytta af SlatsUtsk. blifvit pä förhand erkändt, utan att Slaten belastas med någon drygare kostnad för ögonblicket.
Jag förenar mig med Frih. Cederström, Thure, i begäran om ålerremiss af betänk.
ITr von Hartmansdorff, Au g.:
Då StatsUtsk. icke kunnat föreslå mera än 1,000 r:dr om året åt en Svensk historieskrifvare, hvilken med llere utgifne delar af Sveriges historia bevisat sin förmåga att fullgöra sitt uppdrag; så förundrar det mig, alt StatsUtsk. föreslagit, för utgifvandel af bidrag till Egyptens historia, en lika summa åt en man, om hvars duglighet för sina förelag, man, oaktadt de offentliga loford, som åt honom gifvas, likväl icke har någon motsvarande visshet.
Att man begär ännu mer än StatsUlsk. föreslagit, förvånar mig, särdeles som jag hör, att det villkor, som K.
M. fastat vid de 666 r:dr 32 sk., som redan blifvit åt Cronstrand anslagne, nemi. att han skulle inför Velenskapsacademicn inom årets slut redogöra för fortgången af sitt arbete, ännu icke blifvit fullgjordt, ehuru
Vetenskapsacademien utsett ledamöter lill granskning af hans arbete.
Skulle R.
St. likväl finna för godt att bevilja de 1,000 r:dr, som StatsUtsk. föreslagit; så vore det, i min tanke, allt hvad man kunde göra.
Man linge då vid en kommande riksdag se, huruvida någonting vore gjordt för desse 1,000 r:dr om äret, motsvarande deras värde.
Min tanke är, alt de som mycket bullra, i allmänhet uträtta mindre, än de som i stillhet gå siu väg fram och ådagalägga sin förtjenst icke med ord utan med gerningar.
Jag anser således icke lämpligt, att R. o.
Ad. återremitterar denna puukt, med yrkande af förhöjdt anslag.
Landtm, yttrade, alt Frih. Cederström, Thure Fredr., hade yrkat återremiss, med förklarande, att R. o. Ad. ansåge det ifrågasatte anslaget af 6,000 r:dr böra beviljas, och Frih. Cederström, Jacob, deremot ansett, att anslaget borde blifva ett förslagsanslag af högst 6000 r:dr, för att i mån af behofvet utaf K. M. disponeras. Härvid behagade II.
Ex. afbryta sin framställning, då nu ordet begärdes af Frih. Cederström, Thure Fredr., som, sedan han blifvit uppropad, yttrade:
I anledn. af Hr von Hartmansdorffs yttrande, får jag erinra, att det icke har blifvit hegardt 3,000 r:dr årligen under liera år, utan endast 6,000 r:dr b:co, på det att Hr Capitainen Cronstrand må kunna iordningställa och utgifva sitt, efter såväl utländska som inländska författares vittnesbörd, högst förtjenstfulla arbete.
Utom hvad jag förut anfört i detta ämne, vill jag, såsom vidare 90 Den 0 November e. m. skäl, tillägga, alt man har i andra länder, t. ex. i Preussen, funnit arbelet vara af en sadan vigt, att nian der, i ett af Direcleuren för Egyptiska museum i Berlin, Hr Passalaequa, utgifvet arbete öfver Egyptens fornlemningar, såsom beröm för vår nyligen aflidne Konung omnämnt, att lian bekostade ulgifvaudel af Hr Capitainen Cronstrands högst förtjenstfulla arbeten öfver de Egyptiska fornlemningarne.
.lag skulle således teo, alt man af aktning för den hädangångne store Konungens minne borde lemna bifall lill den motion jag i detta ämne gjort: och jag vågar hoppas, alt R. o.
Ad. må äga nog känsla för hvad som är hedrande oell nyttigt för fäderneslandet, för att ej, genom ett afslag å min motion, ål Capitainen Cronstrands för vetenskap och konst oskattbara samlingar bereda samma öde, som det, hvilket träffat de Linneiska samliugarne, sorn, England till ära, men oss lill skam, räknas oell anses såsom bland de förnämsta dyrbarheter
Albions hufvudstad bevarar.
Jag förnyar således min begäran om propos. derpå, alt R. o. Ad. mätte återremittera betänk., med förklarande, att den af mig gjorde motionen utaf det 11.
St. hi fa lies.
Gyldenstolpe, Anlon Ga hr.:
Jag tror för mia del, all den nytta, som ulgifvandet af delta arbete för fosterlandet kan komma att medföra, ännu sväfvar, att jag sä må säga, i ett Egyptiskt mörker.
Och pä grund deraf tror jag, alt SlatsUlsk. galt långt nog, då det beviljat ett anslag af 3,000 r:dr, endast för ordnandet af detta arbete.
Dä Hr Cronstrand derjemte erhållit 666 r:dr 32 sk. i statsanslag för samma arbete, sä blifver summan 3,060 r:dr 32 sk. b:co, sorn jag tycker, på min ära, är rätt hederligt, oell får således yrka bifall på Ulsk:s betänk.
Dä nu H. Ev.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, det lian ansåg sig, sedan Gr.
Gyldenstolpe yrkal bifall lill Ulsk:s tillstyr kande, böra först derom framställa propos., anmälde sig och yttrade:
Frih. Cederström, Thure, har åberopat de fördelaktiga vitsord om i fråga var. arbete, som man i Preussen lemnat det: men han bar tillika omtalat, alt man der berättat, hurusom Cronstrands arbete blifvit ulgifvet på vår aflidne Konungs bekostnad.
Om det förra yttrandet frän Preussen icke bar mera grund än det sednare, så är i dess tillförlitlighet intet skäl att bevilja förökade anslag.
Landtm, torde ock erinra sig, det Frih.
Cederström yttrat, att derest Hr Cronsland icke finge 2,000 r:dr om äret, summa 6,000 r:dr, så önskade Frih., alt intet sådant anslag mätte komma i fråga.
Denna mening torde Hr Gr. och Landtm, benäget taga i öfvervägande när propos:r skola framställas. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade ånyo, det han ansåg propos. till bifall böra först framställas, och hemställde för den skull, om R. o. Ad. behagade bifalla hvad Ulsk. under Litt. d) i 17 punkten af dess förvar, utlåt, tillstyrkt.
Ro - Den 6 November o. m. 97 Ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå Fl. Ex. förklarade, rict lian troll sig linna, ali R. o. Ad. med öfvervägande ja besvaral denna propos.
Cederström, Thure Fredr., hegärde votering.
Under det förslag lill voler.propos. till följd häraf uppsattes, anmälde sig ånyo oell yttrade Frih. Cederström, Thure Fredr.:
Som votering af mig har blifvit begärd, sä får jag anhålla, att propos. mätte blifva bifall till Utsk:s betänkande, och conlrapropos. det af mig gjorda yrkandet, alt R. o. Ad. mätte återremittera betänk., med förklarande, att Ii. o. Ad. bifaller den af mig gjorda motionen.
Cederström icke vill åtnöja sig med den frikostigheten, alt R. o. Ad. bifaller Utsk:s betänk., sä får jag begära den conlrapropos., att Hr Cronstrand erhåller alls intet.
I anledn. häraf yttrade Ex. II.
Hr Gr. o. Landtm., alt då nu 2:ne coulrapropositioner blifvit yrkade, borde först afgöras, hvilkendera R. o. Ad. ville antaga.
Hr von Hohenhausen, M t c h. S i I v i u s: Jag får göra en ursäkt ät de båda ledamölerne, som här föreslagit särskilde conlrapropos:r, all jag gör en propos. till dem för alt bespara oss liden, som eljest skulle upplagas af två voteringar, nemi. den propos., att de måtte förena sig derom, att contrapropos. må blifva återremiss af betänk, med de yttranden, som i anledn. deraf hos R. o.
Ad. ägt rum.
Dä slippa vi åtminstone att votera tvä gånger, och SlatsIJtsk. lärer väl icke vara förbundet alt snarare bifalla, derföre att R. o. Ad. bar uttryckt en viss opinion i frågan, än om R. o. Ad. endast ållerremiterar betänk.
Häremot förklarade såväl Frih.
Cederström sorn Hr von Hartmansdorff sig icke hafva något att erinra.
Upplästes lill justering och godkändes följande förslag till voter.propos.:
Den som bifaller SlatsUtsk:s i dess utlåt.
N:o 41 gjorde tillstyrkande, i fråga örn eli. anslag till understöd för utgifvande af det arbete öfver Egyptens fornlcmniugar, hvarmed Capitaine!!
Cronstrand för närvar, skall vara sysselsatt, voterar j;'i Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. de emot berörde tillstyrkande gjorde anmärkn:r föranleda återremiss.
Innan denna voter.propos. lian blifva anslagen, anmälde sig åter och yttrade Frih. Cederström, Thure Fredr.:
Jag skulle vördsamt förmoda, alt om Ståndet antar Hr von Hohenhausens förslag, hvaremot jag ingenting har att erinra,någon votering icke 4 II.
' 1-3 98 Den 6 November e m. beliöfvcs, emedan, i händelse flr von Uohenhansens förslag antages, beliink. kommer alt reiuilleras med de dervid gjorde anmärkn:r.
I auledn. häraf förklarade II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, att sedan han littkännagifvil, ali den franisl;iIlila propus, lill bifall ä Ulsk:s tillstyrkande blifvit med öfvervägande ja besvarad, kunde det sålunda lillkännagifuu husl til el icke ulan votering änd ras.
Voteringen Lief härefter företagen, och vid dess slut liofunnos rösterue hafva utlällit. som följer: Ja —(»4.
Nej —17. 18:o Ali gide öfrige a dicie hufvud titeln förut uppförde ausin g, hvaruti lingon förändring icke föreslagits, och l!):o angille ett (inslag för Orgelbyggaren Gustuf /hillersson till huns konsts fortsättande och ytterligare fullleoni ning.
Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 20:o Angtde anslag till räddningsanstalter för vanvårdade barn.
Hr Liljenstolpe, Axel Fred r., hade inlemna! följande:
Instämmande uti Hr von Roseus, Georg, vid 29 punkten af SlalsUlsk:s utlåt.
N:o 41, rör:dc äskade statsanslag lill räddiiingsanstnlter för moraliskt vanvårdade barn, algifne reservation, särdeles hvad angar den af Ulsk. åberopade olämplighet en att Staten öfverlager den föräldrar naturligen tillhörande pligt ali uppfostra sina barn, etc. vägar jag yrka äterremiss af ifrägavar. punkt, pä det all bifall lill llr Ehrenholfs, Guslaf Herman, motion älminstonc i någon män torde kunna beredas.
Att våga föreställa sig, det R.
St. skulle vilja besluta, att till K.
M:s nådiga disposition ställa en lulli tilli äcklig summa
För berörde ändamål, är visserligen mera, än man med vära inskränkta och lill sä mänga andra vigliga behof erforderliga statsmedel skäligen bör kunna påräkna.
Deremot synes det mig biide lämpligt oell tillbörligt, äfvensom tyvärr af bogsta behofvet p!ikalladt, att Staten medverkar och underlättar den enskilda välgörenheten oell omlankan, sorn etablerat dessa nyttiga räddningsauslalter för olyckliga, fattiga oell vanvårdade barn, af hvilka (lere redan beträdl första stegen pä brollels bana; oell åt hvilka räddningsanstallcrs utvidgande nu blifvit äskadt bidrag frän Statens sida.
Slaten, som nödgas uppoffra så belydliga summor ät fångvården och ät, För alt så säga, uli brott och laster fullmogtiadc medlemmar af samhället, skulle den icke böra i främsta rummet söka minska dessa brottslingars ständigt ökade antal, oell bemöda sig att frän roten förekomma brolt, hvilket lättast synes mig kunna vinnas genom förbättrade undervisningsanstalter, i förening med frambringandet af religiösare anda i allmänhet, genom utvidgade arbetsinrättningar, samt slutligen äfven genom dessa etablerade rudduiiigsanstaller för Den 6 November e. m. 99 del uppväxande vnf>rc slägt et. deribland ni linga sakna föräldraviird, ett stort antal understundom, just genom den förskämda moraliteten hos deras torsta ledare, liksom uppfödas och näras tili cn brottets plantskola, samt sedermera fortlefva uti elände oell uselhet, säväl kroppsligt, som moraliskt.
Man äflas med bildandet af förmyndarekamrar och alt skydda gods oell ägodelar för deni, hvilka icke sjelfva kunna desamma bevara.
Ar det val Statens åliggande alt härutinnan sörja, huru långt mera dä dess pligt all uppträda såsom förmyndare för barnets välfärd i moraliskt hänseende?
Detta är ju dessutom Staten medgifvel i afseende ä äldre förluster, d. v. s. uti brott redan sjunkne, oftast olijelpligeti fallne ; hvarom de dryga anslagen till fångvården nogsamt erinra.
Att della Statens inblandande uti föräldravärden skall anses olämpligt, synes mig ingalunda bort hafva kunnat lieläras; det torde tverlom varti ej allenast en dess rättighet, utan fastmera cn skyldighet.
Flera andra länders erfarenhet framställer derförutan så manga talande bevis pä nyttan af dylika inrättningar, och äfven frän de 2:ne bär i landet pä sednare tider grundade hafva vi lyckliga och hugnande resullater alt åberopa.
Mera hos oss, iiu uti dessa länder, hvarest tillika föreningar bildats, för alt hafva en vakande uppsigt öfver vilseförda barn, utur fängelserna lösgifne brottslingar o. s. v., eller de s. k.
Societes des patronages, ni. 11.; och der fängelser och asyler samt andra inrättningar till förekommande af brott och ämnade till de brottsliges förbättrande linnas, såsom, för att endast nämna sädanc, hvilka uteslutande tillhöra ifrågavar. ämne, la Koquette i Paris pour les jeunes delenus, Park hurst på iin Wight, samt coloiiierun vid Meltray oell S:t Pierre i Frankrike oeh das muhe Haus arn Horn vid Hamburg med Hera dylika; — mera iin uti dessa länder, säger jag, synes mig Slaten hos oss böra understödja särdeles af enskilde redan grundade inrättningar, sädanc sorn de ifrågaställa.