Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare förklarar jag , att örn jag vore i stånd skilja Canalens sak från Fosterlandets 5 i stånd att blott ensidigt och kortsynt yrka Canalens och Bolagets nytta ; så skulle jag instämma med annullerandet af Fordran, stor Ridd, 0.
Ad, Prof. IV. B, II Afd. 31, 33.
Den 17 Martti, e. m. 1,100,000 R:dr och dermed sammanhängande åtgärder, som Utskottens Betänkand n föreslå, äfvensom utur denna synpunct jag på intet sätt hade att invända mot Discont-räftens öfverlemnande till
Staten för motsvarande ersätta ning j men lycklig nog att hafva sett Svenska Friheten återställd, skulle jag ej vara lugn, om med tystnad jag kunde se grundvalen för all frihet, noggrant iakttagande af Lagarnes föreskrifter och förbindelsers helgd, skakas; och må det tillåtas mig fråga.* om vi ej sjelfva vörda denna grundval, kunna vi ens vänta, mindre fordra, att andra skola hålla den helig?
Det, som i dag göres mot en del af Samhället, kan i morgon med samma rätt göras emot en annan, mot det hela; Då träder våldet i Lagens ställe.
Och nar hafva lagligen, högtidligen för:
Värfvad® rättigheter kunnat förloras utan efter laga Domstols skiftande parterne emellan?
Hafva ej äfven Sveriges Envålds-Konungar befallt sina Domstolar döma efter Svensk lag och rätt, mellan sig och dejras undersåtare?
Det är efter dessa frågor jag i full känsla af min pligt, som medlem af Sveriges Lagstiftning, yrkar Svensk manna rätt, ära och tro, aktning och lydnad för Lagar och förbindelser, sådane vi ärft dessa känslor af Förfädren, sådana vi, obesmittade af tidens villor och öfverfarande irrbloss) böra lemna dem åt Elter* Kommande.
Den 17 Mairtii, e. in. 163 1 följd häraf, får jag hos Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken anhålla Om Proposition på Återremiss af Utskottets Betänkande, och att dessa nuna Anmärkningar mätte lå åtfölja.
Grefve von Platen ånförde vidare skrifteligen :
Då Canalen utgör en så vigtig del af Banquens och Discontens säkerhet , och denna säkerhet naturligen försämras eller fötbättras, allt efter sorn Arbetet uti oafbruten plan fortsättes eller ej ; så får jag , då allra yttersta tiden är inne, till nödiga förberedelser härföre, anhålla, att det redan förut äskade förskott måtte beviljas, hellst då, med högst fa Undantag, alla synas öfverensstämma uti meningen om Byggnadens fortsättande; hvilket jag nödgas förklara ogörligt för i Sommar kan äga rum , om ej
Directionen med allraförsta erhåller nödiga Medel, efter förut aflemnåd beräkning ; då likväl genom en Sommars förlust, hela planen till betydlig kostnad och skada förryckes.
Till säkrare utredande uti denna afgörande tidpunct af alla Canalens förhållanden, föreslår jag äfven, om icke, i likhet med hvad fördom vid dylika tillfällen 6kett, Medlemmar af alla fyra RiksStånden måtte utses, för att örvervara ml med första på Canal Linien förefallande Revlsion, som, enligt Reglementet, årligen förrättas J Anhållandes jag, att detta måtte till 164 Den 17 Martil , e. m. derbörande Utskott remitteras och de andra MedStånden communiceras, för att på förhand
Och serskilt deröfver afgöra.
En Ledamot har i dagens Pleno klandrat Götha CanalDirectionens, äfvensom dessDiscontDirections vidtagna åtgärder, samt dervid yttrat uttrycken : Oredlighet, Bedrägeri, Tillgrepp samt ett i flere afseenden brottsligt för hållan - de.
Jag har förut förklarat mig vara kall i afseende på allt hvad som rörer mig personli* geni ochdå Ridderskapet och Adeln med tystnad åhört ifrågavarande yttranden , följer jag villigt detta efterdöme i sådant hänseende. __ Jag anser det dock vara min pligt, att, oaktadt förhållandet med det förskott af Disconten, som lemnats till Canal Arbetets fortsättande, redan blifvit, genom tryckta, för Allmänheten bekanta Handlingar, behörigen utredt och framstäldt, likväl för de värde Ledamöter, hvilka ej haft tillfälle inhämta dessa upplysningar, och hvilka af ofvanberörde yttranden skulle kunna hämta anledning till den förmodan , att Directionen i någor måtto öfverskri; dit gränsorna af Reglementen och Föreskrifter, ytterligare utveckla rätta förhållandet.
Det är bekant att Canalbyggnaden blifvit verkställd dels af Actieägares tillskotter och Banquens Byggnads-biträde, dels af Discont-vinsten, samt dels af öfverskottsraedel eller behållning i Disconten, Den 17 Martil} e. vt. 165 Ofta hafva de emot tre Procent insatta Summor, sorn ej fin^o nekas att emottagas, och aldrig blifvit sökta, varit så stora och betydliga , att man icke kunnat eller bordt genast utlåna dem ; hvadan ofta Räntor fruktlöst måst betalas derföre till Enskilta ; då på andra tider, när krig och hvarjehanda omständigheter hindrat Arbetets jemna gång, äfvensom inbetalningar å Actierne, Arbetet derefter måst så mycket mer fortskyndas, uppkommo af dessa förhållander första anledningarne , hvarföre Discontens Fonder begagnades , och på detta sätt tillkom det af Disconten, Canal Verket lern-: nade biträde af circa 800,000 R:dr, hvilket redan vid 18*5 års Riksdag upptagits i alla Calculer, samt efter den nogaste granskning uti vederbörande Utskott, enligt RiksdagsHandlin-’ lingarne för år 1815, lemnades af Ständerne utan all anmärkning.
Hvem skulle icke hafva trott, att en Styrelse, som i ordentliga Böcker redovisat förhållandet j ett förhållande, som dessutom med föreskrifna Revisioner , hvaruti Banquen deltagit, årligen genom trycket gjorts bekant, så väl för Bolaget, som för Allmänheten , och vid Lagstiftningens sammanträden blifvit behörigen granskadt, borde uti sådana åtgärder äga en säker borgen för ett rättvist bedömmande att hafva handlat rätt?
Detta är åtminstone min öfvertygelse, och om jag deruti misstagit mig, skall jag likväl, under medvetande af Directionens goda och upprigtiga vilja, vara lugn.
Men med de tillgångar för CanalArbetets utförande, som år 1815 beräk-< nades, skall man likväl, om man vill gifva 166
Den 17 Martil, e. m. sig tid att granska Ulskottens och Ständernas beslut vid nämnde Riksdag , finna , icke allenast att de påräknade Summorna voro otili» läckliga för det Arbete, som uttryckligen var af den, då till orygglig grund, fastsiälida Ar. betsplan, föreskrifva, utan ock att
Directionen borde, efter denna i Banquen nedlagda Arbetsplan, årligen utföra arbetet, vid äfventyr , att om Revisorerne skulle finna , det planen icke blifvit i allo följd o. h verkställd , de ägde vä» gra utbetalning al Banqucns Byggnads-biträde, Vid ett sådant förhållande, och då å e» na sidan föreskrifterna om Canalarbetets fullföljd voro beledsagade med betydligt ansvar f men å andra sidan tillräckliga Anslag i Inkom» Ster dertill saknades, och derjemte en betydligare samt med mycken kostnad förenad Berg. sprängning inträffade, hvilken annan utväg fanns väl att vidtaga, än förskotts upptagande på enahanda sätt, som tillförene oklandradt blif» vit begagnadt , hellst Actieägarnes insättningar älven voro bestämda pä af Lagstiftningen föreskrifna terminer?
Eller hvad skulle man val sagt , i händelse
Disconten ägt bestånd , men Canal arbetet icke blifvit för hvarje år, enligt Planen, verksteldt ?
Bör man då endast vara ansvarig för utgången af en sak , ehuru man visat, att man följt öfvertygelse och redliga afsigter , utan att fela emot Reglementen och föreskrifter?
För öfrigt äro de i, 100,000 R:dr, för hvilka CanalVerket häftar till Disconten, visst icke förlorade, destomindrey som de- vid Canalen befintliga Materialier och Ef - Den 17 Martil, e. m. 167 fecter uppgå till minst tre fjerdedelar af denna Summa; och jag tror att, om, som jag hop-3 pas, Canalarbetet äfven hädanefter kommer att fortsättas, erfarenheten skall ådagalägga, det Directionens , uti ifrågavarande afseende, vid. tagna åtgärder varit ganska kloka och för det heja nyttigt beräknade.
Jag vet rätt väl att några misstag blifvit under arbetet begångna , hvilka jag alltid varit den förste att omtala och erkänna, då jag emottagit min befattning, ej af öfvertygelse om tillräckliga kunskaper, utan endast af Fosterlandskänsla; men jag vet älven, att redliga afsigter icke böra fördömas, för det utgången ej svarat till förmodan ; och när jag nu haft äran oförstäldt framlägga sanna förhållandet, kunna väl då på Directionen lämpas sådana ord, hvilka i dagens Pleno bru-, kats af en Ledamot, men hvilka jag, af skyb dig aktning för Ridderskapet och Adeln, icke åter vill upprepa ?
Samma Ledamot har talat om laglig undersökning afCanalDirectionernes åtgärder.
Jag anhåller äfven och önskar, att den strängaste granskning må förordnas , men då , i anseende till de nyttjade uttryck, jag anser mig nu likasom sub reatu, anser jag ock, under närvarande förhållanden, min röst härstädes böra tystna.
Friherre Anckarsvärd, Carl Henric, aitr förde 6krifteligen: x 68 Den 17 Martil, t.
Den olyckliga villervalla, sora en tygellös DiscontRörelse vållat, är af många Högloflige Ridderskapcts och Adelns Ledamöter förutsagd, Och således ingen förvånande nyhet; mendet onda har nått ett mål, som lätt skulle föra till den tankan, att ett oundvikligt öde för detta Landet alltid bestämt olyckorna ända till ytterlighet, innan deras motande funnits vara af nöden.
_ Oredan är nu för handen, och de afvikelser ifrån Reglementen och Stadganden, sora, genom en behörig vederbörandes uppmärksamhet, i sin början kunnat utan Allmänhetens skada rättas, påkalla nu det af bördor re» dan öfver förmåga tryckta Folkets directa, el« ter indirecta biträde; och Stats samt BancoUtskottens
Betänkande i detta ämne visar oss ställningen vara sådan , att rättvisans strängaste slutföljd kommer i tvekan vid öfvervägande af den nöd, som kan blifva mångens öde, om Rikets Ständer ej skulle finna sig uti, att åtminstone genom sin medling behjerta deras belägenhet.
Jag anser Utskottet visligen häfvit den största ani dn ng till betänklighet i denna del, genom det, säkert med allmännaste nfvertygelsen likstämmiga yttrande, att ingen laglig förbindelse att ersätta
Vid betragtande af Disconternes förhållande, ej mindre som Fordringsägare än Gäldsnärer , och af dessas förhållande till Disconterna, finner man lätt att sakens utredande i vanlig laglig ordning
Knappast skulle blifva verkställbar; och att ett sådant förfarande ej skulle bibringa ringaste Den 17 Martil, e. m. 169 förmåner på någondera sidan, men väl blifva källa till oberäkneliga förluster och i flera afseenden kunna medföra de vådligaste följder för Samhälisordningéns bibehållande.
Magtens mellankomst tyckes således icke vara att anse, sorn et öfverträdande af allmänna Lagen, eller som ett aibiträrt Curatel; utan mera som ett på naturliga Rättsgrunder totadt Ötverförmyndeiskap, af nödvändigheten påkalladt.
Samvetsgrann rättvisa i förvaltnings sätt, är d°n första Förmyndarepligt, hvar öre jag trott den äfven böra utgöra ett hufvudsaklig! ögonmarke vid utstakande af grunderne för Discontutredningen.
Jag tycker mig likväl sakna en viss billighet i den del af Utsko'tens Betänkande, att de ej för Fordringsägare i Götha Canal Discont beredt olika I qvidations-förmåner, emot dem, som Malmö
Disconts tillgångar kunna lemna sina Borgenärer, då Utskotten ansett det ena Verkets undervigt betydligare än det andras.
Utgående från det grundbegrepp, att Fordringsägare i Disconteme böra i liqvid erhålla allt hvad tillgångar, efter uppgjord jemnförelse 170
Den 17 Martti, e. ut. med Skulderne, tillåta, och att Discontens Gäldenärer genom Lagstiftande Magtens niel» Jankomst måtte skyddas ifrån den säkra undergång dem skulle öfvergå i händelse ett hastigt infordrande af deras skulder fått äga rum; anser pg afsigten att skydda de sed» nare, i Utskottens Betänkande mera bestämd, än de förmåner, hvilka Fordringsägare och penningerörelsen i allmänhet af de framställ, de Discont - utrednings - grunderna skulle till godo komma.
Lika med Utskottens Betan, kande, fruktar jag nog, att någon uppoffring af allmänna tillgångar blir oundviklig , men jag kan ej dela denna mening, att den icke bör sparas, då jag vid detta tillfälle ej inser huru ett af det
Allmänna med någon uppoffring förknlppadt biträde kan äga rum, utan att medföra ett oförtjent lidande åt hvarje individ af den talrikaste delen utaf Nationen, hvilken aldrig deltagit i Discontlnrättningarnes fördelar, hvarken som ActieÄgare, Låntagare eller Capitalister, och hvilken sådeles i möjligaste mån bör vara befriad ifrån allt direct eller indirect deltagande i deraf härflytande olägenheter.
Om jag skulle misstaga mig i mina får» hågor för allt biträde af Banqlren , så får det sättas på räkningen af de bedröfliga följder vårt
Den enda uppoffring å Banquens sida, jag finner kunna medgifvas, är den af Utskotten förutsedda * Den 17 Martil, e. m. 171 troliga Förlust å fordringarne; och finner jag i öfrigt ingen annan åtgärd med billighet af Lagstiftningen kunna fordras, än den, att gynna Gäldenären genom öi längd betalningstid, att förskaffa Fordringsägaren till ett snart åtnjutande al dess lagliga rätt ; att lör allmänna penningerörelsen göra indragningen för ögonblicket så litet kännbar som möjligt, med iakttagande, att den i rörelsen ongtigt inkomna emkildta Reversmassan likväl mäste till ordnings vinnande åter bringas derutur.
Jag kan icke finna att DiscontBorgenärernes i Laeen förvarade rättigheter vidkännas någon inskränkning, genom Lagstiftande Magtens mellankomst sorn utredningsman , då en sådan åtgärd är af Utskotten tydligen visad som oundvikligen nödvändig och som påtaghgen medförande den enda möjlighet för Fordringsägaren, att utbekomma den rätt hvarå han skäligen kan göra anspråk, Men jag finner tillika, att en serskilt utredning för hvarje af de banqueioutterade Verken, är den oundvikliga gtund, hvatpå alla åtgärder måste stödas, om de skola medföra en anledning att i ett så magtpäliggande ämne kunna med den i sådant fall nödvändiga säkerhet tillvägabringa något stadgande
Jag nödgas således anmärka, såsom en bekymrande brist i Utskottens Betänkande,' att säker beräkning af tillgångar i Götha CanalDisconts fordringar göres tvifvelaktig-, och jag finner en ögonskenlig orättvisa i den till 172 Den 17 Martil, e. m. banqueroutfedagen upplupna Räntans afskrifning ; då Utskotten utrönt och förklarat Innehafvare af Discontpapptr ej kunna i Liqvid påräkna utbekommande af full Valuta , måste åtminstone' alia vederfaras lika rätt, och då Ranta är en lika välgrundad fordran, som sjelfva Capitalet , så visar sig ingen billig anledn ng för den af Utskotten föreslagna Räntefö lusten, hvilken skulle åstadkomma ett våldsamt intrång i den enskilta Äganderätten ; Och synes ett afsteg ifrån allmänna Lagens stadgande, sorn jag för min del anser oförenligt med deh samvetsgranna rättvisa, som vid alla tiilfällen mäste vara Lagstiftningens ögonmärke.
Jag hade derföre trott, att Assignationer och TreprocentsSedlar , med å de sednare, tillden dag då betalning upphörde, upp. lupne Ränta , samt Skuiderne till Banquen och AfskrifningsRäkningens belopp , bordt utgöra hvarje Disconts serskilda Skuldsumma, till hvars balancerande säkra Fordringarne uppfördes ; då af skilnaden emellan Fordringarne och Skuiderne den rabatt blifvit synlig, som på detta sätt lika drabbat hvarje Fordringsägare i en Discont, Banquen inberäknad.
Vid ett sådant förfarande, lärer Fordringsägaren ej finna skäl till klagan öfver arbitrair behandling , då Lagens hela kraft ej förmått skaffa honom en bättre rätt 3 men han väntar sig äfven utan tvifvel någon förmån af Lagstil tande Magtens mellankomst , och den största han kan önska sig, är i min tanka, att hastigt och utan omvägar tillgodonjuta sin fordran, på ett sätt, att den för honom blir an* Den 17 Martti, e. m. 173 vändbar i allmänna Rörelsen, hvilket för mina ögon ej visar sig kunna äga rum genom den af Utskotten föreslagna en femtedels årlig afbetalning å de Obligationer, som, efter Betänkandet, skulle komma att intaga Trepro* centsSedlarnes ställe.
Dessa nya Obligationer skola, efter all min öfvertygelse, icke kunna göra någon tjenst som Bytesmedel, utan endast blifva ett föremål för sådana Speculationer och för den Agiotering , som Utskotten Sid 5 i Betänkandet ansett böra undanrödjas.
En Obligation , af hvars belopp blott en femtedel årligen kan realiseras, medför en synbar förlust af r8 Procent för den Innehafvare, hvars vilkor skulle medgifva att i föreskrifven ordning åtnöja sig med den årliga afbetalningen; men för den, som behötde använda ett större belopp af sin Obligation, än den årliga utdelningen , skulle förlusten blifva oändligen större, och enda fördelen möjligen tillfalla sådana Capitalister, som emot 40 å 50 Procents rabatt vore i tillfälle att tillbyta sig dessa Obligationer af dem, hvilkas ögonblickliga behof tvingade till en sådan uppoffring.
Det enda Correctif, som Utskottens Betänkande synes visa emot ett sådant af mig befaradl förhållande , är den inbetalning af Skulder , som till DiscontUtredningen i sådana Obligationer kunde komma att äga rum ■, men jag fruktar att denna motvigt är alltför svag för att häfva det onda, som så beskaffade Obligationer , som de föreslagna , i sjelfva sin natur innebära.
Farhåga för en menlig inflytelse på Näringarne af en allt för hastig RörelseCapitalets för^ 174 Den t 7 Martil, é. lii. minskning är af Utskotten ins dd kunna uppkomma endast genom ett ordentligt Discon» ternes Concours tillstånd.
Jag , för min del , anser de föreslagna
Qbligationerne medföra i det närmaste samma verkan > då de ofelbart aldrig kurm^ blifva rörliga , utan de mäst öfverdrifna Agioterings - vilkor, som efter aila tiders erfarenhet skall blifva förhållandet med ett Papper, vid hvars inlösen den förfallna Räntan beräknas till förlust å den förskiitna Summan, jag kan således, i stöd af hvad jag ha‘t aran anföra , icke förena min öfvertyga!» 6e med ett erkännande, att af Utskottens
Be* tätmande finna Innehafvare af Disco-nPapper Vara rättvist behandlade, utvägen för de Gäldskyldige att afbörda sina Skulder i möjligaste mån lättad , och vådan af en alltför hastig minskning i RörelscCapitalet undanröjd. jag anser för min del innehafvare af Dis. cöntpapper hafva fått sin rätt, då de för sina Fordringar af Capital och upplupna Räntor till den dag då betalning inställdess erhåfia så Stor del af beloppet, som Disconternes mot* svarandesäkra Fordringar medgifva; och då de, i enlighet med den af Utskotten äfven yttrade tanka, ej äga rättighet till några vidsträcktare påståenden, så anser jag äfven Representationens beredvillighet, att vid detta tillfälle göta uppoffringar, böra begränsas af hela Allmänhetens rätt, på hvars bekostnad all friko* strghet af Riksens Ständer måste grundas.
För* dringsagaren kan likväl 1 min tro ej tillfredsställas för sitt lidande, med mindre den uti Den 17 Martn, e. Ht. 175 delning honom ur de banqueroutternde
Dis* contMassorna tillkommer, blir lör honom användbar i allmänna Rörelsen, och jag ser icke huru detta kan vinnas genom annat med 1, än inlösen med gångbart mynt af DiscontPapperen, etter den rabatt, som af utredningen för hvarje Verk särskilt bestämmes- Med Utskotten delar jag den fasta öfvertygelse» , att inga nya biträden af Banque» kunna komma i fråga; men dä iörslaget innefattar att Utredningen af DiscontVerken n.å uppdragas åt Rikets Sfänders RiksgäldsConfoir, har det förekommit mig att detta.
Verk skulle kunna med sina Sedlar genast inlösa aili ute* löpande godkända DiscontPapper tned den Otvannämnde rabatt; att Banque) s Fordringar i Disconterne dela med de öfrige lika förluster, tinner jag bi 11 iuhettn fordra; och hvad den af Utskotten föreslagne inlösen af Assig* nationerne till fullt för. fullo vidkommer , så finner jag visserligen den omständigheten, att dessa Papper troligen till uet mästa äro i de mindre bemedlades händer, så ömmande, att den både påkallar och rättfärdigar allt det behjertande Rikets Ständer dfcråt kunna lemtia , hvarföre jag anser dem på det sätt böra utan någon rabatt för Innehafvare» inlösas, att skillnaden emellan Massans tillgångar för Assigliationerne och deras utelöpande belopp, bör förskjutas a!
RiksgäldsContoiret, som i Räntorna å de utestående Fordringarne finner en utväg att framdeles godtgöra sig detta sitt förskott.
All fordran på DisconteOs afskrifnings^ räkning anser jag ovcdersägligen böra dela li* i?
Den 17 Martil, e m. ka öde med de öfrige Fordringsägare, i anseende tili rabatt å sammanlagda Capital och upplupna Räntor j men sorn li tet löpande Papper existerat för denna sort skuld, amer jdg till denna liqvid de i frågavärande
Qbligationerue ställde på en femtedels årlig afbetalning under fern år, Kunna vara lämplige, då dem tillika för befi olles
Disconteringsrått i BancoDisconten De på sådant sätt på RiksgäldsCohtoiret utsläppte Sedlar skulle i allmänna Rörelsen ersätta de försvunne TreProcentsSedlar och Obligationer- så mycket man kunnat åstadkomma.
Den härigenom ökade Sedelstocken äger en motsvarande Fond i de utestående fördringarne, Och bör oviiko'ligen försvinna, i den män dessa undér år successive indragas ; sorn för Närngarne bör blifva mindre kännbart, än om de löreslagne och i min tanka orörlige Obbgafionerne skulle en-amt ersätta de utur Rörelsen drifne DiscontPapperen Jag anser de Skyldiga-, genom den nu föreslagne åtgärd, vinna all den lättnad , sorn med iakttagande af en billig försigtighet kan beredas dem, för möjligheten att innom 5 år afbörda sina Discont Skulder, och jag skulle för min del alltför gerna vilja tillstyrka att Räntan under Discont • utredningstiden nedsättes till 5 procent för i berörde Disconter Gäidskyldige, att beräknas ifrån utredningens början, till ytterligare befrämjande af deras afbetalningar.
Riksgäld
S^-d^rnes nära sammanband med Banquen to;de blifva ett hufvudsakligt inkast emot den idée jag dristat framkastaj men då temporära biträden Den 17 Martil, t. m. 17? biträden af Banquen utaf Utskotten måst antagas såsom oundgänglige till ändamålets värnan.* de, ser jag ej hvarföre de icke skulle älven utan fara kunna användas, att uppehålla den på sådant sätt uppkomne RiksgäldsSedlars Credit, då man vet att dertih ej behöfves annat, ärt att ovägradt vid alla presentationer inlösa den med Banco efter dess fastställda förhållande ; och dessa nya RiksgäldsSedlar komma dessutom ej att utgöra ett blott Credit-papper, då de i DiscontFordrjngarne äga sin mot beloppet svarande fulla Fond, hvadan de ingalunda böra kunna verka rubbning i Banquens dermed, i min tanka, oafhängig» Credit-förhållande:
Samina publicitet al D scontUtrednmgen, som för RiksgäldsContoiret äger rum, skall äfven mycket bidraga att bibehålla förtroendet till den löreslagna åtgärden.
Om det är utom möjlighetens gransor att med någorlunda säkerhet beräkna förlusterne å Götha CanalDisconts fordringar, så bör någon anledning dertill likväl af den nu varande
Directionen kunna lemnäs; och då jag å ena sidan ej för det Allmänna vill medgifva någon uppoffring till Fordringsägares förnöjande, är min mening å den andra, att de skola tillgodonjuta all sin i Lag grundade rätt, hvarföre jag skulle hålla före, att Fordringsägaren vid Liqviden borde erhålla ett Bevis på den Summa, han ägt att fordra, för att om 5 år, eller efter fulländad Utredning, äfven möjligen kunna bekomma den ytterligar? utdelning, hvar.
Ridd, 0, Ad, Fröt, IV. B. II.
Afd, 33, 34. 17 S Den 17 Martn , e, ni. till en å Fordringame inträffande mindre förlus:, än den förslagsvis paräknade, möjligen kunde giiva anledning.
Discont vidkommer, delar jag med Utskottet den tankan , att den i likhet med de öfriga bör .utredas, men tror försigtigheten bjuda, att vid Skuldernes betalande älven beräkna någon rabatt, ehuru tillgångame visa ett betydligt öfverskott ; alltid m’*d vilkor , att elter slutad lÅqvide godtgöra Foidringsägaren all dess möjliga rätt; men då Förvaltningen af Götheborgs
Discont visar ett sä mycket fördelaktigare Utslag, än Götha Ca* nals och Malmö, synes det vara nog mycken stränghet, att med 6 procents
Ränta vilja belasta Götheborgs Discoiitverk, för Banquens fordran af 2 0,000 R:dr, å hvilken, efter alla anledningar, ingen förlust är att befara.