Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett vetenskapligt arbete sysselsätter mig redan sedan någon tid ti 11- Raka, hvilket icke kan afbrytas utan skada, då eftertankan mäste allvarligt fästas vid andra föremål.
Dessutom komma, inom ganska korrt tid, befattningar, hörande till min tjenst såsom YetenskapsAcademiens Secreterare, att taga större delen af min tid i anspråk på ett sådant sätt, att jag för dessas vederbörliga fullgörande måste vara alldeles obunden från annat håll.
Dessa befattningar äro af den natur, att jag icke kan derifrån dispenseras, och utgöras dels af tillsyn vid den nu påstående reparationen af VetenskapsAcademiens nya hus, och dels af tillsyn vid och ombestyrandet af Veten - Den ag Maji. *99 skapsAcademiens och dess tillhörigheters flyttning, son) kommer att för sig gå under månaderne Junii och Julii.
Jag har, vid. anförandet af dessa detaljer, haft för afsigt att för Höglofl.
Ridderskapet och Adeln ådagalägga, att jag af oundvikliga skäl, och ej af hugskott, föranledes att afsäga mig dess förtroende, alt vara Ledamot af ConstitutionsUtskottet.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalk en anmodade, i anledning häraf, Ridderskapets och Adelns Herrar Electorer, att välja en ny Ledamot i ConstilutionsUtskottet efter Herr Berzelius. Herr af Schmidt, Georg Lars, hade inlemnat följande, som upplästes:
Då StatsUtskottet icke gjort afseende på Kongl. Maj:ts Proposition om LandsSecreterares löneförbättringar, och LandsSecreteraren i Westerbottens
Län har, enligt de uppgifter Utskottet eger för sin ledning, högst knappa och otillräcklige lönevilkor, till egen och familjs bergning; så får jag den äran tillstyrka, att då Utlåtandet hos Utskottet kommer att till ytterligare granskning och omarbetning företagas, Utskottet täckes närmare skärskåda behofvet af löneförbättring för bemäldle LandsSecreterare, och får jag äran vördsamt föreslå, att förhöj - / 200 Den 2y Maji. ningen må blifva i likhet med hvad för LandsKamereraren stadgadt blifvit.
Att detta anförande måtte få åtfölja återremissen, derom anhåller jag ödmjuk» ligen.
Remitterades till StatsUtskottet, Friherre Boye} Ludvig:
I Ridderskapets och Adelns sista Plenum har förevarit LagUtskottets Betänkande N:o 58 uppå min Motion, angående förklaring öfver 18 och It) §§. i 1818 års InteckningsLag.
I anledning af då gjorde anmärkningar, blef Betänkandet återremitteradt; och jag känner, att äfven det Högvördige PresteStåndet gifvit återremiss.
Man torde kunna antaga, att återremissen icke ännu hunnit företagas i Utskottet; och det är af sådan anledning, som jag nu vördsamt anhåller, att få äfven göra den anmärkning vid samma Betänkande, ifrån hvars framställning jag förut af sjukdom varit hindrad.
Jag har ej haft del af de, som blifvit gjorda, och jag kan alltså ej yttra mig om deni; men med tacksamhet för Utskottets förslag att förtydliga de felaktiga Lagbuden, utbeder jag mig att få fästa Utskottets egen uppmärksamhet på det tvifvelaktiga, som åtföljer Betänkandets form, hvaraf man svårligen kan bedöma om det för - Den 29 Maji.
201 slag, sorn göres, skulle blifva en Lagförklaring, eller en Lagförändring.
Skillnaden deremellan är dock af mycken vigt.
I min Motion liar jag begärt en Lagförklaring, icke Lagförändring, som, efter min tanka, ej är af nöden; och den värde Ledamot, som understödt min Motion, Herr JustitiaeRådet Stråle, har deri med mig instämt.
Jag hade i Motionen ådagalagt, hvad Utskottet visserligen vitsordar, nemligen att samma Lagbud hafva af olika
Domare blifvit så olika tillämpade, att man på dem grundat domar, i resultaten rakt motsägande hvarandra; och denna omständighet måste å båda sidor erkännas såsom bevis på den otydlighet, hvilken påkallar förtydligandet, förklaringen 5 men ingalunda en förändring mera, än blott i redaction.
Ger man nu åt den vidtagande Författningen namn och form af en Lagförändring, så säger man åt den ena sidan af de Auctoriteter, som dömt: ”Ni har ej dömt efter Lagen, utan Ni har vrängt den;” och detta säger man just då, när man likväl i sjelfva Författningen antager och gör gällande samma
Domares moraliska åsigt af ämnet; det vill säga, man klandrar hvad man sjelf antager.
Jag vet sannerligen icke, hvarföre man skulle hvarken klandra den ena eller smickra den andra sidan; då man så lätt kan undvika båda delarne, blott 202 Den ig Maji. derigenom, att man, sanningen likmätigt, låter felet ligga der det legat, nemligen i otydligheten, som afhjelpes genom Lagförklaringen.
Ett skäl af ännu större vigt talar också derföre.
Ger man en Lagförklaring, - så ger man en universal rättelse åt omdömet; men ger man en Lagförändring, så skall otvifvelaktigt hända, att i alla frågor, angående inteckningar, gifne i tiden emellan 1818 och 1829, den ena parten skall fordra iakttagande af den Lag, som " gällde, då inteckningen gafs, och bestrida all retroactif verkan af den sednare Författningen.
Jag vill ej nu yttra mig öfver utgången af en sådan invändning; men jag tror att bättre är, att i tid undanrödja all anledning till den.
På dessa skäl anhåller jag, att Utskottet föreslår oss Författningen, såsom Lagförklaring; och tror, att sjelfva Expeditionen bör af Lagutskottet, icke af ExpeditionsUtskottet, författas.
Jag anhåller, att detta yttrande må genom remiss Lagutskottet meddelas.
Remitterades till LagUtskollet.
Föredrogs ånyo StatsUtskottets den 18 sisth April under N:o 152 afgifne, samt den 7 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående reglering af allmänna IndragniugsStaten.
Den 29 Maji. 10Z Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob:
I g punkten af detta Utlåtande har Utskottet, i afseende på tiden för det tillstyrkta fortfarandet af f. d.
Landshöfdingen Järtas pension, nyttjat ett annat uttryck, än vid förra Riksdagen begagnades.
Då beviljade Rikets Ständer denna pension intill derpåföljande Riksdag; nu deremot har Utskottet föreslagit, att pensionen måtte utgå än vidare.
Jag önskar att detta uttryck måtte rättas till likhet med det vid sistlidne Riksdag nyttjade, så att berörde pension tillstyrkes alt utgå intill nästa Riksdag, hvilket troligen också är Utskottets mening.
— I afseende på i3 punkten af Utlåtandet måste jag, ehuru fullkomligt erkännande Hans Excellence StatsRådet Grefve Rosenblads förtjenster under en lång Embetsmanna-bana, likväl instämma med dem, som i Utskottet reserverat sig mot uppförande på IndiagningsStat af de 1600 R:dr B:co, Hans Excellence förut åtnjutit såsom arfvode på TullVerkets Stat.
Jag önskade visserligen en jemngod tillökning i inkomster för samtelige StatsRåden; men då detta icke kan ske, lärer det icke vara lämpligt alt bevilja sådant åt någon af dem serskildt och såmedelst öppna vägen för sträfvandet efter biförtjenster, oförenlige med ett värdigt utöfvande af det vigtiga Rådgifvare-kallet, — Till pensioner åt Högtsalig Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sophia Albertinas Hofstat har Utskottet föreslagit en rund sum - I / Den 2g Maji. i, »' ma, ulan alt uppgifva, huru den skulle fördelas; och då det derförutan är svårt för Rikets Ständer att bestämma, hvad för ändamålet i sjelfva verket erfordras, anhåller jag, alt Utskottet måtte uppgifva så väl personalen, som pensionsbeloppen.
Grefve Mörner_,Carlj uppläste följande:
I anledning af väckt Motion derom, att den från långliga tider tillbaka existerande dagsverksskyldigheten till Kronobergs Landshöfdinge-boställe borde genast upphöra, och StatsYerket öfvertaga den afgift till boställshafvaren, som af hvarje inhyseshjon inom Länet erlägges , bar StatsUtskottet, under godkännande af Motionairens framställning, ansett StatsVerket böra gifva Landshöfdingen årlig ersättning för det belopp, hvartill lösen derföre efter medeltalet af de sistförflutne åren vederbörligen kan finnas uppgå.
Jag bör icke annat än förklara mig företrädesvis mera belåten med eli löningssätt, hvarigenom jag undgår obehaget att låta uttaga \ af mina inkomster hos den torftigaste delen af allmogen; men då, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Beslut, ifrågavarande löneförmån kommer att vid 1835 års slut helt och hållit upphöra för Landshöfdingen i Kronobergs
Län, lärer det dock vara både med Kongl. Majrts höga vilja och min rätt öfverensstämmande, alt jag intill
Den 29 Maji. ao5 nämnde tids förlopp oförminskad åtnjuter den lön jag för närvarande innehafver, och som det hufvudsakligen beror på antalet af år, hvarefter uträkningen sker, om eller i hvad mån jag får vidkännas förlust, eller icke, så och med anledning af det obestämda i hvad Utskottet stadgat i denna del, får jag vördsamt anhålla, att Utskottet ville bestämma de fyra eller högst fem sistförflutne årens medeltal, såsom grund, förden mig tillerkände löneersättning å IndragningsStat, hvilken rättelse således torde kunna göras i StatsUtskottets förevarande Utlåtande.
En värd Ledamot har redan anmärkt, att StatsUtskotlet föreslagit en rund summa till pensioner åt Hennes K:gl. Höghet Prinsessan iSophia Albertinas HofStat, utan att bestämma, till hvilka personer, och till huru stort belopp för hvardera den skulle fördelas.
Samma anmärkning gör äfven jag.
Derjemte får jag fästa uppmärksamheten på en grundsats, hvilken jag äfven vid sistlidne Riksdag framställde, ehuru utan framgång, men som jag icke skall upphöra att påyrka, så länge jag eger en röst på detta rum, den nemligen, att HofStaten i allmänhet ej bör åtnjuta pensioner, som till deras belopp öfverstiga alla andre Civile och Miiitaire Embets- och Tjenstemäns.
Om en person blott några månader innehaft en Hofsyssla, så plägar densamma, vid den Kongl, personens från - io6 Den ag Maji. fälle, få bibehålla bela lönen såsom pension, för lifstiden, då deremot en Civil Embetsman icke får åtnjuta en sådan förmån, förrän lian tjent 4° är och uppnått 65 års ålder, med så försvagad helsa, att han är oförmögen till tjenstens ordentliga bestridande.
De Militaire äro ännu mera vanlottade, emedan de nödsakas för det mesta pensionera sig sjelfve, genom afgifter af deras löner, ehuru otillräckliga de må vara.
Då likväl Hofsysslorne äro de beqvämaste befattningar, hvartill inga kunskapsprof fordras, och hvarvid lif och lemmar icke synnerligt äfventyras; så kan jag ej finna skäl, hvarföre deras innehafvare skola så öfverdrifva pensioneras.
I afseende på pensioners tilldelande åt Hof-fruntimmpr, gäller i allmänhet detsamma.
Men då de fruntimmer, som erhålla pension af Statsverket, skola vara Enkor eller ock befinna sig i torftig belägenhet; så erhålla Ilof-fruntimren deremot pensioner, utan afseende på deras behof deraf, äfven om deras
Män äro lefvande och försedda med de högste och bäst lönade embeten i Staten.
— Utskottet har äfven föreslagit 23oo R:dr till gratificationer, svarande mot g månaders lön, åt de personer af Hennes Kongl. Höghets Hofstat, som icke finnas berättigade till pension, samt att detta belopp må af den för innevarande år uppkommande besparing af Hennes Kongl.
Höghets underhållssumma anordnas, för alt, efter Kongl. Maj:ts Nådiga Den ag Maji. godtfinnande, vederbörande emellan fördelas.
Jag är icke emot, att det så må tillgå; men jag tror ordningen fordra, att äfven här uppgifves, hvilka personer skola erhålla gratificationerne; helst jag icke vet någon annan grund alt följa vid anslående af en sådan rund summa af StatsVerket, än en bestämd uppgift på personalen.
I afseende på Herr Järtas pension, har Utskottet tillstyrkt, att merberörde pension må, med de vilkor, Rikets sednast församlade Ständer dervid bestämt, än vidare till nästa Riksdag utgå och uppföras med 2000 R:dr.
Jag anser det vara ovanligt och orätt, att sålunda ställa en Embetsman på pensionsstat blott för fem år i sender, och ej för alltid, intill dess han åter inträder i Statens tjenst med motsvarande lön.
Herr Järta synes mig dessutom så förtjent af Rikets Ständers erkänsla, att de äfven fördenskuld borde på sistnämnde vilkor bevilja honom ifrågavarande pension, och icke göra den till föremål för obehagliga öfverläggningar och serskildta beslut vid hvarje Riksdag.
Utskottet har afstyrkt Rikets Ständer, att fästa något afseende på Kongl. Maj:ts Remiss af Assessoren Wahlströms ansökning, att blifva uppförd till något underhåll på IndragningsStaten; men Utskottet synes dervid hafva utgått från en oriktig 2oS Den 29 Maji. åsigt af frågan, nemligen den, huruvida "Wahlström, såsom afskedad Kronofogde, vore berättigad till pension.
Hade lian haft en sådan rättighet, så hade Kongl. Majit kunnat bevilja honom pensionen, utan remiss derom till Rikets Ständer.
Nu åter är fråga, om icke sådane ömande omständigheter förekomma, att Wahlström, ehuru icke till pension berättigad, må på IndragningsStaten erhålla något understöd.
Jag tror dessa omständigheter vara sådane, att de förtjena afseende, och jag anhåller, att Utskottet måtte taga deni i noga öfvervägande.
På dessa grunder yrkar jag återremiss af Utlåtandet.
I anledning af Grefve Brahes Motion, om en tillökning af 5,000 R:dr i den af Rikets Ständer år iSi5 anslagne summa af 10,000 R:dr årligen, såsom fond till Expectancearfvoden för lönlöse Officerare, bar Utskottet sig yttrat, att då, genom inträffande afgång eller skeende inflyttning å ordinarie Stat af Officerare, som nu innehafva Expectancearfvoden, tillfälle bör kunna beredas, att, utan Statens ytterligare betungande, efter hand förse de lönlöse Officerarne med Expectåncearfvoden, som dertill finnas berättigade, har Utskottet icke kunnat till Rikets Ställ - Pen 29 Maji. 209 Ständers bifall understödja Grefve Brahes förberörde hemställan.
För den händelse, att Ridderskapet och Adeln, såsom jag förmodar, återremitterar ifrågavarande Utlåtande till StatsUtskottet, anhåller jag, alt få fästa Utskottets uppmärksamhet på den omständighet i afseende på Grefve Brahes förslag, att Svenska Militär-väsendet, likasom, andra Nationers, ej kan i fredstid bibehållas på samma fot, som krigstid fordrar.
Derföre äro i Frankrike och England en mängd Officerare ställde på half sold under freden, för att vid krigstillfälle vara att tillgå; och jag tror, alt härmed skulle kunna jemföras den åtgärd hos oss, att, genom Expectance-löner åt Officerare i fredstid, kunna uppsätta nödigt Befäl vid utbrytande krig, så mycket nödvändigare, som om bela Beväringen blefvc uppbudad, skulle vid hvarje Regemente Befäl saknas för 4^de Bataljonen.
Jag hemställer derföre, om icke i Grefve Brahes Motion ligger grunden till en hushållnings-princip; och anhåller således, att Utskottet måtte tillstyrka det begärda anslaget af 5,000 R:dr.
Då jag känner den Assessor "Wahlström, som Herr von Hartmansdorff nyss omnämnde, samt hans torftiga belägenhet med en stor familj, anser jag mig pligtig upplysa, att han varit en nitisk och skicklig Tjensteman, 26 H. 14 2io Den 29 Maji. samt verkligen är berättigad till pension; men gått miste derom af brist på erforderligt Läkarebetyg.
Han var Kronofogde i Ölands Norra Mot; men körde omkull och skadade sig dervid så illa, att han blef oskicklig till Kronofogde-befattningen, och derföre måste begära afsked, hvarvid han ock anhöll om pension.
Han erhöll afsked, men pensionen afslogs, emedan Läkarebetyg saknades.
Vid samma tid inrättades den provisoriska Länsstyrelsen på Öland, hvarvid Wahlström blef förordnad till LandsKarnererare, och han yrkade derföre icke vidare på pension, förrän denna befattning och dermed förenad inkomst för honom upphörde.
Emellertid dog den ProvincialLäkaren på Öland, som vårdat Wahlström under hans omförmälde sjukdom, utan att Wahlström af honom förskaffat sig det för pensions erhållande nödige betyget; och någon annan Läkare kan icke nu intyga Wahlströms sjukdoms-tillstånd för 8 eller 10 år sedan.
Vid ett sådant förhållande kan jag ej annat, än förena mig med Herr v.
Hartmansdorff i den åsigt, att det är billigt tilldela Wahlström, såsom en skicklig och pålitlig Tjensteman, hvilken för sjukdom nödsakats lemna tjensten, något underhåll på IndragningsStaten.
Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard j hade inlemnat följande, som upplästes:
Jag känner icke de så kallade patrio - Den 29 Maji.
211 tiska åtgärder, hvilka f. d. Herr Landshöfdingen Hans Järta vidtagit, för att göra sig utmärkt och ryktbar ända till den grad, att 1823 års Ständer kunnat anslå honom en pension af 2,000 R:dr B:co, att intill nästa Riksdag få åtnjutas, så framt Herr Landshöfdingen icke under tiden utnämndes till något Embete med motsvarande lön; men att åtgärderne måste hafva varit af en serdeles art, det bör man kunna sluta icke blott af pensionens storlek, utan äfven af det oväntade steg, att Pensions-författningarne ansetts böra, i anseende till Hr Järta, förlora deras gällande kraft.
Historien lärer emellertid icke underlåta, att teckna Hr Järtas patriotiska gerningar med deras rätta färgor; och då efterverlden en gång skall afsäga hans dom, torde det visa sig, hvil— ketdera varit mest utmärkningsvärdt, antingen sjelfva gerningarne, eller den lön de fått.
Då likväl en stor man aldrig plägar med sina företag stadna på halfva vägen, och Nationen har rättighet, att af Hr Järtas verksamhet och grundsatser vänta, att han med sina patriotiska åtgärder icke afstadnar, utan 1 en ädel täflan med andra liktänkta hedersman fortsätter dem, så snart tillfälle dertill erbjuder sig, så bör ock Hr Järta vara förvissad, att han då icke skall glömmas; men intill dess sådant inträffar, och det dessutom varder närmare bestämdt, 14* 21?
Den 29 Maji. hvad redbara tjenster han hittills verkligen gjort sitt fädernesland, bör han vara nöjd med den pension Ivan redan åtnjutit; och jag, för min del, kan således icke annat, än bestrida Herr Järta all rättighet till fortfarande pension, helst Statens knappa tillgångar, otillräckliga till många andra högst angelägna behof, sådant förbjuda, och Herr Järta för sitt innehafde, men bortsålde, Landshöfdinge-embete i allt fall fält ett ganska hederligt accord, fastän hvarken ålderdom eller bristande skicklighet hindrat honom, att längre fortfara i Statens tjenst.
Herr Tolly Florus_, hade inlemnat ett så lydande Anförande:
I anledning af del Utlåtande, StatsUtskottet öfverlemnat Rikets Ständer, rörande ÖfversteLöjtnant de Motlonis ansökan 0111 löneersättning från den tid Regementet Royal Svedois upplöstes, får jag den äran göra Ridderskapet och Adeln uppmärksamme uppå den Nådiga Fullmagt, hvarmedelst Högstsalig Hans Maj:t Konung Carl XIII, under den 12 Julii i8r4» confirmerade Hans Majrts vår nuvarande Konungs, den 2 Januarii samma år, utfärdade Nådiga Constitutorial för ÖfversteLöjtnant de Mottoni, att vara förste Major vid Regementet Royal Svedois, med vördsam erinran, att under d. 1 Augusti, allt samma år, lönevilkoren af Högstsalig
Konungen bestämdes i likhet med dero för Officerare af lika grader vid Hans Majit Konun - Den ag Maji. gens Eget Yiirfvade Regemente, i händelse Regementet Royal Svedois blefve upplöst.
Som Krigsfonden emellertid upphörde, tillädes ÖfversteLöjtnant de Mottoni en Ma* jors-Expectancelön af 200
Rldr; och i saknad af tillgångar till utbetalning af den lön, ÖfversteLöjtnant de Mottoni genom förenämnde Kongl. Fullmagt och Resolution blifvit försäkrad, har Hans Maj:t Konungen ansett sig böra afslå de underdåniga ansökningar ÖfversteLöjtnant de Mottoni i underdånighet inlemnat, om nämnde löneersättning.
Ehuru StatsUtskottet föreslagit de bestämda lönevilkoren för det tillkommande, liar Utskottet likväl icke funnit lämpligt, att tillstyrka den retroactiva loneersättningen, hvilken dock, enligt min öfvertygelse, bör utgå; och jag får derföre vördsamt föreslå Höglofl.
Ridderskapet och Axleln, att med en underdånig hemställan lill Hans Majit Konungen ingå: det läcktes Hans Majit Nådigst uppå någon af HufvudTitlarnes besparde medel, för den förflutne tiden, arisia en ersättning till ÖfversteLöjtnant de Mottoni; och får jag, af denna anledning, vördsamt anhålla, att propositionen om bifall till StatsUtskottets Utlåtande måtte derjemte erhålla det tillägg, jag nu haft äran föreslå, eller att en underdånig Skrifvelse till Hans Majit Konungen afgår derom, att Hans Majit i Nåder täckes anbefalla, att af besparde medel ÖfversteLöjtnanlen de Mot - Den 29 Maji. toni erhåller lönersättning från den tid Regementet Royal Svedois upplöstes.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid StatsUtskottets Utlåtande gjorde anmärkningar höra föranleda till detsammas återremitterande.
I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att, som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, Ridderskapet och Adeln bifallit den framställde propositionen.
Föredrogs ånyo StatsUtskottets den 10 sistl.
April under N:o 124 afgifne, samt d. 7 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af någre, i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof, förekomne allmänna frågor.
Jag får endast åberopa, hvad jag vid föredragningen af Utgifts-Utlåtanderne anförde vid hvarje HufvudTitel.
Då gruriderne för Utgifts-Utlåtanderne redan äro discuterade och återremitterade, samt detta endast är en resumé' af nämnde Utlåtanden, anser jag härvid ej annat vara att göra, än att äfven återremittera detta.
Den 39 Maji.
Herr Skogmanj Carl David, uppläste följande:
Jag anser för min del öfverflödigt, alt nu ingå i en omständlig granskning af hvad.
StatsUtskottet yttrat, rörande de vid Statsregleringen förekorane allmänna frågor.
Tiden synes ej vara inne, att i sättet för skatters och löningars utgörande tillvägabringa de förändringar, som ett förbättradt samhällsskick påkallar; men jagar öfvertygad, alt, sedan ett stadgadt myntvärde blifvit infördt, och ändamålsenliga åtgärder vidtagne för dess bibehållande, förändringar, som nu möta många inkast och svårigheter, snart skola med allmänt bifall påbjudas, såsom naturliga följder af rhyntbestämningens fördelar.
Må det blott tillåtas mig, att anmärka olämpligheten af nuvarande spanmålsberäkning under penningelöner, så vida den betraktas såsom ett correctiv emot myntvärdets omvexling, och icke såsom en tillfällig löneförbättring.
Ty om ock spanmålens medelpris under en längre tidrymd utgör en tjenlig måttstock för andra värden; så är dock dess pris ifrån det ena året till det andra underkastadt större föränderlighet, än sjelfva det Pappersmynt, emot hvars ombytlighet spanmåls - beräkningen skulle trygga löntagarne; och intet skäl finnes, hvarföre, endast i följd af några Riksdalers högre pris på en vara, som föga verkar å Tjenstemannens utgifts-summa i det hela, 2i6 Den 29 Maji. lians aflöning skall ifrån ett år till ett annat stiga 20 till 3o procent.
Jag anhåller, att få reservera mig mot den grundsats, som i Utlåtandet sid.
19 är yttrad, att någon förändring i skatternas beräkning ej borde ega rum från sedel- till silfvermynt.
Det är detsamma som att förklara sig för det ostadiga, och mot det stadiga i allmänna beräkningar.
Jag hade verkligen icke väntat, att StatsUtskottet skolat yttra en sådan mening, innan det ännu fulländat sina gemensamma arbeten med BancoUtskottet, af hvilka en motsatt slutföljd uppkommit.
Jag hoppas likväl, att då Rikets Ständer, såsom jag förmodar, besluta myntets stadgande, så skall äfven StatsUtskoltet ändra öfvertygelse.
De åtgärder Kongl. Majit föreslagit till förenkling af Statens uppbörd, utgifter och bokföring, anser jag för min del vara ledande till ordning och besparing af onödig vidlyftighet.
Jag inser sålunda ej något godt skäl, hvarföre StatsUtskottet i allmänhet dem afstyrkt.
Om de nu icke gillas, skall tiden dock äfven i detta hänseende uttaga sin rätt, och jag vill icke underlåta att genast uttala min öfvertygelse derom.
För öfrigt får jag instämma uti den reservation, som Grefve von Schwerin bifogat Utlåtandet.
Jag har dock redan i detta afseende Den 2y Maji. 217 uttalat min öfvertygelse 1 delta Sinne, då Grefve von Schwerins sista Motion remitterades, men i händelse Motionen och detta Utlåtande på olika tider komma att af Utskottet handläggas, har jag äfven nu velat uttala mia mening.
Uppå Hans Exccllence Herr Gref vens och LandtMarskalkens derefter gjorde proposition blef StalsUtskottets berörde Utlåtande, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt.
Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärs- och EkonomiUtkottels den 1 dennes under N:o go afgifne, och den 7 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga, att KrigsAcademien på Carlberg måtte såsom ElementarLäroanstalt upplösas.