Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sluteljgen förfrägade sig Herr L^ron och Landtmarskalken, om Ridderskapet och Adeln ansäge för sig nödigt, at i morgon Söndag äter församlas in Neno til öfwerlgggning om Constitutionen.
Ro - 6V Den 3 Iunik.
RopaLeS: k?ej, hwarefter Herr Laron och Landtmarskalken ytterst fragade om Ridderffapet sch Adeln behagade ater sammanträda kl. 8 Måndagsmorgonen, i den redan stadgade föresatts, att ej atffiljas förr än det wigttga Constitutions-arendet wore afgjordt.
Nidderssapet och Adeln åtskiljdes kl. ; r. In kläein Lrotocnlli d. Lilverskolpe.
Mandagen -en 5 Junii. klenum klockan 8 om morgonen.
Herr Laron och Landtmarskalken:
Ridderffapets och Adelns beslut kommer Constitutions-Utftottets projcct til Regeringsformen i dag at til fluteligt afgörande företagas.
Dä jag i Llenum förlidne Lördag förfrägade mig, om Ridderffapet och Adeln ffulle åstunda sammanträda i gar Söndag, och Ridderskapet och Adeln ansäg sig det ickebehöfwa trodde jag meningen wara, at någon discusiivn öfwer projectet icke widare skulle äga rum.
Jag har sedermera härom hort olika tankar, och fär således nu fräga om Högloft.
Rid-srffapet och Adeln ästundar widare discutera Den g Junis. 5i? försiagct, eller genast utan deliberation afgöra detsamma.
En gansta stor pluralite ropade at det mätte afgöras genast: blott nägra Ne) förmärktes.
Herr Laron och Landtmarstalken framstälde nu den enkla proposition, om Ridderstapet och Adeln behagade afgöra Constitutions-frägarr genast.
Ropades gansta starka Ja, blandade med Nej.
Friherre 8tael von Holstein, 6or> btr önstade at saken matte ventileras: den kunde i alla fall hinna afgöras, om ej förr ätmindstvne i natt.
Häremot yrkades gansta allmänt proposition til afgörande genast.
Herr Laron och Landtmarstalken:
Som oagtadt den mycket allmänt yttrade önskan, at saken mätte ofördröjligen afgöras, likwäl ätstillige Ledamöter betygat nägon oro, eller farhäga at icke fä yttra sig eller upläsa sina tankar, sä hemställer jag til Ridderstapet och Adeln, om icke, före frägans afgörande, diseutzion mättäga rum.
Ja och Nej. Herr Laron och Landtmarstalken:
Riddcrstaptt och Ädeln täcktes tilläta mig föreställa, at en förnekad diseusiion stulle wara et störande af hwars och ens rätt, och synes för öfrigt - 518 Den g Juni-'. rigt mera tld winnås genom hwars och ens oförhindrade yttranden, och upläsning af cilcramina, än genom en votering, som kunde förmodas, dä man hort blandade
Ja och trier; i anledning af hwilka considerationer jag torde fä -proponera Ridderffapct och Adeln, at omedelbart tilläta ventilation.
Herr »olse, föreftog, at de an märkningar som kunde komma at göras, ej nu mätte syftelsätta Ridderffapct och Adeln, utan remitteras til Constitutions-ULffottct.
Herr Ihre, Albrecht, upropad, uplästo följande clictamLn: Högwälb.
Herr Laron och Landtmarffalk!
Ridderffap och Adel! sfsid förledne kleni-dags öfwerläggning om den af Högloft.
Constitutiöns-Utffottet projecterade Regeringsform, hade jag förmodat och upriatigt önffats at nägon Ledamot af insigter och erfarenhet fört Högloft.
Ridderffapets och Adelns upmärksamhet pä den del afConstitulionen, som angär utöfningen af den, i min tanka sä wigtiga, hwarje Riks-Ständs rätt at sig sjelft beskatta.
Dä detta icke händt, borde sä wäl denna allmänna lystnad eller — allmänna bifall, som min höga aktning för de Herrars ej mindre personliga caracter, än utmärkta egenffaper och allmänna förtroende, som i detta projects utarbetande - Den 5 Junit.
5ig betande deltagit, men aldramest medwetenheten af mina egna swaga kunskaper i desie ämnen, afräda mig at med mit yttrande satta Högloft.
Ridderffapets och Adelns öfwerseende pä prof och medtaga någon del af en dyrbar tid.
Men dä den hedrande-rättighet at fa deltaga i -xua wördade Riks Stånds beslut, är ätföljd af den ofta brydsamma skyldighet at fritt och utan afseende pä andras eller egit begrepp om bristande förmåga yttra den öfwertygelse om allmänt wäl, som endast bar allmänt wäl til afsigt hoppas jag Högloft.
Ridderskapet och Adeln täckes förläta om min sjelfkännedom och derpä grundade blygsamhet denna gäng gifwer wika för den befallande kärr,lan alf en. högre pligt.
Uti 7t Z. har Constilutions-kllskottet antagit säsom en, ehuru icke tilförmodande, möjelighet, at nägon gäng et Ständ skulle emot billighet undandraga sig at i behörig proportion ätaqa sig den bewillning, sorn til sit belopp förut blifwit pröfwad och faststäld, och af denna anledning stadgat huru
Ständens pluralitet genom omröstning i et dertil formeradt Utskott af ,rg Ledamöter skulle häruti gifwa flutilig decision, eller som i min tanka är detsamma, at tre
Ständ skulle kunna beskatta det fjerde, dä det ej lärer kunna antagas at de af hwarje
Ständ utsedde deputerade skulle rakt afwika ifrän deras principalers förut yttrade och förswarade allmänna kanka eller föreskrift.
Ehuru ännu mindre förmodelig, likwäl äfwen inom möjlighetens gränsor,. wore dä ocksä den olyckliga händelse, at trenne Ständ någon gäng, öfwer billighet och förmUa wille lägga tyng.
8Lo Den 3 Junk. tyn,asta bordan pä det fjerde och huru blefwe dä det Ständ.ts belägenhet?
huru vuträkneliga följderne deraf.
Af ven enighet och förtroende, som nu räder inom Riks-Ständen, skulle man rväl kunna förmäs at anfe en sädan händelse för otrolig, men uti et tidclnvarf dä det blifwit snärten mana at se det otroliga, det nästan omojeliqa werlställas och hailda, torde en fädan supposition kunna förlätas.
Häfderne framwisa nränga exempel, huru inom medborgare af et samhälle öfwerdrifna miHledda begrepp antingen om egna rättigheter eller egen styrka upkommit, huru dess starkare eller swagare, bestridde eller förswarade hos hela menigheter upwäckt och ästadkommit utbrott och handlingar, som de kjelfwe i lugnare tider funnit orättwisa.
Om nu uti en gifwe
Gud längt aflägsen framtid, det är för denna, nu i fraga warande <ll>r>8tilution äfwcn är gjord, sä olyckligt skulle ätbära at förwirrade princips- skulle iipwäcka nägon gäng oenighet Riks-Ständen emellan.
Om i följe deraf och under ledning af ^n^rcickEn» werktyg, en cempoi-ckro förening emellan irenne Ständ skulle wara länkbar til det fjerdes förtryck, lnvilket mägtigt, bwilket farligt wapen blefwe icke denna 71 8- l sadana händer.
I alla andra fall fordras alla fyra Stänkens instämmande samtycke och Konungens sane. iton innan et
Stånds rättigheter kunna förnärmas.
I detta ffulle trenne Ständ utan det fjerdes begifwande, utan Konungens samtycke, kunna pä det korta mcllanständ emellan twänne Riks - Den 5 Imrik. 621 Riksdagar, sä utarma detta, ak desi politisk» existence jemte desi pb^sisk», stulle til det mesta wara förlorad innan det kunde anropa mera uplyste och billiga Medstandcrs rättwisa.
Efter denna Eonstirutions principer- skulle kraftig ändring likwäl pä ännu fem är icke kunna minnas, och den endast genom friwiliigt beqcfwande af de Ständ, hwilkas bewilllung ffulle blifwa större genom denna lattning i medbröders bördor.
Bör en sadan sjelfförsakelse alltid eller ofta kunna mäntas.
Ridderstam och Adeln anse desie betänkligheter obetydlige, denna farbäga errdast grundad t en nrörk inbillning, underkastar jvg mig med wördnad desi högre uplpsning, glad at uti min fullkomliga förtröstan pä denna, finna den säkerhet emot min fruktan, som egna förnuftsslut ej kunnat gifwa mig.
Emedlertid wägar jag af besia stäl ödmjukast föreflä, huruwida icke nyttigast more at bibehålla den urgamla frihet swart Rikets Ständ bittils ägt och som sin yppersta helgedom stän, vigt bewarat, at sig sjelft beskatta och til deltagande af större eller mindre del i allmänna bcwillningar läka friwillig jemkning men intet twäng äga rum.
Skulle af orsaker öfwer min förmåga at inft, ct sädant twäng, om ock härefter anses möra oundgängeligt än bittils, dä hemställer jag i lika önmjukhet Högloft.
Ridderstapets och Adelns högst uplpsta ompröfning huruwida den tilläggning r 71 kunde wara olämpelig at Let Ständ, som efter den i Utstottet skedde vo tepjnx - Z22 Den 5 Junit. terinF trodde sig förfördeladt, ägde rättighet, om det sä önffade at innan beflutet gick i werkställighet underkasta detsanrma Konungens antingen äecision eller ätlnindstone 8.incnor> efter omröstning i Stats-Rädet, hwarförinnan det icke ägde laga kraft.
Herr Lkjolclebrancl, ^.Ullers krcclric, upläste til ?rotocollst följande: Wid öfwerwägandet af den frägan: huru et afgörande beflut skulle kunna winnås, i händelse at et eller twänne Ständ skulle magra at ätaga sig den del af bewillningcn, sein enligt skedd rexLrrition detsamma borde tillkomma, bar olvustitutions Utskottet funnit sig i walet, endast mellan twänne utwägar, nemligen Konungens ätgärd eller Ständers pluralitL, pä hwad sätt som häldft bestämd.
Konungens ätgärd wid en bcffattningsfräga, kan med ssäl anses stridande mot en af de första grunderna för all rättjkaffens frihet: folkets rätt at genom sine representant»!- beskatta flg sjelft.
Säledes mäste den andra utwägen widtagas; och pä det plural!esten genom udda tal mätte blifwa bestämd, hwilket i wista fall kan wara alldeles nödwändigt för Statens upratthällande, förestogs at et Utskott, bestäende af lika antal Ledamöter för hwarje Ständ, ffulle votera per capita, sedan en Ledamot genom lottning utgätt.
Af denna enda Återstående utwäq synes äfrven en stor olägenhet kunna upstä, nemligen den: at tre Ständ kunna beskatta det fjerde.
Men detta kan afhjelpas genom en af Riksens SLän - Den 6 Innit. 625 Ständer såsom Grundlag antagen Instruction för Bewillmngs Utskottet, hwaruti bland andra nödiga allmänna föreskrifter, wista förhällanden utsattas mellan den Bevillning sorn ar geinensam för alla Rikets Inwänare, och den hwarifrän et eller flere Stand aro undantagne / alltsammans beräknadt efter possesion >,8 och näringars af omständigheterne beroende olika afkastningar, m. m.
Och ehuru detta ej kan ske med fullkomlig noggranhet, är det atmiirdstone tilräckligt at i förhand förebygga tre Ständs ej förmodliga men möjeliga afsigt at förtrycka det fjerde.
At, i händelse af twist, taga förra Bewillningen til grund, kan wara tjenligt, dä sakernas ställning sedan sista Riksdagen ej förändrat sig; men twärtom i annat fall.
Stängd eller fri sjöfart, och deraf följande lätt eller sevar eller ingen afsättning, kunna til erempel werka stora förändringar i de fördelar, som af wista näringar kunna päräknas, och säledes i den bewillning som deraf med rättwisa kan tilfalla Staten.
Men jag bör ej uptaga en dyrbar tid at fördjupa Mig i ctetaillLr.
At all skadlig följd af den förestagna Regeringsformens 71 §- kan afwändas genom en wäl öfwerwägd och til ändamälet afpastad insti-uction för Bewillmngs Utskottet, är hwad jag egentligen wägarpästä, och hwad swärligen lär kunna bestridas.
I följe deraf torde icke Regeringsformens antagande för detta ämnets skuld böra möta nägot hinder eller tids utdrägt derföre upstä, häldst i en tid, dä hwar minut är sf wigt för Fäderneslandet.
Grefwe 52t Den 5 Junis.
Grefwe <r)-IIt-nborA, sobao kllenninA, hade inlemnat följande lUemorirrl, sorn uplästes: ödmjukt älemoiial!
Med deltagande i den allmänna erkänflarr för den af llonstimuous - Utstettet til pröfning öfwerlernnade Regeringsform, torde mig tillätas derwid fä fran! st älla nägre anmärkningar, icke äfpftande hufwudsakliga förändringar, utan blott tillaggningar, sorn jag funnit rrng föranläten foresta, sedan i dcsie ämnen icke nägot blifwit anmärkt i Ridderstapet och Adelns sista iMuum.
Örn wigten af control! öfwer Ämbetsmäns åtgärder oftnd:gt blifwer större i den män desie åtgärder hafwa inflytande pä allmän ochen skild walfärd, upstär deraf den följd, at den Ämbetsförwaitning, som blifwer Stats-Rädet och - tats^liniserLr anförtrodd, kräfrver den pälitligaste och noggrannaste bewakning.
Jag kan dock icke dölja min mekan om säkerheten för desi -vederbörliga iakttagande, dä ce wid Riksdagar blifwande dlonstituuonL
Utstött äger all-na at gransta Stats Rådets lUolocoU-rjag har trott at dä Stats Rådets och StatS-^kinistrarn^^ Ämbetsförwaltning sä mycket nrera were stäld under Riksens Ständers enstilta granstning, som deras sä kallade.fusiUlL Ombudsman icke är rättighet tillagd til inträde i Stats Rådet eller kännedom af desi llrorocollsr, denne
Ständrnme förbehällne rättighet stlllle innefatta en deremot swarande, at, med undantag af mimscerUUL arcnder, allmärrt derom inhemta kunskap, änskönt rättigheten lil ofrckiel pröfning och bedömmanKe rvore et särstilt Utstött updragen, samt at Den 5 Junie. 52Z det skulle innebära en motsägelse at icke äga rät tighet genom läsning sjelf inhemta den kännedom , som (-'on8urmitE-Utskottet agde at meddela.
Denna min förmodan har jag äfwen grundat pä den öfwertpgelse, at likasom dek är folkets göromål, för bwilkas skuld allmän styrelse är inrättad, at genom sine känna huru densamma fores, det bör wara hwarje redlig
Ämbetsmans ära och dyrbaraste ratt , at desi handlingar uppenbarligen undersökas och granskas; men sedan efm3urui!Oii8Utffottet derom lärer annorlunda förordnat, torde jag nu wara inskränkt til blotta bedommandet af det Utskott, som forenamde wigtiga förrättning blifwer anförtrodd, och derwid anmärka, at, om t följd af en föregående Riksdags praxis, som wanligcn blifwer iakttagen wid den efterföljande, detta Louslltucions Utskott blifwer, likasom nu, sammansatt af femton Ledamöter, skutte det möjeligen kunna inträffa, at sep ledamöter, twa af hwarje Ständ, utom Ridderskapet och Adeln, Utgjorde plurUitewn inom Utskottet, och således Riksens Ständers tanke i afseende pä StatsRädets och Statsg ämbetsförwaltning.
At denna controll icke upfpller sit ändarnäl chnes mig legga i öppen dag, och at det stora föremälet. redowiöning och an-war, hwarifrän nu msra ingen mindre Ämbetsman kan undankomma, kan likwäl, i anseende til de wigtigaste ämbeten dufwa alldeles förfeladt, da erfarenheten nogsamt beiwttnar, at möjeligen sanningens röst lättare kan nedtystas och ofwerwgelsen snarare döfwas ibland et ringare antal Uspittsc-iiUtuu än i en talrikare folksamling.
I afseende bärpä får jag ödmjukeligen foresiä det tillägg wid 105 §. rörande 526 Den Z Junit.
Utskottets pröfningsrätt af Stats-Radets locoller, at wid veste Lrotocotlr-rs jäslrrng och berömmande, Loli8citutioris lltskottet ma focftärkas til det anta! 71 L om Aewillriingac för skrjfwer, nämligen 30 Ledamöter af hwarje Stand , Ridderskapet och Adela dock obetagit, at efter wänlig Riksdagepraxis, med tiläkmng af lika manga Ledamöter, kunna utgöra et dubbelt antal emot hwart och et af de andra Ständen, om Ridderskapet och Adeln sä för godt finner.
Beträffande det i 71 § föreflagne sätt til Bewillnings stadgande i de händelser, dä Stånden om belopp och fördelning icke moro ense, sä enär man i alla tider ansett det wara en ganska oväsendtlig och ömtälig rättighet at beskatta sig sjelf, och at således något instptande af tre Stånds wilja icke kunde werka nägot pä det fjerdcs rätt, har jag tpckt mig finna denna tanka motsagd, da man öfwerlemnat at Standens OeputLlLäs en rättighet, som man icke medgifwit sjelfwa Standen.
Det ligger i sakens natur, at, dä fräga ar om bevillning der stridige interk-88en äro Ständen emellan, samma princips stal följas om defie frågor afgöras i Stand eller Utskott; om omröstningar derom ske Ständwis eller per capita, och at säledes tre Ständ, ja afwen twa Ständ, som icke genom utlottningen sakna någon Ledamot, kunna älägga de andre twä de bewillningar de för godt finna.
Det har wäl wid Riksdagar stundom bändt, at det ena Ständet ätagit fig en större tillökning i^beivillningen än andre; men om et sädant äta. gande kan wara en följd af egen öfwertvgelse vch fri wilja, bör likwäl rättighet för andre Ständ Den 5 Iunir. Z2.7 rrl Ålägga en sä beskaffad förhöjd Bewlllning icke medgifwas; jag förestår derföre det tillägg tvid 71 §, at dct ma ankomma pa det wägrande Siandets fria wal at antingen underkasta sig det förfarande, fom denna § föreskrifwec, el» ler ock wara förbundit ti! tilöknrng eller minsk» ning i den föregående Bewillningens belopp och fördelning i det förhållande oet deri haft til de tre öfrige Ståndens fammanslagne
Be» willning i den proportion de öfrige Ständer» anfett tilökning eller minskning nödig:
Och synes detta ärende om bewillningssättet waraas den egenskap, at Ridderskapet och Adeln äger rätt til förenämde förbehåll, utan afseende pä de andre Ständens tankar, hwilka äfwen, lika med Ridderskapet och Adeln äga at hwar för sig ingä i enahanda förbehåll.
Jag fär äfwen anmärka, at ibland de sista tillägg til Regeringsformen, influtit den mening, det ifrän tryckning wore undantagne öaagueas och Riksgälds-Lontoirt.-t8 ^rorocoller j ärendkv som böra hemliga hällas, och dä jag tror at werkeliga hemligheter bwarken warit eller kunna förekomma i förwaltningen afetsädant penninawerk som Riksgälds Lontoiret, anser jag för min del det detta uttryck, hwad Riksgälds-Lontoiret angär, bör förswinna.
Eluteligen fär jag yttra den säkra förmo» dan, at utan hinder af Lonstitutionens anta» gande, hwaruti skyndsamhet yrkas, särskildte i Ständen gjorde anmärkningar rörande utöfningen af de Nationen förbehällne rättigheter, mäge ätmindstone kunna sedermera komma Stän - 523 Dm 5 Junti. den emellan til jemförelse och pröfning.
Stockholm den g Junit rgvg. stobAn kksnninA 0Mendorf. Grefwe Ittamilton, 6l.i8tkf ^Vatlilei', hade inlemnat et vlc^mLn, sa lpdande:
Sedan ätskillige warde
Ledamöter pttrat sine tankar i flere delar af den föreflagne Regeringsformen, och alla spnaö hafwa instämt deruti, at den äger den grad af fullkomlighet som för wart Fädernesland i nä'warande ställning är tjenlig, ehuru nägra anmärkningar wid wista cistLiiiei kunde äga rum, äterstär för mig blott at fästa Högloft.
Ridderjkapets och Adelns upmärksambet pä en och annan omständighet, som ännu ej blifwit nämnd.
Med et billigt misttroende til mina egna instgter och et oinskränkt förtroende til de wärdige Medborgare, af hwilkas mogna kundffapcr och vsparde mödor, den pro Regeringsformen är en fougt, förenar ^ jag den öfwertygclse, at hwarje Medlem af det- » ta Samfund är skyldig sig sjelf och sit Fäder- ^ nesland at yppa de tankar som boS honom enffclt kunna upstä.
Om de förändringar jag förestår äro antagliae, winner det allmänna derw-d, om de förkastas, blir winsten min enskild.
Jag blir-uplyst om mit misttag.
De ärendcr som förr föredrogos af StatsKc-crecerLi en för Inrikes ärendcr ensam, äro uti litte §. fördelade emellan tre, At de ärendcr som anga Religionen, klcclesiIrnttjus Werket och allmänna uxfostran, böra.skiljas frän de egentligen sä kallade Inrikes Arender, är utom all fraga.
Den 5 Irmtt. 52g fräga.
De förre fordra et helt annat behandlingssätt än de sednare; helt andra skags kunskaper behöfwer den man ät hwilken upfosiringswerket blifwit anförtrodt, än den som har wärdén om Rikets economis.
Deremot kan jag ej inse egenteliga orsaken, hwarföre de economiskrr. arenderne äro kemnade til 2:ne ämbetsmäns föredragning.
Hwar äemills för sig blir ej tilräckelia as fysielsätta
L:ne personer,' hos hwilka man ätmindsione bör suyyonerA skicklighet och drift.
Drätsel-werket kan ej gifwa mänga ämnen för Ämbetsmanna handläggning, dä Rikets penningewcrk gansta wisligen äro "öfwerlemnade i Riksens Ständers wärd.
Gränsen emellan de olika grenarne af economlen är sä swär at med noggranhet bestämnra, at cotillon wid ärendernes handtering blir nästan oundwikelig.
De ärender h synnerhet som röra Drätsel-werket, äro af sä lika art med de camer-il-g, hwilka likwäl i den omnämnde §. äro ätstiljde, at jag tror redighetcn i arbetssättet fordra, det alla de sä kallade inrikes ärenderne öfwerlännäs til en enda Ämbetsmans handläggning.
Den Stats-Rädets Ledamöter älagde styldighet attil
Urorocoliet yttra sina tankar uti ds mål som der komma at föredragas, är utan twifwel folkets hufwudsakeligaste stöd emot den Negerandes möjliga egenmägtiga företag, desi skydd emot wäldet och tiltagsenheten.
Jag tror denna answarighet wara en af de grunder, hwarpä nyttan af hela ki-ostceet hwilar, och jag anser derföre af högsta wigt, at den i 102 Z. förestagne NiksRätt, inför hwilken Stats-Rädek stall för afwikelfer frän sina pligter tiltalas, aldrig mä kunna sättas ur den werksamhet, som 67, 63. för 530 Den 5 Iunik. för dest ändamål är nödig.
Detta händer dä Riks-Rättens Ledamöter genom inträffade jäf eller laga förfall utgöra mindre antal an tolf; Riks-Rätten blir dä ej domför, det will säga den blir owerksam, och dä
Domstolen säledes ej existk-rLi-, blir deraf en naturlig följd, at et brottsligt Stats-Räd ej kan tiltalaö eller dömmas til answar.
Möjligheten at sä mänga Ledamöter genom jäf eller förfall kunna bliswa hindrade at biträda Riks-Rätten, at de öfrige ej utgjorde domfört antal är ej förutsedd, eller nägot medel til afhjelpande af den olägenhet som derigenom ffulle upkomma, föreslagit.
Den händelse jag nämnt bär förmodeligen ej ansetts wara at befara, dä Riks-Rättens Ledamöter äro flere än tolf; men utom det intet i en Grundlag bör öfwerlemnas ät prob^bttitt-wn eller baxarclen, bör man söka förekomma intrigens iverkningar fran deras sida som böra tiltalas, och swaghetens bos dem som böra dömma.
Den brottslige gör säkert allt för at undgä answar, och wängen Domare söker troligen undwika den mindre behagliga befattningen^ at til answar befordra Statens betydligare Ämbetsmän.
Pä ' det Riks Rätten alltid wid förefallande behof matte kunna orxaniser^, och ändamälet med dest inrättning säledes ofelbart winnås, förestär jag följande tillägg til 102 Z.:
Skulle st! hända, at sa Manga af Riks-Rättens Ledamöter äro af laga förfall etter jäf hindrade at deltaga i desi öfwerläggningar och beslut, at de öfrige ej utgöra tolf, äligge dä Ordföranden at L stället til Ledamor i Riksrätten kalladen Ämbetsman inom samma Werk, som är näst i ordningen efter den af förfall eller jäf hindrade, eller ock om detta med de milimirs Leda - Dett 5 Iunik.
851 Z.eöattrZterne inträffas -en älste 6enera1 eller Amiral i Riket/ som sadant hrn-er ej äger.
Hwad i io3 Z. stadgas om en TryckfrihetsLomitL kommer at förfalla, t fall det af en mitntions Utssottets Ledamot Herr Ridvarehus Lecreteraren Lilvertztolpe gjorde xroject til eN Lag och HushällNings-Beredning antages.
Jag har ej den förmätenheten at tro mig med ytterligare stal kunna wisa nyttan af en inrättning hwars fördelar nämnde Ledamot med sä mycken styrka, sanning och fullständighet ädagalagt, ritan förklarar blott at jag til alla delar instämmer Uti hwad han i detta afseende tilstyrkt.
Jag har ansett för min medborgerliga rätt 6t yttra mina tankar, men jag anser ockfä för min medborgerliga pligt at ej i detta ögonblick lägga hinder i wägen för antagandet äfen Oonstitutioni bland hwars betydligare fördelar jag räknar dea, at i sjelfwa Grundlagen är förwarad rättigheten och sättet at deruti göra de ändringar, hwartil en närmare granskning och ett stigande uplysning kunna föranleda.
Jag erkänner wishetett af det stadgande at inga ändringar i Grundlagen mä kunna wid samma Riksdag förefläs och antagas, samt öfwerlemnar til Högloft.
Ridderffapet och Adeln ät göra det afseende ä mine anmärkningar de kunna för tjena, men förbehåller mig blott at desamme, säsom Nu wäckte, mätte wid nästa Riksdag kunna företagas til pröfning och afgörande.
Eustaf Matliier kkaMlltau» Herr 5Z2 Dcrr 6 I«nir'.
Herr DakImÄU, ttars, joban, hade ingifwit et sä lydande victainen:
Ändamälet med denna wördsamma anmälan, den medwetandet af min obetydenhet samt bristande erfarenhet och infigter ej kunnat förhindra, är ej annat än det at uti den wigtigaste sak, sorn en medborgares omdöme kan underkastas , för egen tillfredsställelse min öfwertygelse til ittotocoilst.
Jag bwarken bör eller wil nu uppehålla med en sadan granskning af det förewarande <-.on8tirution8-xrojectLt, som wid en annan perion jag ansäg mig åligga :
Jag ber blott först fä äran förklara, at jag i afseende pä ven Konung, som Swensta Felket nu genast sä enhälligt antager, ej äger en stymt af fruktan eller misttroende; men deremot tror jag, at de grunder til allmänt wäl, hwilka i en sä owanlig cc vjunctur som den närwarande läggas, ej kunna framdeles utan största äfwentpr och swärigheterrubbas, och böra säledes just nu upföras pä endast det ewigt waraktiga sanna, enkla naturliga.