Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Frih. o. Landtm, för en stund sedan uppläst. i4 §: n. Hr von Hohenhausen:
Emot i:a mom. liar jag ingenting att anföra.
Det är blott vid det sednare morn., som det kanske torde beböfvas ett tillägg i redactionen, så att efter sista ordet i morn., eller efter ordet ”ordnande,” tillädes dessa ord: ”i hvilket fall de må i laga ordning ändras.
Det är nemi. fråga om testamenten och sådana stiftelser, som skulle ändras, och då kan det ej vara illa att det står att de skola i laga ordning ändras, ty eljest ser det ut som skulle förändring i dylika sladganden kunna försiggå alltför lätt.
Hr von Hartmansdorff: Uti i:a mom. hafva Utsk:n föreslagit: ”Då någon person önskar inrätta skola, och deri sjelf lemna undervisning, bör anmälan derom göras hos församlingens skolstyrelse, som icke äger förvägra skolans inrättande, så framt den sökande är välfräjdad, och äger den skicklighet, som för undervisnings meddelande erfordras; hörande en sådan skola, hvad undervisningen och ordning angår, stå under skolstyrelsens inseende.” Enligt delta förslag skulle således den person, som ville meddela enskild undervisning, underkastas ej mindre till sin fräjd än sin skicklighet pröfning af den skolstyrelse, som i socknen funnes, och på denna styrelse skulle det bero, om pröfningen i någotdera hänseendet utfölle otillfredsställande, att vägra skolans inrättning.
Om nu så illa åtbure, alt skolstyrelsen i en församling vore försumlig, och alt hennes skola vansköttes, men någon skulle, just för att sådant afhjelpa, på ett lättare 36o Den 17 Februari c. m. sätt än genom tvist med skolstyrelsen och rättegång hos consistorium, hvilken skolstyrelsen möjligtvis vore mäktig nog att vinna, — 0111 någon, säger jag, just derföre skulle vilja inrätta en enskild skola och derigenom antingen undanrödja den dåliga eller nödga henne till rättelse, så skulle sådant kunna af skolstyrelsen förhindras.
Månne icke sättet att förbättra skolorna både i Stockholm och landsortsstäderna oftast varit, att pensioner eller enskilda skolor inrättats, genom hvilkas begagnande man tvungit de offentliga skolorna att rätta och förbättra sig?
Ville man nu betaga landsförsamlingarna den utväg till förbättring, som man icke betagit städerna, så gjorde man illa.
Den allmänna skolstyrelsen har med den enskilda skolan icke annat att skaffa, än hon har med den undervisning, som meddelas hemma i husen, fion må väl äga att tillse det barnens undervisning icke försummas, men i öfrigt icke befatta sig dermed.
Kyrkoherden är berättigad tillse att falska läror i religionen icke föredragas i den enskilda undervisningen.
Stadgande derom finnes redan för mer än 100 år tillbaka, efter hvad jag vill minnas.
Jag har glömt att medtaga ecclesiastikvei— ket, eljest skulle jag för eder, mine herrar! hafva uppläst luiru föreskriften derom lyder.
Någon närmare föreskrift anser jag icke behöfvas.
På samma sätt är förhållandet med de skolor, som bruksägare eller andra egendomshufvare på enskild bekostnad inrätta.
De kunna icke underkastas annan uppsigt af socknens skolstyrelse, än tillsyn ali barnens läsning icke försummas.
Om någon håller informator för sina barn eller för sina grannars, så angår det icke heller skolstyrelsen i något annat afseende, un jag förut nämnt.
Jag hemställer således, att begge dessa mom. mätte utgå, och att endast följande måtte stadgas, nemi.: barn, som begagna enskild skola, stå under samma tillsyn af församlingarnes allmänna skolstyrelser, som de der begagna huslig undervisning.
Le fre'n: Under en tid, då vi med mycket besvär arbeta emot allt skråtvång, som finnes, så synes det mig vara olämpligt att lägga frö till skråinrättningar inom hvarje församling, nemi. skolstyrelse-skrå, hvartill detta lätteligen kan urarta.
Skolstyrelserne sjelfve skola stå under uppsigt af presterskap och consistoriel-, och alla undervisningsanstalter böra derföre äfven stå under samma höga uppsigt, hvarföre jag anser det vara orätt att gifva skolstyrelserna någon vidsträcktare makt än hvad som är föreslaget om barnens examinerande.
Att irrläror ej insmyga sig i religionsundervisningen, är en sak, hvaröfver presterskapet skall vaka, och det kommer ej här i fråga.
Jag tillstyrker antagandet af den redaction för dessa morn., som Hr von Hartmansdorff föreslagit, till förekommande af skråordningens införande i läroanstalterna.
Hr D«n ij Februari e. m.
Jag är icke någon särdeles älskare af skrå, jag är lika tolerant, som någon annan, men tror att Ulsk:n i denna § afsetl ett nyttigt andamål, d. v. s. Utsktn hafva inskränkt sig dertill, att när någon vill inrätta en skola inom ett skoldistriet, skall han derom göra anmälan hos skolstyrelsen, och detta tror jag vara alldeles i sin ordning.
Skolstyrelserne äro ansvarige, icke allenast för de fasta och ambulaloriska skolorna, utan för undervisningen i allmänhet, hvar och en inom sitt district.
Det tyckes då icke vara för mycket, att en sådan anmälan sker.
Utsktn hafva förklarat alt skolstyrelserne icke äga att förvägra inrättandet af privata skolor, så framt den, som en sådan inrätta vill, är välfräjdad och äger skicklighet, och denna censurtyckas skolstyrelserne böla kunna hafva.
Det förutsätter icke alt skolstyrelsen skall pröfva sökandens fräjd, på annat sätt, än att denne måste hafva fräjdebevis.
Kommer en sådan person utifrån, d. v. s. ifrån en annan socken, än den, hvarest han vill inrätta skolan, så måste lian ju för alflyttningen från den socken, der han förut vistats, medföra prestebetyg, och som detta innefattar allt hvad man behöfver vela om den sökande i afseende på dess fräjd, så mätte han väl kunna uppvisa det för skoldirectionen inom det district, der han vill inrätta sin skola; och jag tror det vara lika vigtig!, att någon författning finnes, som stadgar huru en skollärare skall vara beskaffad, som inrättar enskild skola,— att, säger jag, det är lika vigtigt alt hafva någon controll öfver den religiösa, som den kroppsliga vården.
Ingen läkare får i vårt land prakticera såsom sådan, ulan att hafva ådagalagt någon kunskap, och på samma sätt lärer det också böla förhållas med dem, som vilja blifva lärare.
Jag tror alltså, alt Utsk:n afsett ett ganska vigtigt ändamål.
Erfarenheten visar också huru ofta det händer, ali enskilde personer, som inrätta skolor, icke allenast äro oduglige och oskicklige för att kunna bibringa andra någon undervisning, utan tillika så osedlige och hålla så liten ordning i skolan, att det vore väl om man kunde köra dem på porten.
Det tolde således vara väl, om någon auctoritet finnes, som håller ordning i detta afseende, helst den, som anser sig lida orätt, har vägen öppen att anföra klagomål.
Jag önskar således, hvad i mom. angår, att delta måtte få förblifva oförändradt.
Inom Utskrn föreföll en ganska intressant discussion i detta ämne; hvar och en fann behofvet af ett stadgande emot de skolqvacksalverier, att jag så må säga, som vilja göra sig gällande.
De olägenheter, som möjligen kunna uppkomma genom denna §, tror jag således på intet vis svara emot de större olägenheter, som säkerligen skola uppstå, i händelse §:n borttoges.
Hvad 2 mom. angår, har jag dervid icke hört någon annan anmärkn., än den Hr von Hohenhausen framställde, och instämmer i den begäran, han i afseende derå gjort. 20 II 46 36a Den 17 Februari e. 111.
Min tanke är, att skolstyrelsernes controllerande rättighet bör stanna vid barnen, d. v. s. huru de undervisas och uppfostras, men icke sträcka sig till att controllera deni, som göra denna uppfostran, och tror följaktligen att den censur, de skulle kunna utöfva öfver andra personers fräjd, är något sorn dem icke tillkommer.
Att åter den, som vill inrätta en skola, blott skall göra denna anmälan som ett tillkännagifvande, anser jag vara öfverflödigt att anbefalla; ty nog mäste man veta hvad i det fallet förekommer inom församlingen utan särskildt tillkännagifvande.
Med anledn. häraf slutar jag mig till den mening
Hrr von Hartmansdorff och Lefre'n hyllat.
Skolstyrelsen liar genom denna § icke blifvit tillagd någon ny rättighet.
Härstår: ”skolstyrelsen, sorn icke äger förvägra skolans inrättande, såframt den sökande är välfräjdad;” alltså är det skolstvrelsens åliggande att, för att kunna förvägia skolas inrättande, äfven kunna visa att den ej är af god fräjd, sorn vill skolan inrätta, eller dertill saknar erforderlig skicklighet.
Är det rimligt, att en person, som är vanfräjdnd eller oskicklig, skall äga rätt att börja en skolinrättning, utan att någon kan sätta sig deremot?
Bör ej så val god fräjd sorn skicklighet vara intvgad?
Jag kan ej annat än tillstyrka §:ns antagande, sådan den befinnes, med undantag af den lättelse i 2 inom., hvarom jag förut nämnt.
Det är ingalunda sagdt, att de lärdaste äro de skickligaste undervisare.
Den skickligaste undervisare, som jag sett i någon folkskola, var en ofärdig skolmästare i Skåne, hvilken visserligen icke ägde något vidsträckt kunskapsmått.
Hvad sedligheten beträffar, så inser jag icke huruledes skolstyrelsen skall kunna utöfva på barnens undervisare en större controll än på barnens föräldrar.
Om desse äro osedlige, lära barnen bafva lika mycken om ej mera skada deraf, än 0111 läraren vore det.
(Jin en osedlig fader tager i sitt hus en dylik lärare, så är det detsamma, som 0111 den osedlige fadren sjelf undervisade sina barn.
Man kommer på detta sätt in på ett annat område, än det hvarpå frågan befinner sig.
Jag tror derföre, att man ej bör gå längre än jag föreslagit; ty hvar blifver väl eljest gränsen för skolstyrelsens behörighet?
Om en herreman antager en lärare lör sina egna barn och för sina underhafvandes,— huru kan man begära att den allmänna skolstyrelsen i församlingen skall hafva rättighet att gifva föreskrifter inom hans enskildta hus?
Delta är ogörligt, om man äri ville göra det till olagligt.
Jag vidblifver således min förut gjorda framställning.
Jag skulle alltför gerna biträda Hr von Hartmansdorffs förslag, om jag ej fruktade att bela skolinrättningen skulle göras om intet.
Jag har tyvärr ofta Den i j Februari e. m. 3(J3 funnit på landet, huruledes skolmästare, sorn gå nr by och i by för att meddela undervisning, utgöra det största afskuin man kan tänka sig, liderlige på allt möjligt sätt.
Om nu liderlige föräldrar, som vanligtvis söka liderliga sällskaper, låta sina barn undervisas af dylikt afskrap och narra andra föräldrar att äfven lemna sina barn afskuinmet i händer, så frågar jag: hvad skall det blifva af allt detta? hvad hafva vi för allt detta reglementerande?
Om de flesta eller ambulatoriska skolorna i någon ort råkade i misscredit, så skulle man få se, att möjligen de dåliga varelser, jag omtalat, skulle få desto större credit och således kunna i ganska hög grad skadligt inverka på ungdomen, som skulle undervisas.
Olyckliga äro visserligen de barn, som hafva osedliga föräldrar; men de blifva ännu olyckligare, om de tillika skola komma att undervisas, och derföre kan jag ej annat än önska att Utsk:ns förslag måtte antagas, och jag skulle i sanning anse det olyckligt, om ej skolstyrelsen skulle hafva den makt som i §:n säges.
Jag är af samina lanke som Hr Ribbing, och tror dessutom, att med någon inskränkning §:n skulle blifva oskadlig, nemi. om i sista perioden, der det heter — ”hörande en sådan skola, hvad undervisningen och ordningen angår, stå under skolstyrelsens inseende,” det i stallet införes: börande en sådan skola, hvad religion s-undervisningen angår, stå under skolstyrelsens inseende.
Jag tror, att för sådana tider, då möjligtvis irrläror och secler kunna uppstå, det vore nyttigt att hafva ett stadgande, sådant som jag nu vågat föreslå, Man skulle kunna tänka sig, att under sådana tider sectifvern sökte utvidga omfånget för sin verksamhet oell inträngde i dessa undervisningsanstalter, och då vore väl, 0111 ett sådant stadgande funnes.
Med den förändring, hvarom jag väckt fråga, synes mom. alltför väl kunna bifallas.
Jag har redan förut an märkt, att enligt gällande författningar är det kyrkoherden, som har uppsigten öfver lärans renhet inom den enskilda undervisningen.
Han är också den ende, till hvilken man kan trygga sig, emedan icke någon annan får vara prest än den som är renlärig.
Men det skulle kunna hända alt hela skolstyrelsen, med undantag af presten, tillhörde någon sect.
Om en sådan styrelse finge bedömma huruvida undervisningen i religion vore ren eller icke, så kunde det hända, att, 0111 skolstyrelsen, med undantag af presten, eller med ett ord, om pluraliteten utgjordes af en sects anhängare, ingen annan än en sådan blefve antagen till lärare i folkskolan inom den församlingen.
Det är alltså nödvändigt att bibehålla kyrkoherden allena vid det religiösa öfverinseende!.
Man kan ej heller betaga honom det, så länge vår kyrkolag befinnes gällande, — Fruktan för de liderliga, kring - 364 Den ij Februari e. m. vandrande skolmästarne bör icke vara så särdeles stor, då i denna lag icke medgifves något undantag ifrån skolafgifters erläggande för dem, som hålla sina barn särskild undervis ning.
Föräldrarne finge således betala både till folkskolan och till den liderliga skolmästaren, ifall de ansåge det vara bättre att hålla en sådan.
Vanligen pläga de IiderIige använda sina penningar på det liderliga.
Derföre ar det troligt, att sådane föräldrar skola skicka barnen till skolan och der betala för dem, hellre än att hålla särskild skolmästare och betala på 2:ne ställen.
Det är visserligen en definition, hvarom Hr von Hartmansdorff upplyst oss, att prestens rättighet, enligt kyrkolagen, icke bör kunna stympas genom denna författning; men jag hemställer till Hr von Hartmansdorff och samtlige herrarne, om ej, då pastor är sjelfskrifven ordförande i skoldirectionen, det är troligt, att denna anmälan sker hos pastor, och då är det godt, om han, vid afgörandet häraf, kan tillkalla skolstyrelsen , likasom vid de tillfällen, då fråga är att undersöka huru undervisningen fortgår för att göra anmälan hos den auctoritet, som kan bedomina om den enskilda skolan får fortfara.
Jag ser således ingen contradiction mellan detta förslag och kyrkolagen, och ingen våda för den enskildes rätt att hålla skola; jag ser blott en, i min tanke, ganska tillbörlig rättighet medgifven skolstyrelserna i allmänhet att kunna hejda inrättande af skolor, som kunde lända till melin för sedlighet och upplysning, i stället för till dessas gagn.
Jag hemställer om denna § verkligen icke står i strid med vår kyrkolag; om tå är, afstår jag visserligen från mitt yrkande att §:n må bifallas, men eljest icke.
Jag tror icke attTdenna § är i strid med kyrkolagen, och kan ej finna att kyrkoherden bör ensam i afseende på religionsundervisningen få utöfva den makt, som skolstyrelsen i öfrigt med honom delar.
Mången prest kan vara så secterisk som någon annan, och derföre är icke lärans renhet skyddad endast af presterna.
Man kan väl ej heller föreställa sig, att en hel skolstyrelse skulle vara anfäktad af secterism; ty om så vore, hade väl ryktet derom spridt sig äfven till domcapitlet, som i sådant fall väl visste alt taga sina mått och steg.
Landtm, yttrade, a'tt R. o. Ad. i anledn. af de anmärkntr, som blifvit gjorda, torde finna riktigast, att särskilda propos:r framställdes på de tvänne olika rnomm; ifall R. o. Ad. afsloge det första och antoge Hr von Hartmansdorffs förslag, så komme naturligtvis äfven det andra att afslås.
Jag bestrider icke, ali särskilda propos:r göras på hvartdera mom., men anhåller att Den 17 Februari e. m. 365 milt förslag till contra-propos. i alla fall mätte komma under pröfning i den gemensamma voteringen, ifall vi komma till en sådan.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla TJtsk:ns förslag till 1 momentet.
Hr von Hartmansdorff begärde votering.]
Den som bifaller 1 mom. i 14 §:n af Utsk:ns förslag rörtde folkundervisningen, voterar ia 5 den det ej vill, voterar ne'; Vinner nej, antages Hr von Hartmansdorffs förslag, så lydande: ”Barn, som begagna enskilda skolor, stå under samma tillsyn af församlingens allmänna skolstyrelse, som de der begagna huslig undervisning.”
Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja •—• 7. Nej — 10. 2 mom. i i4 §:n. € Efter det nyss fattade beslutet, ansåg R. o. Ad. detta mom. böra förfalla. 1 5 § : n. Denna § bifölls. 16 §: n. Hr von Hohenhausen:
Emot denna §:s 2:ne första mom:r har jag ingenting att anföra, men vid början af 3 morn., der det heter, att "kyrkoherdarne böra,” önskade jag att man måtte sätta ”skolstyrelserne böra;” hvaremot jag i slutet af samma morn., som handlar om att consistorierna livart 5:te år skola ingifva berättelse till K.
M. om undervisningens tillstånd, anser mig böra göra den anmärkn., alt denna föreskrift är öfverflödig, emedan sådana berättelser skola afgifvas när Konungen för godt finner att sådana infordra.
Mig synes som vore denna föreskrift att anse som ett påpekande att Konungen ej må bry sig om att oftare infordra slika underrättelser.
Jag anser alltså den sista perioden i 5 mom. vara öfverflödig och böra utgå.
Hr af Si Ilen, Willi.
Gideon, uppläste följande:
De skäl, som vid återremissen af betänk.
N:o 5 anför - 36G Den ij Februari e. m. des emot ovillkorligheten af kyrkoherdes ordförandeskap i socknens skolstyrelse, hade jag önskat blifvit af Utsktn godkända.
Det vore alltför öfverflödigt att nu upprepa dem här, utan får jag dem endast åberopa.
Ett ytterligare skäl för min mening anser jag mig dock Iröra anföra.
Jag tror nemi., alt man i allmänhet, vid communala bestyr, bör laga sig till vara för inblandandet af något element, som (icke äger stödet af det allmänna förtroendet.
Har kyrkoherden detta inom församlingen, lärer han nog blifva vald till ordförande uti skolstyrelsen; äger han det åter ej — och ett sådant förhållande måste man ju kunna tänka sig? — så synes han ingalunda vara tjenlig att leda öfverläggningarna, Iivari han i allt fall såsom sjelfskrifven ledamot kommer att deltaga.
På dessa skäl vågar jag föreslå följande förändring i redactionen af i punkten af denna §, nemi.:
"I hvarje socken eller större skoldistrict skall finnas en skolstyrelse, bestående af kyrkoherden och af församlingen valda ledamöter — hvilken inom sig utväljer ordförande, som är ansvarig för det vid styrelsens sammanträden förande protocoll; börande etc. — i beröring.
I den händelse hvarje mom. kommer att föredragas särskildt, så anhåller jag, att till dess 3 mom. förekommer få uppskjuta hvad jag har att säga.
Jag får göra samma anhållan, som Hr von Hartmansdorff.
Jag liar varit borta en liten stund och trodde att här skulle följas samma föredragningssätt vid denna som vid den i5 §:n.
Jag tror Utsk:ns förslag i i mom. vara riktigt, att kyrkoherde alltid bör vara ordförande i skoldirectionen, hvarför jag yrkar bifall till detta i moment. i mom. i Utsk:ns förslag blef af R. o. Ad. bifallet. i mom. i 16 § : n.
Detta förslag blef likaledes bifallet af R. o. Ad. 3 mom. i 16 § : n.
Jag instämmer i Hr von Hohenhausens första anmärkn., att det skall heta’’s k o
I s t yrelserne b ö ra” i stället för ”kyrkoherdarne böra;” deremot måste jag bestrida hans andra yrkande att borttaga föreskriften om berättelsers insändande till K.
M. hvart 5:te år ang:de förhållandet med undervisningens tillstånd.
Dessa berättelser böra afgifvas, och åliggandet att dem afgifva bör innefattas i lagen för dessa slags undervisningsanstalter.
Detta hindrar naturligtvis icke Konungen att när som helst infordra särskilda berättelser, men det är nödvändigt och riktigt att, efter vissa bestämda mellanskof, berättelser till Konungen afgifvas från alla församlingar i hela Riket; ty derigenom får man först en fullständig öfversigt af under - Den 17 Februari c. m. 367 visningens framgång eller förfall.
Afgifvas berättelser årligen, så blifva de dels a11för trötlande för dem, som skola desamma utarbeta, dels för litet upplysande för dem, sorn emottaga berättelserna, emedan skilnaden från det ena året till det andra är för ringa.
Jag tillstyrker således bifall till detta morn., endast med den förändring, som i början deraf ur föreslagen.
Öfverensstämmande med Hrr von Hartmansdorff och von Hohenhausen i deras gemensamma tanke, att det bör heta ”s k o I s t y reI se r n e,” i stället för ”kyrkoherdarne, ” får jag föreslå att orden ”hvar för sin församling" mätte utgå, just derför att det skulle komma att heta skolstyrelserne i stället för kyrkoherdarne, men att sista meningen måtte få qvarstå på de skäl Hr von Hartmansdorff framställt.
Uppå derefter framställd propos. bifölls 3 mom. med den förändring, att början deraf skulle erhålla följande lydelse:
Skolsty relserne böra årligen till stiftsstyrelsen ingifva berättelse o. s. v. enl.
Utsk:us förslag.
Det är en ganska vigtig bestämmelse, som fått sitt rum främst i detta utlåtande framför förslaget, nemi. detta:
"Skulle å en eller annan ort särskildta hinder möta för tillämpningen af de stadganden, som i nedanstående förslag finnas utsatta, må dessa hinder pröfvas af vederbör, embetsmyndigheter, sorn äga att efter desammas beskaffenhet medgifva de undantag från de gifna föreskrifterna, som äro af omständigheterna påkallade.”
Den plats detta stadgande fått, utesluter detsamma helt och hållet från sjelfva förslaget; men som det är ganska vigtigt att nämnda stadgande deruti inflyter, hemställer jag om ej detsamma bör upptagas som den 17 §:n och oförändradt bibehållas endast med den rättelse, att ordet ”nedanstående” utbytes emot ”ofvanstående.” Hr von Rosen:
Jag instämmer med Hr Gripenstedt i den begäran han framställt, alt det citerade stadgandet måtte inflyta som en ny § under N:o 17, samt med den förändring han föreslagit, att ordet ”11 e d a n s t å e nde” förbytes lill ”förestående” eller ”ofvanstående,” ty eljest kommer det icke till Konungen.
Hr von Ho lien hausen:
Jag förenar mig också i Hr Gripenstedts begäran, att 1 mom. i ingressen måtte under rubrik af den 17 §:n införas tillika med den förändring han föreslagit.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde i anledn. häraf, om R. o. Ad. ansåg, att den ifråga var. näst före 1 §:n stående perioden borde, sådan den af R. 0. Ad. blifvit godkänd i egenskap af 17 §, nedflyttas näst efter den 16, i följe hvar - 308 Dea 17 Februari e. m. af ordet ”ned a ns tåe n d e” borde förändras till ”ofvan ståe n d e.” Bifölls.
Jag ville blott fästa uppmärksambeten derpå, att oaktadt i5 §:n är bifallen, torde detta likväl icke hindra att 2 mom. af samma § blir omflyltadt.
Nämnda mom. handlar om huru skollärare skola afsättas, och i min tanke står detta mom. illa tillsammans med den öfriga delen af §:n, som handlar om skoldisciplinen.
Jag hemställer alltså, om ej ifrägavar. mom. kunde få sin plats lämpligast i slutet af den 5 §:n, som handlar om lärares tillsättning.
Jag vill påminna mig att något sådant föreslogs af Hr von Hartmansdorff, när den 5 §:n förevar, och begär propos. på denna omflyttning.
Det förhåller sig alldeles så som Hr Gripenstedt anmärkt, att jag önskade, vid det tillfälle då skollärares tillsättning bestämdes, att få detta inom. framflyttadt, hvaremot erinrades, att man icke borde gå ifrån ordningen för föredragningen.
Men då R. o.
Ad. tillåtit att omflyttning må äga rum af olika mom. inom samma 5) och äfven att ett stadgande, som står främst, sättes sist; så hemställer jag om ej äfven den nu ifrågaställa omflyttningen finge göras, hvarigenom sammanhanget blefve bättre.
Jag får blott förklara att jag instämmer med Hr von Hartmansdorff, på grund af en redan förut under discussionen framställd fråga, när 5 §:n förevar.
Ad., att 2 mom. i i5 §:n skulle förflyttas till 5 §:n, och der blifva 6 momentet.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt hvad det återstående af utlåt, anginge, så handlade det om åtskilliga betydliga anslag, och hemställde således, då tiden redan vore långt liden, om R. o. Ad. skulle behaga uppskjuta dess afgörande till nästa plenum.
Med afseende på redactionen af de §§, som äro genomgångna, ber jag att få göra en allman anmärkning.
Jag hoppas att den ej må anses likgilltig, ehuru den tyckes vara liten.
Det råder ombytlighet hufvudsakligen i ett enda ord, som ofta förekommer.
Det heter nemi. stundom börande och stundom rätteligen böranrA.! i många §§.
Det är obehörigt, att i en författning, som utgår ifrån Ständerna, stoffel skola förekomma.
Jag har icke velat göra denna anmärkn. vid alla tillfällen, der den kunnat vara på . kal - Den i y Februari e. ni. 369 kallad, men hemställer, om ej åt vår secreterare malte uppdragas att tillse att detta rättas.