Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St. beviljad, det med säkerhet kunde emotses, så väl att directtns nuvar. ledamöter, hvilka under en lång följd?af år med utmärkt nit och verksamhet förvaltat correctionsinrättningens angelägenheter, skulle nämnda befattningar frånträda, som ock att största svårighet torde uppstå att förmå medlemmar af Norrköpings borgerskap att uti directm ingå, hvaraf åter blefve en nödvändig följd, att i och för ifrågavar. förvaltning tjenstemän måste tillsättas, hvilkas aflönande komme statsverket till last; att, om Utsk:s förslag af R, St. gillades, sökanderne blefvo nödsakade att emot Roos i brottmålsväg anställa en möjligtvis långvarig rättegång, hvilken dessutom kanhända icke skulle leda till Den i Mars. *9 den sökta afskrifningen, samt att något hinder emot nämnda afskrifnings beviljande destomindre syntes mota, som den uti K.
M:s utslag meddelta föreskrift, att sökanderne borde gemensamt med Capilainen Roos ersätta balancens belopp, icke kunde tydas annorlunda, än att hvar och en af bemälde personer skulle godtgöra sin andel uti cassabristen.”
Dessa skäl synas, efter mitt omdöme, vara fullt tillräckliga för R.
St. att bevilja en så obetydlig eflergift som den ifrågavarande.
Det synes afven af StatsUtsk:s utlåt., att Utsk, gerna skulle tillstyrkt Ständerna att bevilja densamma, derest icke Utsk. ansett utslagets innehåll, nemi. alt directms ledamöter blifvit ålagde att gemensamt ersätta förlusten, utgöra hinder för denna eftergift.
Efter min öfvertygelse bör och kari det icke tolkas annorlunda, än att de hvar för sig skola ersätta sin andel; men äfven om man tolkar utslagets ordalag såsom Utsk. ansett dem böra tolkas, nemi. alt bristen en för alla och alla för en borde ersättas, så kan jag icke deraf finna något hinder för R.
St. att förklara, det de af sökanderne Schubert, Rundstedt oell Gahm icke vilja utkräfva hvad dem genom utslaget blifvit ådömdt.
Derigenom hafva Ständerne icke betagit execulorn att af Capitainen Roos utkräfva hvad honom genom utslaget blifvit ådömdt; Roos obetaget, om han anser sig dertill befogad, sedan så väl af Schubert och Rundstedt som Gahm utsöka hvad han tror sig kunna hafva fått utgifva mer än honom ålegat.
Jag får således vördsamt anhålla att R. o. Ad. måtte antaga den inbjudning, som nu ankommit från BorgareStåndet.
Sedan jag blifvit upplyst om det beslut BorgareSt. fattat samt dess inbjudning, och sedan Hr Cederschjöld uppläst premissen, om jag så må säga, al Utsk:s betänk., som tydligen ger tillkänna, att om det stått i StatsUtsk:s makt, hade säkerligen Utsk. föreslagit R.
St. alt i detta afseende gå sökandernes önskan lill mötes, så vill jag icke vara vidlyftig; men jag fruktar att, om icke denna afskrifning kommer att äga rum, R.
St. göra stora förluster, derigenom att de personer, hvilka så väl och så länge förvaltat inrättningen utan ersättning, troligen afgå och Staten då får tillsätta embetsmän med lön.
Delta kommer ganska bestämdt att blifva kostsammare.
Jag instämmer således i hvad den siste talaren anförde och anhåller att det af BorgareSt. fattade beslutet och den inbjudning, som är gjord lill R. o. Ad. samt de öfriga Stånden, här måtte antagas. R. o. Ad. antog den gjorda inbjudningen samt lade utlåt.
N:o 43a till handlingarna.
Föredrogos ånyo och biföllos StalsUtsk:s den 17 sisth Febr. på bordet lagda utlåttn: 20 D c ii i Mars.
N:o 413, i anledn. af vackt motion om eftergift af straffräntan för de ännu återstående skulderna till Götha-canal och Malmö f. d. disconter; N:o 434, i anledn. af K.
Mts nåd. skrifvelse ang:de det till försvarsanstalter i Stockholms skärgård å mindre creditivet lyftade belopp af 5oo,ooo r:dr.
Likaledes biföilos, vid förnyad föredragning, BancoUtsk:s den 17 sisth Febr. på bordet lagda utlät:n: N:o i45, med hemställan att Kronofogden Assessoren A. 11.
Lagerlöf måtte beviljas eftergift af räntebetalning för en bankens odlingslånefordran, derför betalningsskyldighet blifvit
Assessoren ådömd ; Nto 146, i anledn. af gjord hemställan om afskrifning af några utaf numera aflidne Kronofogdarne B.
Rabe uppburna, men förskingrade lånefordringar; N:o 147, med förslag till taxa å expeditionslösen; i R.
Sles Bank samt dertill hörande disconlverk och lånecontor.
Ånyo föredrogs och bifölls Banco- och LagUtsktns den 17 sisth Febr. på bordet lagda utlåt.
N:o 6, i anledn. af gjorda anmärkntr vid Utskins betänk.
N:o 4, öfver väckta frågor, dels om upphäfvande af nu gällande stadgande, att 3:dje uppbudet icke må meddelas å i banken pansatt fastighet, förr än lånet blifvit slutbetaldt eller omsatt, dels ock om åliggande för banken alt till vederbör, domare årligen alleinma förteckningar på intecknade fordringar.
Föredrogs ånyo Banco- och LagUtsktns den 17 sisth Febr. på bordet lagda betänk.
N:o 7, i anledn. af väckt motion om särskildt ansvar för förfalskning af enskilda bankers sedlar.
Jag får vördsamt anhålla att Ridd.Secrettn måtte upplysa huru de öfriga Stånden afgjort detta betänkande.
Ridd.Secret. tillkännagaf, att Banco- och LagUtsk:ns betänk.
N:o 7 vore bifallet af BorgareSt.; rör:de de öfiiga Ståndens beslut i ämnet vore ännu ingen underrättelse ankommen.
Banco- och I.agUtsk:ns betänk.
N:o 7 blef derefter af • R. o. Ad. bifallet.
Besvärs- och Ekon.- Utsk:ns den 17 sisth Febr. på bordet lagda ytterligare betänk.
JN;o 3i , ang:de lagstiftningen 0111 fattigvården i Riket.
Den i Mars. 21 Hr von H o li enil ansen, Michael Silvius:
Jag får anhålla, alt delta bcliink. matie fa hvila på bordel lills cornmunal-lagen blifvit af R. o. Ad. pröfvad.
Taube, Gust. Joli., förenade sig med Hr von Hohenhausen.
Landtm, förklarade, att det nu föredragna betänk.
N:o 3i komme att ytterligare hvila på bordel.
Hr von Hohenhausen gjorde i sin framställning ett tillägg, hvilket jag vill biträda, nemi. alt detta betänk, ej mätte företagas förr än R. o. Ad. förut pröfvat frågan om corumunal-lagen.
Della betänk. är visserligen för andra gången bord lagd t och bör således komma i ordningen förut.
Men mahanda vore det skäl, alt R. o. Ad. beslutade, att betänk, om fattigvården uppfördes på listan näst efter det örn communal-lagen.
I denna sednare af Hr von Hartmansdorff gjorda framställning får jag så mycket mera förena mig, som jag är öfvertygad derom, att R. o.
Ad. skall finna det vara ganska lämpligt att afhandla dessa begge lagförslag, det ena efter det andra, emedan de stå i högst nära sammanhang med hvarandra.
Landtm, fästade, i anledn. af den nu väckta frågan, att betänk. ang:de lagstiftningen för fattigvården i Riket skulle på föredraga.listan flyttas näst efter förslaget till författning rör:de sockenstämmor och communalstyrelse, uppmärksamheten deruppå, att Lag- samt Allm.
N:o 3o ang:de nämnder för vården om häradernas och länens gemensamma angelägenheter stöde näst efter Lag-samt Allm.
Besvärsoch Ekon.Utskins betänk.
N:o 29, angide communalväsendet i allmänhet, och torde äga lika stort om icke större sammanhang med detsamma än lagen örn fattigvården; att så ordagrannt bifalla Hr von Hohenhausens förslag, alt man flyttade förslaget till lagstiftning för fattigvården i Riket näst efter det om communalstyrelse i allmänhet, torde således icke vara lämpligt och måhända icke heller hafva varit Hr von Hohenhausens mening; men derjemte vore det äfven tvänne af StatsUtskls ullål-.n, som anginge statsregleringen och dermed gemenskap ägande ämnen, som på föredraga.listan stöde näst efter betänkandena om communalstyrelse och 0111 härads- oell länsnämnder ; om R. o. Ad. biföl le alt betänk.
0111 fattigvården flyttades näst efter dem, som angå communalstyrelse samt härads- och länsnämnder, torde R. o. Ad. då äfven af flera skäl linna nödigt att StatsUtsk:s ifrågavar. utlåtm flvltades fram på listan framför betänk, angide communalstyrelse, så att icke deras afgörande mätte blifva fördröj
It genom afgörandet af frågan örn fattigvården, hvilken torde erfordra mycken tid.
Hr Landtm, ville äfven fästa Den i Mars. uppmärksamheten deruppå, alt från StatsUtsk. än flera betäuk:n kunde inkomma ang:de statsregleringen, hvilkas snara afgörande vöre alldeles nödvändigt, hvarföre, om äfven R. o. Ad. framflytlade betänk, om fattigvården, R. o. Ad. likväl, enligt Hr Landtmis tanke, borde förbehålla sig alt, oberoende deraf, företaga pröfningen af sådana stasregleringsoeli dermed gemenskap ägande frågor, som kunde förekomma.
Hr Frih. o. Landtnäs erinran är ganska riktig.
Jag åsyftade ej heller att åtskilja de båda betänk:n, som angå communalstyrelsen, utan att begge Lag- och Ekon.Utsklns belänkin N:is 2g och 3o måtte få bibehålla deras rum närmast efter hvarandra, men att efter deni skulle frågan om fattigvården förekomma.
Det var förmodligen också Hr von Hohenhausens mening.
Jag erkänner dernäst riktigheten af den erinran, som Hr Landtm, gjort anglde StatsUtsk:s betänkln, så vidt de vöra statsregleringen.
Jag vill ock hemställa lill R. o. Ad., om man icke kunde taga det allmänna beslut att sådana mål, vare sig från Bevilln.- eller StatsUtsk., hvilka verka på statsregler:n, måtte i allmänhet sättas främst på listan till föredragning, så att dessa mål, pä hvilka riksdagens slut och ärendenas framgång hufvudsakligen bero, icke måtte uppehållas af andra mindre vigtiga.
Hr von Hohenhausen: Hvad Hr Frih. o. Landtm, har föreslagit R. o. Ad. tror jag vara högst behöfligt, och får således helt och hållet för min person deruti instämma, nemi. om framflyttning af de StatsUtskrs memorial, som angå statsregleringen.
I det andra afseendet, eller hvad angar eommunal-lagen, har Hr von Hartmansdorff uttryckt min mening.
Meningen är väl endast alt bestämma i hvilken ordning dessa betänk:n , såsom med hvarandra gemenskap ägande, skola förekomma och icke fram för eller efter hvilka andra de skola företagas.
Jag skulle tro att R. o. Ad. har fullkomligt fria händer, att få hvilka saker som helst föredragna framför dessa, och tror icke att R. o. Ad. genom något beslut nu bör binda händerna på sig i detta fall, hvarken i afseende på betänkm från Bevilln.- eller StatsUtsk. eller i afseende på mål från något annat Uisk., hvarför jag önskar alt beslutet må inskränka sig till den ordning i hvilken de omförmälda betänkandena skola föredragas.
Gr. Anckarsvärd, Carl Henr. instämde till alla delar i den af Hr Ribbing i detta hänseende yttrade åsigt.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåg, att StatsUUk:s utlåt:n JN:is 4^8 och 429 borde på före - D en i M a r s. dragn.listan ställas framför Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsktns betänk:u N:is?.c) och 3o.
Ur Landtm, hemställde vidare, om R. o. Ad. ansåg, alt Lag- samt Allm.
JM:o 3( borde på samma föredraga.lista ställas näst efter samma Utsk:s betänk.
]NT:o 3o. Ropades äfven ja.
Föredrogs ånyo Stats- och BancoTJ tsktns den 20 sisth Febr. på bordet lagda utlåt.
N:o 144» * anledn. af gjord framställning oro sammanslående af de banco! åkningar, hvarå del Manufaclur-disconten beviljade understöd i banken är anvisadt.
Detta är ett betänk., som icke blifvit utdeladt, eller åtminstone har det varit mig ogörligt att erhålla det.
Jag utbeder mig derför att det ma ytterligare få hvila på bordet.
Hr La gerheitn, Lars Magnus, förenade sig med Hr von Hartmansdorff.
Vid förnyad föredragning af Bevilln.- Lag- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utsk:ns den 20 sisth Febr. på bordet Jagda betänk.
N;o 11, i anledn. af åtskilliga motioner 0111 ändringar i K. förordnln till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor, af den 12 Dec* iS35, blef samma betänk, ånyo lagdt på bordet, på begäran af Gr.
Mörner, Joli. Aug., samt Hr Löwenström, Joli. Jacob.
Ånyo föredrogs BorgareSt:s den sisth Febr. på bordet lagda prot.utdr. af den 20 i samma månad, med inbjudning till R. o. Ad. alt med BorgareSt. sig förena i det af Ståndet beslutade bifall till 1 §:n af förslag till lag för enskilda banker, enligt Banco- och LagUtsktns utlåt.
Jag skall icke lala vidlyftigt för bibehållande af R. o. Ad:s förra beslut.
Är det så att mine värde motståndare finna att Husets ledamöter, som nu äro uppe, nro af ett tillräckligt stort antal för att fatta ett annat beslut än sist, så kan jag icke sådant förvägra.
Jag skulle ändock vilja hemställa, om det ej vore så godt att låta i vanlig ordning Utskm se, huruvida de kunna sammanjemka meningarna och då komma med inbjudning till de resp.
MedStånden alt instämma i andra Stånds beslut.
Att jag, för min del, icke återtager den tanke jag här haft äran yttra och förfäkta, det behöfver knappast sägas, lika så litet som att jag i följd deraf anhåller att R. o.
Ad. måtte lägga denna inbjudning till handlingarna.
Men delta är blott min enskilda opinion.
D e n i Mars.
Under hela discussionen 0111 betänk. rör:de privatbanklagen har jag vid många tillfällen yttrat, alt jag ansåg nödvändigt och äfven hyste en förhoppning, att R.
St. skulle antaga det förslag till 1 §, sorn Utsk:n framställt.
Det var under en sådan förutsättning, som jag under loppet af discussionen frångick flera af de yrkanden, hvilka jag annars hade ansett mig förbunden att göra vid de öfriga §§:na, derest jag hade trott, att det af R. o. Ad. då antagna redaetionsförslag till 1 §:n skulle blifva det gällande.
Det är således helt naturligt, att jag nu önskar alt R. o. Ad. måtte antaga Vällofl. BorgareSt:s inbjudning, icke blott för saken, ty jag hoppas att det i alla fall skall gå dertill, emedan 3 Stånd i det närmaste sig derom förenat. 2:ne Stånd hafva antagit den af Utsk:n föreslagna i §:n, och BondeSt., med den skilnad att R.
St. jemväl ansetts böra deltaga i beslutet om bildandet af ett privatbankbolag.
Men det kommer afven dertill, att om vi nu på BorgareSt:s inbjudning antaga denna 1 §, så förkortas derigenom Utsktns arbeten och framställning härutinnan.
Det är på denna grund, som jag äfven nu får tillstyrka att BorgareStis inbjudning må blifva antagen.
Det kommer ingalunda och får ingalunda komma att rubba R. o. Ad:s beslut i de öfriga §§:na, hvilka endast få en ordförändring på några ställen, der vederbörande blifvit salt i stället för att det förut var utsatt en underdånig anmälan hos K. M.
Det blir således en helt enkel redaclionsförändring af Utsk:n, när de erhållit del af Ståndens beslut.
På grund af hvad jag nu anfört, kan jag icke annat än högligen tillstyrka R. o. Ad. att biträda det förslag eller den inbjudning, som BorgareSt. gjort, men vill derföre på intet vis göra någon invändning mot de ledamöter, som aro af motsatt tanke, synnerligen ingenting emot motionären, som föreslagit §:n, och linner ganska naturligt, att han för sin del och andra ledamöter lika med honom skola motsätta sig inbjudningens antagande.
Jag kan icke annat än, i följd af hvad jag i denna fråga förut yttrat, motsätta mig antagandet af inbjudningen.
Frölich har ganska riktigt anmärkt, att det vöre långt formenligare och riktigare att låta Utsk:n sammanjemka de olika besluten.
Jag hemställer vördsamt lill R. o. Ad. hvad följd det skall blifva deraf att vi antaga denna inbjudning.
Protocollet öfver discussionen tror jag ännu icke är justeradt, åtminstone har jag icke hört det, och ur minnet kan jag således icke uppgifva alla de förändrade redaetioner, §§:ne erhållit.
Icke heller har jag under discussionen kunnat dem alla annotera, men jag tror säkert, att om denna inbjudning antages, så blir allt hvad som är beslutadt, åtminstone till en stor del, odugligt, och D e n i Mars. aS och R. o.
Ad blir således nödsakadt, efter hvad jag förmodar, att i händelse af inbjudningens antagande ingå på den oformliga vägen att upphäfva flera af sina förut fattade beslut i denna fråga.
Jag hemställer om en sådan följd af en inbjudning vore att önska eller vore passande för ett RiksSt. att gå in på.
Jag kan således icke inse något motiv för antagande af denna inbjudning, utan anser mycket bättre att, på sätt Gr.
Frölich föreslagit eller trott vara riktigast, låta Utsktn sammanjemka besluten, och jag tror att det vid en sådan sammanjemkning står öppet för hvarje särskild ledamot att bifoga reservationer, innehållande dess åsigter i ämnet.
Jag måste således i alla möjliga afseenden motsätta mig antagandet af denna inbjudning.
Jag erkänner, att jag icke så noga deltagit i R. o. Ad:s pröfning af privatbanklagen, att jag nu är i stånd att göra för mig klart, huruvida icke, med antagande af BorgareSt:s inbjudning, R. o.
Ad. skulle begå en inconseqvens, förutsatt alt äfven antagandet af en sådan inbjudning vore den rätta vägen att gå.
Hvad jag likväl tror mig med någon säkerhet veta, är, att R. o. Ad. antagit en och annan lag—§, som icke står i så egentligt sammanhang med den i §:n, emedan den i §:n förutsätter, efter min öfvertygelse, de aldra strängaste controllers iakttagande vid privatbankrörelsen i allmänhet.
Det är på grund deraf jag äfven för min del vill bestrida antagandet afBorgareStts inbjudning, för att undvika det R. o. Ad. måtte taga stridiga beslut i denna fråga; det är alltid för Utsktn lättast och rättast att vid granskningen af de skiljaktiga förslagen sammanjemka till ett helt hvad som bäst kan i dessa tidsförhållanden antagas eller blifva möjligt att antaga.
Utan att inlåta mig i något yttrande om fördelarna af en förändring i R. o. Ad:s beslut, håller jag mig nu egentligen endast till formen och får till Gr.
Frölichs uppmärksamhet anvisa, alt om det varit blott ett Stånd, som varit af olika tankar med oss, så kunde det kanske hafva varit formenligast att låta Utsk:n sammanjemka Ståndens beslut; men som jag temmeligen säkert känner att 3 Stånd redan antagit §:n sådan som BorgareSt:s inbjudning afser, tror jag att vi vinna både tid och ett lika fördelaktigt resultat, då inbjudningen går directe från BorgareSt. hit, i stället för att gå till Utsk:n först, hvarigenom endast tiden skulle förhalas, innan man kunde komma till en sammanjemkning. R. o. Ad. har samma tillfälle nu att besvara BorgareSt:s inbjudning, som framdeles att besvara en inbjudning från Utsk:n, hvarföre jag tillstyrker propos. på BorgareSt:s inbjudning samt bifall till densamma.
Jag har på mellantiden, sedan R. o. Ad. i denna fråga fattade sitt beslut och 21 H. 4 aG Den i Mars. vid den nuvar. öfverläggningen om BorgareSt:s inbjudning, icke funnit någon anledn. att frånträda den mening, jag då biträdde, och hvilken blef R. o. Ad:s beslut.
Jag skulle således nu anse såsom ett fel mot en skyldig grannlagenhet mot mina värda motståndare inom Huset i denna fråga, om en blott inbjudning från BorgareSt. i delta ämne skulle på mitt omdöme i frågan verka mera äti de många och utförliga skäl, som af dem anfördes för den motsatta åsigten.
Jag kan således, äfven utgående från denna synpunkt, icke biträda BorgareStis inbjudning.
Men dessutom synes mig Ilr Ribbing hafva anfört åtskilliga andra talande skäl, som torde böra tagas i betraktande, och jag tror i öfrigt, att det verkligen kan blifva en temmeligen äfventyrlig bana man inlåter sig på, om dessa inbjudningar skola komma att så behandlas, att man utan någon föregående granskning ginge in på dem, utom i högst få och väsendtliga fall; ty det kunde absolut leda till alt tillintetgöra bvartenda af R. o. Ad. fattadt beslut, om man blott fick ett annat Stånd, som inkom med inbjudning för att söka vid ett sådant tillfälle genom en inom Ståndet förändrad majoritet komma till det resultat, som vid första beslutets fattande af minoriteten varit önskadt.
Det är på dessa grunder jag biträder den mening, som här afslår BorgareSlts inbjudning, och önskar att den måtte blifva lagd till handlingarna.
Grundlagarne omförmäla visserligen inga inbjudningar, men örn R. o. Ad. skulle afsäga sig att upptaga sådana frågor och de andra Stånden icke gjorde sammaledes, så skulle detta Stånd befinna sig i annan ställning, än de öfriga, hvilket jag tror hvarken vore riktigt eller för ärendena nyttigt.
Det vore att utesluta R. o. Ad. från den rätt, som af de öfriga Stånden begagnas; det vore att i vissa åtgärder sätta Ståndet utom deltagande med de öfriga.
Jag förmodar således, att R. o. Ad. icke, på sådan grund, låter frågan ligga nere.
Hvad åter Ståndens olika meningar be trä Ilar, är det ett misstag af Hr von Rosen, om han tror 3 Stånds beslut vara sammanstämmande; ty 0111 så vore, skulle inbjudningen vara öfverflödig.
Förhållandet lärer, så vidt jag minnes, vara, ätt 2 Stånd hafva, utan förändringar eller tillsatser, bifallit 1 §:n i Utsktns betänk., men att Bonde.St. tillagt icke blott Konungens samtycke utan äfven R.
Sits, d. v. s. BondeSt. har gått ett steg längre, men som tillika är ett steg tillbaka, ty det gör stiftandet af en privatbank omöjligt emellan riksdagarna.
Jag tror således, att det finnes i sjelfva olikheten af lliksStjns beslut en tillräcklig anledn. för It. o. Ad. att upptaga ämnet.
1 sjelfva hufvudsaken hafva flere talare yttrat sig så omständligt, att jag icke bör trötta del II.
Ståndet med upprepande deraf.
Jag anhåller således om Hr Frih. o. Landlm:s propos. på bifall till BorgareSfis inbjudning, hvars antagande jag för min del tillstyrker.
Den i Mars. 17 lii* Aminoff, Joli. Fredr.:
DS 2 SlSnd redan fattat beslut, alldeles öfverensstämmande med Utsk:ns förslag i t §tn af privatbanktagen och då det 3ldje Ståndet, fastän icke fullkomligen lika med dessa 2 Stånd, tiar, efter hvad mig synes, något så när, eller till en del instämt i samma beslut eller yrkat alt K. M. gemensamt med R.
St. skall äga besluta 0111 tillstånd lill bankrörelses bedrifvande, men R. o. Ad. fattat ett alldeles motsatt beslut, att
Regeringen icke skulle hafva alt sig dermed befatta; så är jag för min del af den öfvertygelse, att om också R. o. Ad. icke antager den af BorgareSt. gjorda inbjudningen, utan Ståndens olika beslut komma att af Utsk:n sammanjemkas, kan likväl icke denna samman jemkning blifva af annat innehåll, än hvad de 2 Stånden redan i öfverensstämmelse med hvarandra beslutat, samt det 3 Ståndet till hälften antagit, nemi.
Konungens samtycke, och då komma vi till samma mål, som nu ar i fråga.
Det skulle leda lill vidlyftighet och mera arbete för Utsk:n, om 1 Jin i betänk., såsom förra gången skedde, ej nu blefve antagen enligt Utsk:ns förslag, då deremot arbetet blefve mycket lättare för Utsk:n, om denna § blefve af R. o. Ad. antagen i öfverensstämmelse med de 2 Ståndens.
Att någon stor olägenhet i afseende pä de efterföljande §§:na icke derigenom inträffar, det känna herrarne bäst, som deltagit i discussionen derom.
De förändringar, sorn härvid kunna komma i fråga, hafva blott ngt rum i aldra och 3:dje §§lna samt äro ganska obetydliga, ty vi sökte, sa vidt möjligt var, att fatta besluten i öfverensstämmelse med Utsk-.ns förslag, och de afvikelse!-, som derifrån skett, kunna genast ändras eller öfverlemnas lill Ulsk:ns behandling.
Jag tillstyrker för min del, att den af BorgareSt. gjorda inbjudningen måtte af R. o. Ad. antagas, och således 1 Jin få den lydelse, som Ulskm föreslagit.
Hr Le fren, Joli.
Hr Aminoff liar i det närmaste uttryckt den mening, till hvilken jag bekänner mig i denna fråga.
Vi hafva inbjudning tili instämmande i BorgareStls beslut i 1 §:n.
O111 vi antaga denna inbjudning, så blir R.
Stis beslut gifvet i denna hufvudpunkt, af hvilken så många andra §§ sedermera komma att bero vid sammanjemkningen.
Vi lätta otvifvelaktigt Utsklns arbete, och vi hafva icke formerna emot oss utan formerna för oss, om vi instämma i BorgareStls beslut.
Jag tillstyrker således antagande af detsamma, helst förslagets vidare handläggning derigenom otvifvelaktigt mycket lättas och i alla fall samma inbjudning måste ske från Utsk:n; ty Utsktn kunna icke handla på annat sätt, än att inbjuda R. o. Ad. att förena sig med de 2 Stånd, som antagit Utsklns förslag i denna del, samt jemväl inbjuda BondeSt. att frånträda dess vid beslutet gjorda tillägg.
Således skulle frågan då komma på alldeles samma punkt, som den nu är, och det är löljaklli - »8
Den i Mirs, gen tidsvinst att nu taga samma beslut, soln i alla fall otvifvelaktigt måste föreslås.
Om jag påminner mig rätt, har R. o. Ad. sjelft vid föreg:de tillfallen gjort inbjudningar lill de öfriga Stånden alt förena sig i de beslut, som bär varit fattade.
Jag skulle önska fä bestämdt upplyst, huruvida jag misstager mig härom, och om icke R. o. Ad., då passevolance-frågan här afgjordes, ingick just till BorgareSt. med inbjudning att det skulle förena sig med oss.
Jag tycker att denna fråga är icke värre.
Yi kunna lika gerna antaga en inbjudning från BorgareSt., som vi begära att delta Stånd måtte förena sig med oss.
Således finner jag här ingen inconseqvens, ett ord som jag hört en värd talare i detta fall åberopa.
Jag tillstyrker således propos. på BorgareSt:s inbjudning samt bifall dertill.