Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hemställer, om icke i stället för rubriken, i anseende till dennas ofullständighet, sjelfva förslaget eller slutmeningen i Utsk:s betänk, bör intagas i voteringspropositionen.
Landtm, yttrade, att då man hittills tagit till grundsats, att till bestämmande af del ämne, hvarom fråga är, uti voteringsproposma införa de af Utskrn uppgjorda rubriker, ansåg H. Ex. denna grund, såsom i allmänhet den säkraste, äfven vid närvarande tillfälle böra följas. II.
Ex. Hr Gr. af We Herstedt:
T anseende dertill, att sjelfva den principfråga, som varit föremål för öfverläggningen, icke finnes omnämnd i Utsk:s afgifna förslag, utan blott } 3So Den 2S April f. m. tili det efteråt förekommande tillagget i betänk., hemställer jag, huruvida meningen är, att hela betänk., eller allt hvad detsamma innehåller, anses bifallet genom den nu föreslagna ja-propositionen.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att enär, enligt 56 J. Reg.F., ett utlåt., hvilket första gången från Etsk. inkommit, måste i sin helhet antagas, återremitteras eller afslås, vore deraf en gifven följd, att det beslut, R. o. Ad. koirime att fatta, rör:de StatsUtskrs utlåt.
E, blefve gällande för samma utlåt, i dess helhet.
Uppå derefter af II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, gjord framställning blef den nyss upplästa voteringsproposm af R. o. Ad. godkänd.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 87.
Under voteringen hade H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, bortgått samt öfverlemnat klubban åt H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magnus.
Icke närvarande under dis— cussionen, har jag ej varit i tillfälle att yttra mig i den fråga, hvarom nu varit voteradt.
Jag har röstat ja, emedan jag ansett en stor grundsats derigenom erkänd; men jag kan ej underlåta begära att till prot. få anteckna min enskilda tanka, att, dä ett betänk, första gången är före, inga partiella beslut i anledning deraf få fattas.
H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 5 e. m.
Måndagen den 28 Äjiril 1834- Plenum kl. 6 e. m.
Fortsattes föredragningen af StatsUtskrs d. 21 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 54, angrde beräkningen af statsverkets inkomster.
Vid följande punkter uppstod discussion. läro Lagmans- och hä r a dshof d in g e-r än t a n. Gr. Spens, Carl Gust.r
Som jag förmodar, att orsaken, hvarföre sista mom. af nästföregående punkt med dertill hörande utlåt.
F. icke nu föredrogs, är den, att Lit.
Den 28 April c. m. 381 F. till en del röYer äfven den ränta, sorn upptages i i3:de punkten, så anhåller jag att, sedan utlåt.
F. blifvit uppläst, få yttra mig öfver begge delarna af den motion, sam ma utlåtande angår.
Föredrogs StatsUtsk:s såsom bilaga till utlåt.
Lit. F., i anledn. af väckt fråga om upphörandet af mantalspenningarna samt lagmans- och häradshöfdinge-räntan.
Spens: Det skäl, som af StatsUtsk. här blifvit anfördt, att statsverkets inskränkta tillgångar icke medgifva borttagandet af så betydliga inkomster som mantalspenningarna samt lagmans- och häradshöfdinge-räntan, beräknade, de förra till 3o5,ooo och den sednare till 83,000 r:dr; detta skäl är visserligen så stort, att jag ej för närvar, äger något hopp att se den mening gällande, som kunde yttras för borttagande af dessa skatter.
Men då StatsUtsk. har fått till sig remitterad en motion af Frih.
Palmstjerna, som uppgifver ett förslag att framdeles kunna lindra en del af de onera, som under namn af ordinarie inkomster trycka Sveriges medborgare, och StatsUtsk. deröfver i sitt förevar, betänk. yttrar sig på följande sätt: ”Utsk. förbehåller sig att, ”utan hinder af beräkningarna öfver statsverkets inkomster, ”framdeles inkomma med särskildt utlåt., sedan It.
St. fast— ”ställt grunderna för brännvinsbevillnings- och tullafgifterna;” så måste jag, i anseende till dessa nyss upplästa uttryck, anhålla örn återremiss på detta utlåt.
Lit. F., af den orsak att det är dunkelt, huruvida StatsUtsk. här menar alla statsverkets inkomster eller endast dem, öfver hvilka blott beräkningar finnas, men icke sådana bilagor, hvaröfver R.
St. särskildt besluta.
Det kunde hända, att detta åberopades som skäl, hvarföre man icke kunde borttaga mantalspenningarna samt lagmans-och häradshöfdinge-räntan, enär deröfver icke blott beräkningar, utan jemväl särskilda utlåtm blifvit afgifna.
Det kunde äfven hända, att man sade, de äro ej grundskatter, utan af en annan beskaffenhet.
Jag anhåller derföre nu örn återremiss, med begäran, att StatsUtsk. måtte framställa saken i sådant skick, att, fastän denna And.
Danielssons motion för närvar, afslås, det bör vara StatsUtsk. och R.
St. öppet att åter upptaga den i sammanhang med Frih. Palmstjernas motion.
Jag medger med Gr.
Spens, att uti förevar, fråga synes vara någon otydlighet, om icke verklig stridighet uti Utsk:s betänk.
Orsaken är den, att när inkomstafdelningen inlemnade sitt förslag, innehöll det ett afstyrkande å Frih.
Palmstjernas motion; men detta gillades ej af Utsk., utan Utsk. trodde sig i en slutmening böra reservera sig rättighet att återkomma till samma förslag, såvida brännvinsbevillningen skulle blifva så betydlig, att den medgåfve någon nedsättning i ordinarie skatterna.
För 38a
Den 28 April e. m. min del är jag af den tanke, att brännvinsafgifterna beklagligen icke komma att medföra så stor tillökning i statsverkets inkomster, att vi kunna lyckas att i någon betydligare mån nedsätta grundskatterna, och tror derföre, att Frih.
Palmstjernas motion icke under denna riksdag kan vinna bifall.
Jag hyser äfven den tanke, att den icke för närvar, bör bifallas; ty en så betydlig nedsättning, som deri blifvit afsedd, anser jag ej böra äga rum utan i sammanhang med en allmän skattejemnkning.
Jag skall dock icke motsätta mig återremiss af denna bilaga, så mycket mindre som hela betänk, kommer att återremitteras; men jag tror, att detta särskilda utlåt, äfven i sitt närvar, skick kan bifallas.
Jag för min del tror, att detta .StatsUtsk:s utlåt., som är bilagdt under Lit. F., kunde lämpligare afslås; då vinner man samma ändamål, som blifvit åsyftadt af Frih. Silfverskjöld med bifall och af Gr- Spens med återremiss.
I sådant fall står nemi. frågan öppen, om omständigheterna medgifva någon möjlighet att åter bringa den å bane, och har beräkningen af mantalspenningarna blifvit bibehållen i samma skick, hvari förmiddagens votering lenmat den.
Jag tillstyrker således afslag å delta utlåtande.
F. blef af R.. o. Ad. afslaget. i5:o Sterbhusafgiften: 1 sammanhang härmed föredrogs StatsUtskrs, såsom bilaga lill utlåt.
]\T:o 54, afgifna särskilda utlåt.
Lit. G., i frågan om städerna Stockholms och Götheborgs befrielse från erläggande af sterbhusafgift.
Jag instämmer fullkomligt med Utsk. i afseende på förslaget, att sterbhusafgift efler samma grund, som den utgöres af landet och öfriga städer, må åläggas Stockholms och Götheborgs städer mot borttagande af matlagsafgiften; men lika med hvad Hr Eckerman yttrat i 5:te punkten af dess reservation tror jag äfven, att denna fråga, såsom innehållande en tillökning i ordinarie eller grundskatten, bör underställas Konungens sanction.
Jag har yttrat denna opinion på förmiddagen, i fråga om borttagande af grundskatter, och tror conseqvensen samt billigheten fordra den andra Statsmagtens medgifvande äfven vid fråga om grundskatternas förökande.
Då jag således finner detta förslag böra underställas Konungens sanction, hemställer jag, huruvida sådant icke är ett skäl för återremiss af förevar, utlåtande.
Sterbhusafgiften är en redan sedan längre tid ålagd ordinarie skatt.
Ständer kornrno under fund med, att tvenne städer derifrån voro undantagna; och som skatten var allmänneligen ålagd och intet skäl var kändt, hvarföre dessa städer Ben 28 April c. ni. 383 skulle vara derifrån befriade, begärde 11.
St. medelst und. skrifvelse upplysning om orsaken dertill. K. M. har i anledning häraf anbefallt undersökning, hvarefter handlingarna blifvit till StatsUtsk. öfverlemnade, och Utsk. har funnit, att icke något gällande skäl finues för Götheborgs och Stockholms befrielse från denna afgift.
Då således betänk, endast innefattar tillstyrkande om tillämpning af ett gammalt beslut och dessutom, med betraktande af nuvar.
Ständers beskattningsrätt, jag icke finnér behöfligt att hos K.
M. göra någon hemställan i ämnet, tror jag, att StatsUtsk. grundligt förfarit, då det icke tillstyrkt, hvad Frih. Åkerhjelm nu yrkat, och jag anhåller, att, i fall återremiss beyiljas, detta yttrande må få densamma åtfölja.
Det är en annan del af Hr Eckermans reservation, än den Frih.
Åkerhjelm åberopat, som föranleder mig att begära återremiss.
Hr Eckerman nämner, att ehuru B..
St. i sin und. skrifvelse vid förra riksdagen anhållit, att undersökning måtte verkställas, hvarföre Stockholm och Götheborg blifvit från sterbhusafgiften befriade, samt, efter det dessa städer blifvit hörda, de lenmade upplysningarna måtte B..
St. meddelas, så har dock
Stockholms borgerskap åtminstone häröfver icke blifvit hördt.
Om detta är förhållandet, att nemi.
Stockholms borgerskap icke blifvit hördt, är ej den af R.
St. vid sista riksdagen begärda undersökning verkställd på det sätt, de önskat.
Jag anhåller på denna grund om återremiss, på det förhållandet må upplysas.
Jag har visserligen icke den ringaste kännedom derom; men jag har svårt att misstro hvad som nu säges af en bland borgerskapets egna fullmägtige.
Jag är icke i stånd att för närvar, upplysa, huru det förhåller sig med de upplysningar, som blifvit af Stockholms borgerskap infordrade, eller huruvida detta borgerskap blifvit hördt; men jag tror, lika med Gr.
Spens, att om det icke redan blifvit hördt, det förtjenar att i detta afseende höras, och anser således återremiss äfven under denna synpunkt vara nödig.
Jag ser dessutom i sjelfva principen en stor grund för återremiss, emedan jag anser såsom ett vådligt prejudicat att sålunda begynna öka de ständiga skatterna.
Deras fördelaktigaste egenskap består i att att vara oföränderliga, så att hvar och en vet, huru de utgå och hvad han bör betala.
Jag tror således, att de böra hvarken ökas eller minskas, utan att hvad statsverket derutöfver kan behöfva bör fyllas genom bevillning, och hemställer derföre, att återremiss å detta utlåt, må beviljas.
På sätt, sorn redan under discussionen blifvit upplyst, har den ifrågayar. undersökningen blifvit föranledd af ett af R.
St. vid sista riksdag fattadt beslut.
M. öfverlemna t resultatet af denna 334 Den 28 April e. m. undersökning till StatsUtsk. oell icke dervid fästat något vilkor, har det synts mig, som saken kunde utan någon betänklighet företagas till pröfning.
Stockholms stads borgerskap ej blifvit bordt känner jag blott af Hr Eckermans reservation; men då saken blifvit communicerad med Öfverståthållaren, synes det förhållande, huruvida han förbisett att infordra borgerskapets yttrande, vara en administrativ fråga, som R.
St. icke behöfva för närvar, taga i betraktande.
Hvad åter beträffar den frågan, huruvida K.
M:s nåd. sanction bör begäras, har jag föreställt mig K.
M:s sanction vara gifven, då K.
M. öfverlemnat handlingarna till StatsUtsk. utan något dervid fästadt vilkor.
Jag anhåller derföre om bifall å detta utlåtande.
Då betänk, upplyser, att Öfvevståtliållaren, eller Chefen för Stockholms stad, blifvit hörd och gifvit ett grundligt svar, hvaraf man finner, att undersökning skett äfven i Secreta Deputationens protocoll på iy5o-taIet, så att i undersökningsväg intet står att vinna genom borgerskapets hörande, så vet jag icke, att dess yttrande kan vara af nöden, då undersökningen endast haft till föremål att utreda, hvarifrån lindringen härleder sig; och finner jag intet hinder för bifall å betänk., hvilket jag tillstyrker.
Jag tror mig endast böra upplysa, att då K.
M. efter den verkställda undersökningen öfverlemnade handlingarna till StatsUtsk., utan att dervid foga någon propos. eller något yttrande, var detta ett uppfyllande af R.
St:s önskan vid föregående riksdag, men icke något bevis, att K. M. önskade, det afgiften måtte förhöjas eller ändras.
M. icke yttrat sig i denna fråga, och således tror jag äfven, att om en sådan sak skulle beslutas, borde den underställas K. M:s nåd. sanction.
För principens skull tror jag, att intet ändamål vinnes genom afgiftens ökande, då ändamålet af en ökad inkomst lika väl kan vinnas på annat sätt; men det vore ett vådligt prejudicat för än den ena, än den andra ständiga afgiftens ökande, då deras egenskap är att vara oföränderliga efter längesedan beslutade grunder.
Såsom jag fattar denna sak, är här icke fråga om förhöjning af afgifter eller grundskatter hvarken på det ena eller andra stället.
Här är endast fråga om att låta statsverket erhålla sin andel af en redan för längesedan påbjuden och utgående grundskatt, hvilken grundskatt nu tillkommer andra inrättningar i Stockholm och Götheborg.
Denna grundskatt utgör proc. af behållna summan i sterbhuset, men utgår i Stockholm och Götheborg med £ proc., således med en proc. mera än på andra ställen.
Deremot begagnas, hvad som i dessa städer erlägges, dels till aflöning för åtskilliga embetsman, dels äfven Den 28 April c. m. 385 till vissa inrättningar.
Här är således i min tanke (och jag tror, att StatsUtsk. på samma sätt sett saken) endast fråga om att öfverflytta ett anslag, som af en utgående grundskatt blifvit gjordt, från de verk eller ändamål, hvartill denna afgift under en längre tidsrymd utgått, till statsverkets ordinarie inkomster, för att sammanflyta med statsverkets öfriga tillgångar; och i och med detsamma faller det af sig sjelft, att den afgift, som utgått under namn af matlagsskatt, skall försvinna, emedan den utgör ett vederlag för den grundskatt, ifrågavar. städer fått begagna till lönandet af sina embetsman.
Det torde vara bekant, att sterbhusafgiften egentligen uppkommit för att bereda ökade inkomster ut förmyndarekamrar eller öfverförmyndare, såsom Hofrätterna.
I Stockholm är en egen förmyndarekammare, och detta ger mig anledning att förmoda , att afgiften ej behöft utgå i Stockholm, derföre att denna stad har en egen inrättning, som utöfvar samma öfverförmynderskap, hvilket tillkommer Hofrätterna.
Fastän denna fråga ej blifvit fullkomligen utredd af handlingarna, torde detta dock vara orsaken, hvarföre Stockholm fått rättighet att innehålla ifrågavar. proc. och deremot lemnat ett mindre surrogat.
Jag tror således, att StatsUtsk. behandlat saken conseqvent, då det ansett, alt It.
St. borde i afseende på mantalspenningnrnas förändrande begära K.
I\I:s nåd. sanction, men icke i detta fall erinrat derom, emedan nu endast är fråga om förflyttning af en förut bestämd grundskatt.
Jag hemställer till den siste värde talaren, om icke den afgift, som man nu vill förflytta, skulle för Stockholm ersättas genom något annat, om den borttoges.
Då de behof, hvartill den nu utgår, icke skulle upphöra, måste de väl på annat sätt fyllas.
Jag erkänner, att jag icke vet, hvartill afgiften nu användes; men jag är säker, att den utgår till nödvändiga behof, hvilka således måste på något sätt fyllas.
Jag tror således, att ingenting genom förflyttningen kan vinnas; och då densamma dessutom strider mot den princip, jag antydt, finner jag intet skäl för bifall , utan tillstyrker, att betänk, antingen må återremitteras till StatsUtsk., elter också afslås.
Vid detta tillfälle förekommer visserligen, att man vill, det en redan bestämd ordinarie afgift må förhöjas till lika belopp i Stockholm och Götheborg som annorstädes.
Men tvenne aktningsvärda reservanter, hvaraf den ena är borgare och den andra rådman i Stockholm, hafva anmärkt, att staden har andra utgifter, som utgå af sterbhus i stället för den ifrågavar. afgiften,och att således hufvudstadens sterbhusafgifter likväl äro lika med andra städers.
Om afgifterna ändå ökas i ena fallet, borde man följaktligen minska dem i ett annat.
Detta har äfven 5 H. 49 3SG Den s8 April. e. m. af StatsUtsk. till en del blifvit föreslaget, men icke så, att förenämnde riksdagsmän funnit sig dermed belåtna, och de hafva dessutom anmärkt, att Stockholms borgerskap ej blifvit bordt.
Om man ville ålägga andra, som äro privilegierade, en högre afgift, än de förut erlagt, t. ex. säteriägaren samma skatt som ägaren af kronojord, så skulle med skäl kunna klagas deröfver.
Samma förhållande synes inträffa här.
Huru stor förlusten blefve för ifrågavar. borgerskap är icke utredt, och till och med de värda ledamöter af StatsUtsk., som talat för bifall å betänk., hafva erkänt, att detta belopp är obekant.
Jag anser således utlåt, böra återremitteras.
St. böra vara lika måna som Regeringen derom, att den billighet, som iakttages mot landtman, äfvenledes må iakttagas mot stadsboer; ty medborgarens hemvist bör icke i sådant fall verka någon olika behandling.
Jag hemställer således till R. o. Ad., om icke försigtigheten fordrar betänkts återremitterande, för den närmare utredning målet kan tarfva.
Hvad först angår beloppet af sterbliusafgiften, synes det, att då detsamma nu för hela Riket endast utgör 10,000 rtdr, kan man ungefärligen sluta, hvad det skulle blifva lör Stockholm, nemi. ganska obetydligt.
Hvad återremissen beträffar, så vill jag väl ej sätta mig deremot, emedan jag anser, att en sådan vanligtvis ej bör nekas; men jag tror, att icke någonting dermed kan vinnas.
Jag bekänner öppet, att jag finner det vara besynnerligt, att då R.
St. vid förra riksdagen vändt sig till K. M., med begäran att, genom Högstdensammes befallning, få del af en undersökning, och då K.
M. bifallit denna begäran samt undersökningen blifvit verkställd och handlingarna öfverlemnade till StatsUtsk., samt då slutligen StatsUtsk. dragit önsklig fördel af denna undersökning, så uppstå 2tne af Konungens rådgifvare och säga , att undersökningen icke varit riktig.
Om undersökningen icke är riktig, är det verkställande magtens fel, att den blifvit till R.
St. öfverlemnad; och i alla fall lärer ej någon ny undersökning lämpligen kunna begäras, sedan en sådan en gång skett.
När således StatsUtsk. ej kan förelå någon ny undersökning och intet vinnes genom återremiss, så mycket mindre som det icke kan pä skillingen beräknas, hvartill afgiften skall uppgå i Slockholm, helst den ej förut blifvit upptagen, så vet jag icke, hvartill en återremiss skulle tjena; men jag ser deremot, att sedan undersökningen skett, är betänk, väl grundadt, emedan det föranleder till jemn beskattning öfver hela Riket, och jag tillstyrker således bifall å betänkandet.
Då jag sednast yttrade mig, instämde jag med Utsk. i den mening, att denna afgift, som träffar alla andra städer, äfven borde träffa Stockholm och Götheborg; och jag har under discussionen ej funnit anledning att ändra denna min öfvertygelse.
Jag trodde äfven, Den 28 April e. ra. 38; att denna afgift utgjorde en ny skatt i så målto, att den var större än den, som enligt StatsUtsk:s förslag skulle indragas.
Af Utsk:s betänk, hemtas icke derom någon upplysning.
Af denna anledning ansåg jag äfven, att då frågan var om att bestämma en ny eller ökad grundskatt, borde K.
M:s nåd. sanction begäras på samma skäl, som i fråga om borttagande af en sådan skatt.
Detta var anledningen, hvarföre jag yrkat återremiss, och jag har ej funnit frågan i denna del utredd af de ledamöter i StatsUtsk., som här yttrat sig.
Jag känner, att K. M., på R.
St:s begäran, infordrat de upplysningar, R.
St. velat erhålla, och att dessa blifvit lemnade till StatsUtsk.; men jag kunner icke, huruvida den ifrågavar. proc. är jemnförlig med den afgift, man vill borttaga, eller huruvida Utskrs förslag skulle verka grundskatternas ökande.
Af denna anledning skulle jag ytterligare tro det ej vara olämpligt att återremittera betänk, för att erhålla de upplysningar, som af handlingarna i Utsk. kunna inhemtas.
Spens: Här har blifvit yttradt, att en ny undersökning ej skulle tjena till något och att R.
St. ej skulle kunna begära den, då en undersökning redan blifvit hållen.
Jag hemställer, hvad som skulle kunna hindra R.
M. ingå med en und. anmälan, att de efter granskning af de meddelade upplysningarna, funnit sig förhindrade att fatta ett fullständigt beslut i ämnet derföre, att handlingarna icke utvisa, huruvida andra än Öfverståthållare-embetet i Stockholm och Landshöfdinge-embetet i Götheborgs län afgifvit utlåt, i målet, eller ock bestämdt, huruvida städernas borgerskap blifvit hörda.
St. utgöra här icke en skattläggande magt, utan snarare en domaremagt, som bör afgöra, huruvida det närvar, förhållandet tillkommit genom lag eller genom missbruk.
Det har icke af någon bland de talare, som här yttrat sig, blifvit ifrågasatt, det ju Stockholm och Götheborg, i fall de på lagligt vis blifvit befriade från denna sterbhusafgift, äfven nu böra få njuta denna förmån tillgodo, och det är äfven utom all fråga, att, om missbruk dertill varit orsaken, sådant bör rättas.
Här är således endast fråga om att bedöma, huruvida det närvar, förhållandet är lagligt eller olagligt.
Vid utöfningen af denna dotnaremagt ansågo R.
St. vid förra riksdagen sig ej böra underlåta att höra alla parterna, och samma skyldighet äga vi ännu.
Men parterna, måste jag i en fråga, som angår municipaliteter, anse vara municipaliteterna sjelfva och icke statens embetsmän på stället.
Jag skulle icke begärt ordet, om jag ej tyckt mig finna, att någon irring föranlödt discussionen att taga den riktning, den nu fått.
Jag har nemi. hört sägas, att betänk, skulle afse nya skatter.
Jag kan icke så anse saken.
Jag kan icke förstå saken annorlunda, än att K. M., på R.
Sl:s vid sista riksdag 388 Dcnj 28 April e. ra.
• gjorda begäran, låtit anställa en undersökning och att K.
M. ansett den fullständig; ty jag förmodar, att den i annat fall icke blifvit lemnad till StatsUtsk.
Jag skulle tro, att, då 11.
St. medelst und. skrifvelse begärt, att en fråga må utredas, det i främsta rummet tillhör styrelsen att tillse, det frågan , innan den till Representationen återlemnas , blifvit vederbörligen utredd.
Jag kan således icke tro, att en remiss nu skulle skett till StatsUtsk., innan undersökningen ansetts så fullständig, som den borde vara; ty i annat fall bade en skrifvelse afgått till Ständerna med tillkännagifvande, att de begärda upplysningarna annu icke kunnat vinnas, och att målet således måste hvila.
När nu remiss skett, har följaktligen, enligt min tanke, Utsk. icke haft anuat att göra, än att bedöma frågan i det skick den är; och när sådan skett, ser jag icke, hvartill återremiss skall tjena.
Jag har icke hört något egentligt skäl för att bibehålla Stockholm och Götheborg vid den förmån, de hittills åtnjutit, men deremot hört sägas, att man ej funnit någon anledning till en sådan exception för dessa städer.
På denna grund förenar jag mig med de ledamöter, som yrkat bifall å betänkandet.
Det är alldeles icke sagdt, att en fråga hinner fullständigt utredas från den ena riksdagen till den andra derföre, att R.
St. derom anhålla; ej heller derföre, att K.
M. anbefaller en sådan utredning.
Ofta händer, att vederbörande embetsverk icke medhinna undersökningens fullbordan, men att Konungen likväl meddelar R.
St. alla de upplysningar, som emedlertid hunnit inkomma.
Jag vill såsom exempel anföra ett mål, angrde städernas inqvarteringsskyldighet, hvilket jag tror hafva vid alla riksdagar sedan 1818 blifvit R.
St. meddeladt, fastän icke så fullständigt utredt, som man ansett nödigt.
Bland de ärenden, hvilkas föredragning är mig anförtrodd , får jag nämna en undersökning, som R.
St. begärt och hvarmed man hållit på i 4^0 år, utan att den blifvit så fullständig, som R.
St. önskat, emedan undersökningskostnaderna skulle ölverstiga sakens värde.
Undersökningshandlingarna hafva derföre blifvit till R.
St:s StatsUtsk. öfverlemnade, på det att de upplysningar, som kunnat vinnas, åtminstone måtte komma R.
I alla fall skulle det vara obilligt, om R.
St., inseende, att en undersökning vore ofullständig, ändå skulle endast på den grund, att närmare upplysningar icke från Regeringen inkommit, vilja besluta derpå löst, att en till beloppet obekant afgift skall betalas.
Jag skulle önska, att R.
St. icke genom sina beslut mätte gifva exempel på ett sådant förbiseende af rättvisa , och anhåller derföre örn propås, till återremiss af detta betänkande.
Jag bekänner, att jag icke kan dela de åsigter, Hr v. Hartmansdorff velat göra gällande.
Don a8 April c. m. 38g Jag har alltid varit af den tanke, att R.
St. böra så sparsamt som möjligt frambära önskningar oell aflåta skrifvelser till K. M.; men jag bekänner, att då förhållandet är sådant, att dylika skrifvelser böra afgifvas, är min öfvertygelse, att R.
St. hafva rätt att fordra, att de blifva handlagda så, att R.