Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. måtte föreslå någon grund till fördelning af skatterna, utan helt enkelt att K. JI. täcktes, på sätt
Han kan finna lämpligt, låta verkställa en undersökning om jordegendomarnas och fastigheternas verkliga värde, samt om städernas skattebidrag; samt derefter förelägga denna undersökning R.
St:r, hvilka då kunna bestämma beloppet af den bevillning, som bör utgå.
Godkänner man ett sådant skrifvelse-förslag, så har man dermed vunnit den fördelen, att man icke talat om, att resultatet af dessa undersökningar skola R.
St:r föreläggas; och jag anser detta så mycket heldre böra underlåtas, som det, enl. min åsigt, är rent af omöjligt att under den knappa tiden som återstår intill nästa Riksdag verkställa dessa undersökningar.
Jag anhåller alltså om bifall till det af mig nu framställda förslag.
Sedan härefter undert. Ridd:h.Sekret., i anledn. af Hr Ribbings förfrågan, t i 11 k ä n n a g i f v i t att prot.-utdrag, angtde PresteSt:s i förevarande ämne fattade beslut, ännu icke blifvit R. o. Ad. meddeladt, yttrade Gr.
Att nuvar:de BevillmsFörordn. är särdeles bristfällig, lärer väl medgifvas; olika personer inom samma klass och samma kommun erlägga, i förhållande till sina inkomster, bevillning särdeles ojemnt, men ännu värre är, att olika klasser äro ojemförligt olika beskattade.
Jemför man t. ex. den bevillning tjenstemännen, i förhållande till sina inkomster få vidkännas, med den näringsidkande erlägga, så finner man, huru mycket mera tjenstemännen äro betungade emot den sednare klassen.
Att ett sådant förhållande icke bör få fortfara, är klart, men lika önskligt som det är alt detta missförhållande upphör, lika säkert är det ock, att en sådan genomgripande förbättring icke kan åstadkommas genom Bevilln.U tsk.
För denna min åsigt talar erfarenheten.
Den bevisar, alt icke blott en mängd erforderliga statistiska uplysningar för utarbetande af en ny Förordning saknas, utan ock att Bevilln.Utsk. icke är särdeles lämpligt för upgörande af en ny Bevilln:sFörordn., likväl icke derföre att inom Utsk. saknas tillräckligt nit och kunskaper, men derföre alt Utsk. är alldeles för talrikt och saknar erforderlig tid.
Det är icke möjligt att 48 personer skola kunna afgifva förslag lill en Förordn. sådan sorn Bevilln:sFörordn.
Sådana förslag böra upgöras af ett färre antal och sedan granskas af en talrikare församling.
Såsom jag 6 Den 1 April f. m. nämnt anser jag Bevilln.Utsk. olämpligt för upgörande af förslag till Författn., ehuru ganska lämpligt att granska ett redan upgjordt sådant; och derföre anser jag det önskligt, att man må kunna erhålla ett förslag, sammanfattadt af ett mindre antal sakkunnige personer, hvilkas förslag sedermera böra af R.'
St:r granskas.
Bevilln.Utsk. har i detta afseende delat min åsigt och inkommit med en framställning i denna syftning.
St:r böra derför vara Bevilln.Utsk. tacksamma, men på samma gång jag anser Utsk. i den nu föredragna punkten hafva förfarit rätt, kan jag icke neka, att denna punkt ändock icke är fullt tillfredsställande, emedan förslaget är dels något för vidsträckt och dels icke innefattar allt hvad det bör, det säger nemi. att R.
M. anhålla om en efter fullständig undersökning och utredning om så väl den fasta egendomens verkliga värde som om städernes och landets ömsesidiga skattebidrag, förmåner och onera, samt sedan i Nåder låta förelägga R.
St:r resultaten af denna undersökning, med ledning hvaraf R.
St. blifva i tillfälle att bestämma den bevillning, som skäligen kan anses böra i framtiden utgå.
Det lärer väl svårligen låta sig göra att inom en så kort tid som intill nästa Riksdag kunna utfinna det verkliga värdet på den fasta egendomen, och om än en sådan utredning skulle kunna göras, blifver den bevisande endast för en kort tid, hvarefter den måste ånyo företagas.
Jag tror derföre, att en sådan utredning icke är möjlig att erhålla och att den dessutom är obehöflig.
Nödvändigt är det deremot, att grunder upgifvas, hvarefter beskattningen skall utgå, och derefter sättet för dessa grunders tillämpning, så att man kan erhålla en billig och jemförligt lika beskattning å alla klasser, allt i mån af deras inkomster; deremot har Utsk. alldeles icke yttrat sig om att skrifvelsen skall innehålla en begäran om förslag i sistnämnde afseende.
Jag förenar mig alltså med Frih. Sköldebrand.
Enl. hans förslag skola R.
M. anhålla om förslag till förbättrade grunder för bevillningens utgörande och sättet för dessa grunders tillämpning.
Ett sådant förslag som Frih.
Sköldebrands, ingriper icke på ringaste sätt i R.
St:s beskattningsrätt, ty dels är i detta förslag tydligen uttalad, att R.
St:r önska förslag till grunder, efter hvilka den af R.
St.r fastställda bevillning skall uttaxeras, dels kan icke heller med något skäl påstås, att derföre, att man- fått ett förslag till grunder, man icke förbehållit sig fri beslutande rätt och således icke heller afsagt sig beskattnings-rätten.
I annat fall skulle man kunna säga, att R.
St:s beskattnings-rätt blifvit förnärmad derföre, att Regeringen afgifvit förslag till ny tulltaxa, ett förhållande som är fullkomligt jemförligt med det förevar:de.
Sprengtportens förslag, åsyftande detsamma som Frih. Sköldebrands, kan jag deremot icke biträda, ty det går något för långt i specification af hvad man önskar
M. vid upgörandet af sitt förslag måtte iakttaga, att bevil 1- ningen skall komma att utgöras af hvarje skattskyldig i mån af dess inkomst och med antagande af en lika procent-beräkning för alla.
Det må visserligen vara en sanning, att om man kan genom Deli 1 April f. ni. 7 förbättrade grunder och ett förbättradt sätt för dessa grunders tillämpning, vinna säker kännedom om de skattskyldigas verkliga inkomster, kan det vara skäl att uttaxera bevillningen efter en lika procent.
Om det åter skulle visa sig att en klass medborgare t. ex. embetsman kunna för hvarje R:dr af deras inkomst taxeras, men en annan klass, t. ex. handlande, ehuru man efter nya grunder möjligen kan, bättre än för närvar:de, känna deras inkomster, icke kan så noga som embelsmännen beskattas, skulle det ju vara en uppenbar orättvisa att efter lika procent-beräkning beskatta båda dessa klasser.
Skall procenten, hvarefter bevillningen utgår, vara lika för alla, så är det också klart att kontrollen öfver allas inkomster äfven måste blifva lika, ty eljest begår man en orättvisa, såsom jag redan nämnt; och är det uprättade förslaget icke rättvist, så är det icke heller nyttigt.
Sköldebrands förslag.
Gr. af Ugglas, Garl Fredr.
Hr Prindensköld har emot Frih. Sköldebrands och Frih.
Sprengtportens förslag anmärkt, att hvad dessa förslag åsyfta, kommer endast alt förorsaka tidsutdrägt och att man således i det hela hade ingenting vunnit.
Jag är likväl af motsatt tanka.
Jag tror nemi. att det förslag till grunder för en ny Bevilln:sFörordn., som dessa tvenne talare afsett, skall af dertill lämplige personer kunna inom den begärda tiden upgöras, och jag är fullkomligt öfvertygad, att om än en sådan utredning skulle göras, hvilken den talaren önskat och hvilken utredning han föreställt sig komma att draga långt på tiden, kommer den att för Bevilln.Utsk. medföra ett ganska svårt och vidt omfattande arbete, som möjligen ändock icke kan fullt tillfredsställande af Utsk. verkställas.
Det är två omständigheter man vid upgörandet af en BevillmsFörordn. måste taga i betraktande.
Den ena och hufvudsakligaste är grunderna, hvarefter bevillningen skall uttaxeras, äfvensom krontrollen deröfver, att denna bevillning uttages lika af alla.
Den andra omständigheten är, att något så när söka få kännedom af beloppet utaf den inkomst hvarpå bevillning skall läggas.
Det är angeläget, att känna dessa förhållanden för att statsbristssumman må kunna fyllas, men detta är en secundär sak.
På procent-beräkningen syftar Utsk:s förslag.
Inom Utsk. motsatte jag mig icke detta förslag, som icke heller väckte någon strid.
Man lät saken gå.
Inom Utsk. framställdes åtskilligt, såsom t. ex. utredning af städernas onera och utskylder borde erhållas, men hvilket likväl icke har med bevillningen att göra, och såsom jag nämnt stannade det dervid och man lät saken gå.
Utsk:s förslag åsyftar beräkning af verkliga beloppet utaf de skatt skyldiges inkomster, på det att man må kunna veta, hvilken procent bör bestämmas, äfvensom att minimi-tariffen för jordbruket må rättvist uppställas.
Jag är öfvertygad att ett sådant arbete skall draga särdeles långt ut på tiden.
I fråga om Frih.
Sprengtportens förslag, delar jag de åsigter han i allmänhet uttalat, utom i afseende på bevillningens utgörande, och jag fäster mig icke mycket vid 8 Den 1 April f. m. Gr. Lagerbjelkes inkast deremot, ehuru jag medgifver att, om man icke kan åstadkomma en någorlunda lika kontroll på allas inkomster, man begår en orättvisa.
Jag tror dock, att Taxeringskomitéerne, om de väl sammansättas och ordentliga grunder upgöras, skola mera samvetsgrannt förfara än hittills, oell att orättvisa derigenom kan undvikas.
Enl. min åsigt, förefinnes i Bevilln.- Förordn. åtminstone en punkt, som torde påkalla en olika beskatt ning.
I 36 § nemi. omtalas beskattning å gåfvor och testamenten.
Denna beskattning är der bestämd till högre procent än å någon annan inkomst, och detta torde hafva skäl för sig, enär gåfvor och testamenten icke äro hvad man egentligen menar med årlig inkomst, utan de äro endast en tillfällig kapital-inkomst.
Min öfvertygelse är, att om Frih.
Sköldebrands förslag antages, vinnes det riktiga i de hufvudgrunder Frih.
Sprengtporten framställt, och derigenom hindrar man icke genom bestämda föreskrifter att, i händelse af behof i något specielt fall, fastställa en olika procent-beräkning.
Sköldebrands förslag måtte antagas, och jag får för R. o. Ad. uttrycka min under flere år samlade erfarenhet, alt, utan att ett väl utarbetadt förslag i alla dess detaljer öfverlemnas till BevillnrsUtsk. kommer denna fråga att ständigt upskjutas.
Man har här mycket talat om Bevilln:sUtsk:s skyldighet att inkomma med ett eget förslag, men denna skyldighet har Utsk. omöjligen kunnat upfylla; och jag hemställer till de Hrr, som yttrat sig i motsatt syfte, huru de vilja eller kunna begära att i en komité af 16 personer, som af utgången äro intresserade, något riktigt förslag skall kunna upgöras, helst då man hvarje gång - bestämmer en kontroll, stöter intressen och frågans lösning är beroende af votering.
Skall icke då lusten att åstadkomma ett helgjutet förslag helt och hållet förtagas.
Först då, när man fått ett förslag fullständigt detaIjeradt och grunder för beskattningens utgående upgjorda, kan Utsk. afgifva et,t riktigt och antagligt förslag.
På grund af dessa skäl anhåller jag om afslag på Utsk:s förslag, och bifall till Frih. Sköldebrands.
Till större delen förekommen af föreg:de talare, anhåller jag att få tillägga endast några ord.
Det är en gifven sak, att grundskatterna småningom komma att uphöra, antingen genom deras kapitaliserande eller efter hand genom deras borttagande.
Det måste då vara klart, att Svenska nationens representanter lägga vigt på, att åstadkomma något, hvarigenom en rättvisare bevillning än nu blir möjlig.
Om alla grundskatter borttagas, återstår således icke annat sätt att beskatta nationen, än genom bevillning.
Skall det fortgå såsom nu, då man vid beskattningen följer en oefterrättlig förordning?
Det är icke tänkbart, ty man skulle eljest komma i en labyrinth af orättfärdigheter.
Således mäste i denna sak något åtgöras.
När man icke velat återremittera hela Betänk., för att vid denna Riksdag komma till något resultat, måste man tillse, att denna punkt må blifva förändrad; och för vinnande häraf instämmer jag i Frih.
Den 1 April f. m. 9 Sprentportens förslag, som från Frih.
Sköldebrand i så måtto är afvikande, att det förra afser bestämmandet af lika proc. för alla.
Detta anser jag vara enda medlet att kunna i en framtid förmå personer att riktigt upgifva sina inkomster, och en rättvis bevillning derå såmedelst åstadkommas.
Huru man nu än upgör förslag, skall man först i en aflägsen framtid komma till en fullständig rättvisa.
Förgäfves tror mari att man nu kan åstadkomma något sådant.
Nu hafva vi bufvudsakligast att söka upgöra rättvisa grunder för beskattningen, så att densamma, i mån af inkomst, drabbar alla lika.
Huru vill man väl nu påslå, att man kan åstadkomma eller framkalla rättvisa i beskattningen om, efter behållen inkomst, den enas beskattning utgår efter 2^ proc., en annans efter 2 proc. och den tredje efter 1 proc.?
Jo, att den som ålägges bevillning efter den högre procenlberäkningen, söker på allt sätt att oriktigt upgifva sina inkomster, hvaremot, om proc:n är låg och lika för alla, hvarje skattskyldig samvetsgrann! upgifver sina inkomster.
Man bör väl också hafva det förtroende till menniskors rättskänsla i allmänhet, att då den ene ser att den andre riktigt upgifvit sina inkomster, han äfven också ärligt upgifver sina.
Bevillningen efter taxeringsvärdet å jorden utgör icke mer än jf af hvad den borde vara, och då är det väl ju gifvet att den, som idkar handel och rörelse, anser sig icke vara skyldig att ordentligt upgifva sina inkomster, hvilket likväl skulle blifva händelsen, om proc:n är lika för alla.
Sprengtportens förslag fullkomligt riktigt och anhåller om bifall till detsamma.
Efter jemförelse emellan Frih. Sprengtportens och Frih.
Sköldebrands förslag, anser jag den sednares ega företräde, men emot dess antagande förekomma likväl åtskilliga betänkligheter.
Ståndet torde erinra sig, att vid en föreg:de riksdag föreslogs den förändring i grundlagen, att K.
M. skulle vid hvarje riksdag föreslå beloppet af den bevillning, som under statsregleringsperioden borde utgå, äfvensom sättet för dess utgörande.
Detta förslag vann icke R.
St:s bifall, hufvudsakligen på den grund, att man icke fann lämpligt, att K.
M. skulle i en fråga, som denna, hvilken rörer Svenska folkets beskattning, taga initiativet; och likväl skulle detta nu blifna förhållandet, hvarigenom, i händelse R.
St:r biföl le de af K.
M. framlagda grunder, ett missnöje möjligen kunde riktas mot Regeringen öfver beskattningssättet, hvilket missnöje, enligt min åsigt, ingalunda bör falla på Regeringen, ulan på R.
St:r, såsom den enda beskattande myndigheten.
Mig synes således lämpligare, att antaga Utslcs förslag till underd. skrifvelse, enligt hvilket R.
M. endast ville låta anställa undersökning om stadsfastigheters värde och om städernes samt landets skattebidrag.
Genom en sådan undersökning erhålla också R.
St:r material ier, för att kunna sjelfve bestämma de grunder, efter hvilka bevillningen bör utgöras: och för denna orsaks skull eger Utsk:s förslag ett värde, som man möjligen vid första påseendet icke bemärker, men som dock gör 10 Den 1 April f. m. det mera antagligt än något af dem, som bär blifvit framställda.
Jag vill emellertid icke förneka, att Frih.
Sköldebrands förslag eger förtjenst, men jag tror, att man med detsamma icke vinner, hvad man egentligen åsyftat.
Jag antager t. ex., att K. M. remitterar R.
St:s skrifvelse, vare sig till KammarRin eller KammarColl.
, för att efter vederbörande Landshöfdingars hörande afgifva underd. utlåt, i ämnet.
Bien huru är det väl möjligt för dessa embetsmyndigbeter att framställa något förslag till grunden för bevillningens utgörande, med mindre än att de infordra en mängd upplysningar, som i delta hänseende äro alldeles nödvändiga?
Eljest befinna de sig i samma mörker, som Bevilln.Utsk., och kunna följaktligen icke afgifva något på sakkännedom grundad! yttrande.
Huru saken än må betraktas, så blir jag dervid, att Utsk:s förslag är det bästa, hvarföre jag anhåller om bifall till detsamma.
Skulle likväl R. o. Ad. vilja antaga något af de andra här framställda förslagen, anser jag Frih.
Sköldebrands ega företräde.
Björnstjerna, Carl Blagnus:
Innan en rättvis Bevilln.Förordn. kan upgöras, måste man känna det ungefärliga värdet af Svenska jorden, äfvensom i hvilken proportion de olika samhällsklasserna bidraga till statsbehofvens fyllande.
När man nu vet, att de illa aflönade embetsmännen, hvilkas bevillning utgår efter 1 procent af inkomsten, betala till staten 85,000 Rdr, under det att handels- och rörelse-idkande medborgare, efter 2|- procent af deras inkomst, icke betala mer än 106,000 Bdr, visar det sig ju uppenbart, att den grymmaste orättvisa begås mot de förre.
Skall nu, såsom en och annan talare föreslagit, procenten bestämmas till en för alla, hemställer jag, om man icke derigenom ytterligare ökar denna orättvisa.
Innan en sådan likhet införes, blir det ett oeflergifligt vilkor att utfinna sådana kontroller, att allas inkomster samvetsgrannt upgifvas.
Gr. af Ugglas har redan visat, huru omöjligt det varit för Bevilln.Utslcts 48 personer, med sina olika interessen, att upgöra nya och billiga grunder för beskattningen.
Det blir således nödvändigt för alla, hvilka önska en förbättrad Bevilln.Förordn., hvaribland jag räknar mig, att sträfva, ej efter det tbeoretiskt bästa, men efter det praktiskt möjliga; detta tror jag innefattas i den skrifvelse, som här blifvit framställd.
Att redactionen är mindre god, har Gr. af Ugglas redan visat.
Det är också klart, att de inom Utslct, hvilka önskade den goda sakens framgång, måste, för att icke sätta allt på spel vid val af uttryck, rätta sig efter dem, som i likhet med Hr Printzensköld helst sågo, att allt uppskjöts till en obestämd framtid.
Detta är' orsaken till det sväfvande i ordalagen.
Vi tröstade oss med hoppet att sedermera, hvar och en inom sitt Stånd, kunna gifva en bättre form åt det i sig sjelf nyttiga beslutet.
Då jag nu anser detta mål vara vunnit genom F'rih.
Sköldebrands förslag, kommer jag att rösta bifall till detsamma.
Hr Adelborg har förordat Frih.
Sprengtportens förslag, hufvudsakligen på den obestridda rättsgrund, att lika bevillningen borde erläggas af alla; Den 1 April f. m. 11 talaren anställde derjemte en jemförelse emellan landtbrukaren och borgaren, hvari han tycktes antyda, att dessa båda klasser beskattas olika.
Detta sednare är ett misstag, båda betala procent af sin inkomst, de stå således i fullkomlig parilé med hvarandra.
Under discussionen har jag icke kunnat finna, att man här ansett det särdeles orättvist, att embetsmännen fortfarande erlägga en ringare proc. i skatt än andra medborgare.
Jag tror det således vara mindre lämpligt att på förhand bestämma det grunden för den nya BevillningsFörordn. skall blifva lika beskattning för alla
Det torde vara skäl att vänta med en dylik bestämmelse, till dess att kontroller utfinnas, hvarigenom man från handel och rörelse erhåller hvad dessa böra betala.
Från jordbruket'får man naturligtvis denna afgift, så snart ett rättvist jordvärde blifvit funnit.
Hr Printzensköld har förordat Utsk:s förslag derföre, att någon tid för arbetets afslutande deri icke finnes utsatt, och anser deremot Frih.
Sköldebrands vara oantagligt, emedan arbetets verkställande intill nästa riksdag, enligt hans tanka, vore omöjligt.
Jag kan icke fatta detta; visserligen skall K.
M. från vederbörande infordra uplysningar, men ingalunda behöfva desse vara så i minsta detalj gående, som Hr Printzensköld förutsatt.
Icke behöfver manj för att komma till en rättvis beskattning af den Svenska jorden i allmänhet, upgöra an ordentlig gradering af hvarje jordlapp.
Jag tror, alt man under loppet af de tvänne år, som återstå till nästa riksdag, genom nit hos våra Landshöfdingar skall lyckas få en fullt tillförlitlig upgift på jordens jemförliga värde, och detta är allt hvad som erfordras till målets vinnande.
Då PresteSt. redan antagit en skrifvelse nära nog lika med den Frih.
Skölde brand föreslagit, vågar jag tillstyrka bifall till nämnde förslag.
I ett föregide plenum har jag redan yttrat den åsigt, att det vore önskligt, om vid denna riksdag R.
St. kunde förena sig om rättvisare grunder för upgö rande af en ny Bevilln.Förordn., och jag har derföre yrkat återremiss på betänk, i sin helhet, men hvilken återremiss R. o. Ad:n afslagit.
Stånden hafva punkt för punkt beslutat öfver ifrågavar:de Btänk.
Jag tror således, att den åsigt jag från början hyst, eller att Bevilln.Utskit skulle åläggas omarbeta ifrågavar:de författning, numera icke kan göras gällande.
Frågan står nu på den punkt, att man måste öfverlemna henne i Regeringens bänder.
Såväl Ordföranden i Utsk:t, Gr. af Ugglas, som Gr.
Björnstjerna, ordförande på den afdelning, som först behandlat frågan, hafva förklarat, att de olika åsigter, som inom Utsk:t gjort sig gällande, förhindrat utarbetandet af en fullt ändamålsenl. författning eller ens grunderna för en sådan.
Under sådana förhållanden måste jag afstå från min åsigt, att R.
St. skola taga denna sak om händer.
En underd. skrifvelse måste aflåtas, och då bl ifver frågan, i hvilka ordalag skall denna skrifvelse affattas.
Utsk:s förslag i detta afseende skall, om det antages, hänskjuta frågan till en obestämd framtid
Detta förslag innehåller, «att K.
M. måtte täckas antingen genom en för sådant ändamål nedsatt Kommité 12 Den 1 April f. m. eller på sätt eljest kan finnas lämpligt låta efter gemensamma grunder verkställa en fullständig undersökning och utredning om såväl den fasta egendomens verkliga värde, som om städernes och landets ömsesidiga skattebidrag.»
Man kan lätteligen göra sig en föreställning om den tid, som härtill erfordras, då man ibågkommer, huru länge den nedsatta lvomitéen för utredande af städernes beskattning varit härmed sysselsatt, utan att ännu hafva afslutat sina arbeten.
Jag tror derför, alt om en skrifvelse af det innehåll Utsk:t föreslagit kommer att aflåtas, skall vid nästa riksdag resultatet deraf icke motsvara 11.
En underd. skrifvelse till K. M., hvari begäres upgörande af grunder och förslag till en ny Bevilln.Förordn., bör emellertid afgå, och vi hafva nu att välja emellan 2:ne här afgifna, det ena af Frih.
Sprengtporten och det andra af Frih.
Sköldebrand, båda i samma syfte.
Sprengtportens går derpå ut, att alla skola beskattas efter enahanda grund, i hvilken åsigt jag destoheldre instämmer, som jag redan uttalat den och vidblifver densamma.
Men frågan är, bör något sådant stadgande inflyta i den underd. skrifvelsen?
Jag skulle hafva tillstyrkt det, såvida alla Stånden antagit en sådan beskattningsgrund; men då så icke är förhållandet, skulle jag tro, att det snarare invecklar än utreder frågan.
Sköldebrands förslag är affattadt i mera allmänna ordalag, ehuru det i sig inbegriper nära nog detsamma, som Frih.
Sköldebrands lyder sålunda: »att R.
M. måtte täckas låta uprätta samt förelägga nästsammanträdande R.
St. förslag till grunder för bevillningens fördelning samt sättet för dessas tillämpning, efter hvilka på ett lämpligare och rättvisare sätt än efter gällande Bevilln.Förordn. den af R.
St. fastställda Bevilln.-summan må kunna fördelas till utgörande.»
Så snart rättvisa kommer i fråga, tror jag man bör fästa afseende på Frih.
Sprengtportens yttrade åsigt.
Men jag har ett annat skäl, hvarföre jag tror lämpligare vara att antaga Frih.
Sköldebrands förslag, nemligen att jag tror det vara lättare att vinna R.
Enligt hvad mig blifvit sagdt och flere talare här yttrat, lärer ett i det närmaste alldeles lika förslag blifvit af PresteSt. antaget, och att en stor del af BorgareSt:s Ledamöter i Bevilln.
Otsk. förklarat sig nöjde med detta förslag, hvilket de skulle söka att inom BorgareSt. genomdrifva.
Då således en icke obetydlig del af representationen gillat detta förslag, och det kan hafva mera utsigt för sig att blifva ett R.
St:s beslut samt det lemnar fria händer åt Regeringen, får jag på dessa grunder yrka afslag på Utsk:s framställning och bifall till Frih.
Jag begärde ordet då Hr Adelborg förordade Frih.
Sprengtportens förslag, hvars hufvudsak 1 igaste företräde skulle bestå deruti, att en lika procentberäkning för ali be v i lin. deruti åsyftas. R. o.
Ad:n torde erinra sig, att d. 26 i förra månaden behandlades frågan om den lika proc.- beräkningen, i anledning af derom väckta motioner, hvilka finnas Den 1 April f. m. 13 uptagna å sid. 6 i förevar:de Betänkande, men R. o. Ad. afslog alla dessa motioner.
Jag hemställer således, huruvida det må vara lämpligt att, sedan man i föregående plenum afslagit framställningarne om den lika proc.-beräkningen, men icke destomindre nu beslutar en underd. skrifvelse, som skulle komma att slå i strid mot ett Ståndets föregående beslut härutinnan.
Snarare anser jag då Frih.
Sköldebrands förslag vara antagligare, sedan man, i motsats till den åsigt, jag bekänner, beslutat taxeringsmannaedens afskaffande.