Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Frågan, på sätt Utsk:t framställt den, är af en ganska vigtig beskaffenhet och af behofvet påkallad, såsom utgången från en ganska riktig grundsats.
Deilöre är det nödvändigt att man söker att utarbeta densamma, för att erhålla ett lyckligt resultat.
Jag anhåller derföre att frågan må hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Som jag icke funnit något understöd förden del af mitt förslag, som alser en förändrad organisation af R. o.
Ad., har jag ani. att förmoda, att det är f. n. för tidigt att framkomma med ett sådant förslag.
Det är också möjligt att man icke utan stora förändringar i Riddarh.Ordmn kan vidtaga dessa förändringar i afseende pä R. o. Ad:ns representationsrätt.
En talare har yttrat, att det icke skulle gå au att insläppa bland R. o. Ad. en vald klass af större jordegare.
Med anledn. deraf får jag erinra, att, då jag första gången yttrade mig, förklarade jag, att om man ej vill omorganisera R. o. Ad. genom val, torde det icke heller vara lämpligt att välja de större jordegarne, utan att man då borde begagna samma princip, sorn ligger till grund lör R. o. Ad:ns reprensentationsrätt, nemi. sjelfskrifvenheten.
I afs. derpå att de större jordegarne skulle få plats i representa - 320 Den 27 Jnni f. m. tionen, har raan varit ense derom, ehuru man om sättet, huru det skall tillgå, varit af olika mening.
För min del anhåller jag således att få afstå från mitt första yrkande om Ad:ns omorganiserande, men anhåller deremot om bifall dertill att större jordegare må få plats bland K. o.
Ad. såsom representanter.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Frih.
Raab och Hr Dalman, med anleda, af H.
Exc. Hr (thiis o. Landtmms uptagande af deras under diskussionen gjorda yrkanden, förklarat sig derifrån afstå och instämma uti Hr von Köchs förslag, förmälteH.
Exc., att Hr von Koch hade yrkat, att R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke måtte förklara, att ifrågav:de grundlagsändringsförslag borde inskränkas dertill, att större ofrälse jordegare bereddes inträde hos R. o. Ad. som riksdagsmän; att Hr Printzensköld hade påyrkat förslagets förkastande, samt att Gr.
Lagerbjelke begärt, att detsamma måtte få hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. H.
Exc. framställde härefter propos. derå, att Konst.Utsk:ts förev:de Mern. skulle till Utskrt återförvisas med förklarande såsom R. o. Ad:ns gemensamma tanke, att det deri framlagda grundlagsändrings-förslag borde inskränkas dertill, att större ofrälse jordegare bereddes inträde hos R. o. Ad. såsom riksdagsmän; och då denna propos. besvarades med starka nej jemte åtskilliga ja, förklarade H.
Exc. sig hafva funnit nej öfvervägande.
Votering begärdes, hvarjemte anmälte sig och yttrade Hr Printzensköld:
Som jag är villrådig hvilket som bör blifva kontrapropos. vid den förestående voteringen, får jag till Hr Gr:n o. Landtrmn hemställa huruvida icke afslag borde blifva kontrapropos.
Skulle Hr Gr. o. Landtm, anse lämpligare att Hr von Köchs förslag blefve kontrapropos., underkastar jag mig naturligtvis den meningen, men har dock velat framställa denna fråga, på det man må blifva viss om huru man skall votera.
I anledn. häraf förmälte H. Exc., att någon tvekan i afs:de å proposms innehåll vid den nu begärda voteringen icke torde böra förefinnas.
Det syntes nemi.
Exc. vara alldeles gifvet, att den ena propos:n borde innefatta Hr von Köchs förslag till gemensam tanke, samt att förkastande af samma förslag skulle i den andra proposm uptagas.
Utfölle voteringen så, att ifrågav:de förslag till gemensam tanke blefve afslaget, komme propos. att framställas på förkastande af Konst.Utsk:ts förslag, och skulle det då genom proposms besvarande eller votering afgöras, att förslaget ej blefve förkastadt, komme detsamma att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Härefter upsattes och justerades följande förslag till voteringspropos. : »Den som anser, att Konst.Utskrts Mern.
N:o 35 må till Utsk:t återförvisas med förklarande såsom R. o.
Ad:ns gemensamma tanke, att Pen '21 Juni f. m. 321 att det af Utsk:t framlagda grundlagsändringsförslag borde inskränkas dertill att större ofrälse jordegare beredas inträde hos R. o. Åd. såsom riksdagsmän, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, förkastar R. o. Ad. förenämnde förslag till gemensam tanke.»
Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda.:
Ja — 12.
Nej — 38.
H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan Hr von Köchs förslag till gemensam tanke numera vore af It. o. Ad. förkastadt, återstode det för Ståndet att afgöra, huruvida Konst.Utsk:ts grundlagsändringsförslag skulle förkastas eiler icke förkastas; hvarefter IL.
Exc. framställde protos, å förkastande af oftanämnde förslag och, -då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Sedan Gr.
Lagerbjelke begärt votering, upsattes oehjusterades följande voter.-propos.: »Den som förkastar det af Konst.Utsk:t uti Mern.
N:o 35 framlagda förslag till åtskilliga ändringar i R.
O. ang:de R. o.
Ad:us representationsrätt, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, varder förenämnde förslag icke förkastadt, till följd hvaraf detsamma, jemlikt 81 § R. E., kommer att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.»
Efter denna voterings utgång hade rösterna utfallit som följer:
Ja — 28.
Nej — 10.
Slutligen föredrogs Konst.Utsk:ts den 16 oeh 22 dennes bordlagde Mera.
N:o 36, med voter.-propos. rörande det af Konst.Utsk:t uti Mern.
N:o 11 framställda förslag till ändring i 15 g R.
O., om hemmansegares representationsrätt.
Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad., med bifall till hvad Utsk:t uti Mem:t yttrat, behagade godkänna den deri föreslagna voter.-propos:n.
Ropades ja. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3/% 3 e. m.
In fidem, O.
Ur akel. H. VII 21 f)« ii 27 J u n i e m.
Onsdagen den 27 Jani 1860.
Plenum kl. 6 c. m.
Justerades 2 prot.utdrag för förmiddagens plenum.
Föredrogs oell begärdes på bordet ett från Vällofl.
Borgareståndet ankommet prot.utdrag N:o 31.2, innefattande dels nämnde BiksStånds beslut rörande BankoUtsk:ts Betänk.
Nio 25, med förslag till reglering af Bankens lane- och krediti»-rörelse samt om användande af uplupen odisponerad bankovinst, dels inbjudningar till MedStånden att uti åtskilliga af de fattade besluten sig förena.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:s den lfi och 22 d:s bordlagde Utlåt.
N:o 120, ang:de föreslagna statsbidrag för vägars anläggning och fortsättning, bro- och hamnbyggnader samt kanaler, äfvensom sjösänkningar och andra vattenaftappningsföretag, m. fl. dylika föremål. lista—Gite punkterna.
Utskits hemställanden biföllos. 7:de punkten.
På sätt af förevide Utlåt, in hemtas, har StatsUtskit hemställt att de af Hr Staaff och ltiksdagsfullmäktigen Hedström väckte motioner angide beviljande af nödige medel till en väganläggning från Sollefteå genom Jemtland till Norige, icke må till någon åtgärd föranleda.
Såsom skäl härför har Utskit andragit, att de redan år 1858 påbörjade undersokningarne ronde ifrågavide väganläggning ännu icke blifvit afslutade.
Man kan visserligen anföra en sådan omständighet såsom ett slags skäl att afstyrka anslag; men detta skäl är endast skenbart och bortfaller vid närmare skärskådande.
Jag är öfvertygad, att Utskit, om det funnit för godt att skaffa sig mer detaljerade underrättelser i denna fråga, icke skulle ansett ett sådant skäl vara tillräckligt, för att afstyrka ett så vigtigt anslag.
Ifrågavide farled är nemi. af den svåra beskaffenhet att man derstädes icke kan använda annat åkdon än kärra.
Stycktals måste man färdas sjöledes i båt.
Vill man således komma fram i den riktningen, Den 2/ Juni e. m. mäste man följaktligen flera gånger ombyta sätt att färdas.
Under de 30—40 år, som denna farväg varit mig bekant, har likväl trafiken derstädes, oaktadt de många svårigheterna, varit temligen liflig.
Förhållandet är nemligen att alla, som komma från trakterna norr om Hernösand och ämna sig till Jemtland, måste antingen frakta sig denna väg eller ock resa till Sundsvall samt derifrån stora landsvägen framåt.
För de resenärer, som äro från trakten af Sollefteå och Nylands lastageplats, samt från landet ofvan om Angermannaelfven, medför dock den sistnämnde bättre och större vägen en tillökning i väglängd af icke mindre lin 10 k 12 mil.
Denna trakt kring Ångermanriaelfven och Sollefteå är en ganska rikt befolkad trakt.
Till följd deraf eger äfven en särdeles liflig trafik rum dersammastädes.
För denna trakts innebyggare blir vågen öfver Sollefteå till Ostersund endast 18 mil.
Villman åter, för att komma till samma ort, taga vägen öfver Sundsvall och Hernösand, så har jag väl den fördelen, att jag undviker en nästan obanad väg och hvilken vissa tider på året är nästan inpra k t i kabel, men måste oek, för att hinna samma mål, tillryggalägga en väglängd, sorn icke upgår till mindre än några och 30 mil.
Att den förra vägen, oaktadt dess stora svårigheter, likväl blifvit trafikerad, synes dock ådagalägga, att denna väg verkligen fordrar understöd af statsmedel.
Ett sådant understöd är ovilkorligen nödvändigt för att denna väg skall kunna sättas i sådant skick, att den blir allmän landsväg.
Hvad man dessutom måste taga i betraktande är, att en stor mängd resande till Norige fara den vägen.
Med hänsigt till dessa förhållanden anser jag att St.atsUtsbt hvarken skulle hafva gjort sig skyldigt till inkonseqvens eller något slags klander, om nämnde Utsk. tillstyrkt R.
St. att nu bevilja ett mindre anslag för att så fort som möjligt — oaktadt vägundersökningen icke ännu blifvit fullbordad, samt något kostnadsförslag ännu ieke inkommit och blifvit af Väg- och VattenbyggnadsStyrelsen granskadt — få denna väganläggning bragt till stånd.
För min enskildta del är jag förvissad derom, att de nu pågående undersökningarne skola i allo gifva stöd åt de af mig i ämnet -meddelade upgifter, samt att de skola föranleda dertill, att K.
M:t kommer att till Rikets näst sammanträdande St:r aflåta en Propos. med begäran om ett anslag för denna väganläggning, hvilket vida skall öfverstiga det nu ifrågakommande.
Mig synes ovilkorligen denna väganläggning vara af större vigt än den väg från Luleå socken uppåt Lappmarken, för hvars utförande K.
M:t vid denna riksdag af lt.
St:r äskat en summa af 40,000 rdr rmt.
På dessa skäl, och oaktadt jag befarar att StatsUtsk:ts ledamöter skola å detta rum erhålla mer gehör än jag kan lyckasvinna, upkallas jag likväl af min bestämda öfvertygelse om det ovilkorliga behofvet och den verkliga nyttan af detta anslag, att hemställa, det R. o. Ad. måtle nu bevilja 50,000 rdr till denna väganläggning, på det K.
M:t måkomma i tillfälle att, sedan kostnadsförslag inkommit samt vederb:de blifvit i ämnet hörde, öfver nämnde belopp till företagets början disponera.
D t n 27 J » ni e. ni.
Hr Hild t, Didrik Gillis:
För min del skulle jag tro, att R. o. Ad., utan afseende deruppå, om ett förslag understödjes af den ena eller andra ledamoten, kommer att bevilja de anslag, som det Högloft.
Ståndet kan finna saken, i och för sig, förtjena.
Det är således med fullt förtroende till R. o. Adis goda omdöme, som jag vågar bestrida de af den siste värde talaren framstälda anspråk på ett anslag af 50,000 rdr för en väganläggning från Sollefteå öfver Jemtland till Norige.
På sätt äfven samme talare vidgått, inhemlas af Utskits Utlåt., att undersökningar, som från och med 1858 fortgått för denna väganläggning, ännu ieke blifvit afslutade.
StatsUtskit kan således, lika litet som den värde talaren, för It.
St. framlägga den siffra; hvartill omkostnaderne för denna väganläggning skulle sig belöpa. leke heller har på något sätt blifvit ådagalagd tr huruvida ortens innevånare skulle kunna bidraga till denna väg.
Att bevilja anslag för ett sådant företag syntes StatsUtskit. uti frågans nu vide outredda skick, vara stridande mot all förut följd praxis; likasom jag, för min del, icke kan finna det öfverensstämmande med det sätt, på hvilket statsmedel böra anvisas.
Jag tillåter mig fråga Hr Hjärne, på hvad grund han antager, att just 50,000 rdr rrot är en lämplig summa att här gifva såsom statsbidrag.
Samme talares önskan tyckes endast och allenast vara, att nämnde summa skall gifvas på förhand.
Man skall likasom taga på hand, att ifrågavide företag med detta belopp skall sättas i verket.
Jag hemställer till M, o. Ad., om det kan vara lämpligt, att på detta sätt begagna statens kassa.
Den är verkligen icke så rik, att man kan kasta ut 50,000 rdr hit och 50,000 rdr dit i ändamål att upmuutra företag, beträffande hvilka man icke har mer insigt än här blifvit nämndf, eller att en väg mellan Sollefteå och Norige skulle vara ganska önskiig att erhålla, emedan för närvide en rörelse i denna rigtning fortgår, hvilken måste bedrifvas dels med färga dels med åkdon.
StatsUtskit har redan uti lista punkten, uppå K.
Mits i ämnet gjorda Nådiga framställning, tillstyrkt R.
St., natt 50,000 »rdr årligen må, utom den andel af det öfriga årsanslaget, som, »efter hittills tillämpade grunder, å rikets 4 nordligaste län belö»per, till vägars anläggning och förbättrande inom nämnde land»skaper uteslutande användas.»
Utskit har nemligen ganska väl insett, att det behöfves kommunikation med dessa provinser, för att derstädes frammana en industri, hvilken efter all sannolikhet derstädes bör blifva ganska blomstrande.
Att handla i öfverensstämmelse härmed grundar sig således på en ganska rigtig statsekonomi; men att utkasta penningar liksom på försök till företag, om hvilka man vet nästan ingenting, det har StatsUtskit icke vågat; och jag förmodar, att icke heller R. o. Ad. lärer vilja understödja ett sådant mått och steg.
Det skulle visserligen kunna vara mycket att sägn med anledning af de anspråk, som af den siste talaren blifvit framstälde; men då Utskit för sin del iakttagit den försigtighet, att det icke ens vidrört denna väganläggnings beskaffenhet, äa mindre utlåtit sig öfver innevånarnes i orten ådagalagda mer eller mindre beredvillighet att dertill bidraga, så har Rn ii 27 Juul e. m. detta berott på den yra ti ti logen het, hvilken en offentlig myndighet bör hafva till sitt ögonmärke; och äfven jag anser mig, vid sådant förhållande, endast behöfva anställa en allmän betraktelse öfver de tili frågan hörande omständigheter.
På dessa skäl, och då jag förmodar att K. o. Ad. icke kan, utan någon kännedom i denna sak, vilja bifalla ett sä betydligt anslag, som det, hvilket förutgående talare föreslagit för detta företag, hvilket jag i närvide stund icke anser förtjena något anslag, så får jag vördsammast anhålla om bifall till den nu föredragna punkten.
Frih. Åkerhjelm, Johan Carl:
Då jag i hufvudsaken blifvit förekommen af den siste talaren, uti hvars yttrande jag till alla delar instämmer, ber jag endast att få tillägga, att då Ii. o.
Ad. vid 4:de punkten afslagit anslag till en väganläggning i Dalarne, »emedan de angide berörde arbetslöretag uprättade och till »Utsk:t atlemnade kostnadsförslag hvarken blifvit af Styrelsen för »Allmänna Väg- och Vattenbyggnader granskade, eller vederbide »myndigheter afgifvit yttrande öfver dessa arbetens vigt och angelägenhet i förhållande till andra arbeten af samma slag,» skulle det väl obestridligen vara i högsta måtto olämpligt att, då hvarken de nu omhandlade undersökniugarne blifvit fullbordade eller förutbemiilde Styrelse granskat hithörande kostnadsförslag, bevilja det af Hr Hjärne begärda anslag.
På dessa skäl anhåller äfven jag om bifall till Slats-Utskits förev:de framställning.
Hr Hjärne:
Hr Bildt har förmält, att StatsUtsk:t handlat rätt och försigtigt, då samma Utsk., på sätt Utlåtulet utvisar, icke ingått i närmare granskning och bedömande af frågan.
Detta yttrande framkallar hos mig den förmodan, att möjligen, vid detta ärendes behandling i Utsk-.t, icke någon person der tillstädesvarit, som verkligen intresserat sig i frågan eller som varit i tillfälle att lemna några detaljerade upgifter i ämnet.
Dessa upgifter äro icke så lätta att erhålla, ty, på sätt kändt är, ligger denna vägstriickning på ett ganska betydligt afstånd härifrån.
Min tro är dock, att om Utsk:t inlåtit sig i någon närmare granskning af frågan och icke gått så försigtigt till väga, så skulle det för frågans rigtiga lösning varit vida fördelaktigare.
Om man nemi. uti Utsk:t sökt vederlägga de skäl, som möjligen derstädes framställdes för ifrågav-. de anslag, så skulle man uti de respektive RiksStånden bättre varit i tillfälle såväl att granska denna vederläggning som att komplettera de för väganläggningens utförande framlaggde skäl.
Utsk:t åter har endast anfört, att undersökningarne ännu icke blifvit fullbordade.
Detta oaktadt känner Utsk:t, atl desamma redan fortgått under 2 somrars tid, och Utsk:t borde, till följd deraf, haft ali anledning att förutsätta, att de under loppet af detta år blifva fulländade.
Vid sådant förhide skulle jag tro att Utsk:t haft skäl att ingå i något närmare bedömande af frågan, i stället för att afvisa den på ett så snöpligt sätt, som nu skett.
Jag är för mia enskilda i» 20 Den 27 Juni e. m det uti denna fråga i intet hänseende intresserad, och har inga relationer i den orten; men jag har för många år sedan under flere somrar vistats i dessa trakter och sjelf rest den nu omhandlade dåliga vägen mellan Sollefteå och Ostersund.
Jag är förvissad derom, att StatsUtslcts respektive ledamöter, för den händelse de måst färdas denna väg, icke skulle hafva följt en sådan princip, att man ovilkorligen skall se ett kostnadsförslag innan man beviljar ett anslag.
Billigtvis låter den frågan höra sig, hvarföre icke dessa undersökningar förr blifvit verkställda.
Man kan icke annat än beklaga att så icke blifvit händelsen.
Att befordra detta företag hade ovilkorligen tillhört Landshöfdingarne i Jemtlands och Hernösands län; och man kan icke på något sätt förklara det förh:de att alla åtgärder härför hittills blifvit åsidosatte, så vida man icke vill såsom skäl dertill antaga att vederböraude auktoriteter i dessa orter varit så uptagna med andra förslags utförande att de måst skjuta denna högst vigtiga frågan ät sidan.
Behofvet af denna väganläggning är så i ögonen fällande, att man icke gerna bör kunna förutsätta att någon glömska i det hänseendet varit vållande dertill, att frågan icke förr blifvit bragt å bane.
Från allmänhetens sida åter har man antagligen af den orsak icke försport några högljuddare klagomål öfver denna vägs svårigheter, att större delen af den menighet, som färdas denna väg, numera blifvit sfi van vid alla dessa besvärligheter, att man uphört klaga.
Jag är dock öfvertygad att denna väganläggning kommer att blifva ett af de föremål, vid hvilka den ny tillsatta Landshöfdingen i Jemtlands län företrädesvis kommer att fästa sin upmärksamhet.
Då den stora landsvägen från Ostersund till Norige nu är färdig, så lärer väl ingen kunna bestrida den oundgängliga nödvändigheten utaf, att resande erhålla en fortsättning af näbande väg till Sollefteå och Hernösand, för att kunna undvika den omkring 20 mils långa omvägen.
Med full tillförsigt motser jag det förh:de, som jag redan uti mitt förut afgifna anförande omnämnde, eller att, sedan kostnadsförslaget blifvit fullbordadt samt Mag- och VattenbyggnadsStyrelsen deröfver sig yttrat, K.
M:t. kommer att tillstyrka, det K.
Stir måite för detta företags utförande anvisa en långt större summa än jag nyss föreslagit; — ty ingen, som eger någon kännedom om denna farleds beskaffenhet, och allra minst llegeringen, kan anse, att de medel, som beviljas för denna kommunikation, äro bortkastade.
Hvad derefter beträffar
Hr Bildts anmärkning, det jag skulle, liksom på höft, begärt ett anslag, stort 50,000 rdr, för il'rågav:de väganläggning, så torde det för en hvar böra vara tydligt, att jag icke kunnat anse nämnde belopp blifva tillräckligt för bestridande af härför ifrågakommande kostnader; men att jag dermed likväl afsett, att en bestämd summa skulle vara tillgänglig, att, omedelbart efter kostnadsförslagets uprättande och granskning, kunna för ändamålet disponeras.
Till grund för min framställning i ämnet ligger således min allvarliga önskan att arbetet måtte kunna börja så snart som möjligt.
Med hänsigt härtill anser jag ock att samme talare varit ganska orättvis uti det yttrande, att jag synes vilja kasta 50,000 rdr hit och 50,000 rdr dit, utan att dervid hafva 1)« ii 27 J tm i e. in. 327 någon tanka på statsverkets tillgångar.
Till svar härå tillåter jag mig genmäla, det jag fruktar att Hr Bildt sjelf under senaste riksdagar mer än jag gjort sig skyldig till förebråelser att kasta åtskilliga tusental riksdir hit och dit.
Jag vidhåller således inin förut i ämnet gjorda framställning.
Jag kan icke förmoda att det. förh.de, a't B. o. Ad. för närv:de å detta rum representeras af ett ringa antal personer, skall leda derhän, att denna fråga kommer att afgöra» på ett annat sätt än StatsUtsk:t föreslagit.
Att i det outredda skick, hvari frågan sig befinner, tillstyrka detta anslag, skulle, efter mitt förmenande, ieke allenast icke varit närande Utsk. tillständigt, utan tvertom vittnat om ganska ringa förtänksamhet vid behandlingen af StatsKassans tillgångar.
Jag tillstyrker således att B. o. Ad. måtte bifalla den nu föredragna punkten.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan och dels att B. o. Ad., med afslag derå, måtte bevilja eft anslag af 50,000 rdr, för att, stöldt till K.
M:ts disposition, användas till det ifrågav:de vägarbetet, sedan kostnadsförslag deröfver blifvit uprättadt samt Styrelsen öfver Väg- och Vattenbyggnader i frågan afgifvit Utlåt.
Härefter framställdes propos. å bifall till Utskits hemställan och besvarades med ja. 8:de punkten.
Utskits hemställan bifölls. !):de punkten.
Hr Ros, Anders Emanuel: Utsk:t har i denna punkt grundat sitt afstyrkande till Hr Kistners motion hufvudsakligen på den omständighet, att anförde besvär öfver Kong:s Befh:de i Westerbotten utslag, ang:de ifrågav:de väg, ännu icke blifvit af Kongl. KammarCollegium pröfvade.
Till en början får jag erinra, att deu väganläggniug, hvarom är fråga, hör till Norrbottens, icke till Westerbottens län, såsom Ut.skit origtigt upgifver, samt att det åberopade utslaget är meddeladt af Kong:s Befh:de i det förra länet.
Detta förlnde är mig så mycket säkrare kändt, som sig sjelf i egenskap af då varande K.
Beflnde utfärdat detsamma.
Hvad ater angår sjelfva frågan, så får jag uplysa att sfi väl ang:de väganläggniugen till Piteå lappmark, som dylika anläggningar till öfriga lappmarkerne i Norrbotten, fullständiga vägplaner och kostnadsförslager finnas att tillgå och att dessa blifvit af vederbörlig domstol samt K.
Styrelsen för Väg- och Vattenbyggnader granskade och godkände, likväl med erinran också af nämnde styrelse, att frågans algörande ansågs beroende af de omförmälda besvärens slutliga pröt - 328 D e ii 27 Juni e. m. ning.
Sora emedlertid desse besvär icke gå derpå ut att vinna någon ändring hvarken uti vägplanen eller kostnadsförslaget, utan endast innefatta det yrkande, att utslaget, hvarigenom Arvidsjaurs och Piteå häraders hemmansegare förpligtas, att ovilkorligen fullgöra vägbyggnaden, såsom för orten nyttig och nödvändig, måtte uphäfvas för så vida något stats-bidrag till arbetets utförande icke beviljades, förekommer det mig, som Utsk:t varit oförhindradt att nu pröfva de skäl och omständigheter, som tala för motionen.
J-ag understödjer densamma också desto heldre, som kostnaden för vägarbetet verkligen öfverstiger de vägbyggnadsskyldiges förmåga att utgöra densamma, äfvensom derföre att för saken dessutom talar den omständighet, att Piteå lappmarks-boer, hvad kommunikation med kustlandet beträffar, äro långt mera vanlottade än andra lappmarkers innevånare.
Underlättande af handelsförbindelsen emellan Piteå lappmark och stad, är också magtpåliggande för denna stads bestånd och förkofran, sedan den mistat en hop fördelar, som den egt före residensets och skolans flyttning derifrån till Luleå; och hemställer jag alltså af dessa skäl vördsamt att Höglofl. fl. o. Ad. ville återremittera denna punkt till Utsk:t, sorn torde, med behjertande af hvad jag anfört, blifva i tillfälle att för meranämnde ändamål särskildt anslå 50 ä 75,000 rdr rmt, eller också föreslå en underdånig skrifvelse till K.
M:t med förord, att af de 150,000 rdr, som enligt Utskds förslag skola komma norra länen till godo för kommunikationers öpnande och förbättrande, ett skäligt belopp företrädesvis måtte användas för väganläggningen emellan Arvidsjaur och Piteå.