Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 57, i ani. af väckta motioner om förändrad lagstiftning ang. panträtt i lös egendom.
Utsk:ts hemställanden å sid. 6 och 9.
Jag får hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. derå, att det lagförslag, som nu skall företagas till behandling, måtte paragrafvis föredragas, och ingressen dertill först sedan R. o. Ad. fattat beslut öfver samtliga §§, äfvensom att Utsk:t måtte lemnäs öppet att vidtaga de förändringar uti af R. o. Ad. antagna §§, hvilka blifva nödvändiga till följd af R. o. Ad:ns beslut angående sednare §§.
Sedan R. o. Ad. härtill lemnat bifall, föredrogs § 1 af Utsk:ts å sid. 11 och 12 afgifna författningsförslag.
Ehuru endast den 1 § af detta förslag är föredragen, fordrar dock sammanhanget* - Den .28 Maj. 529 get, att, då man yttrar sig öfver denna §, man äfven vidrör de öfriga bestämmelser, som förslaget innefattar.
LagUtsk:t har här, med återupptagande af det förslag, som framställdes vid 1859—1860 års riksdag och af K.
St:r godkändes, men sedermera icke vann K.
M:ts sanktion, föreslagit panträtt i lös egendom af tvenne olika slag, nemi. dels sådan i vissa lösörepersedlar, och dels sådan, hvarom 6 § talar, i lös egendom i allmänhet eller å visst slag af egendom eller egendomsafkomst, men ej å viss persedel.
För min del kan jag icke annat än finna betänkligt att på detta sätt uppställa panträtt i lös egendom, som icke öfverlenmas till den, som eger panträtten, utan fortfarande står till pantgifvarens förfogande, och, om den öfverlåtes till annan person, icke utgör säkerhet för långifvaren.
En sådan panträtt synes mig strida mot sjelfva begreppet af pant i lös egendom och skulle tvifvelsutan föranleda till olägenheter, som ingalunda skulle kunna uppvägas af de fördelar, som i vissa fall skulle kunna uppstå.
Dessa fördelar skulle bestå deri, att en person, som icke har någon annan egendom än lös, skulle kunna lemna denna såsom säkerhet för ett behöfligt lån; men, i likhet med en reservant inom Utsk:t, tror jag, att de allmänna penningeinrättningarne skulle vara föga villiga att utlåna penningar mot en så ytterst osäker realsäkerhet som inteckning i låntagarens lösegendom, hvilken denne kunde obehindradt afyttra, och att den personliga krediten skulle i betänkligt afs:de skakas, då det skulle kunna hända, att just de betalningstillgångar, som eljest skulle finnas, borttogos genom lösegendomens intecknande.
Gerna och villigt erkänner jag, att en vidsträcktare tillämpning af förlagsinstitutionen vore behöflig och att en författning, hvari de i detta afseende meddelade föreskrifter sammanfördes och ordnades, är af behofvet påkallad, men jag vill dock icke nu framställa något yrkande i detta hänseende, utan inskränker mig till att anhålla om afslag å den nu föredragna §:n. Gr. Sparre:
Frågan huruvida underpant i lös egendom bör medgifvas, är underkastad så mycken tvekan, att det ingalunda förundrar mig att den här mött motstånd.
Jag var ock derpå fullt beredd och har ur sådan synpunkt i min Betänkt bifogade reservation framställt ett alternativt förslag, åsyftande endast förändring i nu gällande förlagsordningar.
Jag anhåller emellertid att med några ord få bemöta de anmärkningar, som mot sjelfva underpantsinstitutionen blifvit framställda.
I samhällenas början måste naturligtvis krediten baseras på den fasta egendomen, emedan den erbjuder den största och fullständiH.
V. 34 530 Deu 28 Maj. gaste säkerheten, men äfven i afseende å den åtager sig staten icke någon garanti för beskaffenheten af sjelfva säkerheten, utan öfverlemnar bedömandet häraf åt långifvaren sjelf.
Staten bestämmer endast den form, under hvilken säkerheten skall lemnäs.
Vid en tilltagande industriel utveckling finner man dock snart, att näringarne fordra så stora förlag, att för industriidkarne den fasta egendomen ensam icke räcker till, då de skola lemna långifvarne säkerhet, och man har derföre redan för mera än 100 år sedan medgifvit rätt till inteckning af förlag till bergsbruk, fabriker, m. m.
Sedan nu arrendatorssystemet mer och mer utvecklat sig, fordra billighet och rättvisa, att denna rätt utsträckes äfven till jordbrukets idkare.
De måste anskaffa dyrbara machiner, redskaper m. m., och hvad säkerhet hafva de att erbjuda långifvarne för de lån, de måste upptaga till inköp af dessa machiner.
Jo, machinerna sjelfva.
Finnes det någon giltig anledning att förvägra jordbrukarne att hypotisera dessa, då man tillåter fabriksidkaren att hypotisera icke endast sina machiner, utan t. o. m. sina varor.
Ehuru detta hypotek väl borde vara det vanskligaste af alla, då fabriksvarorna äro tillverkade just för att genast afyttras, finner man dock, att våra största penningeverk ej tveka att lemna förlagslån mot sådan säkerhet.
Då nu jordbrukarens behof äro i detta afseende lika stora som fabriksidkarens, finnes det väl intet skäl att neka den förre, hvad man beviljat den sednare.
Den siste värde talaren har yttrat, att den af Utsk:t föreslagna institutionen skulle alldeles förvirra begreppet panträtt i lös egendom.
Utsk:t har dock just föreslagit namnet underpant för att skilja denna panträtt från vanlig handfången pant.
Han har vidare sagt, att den skulle skada den personliga krediten.
Jag vågar tro, att detta påstående beror på ett misstag i uppfattningen.
Då en bankdirektion mönstrar och skärskådar de lånesökande, efterfrågar den ej, om de ega lösegendom till större eller mindre värde, ty den vet väl, att denna egendom kan dagen efter utmätas för någon annan fordringsegares räkning, utan den förskaffar sig kännedom om de lånesökandes affärsställning i allmänhet, deras åtgöranden i allmänna lifvet, deras personliga förtroende, och bedömer derefter, huruvida de böra erhålla lån eller icke.
Man har länge klagat öfver borgenssystemets utbredning i vårt land och sökt motverka detsamma; och senast vid denna riksdag har ett förslag väckts att helt och hållet afskaffa proprieborgen.
Yisserl. kunde ej detta förslag bifallas, emedan det skulle kränka det fria aftalets rätt, men vi böra sträfva efter att göra borgensinstitutionen så umbärlig som möjligt, och detta sker derigenom, att hvarje Den 28 Maj. 531 lånesökande söker skaffa sig lån endast på grund af sin egen personliga kredit, eller den realkredit, han kan erbjuda.
Om nu en person, som icke kan erbjuda någon annan realkredit än dyrbara machiner o. d., träffar en annan, som är villig att låna honom penningar mot en sådan säkerhet, hvarföre då förbjuda dessa båda att ingå ett sådant aftal.
Ar det något olofligt, något oärligt i att jag erbjuder långifvaren panträtt i hvad jag eger, och är det icke nu, då man medgifver att privilegiernas tid är förbi, billigt att utsträcka till alla näringsidkare hvad man medgifvit några.
Man har nemi. för längesedan funnit att principen om panträtt endast i fast egendom icke är hållbar och derföre beviljat bergsbruksidkare, fabrikanter, Eskilstuna fristads arbetare, nordsjöfiskare rätt att ställa underpant, och då bör väl samma rätt äfven lemnäs åt jordbrukare, hvars redskaper etc. böra utgöra ännu större säkerhet.
Fästa vi oss nu vid de mindre näringsidkarne, i afseende å hvilka det framför allt är af vigt att lagen ej lägger hinder i vägen för den fria verksamheten, så framstår klart, hvilken stor lättnad underpantsinstitutionen skulle för dem medföra.
En hemmansbrukare, som icke eger något annat kapital än sina inventarier, förlorar genom en olycka t. ex. sina dragare; han måste anskaffa nya, men, i brist af kontanta medel, kan detta svårligen lyckas honom, så vida han ej får lemna säljaren säkerhet genom att åt honom inrymma panträtt i de försålda kreaturen.
Detta sker redan nu genom de så förhatliga lösöreköpen, hvilka ej betraktas annat än som underpant för en fordran.
Köparen anser sig ej hafva köpt och säljaren ej hafva sålt, ty det är en tyst öfverenskommelse mellan båda, att, så snart den senare betalar sin skuld, återgår köpet.
Då nu allmänna uppfattningen af lösöreköpen är sådan, tvingar ju lagen kontrahenterna vid ett sådant aftal att upprätta en handling, som ej är sann, att begå lögn och, hvad ännu värre är, ställer dem genom stadgandet om edgång i ett för mången svårt val mellan samvetets bud och materiel förlust.
Detta skulle försvinna, om underpant infördes.
En annan omständighet hos lösöreköpen, som framför allt gjort dessa aftal förhatliga, eller att det försålda godset är skyddadt mot utmätning, förefinnes ej heller vid underpant, ty inteckningen hindrar ej utmätningen, utan medför endast förmånsrätt i köpeskillingen.
Nu kan man invända, att IItsk:t ej föreslagit upphäfvandet af lösöreköpsförordningen.
Det är visserl. en sanning, men, införes underpant, komma dock skenbara lösöreköp endast sällan att inträffa.
Sedan lagen ej längre tvingar den ärlige medborgaren att vidtaga denna nödfallsutväg, blir det endast bedragaren, som försöker sig derpå.
532 Den 28 Maj.
Så snart industrien tagit någon större utveckling i ett land, gör sig behofvet af en panträtt i lös egendom omisskänneligen gällande.
Den är införd i Amerika, den föreslogs af lagberedningen för mera än 20 år sedan, och den kommer förr eller sednare att antagas här.
För min del skulle jag vara mera benägen att förena mig med Gr.
Sparre såsom reservant, än såsom försvarare af Utsk:ts förslag.
Enligt detta sednare skulle de nu s. k. förlaglånen komma att utsträckas till alla förhållanden och kunna bereda en gäldbunden person utväg, icke blott att med tillhjelp af andras penningar drifva en viss bestämd rörelse, utan äfven att, med bibehållet sken af att ega åtskilligt, göra sig af dermed och, fortsättande ett öfverflödigt lefnadssätt, bedraga sina fordringsegare.
Detta är ett förhållande, som noga torde böra betänkas.
Det är i sanning ledsamt, att frågan så sent kommit till R.
Skr, att man knappt lärer hinna att få Gr.
Sparres förslag underkastadt den granskning, som fordras för dess slutliga antagande.
Jag anhåller emedlertid om återremiss af denna punkt.
Sparre anfört till försvar för Utsk:ts förslag synas mig afse att förlagsinteckningar skulle utsträcks till alla förhållanden.
Jag har icke något att invända deremot, men jag vill fästa uppmärksamheten derpå, att detta innebär en väsendtlig skilnad mot hvad Utsk:t föreslagit.
Förlagsinteckningar ega rum vid sådana lån, som gifvas för en näring, och afse ett kortare och bestämdt affärsförhållande, och det är således stor skilnad på dessa lån och sådana, som användas till hvad som helst.
De inteckningar, hvarom Utsk:t framställt förslag, skulle, efter min tro, endast ifrågakomma vid de tillfällen då man ansåge en gäldenär icke kunna fortfara att uppfylla sina förbindelser och derföre ville försäkra sig om hans lösa egendom, och de skulle snart nedsjunka till likhet med dessa lösöreköp, som Gr.
Sparre karakteriserat såsom oriktiga, omoraliska och förderfliga.
Jag har icke velat begära återremiss af denna punkt, derföre att, då riksdagen är så nära sitt slut, jag deraf icke kunnat hoppas någon verkan; men då Gr.
Mörner derom gjort framställning, afstår jag från mitt förra yrkande och förenar mig i anhållan att punkten måtte återremitteras. Hr von Koch, Nils Samuel:
Alla talare, som yttrat sig i ämnet, hafva öfverensstämt deruti, att något bör göras i den rigtning, som är i fråga, då vår förnämsta Den 28 Maj. 533 näring, jordbruket, som allt mer närmar sig fabriksrörelsen, är i behof af stora förlager, och man icke rättvisligen kan neka denna näringsgren samma fördelar, som blifvit medgifna åt andra.
Fönämsta syftet med ifrågav:de institutioner, både underpant och förlagsinteckningar, måste vara att utgöra medel till anskaffande af förlag; och jag skall nu vara nöjd med hvilketdera förslag, som kunde vinna framgång, antingen det om underpant eller omarbetning af förlagsförfattningarne, der jordbruket blefve ihågkommet.
Jag är dock mest böjd för förslaget om underpant, hvaremot hufvudsakligen blott blifvit invändt, att det redan en gång blifvit framstäldt för Regeringen och då afslaget till följd af de anmärkningar, som af Högsta Domstolen deremot blifvit gjorda.
Dessa ftro dels af praktisk, egentligen formel art, dels theoretiska.
De förra, hvilka verkligen förtjente afseende och påpekade brister, som gjorde det då framlagda förslag oantagligt, hafva nu blifvit undanröjda och anledning till dylika torde icke kunna uppletas „i Utsk:ts nu framlagda förslag angående underpant.
Återstår de theoretiska anmärkningar, hvilka nu äfven af Hr Olivercrona i hans reservation blifvit upprepade.
Jag vill gerna medgifva, att det för våra akademiska lärare blir svårare uppgöra klara definitioner och distinktioner i afseende å panträtt, sakrätt och förmånsrätt, när underpant antages, och jag förstår att den skarpe vetenskapsmannnen, den juridiske puritanen eller doktrinären utdömer denna institution.
Men slutar man detta utdömande med godkännande af förlagsinteckningar, som visserligen icke från theoretisk synpunkt bättre låter sig försvaras, då öfvergifver man, synes mig, ali följdriktighet och begifver sig till området af godtycket, och detta ej det bästa, att omhulda de stora, men försumma de små.
Mörner har gjort en annan anmärkning, som förut icke blifvit framhållen, och som är af en helt annan art, nemi. att lån mot underpant kunde komma att användas, icke blott för anskaffande af förlag, utan äfven för konsumtions-krediten.
Detta är sannt; men icke lätt att förekomma i lagstiftningen.
Jag föreställer mig, att omsorgen derom måste hvila mera på långifvaren än lagstiftaren, för hvilken det i afseende å alla lån, äfven mot inteckning och handfången pant, är omöjligt att på förhand beräkna, till hvad ändamål lån komma att upptagas.
Fördelen af förslaget om underpant är enligt min tanka, att det är mera enkelt och konseqvent och lättare att inpassa i vårt nuv:de lagsystem, samt att det nu genomgått en mera fullständig granskning.
Genom detsamma skulle äfven de af Gr.
Sparre påpekade, ofta inträffande missbruken af lösöreköp, soro haft till följd att man velat helt Den 28 Maj. och hållet afskaffa dessa köp, allt mera aftaga, då det funnes en ärlig utväg att nå samma mål.
Man har sagt, att de flesta lagstiftningar afskaffat underpants-institutionen; detta yttrande tror jag dock är något förhastadt, ty hvad man i åtskilliga länder och sednast i Norge afskaffat, är icke en sådan, som den hvars antagande nu här är i fråga.
I Norge t, ex. afskaffades egentligen ett stadgande 5—T—7 i 1685 års lagbok, så tvätydigt, att en kommentator säger det »vieret opkastet tvivl om hvorvidt rörligt gods kunde hypothiceres.»
Underpants-institutionen finnes hos flera i afseende å kredit-lagstiftning ganska praktiska folk.
Så t. ex. uti flera af de Tyska staterna, bland annat de fria riksstäderna, och uti de flesta af de Schweitziska kantonerna.
En af dessa, Zurich, har i sin af den utmärkte Prof. Bluntschli redigerade, år 1854 antagna, nya lagbok antagit underpanten.
Af Nord-Amerikas fristater hafva många, oaktadt juristernas och bland dem kanske den förnämsta Kents protester och de allmänna sympatierna för den gamla Engelska »Commors Law», under de sednaste decennierna infört underpant.
Denna uttrycker ett nya tidens behof, som gör sig gällande genom missbruk, falska köp, om det ej legaliseras. jag yrkar bifall å den föredragna lista §:n.
Då jag i likhet med de talare, som motsatt sig Utskrts vidtutseende förslag, anser att det mål, hvartill man önskar komma, kan vinnas genom sammanfattning och komplettering af gällande författningar rörande förlagsinteckning, så förenar jag mig i yrkande om återremiss, på det att Utsk:t måtte taga i öfvervägande Gr.
Sparres i hans reservation framställda förslag.
För min del har jag intet hufvudsakligt att anmärka mot sistnämnde förslag, men då jag ej öfvervarit detta ärendes behandling i Utsk:t och sålunda ej vet huruvida förslaget inom Lag-Utsk:t diskuterats, torde återremiss lämpligen böra ega rum.
Något hinder derför af riksdagens nära förestående slut, bör så mycket mindre möta, som Lag-Utsk:t i det närmaste slutat sina arbeten, och den granskning, hvarom här är fråga, ej bör taga lång tid.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. och Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till §:n och dels återremiss deraf, framställde Hr Gr. o.
Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvarvid svarades många nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på återremiss deraf, då Den 28 Maj. 535 svaren utföllo med många ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Härefter föredrogos, hvarefter annan, §§ 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 och 9, hvilka samtliga §§, uppå yrkanden af Gr.
Sparre, till Utsk:t återremitterades. ingressen.
Sedan alla §§:ne blifvit återremitterade, torde äfven ingressen böra återremitteras.
Då den beslutade återremissen huf vudsakligen afser att Gr.
Sparres förslag måtte komma under pröfning, så vill jag fästa uppmärksamheten derpå, att i 5:te §:n af nämnde förslag ordet »jordbruket» torde i 2:dra punkten böra tilläggas.
Ingressen återremitterades.
Utsk:ts nederst å sid.
12 och öfverst å sid. 13 afgifna förslag, äfvensom dess slutliga, å sid.
14 gjorda hemställan blefvo sedermera föredragna och, uppå särskilda, af Gr.
Sparre framställda yrkanden, till Utsk:t återremitterade.
Föredrogs och lades till handlingarne Konst.-Utsk:ts den 26 dennes bordlagda Mern.
N:o 16, med anmälan om de i förstärkt Konst.-Utsk. verkställda omröstningar.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts d. 26 dennes bordlagda Utlåtrn: N:o 102, i ani. af väckta motioner om förändring i vilkoren för det vid 1859 och 1860 års riksdag beviljade lån för anläggning af jernväg från Borås till Herrljunga; N:o 103, i ani. af väckt motion om förändring i vilkoren för beviljadt statsbidrag till sänkning afsjönVeselången; N:o 104, i ani. af K.
Propos. ang:de folkskolelärares pensionering; samt N:o 105, i ani. af K.
Propos. ang:de grunderna för infanteriets och kavalleriets organisation; om rättighet för den indelta soldaten eller ryttaren till tidigare afsked; samt om arméns vapenöfningar och underoflicers-bildningen.
53fi Den 28 Maj.
Föredrogos och biföllos Stats-Utsk:ts den 26 denne? bordlagda Utlåt:n: N:o 106, i ani. af väckt motion om fortfarande anslag för Kammereraren Carl Sandberg; N:o 107, i ani. af väckt motion om ersättning till åtskilliga personer i Wähla by och Björnlunda socken för jiden brandskada; N:o 108, i ani. af väckt förslag, att Staten måtte öfvertaga förre Lokomotivföraren G. A.
Riex ådömd ersättningsskyldighet till personer i följd af den vid Sandsjö jernvägsstation den 23 December 1864 timade olyckshändelse; N:o 109, i ani. af väckt motion om anslag till förhöjning i häradsnämndernas s. k. tingsgästningspenningar ; N:o 110, ang:de anslags beviljande för ersättning af förluster genom hagelskada; N:o lil, i ani. af väckt motion om ersättning till Handlanden C. Rönnbäck och f. d. Kapitenen M. U.
Silfverbrand för af dem liden förlust vid uppförandet af landshöfdingeresidens-byggnaden i Luleå; N:o 112, i ani. af väckt motion ang:de beredande af s. k. semester för civile embets- ooh tjenstemän, m. m.; N:o 113, i ani. af väckt motion om statsbidrag till staden Oscarshamn för utlösen af tomtöre-afgälden till egaren af de hemman, från hvilkas områden stadens utmål är afsöndradt; samt N:o 114, i ani. af väckt motion om anslag af allmänna medel för aflöning af brovaktare inom Thorsångs församling af Kopparbergs län.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stats-Utsk:ts d. 26 dennes bordlagda Utlåt.
N:o 115, i ani. af K. M:ts Nåd.
Propos. angrde disposition af kronotionden på Gotland för dervarande presterskap? aflöning.
Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utsk:ts d. 26 dennes bordlagda Mern.
N:o 116, ang:de verkställd omröstning i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande åtskilliga till statsregleringen hörande frågor.
Föredrogos och lades till handlingarne Bevilln.-Utsk:ts d. 26 dennes bordlagda Mern.
N:o 13, i ani. af Riks - Den 28 Maj. 537 Ståndens skiljaktiga beslut ang:de ordalydelsen af 9:de §:n i Bevillnings-stadgan; saint Utlåt.
Nio 14, i ani. af erhållen återremiss i vissa delar af Betänk:t N:o 8, ang:de tullbevillningen.
Föredrogs, men begärdes af flera ledamöter ånyo på bordet, sammansatta Bevilln.- samt Allm.
Besv,- o. Ekon.-
Utsk:ts den 26 dennes bordlagda Betänk.
N:o 4, i ani. af väckt motion om upphörande eller nedsättning, i vissa fall, af nu stadgade transito-afgift och magasins-hyra för transito-gods.
Föredrogos och lades till handlingarne Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 26 dennes bordlagda Mem:r: N:o 91, ang:de verkställd omröstning i ani. af RiksStåndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:ts Betänk:n Nås 12 och 46, ang:de väckt motion om upphörande af de s. k. prebendepastoratcn; N:o 92, ang:de verkstäld omröstning i ani. af de hos Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskits Betan k:n N:is 36 och 64, rörande väckta motioner i fråga om ej mindre Norrmäns och Danskars, än äfven andra utländningars rätt att i Sverige idka handel, handtverk och andra yrken; samt N:o 93, ang:de verkställd omröstning i ani. af de hos Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskrts Betanien N:is 39 och 75, rörande väckta motioner om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter.
Föredrogs Frih. von Schwerine, .Jules, d. 26 dennes bordlagda förslag, att Preste- och Borgare-St:n skulle inbjudas biträda R. o. Ad:ns beslut rörande 3:dje punkten i sammansatta Stats- och Banko-Utslr.ts Utlåt.
Förordningen den 26 April 1861, angtde en allmän hypoteksbank m. m.
Jag har mig icke bekant hvad sjelfva beslutet innehåller; men i hvad fall som helst anser jag det betänkligt att inskjuta en mellanmening, såsom nu blifvit föreslaget, ntan att Utsk:t först tagit saken i öfvervägande, hvilket går lika fört, som om afgörandet sker efter inbjudning.
Hade jag varit närv:de, skulle jag hafva bestridt den beslutade förändringen, som kan komma att verka motsatsen af hvad man åsyftat.
Sedan beslutet är fattadt, kan emedlertid derom icke mera 538 Den 28 Maj. sägas; utan det torde få bero på lits k: t att taga frågan ånyo i öfvervägande; ty jag tror att slutet ieke står rätt väl tillsammans med början.
Jag anser derför att förslaget om inbjudning bör afslås.
Afven om inbjudningen icke antages, kan jag icke inse huru Utsk:t vidare skall kunna komma att yttra sig i frågan, då den icke är återremitterad.
Jag har för tidens vinnande föreslagit denna inbjudning, och jag anhåller att detta mitt förslag måtte bifallas.
Då frågan återkommer till Utsk:t, måste detta på grund af de olika besluten göra framställning om sammanjemknings-beslut eller, om denna icke antages, föreslå voterings-propos:r till frågans afgörande i förstärkt Utsk.; och Utsk:t har då tillfälle att ånyo yttra sig i saken.
Efter härmed slutad öfverläggning framställdes först propos. på bifall till det ifrågav:de förslaget, hvarvid svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå, som med ja besvarades. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 110 e. m.
Den 30 Maj. 539 Onsdagen de» 30 Maj 1860.
Justerades 5 prot.-utdrag för den 28 dennes.
Upplästes följande af Hr Björnstjerna, Oscar Magnus, ingifna mern:
Af tjensteärenden tvungen att lemna hufvudstaden, får jag vördsamt anhålla att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig förtroendet att vara ledamot af Förstärkta Stats-Utsk:t.
Till denna anhållan iernnade R. o. Ad., uppå gjord propos., sitt bifall.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att H. M:t Konungen, vid Riks-Stms Talmän lemnadt företräde, behagat i nåder meddela, att riksdagens afslutande komme att ega rum den 21 i nästa månad.
Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utsk:ts den 26 och 28 dennes bordlagda Utlåt:n: N:o 102, i ani. af väckta motioner om förändring i vilkoren för det vid 1859 och 1860 års riksdag beviljade lån för anläggning af jernväg från Borås till Herrljunga; N:o 103, i ani. af väckt motion om förändring i vilkoren för beviljadt statsanslag till sänkning af sjön Wese1 ången; samt N:o 104, i ani. af K. M:ts Nåd.
Propos. ang:de folkskolelärares pensionering.
Föredrogs ånyo Stats-Utsk:ts den 26 och 28 dennes bordlagde Mein.
N:o 105, i ani. af K. M:ts Nåd.
Propos. angtde grunderna för infanteriets och kavalleriets organisation; om rättighet för den indelta soldaten eller ryttaren till tidigare afsked; samt om arméns vapenöfningar och underofficersbildningen.