Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att en sådan förändring likväl är af högsta behofvet påkallad, derpå ber jag eder, Mine Hrr, att få framställa ett bevis.
Veten J Den 15 November f. m. 77 huru många åtgärder, som erfordras för erhållande af en effekt, som icke finnes i något af flottans departementer, t. ex. några skålpund krita.
Jag har har en uppgift derpå och dokumentet är verkligen så underbart, att jag icke kan underlåta att uppläsa detsamma.
»Uppsats, utvisande den af gällande reglementen och författningar fastställda gången, då en Dep:ts-chef (inom varfvet) behöfver, i och för konsumtion vid någon honom underlydande arbetspost, en artikel, som ej finnes i förrådet. 1. Reqvisition af posthafvande Underofficern med 2.
Attest af Dep:ts-chefen (af behofvet). 3.
Varfs-chefens resolution å utlemnandet. 4.
Förvaltarens utlåtande att varan ej finnes. 5.
Depits-chefens begäran om upphandling. 0.
Varfs-chefens tillstyrkan derå. 7.
Stations-chefen anbefaller upphandling. 8.
Anbud infordras (det lägsta antages.) 9.
Kontrakt mellan Kronan och Leverantören uppgöres. 10.
Räkning å varan inlernnas. 11.
Varfs-chefens ordres om besigtning. 12.
Resigtnings-förrättningen med biträde af Magistratsperson (som åtnjuter 2: 50, för hvarje dag han kallas); besigtigar varan med utlåtande. 13.
Förvaltaren qvitterar varan till uppbörd. 14.
Räkningen annoteras hos Revisorn. 15.
Granskas af Kammarförvandten. 16.
Anordnas och kontrasigneras af Kamrern. 17.
Utbetalnings-ordres af Stations-chefen. 18.
Inregistreras af Kassören. 19.
Medlen lyftas och qvitteras af Leverantören. 20.
Ny reqvisition af posthafvanden. 21.
Dep-.ts-chefen attesterar behofvet. 22.
Vaffs-chefens ordres om utlemning. 23.
Förvaltaren utlemnar varan. 24.
Varan pålöres posthafvande Underofficers liqvid. 25.
Afföres uti verkstads-journalen. 26.
Extraheras af Förvaltaren. 27.
Införes uti generalsammandraget för verkstads-utgifterna. 28.
Ingår uti material-förrådets hufvudräkning.
Till denna procedure behöfves åtminstone tjugufyra (24) namnunderskrifter.»
Sådan är gången för att erhålla en dylik obetydlighet.
Redogörelsesättet är dessutom så ärligt, att fartyg finnas, till hvilka materialier uppgifvas hafva åtgått i dubbelt så stort antal emot hvad verkliga förhållandet varit.
Jag har derpå bevis i mina händer, och skall, om så behöfves, vid frågans slutliga afgörande framlägga desamma.
Detta redogörelsesätt har varit sådant, att det inträffat att man vid de olika stationerna fått debet och credit att gå ihop, och att slutligen Förvaltningen måst 78 Den 15 November f. m. så till sägandes fantisera ihop debet och credit.
Så t. ex. har man för någon tid sedan kommit under fund med att i kassorna i Carlskrona fanns ett öfverskott af 60 å 70 tusen rdr, om hvilket ingen der visste, och för hvilket ingen der kunde redogöra.
Och ändock betviflar Frih.
Stjernstedt nödvändigheten af en förbättring härutinnan.
Jag skall nu bedja att få yttra några ord om anslaget till flottan och om de medel, som jag föreslagit för att erhålla tillgångar dertill.
Jag har föreslagit, att nybyggnads-anslaget skulle höjas till 1 million om året; men jag har icke föreslagit någon förökning i exercis-anslaget, emedan jag ansett, att de tillgångar, flottan för närvarande eger, om de fördelas på ett förnuftigt sätt, skola vara tillräckliga äfven för exercisens bekostande.
När således Sjöministern begärt 756,000 rdr till nybyggnad och 190,000 till exercis, eller tillsammans 926,000 rdr, så har jag blott begärt nybyggnads-anslagets höjande med 838,000, och alltså mindre än Grefven.
Men jag har begärt att detta anslag skall uppföras på ordinarie stat, emedan jag bestämdt vet att, med den utveckling sjökrigsvetenskapen i våra dagar tagit, det skall blifva omöjligt att med mindre ordinarie anslag hålla vår flottas materiel uppe.
Jag har dessutom föreslagit ett extra anslag af 1 million, ty jag anser det vara nödvändigt för flottans snara nybyggande; men det står dock Stats-Utsk:t och R.
St:r fritt att bevilja det ena och afslå det andra, i fall de vilja, i och för sjöförsvarets iståndsättande, att vi skola krypa fram, i stället för att gå.
Men krypa böra vi åtminstone säkert, men icke osäkert.
En jemförelse emellan Svenska och Danska marinerne, hvilken jag här har i min hand, utfaller fullkomligt till fördel för Danmark.
Danska marinen utgjordes nemi. 1862 af 1 ångskepp, 300 hästkrafter 64 kanoner. 5 ångfregatter, 1800 » 230 — 3 ångkorvetter, 820 44 — , 4 ångskonerter, 500 )) 12 — 6 ångslupar 360 » 12 — 8 hjulångfartyg med varierande bestyckning af sammanlagdt 1270 hästkrafter, eller tillsammans 27 ångfartyg, 5050 hästkrafter och 362 kanoner.
Dessutom kommer denna flotta inom kort att ökas med 1 pansarkorvett, 2 pansarfregatter, hvaraf 1 fregatt är beställd i England och 1, Peder Skram, pansarklädes, hvarjemte skeppet
Dannebrog förvandlas till pansarkorvett.
Sverige har deremot allenast 19 ångfartyg med 216 kanoner och 2570 hästkrafter.
Betrakta vi vidare huru och i hvad mån hufvudtitlarne blifvit ökade från 1844 till 1863, så skola vi finna att 5:te huf vudtiteln, hvilken man skulle tro vara den, som fått åtnjuta den begärda förhöjningen, utgjorde år 1844 2,121,600. 1863 3,634,950. 6:te Huf.-Tit. 1,291,110. — 3,857,265.
7:de d:o 2,558,400. — 5,450,075. 8:de d:o 1,557,300. — 3,624,516, Den 15 November f. m. 79 hvaraf synes, att då 5:te hufvudtiteln under dessa år erhållit en tillökning motsvarande ungefär hälften, hafva de andra förhöjts mer än 2 gånger, och en, den 6:te, mera än 3 gånger.
Extra anslaget, som på 5:te hufvudtiteln 1844 utgjorde 3,000,000, upptages nu till 4,650,000, men samma anslag under 6:te hufvudtiteln var 1844 1,777,000, hvaremot det nu uppgår till 4,570,000.
För min del har jag icke nekat och kan icke heller neka dertill, att, i fall icke de ordinarie anslagen räcka till, så bör man öka skatten, men dock icke på annat sätt än genom förhöjning i tullen på någon vara.
Jag vet väl att åtskilliga tidningar skola skräna sin olåt öfver land och rike öfver olämpligheterna häraf; men jag hoppas, att de icke skola inverka på andra än dem, som hafva större masar, än hjertan.
Hvar och en vet att tullen på en vara, som icke fabriceras inom landet, icke annat är än en beskattningsåtgärd, som uteslutande bestämmes af Statens behofver.
Att höja tullen på socker, thé eller tobak, anser jag icke vara farligt, emedan vi i alla fall för närv:de hafva en vida lägre tull på dessa artiklar än många andra stater.
Förhållandet med sockertullen är i de olika staterna följande: England Råsocker 8,26 å 10,14.
Raffinad 11,59.
Frankrike Ryssland Österrike Tyska Tuilföreningen Belgien Holland Danmark Norge Sverige
Det är således endast Danmark, som har 8 öre och England, der tullen utgör 11,59 öre på raffinad, som stå framför Sverige; men jag vet icke, huruvida ej dessa tullsatser numera blifvit förändrade.
Slutligen ber jag att få yttra något om mitt förslag att göra Stockholm till en depot under Carlskrona.
Enl. min åsigt kan jag icke finna, att några praktiska olägenheter häraf skulle uppstå.
Lika väl som ordres kunna utgå från Generalfälttygmästaren till Christianstad och Göteborg, lika lätt är det för Stationschefen i Carlskrona att gifva ordres till Stockholm, och i ytterst trängande fall kan en Sjöminister direkte gifva ordres till Stockholm, hvarom han sedermera bör underrätta Chefen i Carlskrona.
Stockholm bör endast vara en depot, ty der kan aldrig komma att finnas annat än ett mindre antal fartyg, afsedda till de Stockholmska vattnens försvar.
Inga fartyg komma der att byggas, och till större reparationer kunna och böra enskilda arbetare och varf tillitas.
På Stockholms varf tjenstgöra för öfrigt i närv;de stund, utom Kommendanten med adjutant och befälhafvande Amiralen med adjutant, icke mindre » 13,77 ä 20,81. » förbud.
» 22,42. » 37,36. » 8,23 å 12,35. » 17,16. )> 11,33. » 22,67. » 0,36. » 34,90. 0,13. » 22,95.
» 5,32. » 8, » 8,50.
» 14,60. » 8. » 13. 80
Den 15 November f. m. än 9 officerare, samt 267 båtsmän.
Hvad dessa egentl. sysselsättas med, vet jag icke.
Det skulle vara roligt, att när Utlåtit öfver min motion inkommer från Utskit, få af befälhafvande Amiralen inhemta kännedom härom.
Det skulle vara intressant att veta, huru många båtsmän, som användas till betjening åt kadetter eller till handtlangare åt kockarne i de kongl, köken.
Hvar och en kan sjelf öfvertyga sig om huru de sysselsättas med att bära kadetters utensilier, ja till och med har man sett huru de understundom visa sig i den idylliska förrättningen att vara barnpigor !
Det är just det olyckliga uti att båtsmanskorpsen användes till allt annat än hvad den bör göra.
Slutligen är det en nödvändighet att göra Stockholm till en depot under Carlskrona, för att afskära hvarje försök af danande af en ny skärgårdsflotta med sitt särskilda befäl.
Man hade trott, att, sedan ångkraften gjort det möjligt för nästan alla fartyg att intränga i trånga farvatten, striden emellan stora och lilla flottan skulle vara slutad och afgjord.
Gr. von Platen tyckes emellertid vilja under andra former upplifva densamma.
För att vi icke hvar och en för sig skola stå och hugga i luften, får jag fråga Hr Grin, om t. ex. en Iandstigningsflotta signaleras ett par mil ut i hafvet utanför Hufvudskär, hur och hvar Hr Grin skall låta en skärgårdsflotta intaga sin så kallade position på grundt vatten, för att hindra och bekämpa en landstigning, som, om vi endast tala om mot hjertat af Sverige, kan ske vid Erstavik, norr och söder om Muskön, vid Trosa, Tullgarn, m. fl. ställen, allt i djupa vatten.
Det blir icke för denna skärgårdsflotta att intaga någon position på grundt vatten; det blir för henne en nödvändighet att söka möta och bekämpa fienden hvarhelst han kan vilja framgå, och stridsplatsen bestämmes således ej af den försvarande mindre flottan, utan af den anfallande större.
Ingen mindre cert af fartyg, än som är fullt sjögående, bör hädanefter byggas, så att vi i ali strid kunna, om vi behöfva, uppträda med samlad styrka och samlade tillgångar.
Nu undren J visst, Mine Hrr, att under den olikhet, som sålunda råder emellan mina och Sjöministerns åsigter, jag ändock vill till hans disposition ställa så stora summor, som jag i min motion föreslagit.
Jag skulle dock icke ett ögonblick tveka att här uppstiga för att bestrida hvarje anslag till flottan, så vida jag icke vore öfvertygad om, att han är af deri redbarheten, att han, derest R.
St:r uttala bestämda åsigter om det sätt, hvarpå de vilja att flottan skall skötas, antingen med samvetsgranhet bringar dessa åsigter till verkställighet, eller också nedlägger sitt höga embete.
Jag känner icke hvad öde min motion kommer att röna i Utskit; det är också icke på behandlingen af densamma i Utskit, som jag fäster några föhoppningar.
Jag vet och tror att många af eder, Mine
Hrr, med tillgifvenhet och kärlek se upp till vår flagga; jag vet att J viljen, att denna flagga skall försvaras af en tapper och sjöduglig trupp, och det är derför till eder som jag ställer mitt hopp och för eder som jag
Den 15 November f. m. 81 jag nedlägger en bön, att J måtten besluta att inbjuda de öfriga Riks-St:n till en allmän öfverläggning rörande flottans angelägenheter, när Betänk:t kommer tillbaka från Utsk:t, på det att tillfälle måtte lemnäs de män, som hysa intresse för frågan, att uttala sin mening och upplysa dem, hvilka på långt när icke ega den kännedom om vår marin, som finnes i detta Stånd.
Det är möjligt, att detta mitt hopp blir en illusion, och skall såsom hvarje sådan försvinna.
1 sådant läll måste jag trösta mig dermed, att jag åtminstone redligt velat hvad jag anser vara rätt och sannt och att jag ärligt sträfvat för att åt detsamma bereda framgång och seger.
Många ledamöter hördes härtill yttra bifall. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättning af plenum kl. 6 e. m.
Jag är ledsen att ånyo nödgas taga till ordet, men beskyllningen mot min sannfärdighet måste jag upptaga till vederläggning.
Hvad linieskeppet Stockholm beträffar, ber jag att ur Hr Brakels motion få uppläsa följande: »De båda med auxilier-machin försedda skeppens sjögående duglighet kan bäst bedömas deraf att H. M. Konung Garl XV år 1861 steg om bord på ett utaf dem, för att afgå till Frankrike, men skeppet kunde icke för motvind fortsätta sin väg, utan nödgades att inlöpa i Themsen, och H. M. nödgades gå ombord på en af våra bestyckade ångbåtar, för att kunna fullfölja sin färd.»
Jag har icke nämnt något om hvad som kunnat föranleda H.
M:s beslut att gå om bord på Orädd; jag yttrade blott att jag såg båda fartygen utlöpa i vackert väder från Christiansand, och hvad jag sjelf sett, derpå tror jag mig ej misstaga mig.
Linieskeppet, som skulle hafva inlupit i Themsen för storm, såg jag längre ned i kanalen utanför
Dover, gående nordvart hän, för att äfven i vackert väder söka Themsen.
I afseende på det anslag, som på enskild motionärs förslag vid 1856—1858 årens riksdag anvisades till byggande af 2 nya kanonbåtar af förbättrad modell, har Hr Brakel klandrat, att sedan den ena båten var byggd, förvaltningen ej hemställde om inställande af den andras byggande, för att i stället inbespara anslaget.
Jag frågar huruvida förvaltningen vid den tiden, innan ännu någon komité blifvit nedsatt, kunde hafva skäl att gå ifrån, hvad R.
St:r utan K.
M:s begäran hade beslutat.
Förhållandena hafva sedermera betydligt förändrats, och nu skulle det visserligen icke vara lämpligt att gå tillväga på samma sätt.
De sednare aumärkningarne beröra så mångfaldiga ämnen, att jag f. n. ej är i tillfälle att bemöta dem alla, emedan dertill skulle fordras särskilda upplysningar.
Åtskilliga af dem anser jag mig dock böra upptaga.
Hr Brakel har yttrat att jag skulle anse båtsmännen vara tjenliga att användas till »släparbeten»; jag har undvikit detta uttryck, emedan jag vet att det är IL I. 6 82 Den 15 November f. m. förhatligt.
Hvarje arbete kan blifva ett släparbete, och månget, som ej är det, kan ock så kallas.
Hr Brakel yttrar vidare att båtsmännen ej skulle vara dugliga till sjös.
Jag har dock någon erfarenhet härutinnan, och jag vet alt ombord på en fregatt, som varit ute på Amerikanska kusten och nyligen är hemkommen, gjordes försök att använda båtsmän i stället för matroser på en af masttopparne, och enligt de upplysningar, jag erhållit, slog detta försök ingalunda illa ut.
Hå jag här talar för bibehållande af båtsmanshållet, är det derföre att jag anser institutionen kunna göras lämplig, och att jag vet det vara ganska lätt att afskaffa den, men deremot svårt att sätta något annat bättre i stället.
Då styrelsen upplöste de s. k. koopwerdie-karls-kompagnierne, fann den sannolikt att antingen individerna ej voro lämpliga för ändamålet, eller anskaffningssättet otjenligt.
1 detta fall förlitar jag mig mera på en styrelses omdöme än på hvad en brefskrifvare till motionären omtalar.
Enligt författningarne mönstras båtsmännen hvart 3:dje år, och att några vidunderligheter förefallit, har jag ej kunnat af mönster-rapporter eller mönster-rullor inhemta.
Det är sannt att redogörelsesättet är inveckladt, men detta är ej flottans fel, utan Statens, som påbjuder en vidlyftig kontroll.
En förändring deri är redan af förvaltningen tillstyrkt.
Anda till 1836 följdes ett redogörelsesätt, som gjorde det möjligt att i alla detaljer säga hvad ett arbete kostade.
Detta blef dock för vidlyftigt, och då infördes ett annat, om hvilket det nu heter att det ej är nog detaljeradt.
Jag måste dock erinra att vid hvarje större förvaltning svårigheter uppstå att göra utgifterna i detalj tydliga.
Kostnaden för ett arbete beräknas nu efter det enligt dagsverks-journalen utgjorda arbetet.
Men i afseende på materielen, införes icke kostnaden för den verkligt använda, utan värdet af den som blifvit för ändamålet upphandlad.
Nu vet man att vid utförande af större arbeten det är omöjligt göra en upphandling så noggrann, att ej materiel blifver öfver på ett håll, under det att på ett annat är brist, som fylles af för handen varande tillgångar; hvarje arbetsjournal upptager dock verkliga materialåtgången, så att man igenom extrakt från den kan komma till den verkliga kostnaden.
Den förändringen att verkliga material-åtgången upptages i stället för värdet af hvad som uppköpts, är fullt ändamålsenlig.
Hr Brakel yttrar, att ehuru något anslag ej fanns för anställande af försök med Engströmska kanoner, så gafs likväl sådant till bestyckning af en fregatt.
Dermed förhåller sig sålunda, att vid 1856—1858 års riksdag beviljades anslag till nybyggande af en fregatt af bästa modell.
Då utsände Regeringen 3me personer, som skulle inhemta kännedom om det nyaste slag af fartyg.
Till modell togs i följd af dessa personers enstämmiga utlåtande en då nybyggd Engelsk fregatt, och jag tror att den, som byggdes derefter, är fullkomligt lyckad.
St:r hade gifvit anslag till en sådan fregatt, hvars bestyck - Den 15 November f. m. 83 ning ej kunde blifva någon annan än hvad som den tiden år 1858—59 ansågs lämplig, nemi. slätborrade kanoner af stor kaliber, anser jag att något kiander icke bör drabba styrelsen för dess åtgärd i detta fall.
Snarare hade den utsatt sig för förtjent klander, om den användt af fregatt-anslaget till försök med Engströms kanon.
Dessutom äro de sednaste underrättelserna om refTlade kanoner för fartygs bestyckning icke till dessas fördel; det är bekant att slätborrade kanoner af grof kaliber med sina runda projektiler göra mera verkan mot pansarbeklädnad, än refflade kanoner, sådana man hittills försökt.
Vid sådant förhållande tror jag att man snarare hade utsatt sig för klander genom att frångå R.
St:rs föreskrift om byggnad och fullbordandet af den fregatt, hvartill anslag gifvits.
I afseende på anmärkningar, som här blifvit gjorda, rörande manskapets användande under tjenstgöring vid stationerna, skall jag till Stats-Utsk:t öfverlemna några arbets-fördelnings-förslag för Carlskrona och Stockholm, på det att Stats-Utsk:t må komma i tillfälle att bedöma i hvad mån Hr Brakels anmärkningar äro giltiga.
Den siste värde talaren har erinrat om de försök, som blifvit anställda med båtsmän på en fregatt, som gick till West-Indien.
Som jag var kommenderad på denna fregatt, får jag nämna, att man vann deraf icke någon annan erfarenhet än hvad man redan har, att båtsmän, använda till sjömän, äro goda i afseende på fysisk styrka, men i afseende på sjömanna-intelligens äro långt ifrån att Vara dugliga.
Dertill fordras mera öfning än som för närvarande gifves.
Endast båtsmän voro delade till stortoppen och utförde der sina arbeten ganska väl, så länge det var vackert väder; men vid de få tillfällen, då vi hade hardt väder, var det förenadt med betydliga svårigheter att erhålla något svårare arbete af dem utfördt, såsom att få seglen beslagna eller refven intagna.
Matrosen utgör intelligensen, båtsmannen den fysiska styrkan ombord.
Matrosen påpekar hvar båtsmannen skall hala, båtsman endast halar.
I afseende på nu förevarande motion i sin helhet, har redan så mycket blifvit sagdt, att jag icke vill uppehålla R. o. Ad:s tid.
Dess hufvudsyfte, ökade anslag till flottan, tror jag icke någon motsätter sig.
Den sjunde punktens förslag rörande en bättre bemanning, med båtsmanshållets delvisa bibehållande, tror jag icke någon på allvar vill bestrida.
Sveriges största fattigdom består i brist på folk, ty Svenskarne hafva hittills alltid slösat mera med sitt blod, än med de skatter de ega i sina berg och skogar och hvilka nu först genom de nya kommunikationerna komma att tillgodogöras.
Hvad vi således böra hushålla med, är folket.
Jag tror derföre äfven att en styrka af 3,000 väl öfvade och exercerade sjömän skall uträtta vida mera, och ibland dem mindre manspillan ega rum, än bland en större, men mindre öfvad trupp.
Det är detta, 84 Dea 15 November f. m. sorn Hr Brakels motion äfven afser, då han, utan att upphäfva det nuvarande båtsmanshållet, vill åstadkomma en mindre styrka med större öfning, och således mera valdt folk.
Huruvida åldern är för tidig, vill jag icke yttra mig om.
Det är möjligt, att vårt folk, med sin sena utveckling, behöfver vara äldre än motionären föreslår.
I afseende på anslaget ber jag att få anmärka, att intet land, med undantag af Norge, ger så litet till sitt sjöförsvar, som Sverige.
— Nu i synnerhet, då vi knappast hafva någon flotta, tror jag att man gerna kan gifva något mera, så kunde vi få en marin, som, i förhållande till vårt lands folkmängd, vore någorlunda jemförlig med hvad andra länder ega.
Här har talats om skiljandet af de båda vapnen; men jag vet icke att R.
St:r kunna hafva att göra med något annat, än delandet af anslagen.
Officerarnes och manskapets fördelning till de båda vapnen är en kommandofråga.
— Om krig utbryter, få i alla fall officerare och manskap användas der de bäst behöfvas.
Besättningen ombord på fartyg är numera så öfvad att den kan användas så väl till sjös som lands.
Sådan måste ock en besättning vara; det ådagalägges tydligen af sednaste tiders krigshändelser.
Jag vill icke längre upptaga R. o. Ad:s tid, utan önskar blott all framgång åt de vigtiga ämnen, som innehållas i Hr Brakels motion.
Gripenstedt, Joh. Au g.:
Under diskussionen hafva några uppgifter och omdömen förekommit rörande det fmanciela i frågan, som jag anser mig ej böra lemna obesvarade.
Motionären har så framställt förhållandet, som skulle sjöförsvaret under en lång följd af år hafva varit ett slags stjufbarn, och såsom stöd derför har han anfört att 5:te hufvudtiteln ej växt i samma proportion, som de öfriga.
På det att denna uppgift, som till siffran kan synas riktig, ej måtte föranleda missförstånd, ber jag att få anmärka, att tillökningen i åtskilliga af de andra hufvudtillarne alldeles icke är effektiv och således ej utmärker något ökadt tillskott från Statsverkets sida.
Jag vill i detta afseende blott anföra att på 6:te hufvudtiteln endast vid denna riksdag uppförts en dylik nominell tillökning af ej mindre än 1,259,434 rdr, hvaraf 750,000 utgöra anslag till Handels- och Sjölärts-fonden, och 440,000 omkostnader vid bränvinsbränningens kontrollerande, samt resten af förhöjningar i förslags anslagen, hvilket allt äfven tillförne utgått, fastän siffrorna ej förut varit synliga på denna hufvudtitel.
Enahanda är förhållandet med 7:de hufvudtiteln, der bland annat den af tullmedlen hittills direkt utgående ersättningen till städerna för mistad tolag, nu blifvit uppförd såsom ett nytt anslag till belopp af 1,040,000 rdr.
Afven vid föregående riksdagar hafva på samma sätt ganska betydliga siffer-förändringar skett, utan verklig tillökning i utgifterna, såsom t. ex. i afseende på postmedlen, hvilka användas för postverkets behof, till samma belopp, hvarmed de Den 15 November f. m. 85 influtit, men hvilkas förslagsvis beräknade summa vid sednaste riksdag höjdes med omkring 700,000 rdr, och denna riksdag med ytterligare 100,000 rdr.
Sammanlägger man endast dessa summor, har man redan deruti mera än 3 millioner, hvilka alldeles icke utmärka någon förökad skatt eller ökade anslag; och om man således något närmare undersöker det verkliga förhållandet, kommer man till helt andra resultater än motionären gjort i afseende på hufvudtitlarnes förökning.
Med undantag af 8:de hufvudtiteln, hvars betydligt ökade anslag på sednare tider uppkommit till följd af behofvet att bringa läroverken i ett fullständigare skick, lärer det väl ändock vara militär-hufvudtitlarna, som behöft och äfven erhållit de största anslags-förhöjningarna.
1 afseende på de anslag, som af K.
M. blifvit vid denna riksdag äskade, får jag för min del förklara, att jag icke anser 5:te hufvudtiteln vara den, som blifvit minst val lottad; der finnes nemi. föreslagen en tillökning i ordinarie anslaget al omkring en million rdr på 3 år, och samina förhållande eger jemväl rum i afseende på extra anslaget, hvarigenom således en tillökning i det hela af mera än två millioner uppstår.
Jag vill härmed ingalunda hafva sagt, att detta är för mycket, och att det ej vore önskligt, om man kunde disponera ännu mera för dessa vigtiga ändamål; men jag vill blott påminna derom att utom nämnda behof finnas jemväl andra, som ej kunna afvisas, och, vid jemförelse dem emellan, tror jag det svårligen kunna förnekas, att K.
M. sökt afväga förhållandena så rättvist som möjligt.
Också synes motionären sjelf hafva ansett, att af de medel, som varit tillgängliga, måhända icke mera kunnat användas till sjöförsvaret, och han har derföre också föreslagit en särskild utväg till erhållande af ökade tillgångar, genom höjande af tullen på socker.