Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Stater genom en långvarig undervigt uti handel samt utländsk upplåning ådragit sig en skuld till Europa, som år 1836 beräknades till 200,000,000 dollars, afkastade de en stor del af bördan genom tusendetals bankrutter.
Den utvägen att bryta ingångna förbindelser är visserligen verksam, men bör, så vida äfven national-äran skall bevaras, icke medtagas i beräkning.
Det var undervigt uti handel, i den mening jag fattar den, som bcröfvade Portugal och Spanien allt det guld, som Amerikas grufvor lemnat.
Det var öfvervigt i bandel, som hopade capitalerne till England, och gjorde öboerne lill vcrldens förläggare.
Alla Europas större nationer hafva periodiskt erfarit de ädlare metallernas bortgång, cn följd af politiska kriser, eller undervigt uti handeln.
Sverige har redan räknat flera särskilda myntförsämringar.
1664 bestämdes silfverdalern lill § af silfver specie. 1696 ^ •1 22 Den 24 Augusti e. m. 1716 bestämdes silfverdalen! lill £ af silfver specie. 1777 . . 1803 . . 1830 .
. oell häruti hade 1834 års
Ständer bort linna lika manga varningar emot ett blindt förtroende till lyckan.
Lätom oss nu tillse, hurudan den närvar, ställningen visar sig.
Under de första realisationsåren erhöll riket ett opåräkuadt understöd, dels i guld och silfver, dels uti vexlar, genom det utländska lån på 9,333,333^ r:dr, som bruksägare upptagit.
Bankens metalliska fond bibehölls härigenom till 1840 års slut vid ett värde af 18,325,000 r:dr, eller circa 1 million större än år 1834, men sjönk 1841 lill 16,900,000, och sedan de genom upplåningen betingade silfverleverancerne upphört, nedföll cassan är 1842 till 11,200,000 och utgör nu blott 7,763,534 r:dr b:co.
Om silfver till ett värde af 4,000,000 r:dr antages att hafva, utan inflytande på Sveriges rörelse, utgått till Finland, så återstår likväl en minskning af nära 7 millioner, som, med tillägg af utländska skulden, nu circa 8,700,000 r:dr (som för räntor och amortering fordrar 500,000 r:dr ärligen i vexlar), antyder en varuexportens undervigt på 15,700,000; och dessutom kan med visshet antagas, att den större säkerhet i utländska transaclioner, som realisationen lemnat, äfven föranledt betydliga utländska upplåningar på enskilda händer.
TullspeciaIcrue visa, att under samma decennium importen från utlandet ökat sig med circa 5 millioner utöfver hvad den utgjorde vid periodens början.
Jag är likväl icke ibland dem som anse någon fara för banken vara för handen, så vida man tillåter, att den handlar efter egen fördel; ej eller kan jag finna, att det allmänna rörelsens lidande, som nu öfverklagas, har sin hufvudsakliga orsak i bankens indragningar; tverlom måste erkännas, alt nationen i tillgänglige credilanstalter funnit kanske större understöd än en sträng försigtighet bjudit, under en tid då förnämsta exportvarans fall på verldsmarknaden blifvit en illa förstådd varning emot ökad consumtion.
Om till verkligen utelöpande riksmynt lägges privatbankernas circulation, men afräknas de sednares cassa och sedelcirculationen i Finland, så finnes att rörelsemedlet utgjorde 1834 27,000,000: — — och d. -jr- 1844 24,200,000: således en minskning på 10 år af endast 2,800,000 r:dr b:co.
Under realisationsären hafva bankens utlåningar ökat sig 1841 1843 25,600,000: 24,600,000: 30 på fastigheter med jern och vågförda metaller discont och crediliver 326,551: 1,891,338: 5,056,197:
Summa r:dr 7,274,086:
— Den 24 Augusti e. m. 423 Privatbankerne hafva utlånat circa 6,000,000; Bruks- och Skånska hy pollieksföreningarne hafva lemnat circa 14,000,000.
Således genom dessa kända inrättningar circa 27,000,000 ökade länetillgångar.
Sådane, mine Hrr, visa sig de närvar, förhållandena, oell del synes nu tillhöra 1844 års
Ständer alt hota det sår, som statskroppen lidit, och det är såsom ett ringa bidrag till ämnets utredning, som jag till de särskilda Utsk., som frågan tillhörer, vägar hemställa mina åsigler.
Under 2:ne föreg:de riksdagar, då jag varit hedrad med R. o. Ad:s förtroende alt vara medlem af BancoUtsk., har jag af skyldig omvårdnad om landets näringslif och under hopp om bättre tider ansett mig böra yrka, att så länge bankens säkerhet ej fordrade annorlunda, borde sedelstocken hållas uti oförminskadt omlopp sålunda, alt hvad som i annan väg än silfvervexling lill hanken ingick, äfven borde lill allmänna rörelsen äler ulgifvas; men till förekommande af en i min tanka obehöllig och skadlig ökning i hankens utlåning, har jag alltid ansett, att bancovinsten hellre borde utgå till produetiva anslag.
Huruvida sådane grunder vid reglering af hankens rörelse äfven nu kunna följas, heror af de åtgärder till realisationens betryggande, som R.
St. i annan väg eller utom bancoregleringen nu gå att vidtaga.
Vid bristande tillgång på egna produeter, är det alltid i första rummet de ädla metallerne, som för exporten tillgripas; i samma mån försvinner äfven creditmyntet och inbördes förtroendet; rörelsen lider.
Handelsvågen skall visserligen, såsom man säger, återtaga sin jemnvigt, men det är consumtionens aflagande och varuprisens fall, häda delarne en följd af nöden, som, dä öfriga förhållanden äro lika, utgöra villkoret för melallernes återkomst.
I st. f. alt Iikgi11 tigt åse dessa naturliga följder af missförhållandet i nationens inre hushållning, är det således i min tanka lagstiftande makternes pligt och statskonstens problem att förekomma den nödens svältkur, som återställer handelns jemnvigt, och att genom användandet af alla de medel, som erbjuda sig, söka återföra till landet den ström af ädla metaller, som utgör håde medlet och tecknet till stigande välstånd och trefnad.
Slatshushållningsläran är, i min öfvertygelse, vida enklare än man vill fatta den, och deruti gälla enahanda reglor, som för individen; att omtänksamt arbeta och spara är enda medlet till enskildt välstånd och summan af individernas årliga behållning utgör ju Statens i det hela.
Men Svenska nationen anklagas i allmänhet för misshushållning och frikostighet, och samhället saknar således den garanti för stigande välstånd, som ligger i individernes förenade sträfvande att bevara och förkofra en redan förvärfvad förmögenhet.
Detta anlag att snarare förtära än samla capitaler, har sedan realisationens början befordrats genom milliontals ökade länetillgångar på landtegendomar, pä bruk och på namn, hvilka, väl använde, hort lifva pro - 424 Den 24 Augusti e. m. duction och handel, men som, efter hvad alla tecken angifva, blifvit missbrukade till stegrande af egendomsprisen och lill ökad import.
Tullspecialerne visa, i hvilken grad consumtioneu af utländska varor tilltagit.
Lagstiftningen i ett land utöfvar ett mäktigt inflytande på dess innevånares seder, karakter och moraliska utveckling, och nian måste erkänna lagstiftarens rättighet och pligt att ingripa, äfven med allvar, i det enskilda lifvet, och att icke alltför svagt gifva efter fiir ropet pä frihet, när allmän ordning och Statens fördel fordrar uppoffring och lydnad.
Den inre moraliska kraft till förkofran, hvarförutan alla konstlade fiuaneiella åtgärder ingenting förmå, kan i min tanka framkallas af en ändamålsenlig creditlagsliflning, som betryggar äganderätten, som tvingar till ärlighet i handling, noggrannhet i uppfyllande af förbindelser och varsam hushållning, dymedelst alt den befordrar hastig indrifning af fordringen, punktlighet i liqvider, skyndsam utredning af förfallne affärer, bestraffar den baukrutterade vinglaren, på samma gång som den med mildhet uppmuntrar lill ny verksamhet den, som endast olyckan störtat.
En lagstiftning i denna riktning måste mera än allt annat bidraga lill realisationens bestånd.
Det derigenom grundlagda förtroendet man och man emellan skall befordra sedelstockens hastigare omlopp, och med stöd af samma förtroende skall dea idoge och sparsamme medborgaren aldrig sakna förlag till industriel förkofran, om ock circulerande rörelsecapitalet vore än mindre än det nu är.
Endast under ett sådant creditsystcm, som tvingar till ordning i affärer, kan en inre vexelrörelse uppstå, och sådaue papper blifva industriens naturliga, och i män af behofvet sjelfskapade rörelsemedel.
Så länge capitalen brista, fordras derjemte att i orterna spridda låneanstqlter lösrycka sina tillgångar från länga löneterminer, för att under hastig omsättning alltid hålla dem till hands för ögonblickliga lån pa vexlar, och sålunda återställa liqvidernas ordning, när en tillfällig rubbning inträffat.
Främmande för det juridiska yrket, har jag bort stanna vid antydandet af de principer, hvarpå credillagslifluiugen bör grundas; men dä ännu vid motionstidens slut de insigtsfullare mcdlemmarne af II.
Ståndet i detta ämne iakttagit tystnad, tillåter mig sakens vigt att öfver principens tillämpning yttra några ord. l:o Af alla förslag lill åstadkommande af mera ordning i affärer, som redan inom andre lliksSt. blifvit väckte, finnér jag intet mera verksamt än det om borttagandet af den bevisningskraft, som i Rälleg.b.-us 17 cap. 2 § blifvit tillerkänd handlandes böcker.
Man har föreslagit att, i utbyte eller till motvigt mot rättigheten att med egen bok bevisa sin fordran, skulle gäldcnären tillåtas att med edgång fria sig från krafvel.
Afser man endast rättvisan och controll emot misstag eller felaktig bokföring, så torde denna modifikation möjligtvis vara antaglig, men Den 24 Augusti e. m. 425 men ur statsekonomisk synpunkt är den på långt när icke tillfredsställande.
Det länga utborgniugssystemet medför för säljaren förluster i räntor, osäkerhet, en ständig missräkning på sin egen ställning och förmögenhet, som omärkligen inleder honom uti obestånd, och för köparen underhålles derigenom den farliga frestelse till stigande skuldsättning, som undergräfver oberoendet och den moraliska kraften till förvärf.
Ur rent financiel synpunkt bör man af detta oformliga creditbruks borttagande eller inskränkning vänta sig, att ett större behof af circulerande rörelsecapital uti landet skall uppstå, hvilket, i sin verkan lika med en indragning, måste minska importen och sänka cursen, under det att liqvidernas större säkerhet äfven skall sätta den allmänna rörelsen i tillfälle att, såsom jag förut yttrat, genom egna sjelfskapade creditpapper, undandraga sig beroendet af sedelmyntet. 2:o
De hitintills utkomne författningar om försäljning af lösören, som qvarblifva i säljarens vård, hafva varit i fullkomlig strid med det afsedde ändamålet; och jag föreslår således, alt, med upphäfvande af de i ämnet och sednast d. 9 Maj 1835 utfärdade författningar, och på den grund, som, ehuru måhända ofullständigt, blifvit uttryckt i 1 cap. 7 § Händelsen af 1734 års lag, och hvilken grund jemväl öfverensstämmer med gamla Romerska lagstiftningen, mätte meddelas det stadgande, att vid köp af lösören äganderätten ej anses hafva öfvergått lill köparen så vida icke effccternc äfven vcrkeligen till honom öfvcrlemnas. 3:o Icke mindre vigtigt anser jag vara att, genom undanrödjande af 1841 års nåd. lagförklaring, återställa fordringsägarens rättighet alt vid bristande tillgång kunna bysätta gäldenären för all ostridig och förfallen fordran, och jag förenar mig i den motion härom, som redan från annat Stånd är lill LagUtsk. öfverlemnad.
Den skall i betydlig mån förekomma frestelsen, som en svag lagstiftning framkallar, att antingen af svek eller såsom en följd af åsidosatt ansträngning undandraga sig uppfyllandet af ingångna förbindelser. 4:o
I fall att de emot K.
M:s nåd. propos. om tysta förmånsrätterna gjorde erinringar skulle hindra dess antagande, sä tror jag att redan mycket skall vara vunnet om alla sädane förbindelser, Som nu äga förmånsrätt, kunde bringas till offentlighet, hvarigenom äfven den enskilda vann tillfälle alt sjelf undanrödja det hinder emot credit, sorn misstankan om tillvaron af sådane okända förbindelser medförer, och jag föreslår derföre, att den som inför domstol pä ära och tro antingen uppgifver sig alldeles icke äga, eller ock till beskaffenheten uppgifver sådan förbindelse, men sedan beträdes med falsk uppgift, skall beläggas med straff, som pä II.
Utsk:s förslag R.
St. godkänna. 5:o
Intet verksammare stöd skulle, i min tanke, kunna gifvas den enskilda erediten, och ingen ting mera befordra, 1 H. 54 42G Den 24 Augusti e. m. punktlighet i liqvider, än om genom förenklad executiv behandling, ostridiga fordringar kunde med mera skyndsamhet och mindre kostnad indrifvas.
Ett sådant ändamål skulle vinnas, om i st. f. den ofta besvärliga omvägen att hos Konungens Bef:h;de begära communications-resolutiou , det i vissa enklare fall kunde göra tillfyllest för erhållande af utslag, att på lagsökningsakten förete bevis, att densamma blifvit gäldenären viss lid förut meddelad.
Jag anhåller, att LagUtsk. mätte föreslå sättet för vinnande af härmed nsyftadt ändamål. fr: o
Det största behof af reform påkalla visserligen äfven de för concursmåls behandling gällande föreskrifter.
Den långsamhet och vårdslöshet, hvarmed concursäronden af curatorerne sjelfva behandlas, ofta mera i cessionanlens än fordringsägares intresse, synes mig utvisa behofvet äfven i denna del af offentlig controll.
I Konungariket Norrige lärer sådant redan vara stadgadt, och jag anhåller, att LagUtsk. mätte i ämnet afgifva förslag. 2.
Med åberopande af de moliver och den öfversigt af Svenska bankens ställning, som jag i föreg:de motion bar framlagt, och samtidigt med det tvång lill verksamhet och hushållning, som jag ansett en ändamålsenlig credit lagstiftning innebära, är det icke af mindre vigt att genom en, efter tullbevakningens beskaffenhet lämpad skattläggning på importen, uppmuntra productionen af nödvändighetsartiklar inom landet, och minska consuintionen af de öfverflödsvaror, som tynga handelsvågen.
Comm.eollegii, med erkänd förtjenst uppgjorde beräkningar upplaga en exportens öfvervigt under 8 år från 1835 års början till oell med 1842 af icke mindre än . mill. r:dr sp. deruti inbegripet bankens silfver och guld; men om ä andra sidan afses bruksägares qvarstående utländska skuld af minst ... 3 „ „ ,, samt hvad frakthandeln under tiden inbringat, och som uti allmänt tryck beräknats - lill öfver 1 million om åtel, eller under S år lill 8 „ „ „ så skulle Comm.eollegii missräkning utgöra den orimliga summan af 17,| mill. silfv. sp. med tillägg af den visserligen icke obetydliga skuldtillökningen på enskilda händer till utländingar.
Men äfven om man ej vill tillerkänna dessa siffror full bevisningskraft, så framställer sig likväl, enligt min öfvertygelse, ovädersägligen den slutsats, alt hämmande af lurendrejeri och tullförsnillning påkallar II.
Sits största uppmärksamhet, och att en högst betydlig öfverimport måste för realisationens bestånd blifva hejdad.
Lyckligast är den nation, hvars egen hushållsdrift gör lagstiftarnes mellankomst och tvångsmedlet öfverflödigt, men här torde vara säkrast att icke åsidosätta författningars ingripande förmynderskap; helst jag anser, att det så kallade strypsyste - l>en 24 Augusti e. m. 427 mets tv,"mg, som i händelse af fortsatt silfvcrexporl otvifvelaktig! måste inträda, medförer ett ännu värre nationens oell industriens lidande.
Alt prohibitiv.! laghud i bredd med penningeindragning äro verksamma medel lill myntets förbättring, derom kunna vi rådfråga erfarenheten t. ex. från 1817.
Den 31 Mars sagde år förbjöds införseln af hvila bomullstyger och vissa utländska drycker.
Den 30 April utkom K.
M:s nåd. kungör, med varning emot öfverflöd.
Samma dag utfärdades förbud mot försäljning af kokt caffe samt emot försäljning af vissa ädlare viner och utländskt bränvin, cider och porter, vid I6| r:dr bot första gången och sedermera hvarje gäng 50 r:dr, särskildt af värdar, köpare och säljare.
Följden blef att cursen på namburg, som var 128 sk. nedgick under loppet af äret till 120 sk. och år 1818 till 110 sk.
Förbud af denna art skulle troligtvis icke nu vinna R.
Sits och nationens bifall, och då jag hvarken tror alt vår nu ägande tulltaxa hchöfvcr att vid sjelfva tullbestämmelsen undergå betydliga förändringar, och jag ej har nog kännedom om sädadane dclaljförhållanden, sorn vid tariffens uppgörande böra vid hvarje artikel tagas i beräkning, inskränker jag mig lill följande förslag: ]:o. Att Bevilln.Utsk., med fästadt afseende på det högst betydliga beloppet af varor, sorn, efter hvad nu anmärkta förhållanden antyda, under de sednare åren lill riket i oloflig väg inkommit, mätte vid tullagstiftningen föreslå så ökade controllör alt det skydd för inhemska näringar och den inskränkning i förbrukningen af utländska öfverflödsvaror, sorn samhället bär räll alt fordra äfven må blifva sanning.
I afseende pi beska
Ifen het en af dessa controllör, åberopar jag yttrandet i allmänt tryck af en värderad embetsman, sorn just med afseende pä naturen af, och stället för sin verksamhet förtjenar vitsord, och hvilken, ulan att i höga tullafgifler eller förbud finna villkoret för näringarnes uppkomst, likväl såsom eu nödvändighet yrkar, alt vår tullbevakning mätte erhålla en kraftfullare och ändamälsenligare organisation.
”Den synes”, heter det, ”hittills förnämligast varit grundad pä l(tullbevakning, men vi anse att denna alltid blir otillräcklig, när den icke understödes af en verksam sjnbeva/cning, oell alt derföre antalet af tullfartyg, i synnerhet på våra vestra och södra kuster, såsom de mest för smuglingsföretag utsatte, bör flerfaldigt förökas, icke med ångfartyg, såsom i några länder varit försökt, dels emedan dessa, med storlek att kunna hälla sjön i del stormiga Kattegatt, blifva alltför kostbara bader att anskaffa och underhålla, och dels emedan de observeras af smuglarne på allt för långt båll, oell icke kunna gä nära land; utan just med sådana, pä en gäng snällseglande oell styfva båtar, som nyttjas af kustboaruc, och, lill undvikande af igenkännande, alldeles lika tacklade.
Eu flottilj af sådana bålar, hvilka borde bemannas med kustboar, föras af flottans underskeppare eller dylika, med eu lullolfieiant på hvardera, skulle, med urskiljning fördelad pä 428 Den 24 Augusti e. m. kusterna oell divisionsvis sta lid under ledning af några marinofficerare, förekomma sjuugling, så vidt sådant later sig göra genom yttre bevakningsmedcl.
Kostnaderna för anskaffandet af t, ex. 50 dylika båtar skulle visst icke öfverstiga 100,000 r:dr b:co, och det årliga underhållet icke 50,000.”
Jag föreslår således, alt K.
St. till sådan ökad bevakning mätte gifva nödigt anslag. 2:o.
Återställandet af den nu upphäfne inrikes förpassningsstadgan, med dervid nödige tillägg och förbättringar; samt 3:o.
Nedsättning i det ansvar, sorn för misslyckade husvisitationer blifvit tulltjenstemännen ålagdt, äfvensom återkallandet af det i sednare åren meddelade stadgande, att husvisitnlioncr icke må af tulltjensteman utom eget dist rict anställas. 4:o.
Att creditupplag ej må tillåtas för manufactur- oell öfvcrflödsvaror, med undantag af råämnen oell sädane halffabrikater, som äro råämnen, hvarifrån likväl till sjöfartens uppmuntran ett undanlag må äga ruin för caffe, som frän Transatlantiska länder directe med Svenskt fartyg införes.
Deremot anser jag att lill fabrikationens och husslöjdens uppmuntran en tu I lered i t pä 3 månader må beviljas de tyngre beskattade rudimaterierne för inhemska industrien, såsom ull, garn, socker och dylikt, dä Staten i creditupplaget under dess vård och försegling äger lager qvar af varan, som gifver full säkerhet för det debiterade tullbeloppet. 5:o.
Alt fiir råämnen, som våra vigtigare fabriker förbruka och som utifrån blifvit införde, en drawback mätte vid export af fabrikatet beviljas, fullt motsvarande den erlagde importtullen.
Häribland förljenar artikeln socker särskild uppmärksamhet, i anseende lill det betydliga importbeloppet af 16 millioner, hvarpå kostbara raffinaderier blifvit anlagde; i beräkning äfven på export af den förädlade varan.
Men denna fabrikation förljenar äfven af det skäl H.
St:s synnerliga omvårdnad, att 2:ne andra stora fosterländska intressen hero deraf, nemi. skeppsredericrne och jurntilluerknuigm.
Den Transatlantiska sjöfarten hvilar till betydlig del pä möjligheten att kunna såsom retourfrak ter hemföra råsockret.
Öfver 16 millioner ti hafva de sednare åren blifvit med egne fartyg införde från Ostindien och Brasilien, och i år lärer införseln till Slockholm och Norrköping, således Götheborg oberäknadt, frän desse aflägsne länder redan utgöra 12 millioner.
Pä denna utväg alt taga socker i retourlast, beror och möjligheten att kunna utföra Svenska jernet, emedan återfrakten beläeker ditfrakten.
Är 1841 utfördes till dessa aflägsna länder icke mindre än 28,009 Sk« jern, samt betvdligt af heck, tjära och trädvaror.
38 lastade fartyg utgingo till Brasilien och 26 återkommo med retourlast.
Då sträfvandet nu bör vara att utvidga afsältningen af Svenska jernet till transatlantiska länder, mäste man tillse, alt icke den jcrnexport lillintctgöres, som genom råsocker-skeppningen till Sverige blifvit befordrad.
Sockerfabrikationen har svårt att på utländska marknader concurrcra, dels emedan förädlingsmethoden Den 24 Augusti e. m. 429 blifvit utomlands förbättrad, under det att vi ännu bär lillbakabållas af meddeladt patent, som om 4 år löper lill ända, dels i afseende till Belgiens och Hollands drawbacksystem.
Jag föreslår således: 6:o.
Att äfven i det fall att någon tullförhöjning å råsocker beslutas, dratvbacken å den förädlade varan mätte äfven vinna en förhöjning, som fullt motsvarar införseltullen. 7:o.
Anser jag en förhöjning i tullen på finare utländska stål och jernarbeten böra beslutas. 3.
I sammanhang med hvad jag redan anfört om angelägenheten att genom förbättrade credit- och tullagar gifva stöd åt realisationen, framstår äfven behofvet af en i flere delar andrad lagstiftning för Sveriges hank, hvars oformliga lånerörelser gifvit capitalerna den riktning, som låntagande intressen fordrat, men hvarvid man föga rådfrågat principen för all bankrörelse; men dä jag såsom ledamot af BancoUtsk. blifver i tillfälle att underkasta mina åsigter offentlig pröfning, och jag äfven inser svårigheten och kanske vådan af att rubba det beslående i detta ögonblick, då sinnena äro mera än vanligt oroade och det allmänna misstroendet mot hvarje financielt beslut är så högst stegradt, så inskränker jag mig dertill att i motionsväg, såsom en ledning för Utsk., till offentligt bedömmande framlägga följande enkla förslag: l:o.
Att bankens utlåning på fastigheter och i discontväg icke må ökas utöfver det belopp, hvartill densamma vid sisth riksdag bestämdes. 2:o.
Att till undvikande så väl af frestelse till sådan ökning, som af rörelsecapitalets förminskning, i större män än silfver utvex Ii ngen medför, baneovinsteu må tili riksgäldscontoret öfverlemnas, för all i produetiva anslag användas. 3:o.
Alt accepterade inrikes vexlar alltid må äga förmånsrätt lill låuetillgängarue uti handels- och näringsdisconten, icke endast såsom hypothek vid lån, utan äfven att de efter påtecknadt endossement må kunna af diseoulen öfvertagas, så vida de äro betalbara i Stockholm, Götheborg eller Malmö. 4:o.
Att bancodiscontens respit-tid må förkortas till en månad.
Att vid inträffande tillfälle till silfverköp Ilrr fullmäktige i banken må berättigas att såsom betäckning för dragande vexlar låta i Hamburg nedlägga en silfvertillgång af 500,000 r:dr silfver sp. 6:o.
Hrr fullmäktige må tillåtas att på Stockholms och Götheborgs börser låta uppköpa fullgode, på utrikes ort dragne vexlar, så snart sådaue kunna under 128 sk. erhållas, samt att äter draga vexlar, antingen på egen tillgång å utrikes ort eller på derstädes betingad credit, när silfverexport derigenom kan förekommas. 7:o.
Att för bedömmande af vexlars säkerhet och vexel - 430 Den 24 Augusti e m. affärer i allmänhet, bancostyrelsen sä väl i Stockholm som Götheborg må till sitt biträde associera 2:ue ansedde och tjenlige män, som för denna befattning erhålla lämpligt arfvode.
Dr Liljeskjöld, Carl Gustaf, uppläste följande:
Under flere förflutne riksdagar har, dels i följd af nåd. propos:r från K. M., dels genom motioner, väckta uti RiksSlin, fråga om en förnyad lönereglering för landlstalen utgjort föremål för R.
St:s öfvcrläggningar.
Råda statsmakterna hafva insett och erkänt viglen och nödvändigheten af denna reglering, för att dymedelst åt ledamöterne af nämnde tjenstemannaclass bereda de förbättrade löneförmåner, som förändrade tidsförhållanden påkallade, och som kunde anses skäligen motsvara de både till mängd oeh maktpåliggande beskaffenhet i hög grad ökade göromål, som landtstatens tjenstemän under sednare lider fått vidkännas.