Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Kan det nu tagas för gifwit att för beblandelse mellan ä sidone beswägrade, icke ligger i stelfwa förnuftet något sädant hinder som det ofwanbestrifna, och förbud af ordentliga giftermäl, dem emellan följaktligen icke kunde tänkas äsyfta att i sin liflighet underhälla en redan warande assty, utan blott att genom Lagen dana-en sädan kansta; sä skulle, dä werkan icke ian blifwa större, än ordsaken, det synas som kunde 'följden,af blotta förbudet ej blifwa annan, än att sädane Äktenskap uteblefwo: men att emot olofliga köns> förbindelser sädane anförwandter emellan ingen motwigt dermed more wunnen.
Det ' Den 2 November.
Det kan likwäl icke bestridas att i de tider, dä man annu ej analytiserade begreppen och dä den ena Fvlk-Clasten likaså litet, som den andra, efterfrägade grunderna till de moraliska känslorna, kunde Lagstiftaren påräkna att af confusion i begreppen skulle födas oreda i känslorna, och att om Lagarus behandlade köns-förbindelser mellan ä sidone beswagrade pä lika sätt, som dem, hwilke pä uppfostran inflyta, skulle af nämnda öreda hända, att de förra förbindelserna, i sielfwa känslan förblandade med de sednare ansägos med lika afsky.
I sädane tider kunde det för canonisterne, hwilkas första afsigter i wista hänseenden kunde wara aktningswärda, wäl lyckas, att tillskapa en stor mängd förbud emot Äktenskap.
Men sädane med Naturen ej öfverensstämmande päbnd kunna icke äga beständ.
En eller annan börjar undersöka grunderna: de genom forskningen fundna Resultater gillas af mänga och utspridas smäningom till de enfaldigare.
Lyckligt wo° re om sädane upptäckter icke wärkade mer än de borde, men den manliga gängen är att wista hufwuden utan att rätt inse grunderna för de af mera tankande fundna Resultater, utropa såsom fördomar icke blott det, som med skäl klandras, utan allt som dermed har någon likhet: och som det yteliga all. männare fattas, än det grundeligare, sä blir flutcllga följden af den med sakens natur ej nog inliga ^ Lagen att den förordsakar ett större ondt, än det goda den äsyftade och i början till äfwentyrs ocksä wann.
Utskottet tror af desta anledningar att, om ock, i fölgd af de förra Lagar eller sedwanor, någon qwar lef - rr Den 2 November. lefwa af en »vacklande ricklning i känflorne kan wara afl påräkna more det dock rädeligare, att genom LagarncS äterförande til! enlighet med hivad m-umistors okonstlade sedekänfla astar, göra deras »verkan allmän och warak-ig, än att bibehålla sädant, som, i synnerhet sedan mänga och märkbara afwirelfer derifrån bliswit sedde och gillade, snart nog torde icke blott förfela den äsyftade werkan, utan ock möjcligen förswaga känslan för helgden af de mera wigtiga förhäilanden.
I sölgd hwarrf Utskottet icke kunnat lemna den öfwertyaelse, att emot anledningarna till de i Högwördige Präste-Skändets Protoeoll, sä ival som af Herr Grefwe borner, anförda oordinngar, den enda lämpeliga och tillika icke äfwentyrkiga motwigt, sa midt en, sädan kan genom positiv Lag ästadkommas, more strafflagar som ratt fram, och utan omswep syftade pä de handlingar man will förekomma och hwilka, utan att wara lika stranga med dem för egentelig blodstam, likwäl i allmänhet wore alfwarsammare än be för andra LägerSmäl, samt att de mer märkeliga brott emot ärbarhet och trohet, ä hwilka de anförda betänkligheter också egenteligen inträffa blefwo, pä sätt Utstottet förestagit, genom urbota straff ullnärkte och stilde ifrån dem, som arv mindre särande och för andra anhöriga mindre bekymmer fulle.
Och .är det pä sädane grunder, som dem Högtvördiga Praste-Ståndet anfört, nemligen desta oorr dentligheters bäde större anledningar och mera smärtande påföljder, som Utstottet, för sin del, ej kan tillstyrka Herr Häradshöfdingen I^onkolxea gjorda för - D-n 2 November. ig förstag, att lägersmål desse personer emellan skulle bestraffas blott lika med sädrna emellan ostylda, äf. iven om förbudet af Äktenskap dem emellan bleswe owillkorligen upphäfwit.
Det more wisserligen ömmande, om fruktan för sädane misstankar, fom de Högwördiga Präste-S än. det tyckes befara, skulle för en eller annan blifwa ett hinder att antagas till Sällskap och understöd i en Anförwandts hus: sädant torde dock oftare lunna wara en följd af personerneS uppförande, an af ett ur Lagen ulestukit owilkorligt Äktenskapsförbud; hwarförutan befmägrade icke mera, an tjenstefolk och de som för sitt ämbete etter barn-underwisning m. m. d. i längre lid mistas hos andra, kunna wara blottstäl» de för stikå olägenheter, hwilka bättre genom deras goda förhållande kunna afböjas, än genom ett förbud, hwars hela påföljd i detta afseende synes blifwa, att göra ogrundade misstankar ännu mera smärtande.
Men dä Utskottet trott akt Äklenstapschörbud i sido Swägerskaps-lederne, säsom icke gruudadt pä människors allmänna moral ista kansta, ej wore till ofwannämnda ändamäls winnande tjenligt, sä mötet: naturiigtwis den staga:
Hwarföre dä icke aldeles upphäfwa det förra förbudet?
Hwarföre bibehålla det b ott med den mvdisication, att undantag kunde genom Konungens lof blifwa möjelige?
Det i betänkandet äberopade kaÄum, att allmänhetens sinnen icke torde wara bog beredde akt se ett sädant förbud pä en gäng fullkomligen upphäfwit, är af Herr Hä. i4 Den 2 November. radshöfdingen l^estonstolxe till sin »verklighet bestrids och af Herr Lagmannen von kstzu8»volff, säsom icke tillräckclig grund -vailladt.
Htvad sistnämnde anmärkning angar, kan Utskottet icke frångå den öfwersy, gelfe, att allmänhetens omdöme, i synnerhet i sädane ämnen, hwilka af hwad ordsak som hälst kommit att anses lika med något werkeligen heligt, bör af en klok Lagstiftare med »varsamhet behandlas.
Beträffande äter den förra påminnelsen, sä är det wäl sivärt akt i frågor om kaÄa, hwilka af hwar och ens tillfälliga erfarenhet bero, anföra allmänt gästande bewis.
Af hwad här ofwansöre är ansördt, om begreppens och känslornas genom sielsiva Lagen förordsakade sammanblandning och waklande riktning, torde dock icke obetydlig styrka för Utskottets öfwerkygelse pm »verkligheten af ifräga »varande uppgift kunna tagas: och vin en sädan öfwertygelse more grundad, och gälde den ock endast om en eller annan aflägsen Province, der resulkater af grundeliga forskningar eller qwicka Sophisterier äro lika okände, som de i sednare tider tillätne afwikelser frän Lagarne; sä more, i Utskottets tanka, en sadan förutsättning ett titträckeliat stöd för det tillstyrkande, att, fastän förbud af Äktenskaps i de förhastande»», som pä uppfostran inflyta, fäsom ett absolut sedebud, icke bör af någon »verldslig magt kunna upphäfwas, skulle dock uti förbudet mellan ä sidone beswägrade, såsom ett blott politiskt stadgande, undantag kunna medgifwas.
Genom en sädan ätskillnad i Lagarna kan det rätta förhällandet blifwa för 'en hivar tydeligt, dä deremot ett fullkomligt upphäfwande af det förra owillkorliga förbudet mera skulle förmana än upplysa.
Ve - Den 2 Novemi rZ Beträffande det af Högwördige Präste-Ständet äfwensom af Herr Grefwe Norner förmenta Politiska stal af egendomars befarade hopande innom en slagt, kan Utstottet hwarken inse att Äktenstaps tillåtelse mellan ä sidone beswagrade strrlle hofwa nägon sädan påföljd, eller förmoda, att i fall det nägon gäng inträffade, deraf kunde uppsta nägon wäda för Samhället, hwilken Lagen borde förebygga.
Widare vch i afseende pa Herr Grefwe Nörners förslag att, om Äktenskap emellan Slägtingar skulle blifwa tillätne, lägersmäls-böterne ätminstone mätte fördubblas emot dem för stikå brott begagna emellan vstylde; Får Utstottet, hwad Systonebarn angar, åberopa dest anförande i Betänkandet sä wäl om de mängfaldiga Kongl, dispensers werkan pa opinionen, enligt hwilken deste uti ifraga warande ast seende föga äro säsom Slägtingar ansedde, som ^ck om den förändring i lefnadssätt i fölgd hwaraf Familier!, e äro mera spridde än fordomdags och systonabarn manligen ej uppfostras i'ett vch samma hus.
Pä Vem''sorn genom twänne giften äro med hwarandra uti ett flags swägerlag, synes de wid anmärk, ningen fogade stal icke inträffa.
Och af de straff och böter Utstottet förestaget för ä sidone beswagrade, ar det lindrigaste redan 4 eller 8 dubbelt emot det för lägersmål mellan ostylda 0. s. w. Wid Herr ib-estonstolpos yrkande, att för de owillkorligen förbudna Äktenskap borde stadgas, dri Konungens dispense derutinnan, wid hwad vmstän dig - 16
Den 2 November. digheter som hälst, icke finge äga rum, sinner Utskottet, som i egenteliga syfiemälet ar af lika kauka med Herr I.cijonstoIpe, blott den betänklighet, att af sädant stadgande om detta särskildta förbud den följd kunde dragas, det dispense kunde fä sökas kandra lika owillkorliga förbud, om hwilka något sädant förbehäll icke wore uttryckelig?» stadgadt.
Sluteligen rörande Herr von Nauksrvoilks gjorda försiag om wista afgifter för dem, som genom de förmodade Lagfbrändringar komma i ätnju tands af större frihet, anser Utskottet detsamma röra en staga, som, dä den pä de principer, hwilka här warit under öfverläggning, icke synes hafwa inflytande, ej hester lärer höra till detta U skotts-befattning.
Stockholm den 24 October 1829.
Ridd. och Adelns Ledamöters magnar, Larl. 6.
Stjernstedt, ut in krotocollo Pä Högt.
Borgare-Ständcts Ledamöters magnar, P. Ick.
Lrevesmiilil.
Pä Högw.
Präste-Skändets Ledamöters magnar, Olok Istamdrooug. ut in krotocollcr Pä Hed. Bonde-Skändets Ledamöters magnar, kelter kernström. jod, lkolmksrglos.
Den 2 November- r 7 Utdrag af Riksens Högloflig^ ^.tanders Lag, Utstötts Protocoll, hällit i Stockholm d. 24 October 1809. S. D. I anledning af de dels hos Höglofliga Ridderstapet och Adeln dels af Högmördige Preste-S'ändet gjorda anmärkningar tvid Lag U'stotwts den 12 nästledne Augusti afgifne Betänkande om wista i afseende ä .Äktenstap förbudna styld- och Swägerstaps - leder, öfwer hwilka Utskottets fleste Ledamöter förenat sig om det ytterligare u läkande, som nu stulle, till de Resoeclive Skänden afgä yttrade Ordföranden Herr Baron 8t^rnstockt, stcisteligen, följande särstildta rnening:
Det mäste medgifwas, att ändamälek med Lagar är Samhälls-ordning, och den allmänna och en« skilda »välfärdens befordran.
G)da Lagar kallas derföre med stäl alla de/Författningar, hwilka inga i förenämnde afsigter, onda eller stadliga dc Lagar der. emot, genom hwilka sedoförderf, lättsinnighet och stadliga påföljder befordras; destutvm torde det i Lagstiftningen sä wäl, som i alla andra wärf sann företag, den Regeln gälla, att hwad som icke gagnar, det mäste stada.
Detta galler om Lagar i allmänhet; men för att närma mig det ämne, hwilket föranledk till of, wanberörde jämnsärelse, kan jag icke sinna nägon wasenteltg allmän nytta eller fördel uti upphäfwandet af Lagens stadgande uti 2 Cap. Z och 6 § Z Gif Zjerde Band.
N:o 3, 4. ter - <8 Den 2 November. si-nnäl^- Balken, och dä icke mindre den moraliska ^ag^n an wära egna wäl öfwerlagde och i Moral samt Politiskt afseende grundade förbud emot Ättenstap i Swägerlag onekligen hafwa krooce^ta Oecori et llonelii till föremål, förenar jag mig med »'örsta tillfredsställelse lili hwad Högwördige Präste, S landet öfwer nämnde Lagförandring sig yttrat, efer w.in tanka sä wärdig! helgden af Religionen och Sedernas kraf. Herr Lagman von k^ausvvollk förblef wid hwad Han inför Höglofl.
Ridderstapet och Adelen pamint, och Herr Doctor kkrrmdrwug wid den särskildta tania, som uti det wid förra Betänkandet fogade Pro!o:oll är intagen, och i hwilken Herr
Dcc örn nu sönnälte sig blifwa ytterligare styrkt genom de i Högwördige Praste-Sländets Protocoll anförda skäl.
Och biföll sä edes Lag-Utskottet, att äfwen häröfwer sarstildt Protocolls-Utdrag malte till RespectiLe Standell åtfölja.
Ut lupra. Lx. ?rotoco!Io Joll. kkoImborZkon.
Afskrift Den s November- ZR Ufflrist.
Utdrag af Protokollet hällit hos Högwördi» ge Preste,Ständet den go Sept. igoy. S. D. Wid anstald pröfning af Riksens Hög. löst.
Ständers Lag-Utstötts
Betänkande angäends wista förbudna skyld och Swagerstaps-leder bestöt S.ändet att berörde Betänkande till Utskottet ater» förwisa Med följande anmärkning. Wid Lagens stiftande är det nödwändigt, att icke allenast afse handlingarnes inre halt och moralile, utan ock deras följder.
Lika sä litet som en wis Lagstiftare gislar och tillåter handlingar hwilkas grund arv stridande emot Religionen och Sedoläran, likasä litet bör han ock tilläta dem, hwilka ehuru ostyldige till sin grund, likwäl lätteligen medföra »verkningar stridande emot Sedolärans bud samt »vädelige, ej mindre för det allmänna, an för den husliga sammanlefnaden.
Uppä sädane grunder och dä det förtroliga umgänget, font emellan de uti Giftermäls-Balken 2 Cap Z och 6 K § uppräknade nära anhöriga böra äga och »vanligen äger rum, i händelse Akrenstaps-förbudet emellan bein stulle upphäfwas, torde gifwa anledning till förförelse, kil! brott enrot blygsamhet och trohet, samt Åtskilliga oordningar mera ohyggelige och för andra anhörige mera bekymmerfulle och frätande, än dylika begänona emellan personer som ej äro »ned hwarandra i slägtskap, samt emedan berörde förbuds» upphäfwande icke litet torde bidraga dertill att giftermålen stulle stadna innom h.varje slägt i synnerhet bland de förmögnare, hwilket äter synes hinder, ligt 2-7 Den 3 November. ligt ej mindre för Samfunds-bandets närmare sammanknytande emellan Statens olika medlen,mar än för Rikedomarnes utspridande och jämnare fördelande; Alltså och enär dertill kommer, att, sa snart Lagen Medgaf giftermål emellan ifräga warande narbeflägtade personer, de, hwilka nu af wäuffap och tvälwilja i sina hus, till sälfkap, wärd och understöd emottaga deras flagtingar, da stulle frukta sig btifwa blottstäsde för obehagligare misitankar att de, hwilka nu anses såsom barn i huset, dä kunde bedömmas med andra namn, samt bade de och deras matgörare stämplas med wanhedrande beskyllningar; Har Preste-Ständet, som jämwäl funnit, a t författarne till 1734 ars Lagbok, wid förestrifterne uti ofwanberörde Z Z 2 Cap.
Giftermåls-Balken welat följa Mosis efterdömme, anse t betänkligt att bifalla de af Lag Utstottet tillstyrkte förändringar u>i ofwanberörde 5 och 6 Z H; hwarom Lag-Ui stöttet i det ändamål som Regerings-formens 56 Z omförmäler härigenom underrättas skulle.
Ut supra. blx Lrotocollo ^Im^vilk.
Afssriftens enlighet med Originalet intygar ssob. Illo!mber§kon.
Begärdes pa bordet.
' Den 2 November. sr Justerades följande:
Utdrag af Protokollet hällit i Högloft.
Ridderst.
.pet och Adelns plenum den 2 Nov. 1809.
S. D. I anledning af den ifrän Banco'Uts stoltet inlemnade Berättelse rörande »verkställigheten af Realisationen af Riksgälds-Sedlarne, och dä Ridderlkapek och Adelen deri alldeles saknade nägon uppgift af det sött, hwarpä Herrar
Revisorer är igoz gransta och bedömt den Ivid detta tillfälle gjorda afIvikelse ifrän Riksens Ständers förestrist, bestöts, del Banco.
Utstoktct stulle anmodas att ofördröjeligen till Riksens Ständer inkomma, med en lika full» standig berättelse om i8oz ärs
Revisorers förhållande och anmärkningar wid Realisations frägan, som den. hwilken nu rörande Herrar Banco-Fullmägllges. blifwit afgifwen.
Upplästes ett ifrän Constitutions - Utstotket inlemnadt, sä lydande Wördsamt Memorial'.
Under den 25 innewarande har Högloft, Riddcrstapet och Adeln till Constitutions-Ustottet remitteradc Herr Lagmannen Grefwe st. III. 6^Ilendor§s Memorial, hwaruti yrkas, att da ärendernes fullkomliga ulrevande är ändamälet med den i 56 Z Regeringsformen tilläkna ätersörwisning af Utstottens försiag, tillämpningen deraf, matte i Riksdagsordningen närmare bestämmas.
Det - -- Den 2 November Delta, jämte de i Memorialet anförde grunder och föreflagne Alternativer, har Utskottet tagit i öfwerwagande, och får derföre »vördsammeligen desi yttrande afgifwa.
Utskottet kan för sin del ej tillstyrka, att enligt första Alternativet, ett mål, hwari Beflut redan blifwit fattat, mä anses hwila oafgjvrdt i tre S änd, vm det fjerde samma återremitterat.
Detta Ständ stulle fämedelst lägga band pä förklarandet af de öfriges -vilja, hwilke hwart för sig aga att besiuta, och hwilkas sammanstämmande meningar i gansta mänga fall gälla såsom Riksens Ständers enhälli» ga Besiut.
Deremot synes ä andra sidan den grundsats ej kunna bestridas att Utskotten böra smara pä alla äterförwisningar, ehwad de stedt af ett enda eller siere, eller samtelige Riks-Ständen, också att deste ytterligare utlätanden, endast aflemnas till det eller ds Ständ, som dem infordrat.
Dä alla Ständen äro berättigade, och kan hän» da i wistt afseende förbundne att afgifwa deras röst motiwerad med eller mot de öfriga Ständenss tanka men tillika nägot Ständ ej bör censeras- kunna yttra sig, utan att det anser sig tillräckeligen upplyst cm saken, synes det wara hwart och et Ständs owill, korliga rättighet , att med siuteliga afgörandet för» dröja.
Med-Ständens redan gifna pluralitet bör ej kunna twinga den i det fjerde Ständet rädande allmänna öswertyzelse, för hwars bestämmande det äger Den 2 November. -g att söka all nödig prwliminairs upplysning.
Dctkr förfarande af det skiljakuga Ständet, strider sä mykel mindre emot redan godkända föreskrifter, som Regeringsformen ej inskränker något Ständs rätt, att wid uppkomna betänkligheter mot owillkorligt antagande af ett förslag infordra ytterligare upplysningar, förrän definitiva besiutet fattas wid ett annar förhällande, skulle det ock ankomma pä Utskottens bedömmande, huruwida ett äterförwist mäl ware af den beskaffenhet, att detsamma genom tre Ständ; pluralitet kunde afgöraS, utan beräknandet af de c fjerdes röst.
I anledning af hwad anfört finnes, sär Utskottet »vördsamt föreslä följande tillägg i Riksdagsordningens 49 Z.
Äterförwisar något Aiks-Ständ ett redan boredt mål till wederbörande Utffotts ytterligare utlåtande, äligge lUffottet» att dermcd inkomma till det Srand som återremitterat kunnandes likwal ej genom denna aterförwuv ning, de öfriga trenne GtandenS beflut deras kraft och werkan till expedition betagaö.
Stockholm den zi October 1809.
Pä Constitutions.UtjkottetS wägnars I.. kbannerlieim Larl von RolenKein, Daniel Lderliein blyckert - s- D- Valerin?, ZN 24 Den 2 November.
Ltaöl von kllolistein, LorlltL k.uävix, yurare, det han ej förmärkt, att Utstottet i detta stadgande, gjort något lindantag för de mot, hwilka ej genom tre Ständs röst kunna afgöras, sästm Grundlags och BewrLmngs-frägor, men trodde, att för tydlighetens stull ett sädant undantag more nöo.vändigc att göra.
Grefwe ^körner, ^clolptt 6öran.
Dä detta undan ag torut genom Regeringsformen är utkryckeligen stadgad, har Constirunons-Utstoltet trott stg här icke behöfwa det famma upprepa. Zerr porklied, Larl krestric, utbad sig fä föreslä en obetyotig förändring, hvarigenom all twetydrghet more undwiken, nemligen att H sä redigerades: kunnandes likwäl cj genom denna äterförwLSning, de öfriga Irenne Ståndens beflut, ' i oe sall lie S ands röst galler, dergö kraft och werkan till expedition betagaS. Zerr dlvräenllolpo, /rnster8, förmälte, att han eji öswe warit grauikningen af Riksdagsordningen, men önstade för stn del, att alla deri gjorda stadgauden mätte blifwa mycket tydliga i han föresiog att den nu projecterade rättelsen af den tillkommande jämnknings commiteen matte werkfiällas.
Zerr potlckieb anmärkte att Ridderstapet och Ädele - vrh de öfriga Ständen härom borde fatta ett b sint, innan någon rcmist till en sädan committé kunde göras.
Gref - Den 2 November. 25 Grefwe De la Larste, ssacod förenade sig med Herr Kotblmli rörande sörsiagel lill rättelse, men utbad sig erindra, för präjudicatets stull, att en sadan rättelse wid första uppläsningen af ett förslag, ej, utan genom älerremifl till Constilulions-Uistoltet kunde werkställas.
Efter derom gjord proposition, blef detta memorial, ätsöljdt as ofwanstäende anmärkningar, lii.
Con. siitutions-U> stöttet äter remitkeradt.
Föredrogs ä nyo Riksens Höglofl.
Ständers Allmänna ^ swärs och Oeconomiä-Utstotts
Betänkand angående förestagen ändring i flyttnings tiden för tjenstehjon. Zerr Grefwen och Landt-Marskalken gjorde proposition till bifall pä detta Allmänna Beswärsoch Oeeonomiä - Utstottets Betänkande, men hwilken proposilion besivarades med Ia och Nei Herr 1"nsm kebr, yttrade sig; Jag har wid förra Riksdagar öfwerioarit samma ärende, och känner, att största swärigheten för alia andra flyttmngsterminer än Michaelis, är i synnerhet den, att w'd 26
Den 2 November. ivid alla andre tider, har icke Bonden penningar till löningar ät sitt folk; men pä höstmarknaderna får Bonden pengar, för Kreatur, Ost, Smör, Lin, Humla, Talg och Wafnader, med annat mera, som han wid den tiden kan falja.
Dertill kommer äfwen, att dä flera provincer wilja undandraga sig denna Sommarkermin och bibehälla Michaelis, skulle denna olikhet, i hela Riket sörordsaka största willerrvalla.
Jag tillstyrker derföre ödmjukast afstag, med äterremisi till Oecynomie-Utffottet. Zorr Illeijkenlkölst, Larl kreflric, uppläste följande Dictamen.
Till Protokollet. Wid det af Allmänna Beswärs och Oeconomiäs ' O^oltet aflemnade utlåtande om flyttnings-tiden för tjenstehjon, utbeder jag mig fä göra nägra anmärkningar.
Utskottet förestår deruti, att flyttningskiden stall ske pä särskildte Orter i Riket pä olika tid; Häraf uppstär den olägenhet, att tjenstehjon icke kan flytta frän en Ort till en annan och betager bäde husbonde och tjenstehjon den naturliga frihet en hwar. bör äga, att utan hinder af författningar staffa sig det tjenstehjon eller den husbonden, hwarmed man tror sig blifwa nöjd, och ätföljes desiutom af mängfaldiga oredor, som efter min öfwertygelse gör detta förslag oankageligt.
Widkommande äter Utskottets förslag att sätta flyttnings-tiden till den 16 Junii, fö. rekomma ock deremot mänga stäf, som jag bedömmer sä wigtiga att jag ej kan anse nyttigt akt det anta ges.
Den 2 November- 27 ges.
Om jag medgifwer att sjelfwa Jordbruket wik den förestagne tiden lemnar Landtman nägon ledighet, förefalla ända denna ärstid sä mänga angelägna göromål, att en hwar hushållare icke utan förlust och stada kan sakna biträde af sitt tjenstehjon.
Byggnader, stängning, diktning m. m., äro denna ärStidmlltid föremal för den torftige Landtmannen wid hwars »verkställande han behöfwer sitt tjenstefolk; innom Bergslagen och rut
Skogsorterne skulle husbonden än mera denna årstid sakna sitt tjenstefolk, dä det just är denna tid, som han egenteligen sysselsätter sig med fällning och upphuggning af den skog, fom om hösten stall kolas.
I wart Land torde det ock förtjena uppmärksamhet, att flyttning för tjenstefolk, ej bör utsättas pä en tid, dä unga drängar lätt kunna antaga Sjömansljenster, hwarigenom manga arbetare dragas frän Landtbruket, och äfwcn ger anledning till Löners stegrande, hwilket allt trycker Landtbruket.
Dessutom är det stal alltid betydligt, att tiden onödigtvis förspiltes med tjenstefolk skjutsande, dä hagarne är längst, och kan nyttigare anwändas, dä deremot tjenstehjon med mindre förlust om hösten kunna hämtas.
Nya författningar som upphafwa gamla sedwauor böra äga mycken förtjenst, och medföra en allmän och ostridig nytta, om de stola antagas, ty i annat fall äro de blott förändringar som oftast förordsaka mera oreda än gagn.
Jag tillstyrker alltsä assiag pä detta Betänkande, och att gamla flyttningstiden ma blifwa bibehällen, uti hwilket mitt omdömme jag sä mpcket mera starkes, som jag gjordt mig underrättad att 28 Den 2 November. att det Hederwärda Bonde-Ståndet redan besiutit dea gamla flyttningstidens bibehällande, och jag med flät reor att delta Ständ säkert kanner och bekymmer hwad i denna del bast pasiar, och anser deras vmdömme derom fä ival arunvadt, att jag tror mig med säkerhet bade kunna och böra det bifalla.
Arfherre Mullbeck, Alexander, sedan Höglosi.
Ridderjkapet och Aretea wio 1820 ärs Riksdag biföll och am-g mitt dä framstälde förslag, om flyktningstideus förändrande för tjenstefolk till medlet af Junii Män ad, räknade jag för en flylldighet, att nu wid denna Rrksdag äterwäcka samma nyt iza Oeconomi sta angelägenhet, under den förtröstan, att Höglofliga 'Ridderfkapet och Adelns tänkesätt och Bifall ej kan wara föränderligt.
Herr Hos-Intendenten limma anförande att Bonden swärligen rån i Junii Manad Contantera tjenstejolkets aflöningar torde synbart förfalla, enär man erhindrar sig, huru ds flesta husbönder hitintills mäst manligen till underpris strax om hösten afyttra