Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på anmärkningen, att inan skulle skada exporten, i fall man lade betydliga afgifter på åtskilliga införselsvaror, får jag erinra, alt från den stund, realisa tio-r nen blir bifallen, kan en köpman i stället för vin och caffe införa silfver.
Jag anser ej, såsom en värd ledamot yttrat, detta vara en olycka, utan tvärtom en lycka; ty man kan då öka rörelsecapitalet i stället att öka upplagen af socker och caffe.
Då mantalspenningarna för yngre personer skult le, efter ett föregående betänk, från SfatsUtsk., taga sin bör-r jan på samma tid som skyddsafgifterna, synes samma likhet böra införas i afseende pä tiden, då skyddsafgiftcn upphör, nenil. att då begge afgifterna begynna på samma tid, bor-* de väl hegge äfven på samma tid upphöra, hvilket nu icke är förhållandet.
Dessa anmärkningar anhåller jag måtte få medfölja åter-r. remissen till Utskottet, Hr Rothlieb, Axel Fredr,, uppläste följande:
Vid återremissen, som jag förväntar af nu under öfverläggning varande Hevilla.Utsk:s betänk., rörtde grunderna för den blifvande bevillningen, täger jag mig frihet ånyo åbe-r ropa, hvad jag vid remissen af Frih. v. Strpkirehs motion yttrat, och hvilket Utsk. äfven i nu förevar, betänk, hufvudsakligen intagit.
Jag vidhåller så mycket mera den tan-, kan, jag förut gifvil tillkänna, som, utom orättvisan (och för det fattigare folket det tryckande) af en s. k. öfverflöds- eller consumtions-afgift, det skulle öka em betsmanna- g ö römalen och uppbördens svårighet genom nya titlar och derigenom från alla håll föranleda missnöje.
Det skulle ej räcka längre än till nästa riksdag, förrän fortsättningen af den af Frih.
Boye lemnade uppgift om vid särskilda riksdagar ta-, get beslut om samma bevillnings antagande och förkastande blefve ökad med det tillägg, att denna förhatliga bevillning ånyo upptogs vid ;834 års riksdag och blef förkastad vid den näst derefter inträffade.
Jag gillar de grunder, som nu äro gällande, och anhåller, det Utsk. ingalunda frångår det gifna utlåt,, som anser, att öfverflöds- eller consumtionsafgiften icke bör såsom bevillning ånyo upptagas.
Jag anhålt ler om återremiss, Hr von Hohenhausen:
Jag anser olämpligt för en Utsk:s ledamot att, när ett betänk, kommer att återremitte-! ras, borttaga tiden med upptagande af de särskilda anmärkt ningarna, hvilka han kan besvara, då återremissen till Utsk, ankommer.
Jag har endast begärt ordet för att, till undt vikande af misstag, närmare få förklara, hvad jag föreslagit, Den 12 Maj f. m. 45 Det liar icke varit så mycket med afseende på inkomsterna* belopp, hvilka genom en afgift på brännvinsproduetionen och genom en stämpelafgift kunde betydligen höjas, som icke mera ur den moraliska synpunkten, som jag i reservationen framställt mitt förslag.
Jag ar öfvertygad, att den beskattning, jag yrkat, skall hafva sin goda följd, och äfven, att den skall lemna inkomst.
Hvad tullen beträffar, kan man göra lika stort misstag der genom förhöjda afgifter, som vid andra beskattningar.
Den erfarenhet, man har i andra länder, der tullen ej följes med den skarpa uppmärksamhet som i Frankrike och England, visar, att bristen i beräkningarna hufvudsakl. ej uppkommer genom lurendrejeri utan genom tullförsnillning, så att, när man införskrifver varor för 5ooo r:dr, förtullar man t. ex. endast för 3ooo.
Sådant har väl äfven handt här, men andra orsaker hafva dertill verkat.
Män har hos oss funnit, att när kustbevakningen blef starkare och utgifterna för densamma ökades, blefvo ändå inkomsterna större; men man vet, att ofta importen kan vara betydligt större det ena året än det andra, och detta torde äfven varit orsaken.
Hvad stäinpel-afgiften på kort angår, lär den saken vara lätt att hjelpa.
Jag har hort i södra orterna, att kort haft Svensk stämpel, som likväl kommit fi ån andra orter, Det är j moraliskt afseende jag framställt mjtt förslag
Jag hemställer till hvar och en, huru mångå husfäder, icke för besparingens utan för nyttans skull, till sina barn skulle säga; Låten bli att begagna den och den artikeln, så skolén J få något annat.
Jag har fästat mig vid de artiklar, hvilka äro betydliga och mest tynga pä handelsvågen.
I förbigående har Hr v. Hartmansdorff fästat min uppmärksamhet derpå, att jag i min reservation skulle hafva glömt Riksg.cont:s behof.
I anledn. deraf får jag blott nämna, att det endast varit exempel, jag anfört och inga caleuler.
Såsom enskild ledamot afBeyilln.- Utsk. har jag ej trott mig pligtig eller äga förmåga att uppgöra en statsbudget.
Petfa blott i förbigående.
Egentligen har jag begärt ordet för att rätta en uppgift i mitt förra yttrande rörande commerceråds-fullmagten.
Jag nämnde, att kostnaden för densamma uppgick till nära 2000 r:dr.
Jag kan likväl ej nu bestämdt säga, hvad chartan kunde göra; men hvad jag bestämdt erinrar mig är, att jag hörde af den person, jag omtalat, att räntan ä 5 procent för livad som erlades i afgifter vid fullmagtens lösande utgjorde 40 ä 5o r:dr, eller jag tror
Ip r:dr och några sk:r.
Gr. Frölich, Erik Gust.:
Under förutsättande, att jag ej bestrider , återreiniss, vill jag endast upptaga till besvarande några yttranden i anledn. af Utsk:s betänk.
I egenskap af ordförande borde det åligga mig att först redogöra för det s. k, knapphändiga i detta betänk.
Då en ganska stor 46 Den 12 Maj f. m. pluralitet inom Utsk. bestämt, att grunderna skola biheliallas, var det en gifven följd, att det skulle blifva kort.
För öfrigt skulle jag anse såsom en förtjenst af ett betänk. att ej vara rikhaltigt på ord.
Hvad åter angår den anmärkning, som blifvit gjord vid Utsk:s framställning pag. 9., att Utsk. skulle hafva begärt, att något framdeles blifvande skulle bifallas, har man orätt fattat meningen.
Yttrandet har endast afseende på tillämpningen.
Något bifall har ej på förhand blifvit begärdt.
Cederströms motion, skall Utsk. ej underlåta att upptaga den; men som den ej kommit Utsk. tillhanda, har sådant ännu ej kunnat ske.
Beträffande afgiften för kortspel, finnes stämpel på kort upptagen i bevilln.förordn., och det heror således på R.
St. att ■vid bevilln.förordnis antagande förhöja denna afgift, eller låta den qvarstå sådan den är.
Sorn brännvinet kommer att spela en stor rol vid denna riksdag, uppskjuter jag nu allt svar rörrde principfrågan af dess beskattning.
Jag vill blott hafva försvarat mitt yttrande emot en ledamot af medicinska skrået.
Jag känner med säkerhet, att personer ex. officio ålagt corporationer att supa brännvin.
Jag påminner mig särskildt, att ett helt compagni, som ingått nykterhetsförening, måste i ett läger på befallning derifrån afträda.
Jag har genom tillsats af brännvin lyckats att bevara egna arbetare från en elakartad rötfeber, som allmänt gick i den kringliggande orten.
Om man påminner sig, huru brännvinssupande! uppkommit genom en framfaren Konungs uppmuntran , att bryggningskonsten derigenom till en del gått förlorad, och att födoämnenas beskaffenhet för de lägre classerna ofta icke är den bästa; så anser jag det vara en nödvändighet att ej på en gång afskaffa förbrukningen af brännvinet, förrän man i dess ställe fått någon tjenlig dryck och förrän man t. ex. uppmuntrat y:onsumtionen af tlie.
Jag vill endast anföra några ord i afseende på Hr v.
Hartmansdorffs målning af följderna, om den princip blefve antagen, för hvilken jag ifrar.
Jag tror ej, att den är så farlig, som han ville förespegla oss genom Englands exempel.
Jag tror, att, om man så småningom går öfver på indirect beskattning, det skall gå ganska långt, innan vi komma till de svåra följder, han för oss vill framställa, Deremot tror jag, att vi just derigenom skulle komma till det resultat, vi önskat, att skatterna skulle falla jemnare.
Jag har egentligen hållit mig såsom exempel vid chartassigillatae-afgiften.
En person, som närmare än jag kunnat behandla denna fråga, har gifvit vitsord åt mina uppgifter; men lian har befarat, att, om principen genomdrifves i sin conseqyens, skatten skulle blifva tryckande för allmänheten.
Jag medgifver det, om meningen vore att ålägga en hög stämpel; men jag tror, att, i samma mån man tager den Dea ia Maj f. m, 47 lågt, tion kommer att ringa kännas af allmänheten, som ej har stora transactioner, och jag tror, att man genom afskaffande af de stora chartaevalörerna skulle lyckas att förekomma de underslef, som nu äga rum och ej kunna undvikas.
Detta har varit skälet, hvarföre jag varit af den öfvertygelse, att man, med åläggande af lägre afgifter, kunde komma till samma mål.
Jag tror, att örn betänk, iakttaga, hvad grundlagen säger uti 70 §.
Reg.F., och inkomma med eli motiveradt betänk, icke allenast öfver den allmänna bevillningen, utan öfver alla de i 60 §.
Reg.F. uppräknade bevillning»!', blefve det för R.
St. möjligt att uppgöra ett system, sorn kunde, om än det ej ginge igenom vid denna riksdag, innebära frö till något godt, hvilket vid en kommande kunde utvecklas.
Här har blifvit sagdt, att de mindre chartse-valörerna inbringat den största summan.
Jag vill fästa Utsk:s uppmärksamhet derpå, att örn så skett, har det tillkommit genom en orättvisa, hvarom jag vill upplysa.
Nu är stadgadt, att hvar och en, som till underrätt skall inlemna något skriftligen, skall dervid bifoga charta.
Deremot, 0111 jag muntligen vill anföra något, behöfver jag ej chartera det.
Sedermera, antingen anförandet varit muntligt eller skriftligt, får jag andra gången läsa det uti det från domstolen utgående protocoll.
Jag skulle tro den skyldigheten , att chartera en inlaga, innebära en orättvisa, emedan blott den, som yttrar sig skriftligen, skall erlägga en sådan afgift, då deremot den, som yttrar sig muntligen, undgår en sådan.
Man borde slippa med den lösen, som man får erlägga för prolocollet.
För öfrigt har jag ingenting att anmäla.
Jag får blott fästa uppmärksamheten derpå, att icke chartae-sigillatae-förordn., eller förslaget dertill, ännu är inkommet, och att det endast är betänk.
N:o 5, som är under öfverläggning.
Men för öfrigt, efter jag handlagt detta ämne inom Utsk., får jag nämna, att hvarken har Utsk. föreslagit eller vet jag huru det skulle gå till att chartera muntliga anföranden.
Uti förordn. finnes för det närvarande ej mera än en rubrik under namn af anföranden.
Den satsen har städse, tror jag, varit följd och gällande, att de documenter, som inlemnas till domstol, skola charteras, och det förmodar jag kommer att följas äfven hädanefter.
Hr von Qvanten: Gr. v.
Fersen förstod mig ej, då jag sade, att anföranden, som muntligen afgifvas, ej charteras.
Jag känner ganska väl, att chartaj-sigillatae-förordn. nu ej är före, men jag har nu hört åtskilligt om den talas, och jag trodde mig kunna upplysa orsaken till ett förhållande, som man omtalat.
Jag tror, att Utsk. skall finna det uppkommet till följd af en oriktig grundsats.
Hvad jag yttrat, är för - 48 Den 12 Maj f. in. enligt nied simning och rätt, om nian vill skipa deni bland Svenska folket.
Hr von Hartmansdorff: Gr. v. Fersen har anmärkt, att hans reservation endast vöre uppgjord såsom en supposition.
Om så är, inser jag ej, hvarföre hail icke gjort förhållandet ännu fördelaktigare, så att ännu mera af bevilJ— ningen blifvit öfverflödigt.
Men reservationens innehåll bevisar motsatsen.
I Gr:ns reservation sid. 18 står, att lian upptagit inkomsterna efter StatsUtsk:s betänk.
N:o 54, som ej är någon supposition, samt att lian upptagit utgifterna, i likhet med K. M:s propos., till 9,590,000 r:dr, sorn ej heller är någon supposition.
Han har till och med gått så långt, att han beräknat ränta och amortissement på lån, sorn ännu icke äro beslutade, hvilket lärer vara den enda suppositionen i bans framställning.
Den summa, som är glömd och hvilken Riksg.cont. troligen för sina utgifter behöfver, torde uppgå till 4°°i°oo r:dr.
Jag säger ej, att det tillhör lievill n.XJtskrs ledamöter att uppgöra en statsreglering; men om de likväl uppgöra den med misstag, är det ej ur sin ordning att anmärka dem och hänvisa till den möjliga anledningen.
Jag finner, att Hr v. Hartmansdorff ej fattat, hvad jag menat.
Han har tillagt mig, att det endast vore suppositioner, jag framställt.
Jag har sagt, att det varit exempelvis, jag anfört hvad i slutet af min reservation igenfinnes; sådana exempel kunna uppgifvas, utan att vara lösliga suppositioner, då man tager de säkra donneer, som finnas, och derefter uppgör de deraf härflytande och förmodade resultaterna.
Riksg.cont. är hvarken upptaget i den ena eller andra calculen, och hela skillnaden blefve blott att tillägga denna summa pä båda ställena.
Jag har endast framställt exemplen för att visa nyttan af den indirecta beskattningen och sökt visa, att den kunde utgå, utan alt staten behöfde lida och utan att den skattdragande kände skatternas tyngd.
Detta var föremålet för exemplet, och om ej Hr v.
Hartmansdorff fattat det, hafva dock andra ledamöter funnits, som rätt uppfattat, hvad jag menat och i reservationen framställt.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att tid efter annan ledigheter uppstått bland Hrr Electorer efter Gr.
De Geer, Carl, Hr von Post, Stafs, Hr Lagerhjelm, Pehr, Hr von Heijne, Georg, Frih. Hermelin, Aug., samt Hr Liljenstolpe, Carl Otto; och anmodade H. Ex. Hrr Bänkman att skyndsamligen sammanträda för att ersätta dessa ledigheter.
Bevilln.Utsk:s d. 7 dennes på bordet lagda betänk. ]X:o 8, i anledn. af såväl K. M:s nåd. propos.
Den ia Miij f. m. 4!) pos. angide curhusafgiftens fortfarande, som åtskilliga i ämnet väckta motioner.
Jag anhåller att få fästa Ståndets uppmärksamhet på en reservation af Hr v. Hohenhausen.
Den lyder sålunda: ”Emot Utskls beslut, att curhusafgiften hör inom alla län utgå med ett lika maximum af 5 skir för hvarje betalande, reserverar jag mig i så måtto, som, då redan i några län afgiften uppgått till maximibeloppet och svårighet ändå mött för curhusens underhållande, samt i händelse R.
St. skulle bifalla StatsUtskls förslag om mantalspenningarnas utgörande från en senare ålder, än författningarna nu föreskrifva, och i följd deraf brist uppstå i curhusafgiften inom vissa län, jag anser, att dessa läns comrnitterade borde äga, när behofvet så oundgängligen fordrade, förhöja denna afgift med högst en sk. utöfver nämnde maximum.” R. o. Ad. torde påminna sig, att afskrifningen vid denna riksdag aro beviljade för några läns curhus, nemi.
Götheborgs och Bohus samt Södermanlands, derföre att dessa län, ehuru de redan utbetala curhusafgiftens maximum, dock saknade tillräckliga medel.
Nu har Hr v.
Hohenhausen rätteligen anmärkt, att sedan mantalspenningarna blifvit beräknade att utgå först vid en högre ålder, blifver afgiftens belopp också ringare.
I de län, hvarest afgiften redan varit otillräcklig, är det således klart, att den ännu mera skall blifva det hädanefter.
Jag anhåller således att få förena mig med Hr v.
Hohenhausen i yrkandet, att afgiften måtte i de län, der det erfordras, fä höjas med en sk. öfver det antagna maximum af 5 skir, och begär i sådant afseende återremiss.
Cronhjelm, Otto Aug.l
Betänk, är annars väl uppstäldt och har af mig vunnit så mycket mera bifall, som jag funnit det leda till det ändamål, att folket sjelf skall sköta sina angelägenheter.
Jag linner här begagnad en municipalstyrelse, som, om den en gång börjar, snart kunde sträckas längre; men jag tror, att det ej går an, första riksdagen efter det man nedsatt mantalsafgiften, fastställa curhusafgiften till ett maximum af 5 skir, då man bestämdt känner, att sistberörde afgift i några län varit otillräcklig.
Jag skulle tro, att man åtminstone till nästa riksdag borde föreslå, att den finge i högsta nödfall höjas i sk. i sådana län, och endast för sådana ändamål, till hvilka maximibeloppet ej varit tillräckligt.
Jag instämmer altså i begäran om återremiss.
Bevilln.Utskls betänk.
Nio 8 återremitterades.
H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. -J. till 3 e. m.
In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. ) 7 ft. 7
Den 12 Maj e. t».
Måndagen den 12
Maj 1834- Plenum kl. 6. e m. H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magn., öppnade plenum i anleda. af följande bref från H.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, till Ridd.Secret.:
Som Ridd.Utsk:s memorial rör:de ridd.-ärendernas förvaltning sedan sista riksdag i eftermiddag åter kominer att lios R. o. Ad. föredragas, och jag uti denna fråga ansett mig jäfvig att föra ordet inom Ståndet, får jag anmoda Ridd.Secret. att derom underrätta den äldste närvar.
Grefven, samt å mina vägnar anhålla, det han, jemte meddelandet häraf till R. o. Ad., behagade inom Ståndet föra ordet uti denna dags eftermiddags-plenum.
Stockholm d. 12 Maj 1834.
J. De la Gardie.
Fortsattes den af R. o. Ad. d. 2 sisth Maj e. m. började pröfning af Ridd.Utskts d. 21 sisth April på bordet lagda rnemor. öfver ridd.-ärendernas förvaltning sedan början af sista riksdag, m. m. H. Ex. Hr Gr. o.
Ord för. erinrade, att vid granskningen af ifrågavar. memorial, d. 2 dennes e. m., hade R. o. Ad. låtit i ett sammanhang för sig föredragas lista och 7tde punkterna af 10 §. samt genom votering beslutit, ”att ”maxiini-summan för utlåning på namn från Riddarhusets ”fonder under intet vilkor måtte utsträckas utöfver 5o,ooo "r:dr b:co, och att Ridd.direct. måtte, efter sig företeende ”omständigheter, nedbringa den nu på namn utlånade sumanå till ofvannämnde belopp.”
Öfver den del af nämnde 7:de punkt, hvilken angår lån emot säkerhet af sådana hypotheker eller allmänna papper, som i 6:te punkten beskrifvas, bade R. o. Ad. likväl icke då fattat något beslut.
I anseende till det sammanhang, denna del af 7tde punkten äger med 6:te punkten, ansåg H. Ex. sig likväl böra till R. o. Ad. hemställa, om Ståndet biföll, att pröfningen af den återstående delen af y:de punkten finge uppskjutas, tilldess 6:te punkten, hvilken omtalar beskaffenheten af nyssnämnde hypotheker, blifvit afgjord?
Bifölls. 10 §.
2:0 rörtde maximi-summan för lån emot inteckning till en och samma person, eller på en och samma pant.
Jag kan för min del icke tillstyrka, att R. o. Ad. skulle höja utlåningssumman på hvarje hand utöfver hvad nuvar. reglemente bestämmer, eller 15,ooo r:dr.
Skälen dertill äro, att åtskilliga af Riddarhusets fonder äro så ringa till sitt belopp, t. ex. de Wulf - Den u Maj e. m. cronska och von Blockiska, att två sådana kunna rymmas inom maximi-summan i5,ooo r:dr.
Skulle nu utlåningssuminan höjas till 3o,ooo r:dr, skulle 3 till 4 fonder kunna rymmas inom ett lån; och om en sådan låntagare komme på obestånd och nödgades cedera, kunde t till 3 år gå förbi, innan concursen blefve utredd eller några räntor betalda.
Huru skulle pensionerna af dessa fonder kunna under tiden bestridas, enär
Riddarhusets samtliga ränteinkomster äro disponerade hvar till sitt ändamål, så att det t. ex. på de Silentzska fonden knappt gifves en enda r:drs öfverskott, sedan pensionsanslag m. m. blifvit betalda.
Då ridd.cassan icke är i belägenhet att lemna några förskott, skulle följden blifva, antingen att pensionstagarne blefve utan pensioner, eller ock att cassan måste låna penningar för att bestrida dem, och derigenom förtära sina tillgångar för framtiden.
Samma fråga förevar vid förra riksdagen, då R. o. Ad. på de skäl, jag nu anfört, icke ansåg lämpligt att bifalla förslaget, hvilket jag fortfar att afstyrka.
Då detta Ridd.- Utsk:s utlåt, sednast förevar, hade jag tillfälle att yttra mig rör:de den punkt, sora afser belåningen på namn.
Jag förklarade då, hvad jag ännu vidhåller, att enda sättet för större cassör att få sina penningar säkert utlånade, utan att behöfva fälla räntan, måste vara att höja utlåningssummorna, hvarigenom de få tillfälle att inlöså större inteckningar.
De omständigheter, Hr v. Hartmansdorff uppgifvit, äro icke för mig tillräckligt gällande; ty min öfvertygelse är, att långt större olägenheter skulle uppstå, om maximi-summan skall förblifva den hittills bestämda, emedan det då kan hända, att penningarna komma att ligga räntelösa, eller att räntan måste nedsättas.
Jag kan icke se, att det kan blifva särdeles svårt eller vådligt för Ridd.direct. att skaffa sig penningar på kortare tid till låns, om så skulle behöfvas, dä jag deremot anser det vådligt, att den utlånar för mycket på namn.
På dessa grunder tillstyrker jag bifall till Utsk:s förslag.
Det har handt under den tid, jag varit ledamot af Ridd.direct., att personer förfrågat sig, huruvida det icke vore möjligt att emot första inteckningen erhålla större lån än i5,ooo r:dr; men Direct.
, som icke ägt att öfverskrida reglementet, har nödgats afstå sådana låne-ansökningar, genom bifall hvartill penningarna på ett vida bättre och säkrare sätt kunde utlånas.
Ridd.Utsk. vid förra riksdagen, som tillstyrkte den förhöjning i maximi-summan, hvilken närvar.
Ridd.Utsk. föreslagit, var då i tillfälle att inse nödvändigheten deraf.
Jag skulle tro, att de olägenheter, Hr v.
Hartmansdorff omnämnt, äro mindre än de på andra sidan; och jag anhåller derföre vördsamt om bifall till Utsk:s förslag. äa Den la Maj c. m. Gr. Gyldenstolpe, A Ib.
Carl Phil.:
Sorn jag har äran vara ledamot af Ridd.Utsk., får jag, till bevis på svårigheten för Ridd.direct. att med nu gällande föreskrifter få penningarna utlånade, äran upplysa, att 20,000 r:dr ligga i Banken endast mot 3 proc:s ranta; och jag hemställer då till Hr v.
Hartmansdorff, örn detta icke är en större förlust, än den han omnämnt.
Jag vill blott nämna, att till och med den dag, då jag lemnade min befattning såsom Ridd kamererare , voro inga penningar outlånade uti Riddarhusets cassör.
Jag tager mig friheten nämna, att örn en del fonder äro så små, som Hr v. Hartmansdorff uppgifvit, så gifves det andra, sorn äro större än den föreslagna maximi-summan, och att meningen ingalunda är att föreskrifva, att det föreslagna beloppet skall, utan endast att det må på en hand utlånas, så att det är obetaget att till den, som så åstundar, utlåna mindre belopp.
Utsk:s förslag i denna punkt blef af R. o. Ad. bifallet.
3:o rör:de belåningen af rå- och rörs- samt insockne - f r ä 1 s e h e m rn a n äfvensom af b e r u s t a d e säterier och utsockne frälsehemman; ' /po rör:de en föreslagen förändring i 3 §. 4 morn. läge regie mentet; 5:o rör:de en af Ridd.direct. föreslagen, men af TJtsk. afstyrkt förändring i 5 §. af lånereglem e n t e t.
Hvad Ridd.Utsk. i dessa tre punkter tillstyrkt blef af R. o. Ad. bifallet.
6:0 rör:de de publika papper, hvilka såsom hyp o t h e k för lån få godkännas.
Jag skulle för min del tro, att alternativet af 4 proc. icke behöfves, då hypotheker med 1 proc:s ränta kunna fås.
Det är blott fråga örn säkerhet i sjelfva det räntebärande papperet; och om således den hypothicerade förskrifningen löper med 5 proc:s ränta och hufvudreversen lyder å 6 proc., måste försträckningen vara proportionerlig! mindre än det belopp, hvarå det hypothicerade papperet lyder, hvarigenom säkerheten blir densamma, som om procenten vöre lika, så att det icke är underkastad t någon fara att bifalla förslaget.
Såsom tillägg vid denna punkt får jag föreslå, att äfven Armeens Pensionscassas obligationer måtte få emottagas såsom hypothek, derom Direct. icke kunnat göra någon framställning, emedan dessa papper tillkommit, sedan Direct. afgaf sitt förslag.
Den 13 Maj c. ra. 53 II.
Ex. Hr Gr. o. Ord för. hemställde, om R. o. Ad. biföll, att Armeens Pensionscassas räntebärande obligationer äfven skulle få godkännas såsom hypotheker för lån utur Riddarhusets fonder, på enahanda sätt som öfriga i denna punkt upptagna publika papper.
Bifölls. R. o. Ad. förordnade tillika, att detta sistnämnde beslut skulle till Ridd.Utsk. remitteras till iakttagande vid de föreskrifter, hvilka från Utsk.
Ridd.direct. meddelas.
Den ännu oafgjorda delen af 7: de punkten, ang:de maximi-summan för belåningen emot säkerhet af publika papper.
Hvad Utsk. i denna del tillstyrkt blef af R. o. Ad. bifallet.
8:0 rör:de rättighet att för Riddarhusets medel äfven begagna sådan upplåning, som i Riksg.- cont. göres, samt rör:de en föreslagen förändring i 6:te punkten af anmärkningarna till 1 å n e r e g 1 e m e n t e t s 4 §•
Utsk:s tillstyrkande i denna punkt bifölls.
Bifölls. 11 och 13 R. o. Ad. fann dessa punkter ej erfordra någon åtgärd.
'4 S-. R. o. Ad. godkände Ridd.direct:s åtgärd i afseende på utgifvandet af fortsättningen utaf Carlsköldska vapenboken. i5 och 16 §§.
Ridd.Utsk:s trenne hemställanden i anledn. af granskningen utaf Ridd.direct:s protocoll biföllos.
Den anmälan, Utsk. gjort, att kostnaderna till läktarens inredning för främmande åhörare och till bänkarnas i riddarhussalen förseende med nytt kläde blifvit af riksdagskostnadsmedlen dels ersatta, dels bestridda, fann R. o. Ad. ej erfordra någon handläggning.