Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s önskan eller skyldighet att granska fonden, och denna önskan å Regeringens sida kan uppfyllas genom en så enkel sak, som en tableau öfver fondens tillstånd, synes mig detta steg till enighetens bibehållande böra tagas från andra Statsmagtens sida, då synes mig, när jag afväger, hvad hela Nationen synes fordra af sin närvar.
Representation i en tid, då man klagar öfver dess sammunsätt9 H. 5t Den 17 Juli f. ra. ning, som örn Representationen nu hade en större pligt än någonsin att noga förfara såsom grundlagen föreskrifver.
Jag kan således icke finna någon orimlighet deruti, att R.
St. säga: ”Efter vi icke få granska fonden, men vi veta, att det finnes en tillgång, använda vi densamma i vårt trångmål; ty det måste vara bekant, synnerligast för dem, som sitta i StatsUtsk., att tillgången icke är tillräcklig; och då frågar jag, hvilkendera utvägen är den bästa för att fylla nödvändiga behof, antingen att begagna sig af en tillgång, som finnes, eller att skuldsätta efterkommande.
Jag har begärt ordet för att helt lort besvara tvenne talare, äfvensom för att aflägsna en misstydning af hvad jag sagt.
Jag har icke påstått, att hela fonden icke skulle finnas.
Jag har sagt, att mig af trovärdiga personer blifvit berältadt, att någon större eller mindre del af fonden sedan längre tid tillbaka blifvit utlånad på sådana händer, att föga eller intet hopp vore att lunna återfå de utlånade summorna, och att deribland betydligare belopp blifvit försträckta åt personer, som vistas utrikes.
Det är Hr Möllerhjelms åsigt, som jag i detta afseende bör besvara; och jag ber då att få förklara, att om jag i sednare afseeudet sagt något, som i närvar, ögonblick icke är riktigt, det likväl vore ganska lätt att bevisa, att detsamma för några dagar sedan var med sanna förhållandet enligt.
Hvad det äter beträffar, alt förstnämnde förhållande icke skulle utgöra något motiv för Regeringen att vägra R.
St. fondens granskning, emedan Regeringen icke lände till hvad belopp eller till hvilka personer densamma blifvit utlånad, så önskade jag slippa att här ingå i någon bevisning af sanningen af hvad jag yttrat, under öppet förklarande, att jag, om så önskas, enskildt för Hr Möllerhjelm skall med facta bestyrka sanningen af hvad jag sagt.
Jag ämnar icke ingå i frågan om hvad som synes lämpligt å ena eller andra sidan.
Jag får blott, enligt min öfvertygelse i denna fråga, som så läuge utgjort ett tvisteämne vid riksdagarna, hemställa, om icke, enär fonden blifvit disponerad för ändamål, hvilka i annat fall genom bestämda anslag borde fyllas, R. o. Ad. ville besluta att öfverlemna gamla passevolancecassan till K.
M:s höga disposition under den conlroll, som K. M. pröfvar nödig, och under vilkor, att allt framgent, såsom hitintills, de upplösta passevolancecommissariaternas embetsoch tjenstemän må från denna fond fortfarande utbekomma deras på indragning ställda löner, så att R.
St. i afseende derpå icke må blifva besvärade med några ytterligare anslag.
Detta är min enskilda öfvertygelse, som jag underställer R. o.
Ad:s åsigt, inhemtad genom Hr Gr. o.
Laudtm:s propus., hvarom jag vågar anhålla.
Den 17 Juli f, m. H. Ex. H. Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å 2/f:de punkten i utlåt.
JN:o 170.
Samma propos:n, förnyad, blef på enahanda sätt besvarad.
H. Ex. framställde derefter propos. till afslag å 24 punkten.
Jag får vördsamt anhålla, att Hr Gr. o.
Landtm, täcktes framställa den propos., jag föreslagit, eller, i händelse votering icke skulle kunna undvikas, att densamma må blifva contrapropos:n. Hr Tham: Såvida Hr Gr. o. Landtm, icke skulle tinna, att ja varit den rådande meningen vid proposln till bifall å Utsk:s 24 punkt, anhåller jag om votering.
Hr Cederschjöld har begärt, att hans mening måtte blifva contrapropos:n; men jag anhåller, att äfven Hr v. Hohenhausens propos. mätte komma i beräkning, emedan jag antager den såsom min tanke.
Vid ett sådant fårhållande lärer någon annan utväg icke återstå, än alt först afgöra, hvilket som skall blifva contrapropos., Hr v. Hohenhausens eller Hr Cederschjölds förslag.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan votering blifvit begärd, ankom det på R. o. -Ad. att bestämma hvilkendera meningen, antingen Hr Cederscbjölds eller Hr v. Hohenhausens, borde blifva contraproposition.
Då Hr Gr. o. Landtm, framställt propos. på antagande af Hr Cederscbjölds eller Hr v.
Hohenhausens förslag till contrapropos-, och jag yrkat antagande af den sednare, anser jag mig äfven skyldig alt redogöra för min öfvertygelse i detta hänseende.
I hufvudsaken är här redan så mycket ordadt, att jag anser det vara öfverflödigt att deruti yttra något annat, än att, då båda Statsmagterna varit öfverens derom, att någon granskning icke tillkom R.
St. af gamla passevolancefonden, mig synes deraf vara en följd, att icke heller behållningen på denna fond bör vara underkastad R.
För öfrigt har iag förut yttrat mig örn olämpligheten deraf alt till K.
M. inkomma med sådana skrifvelser, hvarpå man förutser ett afslag.
M. sednast vid sist), riksdag afslagit R.
St:s begäran om rättighet för revisorerna att granska öfverskottet på denna fond, skulle jag tro, alt en förnyad framställning i detta afseende icke skulle leda lill ett förändradt resultat, och jag‘ skulle derföre önska, att R. 4°4 Den 17 Juli f. m.
St. icke ville misshushålla med sina framställningar.
Hr Cederschjöld har visserligen framställt ett jemnkningsförslag, men det afser uppoffring blott å ena sidan; och ett jemnkningsförslag, som icke innehåller uppoffringar å båda Statsmagternas sida, lärer svårligen kunna antagas af den Statsmagten, af hvilken uppoffringarna fordras.
Deremot har Hr v. Hohenhausens förslag en billigare jemnkningsgrund; ty då R.
St. efter detta förslag till K.
M. öfverläte rättigheten att disponera medlen med det bestämda vilkoret, skulle derigenom förvaras åt R.
St. en slags rättighet att ändock decidera i frågan.
Här är mera ambitionsstrid, än fråga om det mer eller mindre gagneliga i förslagen; ty att medlen i hvilket fall som helst komma staten och det allmänna till godo, derom äro vi förvissade, dels i följd af den redovisning, som förut blifvit afgifven, och dels i följd deraf, att räkenskaperna ingå till granskning af Kammarrätten, som icke lärer öfverse med de afvikelser, hvilka skulle kunna äga rum.
På grund häraf, och då Hr v.
Hohenhausens propos. afser en verklig jemnkning emellan Statsmagterna, tillstyrker jag, att densamma må blifva contrapropos. Gr. von Fersen, Hans:
För min del kan jag hvarken gilla det af Hr Cederschjöld eller af Hr v. Hohenhausen framställda förslag till contrapropos. vid voteringen, emedan, i händelse förslaget i någondera contraproposm blefve pluralitetens åsigt, man derigenom tagit sig en sjelftagen rätt.
Att skänka hort något, som oss icke de jure tillhör, anser jag vara orätt; och för mig synes det ännu icke klart afgjordt, att passevolancecassan blifvit öfverlemnad till R.
På denna grund kan jag hvarken gilla den ena eller andra af de föreslagna eontraproposma.
Ehuru jag alltför gerna instämmer uti Gr. v. Fersens premisser, kan jag likväl icke gilla conclusionen; ty då bifall till Utsk:s utlåt, innehålles uti ja-propos.‘n, kan jag icke finna, att Ståndet kan neka att till contraproposm antaga något af de förslag, som af vissa bland Ståndets ledamöter blifvit uppgifna.
Ståndet äger blott välja emellan de föreslagna eontraproposma; ankommande på den, hvars mening icke antages, huruvida han likväl yrkar afseende å sin mening.
H, Ex. Hr Gr. Brahe, Magnus:
Jag ämnar ej yttra mig uti sjelfva frågan, utan endast hemställa till de ledamöter, som yrkat antagande af deras olika förslag till contrapropos.
, om de icke skulle vilja uppgöra en sådan, som kunde leda till något ändamål.
Jag förenar mig med Gr. v.
Fersen uti den åsigt, att man svårligen kan till contrapropos. antaga ett förslag, som förutsätter en rättighet, hvarom ännu tvistas, huruvida den tillkommer R.
St. eller icke. R.
St. hafva nemi. åtskilliga gånger ingått till K. M. Den 17 Juli f. m.
4°5 med und. begäran om rättighet att granska ifrågavar. cassa. K. M. har afslagit denna begäran.
Det är således i sakens närvar, skick mera afgjordt, att R.
St. icke äga någon gransknings- eller dispositionsrätt öfver fonden, än att de äga det, och följaktligen måste först afgöras, att denna rättighet kunde tillkomma R.
St., innan någon propos. kan framställas om öfverlåtande deraf åt K. M.; ty svårligen kan man gifva bort något, som man ej äger.
Af dessa skäl önskar jag, att en sådan contrapropos. måtte uppgöras, som, i hände'se den af R. o. Ad. bifölls, kunde leda till något måls ernående.
Med anledn. af hvad H. ! Ex. Hr Gr.
Brahe anfört, hemställer jag, om icke contrapropos. kunde blifva af följande innehåll:
Vinner nej, förbehåller R. o. Ad. sig att sedermera bestämma, huru cassan bör redovisas och disponeras; vinner åter ja, blir Utsk:s tillstyrkande bifallet, och då förfaller allt det öfriga.
Om den contrapropos:n, jag föreslagit, ändras så, att den kommer att innehålla den meningen, att R.
St. anses afstå från alla anspråk på revision af den gamla passevolancefonden, måste ingen, som önskar slut i saken, kunna hafva att invända mot antagande af den contrapropos., jag sålunda föreslagit.
Landtm, yttrade, att då både Hr Cedersclijölds och Hr v. Hohenhausens förslag till contrajiropos:r rönt motstånd, ansåg H. Ex. sig böra hemställa, om R. o.
Ad. önskade, att voteringspropos:n skulle uppsättas på sätt Hr Tham nyss föreslagit.
Hr Lagerhjelm: Då R. o. Ad:s tänkesätt tyckes vara för ogillande af StatsUtsk:s tillstyrkande, skulle frågan genom en enda votering kunna afgöras, om Hr v. Hohenhausens och Hr Cederschjölds förslag antoges till motsatta voter:spropos:r. Frih.
Sedan votering blifvit begärd öfver en propos., tror jag icke, att någon ny propos. till votering kan framställas, såvida icke den, som begärt votering, derifrån afstår.
I sådant fall lärer fråga nu icke kunna blifva om annat, än hvad contraproposln skall innehålla.
Af helt olika tanka med Hr Lagerhjelm', afstår jag icke från min begäran om votering och att bifall till Utsk:s tillstyrkande må blifva ja-propos.
De öfriga ledamöterna må göra contraproposin huru de behaga.
Jag hade trott, att det skulle lätta afgörandet, om man i contrapropos. förbehölle sig att sedermera afgöra, huru med fonden skulle förhållas; men vill man ej antaga en sådan con - 4o6 Pen «7 Juli f. m. trapropos., återstår icke annat, än att votera om con trapropos:n. Gr. Posse: Såvida icke Hr v.
Hohenhausen eller Hr Cederschjöld afstår frandén contrapropos., hvardera af dem begärt, återstår ingen annan utväg, än att votera om contrapropos:n.
Men jag hemställer till Hr v. Hohenhausen, om icke, i händelse hans förslag vinner bifall, följden blir densamma som bifall till Utsk:s förslag, och om således icke ja-propos. kunde blifva bifall till hvad Utsk. föreslagit, och contraproposm sådan den af Hr Cederschjöld blifvit föreslagen.
Det var endast i anledn. af Hr Tharas yttrade begäran, att ja-propos. måtte blifva bifall till utlåt., som jag ville påminna derom, att Hr Cederschjöld före Hr Tham begärt votering, och att Hr Cederschjöld således äger rättighet att få sin propos. först framställd.
Vore jag af Hr Gr.
Posses tanke, att bifall till Utsk:s tillstyrkande och till den af mig uppgifna contrapropos. lände till samma mål, skulle jag med nöje afstå från min begäran, att mitt förslag måtte blifva contrapropos.; men jag ser icke, att, på sätt som StatsUtsk. förfarit, man skall komma till något slut med tvisten.
Kommande revisorer kunna ju åter göra anmärkningar, och ela hafva vi åter samma sak att tvista om.
Jag har derföre trott, att mitt förslag vore mera afgörande och skulle kunna leda till slut i saken; men anser Hr GeneralAdjutanten för Arme'en, ett samma ändamål vinnes genom bifall till Utsk:s åsigt, skall jag gerna afstå från min begäran.
Öfvertygad derom, att, ehvad utgång voteringen kommer att taga, något resultat icke ar att vänta af de uttalade fordringarna på cassans revision, skulle jag tra, att man bäst kunde förlika saken, om man vidtoge den utväg, Hr v.
Hohenhausen föreslagit, och ställde hans propos. tili nej-proposition, derigenom man bevarade R.
Stis. beslutanderätt i frågan, under det man afstode från alla vidare anspråk på fonden, med vilkor, att pensionerna till de embets- ock tjenstemän, för hvilka fonden är disponerad, icke korn att gravera staten.
På denna grund instämmer jag deruti, att Hr v.
Hohenliausens förslag må blifva contra-propos. H. Ex. Hr Gr.
Brahe:
Jag får endast upplysa, att det 1 icke var jag, utan Gr. Posse, sorn gjorde den anmärkning, Hr v. Hohenliausens sista yttrande afsåg.
Jag anhöll, att de värda ledamöter, som framställt förslag till contra-propos:r, måtte uppgöra dem så, att de kunde leda till något resultat.
Med den förändring, Hr v. Hohenhausen gjort vid sin propos., finner jag den vara så beskaffad, och har således ingen anmärkn. mot densamma alt göra.
Den 17 Juli {. ra. II.
Land tro. yttrade, att då tvenne voteringar syntes icke kunna undvikas, ansåg H. Ex. sig böra hemställa, om icke första voteringen borde blifva om hvad som i contrapropos. borde intagas, antingen Hr Ce~ derschjölds förs lag, så lydande: att gamla passevolance-cassan må reserveras såsom tillgång för extra anslag till försvarsverket, och att iStatsUtsk. måtte emedlertid anmodas att, roed den rätt 3o § Riksd.Ordn. bestämmer, taga noga kännedom örn denna cassas nuvår. tillstånd; eller Hr v. Hohenhausens förslag, så lydande: att Ii. o. Ad. skulle besluta att öfverlemna gamla passevolance-cassan till K.
M:s höga disposition under den controll, som K.
M. pröfvar nödig, och under vilkor, att allt framgent, såsom hitintills, de upplösta passevolance-commissariaternas embets- och tjenstemän må från denna fond fortfarande utbekomma deras på indragning ställda löner.
Gr. Posse: Jag torde få erinra, att Hr v.
Hohenhausen i ett sednare yttrande gjort en ändring i sitt först frarnstälda, nu upplästa förslag.
Under discussionen hafva uppstått 3:ne olika åsigter, nemi. de, som gilla TJtsk:s utlåt., de, som instämma med Hr Cederschjöld, och de, som instämma med Hr v. Hohenhausen.
Då nu votering är begärd, och ingen vill afstå från sin mening, finner jag, att voter:s-propos:na icke kunna blifva andra, än dessa:
Den, som bifaller Utsk:s utlåt., voterar ja; den det ej gör, voterar nej:
Vinner nej, kommer att särskildt utrönas, huruvida Hr Cederschjölds eller Hr v. Hohenliausens förslag bifalles.
Med den siste värde talaren kan jag icke instämma deruti, att voter:s-propos:na skola uppgöras på sätt, han föreslagit.
Kär trenne olika meningar uppstå, böra dessa meningar äfven blifva pröfvade; och det kan icke tillgå på annat sätt, än att, genom beslut utan votering, eller ock genom votering, algöres, hvad som skall blifva contra-propos:n. Sedan Hr v. Hohenhausen nu ändrat sitt förslag till öfverensstämmelse med hvad han i ett sednare anförande yttrat, upplästes det så lydande:
Alt R. o. Ad. måtte afstå från alla anspråk på revision af den gamla passevolancefonden, hvilken af K.
M. framdeles, såsom hitintills, må disponeras under den controll, sorn K. M. pröfvar nödig, under vilkor, att de upplösta commissariaternas personal från denna fond fortfarande utbekomma deras på indragning ställda löner.
Posse: Sedan Hr v. Hohenhausen förändrat sin propos., instämmer jag med honom, ehuru jag förut yrkat bifall till utlåt.; och om votering skall äga rum, anhåller 4o8 Den 17 Juli f. m. jag, att Hr v. Hohenhausen! förslag må blifva ja-propos:n och Hr Cederschjölds nej-propos:n. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, då numera ingen tyckts yrka bifall på Utskrs framställda förslag, man måhända kunde undvika den ena voteringen, om Hr Gederschjölds förslag blefve ja-propasition och Hr v. Hohenhausens förslag nej-proposition.
Jag har yrkat bifall å Utskrs utlåt., och Hr Tham har deröfver begärt votering.
Jag anhåller derföre, att äfven denna mening må blifva uttryckt uti endera volerlsproposm.
Jag skulle visserligen vara böjd för att gå in på den voter.‘spropos:n, som Hr v. Hohenhausen uppgifvit, såsom ledande till bortkastande af detta oenighetsfrö för framtiden, om icke just denna propos. innehöll ett nytt oenighetsfrö, enär densamma blott omnämner en del af de afgifter, sorn passevolancecassan bestrider; ty det finnes andra utgifter, som, i händelse Hr v.
Hohenhausens förslag antages, komrne att drabba statsverket.
Jag anser det derföre vara bäst att votera emellan bifall till utlåt, och Hr Cederschjölds proposin.
Hr Möllerhjelm:
Med ett litet tillägg till Hr v. Ho henhausenS propos. tror jag, att den af Gr.
Cronhjelm omnämnda olägenheten vore afhulpen.
Om nemi. voter:spropos:n komme att innehålla, att icke blott de upplösta passevolance-cornmissariaternas embets- och tjensteman, utan äfven de embets- och tjenstemän i K. KrigsColhm, hvilka genom K. brefvet d. 7 Juli 18J2 blifvit satta på indragningsstat, frän ifrågavar. fond skulle fortfarande utbekomma deras på indragning ställda löner, tror jag, att ingen fara möter för antagande af Hr v.
Hohenhausens förslag lill contrapropostn.
För att bespara tiden, som skulle åtgå för uppläsande af dessa voter:spropos:r, enär jag förmodar, att hvarken Hr Cederschjölds eller Hr v.
Hohenhausens propostn utan votering antages till contrapropostn i hufvudvoteringen, anhåller jag om votering öfver contrapropos:n och att dervid Hr v.
Hohenhausens må blifva ja- och Hr Cederschjölds nej-propos:n. I anledn. häraf upplästes till justering och godkändes, efter några smärre jemnkningar i ordalagen, följande voter:spropos:n: Den, som yrkar, att Hr Cederschjölds förslag, att gamla passevolancecassan må reserveras såsom tillgång för extra .anslag till försvarsverket och att StatsUtsk. måtte emedlertid anmodas att, med den rätt 3o § Kiksd.Ordn. bestämmer, taga noga kännedom om denna cassas nuvar. tillstånd, skall blif va contrapropos:n, voterar ja; Den 17 Juli f. m. 4°9 ja; elen det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer Hr v.
ITolienliausens förslag, att IL St. anses afstå från alla anspråk på revision afden gamla passevolancefonden, hvilken af K.
M. framdeles, såsom hitintills, må disponeras under den controll, som K. M. pröfva!' nödig, och under vilkor, att de upplösta passevolancecommissariaternas embets- och tjenstemän samt de embetsoch tjenstemän i K.
Krigscolltm, hvilka genom K. brefvet d.
7 Juli i832 blifvit satta på indragningsstat, må från denna .fond fortfarande utbekomma deras på indragning ställda löner, att blifva contraproposition.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 20.
Ilr Hallenborg, Carl Joh., och Frih. Rantzou, Joli. A Ib., reserverade sig emot den af R. o. Ad. nu genom votering antagna contraproposm.
Sedan contraproposm nu blifvit bestämd, upplästes till justering och godkändes följande votertspropostn i hufvudsakeri:
Den, sorn bifaller 24 punkten af StatsUtskrs utlåt.
N:o 170, i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utsk:s betänk.
N:o 22, innefattande yttrande öfver R.
St:s oren i83o och i832 församlade, revisorers berättelse, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afstå R.
St. från alla anspråk på revision af den gamla passevolancefonden, hvilken af K. M. framdeles, såsom hitintills, må disponeras under den controll, som K. M. pröfvar nödig, och under vilkor, att de upplösta passevolance-commissariaternas embets- och tjenstemän samt de embets- och tjenstemän i K.
Rrigscolltm, hvilka genom K. brefvet d.
7 Juli 1802 blifvit safta på indragningsstat, må från denna fond fortfarande utbekomma deras på indragning ställda löner.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 26.
Nej — ii. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. § till 4 e> lil fidem pvotocolli, F. O. Silfverstolpe. 9 H. Den 17 Juli e. m.
Thorsdagen den 17 Juli 1834- Plenum kl. 6 e. m. H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magn., såsom varande den äldste Grefven, öppnade plenum med anleda, af följande bref från H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, till undertecknad Ridd.- Secreterai e:
Som jag befinner mig illamående, torde Hr Ridd.Secret. å mina vägnar anhålla hos H.
Ex. Hr Gr. Brahe, att H. Ex. täcktes vid det till i dag eftermiddag kl. 6 utsatta plenum hos R. o. Ad. i mitt ställe föra ordet.
Stockholm d. 17 Juli i834 kl. 4 e. m.
Fortsattes den på förmiddagen i dag började pröfningen af såväl StatsUtskts under JV:o 22 afgifna utlåt, i anledn. af R.
St:s Revisorers åren i83o och i832 afgifna berättelser till R.
St. om samma år verkställda granskningar af statsverkets med dertill hörande allmänna fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1827, 1828, 1829 och i83o, som samma Utskts, i anledn. af gjorda anmärkningar vid nyssnämnde utlåt., afgifna utlåt.
N:o 170. 79 § i utlåt.
N:o 22 samt 25 punkt, i utlåt.
N:o 170; 80 § i utlåt.
N:o 22 samt 26 punkt, i utlåt.
N:o 170; 8r, 82 och 83 §§ i utlåt.
Biföllos. 84 och 85 §§ i utlåt.
Dessa §§ ansågos ej erfordra någon åtgärd. 86 § i utlåt.
]\T:o 22 samt 27 punkt, i utlåt. iN:o 170.
Biföllos. 87 och 88 5 i utlåt.
\ 89 och go §§ i utlåt.
Biföllos. 91, 92, g3 och g4 §§ i utlåt.
; 95 $ i utlåt.
Bifölls. 96 § i utlåt.
Denna § ansågs ej erfordra någon åtgärd. 97 § i utlåt.
IST:o 22 samt 28 punkt, i utlåt.
Den 17 Juli, c. ra. 4*i 98 § i utlåt.
99 § i utlåt, N;o 23 samt 29 punkt, i utlåt.
]V:o 170.
Biföllos. 4 100 § i utlåt.
^ Denna § ansågs ej erfordra någon åtgärd. 101 § i utlåt.
Bifölls. 102 §. i utlåt.
N.'o 22 samt 3o punkt, i utlåt.
Vid § 3i 1 betänk.
N:o 22 gjorde jag samma anmärkn., som jag sedermera förnyade vid § 102.
Utsk. har likväl uti sitt sednare betänk, icke frångått sitt första beslut i afseende på någondera af dessa §§; men på skäl, som af Hr Lagerhjelm och mig utvecklades, beslutade R. o. Ad. på förmiddagen en underd. skrifvelse, angrde förändrad räkenskapsmethod vid Förvaltn. af Sjöärenderna samt Flottans statiouer.
Nu är förhållandet här alldeles enahanda, och jag anhåller derföre, att en lika skrifvelse mätte beslutas, angtde Öfverintendentsembetets räkenskaper.
Utsk. har medgifvit , att Statscontrs erhållna uppdrag att upprätta nya räkenskapsformulärer blott åsyftar att bereda likhet emellan de särskilda förvaltningsverkens bokslut och riksboksslutet, men icke att bereda någon större enkelhet i special-räkenskaperna till lättnad vid redovisningen.
Förhållandet med Öfverintendentsembetets räkenskaper är för närvar, sådant, att de äro uppgjorda på ett sätt, som betagit R.
St:s Revisorer möjligheten att se, hvad hvarje arbete kostat för sig, hvilket väckt revisorernas uppmärksamhet.
Då jag således förmodar, att R. o. Ad. nu godkänner samma princip som på förmiddagen, anhåller jagom den propos., att en dylik skrifvelse måtte beslutas som vid § 31, och att R.
St. altså hos K.
M. begära, att en skyndsam förenkling af Öfverintendentsembetets räkenskaper måtte anbefallas, så att vid revisionerna kan utrönas, hvad hvarje arbete för sig kostat.
En betydlig skillnad äger rum emellan Flottans och Öfverintendentsembetets räkenskaper.
Hvad derföre Flottans räkenskaper särskildt angår, medgifver jag, att den beslutade skrifvefsen kan vara nödvändig, emedan en säker revision, utan en förenkling af räkenskapsmethoden, icke är modig; men hvad Öfverintendentsembetets räkenskaper beträffar, medför formen för desamma ingen annan olägenhet, än att man icke kari se, hvad hvarje arbete för sig kostar, och det torde blifva svårt att få denna olägenhet afhjelpt, utan att råka i den ännu större
Den ly Juli c. m. att arbetena blifva dyrare.
Det bar nemi. blifvit upplyst, att en del smärre arbeten utföras på det sätt, alt arbetarne på samma dag verkställa sitt arbele på flera ställen, några timmar vid ett luis och några timmar vid ett annat, oell att vid sådana tillfällen en fördelning af 'le åtskilliga arbetarnes dagspenning efterse olika busen, hvarå arbetet skett, låter sig icke göra annwflunda äu högst godtyckligt; och samma förhållande inträffar jemväl i afseende pä materialernas fördelning husen emellan.
Jag anser således frågan om förändrad method för Öfverintendentsembetets räkenskaper af långt ringare vigt än den andra, och tror, att en underd. begäran i afseende på Flottans och Förvaltnts af Sjöärend. räkenskaper skall medföra större kraft, om den icke omfattar mera, än som behöfves, men deremot till sin verkan försvagas, om flera anmälanden af ringare vigt deri intagas.