Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om meningen är, att de personer, tom sålunda förskjutit kronoutskylder, sorn de äga återbekomma af dem, hvilka emoltagit de personer, för hvilka förskotten blifvit lemnade, skola vända sig till fogden för att återfå dessa förskott; så ser jag ej, hvarföre ej fogden i första hand kan uttaga ulsky Idema af dem, som egentligen böra stanna för dem.
138 §:n bör sålunda rättas likasom den i 3g, i öfverensstämmelse härmed, och dessa sladganden jemväl ställas i öfverensstämmelse med hvad jag anmärkt vid 48 §tn, med det ytterligare tillägg, alt jordägarens betalningsskyldighet aldrig bör sträcka sig till erläggande af böter för sina försumliga underhafvande , emedan böter och bevillning icke äro af samma natur, och jordägaren har fullgjort sin pligt, då han erlagt bevillntn.
Rällast vore måhända att hegge §§:ne försvunno.
I frågan om tiden, inom hvilken besvär böra vara till Pröfn.comiteen inlemnade, förenar jag mig uti Hr Bergenstråles anmärkning.
Mot Kammar-rättens rättighet att justera Pröfn.cornileens åtgärder äro också ganska vigtiga betänkligheter framställda.
Det kan visserligen bända , alt Pröfn.comiteerna kunna bestämma lindrigare afgifter för den ena än för den andra; men om förhållandet skall justeras i Kammar-rätten, så justeras det ej så, att den högre skatten nedsättes i förhållande till den lindrigare, ulan tvertom blir alltid den, som varit påförd lindrigare afgift, uppsatt i parite med den högre beskattade, så att den åsigt, som velat gå medelvägen, får icke göra sig gällande för den, som blott ser på Kronans fördel.
Af sådan anledn. anser jag
Kammar-rätten höra skiljas från all granskningsrätt i detta fall, sedan Pröfncomiteen afgjort saken, med undantag af rättigheten att rätta tydliga missräkningar och uppenbara misstag.
Det är med anledn. af TJtskrs förslag, att skyddsafgiften skall till hälften nedsättas, som jag begärt ordet.
I följd af dels K. M:s nåd. propos., dels motioner inom RiksSt:n, har Ekon.Utsk. behandlat frågan om communal-inrätlningar i landet.
Så väl i allmänhet för dessa inrättningars framgång, sorn för de särskilda delar, sorn till desamma höra, såsom fattigvården, folkuppfostran, ra. m., är det alldeles nödvändigt, om det med dem skall blifva något allvar-, att medel beredas, hvarigenom comrnunal-styrelserna sättas i tillfälle att kunna vara verksamma.
Dertill har Ekon.Utsk. föreslagit i och för- fattigvården en capilalions-afgift af 6 sk. och för folkuppfostran en lika stor afgift eller tillsammans 12 sk.
Derefter torde äfven, i fråga om lösdrifveri-förfätlningarna och sättet att bereda arbete åt sysslolösa personer, andra medel behöfvas.
Det är pS denna grund jag lår fästa Bevilln.Utsk:s uppmärksamhet, alt 1) c a 29 Maj. en icke obetydlig; del af hvad sorn är föieslaget atl nedsättas i skyddsafgift^), blir, 0111 ändamålet skall vinnas, alldeles nödvändig att fortfarande utgå, men i egenskap af communal-afgifl.
Det vili säga, alt afgilten för ordningens skull skall inflyta till kronofogden, men från honom återgå till socknarna, ty för cornmnnernas embetsman skulle det blifva svårt att uppbära penningarna.
Jag får fästa i Ulskts åtanka, alt denna afgift är lika billigt fördelad som oumbärlig; att den redan förut äger rum, ehuru ej under namn af capitationsafgift, utan under namn af bidrag beslutade på sockenstämmor och icke utgjorda i ett så ordentligt skick; och alt således hela afgiften endast blir en mera allmän öfvei flyttning af de nfgifter, som förut varit nödvändiga för socknarna.
Jag sktdle äfven tio, att det vore nyttigt och icke för behandlingen af detta mål obehöflig!, om Bevilln.Utsk. satte sig i någon communication med Ekon.Ulsk. för att taga kännedom ntn de olika förslagen, och på det båda Ulsktn gemensamt malle kunna behandla frågan.
För öfrigt liar jag hufvudsakligen intet att anmärka, utom alt jag enskildt anhåller få uttrycka min lanke om 3y §:n rörtde karaktersfullmakter.
Förra riksdagen hade jag aran vara ledamot af be v ilin Utsk. och sökte då, med samma öfvertygelse som jag nu äger, visa olämpligheten af alt införa en sådan afgift i hevilla.förordningen.
Jag älskar icke principslöshet i något och minst i fråga 0111 författningar.
Alt i en författning, hvars hela grund är byggd på beskattning till Staten af egendom eller inkomst, således pä något reelt , inrycka en beskattning, by'ggd på en så ideel grund som den menskliga fåfängan, tror jag icke vara lätt, och alt detta ej är rätta stället för dess motarbetande.
Alt jag icke gillar karaklersfullmakter och den fåfänga, sorn förmår menniskor att söka sådana, ber jag att få förklara; men jag tror icke, att man kan motarbeta den på den väg Bevilln.Utsk. följt, utan att det blott finnes tvänne Representationen värdiga sätt att afskaffa sådana; det ena, att genom Coust.Utsk. besluta samma sak, som i den Norrska grundlagen finnes intagen , att inga andra titlar få gifvas än de som äro förenade med verkliga embeten, och detta sätt anser jag på det hela vara det rätta; det andra, att genom fullmakts-lösen beskatta titeln så högt, att det blir nära omöjligt att hafva råd att tillfredsställa sin fåfänga.
Detta är det andra sältet, hvilket ock nu lättast torde kunna användas.
Att lägga en bevillnings-afglft på titeln anser jag således olämpligt , och yrkar att beskattningen må i stället laggas på lösen af fullmakten.
Dessa anmärkningar anhåller jag måtte få åtfölja den återremiss, som jag förmodar blir beslutad.
Fiih. von Kraemer, Robert:
Jag instämmer hufvudsakligen i de åsigter Hr Bergenstråle anfört, men skiljer mig blott i fråga 0111 capitations-afgiflen.
Den 29 Maj. 3gi ali elen lior utgå, såsom li i t ti I Is, med 4i för mankön oell 11 sk. för qvinkön, men ali öfverskotten af livad Bevilln.- Utsk. föreslagil, nemi. 20 sk. för man oell 10 sk. för qvinna, må få användas för comniunal-angelägenheter oell få uppbäras såsom kurlius-afgiflen uppbäres; alt intilldess cotnmunal-styrelsen blir ändamålsenligt organiserad , denna afgift förvaltas, redovisas oell fördelas af en centralstyrelse i länen ocb användes till vissa bestämda ändamål, såsom folkundervisningen, fattigförsörjningen, arbetsinrättningar, in. m. och att, på sätt Frih.
Hamilton föreslagil, Bevilln.Utsk. mätte bereda sig sammanträde med Stats- oell Ekon.Utskrn, för att öfverlägga om de ändamål , till hvilka öfverskotten af capitations-afgiften rätteligen böra användas.
Jag tror att derigenom slöra fördelar skulle vinnas, oell att alla statsanslag till sådana inrättningar, sorn säkert annars skulle komma i fråga, skulle kunna undvikas.
Då jag således ej vill upptaga de §§:r, sorn redan äro discuterade, vill jag endast fästa 111ig vid några få, mot hvilka jag ieke hört några anmärkningar framställas.
I 44 S*n lle’er det: ’’Vid universiteten förrättas mantals- och skatlskrifningen för academi”staten och dem, som under academiska jurisdielionen höra, ''af acadeini-bokhållaren, under academi-ränlmästarens in”seende, samt i närvaro af tvänne depulerade af stadens ”magistrat eller borgerskap; skolande så väl desse deputera”de sorn de tvänne af acadeiniens rector utsedde personer, '.äfven öfvervara mantals- och skatlskrifningen med städerna ''Upsala och Lund.”
Jag har en långvarig erfarenhet , att dessa dubbla skattskrifningar medföra oordning och osäkerhet.
Vid hvarje sådan förrättning får man, då det är olika personer, sorn föra manlalslängderna, rådfråga hvarandras längder, om den eller den personen finnes i stadens eller academiens längd.
Derigenom händer det stundom, att personer blifva alldeles förbigångne, och jag känner att personer funnits, som ej blifvit skattskrifne, just genom denna dubbla mantalsskrifning.
Jag tror att det ändamålsenligaste vore, att blott en skattskrifning förrättades för alla staterna och att academi-slaten finge dervid hafva sina deputerade närvarande för att göra anmärkningar.
Derigenom blir det enhet i förrättningen, och den som leder det hela kan med visshet veta att ingen blir förbigången.
Tvister uppstå ofta emellan de båda staterna; hvarje person skall skatt— skrifvas; de skjuta båda ifrån sig på hvarandra, ocb långa omvägar fordras för att få reda på, till hvilken stat han skall hänföras.
Detta kunde likväl på ett ställe afgöras.
— Vidare heter det i 146 §:n: ”Sedan i 35 §:n allmänna bo”lag blifvit bevillning ålagd genom föreski ifven afgift A utdelningen, följer deraf, att vidare bevillning ej kan påföras ”de synbara tillhörigheterna under dessa bolag, såsom redan ”beskattade.”
Det är likväl vid den sednare delen jag egenlligen vill fästa mig; den lyder sålunda: ”Af sådan an - Den 2g Maj. ”ledning skall jemväl bevillning afkortas, enär, till vinnande ”af säkerhet oell reda för Statens inkomster, bevillning måst ”erläggas al hemman, verk och lagenheter, sorn Ilikets aca"demier tillhöra, i den mån det behörigen styl kes , att in”komsten deraf är anslagen och verkligen utgår till lön för ”vederbörande embets- och tjenstemän och således, enligt 2 ”§:n af denna stadga, redan blifvit beskattad.”
Denna föreskrift, som är af enahanda beskaffenhet som föreskriften i den föregående bevilln.förordntn, har åstadkommit många och långvariga tvister emellan acudemi-stnten och Kammar-rätten. K. M. har också under den 14 October 1835 meddelat följande förklaring öfver berörde stadgande: ”att i liqvi”dens credit, efter det förhållande, som med billighet och ”rättvisa funnes närmast öfverensstämmande, linge alföras ”allt hvad enligt upprättade och liqviden bifogade extracler ”till löner, pensioner, bestämda arfvoden och K. stipendier ”för året verkligen utgår, äfvensom hvad af de under con”sislorii tillsyn, ansvar och disposition ställda anslag för läroverkets ändamålsenliga gång nödvändigt erfordras och i ”mån deraf under året utgifves, mea icke hvad i ekonomisk ”väg på ett eller annat sätt användes till academiens förkofran, antingen medelst förökande af dess egendomar, materiel elier andra tillhörigheter.”
Det oaktadt har likväl
Kammar-rätten fortsatt sin strid om tillämpningen af denna §.
Jag föreslår derföre följande lydelse: ”Af sådan anledn. ”skall bevillning jemväl afkortas, enär, till vinnande af säkerhet och reda för Statens inkomster, sådan mäste påfö”ras hemman, verk och lagenheter, sora Rikets academier ”tillhöra, i den mån det behörigen styrkes , att inkomsten "antingen är anslagen lill lön för vederbörande embets- och ”tjenstemän och således, enligt 2 §:n af denna stadga, redan ”beskattad, eller, till betäckande af andra genom academiens ■"stat och vederbörandes förordnanden fastställda behof, an"vätid eller beräknad.”
Genom ett sådant stadgande skulle många tvister och olägenheter förekommas.
— Dessa anmärkningar anhåller jag måtte få åtfölja den återremiss af Bevilln.Utsk:s betänk., som äfven jag yrkar.
Ridderstolpe, Fredr., uppläste följande:
Anmärkningar vid Bevilln.Utsk:s betänk.
Reservationerna.
Pag. 27.
Posses distinktion emellan karaktersfullmakter, med hvilka följer eller ej följer tur och befordringsrätt, de sednare endast närande fåfängan, instämmer jag.
Pag. 29.
Hr von Post har begagnat en vrängd framställning, då han sagt ”stadgandet — — — inskränkning.”
Landsh. nämner ej Pröfnings-comiteens ledamöter; han kallar - Deli 29 Maj. 3<)3 lar till ledamöter i Pröfn.comileen så stort nnlal af de utaf Taxer.comitderna utsedda folkets roan , som författningen honom ti I Islädjer.
Pag. 35.
I denna reservation instämmer jag.
Förslaget till bevilln.stadga.
Allmänneligen får jag yttra, det all conlrihution till Slaten borde grundas på och fördelas enligt bevislig och känd åtnjuten inkomst. § 2.
Föreslås vördsammast följande redaction, i stället för den af Utsk. föreslagna: ”Den, som på flera ställen ”eller olika orter åtnjuter löneinkomster, skall, på det ställe ”der den skattskyldige mantalsskrifven är, löneinkomsternas ”sammanlagda belopp å in dupplo aflemnad uppgift tillkännagifva och på delta ställe derföre taxeras.’’
Bland ”andra inkomster” bör ej räknas det hö, — några L2é af hvarje hemman — som preslen får af bonden för att den sednare må slippa att hemta prest, men preslen sjelf bestå sig häst vid socknebud och öfriga embetsresor.
Se härom min vöidsamrna anmärkning vid iZj.5 §:u. § 8.
De fem proctr, hvilka här äro bestämda , anser jag, i likhet med Hr Westman, — Pag- 5a bland reservationerna, — vara en orättvisa och böra till 4 proc. nedsättas, om Taxer cömite'erne uppskatta den skatlsky Idiges åtnjutna inkomst enligt verkliga förhållandet. § io torde böra heta: ”Efter denna art. må bevilln. icke ”under nedanstående belopp påföras . . § i3.
Efter ordet ”upptages” tillägges: ”å en in dupp”lo inlemnad förteckning, ställd till Taxer.comitcen i den ”ort, der den skattskyldige mantalsskrifven är.” § ig.
Till enskildes nöje och beqvämlighet uppförda åbyggnader böra ej uppskattas högre än i anseende till den hyra de inbringa.
Man hör ej motverka fäderneslandets förskönande genom de medborgares trefnadssihne , hvilka äga låd, lägenhet och lust dertill. 5 20.
Tillhörer hemmanet enskild man, vare denne då från bevillning fri; detta torde behöfva att tilläggas, på det att ej för samma jord bevillning må dubbelt erläggas.
Med lifstids-städja besiltes af tjenare månget hemman, såsom pension ifrån en ädelmodig husbonde, i hvars tjenst besittningsägaren grånat. 5 22.
Orden ”då rustningen Uppsattes” torde böra förtydligas medelst ett tillägg, bestämmande, huruvida rustning är uppsatt eller ej af den rusthållare, som årligen proesterar häst till artilleriet. § 27.
Auetionister saknas.
De böra uppskattas till den inkomst de af orten anses hafva uppburit, netto betraktad.
De hafva hittills merendels undgått beskattning, ehuru de å landet drifvit ett lönande yrke, utan att vara löntagare 7 Fl. 5o D e n 29 M .1 j. och i den egenskapen kunnat framhållas medelst taxering af extra inkomster. 5 27. pag. 27 förekommer stadgandet: ”De jordägare ”sorn sjelfva befriade.’’ Frågas: en prest, en militär, en landtstatstjensteman, m. fl., hvilka verkligen sjelfve nästan dagligen, i egenskap af rättare, utställa och medfölja arbetet vid åkerbruket, sjelfve hafva nycklarna till förråder, hvilka de personligen in- och utmäta, m. m. — äro desse frie från rätlarebevillning? 5 27. pag. 28.
Private saltpetersjudare borde vara frie från särskild bevillning, som endast såsom för vanlig dräng bör dem drabba.
Sedan K. M. och Kronan så betyd ligt nedsatt saltpeterprisel, är fabrikationen blifven lönlös. § 27. ”Smidesförsäljare."
Minimum 5 rjdr är alldeles för högt och boide vara 2 r:dr; ty till sådana lagas vanligen fattige afskedade soldater , hvilka på denna bandel knappt förtjena bröd och salt, hvadan smidesförsäljningen antages af dem endast såsom en binäring. § 27. "Spelmän.”
Att belägga dessa med särskild utskyld anser jag vara barbariskt.
Man slänger allmogen från själens nöjen, och man fördömmer dem, hvilka taga sin tröst i de materiella njutningarna på krogen! § 28, 1 inom. bör gälla äfven för städerna och för tjenar nationens tacksamhet.
Af detta bestämmande bero flera utfattiga borgare, hvilka, om de uppsäga burskap, gå miste om framtida pensionslott: t. ex. Herråkerslotterna i Arboga m. m. •j 4‘.
Orden "inom 3:dje timman” borde vara ”inom timman;” eljest skulle en till f. m. kl. 10 utsatt förrättning ej lagligen få börjas förr än kl. 1 e. ro. i sista hälften af November!
Man har svårighet vid att afvänja allmogen ifrån ovanan alt komma till auctioner sedan dagsljuset försvunnit och bedrägeriernas skymning inträdt; — deremot lockar man samma folk att komma sent till statsvårdande förrättningar.
Hvilken obetänksamhet! § 4i.
Orden "skola å den dag" torde böra vara: ”sko"la sist å den dag." § 43.
Orden "eller genom ombud vid mantalsskrifningen” torde tilläggas: sist vid &c. § 71.
Om ”lius, hvilka på mindre lägenheter eller lust", ställen blifvit uppförda,” gäller samma min vördsamma anmärkning, som jag vågat göra vid pag. 20 , § ig Genom lustställens uppskattande så högt, då deremot behållen inkomst borde vara enda beskattoingsgrunden, tvingas mången att afstå ifiån lusten att pryda fäderneortens omgifning.
Man qväfver den patriotiska täflan, som man borde uppmuntra. § y4 loide börjas med slutmeningen: ”Innehafvare af ”bruk eller mannfacturverk böra till Taxer comité' uppgifna det qvantum jern, som lill inartufaclur förädlas.
Vid Deli 2g Maj. 3gr.
"de bruk, der liela eller en del af smidet sålunda förädlas, ”värderas tillverkningen &c.” samt slutas med: ”Bevis öf”ver erhållet betalningspris för vågfördt jern ina komma i ''betraktande.” § y5.
Hela §:n torde böra omskrifvas, sålunda: ”De ”bruk, hvilka, med anledning af K.
M:s bref af den 22 Maj ”1821, erhållit nådigt tillstånd till nedläggning på viss tid af ”hela eller en del af det vid bruket privilegierade smidet, ”äro från bevillningsafgifter för de sålunda nedlagda sini— ’’den befriade under den tid, desamma icke begagnas; dock ’’att K.
M:s nådiga tillståndsresolulioq i ämnet ovillkorli”gen skall inför Taxer.comitden företes, innan bevillnings”fribeten meddelas,” § 108 Häremot gälla de vördsamma anmärkningar jag gjort vid §§:na ig och 71.
Till råga på obilligheten fnrbjudes coriiite'en i 108 §;n alt nedsätta värdet, oaktadt de bevekande omständigheter, hvilka kunna förefinnas.
Sannerligen blir icke härigenom mången frestad att å sommarlustgårdarna nedrifva allt hvad som bland hus ej renderar och teglen försälja.
Ingen calculateur kommer hädanefter att nedlägga sitt öfverflöd i sköna lustslott, som ingen afkastning gifva, men som gilva Sverige ett utseende af att vara beslägtad! med Europa.
Mätte denna landel skadande snikenhet afstås, och R.
St. härvid visa mindre trånga åsigler. § 116.
Orden ”eller sednast kl. 12” torde böra andras till: ”eller sednast kl, jo,” Härvid åberopar jag miga min vördsamma anmärkn. vid 41 §:n> § 125.
St. betänka följderna af den haltande föreskriften att; ”Öfver Pröfuings-comite'ens beslut må en”dast den skattskyldige anföra besvär.”
För det allmännas lätt får ingen blunda. § 136.
Anmärkes ett tryckfel: står "uppbära ,” läs uppbära, § i45.
Efter orden ”prostelunnor” böra följa : ”comministrars socknebudshö,’’ &c. såsom i Utsk:s förslag.
Jag åberopar min vördsamma anmärkn. vid 2 §:n, § 147, 7tde raden: ”under i5 år,” bör stå; "under i5 års ålder.” litte raden: ”deras,” börstå: ”de föräldrars an tal &c.” § löo står: ”sorn andra året,” bör stå; ”sorn andra året å rad&c.;” eljest skulle den, som 1842 och 1844 bevisligen haft fartyget liggande i hamn obegagnadt, fritagas från bevillning.
Sl:s afsigt roed denna § är sådan, förfaller min vördsamma anmärkning.
Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, Uppläste följande:
Vid den Hevilla.Utsk:s betänk.
N:o 12 åtföljande bila - Den a9 Maj. ga , afseende grunderna för den blifvande allmänna bevillnirigen, anhåller jag få göra följande anmärkningar.
Ilo. Art. I. § i.
Utsk. har ansett den personliga skyddsafgiflen böra nedsättas; jag delar Utskts öfvertygelse, men anser, att denna nedsättning bör vara partiel och ej generel.
De, sorn njuta större förmåner af det skydd Staten lemnar, höra derföre skatta till densamma mera, än de, för hvilka dessa förmåner äro ringare.
Jag anser derföre, att den gamla skyddsafgiflen af 44 sk. för hvarje mansperson och 22 sk. för hvarje qvinna bör bibehållas för alla af de förmögnare chisserna; nedsättningen till halfva beloppet eller den af Utsk. föreslagna skyddsafgiflen bör blott äga rum för de fattigare classerna, hvartill jag räknar: tjenstehjon, hvilka icke någon årstjenst kunnat få, gifta arbntskarlar, hvilka ej handtverk kunna, så kallade husmän, torpare, backstuguhjon, fattigare fiskare eller s. k. strandsittare med deras hustrur och hemmavarande skattskyldiga harn.
Tjenstehjon med årstjenst anser jag böra betala den högre skyddsafgiflen, ehvad denna erlägges såsom hittills af husbonden eller af dem sjelfva vid särskildt uppbördsmöte; i hvilket sednare fall de derutöfver jemväl borde erlägga bevillning med vissa proc. af sin lön.
Mot bestämmandet af olika skyddsafgift torde viii invändas, att då denna afgift är den enda de fattigare classerna erlägga till Staten , borde den ej bil
I ig t vi <5 vara lägre än för personer af de mera förmögna eller bättre bergade classerna, hvilka dessutom skatta på flera andra sätt till Staten; jag tror det är bättre alt Slaten åtnöjer sig med något af dessa fattiga vanlottade varelser, än att den tvertom skall få vidkännas dryga utgifter för dem, sedan de fallit fängelser eller fattiginrättningar till last.
Man bör dessutom besinna, att genom det lilla de fattige måste lemna till Staten, öka de sitt armod; lemna de rikare något mer, så taga de det af sitt öfverflöd.
Jag tror tillika, att de af dessa fattigare classer, hvilka, besvärade med omsorgen för hustru och barn, icke kunna utgöra sin bevillning efter denna art., med mindre oumbärligt husgeråd eller nödiga kläder derföre tagas i mät, böra frikallas, och kronobetjeningen till Landshöfdinge-embetet insända rapport med förteckning på slika restantier. 2:0, Art. II. §§ 17 och 19.
Bevillning af fast egendom i städerna och på landet.
Jag anser från det värde, hvaraf bevillning skall utgöras, böra afdragas alla intecknade fordringar, hvaraf inteckningsägaren bör gifva bevillning genom afdrag å räntan: det är förmögenheten, icke fattigdomen, som bör beskattas. 3:o. § 33.
Samma art. anser jag böra ändras i conseqvens med den af mig föreslagna ändringen af föregående 17 och 19 §§.
Jag ansel-, att af alla ullånta copitaler bör en eller åtminstone en half proc. utgå som bevillning, ehvad de Dc 11 29 M a j äro intecknade eller icke, så alt lagliga räntan blir, sedan låntagaren utbetalt bevillning, endast fem eller fem oell en half proc.; af capilaler, ntlånta mot lägre ränta, bör bevilln. proctn i samma förhållande blifva mindre.
För att konna controllera att bevilln. utgöres af alla ullånta capitaler, bör en viss del af alla de capilaler, för hvilka lagsökes, utan att bevillning af dem blifvit gifven, tillfalla de fattiga.
Jag tror det icke vara landets nytta, att göra det förmånligare alt lefva på penninge-ocker, än att använda capitalerna till nyttiga industriföretag.
Af den hittills fastställda bevilln.stadgan har capitalislen varit gynnad , men näringsidkaren förtryckt.
Jag får tillägga, att vid alla executiva auetioner bör af borgenärens fordran åtminstone en proc. afdraga?. 4:0. § 34- Vid denna § får jag göra den anmärkt!., det jag anser, att af alla cassör oell fonder utan undantag, af livad slag de än vara månde, bör gifvas bevilln. i mån af den proc. de för sina utlånta capilaler erhålla. 5:o. § 36.
Jag anser, att ej blott af testamenten, utan af alla boförteckningar bör gifvas bevillning, dock mindre af sådana, der arfvet skall delas efter lag, än af borttestamenterad egendom; af de förra t. ex. blott en eller •■jgdels proc. 6:0.
Art. V. § 138.
Jag anser, det vara oriktigt alt husbonde skall häfta för torpares och å ägorna bosatte arbetares kronoutskylder; ty häraf har följden blifvit och skall blifva, att jordägaren söker hindra så många som möjligt att blifva skattskrifna på hans grund.
Stadgandet i denna § har till en stor del varit orsaken till den ökade försvarslösheten, dertill att vi i våra fängelser hafva 3970 personer, hvilka icke hafva begått annat brott än det alt ingen velat låta dem hos sig skattskrifva. 7:0
Efter den förändring jag föreslagit vid 138 §:n skulle 13g §:n tillen del förfalla; blefvo för tjenstehjon i allmänhet särskildta uppbördstnölen bestämda, hvilka borde hållas vid flyttningstiderna, för föl le denna § alldeles, och husbönderne blefve befriade från obehaget att hos enskild person söka ersättning för skatt, utbetald för ett efter skall-: skrifningstiden afflyttadt tjenstehjon. 8:0. § i45, 4:de och 6:te momtn.
Höganäs stenkolsgrufva och sparbanker anser jag icke böra vara från bevillning befriade. 9:0.
Hvad 147 §:n angår, instämmer jag fullkomligt med livad Prosten Sandberg i sin reservation yttrat.
Jag anser att det afdrag, som i nämnda § är bestämdt, är alltför rin— ga; att det åtminstone enligt Prosten Sandbergs förslag bör ökas till 8 sk. för ett minderårigt barn eller annan till arbete oförmögen person, och sedan progressivt tilltaga.
Hvad den sista delen af nämnda 147 angar eller ett afdrag af 3U8 D c 11 39 Ma j. 4o sk. för 4 vaccinerade barn, så öfverenstämmer min åsigt i denna del fullkomligt med Utskottets. flr Lagerhjelm, Pehr:
Jag uther mig att få göra några anmärkntr vid 2;ne §§•
Den första är den 3q:de.
I denna § har Ulsk. i början deraf sagt, att mantals- och skattskrifningarna skola börja i medlet af November månad.