Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om straff-Iagarne i fylleri-mål någonsin Uppfyllt sitt ändamål, att minska eller förek omin a så beskaffade förseelser, hade deras orättvisa baft någon ursägt nu äga de den icke, då erfarenheten knappt lemnar exempel af en enda derigenom förbättrad.
Dtn 5 Julii f. m. *9 Bilagor till Pleni-Protocollet för elen 5 Julli förmiddagen.
Friherre Anckarsvärd^ Carl Henric'.
De constitutionella ordningarne hafva lika såsom allt annat i naturen en bana för utveck. lingen att genomlöpa, till uppnående af den stadga, jag tror böra utgöra det samvetsgrannaste syftemålet för Representantens verksamhet.
Öfvergången från enväldet till de lagbundna styrelseformerne, har alltid och allestädes varit ett revolutionsverk, och det ligger i sjelfva sakens natur, att den lagstiftning, som ifrån ett sådant hastigt öfvergångstillfälle leder sitt ursprung, måste innebära många brister, vållade dels af tidsomständigheternas inverkan, dels af svårigheten att i ett sådant ögonblick kunna förese och ihågkomma allt.
Ifrån denna natuiliga orsak torde man äfven få härleda, att i vår Statsförfattning det stadgande saknas, att Konungens civil—lista, vid hvarje Regentoinbyte för hela Regeringstiden till summa bestämmes och anslås; och det är ifrån denna Lagstiftningsbrist, som den mindre behagliga händelse nu inträffar, att den enskilte Representanten framkallas uti en ställning, emellan tillfället, att T) tu 5 Julli f, m. sorn StatsUtskottet behagat yttra, ådagalägga underdånig’ vördnad och tillgifvenhet för en älskad Konung, och samvetets röst som påminner om
Yid jemförelsen emellan anslagen för första HufvudTiteln åren 1810 och 1818, tror jag att man skall finna full anledning att fästa uppmärksamheten vid dess jemt stigande ziffertal.
Herr Grefve von Essen har väl till Riksens Ständer framställt, att de för Kongl. Maj.ts Hofhållning anslagne Ö20,ooo R;dr B:co befinnas otiliräcklige, och att den uppgifne bristen skulle utgöra omkring 100,000 R:dr B:co; men Herr Grefve von Essen, har icke ådagalagt att Konungen i och för denna uppgifna brist vöre uti något trångmål eller verkligt behof, och en sådan framställning jlärer också näppeligen kunna göras, då man genom beräknandet af de 200,000 R:dr B:co, hvilka till Kongl. Majjt årligen utgå från RiksgäldsContoiret, med tillägg afåooo R:r B:eo.
Konung Carl XIII;s LifränteCapital genast finner den uppgifne bristen betäckt, och dertill ett öfverskott af io5,ooo R:dr B:co.
Då hvarje Svensk man är ögonvittne till Hans Majds Konungens enskilta frikostigheter, så visar det sig tydligen, att den värde Motionairens framställning om ett ökadt anslag för första HufvudTiteln icke varit påkalladt af öfvertygelsen om bristan, de tillgångar för Hans Majit, att bestrida de utgifter, som dess Hofhållning erfordra.
Då mag föeu 5 Julli f. m. dessutom täger i betraktande, att Svenska Folket, utom de för Konungens Hofhållning anslagne 620,000 R:dr, till samma ändamål erläggcr 5000 R.dr årligen till meubler, till Hofstallet hitintills 17,460 R:dr, utom de indelte Råntorne, till Slottets Police, lysning och renhållning i6,4ooo R;dr, ved och kohl för de Kongl.
Hofven aö,ooo R:dr samt till Kungsgårdarnes underhållande 28,000 R:dr; så finner man att det Svenska Folket redan så ansenligen bidrager till Hofhållningen, att jag för min del anser det vara ganska betänkligt att bevilja något ökadt anslag.
Bibehållande af Kronans anseende har uti motionen blifvit anfördt såsom anledning till bifall för den, och det bör härvid icke finnas underligt om begreppen, rörande fordringarne för Kronans anseende kunna vara delade Konungens
Hof står, enligt 48 §., under Konungens enskilta styrelse,• kunnande
Han alla beställningar vid sitt
Hof efter behag tillsätta och derifrån afsätta: jag skulle tro att hvarken Kronans eller Statens anseende skulle komma att lida, om nödiga reformer uti den löntagande delen af Hofvets Tjenstemanna-personal vidtoges såsom utväg att, åtminstone i någon mohn minska den uppgifna bristen för lörsta HufvudTiteln.
Det måtte förlåtas mig, om jag tror att 620.000
R:dr bör» kunna administreras på ett sätt, att de blefvo tillråcklige för sitt ändamål StatsUtskottet har bitrådt den tankan, att anslaget synes otillräckligt såsom en oundviklig följd af myntvärdets undergångna försämring, med 32 Den 5 /zdrV /. m, hvilket förhållandet likväl icke år annorlunda nu ån för n å xa år tillbaka.
Detta anslag var för Högstsalig Hans Maj.t Konung Carl XIII tillräckligt utan några enskilt» tillgångar, och örn någon myntförsämring undertiden ågtrum; så hafva också de åtliga varornes pris under tiden betydligen fallit, och båda dessa omständigheter gemensamt verkat högst ofördelaktigt å de Skattdragandes välstånd.
Statens verkliga anseende bör i min tanka främjas genom beredandet af den enskiiia välmågan och trefnaden.
Det anseende som vinnes genom en mera utsträckt StatsLux, år för min, tilläfventyrs allt för inskränkta fattningsförmåga, allt för problematisk, och jag tager mig friheten, atti afseende derå, åter upprepa, huru jag tror, att Statens åra, Statens anseende i den mening hvarutur det som oftast yttras, blott äro ord, dem folket ofta dyrt betalar med hela frukten af sitt arbete och sin möda.
Jag har ifrån det inre af landet med fört den öfvertygelsen , att Svenska Folket, uti nxassa tagit, år i stort betryck; att dess utskyl der äro för stora till förmågan att utgöra dem; att behofvet alfvarsamt påkallar lindring och ändring uti ett genom sin ålder nu mera olämpligt, och till tiden icke mera passande beskattningssått, sorn drabbar jordbruket med sin största tyngd.
Så långe inga indragningar göras till lindring uti de skattdragandes besvär, anser jag mig icke tillståndigt, att samtycka till så beskaffade förhöjningar å anslagen, som det ifrågavarande.
Jag inser fullkomligt hela obehaget af nxin ställning vid detta tillfälle, jag föreser ganska våf Den 5 Julii f, m. 33 vål alla tydningar och misstydmngar af mina be vekelsegrunder; nien då jag eftertänker huru jag sjelf vid flere tillfållen påstått frimodighet och sjelfförsakelse böra vara ifrån Konungens Rådgifvare oskiljaktiga egenskaper, sä har jag vid detta tillfälle icke kunnat tveka emellan känslans och pligtens bud, då jag sorn Representant finner mig påkallad, att högt yttra min öfvertygelse, Det tillhör dessutom mitt sinnelag, att hellre uställa mig för klandret, i anseende till den öfvertygelse jag hyser, ån att i tysthet ogilla sådane åtgärder, till hvars bifall eller afelag min röst varit offentligt påkallad.
Betänkande upptager äfven ett ökadt anslag af 5o,ooo R;dr B:co för Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, i anledning af Des* höga förmälning och i följd af j8i8 års Ständers Beslut; men StatsUtskottet föreslår dessutom en summa af 20,000 R:dr B:co till den Kongl Prinsessans enskildta disposition.
Enligt min öfvertygelse voro Hennes Kongl.
Höghets handpenningar inberäknade i den summa a£ 5o,ooo R:dr, som af föregående
Ständer anslogos såsom en blifvande tillökning för Han» Kongl. Höghets hofhållning vid tillfället af dess förmälning.
Jag anser mig derföre icke kunna tillstyrka bifall till dessa 20,000 R:drB;co, och jag fruktar härvid icke tydningen af en elak vilja, då jag gör mig det säkra hopp, att detta unga Furstliga par skall veta att igenfinna den sanna hyllningen uti det samvetsgranna uppfyl - Bil, till Ridd. o, Aå.
Proh VI.
Band. 5. 54 Den 5 Julii f, m. landet af den medborgerliga pligt, som ålägge* Representanten, att, så litet sorn möjligt, söka göra sig hehaglig på sina representerade medborgares bekostnad.
Då för Sveriges Drottningar något särskilt anslag tili så kallade handpenningar icke sedan den sednaste SiatsFörfattningen varit i fråga, så synes det mig icke vavara i sin ordning, att erbjuda Hennes Kongl. Höghet Kronprinsessan en agrement, som Riksens
Ständer icke funno sig i tillfälle att på samma gång i underdånighet erbjuda Hennes Kongl. Majit Drottningen.
Jag anhåller äfven i denna del om återrerniss af Betänkandet.
Vid frågan om befrielse för de Kongl. Hofstallet underlagde räntegifvare, att in natura erlägga doras råntehö, finner jag StatsUtskottet hafva fÖi- högt beräknat det blifvande markegångspriset å hö och halm, hvaraf jag befarar en påtagelig brist i denna del böra blifva en följd.
Jag anser icke billigt att de till Kongl» Hofstallet anslagne räntegifvare hårdare ån alia andra deras vederlikar betungas, och om en långvarig orättvisa derutinnan ägt rum, att då öfi iga räntegifvare inom Sveriges Rike, icke ägt att förila rånte-persedlarne utöfver 6 mils väg; så h*r å afståndet icke något afseende blifvit gjort för dessa under Kongl, Hof-Stai!et skattskyldige, hvilka jag anser böra alldeles befrias från eli forssel-lön, då deras rånte-persedlar komma att utgå efter markegång.
Jag anhåller älven i följd häraf om återrerniss utaf Betänkandet, Den 5 Julii f. m» SS N;o 2.
Herr Berghman, Ambrosias Magnus:
Det kunde synas eftertänklig!, att fritt yttra sig i en sak, som rörer en älskad och vördad Konungs interesse; men då denne Konung år CARL JOHAN, hvars ådia och stora själ år så högt upplyft öfver alia enskilta afsigter, fruktar jag icke att blifva omildt ansedd, för det jag höjer min röst, att hindra förökandet af de tyngder, som redan trycka, utan öfverdrift sagdt, i allmänhet fattige medborgare.
Vid *8og års Riksdag blefvo 270,000
R;dr anslagne för då varande Konungens Hofhållning.
En Ridderskapets och Adelns Ledamot fann sig föranlåten att vid i8i5 års Riksdag föreslå en tillökning af 5o,ooo R:dr, hvilka ock af Rikets HÖglofiige
Ständer blefvo beviljade, jemte 5ooo R:dr till underhåll af meublerne på Kongl. Slottet; så att Konungen derefter fick årligen 528,000 R:dr.
Utom dessa anslag underhåller Staten Konungens Stall och fournerar ved och kohl för Kongl.
Äfven vid sistnämnde
Riksdag beviljade Ständerne Konungen och Dess Dynasti 200,000 Riksdaler om året, att everldeligen uppbära, såsom ersättning för den del af Guadelouppska lösnings-summan, som blifvit använd till Rikets utländska skulds betalning.
Vhdare har Kongl. Maj:t årligen booo Riksdalers ränta på Konung Carl XIll s hpmgifts-capital, och Stallets underhåll upptager StatsUtskottet till 28,000 R:dr.
Hans Majestät 36 Dm 5 Julli f. ml Konungen njuter således ef StatsVerket årligen 568,ooo Ririr, oberåknadt hvad ved och kohl kosta.
Härvid bör tagas i consideration, att, sedan KronPrinsen förmält sig, Dess årliga anslag af 100,000
R:dr nu föreslås att ökas till 170,000.
Om man sammanräknar hvad
Ko nungen hittills årligen uppburit af Staten, hvad KronPrinsen hädanefter skal! erhålla, och det sorn Kongl, Prinsessan njuter och dertill lägger PensionsStaterne efter Konung Gustaf lil, Konung Carl XIII, dels såsom Konung och dels såsom Furste, f. d.
Konungen, trenne EstkeDrot!ningar, två KronPrinsar, en Hertig och trenne Prinsessor; så uppkommer en så högst betydlig summa, att intet af naturen så vanlottad!, så fattigt, och på näringar så blottadt Rike som Sverige, lärer så mycket contribuera för sitt Konungahus.
Jag anser för en af Nationens första pligter, den, att värdigt underhålla sin Konungs Hof.
Sjelfva Evangelium bjuder: gifver Kejsarenom det Kejsarenom tillhörer; men jag tror att detta gifvande bör vara relatift till dens förmåga som skall gifva, ty ultra posse, nemo obligatur.
Och då jag roed fullkomligaste öfvertygelse tror att
Nationens krafter icke medgifva ett förökadt anslag för Konungen; kan jag ej tillstyrka bifall till StafsUfskottets härom gifne förslag, och det så mycket mindre, som Konungen h>ir 64,000 RiksBancodaler nf Konungariket Norrige, hvilka torde fylla bristen, om Svenska anslagen möjligen icke skulle svara emot behofvet.
Han 5 Julli f, m, Njo 3. n Friherre Anckarsvärd., Carl Henric:
Vid granskningen af de föreslagne Statsanslagens alla Hufvudtitlar, blifver det snart aagdt en omöjlighet, att med den noggrannhet, som vederborde, behindia ett så vigtigt ämne; men då tvekan emellan ett ofullständigt arbete och ingen åt ämnet lemnad uppmärksamhet, hos Representanten icke kan få äga ram, så utbeder jag mig, att få afgifva de hufvudsakligaste anmärkningar, hvartill jag funnit mig befogad, förmodandes jag, alt de i dessa ämnen mera sak-kunnige icke låra underlåta att fylla bristen.
Under andra HufTudTitelns första punkt, förekommer S tafs- U tsk o t tets framstållan, huru vid frågan om tillökade löner för JnstitiaeRevisionen, samt för Justitiae Canzlers Expeditionen, tvenne Stånd bitrådt dessa tillökta löner, samt. tvänne
Stånd ansett denna tillökning blott för Justitiae-Revisionen, men ej för JustitiaeCanzlers Expeditionen böra åga rum.
Under den för handen varande utarbptni.og af en ny reglering för alla Statens Embetsverk, kan jag ej tillstyrka oformligheten, att under tiden nya tjenster tillskapas, hvilka vid den nya Stats-regleringen kunde komina att, uti ånim betydligare roon öka IndragningsStaten, och att såmedelst motarbeta ett godt och nyttigt ändamål.
Jag hemställer derföre, om icke StatsUt - 33 Den £ Julii f m< skottPt borde tills vidare afstyrka alla dylika partiella regleringar.
Uti andra punkten tillstyrkes, att de arf voden, sorn till HofCanzlers-Embetets ombud, til!
Tryckfrihetens vårdande i Landsorterne utgått af 5o tili 60
R;dr för hvarje sådant ombud, borde å Stat uppföras.
Jag kan för min dei icke finna att något sådant arfvode år lämpligt, då jag föreställer mig, att Tryckfrihetens vårdande i en Landsort, bör innebära ett medborgerligt förtroende, som hår bör förutsätta högsta grad af bildning; och tillika oberoende, särdeles af ett så inskränkt arfvode, som 5o R:dr Banco; jag anser det således böra utur Staten alldeles försvinna.
Uti 3:dje punkten förekommer ett tillstyrkt anslag af 1,112 R:drs tillökning på MedicinalStaten för Ba,rnmorskors bildande; härvid framställer sig för mig, huru som MedicinalStaten efter 1820 års RiksStat redan upptager nära 65,ooo R:dr; det skulle synas mig, sorn detta anslag borde kunna så fördelas, att derinom funnes tillgång för de nu begärte 1,112 R:dr, och att något mindre vigtigt föremål, som nu tilläfventyrs medtager tillgångarne borde gifva vika för det större; jag kan ej föreställa mig gränsen för dessa beständigt begärte, och snart sagdt lika lätt beviljade Statsutgifter, hvarigenom anslagssummorne ifrån Riksdag till Riksdag ökas uti en så förskräcklig progression.
Jag yrkar derföre äfven ändring uti StatsUtskottets tillstyrkande af denna partiella Statsutgift. s 1 > Den 5 Julii f% mt 39
Uti 6;te punkten förekommer StatsContoirets hemställan om öfverflyttande från 8;de hufvudtiteln af 3oo R;dr för döda kroppars besigtigande till s:dra hufvudtiteln, hvilket StatsUtskattet tillstyrker; äfven som summans ökande till 5ooo R:dr.
För min del finner jag att denna utgift i anseende till sin egenskap af obe«i stämd, helt och hållet tillhörer 8:de hufvudtiteln, såsom innefattande extra ordinarie utgifter, och kan jag icke inse orsaken hvarföre denna öfverflyttning hör äga rum Jag föreställer mig att den föreslagna tillökningen till 3oao R.dr E:co, måtte grunda sig å de förra årens erfarenhet, och jag kan således ingenting anmärka emot sjelfva summans, sålunda upptagande i Statsanslaget
Uti lytde punkten förekommer en beviljad löneförhöjning för OfverlntendentsCanzliet, hvarvid jag afven tar mig friheten begära StatsUtskottets uppmärksamhet af samma skäl, som jag förr åberopat och alltid skall åberopa emot alla partiella regleringar, under det den stora regleringen med Embetsverken ännu är oafgjord.
Uti i8:de punkten tillstyrker StatsUtskottet att anslaget till skrifmaterialier och expenser, samt ved och ljuspenningar för Collegierne m. fl. publike Verk, matte ifrån 42,54o
R:dr ökas till öo,ooo; jag anmärker härvid och upprepar hvad jag redan yttrat, att jag med största farhåga emotser detta gränslösa beviljande af nya utgifter; det är med den största förundran jag Uti Nationalrepresentation finner rc-sterne så. 43 Ben 5 Julii f. m* litet förenade, om att yrka hushållning och omtanka, såsom ett medel, att göra de varande Statsanslagen måhända mera än tillräeklige; då deremot ett oåterhållet bifall lill nya fordringar utan tvifvel städse skola föda nya behof, hvilka icke kunna fyllas utan de Skattdragandes ytterligare betungande.
Jag skulle derföre tro att StatsUtskottet kunnat tillstyrka Riksens Ständer, att erinra om nödvändigheten att så hushålla med de 42,000 R:dr, sorn till detta ändamål äro anslagne, att de ytterligare begärdte 8000 kunnat vid detta tillfälle besparas.
Uti ig;de punkten behandlar SfatsUtskottet ett ämne, som intager en ej obetydlig plats i Statsanslagets zifferta), nemligen anslaget för den Utrikes MinisterStaten.
StatsUtskottet anser väl, att det allena beror på Kongl. Maj:t, att pröfva och förordna hvad beskickningar vid Utrikes Hof, sorn kunna finnas nödige för Rikets värdighet &c., och huruvida någon indragning af hitintills vanliga ministeriella polster, genom Diplomatiska ärendernes besörjande af Chargé d’afFaires skulle kunna äga rum.
Jag bestrider ingalunda denna det Högloflige StatsUtskottets uppställning öfver åinnet; men jag utbeder mig att derjemte få framställa, huru som det är Svenska Folkets ostridiga rättighet, att allena genom Riksens Ständer beskatta sig sjelfvej att allena genom Riksens Ständer först fatta ett omdöme, och sedan i följe deraf besluta om Statsanslagens summor, hvarvid naturligtvis kommit i öfvervägande en noggran pröfning af föremålens mera och mindre nöd - Ven 5 Julii f, m. vändighet; af nyttan utaf deras utsträckning, afvågd med de olägenheter, sorn dessa utgifter verka å de skattdragande, då icke fördelarne å en annan sida åro så påtagliga, att de motsvara det lidande, sorn tunga skattbördor alltid förordsnka.
Jag år således med StatsUtskottet fullkomligt ense deruti, att inga föreskrifter kunna eller böra gifvas Konungen, om hvilka af de utrikes Ministerposterne, som böra bibehållas eller ej, men jag tror deremot att Riksens Ständer icke allenast med fuil rättighet, utan äfven med fullkomlig säkerhet, kunde bestämma, att Svenska Folket långt ifrån att vara i tillfälle, att för MinisterStaten öka anslaget icke för närvarande år i tillfälle, att för detta behof bevilja mera ån 6o,ooo R:dr Hamburger Banco. KonungaRiket Norrige betalar till Utrikes MinisterStaten i ett för allt i5,ooo R:dr Hamb.
Då nu Svenska Folket påtager sig fyra gånger så mycket, synes mig att man äfven vid detta tillfälle icke undandragit sig, att bära största tyngden.
Jag inser ganska väl huru litet afseende för det närvarande kommer att fästas vid detta mitt andragande, men orp jag ej fruktade, att vara Prophet uti mitt eget land, så skulle jag förutsäga, att den tid varder kommandes, då dc skattdragandes tillstånd inå Ilända kan komma att verksammare än nu, gifva sig tillkänna; och det torde blifva mindre lätt att bota det onda sedan det fått uppnå sin högsta höjd, än att i 42 Den 3 Julii e% tid genom ett fördomsfritt besinnande af vår så väl politiska som oeconomiska ställning i förtid mota ett öfverhängande ondt.
Sedan sista Regements-förändring har Finnland och Pommern blifvit afskiljde ifrån Sverige, hvarigenom våra Oeconomiska utvägar blifvit så ansenligen förminskade.
Jag önskade veta om StatsUtskottet anställt någon jemförelse emellan Svenska Minister-lönerne uti St.
Petersburg, London och Paris under den förra tiden och den närvarande.
Då Minister-aflöningarne alltid utgått i Hamburger
Banco, då varupriserne på de utrikes orteroe relativt till Hamburger Banco icke i min tro undergått någon betydlig förändring* så skulle jag ej tinna något skäl om dessa Minister-löner nu äro betydligt högre än förr.
Hvad sjelfva nödvändigheten af dessa höga deplomatiska Agenter vidkommer, så kan jag ej neka mig, att framställa en anmärkning, huru jag ofta haft tillfälle att förundra mig deröfver, att så angelägne och sä dyrt betalte
Embetsman så länge kunna vistas utom sina stationer och understundom hemma i landet, under ett fortfarande åtnjutande af deras åtmindstone för StatsVerket högst dryga tractamenten.
Man skall härvid lätteligen kunna vilja svara mig, att jag häraf begriper lika litet, sorn om jag skulle göra samma anmärkning dervid, att man sett Landshöfdingar, som säkerligen under deras tjenstetid vistats flere år utom, än inom sine Län.
Jag anmärker ytterligare, att jag aldrig sett iakttagas att någon afräkning till Statens nytta uti Minister-appointemenier ägt rum, för sådan© personel; som förut på Stat ägt betydliga löner».
Den 5 Julli f\ m. 43 StatsUtskottet har vid denna fråga velat visa en sparsamhets-andg för det allmänna deruti, att det synes hafva afslagit Regeringens begäran af en ytterligare tillökning till Minister-Staten af 5o,ooo Riksdaler Hamburger Banco, på så sätt, att Utskottet derutaf endast tillstyrkt en tillökning af 10,000, Riksdaler Hamburger Banco; men då Kongl. Maj:t vid denna- sin proposition tillkännagaf sig för åttonde Mufvudtiteln icke behöfva mera ån 5o,ooo Riksdaler
Jag fruktar, att man ännu hos oss icke gjort sjg tillräckligt bekant med de eonstitutionela formernas fordringar; med de pligter sorn dess, rättigheter ålägga Representanterne; det är uti Stats-anslagen, som Representationens hela magt och styrka innefattas; det är vid deras bestämmande, som det åligger Representanten att på det samvetsgrannaste afväga nödvändigheten och nyttan af en föreslagen utgiftl, då man aldrig får åsidosätta att det är producten utaf folkets, svett och möda sorn bestrider den.
Det är vid Stats-anslagens bestämmande* som Folkets Representanter äga att visa, om det till Ministerens nit, skicklighet och drift äga fullt förtroende, i hvilken händelse de kunna anslå betydligare summor under öfvertygelse!! af ett för Samhället förmånligt användande, då i det motsatta faljet de böra vara högst nogräknad# 44 Den 5 Julii f. m, vid beviljandet äfven af det högst nödvändiga; Det är endast och allenast på detta sätt som Folkets Representanter med hopp om framgång kunna framtvinga nödvändigheten af en adrnini., 6tration, som äger förmåga, att med de inskränkta medel som utan rubbning i Stats-borgarens välstånd kunna erbjudas, uträtta det mesta möjliga goda, sorn i Stats_oeconomiskt afseende aldrig kan åstadkommas, utan det alla delarne omfattande Statshushållnings-systeme, hvars saknad hos oss icke numera lärer kunna motfeägas.
Herr von TVeigel, Chrijlian Ehrenfried: Sedan det Högloflige StatsUtskottet nu inkommit med Betänkanden, om den blifvande Stats-regleringen, och deribland äfven under andra Jfufvud-titeln föreslagit de förändringar, hvilka MedicinalStaten bör undergå, anhåller jag att, beträffande den sednare, vördsamt få göra följande erinringar.
Utskottet anför: ”Till medhjelpare fcr Provincial-Medici vid förrättningar pro tempore, då antingen en ProvincialLäkare dör, sjuknar eller för ålder tarfvar biträde, eller då biträde pröfvas nödigt i anseende till uppkomne farsoter, tiar hittills blifvit bestådt för 8 sådane medhjel - Den 5 Julli f. m, 45 pare 77 Riksdaler 57 sk. 4 runst. och 8 tunnor Spännemål för hvardera5 men som tillfälle till Låkare-bitråde nu mera icke bör kunna saknas, sedan Bataillon.-Läfcare vid alla Regementen blifvit anståjide , samt i anledning af Kongl. Maj;ts derom afgifne nådiga proposition oell fleras motioner flere Provincial-Medici blifvit antagne, anser StatsUtskottet nämnde löner 622 Riksdaler 8 runstycken med derunder be-i räknade 64 tunnor desto hellre kunna indragas, sorn, om vid något tillfälle en Provincial-Medicus skulle behöfva biträde vid Låkarevården, tillgång till den mindre betydliga utgift sådant kan medföra, icke bör kunna saknas på andra för Medicinalverket anviste anslag ,y I anledning häraf anhåller jag att få upplysa, att enligt Kongl. Maj:ts Bref den 19 Oct. 18 i4, Provincial-Chirurgen i Stockholms
Lån, hvilkens ständiga biträde Länet ej kan umbära, njuter ett åi ligt arfvode af i5o Riksdaler af denna fond; hvarföre således, oin förut omnämnde af Utskottet projecterade indragning bifalles, ett särskilt anslag på Medicinal-Staten torde böra uppföras till nämnde ProvincialChirurgs lönande.
Vidare får jag anföra, att det obetydeliga anslag, om hvilkets indragning nu år fråga, hittills vål årligen kunnat lemna någon behållning för Statsverket, emedan det aldrig blifvit anlitadt, utom i sådane händelser, der inga andra utvägar funnits, att förskaffa ett af omständigheterna såsom nödvändigt påkalladt biträda åt 46 Den 5 Julii f% Ttt.