Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ugglas och Hr Huss nyss haft, ber jag få upplysa, att de medel, jag önskat af staten, ej af mig förutsatts böra användas till andra flickskolor, än sådana, som af stadskommunerna stiftas under statens kontroll i de städer, der behofvet deraf låtit förnimma sig.
Att man i många landsortsstäder funnit behof af sådana läroanstalter, kan man lätt öfvertyga sig om.
Hr Huss har missförstått mitt förra yttrande, då han anser mig hafva sagt att undervisningen vid det här stiftade seminarium för lärarinnor är ensidig; jag ber få upplysa att jag aldrig hyst eller uttalat en sådan åsigt, men väl har jag yttrat att guvernanter, lika litet som informatorer, kunna ega förmåga att undervisa i alla de ämnen, deras elever behöfva inhemta, hvadan hvarje sådan barnanndervisning, der den ej kan medelst dyra lektioner af andra lärare förfullständigas, blir ensidig.
Mitt af Hr Huss klandrade yttrande, att den nu föreslagna normal-skolans barn skulle blifva ett experimentalfält, då skolan stiftas för att uppöfva seminariets elevers undervisningsförmåga, har sitt stöd i sjelfva Utsk:s-Betänk:t, der det heter, att »för seminariets lärjungar någon öfning i mindre barns handledning blefve nödig», och längre ned »att det ej syntes omöjligt att (till dess normalskolan kommit i gång) bereda eleverna nödig öfning uti någon inom hufvudstaden befintlig flickskola».
Deraf synes mig klart framgå, att seminarie-elevernas öfning är hufvudsak och desmå barnens ändamålsenliga undervisning en underordnad fråga. 84 Den 22 Augusti f. m.
Hr Cederschjöld, Fredrik Angust:
Den utaf Gr. af Ugglas uttalade princip, uti hvilken Hr Huss sig förenat, att nemi. qvinnan bör uppfostras i hemmet och för hemmet, är onekligen ganska riktig; och om, på sätt Gr. af Ugglas antydt, qvinnans uppfostran verkligen på så sätt utfördes, skulle jag ingalunda vara den, som förordade det af Hr Bohnstedt nu framställda förslag; men beklagligtvis öfverensstämmer det i så fall vanliga förfaringssättet icke alls med Gr. af Ugglas’ föreställningssätt.
Uti åtskilliga klasser tillhör det deremot — sorgligt nog — »undantagen» att qvinnan uppfostras i hemmet, ty i stället skickas hon vanligen till någon enskild undervisningsanstalt eller dessa s. k. pensioner.
Vi hafva för våra ögon, huruledes här i Stockholm sådana undervisningsanstalter uppväxa, den ena efter den andra, såsom svampar; och att de likväl icke motsvara sitt ändamål, är både kändt och erkändt.
Under tiden förspörjes en allmän klagan, att qvinnans uppfostran icke så som sig bör handhafves.
Om lag kunde stiftas, som rent af förbjöd sådana pensioners inrättande eller inskränkte deras verksamhet, skulle jag rösta för antagandet af en sådan lag; men då sådant nu icke låter sig göra och icke heller någon kontroll kan i afseende å sådana anstalter handhafvas, — hvarken i afseende å personen, som inrättar en pension, eller beträffande stället, hvarest densamma förlägges, — vid sådant förhållande och då qvinnans uppfostran till stor del är beroende af modet, måste, efter mitt förmenande, några allvarligare åtgärder tillgripas för införande af ett förbättradt uppfostringssystem.
Något lämpligare medel härtill än de nu föreslagna normalskolorna kan jag, för min del, icke finna.
En högst väsendtlig fördel deraf att qvinnans uppfostran förlägges till skolan, består deruti, att undervisningen der kan försiggå utan något uteslutande afseende å målsmäns eller föräldrars godtfinnande.
De personer, som nu för tiden upprätta enskilda läroanstalter, måste till största delen lämpa sig efter vederbörande föräldrars tycke och smak; hvaremot skolans styresmän blott behöfde rätta sig efter hvad som för qvinnan sjelf vore bäst.
Dertill kommer att, om dessa skolor visat sig motsvara sitt ändamål och de derifrån utgångna eleverna ådagalagt en derstädes förvärfvad sann qvinnlighet, så skulle äfven de enskilda läroanstalterna, eller s. k. pensionerna, tvingas att lämpa sitt undervisningssätt elter den i normalskolorna följda method.
Med verklig tillfredsställelse har jag visserligen sett inrättandet af seminarium för lärarinnor; men dessa lärarinnor, de må vara huru utmärkta som helst, skola dock icke på så kort tid som en offentlig skola kunna förändra nutidens uppfostringssält; ty de lärarinnor, som derifrån utgå, taga antingen anställning uti enskilda hus, der deras ekonomiska ställning blir tryggad, eller ock anlägga de någon egen läroanstalt och komma derefter att så småningom lämpa sig efter det gängse undervisningssättet.
Den 22 Augusti f. m. 85 Hurudant är då vanligen nutidens uppfostringssätt för qvinnan?
Jo, uti liandtverkareklassen t.
ex. insätter man i allmänhet sina döttrar i pensioner, der de få lära allt hvad som är för gällskapslifvet behöfligt, men ingenting för lifvet.
Sålunda danade utträda de i samhället.
De blifva beundrade af löräldrarne, hvilka icke varit i tillfälle att inhemta slika ytliga kunskaper, men missakta deremot sjelfva sina föräldrar för deras s. k. okunnighet, och blifva på så sätt ofta — jag har sjelf varit i tillfälle att iakttaga detta — verkliga hustyranner; och detta till den grad, att mödrarne måste såsom tjenstehjon uppassa dem.
Nutidens uppfostringssätt har sannerligen inom samhällets mer obemedlade klasser åstadkommit mycket ondt.
En förändring häruti är påtagligen af bogsta behof påkallad; och för beredande af en möjlighet dertill, är verkligen icke den nu ifrågav:de lilla summan bortkastad, om den beviljas.
På dessa skäl förenar jag mig uti den af Hr Bohnstedt gjorda framställning.
Mot Utsk:ts tillstyrkande af ett anslag utaf 5000 rdr för en normalskola har jag icke något att anmärka; men har deremot icke kunnat finna mig öfvertygad af de utaf Utsk:t anförda skäl för afslag å nu väckta motioner för inrättande af offentliga skolor för flickor. Gr. af Ugglas har förklarat, det qvinnans uppfostran måste ske i hemmet.
Detta är visserligen ganska riktigt i afseende å den moraliska eller religiösa delen af qvinnans uppfostran; och uti rika föräldrahem kan det utan svårighet låta sig göra att bibringa de uppväxande döttrarna såväl nyssberörda del af uppfostran som öfriga med afseende å deras samhällsställning nödiga kunskaper; men helt olika är förhållandet med den stora obemedlade medelklassen.
Uti sådana familjer kunna föräldrarna verkligen icke i följd af sin ekonomiska ställning anskaffa en lärarinna, sorn måste honoreras med 4 å 5 hundra rdr årligen, för bibringandet af de kunskaper, hvilka icke tillhöra qvinnans religiösa uppfostran, som jag fortfarande anser företrädesvis böra meddelas i hemmet.
Hvad annat återstår väl vid sådant förhållande än att skicka döttrarne till närmaste flickskola, — denna må nu vara bättre eller sämre.
På en slump beror h. o. h. om skolan är god, ty ingen kontroll finnes deröfver.
En annan gång inträffar, att familjen på ett eller annat sätt, genom föräldrarnes frånfälle o. s. v., upplöses; och någon annan tillflykt finnes då icke än pensionen.
Utsk:t har yttrat, alt statens omsorg borde inskränka sig till understödjande af sådana läroanstalter, der lärarinnor komma att bildas; men, Mine Hrr! då staten numera medgifvit qvinnan en betydligt större verksamhetssfer än tillförene, så att hon t. ex. får idka handtverk och söka tillträde till åtskilliga allmänna befattningar, måste det väl ock vara statens pligt att tillse, det qvinnan jemväl genom statens försorg kan, erhålla den 86 Den 22 Augusti f. m. undervisning, som kan göra henne duglig att på så sätt gagna det allmänna.
I betraktande deraf skulle jag hafva velat förorda det utaf
Hr Bohnstedt väckta förslag om tillsättande af en komité för ett fullständigt utredande af hithörande förhållanden; men då Hr Bohnstedt sjelf hemställt, att Doktor Thyselii motion måtte bifallas, instämmer äfven jag uti den af Hr Bohnstedt sålunda gjorda anhållan.
Hr Cederschjöld har uti sitt yttrande öfverflyttat denna fråga på en annan ståndpunkt, än den, som förut utgjort föremål för öfverläggningen.
Hvad i denna fråga tillförene varit afhandladt, har nemi. gällt bildandet af uppfostringsanstalter för qvinnan öfver allt i riket.
Hr Cederschjöld åter har omordat den nödig befunna förbättringen af våra enskilda flickskolor.
Afven jag anser en sådan förbättring vara högeligen af behofvet påkallad, men tror att detta ändamål på ett mycket säkrare sätt vinnes genom det nuv:de seminarium.
Mig har berättats, att detta redan på sitt 2:dra läsår haft icke mindre än 76 elever.
Om man antager, att dessa elever blifva sannt religiöst bildade och kunniga qvinnor, hvad är väl naturligare, än att genom dessa lärarinnor sedermera en bättre anda sprides i våra flickskolor.
Denna väg anser jag vara den rätta; hvaremot man genom inrättande af en eller två normalskolor visserligen kan erhålla ett begrepp om, huru sådana skolor böra vara beskaffade, men deraf likväl icke någon egentlig eller annan fördel än för en särskild orts innebyggare kan dragas, ty alla derifrån aflägse belägne trakter kunna icke deraf komma i åtnjutande.
Hvad Hr Cederschjöld åsyftat, anser jag således lämpligast vinnas genom utvidgning af nuv:de seminarium.
Jag instämmer till alla delar uti den af Gr. af Ugglas uttalade åsigt.
Det skulle nemi., efter mitt förmenande, vara en verklig olycka, om staten skiljde qvjnnans uppfostran från hemmet.
Det är för hemmet qvinnan bör bildas; och alltså vinnes hennes uppfostran bäst i hemmet.
Alt, på sätt en föreg:de talare föreslagit, skilja den religiösa uppfostran från den öfriga bildningen, låter sig verkligen icke heller utföra, enär dessa båda uppfostringsgrenar för qvinnan hafva det närmaste sammanhang med hvarandra.
Med temlig säkerhet kan ock antagas, att en lång skilsmessa från hemmet komme att inverka skadligt på deri unga qvinnan.
Afven jag eger kännedom om de stora svårigheterna för modrarne att kunna gifva sina döttrar en riktig uppfostran; men en allvarlig vilja kan, då den verkligen finnes, undanrödja många hinder.
Den 22 Augusti f. m. 87 Ett förslag, som är förkastligt ur moralisk synpunkt, måste äfven vara det ur ekonomisk, samt bör åtminstone icke af R.
Jag kan på dessa skäl icke annat än motsätta mig det af Hr Bohnstedt nu framställda förslag.
De invändningar, jag nu sednare hört göras mot statsbidrag för publika flickskolor, torde till en ej ringa del vara föranledda af den föreställningen, att dessa flickskolor skulle vara statsskolor, dit man vore tvungen att skicka sina döttrar.
För gossar finnes visserligen till en del ett sådant vilkorligt tvång att begagna de publika skolorna, så framt man vill för dem i framtiden öppna de banor, som staten åt mannen håller i beredskap, men jag kan ej föreställa mig, att någonsin ett sådant tvång kunde påläggas föräldrar och målsmän i och för döttrarnes undervisning, så framt de ej genom barnens vanvård förverka sin rätt att i det fallet besluta.
Deremot har jag tänkt mig att i våra upplysta tider dessa flickskolor skulle inrättas med den omtanka och omsorg, att föräldrarne sjelfva deraf öfvertygas om fördelen att låta sina barn begagna dem, helst skolorna under lektionstimmarne böra ikläda sig vården om sina lärjungar.
Af hvad skäl då ett sådant förslag i moraliskt afseende kan vara förkastligt, som Hr Ehrenheim uttryckt sig, är för mig oförklarligt.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Ulsk:ts hemställan utan förändring, och dels af Hr Bohnstedt, att R. o. Ad. måtte besluta: l:o att för inrättande och underhäll af en med seminarium för bildande af lärarinnor förenad normalskola för flickor skall anvisas ett årligt anslag af 5000 rdr; 2:o att R.
St:r för upprättandet till en början af fyra allmänna flickskolor skulle bevilja 12,000 rdr, att utgå och å riksstaten uppföras från och med året näst efter detta riksmötes slut, hvarjemte hel och half skolafgift af 100 och 50 rdr årligen skulle lemnäs för de elever, som förmådde att den utgöra, då för fattiga med goda anlag begåfvade flickor undervisningen borde vara fri, och att på K. M:s Nåd. pröfning skulle bero att låta utfärda sjelfva stadgan och att bestämma i hvilka af de städer, som ville upplåta kostnadsfria, rymliga lokaler till skolorna och deras föreståndarinnor, äfvensom lemna nödiga skolinventarier, dessa allmänna flickskolor må blifva upprättade; samt 3:o att R.
St:r skulle hos K. M. i underd. anhålla, att K.
M. läcktes af erfarne, för undervisningen intresserade män tillsätta en komité, med åliggande att inom viss lid, efter inhemtande af utlåt, från städernas innevånare, uppgöra ett fullständigt organisations- och kostnadsförslag för högre, på nyaste erfarenheten byggda, för utveckling af själens, hjertats och kroppens krafter ändamålsenligt inrättade bildningsanstalter för qvin - *8 Den 22 Augusti f. m. nor i alla de städer, hvilkas folkmängd, i förening med den omgifvande ortens, uppginge till det belopp, att en skola der borde grundas, dervid beräknande så väl hvad städerna oell orterna vore villiga eller borde åläggas dertill bidraga, som ock hvad staten för organisationen och sedermera för underhåll af lärare och lärarinnor, materiel m. m. borde tillskjuta, samt att K.
M. täcktes till näst sammanträdande R.
St:r afgifva ett fullständigt förslag i ämnet.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utskits hemställan utan förändring och, då dertill svarades många ja, blandade med nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Hr Bohnstedt begärde votering.
Uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Hen som bifaller Stats-Utsk:ts hemställan i 67:de punkten af Utlåtit N:o 139, utan förändring, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, beslutar R. o. Ad.: l:o att för inrättande af en normalskola för flickor skall beviljas elt anslag af 5000 rdr; 2:o alt för upprättandet af fyra allmänna flickskolor i enlighet med Doktor Thyselii motion skall beviljas ett anslag af 12,000 rdr; samt 3:o att till K.
M. bör aflåtas en underd. skrifvelse af det innehåll Hr Bohnstedt föreslagit.»
Den vidare pröfningen af förev:de Utlåt, uppskjöts till e. m:S plenum.
Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsluts Utlåt.
N:o 40, i anledning af dels återremisser å Utsk:ts Betänk.
N:o 21, i fråga om skjutsningsbesvärets ordnande, dels ytterligare väckt motion i samma ämne; Den 22 Augneti e. m. samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Mern.
N:o 125, med formulär till fyrktalslängd, till debiterings- och uppbördslängd för kommunalutskylder, samt till debetsedel för dylika utskylder. K. o.
Ad. åtskiljdes kl. £ 3 e. m.
Lördagen den 22 Augusti 1863.
Justerades profit för den 9 sist).
Maj e. ni.
Föredrogs ett från Vällofl. Borgare-St. ankommet prot.-utdrag N:o 379, innehållande inbjdning till de öfriga Hiks-Stånden att biträda Borgare-Sfis beslut i afseende å Lag-Utsk:ts Utlåt.
N:o 48, i ani. af återremisser af Utsk:ts Betänk.
N:o 21, i fråga om tillägg lill lagstiftningen ang:de äktenskapsskillnad.
Föredrogs ett från Ilederv.
Bonde-St. ankommet prot.-utdrag N:o 38!, med kommunikation af en utaf Jöns Rundbäck från Göteborgs län, på grund af 56:te §:n II. 0., väckt motion att de protokoll, som skola blifvit hällne vid förstärkta StatsUtsk:s sammanträden den 6:te, 7:de och 11 :te dennes, måtte varda till trycket befordrade och bland Riks-Ståndens ledamöter utdelade.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då den kommunicerade motionen redan blifvit af Bonde-St. till behörigt Utsk. remitterad, R. o. Ad. torde finna, att prot.-utdraget ej föranledde till någon annan åtgärd från R. o. Ad:s sida än att läggas till handlingarne.
Ropades ja. 90 Den 22 Angnsti e. m.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att de sista bladen af det blifvande riksdagsbeslutet hade aflemnats till Riddarh.-kansliet, för att förses med underskrifter af R. o. Ad:s ledamöter.
Fortsattes föredrågningen af Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 139, ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens åttonde hufvudtitel. 68:de och 69:de punkterna.
Utsk:ts liemställanden biföllos. 70:de punkten.
Hr Huss, Magnus: Stats-Utsk:t har, under förmenande att den af K.
M. föreslagna aflöningen för professoren i medicinsk gymnastik och för sekreteraren och redogöraren varit för högt beräknad, med 2,000 rdr årligen förminskat utgiftsstaten för Gymnastiska central-institutet.
Till följd deraf anhåller jag att få yttra några ord.
K. M. har sjelf äskat mindre anslag till aflönande af professoren i medicinsk gymnastik än för de öfriga professorerna.
Desse sistnämnde hafva nemi. föreslagits till erhållande af 4,000 rdr årligen, då den förre blott skulle erhålla 3,000 rdr.
Förhållandet, som ej torde vara Stats-Utsk:t bekant, är följande.
Under förra tider, så länge professor Branting innehade medicinska professionen vid centralinstitutet, hade innehafvaren af denna profession en betydande inkomst af medicinska gymnastiken, fäktning o. s. v.; men sedan nämnde professor sistlidne vår lemnade sin plats, har K.
M. funnit godt bestämma att denna inkomst skulle skiljas från tjensten och i stället ingå till kassan för att fördelas i vissa lotter, af hvilka professoren i medicinsk gymnastik skulle erhålla fyra, då de andra deremot blott finge en hvar.
Detta är orsaken, hvarföre denna lön blifvit föreslagen till endast 3,000 rdr.
Denne professor har vidare mycket strängare arbete än någon af de andra lärarne.
Han skall undervisa den studerande ungdomen i gymnastik, skall hålla föreläsningar öfver sjukdomarnes diagnos och behandling, m. m.
Hade detta förhållande varit inom Utsk:t bekant, förmodar jag att Utsk:t tillstyrkt bifall till K. M:s Propos. i denna del.
Hvad vidare angår ett arfvode af 800 rdr åt en sekreterare och redogörare, så får jag, alldenstund denne, ifall, på sätt kommitterade föreslagit, en direktion skall hafva högsta ledningen af institutet, får ganska mycket att göra, till följe af de meddelande, som alltid komma att ega rum med de läroverk, sorn hafva gymnastik, anhålla att äfven detta anslag beviljas.
Slutligen får jag äfven anhålla att R. o.
Ad„ med afslag å Utskits framställning, måtte bevilja en hyresersättning af 600 Den 22 Augusti e. m. 91 rdr åt den professor, som ej kan få fri bostad sig anvisad.
Det synes mig nemi. i högsta grad orältvist och obilligt, att den af professorerna, hvars arbete och sysselsättning har lika stort omfång som de öfrigas, skall hafva mindre löneförmåner.
Då jag reserverat mig mot Utsk:ts förslag i denna punkt, och då min reservation går ut på detsamma, som Hr Huss nyss yrkat, eller antagande af K. M:s Propos. i denna del, får jag endast förklara, att jag till alla delar instämmer i Hr Huss’ framställning.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder endast blifvit af Hr Huss yrkadt, att R. o.
Ad. måtte bifalla Utskrts förev:de hemställan, utom hvad beträffade lönerna för professorn å medicinska afdelningen samt sekreteraren och redogöraren vid gymnastiska centralinstitutet, äfvensom hyresersättningen till den af institutets professorer, som ej innehade boställslägenhet i institutets egendom, hvilka löner och hyresersättning R. o. Ad. skulle bestämma till de af K.
M. föreslagna belopp, samt att, till följd häraf, den af Utsk:t tillstyrkta anslagssumman, 17,400 rdr, skulle förhöjas till 19,400 rdr.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan i dess helhet, hvartill svarades flere nej jemte några ja, och sedermera propos. på bifall dertill med den af Hr
Huss föreslagna förändring, då svaren utföllo med flere ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Utsk:ts sednare tillstyrkande.
Bifölls. 71:sta—75de punkterna.
Utsk:ts hemställanden biföllos, 76:te punkten.
Huss:
Denna fråga ang:de löneförhöjning åt extra provincialläkare blef af R.
St:r vid förra riksdagen afslagen och vid denna har K. M., enär genom en sådan löneförhöjning endast en jemförelsevis mindre tillökning åtminstone till en början skulle i de för sjukvården tillgängliga läkarnes antal kunna vinnas, ansett frågan böra än vidare uppskjutas, intilldess den föreslagna regleringen af helsovården hunnit ytterligare genomföras.
Icke desto mindre vågar jag fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på det nödvändiga att bevilja någon tillökning i lönerna åt extra provincialläkarne. 92 Den 22 Angneti e. m.
De hafva h. o. h. samma åligganden och ansvar och lika stora distrikt som de ordinarie provincialläkarne.
Någon annan skillnad i delta afseende dem emellan förefinnes icke annat än i deras lönevilkor.
Jag får vidare göra Ståndet uppmärksamt på att de extra provincialläkarne kunna aldrig få inträde i civilstatens pensionskassa och derigenom blifva berättigade till pension.
Vidare hafva de icke tillfälle att komma i åtnjutande af tjenstgöringspenningar.
Med ett ord, de äro i flere afseenden särdeles vanlottade i förhållande till de ordinarie provincialläkarne.
Motionären har äfven visat att, till följe af dessa ofvannämnde orsaker, bland nu befintliga 26 extra provincialläkarebefaltningar, 10 finnas obesatta i brist af sökande, 5 uppehållas af bataljonsläkare, som med sin tjenst förena extra provincialläkarebefattningar, och att således endast 11 af dessa tjenster i verkligheten äro besatte.
Jag bar nu sökt visa olägenheterna af ntivtde förhållande och huru ringa utsigterna till bergning för extra provincialläkarne äro.
Med anledning deraf tager jag mig friheten anhålla om afslag å IJtskits hemställan; men vill dock icke, lika med motionären, yrka alla de extra provincialläkarnes uppflyttande till samma löneförmåner som de ordinarie, utan tillstyrker för min del bifall till deri af Hr Sandels afgifna reservation, hvarigenom »R.
St:r skulle bevilja ett reservalions-anslag af 3,000 rdr, att af K.
M. disponeras till löneförhöjning vid sådana extra provincialläkaretjenster, till hvilka vid inträffande ledighet ingen sökande sig anmält, oaktadt ledigheten varit 3:ne gånger kungjord, och med vilkor dels att dessa tjenster då betraktas som ordinarie provincialläkaretjenster, med hvilka militärläkaretjenst ej vidare får förenas, samt dels kommunerna åtaga sig lör sådana provincialläkare anskaffa och underhålla fri bostad.» Frih. af Ugglas, Gustaf: Ehuru jag icke inom Utsk:t blef antecknad såsom reservant mot det i denna punkt fattade beslutet, var jag dock af olika tanke med Utsk:ts pluralitet i denna fråga.
Efter den fullständiga utredning af ämnet Hr Huss afgifvet, får jag inskränka mig till alt till alla delar instämma i det af honom gjorda yrkande.
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder endast hade af Hr Huss yrkats, att R. o.
Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, måtte för sin del besluta, »att R.
St:r bevilja ett reservationsanslag af 3,000 rdr, att af K.
M. disponeras till löneförhöjning vid sådana extra provincialläkaretjenster, till hvilka vid inträtfande ledighet ingen sökande sig anmält, oaktadt ledigheten varit 3 gånger kungjord, ock med vilkor dels att dessa tjenster då betraktas som ordinarie provincialläkaretjenster, med hvilka militärläkaretjenst ej vidare får förenas, samt dels att kommunerna åtaga sig att för sådana provincialläkare anskaffa och underhålla fri bostad.»
Den 22 Augusti e. m. 93 Härefter framställde Hr Gr. o.
Landtm, först propos. på bifall till lJtsk:ts hemställan, hvartill svarades flere nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på afslag derå och antagande af Hr Huss’ofvanomförmälda förslag, då svaren utföllo med flere ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Jag får anhålla att de öfriga Riks-Stånden måtte inbjudas att förena sig i R. o. Ad:ns i denna punkt fattade beslut.
Till denna anhållan lemnade R. o. Ad., uppå framställd propos.
, sitt bifall. 77:de punkten.
Utsk:ts hemställan bifölls. 78:de punkten.
Frih. af Ugglas: 1 sammanhang med det förslag till reglering af den civila läkarevården, som K.
M. vid sista riksdagen till R.
St:r aflemnade, föreslog K.
M. inrättande inom hvarje län af en förste provincialläkarebefattning, hvars innehafvare skulle, jemte sjukvården inom sitt distrikt, hafva tillsyn i allmänhet öfver sjukvården inom länet.
Detta förslag vann ej dåvarande Ständers bifall.
M. vid denna riksdag icke förnyat sin framställning, kan lätteligen förklaras deraf att R.
St:r så nyligen afslagit K.
M:s Propos. i detta ämne.
Vid hvarje riksdag bevilja R.