Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har ingenting emot voteringsproposln; jag får blott ytterligare anmärka, att ingen förklaring af Hr Gr. o. Landtm, blifvit meddelad, huruvida det ifrågaställda yttrandet af Hr Cederschjöld kommer att åtfölja återremissen.
Landtm, yttrade, det H. Ex. trodde, att den redan omtalade, vid början af denna riksdag inträffade händelse, att H. Ex. ansett en af Gr.
Cronhjelm väckt motion, om införande i Ridd Ordn. af ett förbud för de i 4* §•
Riksd.Ordn. omtalade personer att få i bänkm:svalet deltaga, icke kunna upptagas, borde tillräckligen förvissa R. o. Ad. derom, att II.
Ex. vore sinnad iakttaga samma förfarande med den af Hr Cederschjöld nu väckta enahanda fråga.
Uppå derefter gjord framställning blef den nyss upplästa voteringspropos. af R. o. Ad. godkänd.
Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 26.
Nej — 76. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att, i öfverensstämmelse med Reg.F:s föreskrift i 56 §., komme de i anledn. af den nu återremitterade punkten af Ridd.Utsk:s inemor. afgifua yttranden att till Utsk. åtfölja, med undantag af den del utaf TIr Cederschjölds anförande, hvilken anginge föreskrift om uteslutande af de i 4i §■ Riksd.Ordn. omtalade personer från delaktighet i bänkm:svalet; kunnande denna framställning, såsom innefattande begäran om förklaring af grundlagen, icke här upptagas, utan ägde Hr Cederschjöld, om han så åstundade, att i ämnet vända sig directe till Constit.Utsk. 4:de punkten, ang:de verkställande af R. o. Adis båda första anteckningar inom 4 dagar från riksdagens början.
Jag var frånvarande, då Hr Gr. o. Landtm, lärer hafva förklarat, det min anmärkning, att de personer, hvilka, enligt 4i §•
Riksd.Ordn., icke få deltaga i val till Utskott, ej helier må tillåtas ett sådant deltagande i första instansen till dessa val, nemi. bänkm:svalen, skall innebära en grundlagsstridighet och sålunda icke får åtfölja återremissen; men jag får nu på det högsta protestera emot en sådari grundlagstolkning, och såsom ett särskildt bevis på dess oriktighet blott erinra, att i 17 §. af Riksd.Ordn. finnes stadgadt, det ingen får obehörigen verka vid riksdags - Den 12 Juni. mannavalen och hardt ansvar är utföst för den, som deremot bryter.
Men nu väljas i BondeSt. allestädes, och i BorgareSt. åtminstone i Stockholm, riksdagsmännen genom dertill förut utsedda clectorer; och efter Hr Landtm:s tolkning skulle det altså icke vara förbjudet att inverka på valet af dessa, hvilket val likväl nästan är det väsendtligaste.
Jag förenar mig i den protest, Hr Cederschjöld nu afgifvit, och tror, att, då man tillåter de ifrågaställa personerna att deltaga i bänkm:svalen, man gjort en lagstridig förklaring af grundlagen, då deremot den klara och rätta meningen återfinnes i Hr Cederschjölds begrepp om det ifrågavar. grundlagsbudet.
I naturlig följd deraf, att jag, såsom jag redan erinrat, vid afgifvandet af min motion framställde samma anmärkning, som den Hr Cederschjöld nu väckt, och endast genom en vägrad remiss hindrades från fullföljande deraf, får jag nu till alla delar förena mig i Hr Cederschjölds reservation.
5:te punkten, ang:de skyldighet för Bödd.direct:n att till utdelning af polletter sammanträda en half timme före hvarje innan riksdagens öppnande å rikssalen inträffande plenum, till och med det, som äger rum dagen före plenum plenorum.
6:te punkten, ang:de Hr Aminoffs förslag, att el ectorsvalet ej måtte ske förrän tre dagar efter bänkm:svalet.
Dessa båda punkter bifölios. 7 :de punkten, ang:de afskaffa n de af andra uppropet vid val och voteringar.
Uti alla tider och inom alla representationer har magtbegäret yttrat sig på mångahanda sätt, och minoritetens benägenhet att vilja maitrisera majoriteten visat sig.
Jemväl nu är frågan den.
För att rätt undersöka saken, bör man återgå till anledningarna till det existerande förhållandet.
Hvarföre stadgades väl a:ne upprop för detta Stånd, då endast ett upprop äger rum i de öfriga?
Orsaken härtill ligger i de öfriga Ståndens olika organisation emot detta. B., o. Ad. består af 5oo ända tili 800 ledamöter, hvilka alla sjelfva bekosta deras vistande vid riksdagarna.
Utaf dessa sysselsätter sig en stor del icke uteslutande med riksdagen, utan, särdeles då hufvudstaden är riksdagsorten, befinner sig derstädes till följd af innehafvande tjenstebefattningar.
Vöre det väl rättvist eller lämpligt att antingen utesluta dem från utöfningen af riksdagsmannarätten, eller ock tvinga dem att sitta här hela dagarna och passa på.
Jag vet icke, hvarföre man i detta fall vili vara strängare nu än förr.
Hvad sjelfva syftemålet med förslaget be - träffar, så, och om man, hvad man nödvändigt mäste för att finna någon grund för motionen, antager, att Ståndet styres af partisinne — hvilket, i förbigående sagdt, vore lika litet 1 edrande för minoriteten som för majoriteten, ty då bestode den förra likaväl af machiner för deras chefer, som den sednare —; men om man antager det, luiru kan man viii i alla fall vara blind för den omständigheten, att, om man sluter till dörren för vissa missbruk, hvilka kunna tillhöra ofullkomligheten af de menskliga institutionerna i allmänhet, öppnar man dörren för mångfaldigt större vådor.
Då man besinnar, att R. o. Ad. utgör en fjerdedel af Representationen, torde det vara angeläget, att de beslut, vi fatta, icke äro slumpens; men för att fullfölja den supposition , som jag angifvit såsom den enda möjliga grunden för piotionen, så, om man antoge, att det ena partiet komme Öfverens att t. ex. nästa plenum mangrannt infinna sig och då försöka att smyga fram en votering, hvilken så hastigt för sig ginge, att få, utom de, som öfverenskommit, kunde deri fä deltaga; jag frågar: vunne väl något förhållande derpå?
Jag tror, att alla afvikelse!' från det rätta böra förekommas, och dertill hörer, att minoriteten icke må kunna genom några tillställningar öfverrumpla majoriteten.
Der en sådan finnes, der skall den vara rådande utan att behöfva strida mot några intriger eller tillställningar.
Jag yrkar återremiss å betänk.
Jag skulle begära afslag å detsamma, Oin jag icke hade den öfvertygelse, att det är billigt att dessförinnan ånyo höra Utskottet.
Utsk. har såsom skäl försitt tillstyrkande uppgifvit, att icke mer än ett upprop äger rum i de öfriga Stånden samt uti Utsk:n. Dervid har Utsk. förbisett saken till sina orsaker och ändamål, samt endast hållit sig vid ett bruk, hvilket för ett så organiseradt
Stånd sorn vårt icke är lämpligt.
Grundlagens mening måste väl vara, att hvar och en riksdagsman skall i hvarje fråga kunna afgifva sin röst; och utan att fråga efter, huru det tillgår i de öfriga Stånden, kan man altså förklara, att det fir orätt, då någon uteslutes från deltagande i besluten.
Man har likväl, för att icke orsaka alltför lång tidsutdrägt, såsom en medelväg stadgat 2:ne upprop, och jag skulle tro, att för vårt talrika Stånd bibehållandet häraf är nödvändigt.
Det är icke blott såsom representant inom af Representationen, utan såsom ombud för hela folket, vi hafva att deltaga j besIuten; och om dessa i åtskilliga fall kunna vara mindre magtpå liggande derföre, att de icke kunna leda till pågra resultater, förrän Konungen bifallit dem, så är det dock utj andra fall, såsom beskattningsfrågorna, uti hvilka Ständernas beslut blifver lag; och der är det vigtigt, att Icke minoriteten får åstadkomma beslut, hvarmed majoriteten är missnöjd.
Man må icke tro, att bibehållandet af Dea 12 Juni. 2tdra uppropet är vigtigt blott för dem, som tänka lika med Styrelsen; lika vigtigt, om icke vigtigare, anser jag det vara för dem, som äro i stridig opinion mot Styrelsen, och vigtigast för folket.
Jag anser TJtsk:s förslag oriktigt och obefogadt, samt tillstyrker afslag derå.
Spens: Jag nödgas vid detta tillfälle dela den tanka, sorn Frih.
Boye framställt.
Jag kan ueml icke finna annat, än att borttagandet af andra uppropet komnie att leda till flera svårigheter.
Jag tror likväl, att skillnad kan och bör göras vid voteringar öfver frågor och vid voteringar till val sålunda, att blott ett upprop vid de sednare ägde rum.
Dessa voteringar äro alltid på förband anslagna och sålunda bekanta, så att de, sorn icke äro närvarande, få skylla sig sjelfva derför.
Vid andra voteringar äger deremot ett helt annat förhållande rum.
De kunna påkomma så oväntadt, att största delen af Ståndet bortgått i tanka, att frågan komme att afgöras utan votering m. m.
Jag yrkar således bibehållande af 2:dra uppropet för öfrigt; men föreslår afskaffande deraf vid val.
Jag torde icke behöfva antyda, att jag fullkomligt delar Utsk:s tanka i denna fråga, enär den blifvit framställd till följd af derom utaf mig väckt motion.
Jag skall nu blott begära att få upptaga några motskäl, hvilka dels af reservanterna, dels utaf särskilda talare blifvit angifna.
Jag anhåller dock att få förbigå allt, som angår motiverna för förslaget.
Man har i detta afseende å ena sidan påstålt, att meningen skulle vara att förminska, och å den andra, att afsigten vore att föröka Styrelsens inflytande, och deruti torde ligga det bästa beviset för att det är svårt att döma om de verkliga bevekelsegrunderna.
Jag vill upplysa, att förslaget är tillstyrkt af Ridd.Utsk:n vid de tvenne sistförflutna riksdagarna; att det är bifallet af R. o. Ad. vid i8a3 års riksdag, ehuru det afslogs af K.
M. och sedan af den välbekanta majoriteten vid den sista.
Motionen är således icke min, utan endast af mig adopterad.
En reservant har sagt, att om man ville vara conseqvent i Utsk:s mening, borde man vid pleni början stänga dörrarna för att försäkra sig om, att icke någon deltog i besluten, som icke öfvervarit discussionen.
Hvad verkan kunde sådant väl medföra.
Det bör väl icke vara meningen, att representanterna skola tvingas att fullgöra sin pligt.
Det kända ordspråket torde då få tillämplighet, att den hund, som drages till skogen, icke biter många djur.
Jag har icke talat örn några budskickningar vid voteringar, såsom numera brukliga, utan jag har sagt, att andra uppropet ”qvarstode såsom lemning från de tider, då riksdags- och riddersmannen till den grad förglömde sitt kall och sin öfvertygelse, att han lät nyttja sig såsom ett blindt verktyg eller såsom en voteringsmachin för den ena eller andra partichefen* och då r a38 Den 12 Joni. dessa chefer behöfde det tidsuppskof, sora uppropet medför, för att genom i förstugan placerade ordonnancer och betjenter efterskicka den nödvändiga voleringsmassan.”
Den talare, som nu yttrat sig emot mig, var sjelf med i den tid, hvarom jag talat eller kort derefter, och torde således sjelf bäst veta, om det icke verkligen så tillgick, som jag uppgifvit.
Sjelf har jag öfvervarit tillfällen, då jag sett landets högsta domarecorps mangrannt på några ögonblick marchera upp från deras embetsrum för att votera.
Sådant måste väl icke vara öfverensstämmande roed hvarken dessas eller Bepresentationens värdighet.
De, hvilka hafva ett sådant nit för ärendernas behandling, som det vigtiga kallet bjuder, lära icke underlåta att öfvervara discussionerna, och lära icke tillåta sig att votera endast efter andras vilja.
Skulle man antaga, att våra öfverläggningar icke tjena till någonting, vore det bäst att inrätta saken på det sätt, alt anslag i tidningarna helt enkelt utfärdades derom, att den eller den dagen behagade B., o. Ad. utan discussion votera öfver de eller de frågorna.
Jag kan icke linna annat, än att inrättningen endast är en beqvämlighetsanstalt, hvars olämplighet blir tydligare i samma man, som anspråken å representantens förmåga och vilja att uppfylla sitt kall blifva mera utbildade.
Man har sagt, all andra uppropet borde bibehållas, på det de enskilda ledamöterna kunde bespara sig tiden och mödan att städse vara närvarande under plena.
Detta är ett särdeles skäl.
Man vill således, att riksdagsgöromålen skola utdragas för den enskildes beqvämlighets skull, Jag hade trott, att det vore den enskildes skyldighet att uppoffra all beqvämlighet, för att bespara tiden för det allmänna.
Man har sagt, alt genom förslagets antagande dörren skulle öppnas till vida större missbruk än de, som nu kunna äga rum.
Jag kan icke fatta, hvarföre man befarar detta.
Landtm, kan icke föredraga ärenderna i någon annan ordning än den, sorn linnes fastställd å för hvarje plenum uppgjord och för hvar och en tillgänglig föredragningslista.
Jag kan således icke inse, huru någon öfverraskning eller oväntad föredragning af ett eller annat ärende kunde komma att äga rum, lika så litet sorn några intriger af det slag, som under de tider, hvarifrån inrättningen härleder sig, numera bör äga rum, Skulle B. o. Ad. icke, lika med hvad Ståndet i8a3 beslöt, finna för godt att afskaffa andra uppropet, hemställer jag, att man för conseqvensens skull måtte inrätta 3, 4> eller flera upprop, på det man riktigt måtte få tid att samla ihop Ståndet; ty med samma rätt som embetsmännen uti vederbörande verk och collegier kunna få utöfva riksdagsmannakallet så beqvämt, som att blott infinna sig vid voteringarna, på samma skäl böra jemväl de tjenstgörande på Ladugårdsgärdet, Fredrikshof, Carlberg etc. få tillfälle för sig öppnadt att hinna fram till voteringarna.
Jag tillstyrker bifall tilk betänkandet.
Den 12 Juni.
En värd talare liar ansett förslaget om andra uppropets afskaffande vara ett medel att sätta minoriteten i tillfälle att beherrska majoriteten.
Jag har svält att fatta, huru detta skulle tillgå; ty jag förmodar, att majoriteten, just derföre att den är majoritet, alltid gör sin rätt gällande.
Men jag ser deremot i förslaget ett medel att utröna majoriteten, nemi. den sjelfstiindiga majoriteten; ty de som ej afhöra discussionerna, utan endast efter kallelse hitkomma för att votera, kan jag ej anse såsom sjelf— ständiga i sina opinioner.
Hvarföre discutera vi, om ej för att genom upplysningar göra den ena eller andra opinionen gällande, oberoende af förut fattade åsigter?
Men om andra uppropet skall bibehållas för att desto längre hålla allas rätt öppen till voteringen, utan att hafva behöft afhöra discussionen, skulle jag önska, att vid hvarje votering ett larmskott lossades, eller en signalflagg hissades, eller något annat dylikt tecken gåfves, på det alla måtte hitkailas och äfven de, som icke hafva tillfälle att få särskildt bud.
Man har invändt, att en del af It. o. Ad:s ledamöter hafva andra sysslor att bevaka och att tiden icke medgifver dem att här afhöra discussionerna.
Jag åter tror, att de, som af sina embeten äro förhindrade att öfvervara discussionerna, göra bäst, om de sköta dessa embeten och icke heller befatta sig med att deltaga i voteringarna.
Jag är äfven bland dem, som hafva embetsgöromål, och jag försummar hvarken dem eller mina enskilda angelägenheter1.
Jag har också ofta sett mig nödsakad att bortgå från voteringen; men jag liar aldrig kommit hit för att votera i ett ämne, der jag icke öfvervarit discussionen.
JDet har tvärtom varit få ämnen, om hvilka jag hitkommit med en så orygglig opinion, att den icke hade af grundliga skäl kunnat under dis— cussionen ändras.
Man har vidare sagt, att följden skulle blifva, att particheferna dagen förut uppbådade sina anhängare, hvarje gång de visste, att ett mål skulle förekomma, som de ville genomdrifva.
Men det är icke mera jag vill, än att mina motståndare må vara här och höra discussionen; och jag har öfverlefvat den dag, då vid en särdeles vigtig frågas afgörande Riddarhuset var ovanligt talrikt, efter allt utseende till följd af order och tillsägelser.
Discussionen var ytterst liflig och upplysande.
Lartdtm:s propos. bifölls muntligen så enhälligt, att blott ett eiida nej hördes med begäran om votering, hvilken, efter långa misslyckade försök alt få den enda ledamoten att afstå från siri efter allt utseende orimliga begäran, omsider anställdes och — vanns, hvilket helt visst icke kunnat hända, om förstärkningen hitkommit blott till voteringen, utan att hafva haft tillfälle att afhöra discussionen.
Man har jemväl sagt, att minoriteten icke bör kunna motverka majoriteten.
Detta erkänner jag och respecterar majoriteten, på hvilken sida den än må vara.
Men det är först efter voteriugssed - Den ja Juni* larnas öppnande, som man är i tillfälle att med säkerhet veta, hvad som är majoritetens mening.
Jag tillstyrker på grund häraf bifall till Utsk:s förslag, destöhellre som allmänheten alltid ansett andra uppropet vara ett medel för Regeringen att här på Riddarhuset genomdrifva sina afsigter, och R. o. Ad. således bör begagna detta tillfälle att afskudda sig denna misstanke.
Det förefaller mig besynnerligt, att alla de talare, som yttrat sig emot Ridd.Utsk:s förslag, ensamt fästat sig vid sådana omständigheter, sorn TJtsk. ansett sig böra helt och hållet förbigå, i det dessa talare såsom hufvudskål för sin åsigt antagit, att partisinne och intriger skola vid voteringarna äga rum.
Jag bekänner, att skäl af sådan beskaffenhet alldeles icke hos mig ingått i någon beräkning vid bestämmandet af min Öfvertygelse inom TJtsk., och jag tror, att man i lagstiftning endast bör stödja sig på rättsprinciper.
Men genom stadgandet af ett andra upprop, eller förnyelsen af ett redan verkstäldt, synes mig, att man frångått rättsförhållandet och ingått på ett considerationssystem; jag kan åtminstone ej inse, hvarföre man icke med samma skäl kan stadga sex upprop, som tvenne.
För min del har jag således trott, att man i denna fråga gör bast, om man, utan att antaga, att några partier äro till finnandes, ensamt följer rättsprincipen.
Hvad för öfrigt Frih.
Cederströms yttrande angår, att Utsk:s förslag skall vara obetänksamt och obefogadt, förtjenar det ej annat svar, än att anmärkningen återfaller på den, som tillåter sig ett sådant yttrande.
Det är klart, att andra ordningar fordras för större samlingar, än för de mindre.
Sålunda har hos R. o. Ad., der ledamöternas antal någon gång kan uppgå ända till 800, den ordningen blifvit införd, att hvarje bänk uppropas för sig.
Skulle nu blott ett upprop finnas, kunde det ju hända, att en ledamot vore tillstädes, men icke hann eller försummade att framkomma inom skranket i det ögonblick, hans bänk uppropades, och han skulle då blifva betagen sin röst.
Man kan visserligen härtill svara, att den nu gällande ordningen kan ändras, och en sådan ledamot få rättighet att afgifva sin röst efteråt; men då uppkommer åter den olägenheten, att uppropet skulle beständigt afbrytas af personer, som anmälde sig och ropade: jag har icke röstat.
Anteckningarna öfver dem, som röstat eller icke röstat, skulle hvarje gång behöfva undergå en preliminär collationering för att efterse, huruvida uppgiften vore riklig af den, som begärde att efteråt få afgifva sin röst, och tidsutdrägten skulle blifva vida större.
Obetänkt anser jag hvarje förslag, som är skadligt, och obefogadt hvad som icke är så motiveradt, att företrädet af den föreslagna för - Den 12 Juni. förändringen blifvit ådagalagd; jag ltan således icke medgifva, att jag genom dessa yttranden trädt grannlagenheten mot Utsk. för nära
Man tiar sagt, att andra uppropet endast är en beqvämlighetsanstalt.
Om härtill räknas, hvad som bidrager att bespara tiden, medgifver jag, att så är; ty nu kunna uppropen fortgå utan uppehåll, och tiden derigenom mera vinnas, än genom blott ett enda upprop, som då skulle hafva en mängd uppehåll till följd, hvarigenom icke allenast tiden skulle utdragas längre, utan äfven controllerna försvåras, så att den oordning möjligen kunde inträffa, att samma person fick afgifva sin röst tvenne gånger.
Hvad åter angår den förändring, som Gr.
Spens föreslagit, att vid val blott ett upprop skulle ske, men tvenne upprop bibehållas vid voteringar, tror jag, att om den värde ledamoten närmare besinnar anledningen till andra uppropet, som ensamt har sin grund i Ståndets talrikhet och blifvit stadgadt för att befordra skyndsamheten, skall han finna dess bibehållande lika nödvändigt vid val.
Det är också lika angeläget att vid val bereda tillfälle åt alla Ståndets medlemmar att få afgifva sin röst, särdeles vid sådana val, som angå Ståndets egna fullmägtige och ombud.
Jag kan således icke heller tillstyrka denna förändring.
Slutligen har det blifvit sagd t, att andra uppropets bibehållande ej vore principenligt, emedan det skulle rubba rättsförhållandet.
Jag har svårt att utfinna, hvari det rättsförhållande skulle bestå, som iakttages genom andra uppropets uteslutande, och jag tror icke heller, att man derifrån kan komma till conclusion af flera upprop, än de tvenne, som nu finnas; ty jag föreställer mig, att med rättsbegreppet öfverensstämmer att bereda skyndsamhet jemte bibehållandet af hvars och ens rösträttighet, och detta vinnes just genom andra uppropets bibehållande, hvarigenom uppropen kunna ske så skyndsamt, som namnen hinna att uppropas.
Då jag instämmer med dem, som ogilla Ridd.Utskrs förslag att borttaga andra uppropet, kan jag ej undertrycka min förundran och beundran öfver motionärens menlöshet, då han sagt sig icke kunna inse, huru några missbruk skulle kunna blifva följden af förslaget.
Han har härvid talat om föredragningslistan såsom ett tillräckligt correctiv; men har då motionären glömt, att med våra former det icke ens står i den mest vana riksdagsmans förmåga att kunna bedöma, när ett på föredragningslistan uppfördt mål skall förekomma?
Ty med den rätt, som hvar och en här har att tala i hvarje sak, och tala 5o gånger, om han vill, i samma sak, kan äfven det enklaste mål utdragas huru långt som helst och tillintetgöra alla beräkningar på tiden för ett efterföljande måls föredragning.
Då den värde ledamoten för öfrigt omtalat, huru han sett 8 H. 3i D e ii 12 Juni.
Högsta domstolens ledamöter komma troppvis hit för att votera vid andra uppropet, vill jag blott hemställa, huruvida icke de ledamöter af Högsta Domstolen, som sitta här på Riddarhuset, bättre använda sin tid, örn de välja de dis— cussioner, som de vilja afhöra, än om de skulle låta Högsta Domstolen flera dagar i veckan ligga nere, för att höra alla de tal, som här hållas.
Detta är äfven förhållandet med flera andra embetsman; och hvad beträffar en annan talares yttrande, att den sjelfständiga majoriteten vore endast den, som afhörde discussionerna, tror jag tvärtom, att den största sjelfständigheten i omdömet kan förväntas hos dem, som hafva den sakkännedom, att de äga en bestämd opinion, utan att låta hänföra sig af talenten vid en framställning för ögonblicket.
Dessutom förekommer härvid äfven, att då discussionenna kunna utdragas ända i oändlighet, utan att sednare yttranden vanligen innehålla annat än omsägningar af de första, synes man ej så sällan kunna emellanåt aflägsna sig, utan att förlora någon egentlig ledning för sitt omdöme öfver det under discutering varande målet.
Skulle nu andra uppropet borttagas, skulle antingen livar och en nödgas sitta här huru länge man än behagar utdraga discussionen, eller ock kunde det inträffa, alt någon, för att genomdrifva sina afsigter, begärde och påskyndade votering, då endast få personer voro tillstädes.
Här är också en annan sak, som nödvändigt måste tagas i betraktande, då fråga är om ett så talrikt Stånd som R. o. Ad., att nemi. intet minimum af tillstädesvarande ledamöter finnes bestämdt för fattandet af beslut.
Äfven med den korta riksdagserfarenhet, jag äger, påminner jag mig ett tillfälle, vid hvilket ett vigtigt beslut fattades, då icke 4° ledamöter funnos på Riddarhuset och deribland icke 4? sonl förut anade , att frågan skulle förekomma.
Om man således vill, att beslutet skall, såsom sig bör, uttrycka Ståndets opinion, och till Ståndet räknar jag alla, sorn enligt Riksd.- och Ridd.Ordningarna förvärfvat sig rätt att under löpande riksdag sitta här, så är det nödvändigt att bibehålla de omgångar, som
Ståndets talrikhet erfordrar i förening med den obegränsade rättigheten att tala, den obegränsade rättigheten att fatta beslut med hvilket minimum af ledamöter som helst, och med Ståndets obegränsade rätt derjemte att hindra Landtm, sluta öfverläggningen, hvilka nu finnas.
I annan händelse skulle alltför fritt fält lemnäs intrigen att genom öfverraskningar bereda beslut i rak strid med den stora majoritetens, d. v. s.
Ståndets verkliga tankar.
Jag skulle på grund häraf helst önska afslag å Utsk:s betänk, i denna del, emedan jag icke inser någon nytta af återremiss; men jag skall dock icke lägga mig emot denna sednare, i fall man fortfar att yrka den.
Trenne ledamöter hafva bemödat sig att Den 1a Juni. 2^3 vederlägga min föregående framställning i ämnet, oell jag anhåller alt få besvara dem.