Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Fäderneslands i lindrig beskattning lyckliga företräde för de fleste närvarande tidens Stater, och finner jag deri ett stort anspråk på erkänsla af Nationen tillkomma den Regering, hvars visa omsorger förekommit ökade Statsbehof.
Vare detta mitt yttrande likväl ej så tagit, som jag skulle önska någon skatternes tillökning.
Långt från att dela deras åsigter, som anse stora skatter och Statsskulder såsom medel till nationelt välstånd, önskar jag uppriktigt, ju mindre af bägge delarne utan att uppoffra dyrbarare det allmännas fordringar ju båttre.
Ej eller bestrider jag, att utgörandet af närvarande lindrige Bevillning ofta kan medföra förlägenhet, j
Men förhållandet vore ej bättre med en minskning i BevillningsSumman till 7§, så långe osäkerhet i myntet medför osäkerhet i ägande-rätt och näringar.
Når man har svårt att förvärfva, har man svårare att erlägga litet, ån mycket, då man har lått att förvärfva.
Med stöd af allt hvad jag anfört, förenar jag mig med de Herrar, som yrka återremiss.
Herr Tham, Wollrath: Herr Grefve Lagerbjelkes upplåsta Reversation, hvarmed jag förenat mig, innehåller hufvudsakligen de skål, som föranledt mig att i vissa delar hysa olika Den 12 Maji f. rn.
r99 tankar nied dem, som grundat pluralitetens beslut af Högloflige BevillningsUtskottet.
Jag får dock nu ödmjukast anhålla, att närmare få utveckla dessa tankar, sedan jag först upptagit och försökt besvara några af de nu gjorda anmärkningar.
Herr Rosenblad har så vål och fullkomligen bevist, att det af Herr Montgommeries uppgjorda nya förslag till Bevillnings erläggande icke år verkställbar och icke kunnat af BevillningsUtskottet till antagande föreslås, att jag endast dervid får tillägga den inom Högvördiga PresteStåndets och Hedervärda BondeStåndets Ledamöter i Utskottet yttrade farhåga, att de föreslagne SockneCommittéerne och deras stora villkorliga magt inom Församlingarne skulle gifva anledning till partier, split och osåmja samt den lika farhåga Ledamöterne af Ridderskapet och Adeln hyste , för de föregående stora LåneCommittéernes arbeten.
Som Utskottets pluralitet dicterat sin proposition, angående uppgiften af bevislig gäld, lärer jag, som deri icke deltagit, vara frikallad från upplysningars meddelande i afseende på Beslutets verkställbarhet.
Jsg kan ingalunda förena mig med Herr Montgommeries förslag, att belägga Caracterer med bevillning; jag gillar icke en öfverflödig utdelning af Caracterer och ännu mindre fåfängan att söka dem; men kan så mycket mindre bifalla en årlig skatt på dessa Regentens nådebevis, som de vid erhållandet dyrt nog få lösas genom fullmaktens betalande och Charta Sigillata-afgiften, och dessutom det obehagliga förhållandet, genom Bevillnings åläggande skulle kunna uppkomma, att en person, som utan egen 300 Den 12 Maji f. m. ansökan eller önskan med Caracter blifvit benådad, skulle finna sig föranlåten att i underderdånighet undanbedja sig ett sådant bevis af Konungens välbehag.
Vid de anmärkningar som af en del talare blifvit gjorde, i afseende på Capitations-afgiften, får jag upplysningsvis nämna, att den förändring uti dess erläggande i afseende på vissa år, BevillningsUtskottet föreslagit, utgör, så vida Capitationens belopp för Öfrigt bibehålles, troligen en minskning af omkring 4o,ooo R:dr Banco.
Jag för min del anser den föreslagne förändringen vara påkallad af billighet och rättvisa, ty då den skattdragande till Staten erlägges afgift för dess af Statens skyddade arbets-förmåga , bör denna afgift icke börjas förr, ån den skattskyldige uppnått samma arbets-förmåga och äfven försvinna med arbets-kraftens upphörande;) deremot anser jag så mycket mera billigt, att Capitationen bibehålles vid dess hittills varande belopp, som detta år den enda gård de medborgare betala, hvilka icke äga Jord, Embeten eller andra inkomster och som genom 2me högst 3:ne dagars arbets-förtjenst om året kan gäldas.
Hvad Mantalspenningarne beträffar, åro desse icke Bevillning ock tillkommer icke BevillningsUtskottet att derom något föreslå.
I afseende på det upplåsta Betänkandet, anhåller jag för egen del få göra följande anmärkningar; Allmänt har klagomål deröfver anförts, att den gåldenåren tillagda rättighet »tt vid räntans liqviderande få godtgöra sig Bevillnings-afdrsg, sällan till Gåldenårens förmån Den 12 Maji J. m. 301 gått i verkställighet, och ehuru jag känner flere fordrings-ågare som samvetsgrannt åtlyda Författningens föreskrift; tror äfven jag att den i de fleste händelser blifvit utan åtlydnad.
Rättelse häruti, anser jag för min del, föga kunna vinnas förr, än allmänna crediten blifvit återståld och Långifvare derigenom blifva lika angelägne att på säkra händer utlåna sine penningar, som Låntagare att deni erhålla, BevillningsUtskottets pluralitet har trott hjelp skulle kunna vinnas derigenom att Låntagare åtfijöto afdrag i Bevillningen, för den skuld de vid taxeringarne uppgåfvo och med bevis styrkte, samt att Staten för den brist som häraf uppkommer i BevillningsSumman, skulle åtnjuta ersättning på det sätt, att Fordringsägare blefve ålagde, på åra och tro uppgifva sine fordringar till Bevillnings erläggande.
Dervid förekommer först den frågan, hvad år bevislig skuld?
om för sådan anses den skuld, som med vederbörande Domstols GravationsBevis kan styrkas, så skulle möjligen Bevillnings-afdrag kunna begäras för skuld, som icke finnes, ty flere possessionater torde i sine förvar äga obelånta Intekningsdocismenter på deras egendomar; dessutom frågas: huru skall Staten med säkerhet kunna beräkna Bevillning af sådane inteknade fordringar som åro ställde på Ordres och transporteras man och man emellan.
Om Staten med säkerhet skall erhålla Bevillning för de fordringar af hvilka motsvarande skulder Gåldenårerne få tillgodo njuta afdrag, så måste inga andra skulder kunna anses för bevista, ån de, hvilka så styrkas, att Fordringsägaren för beloppet directe kan^ debi - ao* Dea 12 Miiji f. 77i. terås; då beror det åter helt och hållet på fordringsägaren att förekomma en sådan skulduppgift genom hotelse af Capitalets uppsägning , och skulle dessutom dessa åtgärder, troligen åstadkomma många obehagliga följder derigenom, att enskildta affairer mera skulle blottställas för den nyfiknas blickar, ån sorn kan förenas med allmänt förtroende och den credit man nu bör söka återställa och icke genom nya tvångs-lagar alldeles förstöra.
En ovillkorlig följd af Utskottets Beslut har blifvit, att icke allenast alla Cassör af hvad namn och beskaffenhet som hålst, utan äfven Riksens Ständers Bank, skulle erlägga Bevillning för utlånta Capitaler, utan afseende på den högre eller lägre ränta som derföre uppbars.
Af dessa skål tillstyrker jag bibehållandet af det stadgande, som innehålles uti 2 Artiklen 6 §. i:sta Momentet af 1818 års BevillningsFörordning, med den förändring, att Gäldenär, för sine lån icke bör åtnjuta större Bevillnings-afdrag per mille , ån hvad som af fastighets-vårde erlägges och att detta afdrag ovilkorligen bör äga rum för alla Cassa- eller Discont-lån, då mer ån 5 procents ränta derföre betalas; måhända skulle ett ytterligare band för efterlefnad af Författningen derigenom kunna erhållas, att hvarje Fordringsägare som nödsakades lagsöka ett förfallit lån , ovillkorligen förpliktades att med Ed fästa det Gåldenåren fått njuta Författningens föreskrift till godo.
Genom detta stadgande skulle möjlighet yppas, att utan Statens förlust göra un« dantag för SparBankarne, de enda, sorn torde böra sådane till godonjuta, ty Fattiginrättning
Den 12 Maji f. m, gar böra vål egenteligen underhållas af de Comrnuner till hvilka de höra och icke på Låntagares depence som hvar för sig få bidraga till underhåll af de fattiga, som finnas inom deras Församlingar.
Den så kallade MinimiTabell öfver Lånens Fastighets-vårde , sorn 1818 stadgades, år allmänt och med skål öfverklagad, då den betagit Taxeringsmånnen både rått och förmåga, att efter öfvertygelse och fastigheters verkeliga beskaffenhet fastställa deras värde och såmedelst tvingat dem att kasta på jorden en ökad bevillning, hvilken bordt vara mera allmänt fördelad.
Från flere
Lån klagas deröfver att proportionen
Lånen emellan år högst olika och ojemnt fördelad.
1812 voro egendomar allmänt i högt pris; detta föranledde ganska höga hemmansvården, hvilka torde hända derigenom betydeligt uppdrefvos, att en och annan Landshöfdinge satte en heder deruti, att dess Lån blef högt uppskattadt; uppskattningen blef härigenom ojemn den sänktes sedan utan andra grunder, ån godtyckets.
Tabellens riktighet
Lånen jemförelsevis emellan, har berodt af slump och år således högst osäker; att deruti göra jemkningar, dertill åger BevillningsUtskottet ingen grund, och försöket skulle blott tjena att åstadkomma en lika obehaglig som fruktlös strid, emellan Riksdagsmän från olika orter; år Tabellens bibehållande alldeles oundviklig, så förmodar jag vara bäst behålla honom sådan den år; med en nedsättning, lämpad efter de sedan 1818 fallna Hemmans vården, och med 204 Den 12 Maji f, m. rättighet för Länens innevånare inom sig, att begagna denna nedsättning, för att i möjligaste måtto jemnka Hemmans-vårdet inom hvarje Lån efter de grunder nu kunde föreskrifvas.
Det rättvisaste vore vål, att nu besluta ordentliga uppskattningar å all fastighet på sått Utskottets första afdelning sig utlåtit, örn dertill säkra grunder kan uppgifvas, sådane som för Taxe. rings-Committéerna åro användbara och ej medföra så många formaliteter, att dessa göra dem overkstållbara.
Örn dessa Bevillnings-uppskattningar under fem års förlopp noga granskades och jemfördes med dem som hittills skedt, så 6kulle kommande
Ständer med mera säkerhet kunna bestämma ett proportionerligt värde Länen emellan; men då härigenom möjligen uppkommer brist uti den beräknade Bevillningssumman, så måste om Bevillningen skall utgå efter taxering, man vara betänkt på bristens fyllande; härtill torde finnas flere utvägar, RiksgäldsContorets Herrar Fullmäktige, tidigt underrättade om Taxeringarnes utgång, kunna deraf finna om brist uppstår, dem kunde uppdragas, att i s^dan händelse i samråd med Herrar BancoFullmåktige och Directionerne för RiksStåndens Cancellier, deröfver göra uträkning, samt upprätta förslag till tillökning af vissa nödiga procent, pä all Bevillning utom Capitationen samt efter tillägget af de procent, hvilka sålunda funnits nödiga att för året fylla bristen, hos Konungen underdånigst anhålla om skyndsam Kungörelse till uppbörd; dessa Herrar borde äfven jemföra Taxeringarna
Lånen emellan och göra Herrar Landshöfdingar uppmärksamma der - Ben 12 Maji f. m.
S oB på, om något Låns taxering tycktes vara för lågt verkståld, jemförelsevis med de öfrige och anmana vederbörande, att med omsorg söka vinna det råtta.
Vöre åter den uppkomna bristen mindre betydlig, torde den kunna fyllas af de öfverskotts-medel som möjligen på Tullbevillningen, ChartaSigillata, Postmedlen eller BrånvinsBevillningen kunna uppstå, eller också emellan denna och nästa Riksdag fyllas af Statspapper, så framt Riksens Ständer dertill anslå nödiga Fonder.
Jag kan slutligen ej undgå nämna den stora olikhet, som uti MinimiTabellen visar sig emellan en del intill hvarandra nära belägna Lån.
Hvarje Hemman i Norrbotten år år 1821, öfverhufvud taxeradt till 5,56o R;dr Banco, i Jemtland åter endast till 1,869, i Westerbotten till 5,255 , men i Gefleborgs Lån endast till 2,755, då Kopparbergs
Lån åter utvisar ett medelvärde per hemman stort 4,636, och Vester Norrland 4,649 ; uti dessa synbara olikheter tror jag ingen billig jemkning kan ske, då verkeliga Hemmansvårdet aldrig år utrönt, utan köpslut, som gifva en falsk grund varit normen för den uppskattning som föregick den villkorliga MiniroiTabellen.
Pä alla dessa skål anhåller äfven jag om återremiss af Utskottets Betänkande.
Friherre Wrangel, Henning :
Vid denna Riksdag fnr jag redan tillförne haft äran inför Högloflige Ridderskapet och Adeln yttra mina tankar om de nu varande grunderne för beskattning och örn det sått, som i min öfverty - Den 12 Maji f. ni. geise borde användas för att få densamma jernnare och låmpeligare fördelad.
Jag har nemligen trott det enda råtta vara, att genom uppmätning och gradering af Rikets jord , utröna hvad deraf bör erläggas.
Jag finner visserligen att denna method år af för mycken vidlyftighet, ott nu komma till verkställighet, men man skall en gång börja, för att hinna målet.
En vård talare har nyss uppgifvit den kostnad , sorn verkställandet af ettlika förslag i andra länder medfört; och detta skulle i sanning göra mig villrådig, om jag icke vore förvissad , att det år båttre att använda en method, byggd på säkra och antagliga grunder, ån att värdera efter mindre grundlighet.
Men om ej den af mig föreslagna utväg begagnas, önskar jag dock, att åtminstone det värderingssått, som närmast derefter synes mig vara det rättaste mätte antagas och följas.
I sådant fall borde, hvad jordbruket beträffar, tagas i betraktande: utsädet, productionen inom hvarje ort, den mängd kreatur egendomen kan föda m. m.
Hvad andra näringar vidkomma, vågar jag derom icke bestämdt yttra mig, emedan jag i afseende på dem icke äger nog kännedom, men jag förmodar, att fabrikanter , idkare af bergverk, och andra handteringar, skulle kunna sjelfve uppgifva de grunder , hvarefter deras afkastning bör beräknas.
Då likväl äfven härvid svårigheter låra möta , tror jag för min del det vara båttre att bibehålla det gamla taxerings-såttet, ån att antaga en alldeles ny method, som man ej känner; vid hvilken man åtminstone är ovan , och som derföre möjligen kan hos Nationen utsprida en Ben 12 Maji /. m. ej nyttig oro.
Hvad jag isynnerhet anhåller att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet uppå, är det i BevillningsUtskottets förslag bibeHållne stadgande, att fastighet må efter sista köpet värderas.
Denna princip är i min tanka ganska olämplig, ty man handlar ofta utan calcul, och det har också händt, att andra blifvit beskattade och fått betala för hvad en annan handlat obetänksamt.
Jag håller före, att i stället för de Minimi-tabeller, Utskottet projecterat, och hvilka borde undvikas, tjenligare vore, att man först efter bästa förstånd och samvete värderade all i Sverige varande egendom och sedan, efter det, att de särskilda värderings-handlingarne blifvit samjade, eftersåg hvilket förmögenhets-värde vore det minsta.
Detta värde skulle antagas såsom en norm eller benämnas en lott.
Med den skulle total-summan af hela landets förmögenhets-värde divideras.
Qvoten utvisade antalet af lotter, och sedan den del af bevillningen, som utgöres genom Oapitations-afgift, Charta-Sigillata m. m. efter extra-ordinarie inkomsterne blifvit afdragen, skulle den återstående på lotterna belöpande andelen jemt fördelas.
Fördelen häraf vore att Staten aldrig skulle komma i saknad af ett påraknadt bevillnings-belopp, och att ej eller något öfverskott möjligen kunde uppstå å den summa, sorn Nationen åtagit sig att betala.
Denna värdering och fördelning borde efter min tanka kunna tillvägabringas och bibehållas orubbad intill nästa Riksdag och de TaxeringsCommittéer, som nu hvarje år träda tillsammans, behÖfde då vid deras arbete blott efterse och 208 Den 12 Maji f ra. iakttaga de skiljaktighet er, som i anseende till Mantalspenningar, ökad eller minskad industrie, m. m. kunde äga rum.
Allt annat skulle icke vidröras.
Utskottet har förslagit att mantalspenningen, i stället att utgå af personer ifrån i5 år, skulle erläggas först af dem som fyllt 17 år.
Jag ogillar visserligen icke denna grundsats, men det hade varit önskligt, att Utskottet dervid meddelat Riksens Ständer någon underrättelse om den genom nämnde förändring uppkommande skillnad i Bevillnings-beloppet.
En värd Ledamot har yttrat, att luxen äfven borde underkastas en särskild bevillning, genom hvilken han trott landtmannens tunga blifva lindrad.
Jag delar ingalunda denna öfvertygelse, utan tror tvertom att i samma stund som luxen belägges med ökad skatt, skola ock de näringsgrenar, småningom försvinna, som luxen tillskapat och vidmakthåller; ty hvar och en som dyrt måste betala rättigheten att äga lux-artiklar, skall naturligtvis upphöra att förskaffa sig dem; och när sålundalux-artiklarnes begagnande är lörsvårad, huru skola då de många Fabriker och Handtverkerier, som i och för den uppkommit, kunna existera?
Då producenten i och för dess rörelse en gång erlagt sin skatt till Staten, hvilken vid försäljningen af consumenten indirecte återbäres, synes det mig ..orättvist, att den sednare äfven skall erlägga en så kallad öfverflöds-afgift.
Staten erhåller ju sålunda för en och samma artikel, 2.'ne gånger sina inkomster.
Man beti 12 Maji f. lil.
Man liar äfven väckt fråga att behållen inkomst skulle utgöra grunden lör Beyillningena bestämttimande» Theoretice kan detta visserligen vara ganska riktigt; men jag känner af erfarenhet, att personer sorn samvetsgrann! uppgifvit deras behållna inkomst, fått en dryg och högst sträng bevillning sig ålagd, då andra med lika tillgångar men med mindre böjelse, att följa hederns fordringar, undsluppit med en jemförelsevis ganska lindrig beviilnirtgs-afgift; således synes mig tiden ännu icke vera inne, då man kan grunda ett Bevillnings-system på menskliga caracterens iner eller mindre sannfärdighet; det blifver olyckligtvis allt för obestämdt och tillfälle till antingen betydliga brister eller öfverskott uti Bevilinings-summan , hvilka båda motsatser antingen hindra Statens gång , eller alltför tungt drabba den skattdragande.
Jag anhåller 0111 återreniiss af Utskottets Betänkande» Friherre Ankarsvärd, Carl Hendria• fiå BevillningsUtskottet efter fyra månaders arbete icke funnit anledning att för Riksens Ständer framlägga andra grunder för den blifvande beVillningen, an dem Utskottets betänkande innehåller, så synes det mig nu vara ändamålslöst, att utur Theoriernfes vidsträckta område söka hämta och föreslå några nya idéer för ifråga1 Varande bevillning, Jag instämmer således med dem, sorn yrkat bibehållandet af de i nu gällande BevillningsFörordnittg utstakade hufvudgrunder.
Jag är dock af alldeles motsatt tanka Ridd 0. Ad, Fröt, IV. Band. i4 310 jpen 12 Maji f, m, med Herr Montgommerie, som synes mig velat ge tillkänna, att BeyillningsUtskottet icke varit i saknad af de statistika uppgifter, hvilka varit behöfliga för nppgörandet af mera rättsenliga beskattnings-grunder, än de nu varande.
Jag tror tvertom att Utskottet alldeles saknat en dylik hjelpreda, så mycket mera, som ej ens i allmänna Lagen finnes något godkändt, värderingssätt för jord.
Jag anser det således hafva varit rent af omöjligt för Utskottet att i detta fall framställa några nya grunder.
I hvad Grefve Gyllenborg anfört, förenar jag mig hufvudsakligen, dock med undantag af hans förslag, att
Capitations-afgiften skulle för vissa classer minskas.
Jag är i detta afseende af samma tanka med de flere värde Ledamöter, som funnit egenskapen af Capitations-afgift vara, att den grundas endast på individens arbets-fÖrmåga, hvadan denna afgift i min lanka bör vara så lindrig som möjligt, men lika för alla.
Deremot gillar jag högeligen Utskottets förslag, att nämnde afgift, först efter fylda 17 år komme att utgå, emedan vår Nordbo ej så tidigt är utväxt, att han förrän vid berörde ålder ka* anses vara i full arbetskraft.
Jag lemnar derhän om detta förhållande ens då inträdt, men det bör åtminstone snarare då kunna förväntas, än vid 10 års ålder.
Hvad Minimi-tabellen vidkommer, har Herr Tham så fullständigt yttrat sig derom, att jag endast anhåller att få med * honom mig förena.
I fall samma grunder för beräkningen af Bevillnings-afdraget å utlånta Capitaler som i 1808 års Bevillnings-stadga bi*- behålles, så anhåller jag få dervid göra den Den 13 Maji J. ni.' 2M Anmärkning, att jag icke vet hvarföre fromma Stiftelser skola ifrån nämnde stadgande vara undantagne, på det sätt 1S18 års BevillningsFörordning innehåller.
Det kan visserligen vara något skal, att ett sådant Undantag äger rum; men jag inser ej hvarföre, då bevillningsafdrag af räntan skall göras, det icke är Staten geller det allmänna som får vidkännas förlusten»
Utan att den hvälfves på den gäldskyldig©.
Den som innehafver ett Cassa-lån från en from stiftelse, har det alltid intecknadt.
Det är då naturligt, att en sådan låntagare- bör få tillgodonjuta afdrag af räntan till så stör del sorn mot bevillningen för Capitalet svarar, dock Utan att Cassan derigenom vidkännes någon förlust, hvilken med mera billighet synes böra drabba Staten än den enskilte.
Det tyckes mig icke böra Vara någon svårighet för Utskottet att i sådant hänseende
Utfinna en tjenlig utväg att bibehålla de fromma stiftelserne vid ett oafkortadt tillgodonjutände af sina räntor utan att tungan deraf kommer att mera drabba desse, än andra gäldenärer, och denna min anmärkning anhåller jag att få till Utskottets pröfning öfverlemna* Jag har hort en värd Ledamot yttra, att skatt* läggningen i Frankrike fortgått under trettio år utan att ännu vara fulländad.
Jag vågar väl ej bestrida denna Uppgift, emedan den här är framställd, men jag tror mig dock böra erinra * att det är en betydlig skillnad i frågan om det ar refningen af jorden eller skattläggningen deraf, sorn medtagit de trettio åren.
Hvad tefningen i Frankrike beträffar, tror jag mig äga säker notice att den för sig gatt på vida 212 Den 12 Maji f. tn. kortare tid, men i afseende på skattläggningen; vill jag icke motsäga deri gjorda uppgiften.
Jag är emellertid öfvertygad om möjligheten, att inom Sverige på långt mindre tidrymd verkställa den erforderliga skattläggningen.
Jag ha•de trott, att Minimi-tabellens tillvarelse långt för detta bordt påkalla säkrare värderings-grunder å Svenska jorden.
Då detta likväl ej skett eller kunnat ske, är jag för min enskilta del fullkomligen tillfredsstäld, i anledning af hvad Herr Tham upplyst om BevillningsUtskottets afsigt, att vid denna Riksdag uppgöra grunder hvarpå en sådan allmän skattläggning må kunna fotas och til] nästa Riksmöte sättas i verket.
Friherre Wrangel har vid tlere Riksdagar och afven vid innevarande, uppgifvit en värderingsmethod för jord, som torde förtjena att härvid tagas i betraktande.
Hlir är af Herr Montgornmerie yttrad t åtskilligt i afseende på öfverllödet, hvilket efter hans mening borde beskattas.
Jag delar i detta fall Friherre Wfangels tankar, och vill blott tillägga, att nämde beskattningssatt äfven innebär orättvisa, så vida nemligen principen sträcker sig till annat, än framtida lux.
Den lux-artikel som man enligt gällande Författningar eller lagligen redan äger, den kan icke med billighet blifva belagd med afgift till Staten, om icke samhället tillika lernnar innehafvaren options-rätt att kunna till
Staten för det verkliga värdet återsälja eller afsäga sig den beskattade artikeln.
Så är det med r Deli 12 Maji j. ut, 2i5 «le CaractersFulhnakter, som redan äro utdelade och så är det ock med de vagnar, fjädrar, perlor och juveler, sorn redan äro inköpte, Så snart det erkännes, att en bevillning, den må vara aldrig så lindrig, kan å dylikt fastställas, så är gränsen uppgifven, och denna bevillning kan då utsträckas derhän, att det blir en omöjlighet för den beskattade, att bibehålla beskattningens föremål.
Jag hemställer huruvida detta kan vara med rättsgrunder förenligt.
För öfrigt och då jag icke längre vill upptaga Ridderskapets och Adelns tid, utber jag mig nu endast att få instämma i hvad Herr Tham, beträffande förevarande fråga, så väl och grundligt yttrat.
Grefve Lagerbjelke , Axel:
I anledning af den nu gjorde anmärkningen rörande dröjsmålet med Bevillnings-grundernes framställande för Riksens Höglofl.
Ständer, får jag vördsamt nämna, att till BevillningsUtskottet hafva ett stort antal motioner blifvit remitterade, hvaraf de siste icke inkommit förrän i April månad.