Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
För; hållandet år verkligen sådant Herr von Hartmansdorff uppgifvet,- att nemligen sedan hvarje af de fyra RiksStånden fattat sitt beslut, afgår genast från hvardera ett ProtocoilsUldrag, innehållande underrättelse derom till det Utskott, i anledning af hvars Betänkande, beslut blifvit taget.
Sedan Utskotten förmedelst dessa P10- tocollsUtdrag erfarit hvad Riksens Ständer rörande hvarje ämne förordnat, kunna Utskotten med lätthet bedöma,'huruvida ett mål bör upp. föras på listan af dem, som fordra expedition, eller icke.
Om man således förfar på det a£ Herr von Hartmansdorff föreslagne sätt, instämmer jag med honom i den öfvertygelse, att förr 12,6 1 Den j Maji e, m. summade åtgärder i ämnen, der de böra ågä rum, icke borde kunna inträffa; helst jag icke anser Utskotten kunna vara villrådige om ett mål bör upptagas på listan till expedition eller ej, enär de i RiksStåndens ofvannåmnde ProtocollsUtdrag hafva en säker ledning för deras omdöme.
Bevillningsutskottets den 528 sistledne April under N:o 7 afgifne samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af väckt fråga, om ytter, ligare fribrefs-råttighet för Stådernes Magi-: strater.
Herr Ehrenborgh, Casper:
Jag anhåller att få fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på hvad reservationerne emot Utskottets Betänkande innehålla.
Jag tycker det vara billigt, att når portofrihet är för Embetsärender i allmänhet medgifven, densamma ej inskrånkes blott till Embetsman å landet, utan att Stådernes jemväl må dela lika förmon.
Det olika förhållande som nu i detta afseende åger rum synes grundadt derå, att Ståderne fordom likasom utgjorde Stater i Staten, försedde med stora förmåner och rättigheter.
Dessa äro nu mera till stor del öfverflyttade på landet, och förhållandet år således jemnadt.
Det skål motionairen till stöd för den yrkade fribrefsråttig - Den 7 Maji t, m. ifji beten för Städernas Embetsmän anfört, att nemligen de för DiscontVerkens skull hafva mycken brefvexling, är vål icke så alldeles gällande, emedan Disconterne lika så vål som andra privata fordringsägare åro närmast att ersätta kostnaderne; men på sått Herr Ståhle rätteligen anmärkt, hafva desse Embetsmän mycken annan brefvåxling, som ej kommer Staderne tillgodo, och för hvilken de derföre borde åtnjuta postfrihet.
Dessutom når de nu mera hafva en sådan för öfyersåndande af bråttmålsransakningar och för all uppbörd, så år det svårt för Postbetjeningen att hålla controll öfver beskaffenheten af de bref, som poriofritt afsåndas, så vida det ej stadgas, att fribrefven skola förseglas på PostContoiren.
Jag tror det derföre vara rättvist, att gifva Stådernes Embetsmål] portofrihetsråttighet för alla Embetsbref, hvarigenom man äfven förekommer illuderandet af författningen.
Med dessa anmärkningar anhåller jag vördsamt, att Betänkandet måtte till BevillningsUtskottet varda återremitteradt.
Herr Grejven och Landt-Marskalken frågade om Ridderskapet och Adeln ansåg Bevillningsutskottets Utlåtande böra, i anledning af de utaf Herr Ehrenborg dervid gjorde anmärkningar, till BevillningsUtskottet återremitteras.
Ropades Ja. 128 Den 7 Maji- e, m.
Föredrogs å rryo Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottets den 5 sistledne .April under N:o 48 afgifne saint den 5 dennes efterniidd .gen på bordet lagde Betänkande, rörande väckt fråga, att LandsFiscaler icke annorlunda än efter föregången ransakning och dom, måtte kunna från sina tjenster skiljas, el|ei>ock, dessa Tjenstemän komma att alldeles upphöra.
Herr Ehrenborgs Casper:
Virf öfverlägg ningen af detta ämne, anhåller jag att få åberopa innehållet af min reservation emot Utskottets Betänkande:
Alen sedan saken der före varit, har jag inhämtat den underrättelse, att enahanda fråga förut varit hos Riksens Ständer väckt och blifvit af Kongl. Maj:t i nåder afgjord.
Sjelfva afgörande! innefattas uti ett Kongl. Bref till dåvarande JustitioeCanzleren Grefve Wacht, meister, af den 4 December 1809, hvilket lyder sålunda; ”Vi håfve i Nåder låtit
Oss föredragas Edert den 27 sisth Ort. afgifne underdåniga Utlåtande öfver Allmogens Riksdagsmäns från Gefleborgs Lån, Pehr Anderssons, Hans Nilssons, Olof Erssons, Pehr Jonssons, Lars Ericssons, Jöns Pehrssons och Olof Påhlssons å egne, och deras hemmavarande medbröders vägnar, i underdånighet gjorde ansökning om indragning af LandsFiscalstjensterne inom berörde
Lån, hvilka tjenster sökanderne i underdånighet förment medföra åtskilliga olägenheter och tor Allmogen vara betungande,, samt så mycket hellre 7 kun - Den rj Maji c. m. >29 kunna af Länsmännen inom Länet bestridai, som i Gefleborgs och öfriga Län i Norra delen ■af Riket, Länsmän skola vara indeldte på Socknarne, då deremot i södra delen af Riket, endast skall finnas en sådan Kronobetjent för hvarje beit Fögderi.
Och länder
Eder till underdånigt svar och behörig efterrättelse, de Vi, tued afseende så val å hvad af Eder deremot blifvit i underdånighet anfördf, sorn i anseende till ohmbårlighetén af LandsFiscäls-tjensterne, hvilka för Eder, vid utöfningen af Edert vigtiga Embete åro högst nödige, funnit betänkligt, att till samma ansökning lemna Vårt Nådiga bifall.
Vi befalle Eder & c. JÖet skål, sorn torde hafva föranledt afsläget, och sorn åtminstone verkat mill öfvertygelse, att LandsFisealstjensterne böra bibehållas år, att jag ej kan inse hvarföre Landsstaten mera ån någon annan Auctoritet kan och bör vara i saknad af sin egen åklagare.
LandsFiscalen år den enda, sorn kan begagnas till Actor mot Kronobetjeningen; den enda åt hvilken mati lämpligen kan uppdraga bevakandet af Kronans rått och Utförandet af tvister, hvari hon år delaktig vid UnderRåtterne, emedan dels LandsFiscalerne åro vane att hafva befattning med dylika frågor och dels Kronöbetjeningens tid, i anseende till mängden af dess öfriga göromål och den skyndsamhet, hvarmed de mäste handliafvas, ej niedgifver Kronobetjeningen att jemväl behörigen sköta olvanhårnnde uppdrag.
Skul Ridd,, o. Ad, Pr. IV. Hand. q.
Den 7 Maji e,. rn. le andra personer för sådant ändamål tillförordnas, förordsakades deraf nya kostnader för Staten, hvilka genom LandsFiscalstjensternes bibehållande undvikas.
Dessa tjenster åro vidare nödiga, om Konungens JusliticeCanzier eller Riksens Ständers Justitieombudsman behöfver några organer, som ej helt och hållet åro beroende af aucloriteter i orterne.
Jag hemställer till Ridderskapets och Adelns eget bedömande, huruvida en Domareinagt iean vara verksam till rättelse i missbruk och lagbrott, om ingen åklagaremakt finnes, som anmärker och beifrar dem.
Man invänder vål, att dessa tjenster gifva anledning till chican; men detta ar ett fel uti författniogarne och alldeles icke hos de
Tjenstemän af hvilka deras elterlefqad skall handhafva?
Man säger vidare, att L-mdsFiscaler i allmänhet äro oduglige; Jag har haft erfarenhet både för och emot denna satts; och ett sådant förhållande skulle utomdess afbjelpas, om deras lönevilkor förbättrade^, hvariili kunde använda*, hvad nu åtgår lill arfvoden åt särskildta Aciorer.
Åndtligen har man funnit dessa tjenster förhatlige i följe af den känsla af vidrighet mot allt spioneri, som så carscteristiskt tillhör Svenska lynnet: en känsla den äfven jag både delar och högaktar; men förhållandet år helt annorlunda med Tjenstemän, som åtala ex officio, emedan étt öppet åtal, alltid år båttre ån ett doldt baktal.
De/i i Maji e. m.
På de af mig nu anförde skål. får jag ödmjukast ai hilla om åtefremiss af Betänkandet.
Friherre Cederftroni, Jacob :
Utskottet har endast afstyrka L mdsFbci.jers tillsättande i sådana orter, der Kronobe!jeningens districter' <j åro större, än att den utan svårighet kan medhinna att utföra de vanliga Actoraten.
I alla fall har JustitiaeCanziern i hvilket Lån'sorn hålst tillfälle att få personer, som, i händelse af behof, kunna tili åklagare iörordnas; Det år fdimånt kändt, att LandsFisealer på de flesta ställen åro ansedde för en verklig landsplåga; att deras tjenster blifvit indrågtiga och luerativa derigenom att de beskattat Allmogen Des«a olågenheter åro starkt öfverklagade och tjensterne mycket öfverflödige, synnerligen i de norra Lånen.
Det år stridande mot ali sund princip, att tillskapa sysslor, utan att förse dfon med tillråeklige löneinkomster, emedan deras innehafvare då nödgas förtjena sin inkomst genom åsidosättande af deras tj< nstepligt.
Ett sådant förhållande har äfven ofta ägt rum i afseende på LsndsFiscalstjensterne.
Detta har utgjort motivet till Utskottets Betänkande.
LandsFiscalers tillsättande är, såsom jag haft åran för♦ ut nämna, icke ... styrkt för alla Lån, utan blott i deni, eler de ej behöfvas.
J ig tror såll <les att man har skål att bifalla Betänkandet.
Jag har förut i Utskottet instämt med Herr Ehrenborg, och an. håller nu, att få för Höglofl.
Riddersknpet och Adeln nämna det locälförhåliande, som åger ruin 1?>2
Den 7 Maji e. m. i Götheborgs
Län, olikt alla andra i Riket, det nemligen, att på en ganska hopträngd yia finnes en ganska stark population, så att 6 å 7000 personer bo på qvadratmilen, då impediment» afråknas.
Jag tror derföre att LandsFiscaler hår åro nödvändiga att kunna tillgå; ty Kronobetjeningen år så sysslosatt, att den ej kan medhinna några nya göromål.
Jag vill härmed ej säga, att större osedlighet finnes i Götheborgs
Lån, ån på andra orter; men det år naturligt, att bland en så stor folkmängd, oordningar skola inträffa.
Ej eller är det min mening att åtaga mig försvaret af LandsFiscalernes moralitet.
Tvärtom hafva tvenne LandsFiscaler i södra districtet af Bohus Lån blifvit afsatte, hvartill ganska gällande skål föranledde.
Men det finnas åter andra, som ganska vål utfört deras åligganden och i många fall befordrat Kronans rätt i ballancemål ock dylika.
På sådan grund anhåller jag äfven om återremiss af Betänkandet.
Uppå derefter af Herr Gref ven och Landt* Marjl^atken gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att OeconomieUtskottets Betänkande, i anledning af de dervid nu gjorde anmärkningar, till ULkottet återremittera.
,å nyo och bifölls Allmänna Bo. svårs-,, och OeconomieUtskottefs den 8 sistledne April, under N:o 5o afgifne, samt den 5 dennes Den 7 Maji e. m. l5!> eftermiddagen på bordet lagde Memorial, med hemställan, om öfverlemnande af en Herr Heis; leiters motion till Särskildta Utskottet.
Grefve De la Gardie, Jacob: Nyligen underrättad, att Norska StorThinget beslutat hit-, sånda en
Deputation för att bevista Hans Kgl. Höghet Kronprinsens förestående höga förmälj ningsact, anser jag det vara en pligt, att hemställa, om ej, i anledning af det sått på hvilket StorThinget i Norrige år 18x8 anmodade Norska Regeringen emottaga Sveriges Rikes Ständers Deputerade, som öfvervoro Hans Majits Konungens kröning i Throndheim, af den utmärkta välvilja, hvarmed dessa Deputerade bemöttes, Ridderskapet och Adeln skulle finna passande att besluta och inbjuda de öfriga Respective MedStånden att deltaga uti en underdånig skrifvelse till Kongl Maj;t, med underdånig anhållan, det Kongl. Majit må täckas i nåder anbefalla, att Norrska
Deputerade nu varda emot!agne på samma sått i Sverige, sorn Svenska Deputerade år 1818 blefvo det i Norrige.
Jag för min del anser en fullkomlig reciprocitet härutinnan böra äga rum, och att detta tillfälle bör begagnas för att lemna ett nytt bevis af den aktning, Svenska Nationen hyser för ett folk, med hvilket hon år förenad under samma spira.
Jag anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till bifall å denna inia framställning.
Herr Montgornmerie, Guftaf: Jag förenar Ucn n Maji c, Hl. mig desto helhe i den sista värde talarens framställning, sool det vänskapliga oell broderliga fWhåilrthd' t, Ii vilket äger ruin bägge förenade Rikena emellan, påkallar en sådan reciproeii■ t.
J ig instämmer således i Herr Grefve De la anhållan om Herr Grefven» och LandtMarskalkens proposition , oell kan ingalunda tvifla att ju densamma betnötes ined allmänt bifall.
Herr von Hartmansdorff, slunuft:
.Jag tror mig blott böra tillägga, hvad (Refve Dela G rdie ej bestämdt yttrat, att nemligen 'h t »åtr, pa hvilket Norrska Regeringen år 1818 emottog de Svenska Deputerade, bestod hufvudsakligen rleru i, att hon betalte deras resa genom landet, och att således samma förhållande nu i afseende på de Norrska Deputerades resa genom S erige synes böra äga rum.
Grefve De la Gardie".
Då jag tog mig friheten föreslå, att Norrska Deputerade måtte emottaga» på samma sätt i Sverige, sorn vi 1818 blefvo det i Norrige, och att samma välvilja måtte vederfaras dem, sorn' den vi fått röna, var det visserligen min mening att de icke skuf]e belungas med utgifter till skjuts och herberge, emedan Svenska Deputerade voro just derifrån befriado, ehuru vi genom drickspenningar fullkomligen ersatte kostnaden.
Jag ansag detta följa af sig sjelf, och hade således icke trott mig behöfva ingå i detailler.
Jag anser mig ej j)cn j Maji a. m böra yttra något i afseende på sjelfva saken, utan blott angående framställningssättet.
Jag hemställer då om ej det rätta vore, att höra det Utskott, hvars åliggande år att reglera Statens utgifter.
I annat fall skulle beslut om utbetalningen kanna fattas, utan att man visste af hvem och huru medlen dertill skulle tagas.
Jag tror det således vara rättast, att frågan blir remitterad till StatsUtskottöt.
Grefve De la Gardie:
Med ali aktning för deri sista värde talaren, anser jag ej denria fråga innefatta mål, sorn behöfver remitteras tili något Utskott- Jag tror, att 0111 Riksens Ständer sammanstämmande vilja yttra sina tänkesätt hafva de icke af nöden att derom rådfråga sina Utskott.
Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus:
I händelse Ridderskapet och Adeln skulle vilja nu genast afgöra frågan, nödgas jag erinra om innehållet af 58 §.
Riddarhus-Ordningen, enligt hvilken frågan ovilkorligen måste blifva på bordet hvilande.
Friherre Hjerta, Fredric: Enligt 4g §.
Riksdagsordningen, är det väl å ena sidan osiridigt att frågan måste hvila pä bordet, om någon Ledamot sådant åskar; men ock å den andra att beslut genast kan fattas, så vida Ridderskapet och Adeln derom enhälligt kommer öfverens.
På detta sistnämnde sått förfors äfven i afseende på förskottet til! omkost naderne för Hans Kongl. Höghet Kronprinsens förestående 156 Den 7 Maji e, m.> Biläger.
För öfrigt och derest remiss till Utskott kommer att äga rum, afstyrker jag alldeles att den sker till StatsUtskottet.
Då frågan, hufvudsakligen angår skjutspenningar, synes mig All manna Besvärs- och OeconomieUtskottet vg. ra det lämpligaste.
Om vi skola vara angelägna om formernes iakttagande, så måste vål frågan komma att hvila på bordet, enligt 58 §. i RiddarhusOrdningen, hvilken år af följande ordalydelse: ”Inkommer, i sådan fråga Grundlagen tillåter, något skrifteljgt Memorial, hvarå remiss till Utskott ej begåres eller pröfvas nödig, bör det samma ovilkorligen, utan af. seende on? någon det åskar eiler icke, på bordet läggas, och ej förr företagas, ån efter den. ordning föredragningslistan utmärker.
Derföre synes mig ock comnmnicationen af åmnet med de Öfrige RiksStånden lättast kunna ske genom, dess remiss till något af Riksens Ständers Utskott.
Friherre Hjerta: 4g:de §.
Riksdagsord ningen år ej tvetydig.
Der står uttryckligen, att sådana frågor må genast kunna afgöras, så vida de ej af någon Ledamot begåras på bordet.
Behandlingssättet lärer således komma att bero deraf, huruvida Grefve von Schverin fortfar att yrka åmnets hvilanda på bordet eller icke.
Grefve Spens, Carl Guflaf:
Ehuru obe tydlig frågan i sig sjelf är, och ehuru odeladfc jag föreställer mig det bifall^bfifva, som åt den. jDcn 7 Maji e. m, *37 vickta motionen lärer komma att lemnäs, hemställer jag dock, om ej för formernas helgd det vore häst ett besluta remiss till Utskott, på sått Herr Hjerta föreslagit.
Det står ju i 44:de Riksdagsordningen uttryckligen, att alla allmänna frågor skola till Utskott remitteras.
Det står der ytterligare, att med allmänna frågor, förstås sådane, som komma under samtelige RiksStåndens öfverläggning, och här är just communicerande med de öfrige Stånden i fråga.
Så snart detta år sagdt, lärer det ej gå an att afgöra frågan utan föregången remiss.
Det vore visserligen vål om saken nu genast kunde afgöras, men remiss torde icke, emot ofvannåmnde §. kunna undvikas.
Grefve De la Gardiet Jag måste tillstå att jag för min del finnér omvägen till ett Utskott Öfverflödig, och att den utgift, som för i frågavarande ändamål erfordras kan anses höra till Riksdagskostnaderne och böra utgå af de till dens bestridande anslagne medel, endast anmälan derom genom skrifvelse blifver hos Kongl. 3\Iaj;t i underdånighet gjord.
Om Herr Grefven och LandtMarskalken anser sig kunna å Grefve De la Gardies framställning nu geriast göra proposition, afstår jag från min anhållan både om frågans bordläggning och om dess remitterande till Utskott.
Herr Grefven och Landt Marvatten förklarade, att sedan Herr Grefve von Schwerin, >58 Den 7 Maji e, m, gom yrkat att ifrågavarande ämne måtte hvila på bordet lill nästa Plenum, nu mera derifrån afstått, samt Herr Grefven och LandtMarjhcd■ hen för dess del, ieke ansåg ämnet vara af den beskaffenhet, att detsamma, ovilkorligen borde till elt Utskotts förberedande handläggning öfverlemnas, hålst Grefve De la Gardies motion icke åsyftade annat, ån blott, att de Norrske Deputerade från StorTinget, hvilka bitkornrna för att bevista Hans Kongl. Höghet Kronprinsens förestående Höga Förmälning, måtte, så snart de till Svenska Riksgränsen anlända och sedermera under deras vistande hår i Riket, varda emottagne på samma sätt och med enahanda välvilja bemötas, som skedde med Svenska Deputerade år 181S i Norrigej samt att de härtill erforderlige kostnader måtte utgå af de, till Riksdags utgifternes bestridande, anslagne medel; finge Herr Landt Marjkalken hemställa, om Ridderskapet och Adeln behagade den af Grefve De la Gardie gjorde ifrågavarande framställning, bifalla.
Ropades ^fa.
Hvarefter Herr Grefven och LandtMarfkalken föreslog, att de öfrige RiksStånden måtte inbjudas, att uti detta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena.
Den 7 Maji e. m.
Vi'! förnyad föredragning af ConstitutionsUtskoMHs den 29 sistledne April aflåtne samt i!i n 5 di-nnts eftermiddagen på bordet lagde Memorial, innefattande förslag till ändring i 2.'dra punkten af t36:de §.
Riksdagsordningen; bl ef berörde förslag* uppå derom af Herr Grefvert och Lo'idtMarJkalken gjord proposition, till den bt harn Img 56 §:n RegeringsFormen stadgar, af Ridder.ikripet och Adeln godkåndt.
Allmänna Besvärsoeli O eonomieUlskoltets den 29 sistledne April under N o 74 afgifne samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckt fråga om skyldighet för Lappske Nybyggares söner att ingå i Allmänna Beväringen.
Jag tror det jrke van lämpligt att för Lappmarks Allmogen stadga deltagande i allmänna National-BevåringtM).
I dessa trakter finnas ännu inga vågar, hvarigenom en längre tid för fram och återtågen skulle komma att användas; få arbetare oell dessa åro i synnerhet behefflige just den tid på året, då Bevåringens exercice inträffar
Om någon befolkning der skall kunna tillvågabringas, år det nödigt att Lappmarksboerne längre tider befrias från allmänna onera.
Det år omöjligt att de skulle deltaga i Bevårings-skyldigheten utan en högst känbar påföljd både för dem sjelfve och för de nejder, der de nu vistas.
Jag kan Den 7 Maji e, m. således icke annat ån på det högsta afstyrka bifall till Utskottets ifrågavarande Betänkande.
Herr Montgommerie, Gullof: Jag instämmer så mycket hallre, i hvad den siste värde talaren yttrat, sorn jag tror att Lapparnes förpligtande till deltagande i National-Bevåringen vore ginaste sättet att för nu och framdeles afskräcka dem från nybyggen, och detta måtte ej vara ändamålet.
De hafva af naturen ingen fallenhet för Krigstjenst, derom har man haft i allmänhet eri lång, och jag dessutom en personlig erfarenhet.
Friherre Ceder(trom, Jacob :
De grunder Riksens Ständer fastställt för Bevåringsskyldigheten åro allmänna; och det år endast genom missbruk, sorn Lapparne från deltagande deruti blifvit uteslutne.
Genom Ledamöter utaf Bonde-Ståndet från de Norra Provincerne är det upplyst, att allmogen der ofta sänder sina söner upp till Lapdmarken, för att på det såftet undanhålla dem från Beväringsskyldighetens fullgörande; och det år sådane missbruk man måste söka förekomma.
Det år naturligt, att om Lapparne icke hafva den kroppsbyggnad, sorn gör dem användbare till krigstjenst, blifva de derifrån fritagne; men om bland dem finnas ynglingar så utbildade, som för vapenöfningar erfordras, böra desse icke mera ån någon annan undgå en skyldighet sorn år allmän.
Jag tror således att Utskottets Betänkande kan bifallas* - Den 7 Maji e. m. Hans Excfillence Herr Grefve Mörner, Adolf Gåran:
I anledning af de Upplysningar, som blifvit letnnade uf tvenne värde talare, hvilka hafva personlig kännedom af de orters beskaffenhet, hvarom nu år fråga, hemställer jag till Högloft.
Ridderskapet och Adeln, om ej saken kunde förfalla och Betänkandet rent utaf afslåsi Jag vet väl att enligt detsamma det skulle åt Kongl. Maj.t uppdragas att låta undersöka, huruvida och i hvad mohn Lapparne böra i NationalBfevåringen deltaga ; men om såsom Friherre Cederström anfört, saken skulle behandlas såsom en rätts fråga * blef Kongl. Maj:t derigenom försatt i någon embarras och det blefve svårt att utur en sådan synpunkt afgöra en sak som egentligen beror af localiteter.
Då saken utan reclamation fortgått tio år sedan beslutet om National-Beväring fattades; då Lapparne föra ett annat lefnadssätt och hafva en annan författning, ån den öfriga delen af Nationen; då de Svenske Lapparne icke synas böra betungas mera ån de Norrske och Ryska, hvilka ej åro Beväringsskyldighet underkastade; så tror jag det vara opolitiskt, att väcka en fråga hvarigenom de Svenske Lapparnes belägenhet kunde synas försämrad och jag tror derföre att hela saken utan skada för det allmänna kan förfalla.
Grefve Löfvenhjelm, Carl Axel: Hufvudsakligen får jag endast åberopa hvad Hans Excellence Herr Grefve Mörner nyss anfört* i synnerhet sista delen af yttrandet, som angår en jemförelse emellan Svenske och Norrske Lap^ 142 Den 7 Maji e. m, parne, hvilken, i händelse
Bevårinfpsskyldigheten äfven till de förra utsferäcktes , otvifvelaktig! skulle utfalla till mehn för desamme.
Når man betracktar de stora distanserne i Lappmarkerne och svårigheten , som der, på en sträcka af 20 mil, möler att sand* de Bevåringsskyldige, och att behandla dem efler samma reglor, som åro gällande för den öfriga delens af Riket; så kan jag ej annat finna, ån att, om ock, enligt hvad Friherre Cederströmfyttrat, rättvisan förpligtar Lapparne att deltaga i National Beväringen, anledningar åro för handen att derifrån göra ett undautag, Jag instämmer således i Hans Excellence Herr Grefve Mörners anhållan, om Herr Grefven och LandiMarskalkens proposition till afslag på Betänkandet.
, Herr af Schmidt:
I anledning af hvad Friherre Cederström anfört om några RiksdagsFullmågtiges bland BondeStåndet berättelse, att allmogen i de Norra Provinserne skall sända sina söner till Lapparne för att dymedelst undandraga dem Beväringsskyldigheten ; får jag förklara, att vål ett och annat, men icke många exempel deipå finnas.
Detta upptäckes lått vid de årliga Be värings- mönstringarne, då KyrkoBÖcker och rullor utvisa hvilka personer, sorn saknas, men de åro alltid högst få, och utgöra aldrig något år öfver två till tre personer, men oftast år man icke i saknad af någon.
Dessutom år Lappmarks allmogens befrielse från Beväringsskyldighet-n i öfverensstämmelse med öfrige angående dem gåliande författningar, medelst hvilka de undantagande Grundskatten för Den 7 Maji c. m. sina Hemman’, åro fritagne från utgörande af alla Kronoutskylder.
Det synes således äfven billigt att de befrias från ifrågavarande onus, i synnerhet då rnan genom ett sådant lättande af deras bördor för närvarande, kan befordra Landets uppodling och deraf hårflytande vinst för Staten i en framtid.
Herr Ehrenborg, Casper:
Det är redan af Friherre Cederström anmärkt? att Utskottet ej bestämdt tillstyrkt Lapparnes deltagande i K itional-Beväringen, utan blott en undersökning huruvida och i hvad mohn de böra vara från en slik skyldighet befriade.
Mig synes att då andra undantag i förlattningarne äro uttryckligen medgilne, ett sådant förhållande äfven i detta afseende kunde äga rum.