Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Härefter framställdes och bifölls propos. å bifall till mom. h) och i) med den af Frih.
H. Ex. erinrade vidare, att, i fråga om mom. k), Frih.
Raab yrkat respit-tidens förkortande till en månad, men deremot flere ledamöter ansett Dtsk:s förslag böra bifallas; hemställande H. Ex., om R. o. Ad. bifölle delta morn.
Då härefter propos. till bifall af mom. k), med den af Frih.
Raab yrkade förändring, blef framställd, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade, att härvid ja öfverrösta! nej.
Mom. 1) blef sedermera af R. o. Ad. bifallet, och Utsk:s i sammanhang med 25 § framställda förbehåll, ronde förslags afgifvande till förändring i de reglementariska föreskrifterne i och 372 Den 12 April e. m. för utlåningen på namn och reverser med omsältningsrält, lades lill handlingarne. § 2(5.
Raab: Jag tillåler mig, ali i R. o.
Ad:s minne återkalla, att jag vid 5 § af della betänk., hvilken § rörer frågan om bancovinstens öfverlemnande till Riksg.cont., föreslog det amendement, att summan skulle, i den mån den inflyler, få begagnas lill uppköp af räntebärande obligationer, pä det att denna betydliga summa icke skulle dragas ur rörelsen, utan komma allmänheten till godo; men alt jag då derifrån afstod, under förbehåll att få framställa delta förslag vid den 27 §, hvilken nu blifvit föredragen.
Jag tror, att delta förslag lätteligen skulle kunna inflyta efter nyssnämnde §.
Mitt förslag lyder sålunda: ”att de å denna lånerörelse uppkommande räntor icke fä till utlåning användas, utan skola vid utgången af hvarje qvartal lill Banken levereras; dock böra de, intilldess de till Riksg.cont. öfverlemnas, så vidt det med Bankens fördel och myntvärdets upprätthållande är förenligt, användas till uppköp af sådane verks räntebärande obligationer, som Bancofullm. anse äga full säkerhet.”
Jag får nu fästa uppmärksamheten deruppå, all det icke är någon obetydlig summa, som här är i fråga.
Man har calculerat årliga baneovinsten till 800,000 r:dr.
Dertill kommer, att innan Bankens bokslut är uppgjordt, har ytterligare bancovinst under ett qvartal hunnit i Banken inflyta.
Således kan man antaga, alt det blefve en million r:dr, som sålunda komme alf dragas från rörelsecapilalet, och dä detta kan förekommas på det sätt, alt dessa medel under tiden användas lill uppköp af räntebärande obligationer, hvilka Riksg.- cont., då det hehöfde medel för sina nigiflers bestridande, kunde åter försälja, ser jag intet skäl att vägra bifall till detta förslag, som alldeles icke afser någon ökad sedelemission, utan endast att få behålla vårt lilla rörelsecapilal oförminskadt.
Jag får fästa uppmärksamheten derpå, att hvad vi först hafva att tillse vid denna §, är det, alt den bringas ; i conformitet med hvad som redan är beslutadt rör:de Banco- samt Handels- och Näringsdisconterne.
Dä ser jag icke, alt vi hafva någon annan utväg, än alt bifalla hvad Ulsk. i denna § föreslagit.
Det särskilda förslag Frih.
Raab omtalat, syntes mig hafva afseende pä såväl Banco- som Handels- och Närings-, disconterne, och det är en särskild fråga, som jag nu icke vill upptaga.
Jag nödgas helt och hållet motsätta mig Frih.
Raabs förslag, att göra Riksg.cont. till uppköpare af publika papper för Bankens räkning.
Banken kan sjelf besörja en sådan åtgärd, utan att behöfva taga Riksg.cont. lill sin commissionär.
Det skulle icke leda till någon slags ordning och skick, alt Ban - Den 12 April e. m. 373 kens och Riksg.conl:s göromål skulle sammanblandas, emedan de icke hafva något att med hvarandra skaffa.
Sedan medlen äro öfverlemnade till Riksg.cont., är räkningen emellan detsamma och Banken uppgjord; men icke kan man till Riksg.cont. öfverlemna medel, för att detta verk skulle uppköpa räntebärande papper för Bankens räkning.
Deraf skulle följden kunna blifva, att tvister uppkomme emellan Fullmäktige i ofvannämnde begge verk huruvida de räntebärande papperen vore af beskaffenhet, att med Bankens säkerhet kunde förenas att uppköpa dem.
Jag mäste helt och hållet afstyrka ifrägavar. förslag; må då hellre
Banken sjelf uppköpa de papper den kan behöfva.
Raabs förslag rätt, så hvilar Frih. Cederströms, Jacob, yttrande pä ett misstag.
Frih, Raab har icke föreslagit, att Riksg.cont. skulle uppköpa obligationer, utan att Banken sjelf borde för sådant ändamål använda de vinstmedel, som de ämnade framdeles öfverlemna till Riksg.- cont.
Jag afstyrker denna åtgärd, emedan det beslut, som R. o. Ad. vid punkten N:o 5 fattade, förutsätter att bancovinsten skal! komma att öfverlemuas i sedlar eller i silfver till Riksg.cont.
Jag anser dessutom, att detta öfverlemnande af räntebärande papper till nyssnämnde contor, endast skulle föranleda till tvister emellan Bankens och Riksg.cont:s respective Fullmäktige, huruvida det sednare verket bör åtnöja sig med sådane räntebärande papper, som Banken för sina tillgångar uppköpt.
Raab: Frill.
Cederström, Jacob, har verkligen misstagit sig om min mening med ifrågavarande förslag.
Sammalunda har Hr Lefren gjort i så måtto, att jag aldrig, såsom lian förmodat, yrkat, att Riksg.cont skulle vara nödsakad att af Banken emottaga räntebärande obligationer.
Jag har endast yrkat, att Bancofullm. borde förpligtas att, såvidt de funne det förenligt med Bankens fördel, begagna bancovinstmedlen — allt efter som de inflyta — till uppköp af obligationer.
Men det behöfver icke derföre vara i reglementet föreskrifvet, att dessa obligationer sedermera skola, i st. f. riksmynt, öfverlemnas till Riksg.cont.
Komma dessa begge verks styrelser icke öfverens om den form, hvarunder bancovinsten skall öfverlemnas, så är väl ingenting naturligare, än alt Banken försäljer sina obligationer och betalar med contanta penningar till Riksg.cont.
Men då det i en föregående §, jemlikt Hr Rosenblads förslag, är medgifvet Riksg.cont. att på kortare tider uppköpa obligationer, så har jag föreställt mig möjligheten deraf, att hela vinsten kunde komma att directe, i form af obligationer, öfverlemnas till Riksg.cont.
Jag skall likväl icke nu uppehålla beslutet ang:de denna 27 §, utan får blott vördsamt anhålla, att sedan öfver densamma är beslutadt, R. o. Ad. ville pröfva det förslag, som jag framställt, och, om det vinner bifall, införa det såsom en ny § efter den 27 §.
Jag anhåller att få ånyo uppläsa detta mitt förslag, som nu, efter någon rättelse i redactionen lyder sålunda: ”Bankens vinstmedel må, så vidt med Bankens för - 374 Den 12 April e. ra. del och myntvärdeis upprätthållande är förenligt, intill dess de till Riksg.cont. varda aflemnade, användas till uppköp af sådane verks och inrättningars räntebärande obligationer, som Bancofullm. anse äga full säkerhet”.
Uppå härefter framställd propos. blef 27 § af R. o. Ad. bifallen.
Då härvid H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, att R. o. Ad. nu måtte till pröfning företaga det af Frih.
Raab afgifna förslag till särskild §, anmälde och yttrade sig Hr von Hartmansdorff:
Man klandrar, att skatterne här i Riket utgöras i räntepersedlar, och att man ej kan få penningar i stället.
Nu tyckes man likväl vilja föranleda Banken, alt till Riksg.cont. betala ränta i vissa persedlar.
Huruvida Riksg.- cont. med dem vore belåtet, är ovisst.
Lika osäkert torde det vara, om Banken alltid kan få köpa dylika papper, när han behöfver dem.
Om det likväl slår i Bancoreglem., att Bancostyrelsen skall köpa dem, så kunde det lända Bancofullm. till förebråelse om de underläte uppköp af sådana papper, hvilka dels äro ganska sällsynta och dels kunna vara så beskaffade, att de icke innebära full säkerhet för Banken.
Om den sednare omständigheten kunna Hrr Bevisorer vara af olika mening, hvilket kan föranleda ytterligare anmärkmr.
Jag anser trassel uppkomma genom Frih.
Raabs förslag, hvarföre jag afstyrker det.
Jag hörde icke rätt Frih.
Men att dömma efter hvad
Hr von Hartmansdorff nyss anförde, så tyckes det som om här endast vore fråga om räntepersedlar, om | häst, J oxe, o. s. v.
1 sådant fall skulle jag afstyrka all åtgärd i den vägen.
Men om Frihrns mening, deremot innebar, ali göra Bankens vinstmedel fruktbärande, genom all utsläppa dem i rörelsen, så kan jag icke annat än biträda hans förslag.
Hr von Hartmansdorff har sökt att skämtabort mitt förslag, med att kalla de af mig omnämnde papper för räntepersediar.
Detta må han gerna roa sig med och kalla dem hvad han vill; afsigten med mitt förslag är omisstydligen den, att, på sätt Hr Lagerhjelm nyss nämnde, söka förekomma att penningarne icke ryckas undan från rörelsen, utan att de må förblifva, utelöpande.
Vi hafva sannerligen icke större penningestock, än att den ganska väl behöfs att vara i omlopp.
Hr von Hartmansdorff har yttrat, att sådane räntebärande obligationer, som jag omnämnt, skulle vara sällsynta och svåra att åtkomma här i Sverige.
Jag ber att få fästa uppmärksamheten på en sorts obligationer, som både äro fullt säkra och icke så obetydliga till antalet.
De sednast uppkomna brandstodsföreningarne hafva nemi. uppställt sina reglementen på det sätt, att de liqvidera sina utgifter med räntebärande obligationer, hvilka förfalla till inlösen efter uppbördens ingång, vanligen d. 15
Maj årligen.
Dessa obligationer löpa med 5 proc. ränta, och äro onekligen de säkraste
Den 12 April e. m. 375 papper man kan önska sig.
Dessutom skulle deras liqviderande inträffa just på samma tid, som Bancofullm. skulle utbetala bancovinsten till Riksg.cont.
Det af mig föreslagnå stadgandet skulle medföra nytta ä ömse sidor, för Banken, derigenom att den under tiden kunde göra sina medel fruktbärande, för rörelsen i landsorten, derigenom att penningar erhållas i st. f. ifrågavar. obligationer.
Jag har svårt att frångå detta förslag, som icke åsyftar att utsläppa nya sedlar, utan endast att i rörelsen qvarhålla, hvad der redan finnes.
Raabs förslag grundar sig onekligen på en ganska god princip, den nemi., att när penningar inkommit till Banken i form af räntor, så böra de snart åter utsläppas uti rörelsen.
Men jag tror, att det förslag, som den värde Frihm bär framställt, dels icke är behöfligt och dels äfven är skadligt.
Jag anser det obehöflig!, derföre alt, efter den erfarenhet jag kunnat förvärfva mig under milt deltagande i BancoUlsk:s arbeten, Bancofullm., långt ifrån att, såsom man säger, hälla pä styfvern, tvertom utlemna de medel de haft om hand, i vidsträktare måtto, än de, efter min uppfattning af hancoreglementet, hade bort göra.
Jag anser det vara skadligt i det fall, att Bancofullm. kunna på annat sätt använda de inflytande medlen, än till uppköp af obligationer, såsom att köpa vexlar eller silfver.
Man talar om den minskning, som ägt rum uti det circulerande rörelsecapitalet, men jag har icke hört någon tala om den minskning, som ägt rum i Bankens metalliska cassa under de sednare åren.
Om jag ej minnes orätt, så har Bancofullm. under innevarande års vinter utgifvit icke mindre än 4,800,000 r:dr för depositionsbevis å inköpt silfver, för alt dermed öka den minskade metalliska cassan.
Jag tillstyrker således afslag ä Frih.
Raabs förslag, såsom dels obehöfligt och dels skadligt.
Lika med de föreg:de talarne får jag på det högsta afstyrka bifall till Frih. Raabs förslag.
Den värde Frihm yttrade, att det vore önskvärdt, att man kunde på sådant sätt förekomma en minskning i sedelstocken, samt att man borde få behålla i rörelsen de arma slyfrar, som der nu äro i omlopp.
Jag får till svar derå nämna, att Utsk. föreslagit en tillökning uti sedelstocken i låneväg af 2,148,000 rdr.
Jag inser icke nödvändigheten deraf, att ifrågavar. medel utlemnas i rörelsen; de kunna ganska väl förvaras i Banken till dess de till Riksg.cont. öfverlemnas.
Dessutom finnas ännu icke i vårt land några räntebärande papper, som hafva sådane egenskaper, alt de äro lämpliga för ett sådant ändamål, nemi. att vara lätt realisabla och äga ett bestämdt värde uti penningemarknaden; det finnes ingen curs, hvarefter dessa papper kunna noteras.
Deras värde komme visserligen att i början bestämmas efter det pris Banken för dem gifvit, men osäkert vore om de länge kunde behålla detsamma, samt huruvida de icke skulle sjunka i värde efter kort tids förlopp, just derföre, alt Banken ville göra sig af med desamma.
Jag får således, på dessa och förut anförda skäl, afstyrka Frih. Raabs förslag. 376 Den 12 April e. m.
Banken kan icke förfara medsina årsinkomster i form af räntevinst annorlunda, än hvar och en enskild hushållare gör med sina inkomster.
Skulle den sednare få dem på en gång, men icke behöfva göra några utgifter förr än efter hand (och sådant är förhållandet med Banken), så, om han icke vill behålla dem hos sig, sätter han in dem på ett ställe, der han är säker om att efter någon kort tids förlopp kunna åter få lyfta dem.
Men hvar (innes väl ett sådant ställe?
En annan sak vore det, om det funnes sådane obligationer, som curserade på börsen, så att Banken genast kunde fä sälja deni och få igen sina penningar, när den behölde dem.
Herrarne torde erinra sig huru förhållandet var med Skånska hypolheksföreningens obligationer, som Banken en gång uppköpte, huru man sedan bråkade i öfver 14 dagar för att åter blifva af med dem.
Stjernstedt har redan visat, att lånelillgångarne i allmänhet blifvit ökade.
Och dessutom den rälta och naturliga vägen alt ytterligare öka dem, om man finner det vara behöflig!, är den, alt förskaffa Banken mera silfver, hvarefter sedelstocken sedan kan rättas derefter.
Uti det nu ifrägavar. betänk, har BancoUlsk. gifvit
Fullmäktige full rätt att öka silfverfonden, så att för hvar gång som erbjudande sker åt Banken af silfver på deposition i Hamburg och detta af densamma begagnas, så ökas i sjelfva verket den utelöpande sedelstocken med detsamma.
Jag afstyrker Frih.
Raabs förslag såsom endast förorsakande oreda, men icke verkande något godt.
Bankens räntevinst, hvilken efter bokslutets verkställande skall öfverlemnas till Riksg.- cont., är ju jemförlig med hvarje annan cassa.
Kan den göras fruktbärande utan risk, så måtte ju deruti ligga någonting godt.
Derigenom komma dessa penningar ut i rörelsen.
Banken förlorar ingenting, utan tvertom vinner den derpå.
Jag finner således ingenting ondt, utan tvertom någonting godt tili det af Frih.
Baab framställda förslag.
Ilär har blifvit ifrågasatt, huruvida sådane räntebärande papper finnas att i marknaden tillgå.
Jag skulle tro, att om de icke finnas på något annat ställe, så kunna de efter all anledning erhållas i Riksg.cont., som för närvarande har omkring en million sådane räntebärande papper, hvilka delta verk mäste sälja eller uppsäga, för att kunna göra face åt de utgifter, som R.
St. vid denna riksdag å detsamma anvisat.
Jag hemställer dä, huruvida det icke skulle vara godt och för rörelsen i allmänhet nyttigt, att Banken för sin vinst (såvida den icke kunde nyttigare användas) finge på en kortare tid öfvertaga dessa obligationer, och sedermera, när bancovinsten skulle till Riksg.cont. öfverlemnas, i st. f. sedlar lemna åter samma räntebärande papper, hvarigenom den allmänna rörelsen icke på något sätt blefve rubbad.
Här har af en värd talare blifvit uppdragen en jemförelse mellan Bankens handlingssätt och hvad en enskild gör i sådant afseende.
Men den enskilde, om han har några besparingar, så söker han att placera dem på ett säkert ställe, der han tillika får ränta för desamma.
Att Den 12 April e. m. 377
Att handla annorlunda vore oklokt.
Jag förutsätter härvid naturligtvis, att det icke skulle blifva en ovillkorlig föreskrift för Bancostyrelsen, att så göra, utan endast en rättighet för densamma, att sä gå tillväga.
För min del kan jag icke inse alt deruti ligger något ondt, eller att inskränkning derigenom skulle ske i Fullmäktiges rättighet alt vidtaga alla de lämpliga åtgärder, som kunna erfordras för upprätthållande af realisationens bestånd.
Jag kail således icke inse annat, än alt en dylik rättighet för Banken, som Frih.
Raab ifrågasatt, skulle för densamma vara en fördel, hvarföre jag får tillstyrka bifall lill det af honom väckta förslag.
Ad. har förut beslutat, att Bancofnllm. skulle bemyndigas att uppköpa obligationer lill det belopp af 700,000 ndr, som fattas i den summa, som Banken minst hör äga.
Raabs förslag går derpå ut, alt dessa Fullmäktige skulle berättigas att ytterligare uppköpa obligationer lill ett belopp af 800,000 r:dr. Dä Banken för hvart qvartal til! sådant uppköp använde | af sin vinst, och det vöre troligt att, efter det första årets förlopp, icke alla medlen komrae att till Riksg.eont. inbetalas på en gång, ulan skulle uppskrifvas på Riksg.conhs räkning, för att under årets lopp dit inbetalas; så skulle Banken icke behöfva alt betala med sina uppköpta obligationer, utan finge behålla dem och kunde betala med första qvartalet af det derpå följande årets bancovinst.
Detta skulle väl icke gå så fullkomligen qvartal efter qvartal, men det vore dock ett någorlunda bestämdt förhållande.
Jag tror likväl icke, att denna af Frih. föreslagna åtgärd vore så särdeles lämplig, emedan nödiga medel saknas till uppköpande af sådane obligationer, som de ifrågasatta.
Vi böra nemi. ihågkomma, att, i följd af de förslag, som Disk. framställt, Banken under det kommande året har en mängd utbelalningar att göra.
Den skall öka faslighelsbelåningen med t2- million, den har, som jag nyss nämnde, fått uppdrag att för 700,000 ndr uppköpa obligationer, den skall hälla den och den inrättningen credit!ver tillhanda, m. m.
Således förestå en hel mängd utgifter.
Jag tror derföre, all det icke går an alt nu föreslå en större utgift.
För min del tror jag icke, på sätt de Herrar påstått, som försvarat Frih.
Raabs förslag, att en nedtryckning i sedelstockens belopp komine att inträffa, om raan underlåter en sådan åtgärd, som Frihm föreslagit.
Ty de medel, hvilka under form af räntcvinst ingå till Banken, komma genast att användas lill andra af Utsk. förutsedda behof.
Häraf torde det vara temligen klart, alt följden af hvad Frilen föreslagit, blefve en stor ökning i sedelstocken och icke inskränkt till att förekomma minskning uti den sedelstock, som Utsk. har föreslagit.
Pä dessa skäl tillstyrker jag afslag å Frih. Raabs förslag.
Sedan jag nu af discussionen funnit mitt misstag i afseende på Frih.
Raabs första framställning, och han nu har skilt sig från 27 § samt framställt sitt förslag såsom en särJ) H. 48 378 Den 12 April e. m. skild §, så får jag förklara, att, då Riksg.cont. slipper allt besvär med de ifrågasatta uppköpen af obligationer, jag icke kan bestrida, att ju Frih:ns förslag är i fullkomlig öfverensstämmelse med grunderne för en klok bankslyrelse.
Ty man bör söka förskaffa sig ränta på ränta af sina medel, så långt sådant låter sig göra, utan någon den minsta våda för sjelfva Banken.
Sädane papper, som kunna vara lämpliga för sådant ändamål, linnas visserligen också inom vårt land; ty utom dem Frih.
Raab nämnt, nemi. brandstodsbolagens obligationer, hvilka arn direcle inlösningsbara på viss månad och icke gälla längre, så finnes det mänga andra slags obligationer, som hvilken stund som helst äro tillgänglige på börsen, såsom t. ex. Trollhätte canalbolags obligationer.
Dessa gå man och man emellan, lika med mynt.
Om nu Banken köper af dessa, så kan den vara säker pä, att när den tid kommer, då den behöfver sina penningar äter, sä kan den få obligalionerne afyltrade pä börsen, och flyttar då pä Riksg.conbs räkning
N:o 1 de medel, som af Banken sålunda disponeras; och den saken är uppgjord.
I sådant fall kan man icke bestrida, att delta skulle medföra nytta såväl för Banken, som på det sättet skulle öka sin vinst, som äfven för allmänheten, derigenom alt medlen sålunda blefve qvar uti rörelsen, i st. f. att ligga i Banken, tills dess att Banken afslutat sin räkning med Riksg.cont.
Jag begärde endast ordet, för alt lugna dem, som möjligen kunnat låta skrämma sig af Frih.
Stjernstedts uppgift om en lånetillökning af ej mindre än 2,14S,000 r:dr, såsom det står i tabellen sid. 46.
Men det är icke efter denna tabell, som man får bedömma den sannolika låuetillökningen.
Tabellen utvisar visserligen den nämnde summans tillökning i lånetillgängar, utöfver hvad som d. 1 Jan. della år var ullånt; men summan uppkommer dä man beräknar det maximum, hvartill hvarje lånegren får uppgå, och del är mer än sannolikt, alt sammanlagda beloppet af alla innestående depositioner kommer alt vida öfverstiga de ifrågavaiande 2,148,000 r:dr.
Så är här t. ex. föreslaget ett maximum af 3,500,000 r:dr län ä rörlig pant.
Om nu icke mer än 2,500,000 derå uiiagas i låneväg, såsom Fa i let nu är, utgör deposition, hvarmed den skenbara tillökningen minskas, straxt 1 million bara på denna gren af rörelsen.
Jag vill icke nu uppehålla R. o. Ad. med all pä detta sätt genomgå de öfriga; detta enda exempel torde vara tillräckligt för alt gifva en föreställning om beloppet af de medel, som å de flere länegrenarne sannolikt komma att innestå outlänta, och således minska den af Frih.
Stjernstedt nämnda summan, — sannolikt derhän att utlåningarne blifva inskränktare, än de voro d. 1 sisth Januari.
Jag anhåller alt få göra en förändring i redaclionen af mitt förslag.
Jag tror der står ordet bör.
Jag skulle önska, att der stöde mä, och anhåller att Hr Gr. o. Landtm, täcktes i mitt förslag vidtaga denna rättelse.
Då innebure föreslaget icke någon ovillkorlig förpligtelse, utan en rättighet, och jag tillförsäkrar mig att Baucofullm. skota hafva nog omsorg och huldhet om våra nä - Den 12 M:.})rf e. m. 379 ringar, atl de, sä vidt möjligt är neli det kan ske till fördel för Banken, hålla ute i rörelsen den sedelstock vi nu äga.
Jag är i afseende påo hvad jag velat yttra, lill större delen förekommen håde af Hrr Akerman och Mannerskantz och andra talare, som yttrat sig sedan jag begärde ordet, och på grund af hvad de anfört, kommer jag att motsätta mig det af Frih.
Haab väckta amendement till 27 §.
Jag tillstår likväl, alt det, efter de sednasle tilldragelserne, förundrar mig, att Frih.
Raabs förslag möter så liten sympalhi inom della Ständ, då jag ser, atl man vid de sednast fattade besluten hufvudsakligen utgått frän den åsigt, att så myckel som möjligt öka lånerörelsen i alla möjliga grenar deraf.
Vi hafva, genom bifall till 5 punkten, såsom mig synes ganska riktigt beslutat, alt till Riksg.cont. skall öfverlemnas öfverskottet af nästlidne års bancovinst, med vissa afdrag, och derigenom komma dessa medel ut i rörelsen.
Vi hafva ökat faslighetsbelåningen och discontrörelsen.
Troligen kommer man att härefter öka alla de lånegrenar, som vi ännu hafva qvar att pröfva; ty på ju flere ställen man kan få låna, dess nöjdare är man.
Jag får nu endast förklara, alt jag kommer att rösta emot det af Frih.
Raab framställda amendement.
Hr Lefre'n: I 5 punkten är sagdt, att Bankens vinstmedel skola öfverlemnas till Riksg.cont., enligt hvarje års bokslut.
Innan ett bokslut är gjordt, så kan man icke beräkna vinsten eller förlusten, sä vidt frågan är om qvanliteten.
Man kan väl uppgöra förslagsberäkningar, men en månad derefter kunna sådane utgifter hafva inträffat, som göra att dessa förslagsberäkningar alldeles icke kunna lända till någon efterrättelse.
Alt då medgifva Bankens styrelse rättighet att sä der på måfå famla med medlen, innan den vet hvad den verkligen äger, anser jag vara ett slarf i förvaltningsväg.
Det förundrar mig, att personer, som äro mycket stränga emot revisorer i allmänhet, och kanske strängare, än hvad som vore med billighet öfverensstämmande, nu vilja gynna ett sådant förvaltningssätl som detta.
Jag afstyrker förslaget och anser det vara ett alltför långt sträckt nit att vilja skaffa de så kallade medlen ut i rörelsen.
Dessutom är det en småsak, när det kan differera på halfva summan inom några månader.
Den som icke äler sig mätt, icke slickar han sig mätt.
Om man icke hade så många prof på Frih.
Cederströms, Jacob, mångsidiga verksamhet, skulle man vara frestad att tro, alt han vore rädd för besväret.
När Frih:n trodde, att det var fråga om alt Riksg.cont. skulle använda de af Banken lemnade vinstmedlen till uppköp af obligationer, då var han emot Frih.
Raabs förslag; men sedan det blifvit upplyst, att meningen var, det Banken skulle sjelf göra det, så öfvergick Frih.
Cederström lill försvar af detta förslag.
Under åberopande af hvad jag förut haft äran anföra, tror jag ännu, att den föreslagna åtgärden är dels obehöflig och dels skadlig.