Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s den i4 dennes f. m. på bordet lagda nåd. propositioner: 1:0 angtde ökade tillgångar för Manufactur-discont-fondens utlåningar; 2:0 ang:de tillökning i det för belåning af Svensk ull anvista creditiv, samt om nedsättning af räntan derå; 3:o aug:de bidrag af allmänna medel till Strömsholms canal- och slussverks ombyggnad.
Till BancoUtsk. remitterades K.
M:s den i4 dennes f. m. på bordet lagda nåd. propositioner: ilo ang:de sökt creditivrätt i R.
St:s Bank för Stock holms stads Drätsel-commission; 2:0 angrde rättighet för Directionen af arméens pen sionscassa till ett räntebärande creditiv i R.
Remitterades till LagUtsk. K. M:s den i4 dennes f. m. på bordet lagda nåd. skrifvelse, angzde communal- och municipal-styrelser.
Då nu ånyo föredrogos LagUtsk:s den i4 dennes f. m. på bordet lagda utlåtanden:
N;o 1, i anledn. af Riksd.fullm.
Magnus Pehrssons från Wermlands län memor., om ändring i föreskrifterna ang:de nämndemäns befrielse från skjutsskyldighet; och N:o 3, i anledn. af väckt motion om föreskrifters meddelande i afseende på kolmåttens beskaffenhet; ansåg R. o. Ad., sorn biföll ofvannämnda tvänne utlåt:n, de deruti omförmälda motioner höra under Allm.
Besvärs- och Ekon.- Utsk:s pröfning.
LagUtskls den 14 denues f. m. på bordet lagda mern.
N:o 4> om al^- voden för ökad cancelli-personal.
452 Den 20 Mars e. ra.
Ånyo föredrogos och biföllos BancoUtskls den 18 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 5, i anledn. af R.
St:s sednast församlade revisorers hemställan, det Landskaraereraren i Wermlands län, Kammarrättsrådet
Lindberg må erhålla eftergift af ett honom till betalning ådömdt belopp odlings-lånemedel, hvilket af f. d. Landssecret.
Kleman blifvit förskingradt; och meni N:o 6, i anledn. af på bankens pensionsstat förflyttade Bokhållaren Gustaf Wilh.
Sundbergs ansökning att erhålla pension, motsvarande den lön, han, enligt constitutorial, inom bancoverket innehaft.
Lades på bordet StatsUtskrs uttåt:n : N:o 19, i anledn. af erhållen återremiss af Utsk:s betänk.
N:o 10; N:o 20, ang:de Kållands härads innevånares rätlighel alt erhålla utsyning på kronoparken Rådaås; N:o 22, ang:de yrkad rättighet för åtskilliga härader inom Skaraborgs län till utsyning på kronoparkerna Halle och Hunneberg; N:o 23, angtde väckt fråga, antingen om de till boställen åt cheferne för Blekinge och Södra Möre båtsmanscompagnier fordom upplåtna kronohemmans försäljande till skatte, eller ock om förändring i tillsynen å samma hemman.
Likaledes lades på bordet Bevilln.Utskrs mern.
N:o 2, om återlemnande af Johan Pehrssons från Upsala län inom Hederv.
BondeSt. väckta motion, angtde besvär öfver markegångs-taxorna.
Upplästes ankomna prot.utdr. från de öfriga Riks St:n, nemi. från PresteSt. af den 11, 12 och i4 dennes; från BorgareSt. af den ii och 12 dennes, samt från Bonde St. af den 6, 7, 9 och 11 dennes.
Justerades p!eni-prot:n för den 11 dennes f. och e. m.
I anledn. af den deruti förekommande remissen af Frih. von Krasmers, Robert, motion om sättet för stämmoböternas utgående, yttrade Gr.
Mörner, Carl: Frih. von K r&mers ifrågavar. motion blef på åtskillige ledamöters begäran remitterad till StatsUtsk.
Hvarken jag eller någon annan af Husets ledamöter kom dervid att erinra, att frågan rörtde stämmoböter förut varit behandlad af Bevilln.Utsk. Statsverket har så mycket mindre med dessa böter att göra, som de fördelas emellan kronobeljeningen och församlingens fattiga.
Jag skulle derföre anse lämpligt, att ifrågavar. motion äfven remitteras till Den 20 Mars e. m. 453 15evilln.Utsk., hvarom jag nu hos Hr Frih. o. Landtm, får göra anmälan, och begär lians propos. derpå. R. o. Ad. biföll, att Frih. von Kraemers ifrågavar. motion äfven borde meddelas Bevilln.Utskottet. fl, R, o.
Ad. åtskiljdes kl. g e. m.
In fnlcra protocolli, F. O. Silfverstolpe.
Lördagen den 21 Mars 1840.
Plenum kl. 8 f. m.
Företogs val af de ledamöter, hvilka å R. o. Ad:s vägnar borde deltaga i den nämnd, som, enligt io3 §:n RegF:n, äger att dömma, huruvida Högsta Domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas, eller om visse af dem anses böra ifrån utöfningen af Konungens domsrätt skiljas; och befunnos, efter förrättningens slut, hafva blifvit valde till Ordinarie Ledamöter: N:o Röster 13 ■. Gr. De Geer, Carl, . 234. 99- Frih.
Hamilton, Hugo, 229. 318. >> Lilljehorn, Gustaf, . . 343. 3ag. u Adlerbeth, Jacob, . . . 221. 3qo. i> Nordenfalk, Johan, 234. >93.
Spens, Carl Gustaf, 24 t. 236.
Anrepp, fullm.
Adolph, 2 25. 131 3.
Ehrenpreus, fullm.
Leijonhufvud, 1 Abraham, 236. i56o C. Celsing, Lars Gustaf, . . ♦ ••••, 22 5. i9q5. » von Rosen, Georg Ludvig, 227. ' 947* i?
Odencrantz, Gustaf, . . 220. 2297. i> Tamm, Pehr Adolph, .
Suppleanter: 1 • • • • • 222. 2002.
Hr Hisinger, Wilh., . . . . 219. 2006. von Röök, Gustaf, . . 2I9. 1543. o Hederstjerna, Erland, . . 218.
•979- » Brakel, Gustaf Anton, . . 217. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 7 om aftonen.
In fidem protocolli, F, O. Silfverstolpe. 454 Den 26 Mars f. m.
Thorsdagen den 26 Mars 1840.
Justerades 1 prot.utdr. för den 20 dennes f. m. och i5 för samma dag e. ni.
År i84o den 21 Mars sammanträdde den nämnd, som äger att dömma, huruvida Högsta Domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas, då öfver följande proposition röstades:
Den, sorn anser omröstning böra, på det i io3 §:n Reg.- F:n och 64 §tn Riksd.Ordn. föreskrifna sätt, anställas till uteslutande af någon bland Högsta Domstolens ledamöter, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, blifva Högsta Domstolens samtlige ledamöter bibehåll ne :
Och befunnos, efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfriga voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit sålunda :
I följd hvaraf den i io3 §:n Reg.F:n stadgade andra omröstning anställdes, dervid Justiliaerådet Gr.
Snoilsky erhöll emot sig . . 3o röster.
Just.rådet Nyblaeus 25 ,, Just rådet Isberg 18 „ Just.rådet Gr.
Sparre 7 ,, Just.rådet Backman 3 ,, Just.rådet Stråle i ,, Just.rådet Engelhart i „ Härefter blefvo Just.råden Gr. Snoilsky, Nyblaeus och Isberg, hvilka således fått det största antal af röster emot sig, hvar efter annan, ställde under förnyad omröstning, efter följande voter:s-propositioner: i:a vot. prop. Den, som anser Just.rådet Gr.
Snoilsky böra från sitt embete, såsom ledamot i Högsta Domstolen, entledigas, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Befinnes mer än en tredjedel af rösterna hafva med nej utfallit, anses bemälde Just.råd, jemlikt io3 §:n Reg.- F:n och 64 §:n Riksd.Ordn , böra i sitt vigtiga kall bibe håltås ; D c ii 2 G Mars f. m. 455 Och befunnos, efter voteringens slut, rösterne hafva utfallit sålunda, att Just.rådet Gr.
Snoilsky erhållit:
Nej — 21. 2:a vot.prop.
Den, som anser Just.rådet Nyblaeus bora från sitt embete, såsom ledamot i Högsta Domstolen, entledigas, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Befinnés mer än en tredjedel af rösterna hafva med nej utfallit, anses bemälde Just.råd, jemlikt io3 §:n Reg.- F:n oell 64 §:n Riksd.Ordn. böra i sitt vigtiga kall bibehållas; Och befunnos, efter voteringens slut, rösterne hafva utfallit sålunda, att Just.rådet Nyblaeus erhållit: Ja — i5.
Nej •- 23. 3:e vot.prop. Den, som anser Just.rådet Isberg böra från sitt embete, såsom ledamot i Högsta Domstolen, entledigas, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Befinnes mer än en tredjedel af rösterna hafva med nej utfallit, anses bemälde Just.råd, jemlikt io3 §:n Reg.Ftn och 6\ §:n Riksd.Ordn., böra i sitt vigtiga kall bibehållas; Och befunnos, efter voteringens slut, rösterne hafva utfallit sålunda, att Just.rådet Isberg erhållit Ja — 19.
I följd hvaraf nämnden ansett Högsta Domstolens samtlige ledamöter böra vid deras embeten bibehållas.
Carl De Geer.
Jac. Hedrén.
Hans Jansson.
Hrr Electorers lista till val af en ledamot i Bevilln.Utsk. efter N:o 23oo.
Hr Sandelhjelm, Paul, samt en ledamot i BancoUtsk. efter N:o 319.
Frih. af Nordin, Carl Johan; och befunnos hafva blifvit utsedde i BevillningsUtskottet: N:o 2178:
Hr Edelsvärd, Fredr. Wilh.; i BancoU tskottet: N:o 3go.
Nordenfalk, Johan.
Likaledes öppnades Hrr Electorers lista till val af en ledamot i Coust.Ulsk. för alt, sedan N:o 2152.
Hr af Uhr, Carl David, afsdgt sig att i permitterad ledamots ställe in - 456
Den a6 Mars f. m. träda i Const.Utsk., efter honom der intaga plats; och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 2248.
Hr Ehrenhoff, Gust. Herm., uppläste följande:
Det är med anledn. af stampningstilldrägelserna uli detta Hus förlidne Onsdagsplenum, samt de i följd deraf af Ridd.fiscalen uttagna plikter, men synnerligast med anledn. af den bannstråle, sorn uti en tidning träffat en af våra ståndskarnrater, som jag begärt ordet.
Förbrytelser emot detta Stånds enskilda ordningsreglor tillhöra, efter min tanke, icke publiken, utan Ståndet allena.
Det är i stöd af denna min åsigt, som jag vågar vördsamt föreslå, det R. o. Ad. behagade besluta, att hädanefter de plikter, sorn af Ridd.fiscalen utlagas för förbrytelser emot de uti detta runi upphängda ordningsreglor, matte af honom enskildt uppbäras; samt att Ridd.fiscalen blifve ålagd att sådant hemligt hålla.
Jag hade trott, att inom detta Hus, der en hvar bär hederstiteln af ridders- och adelsman, det icke skulle finnas någon, som ville förråda sin ståndsbröder.
Sådant har likväl ägt rum; atigifvelser hafva blifvit gjorda, på grund hvaraf plikter uttagits, och i följd hvaraf en medlem af detta Stånd ensam uti Dagligt Allehanda skyldrat för en tilldragelse, hvari en stor del af Huset deltagit.
— Är det en sanning, hvad mången förmenar, att våra förfäders efterkommande vansiägtats; så måtte tecknet vara, alt sådana bragder här tålas.
Jag finner mig uppmanad af den ovilja jag hyser mot angifvelser uti oträngda mål och de derpå gjorda tidningsartiklar, att förklara, att det vore önskligt, att den, som häl’ varit angifvaren, blefve namngifven, på det att
Ståndet och publiken blefve upplyste om hvem som så oridderligt handlat.
Och ifall en sådan upplysning vinnes, är jag öfvertygad om, det Hr Dalman, med sin kända rättskänsla, deråt lemnar ett rum i sin tidning.
Många torde mot mitt förslag invända att, som i detta Hus finnas flere tidningsskrifvare, så torde det blifva svårt att, vid alla tillfällen då plikter uttagas, sådant kunna för dessa herrar dölja.
Jag vågar likväl förmoda, att de af R. o. Ad:s ledamöter, som besitta två så olikartade naturer, som ridders- och adelsman och tidningsskrifvare i den moderna andan, af aktning för Ståndets beslut, i dylika fall aliade den sednare naturen, och endast bibehölle den förra, hvilket ock med deras värdighet på detta rum mer öfverensstämmer.
Slutligen får jag särskildt, hvad stampningarna angår, anmärka, att dylika opinionsyttringar icke äro främmande för andra representerade kammare.
Jag har öfvervarit en ses - Den aG Mars f. m. 455 Session uti Franska deputerade kammaren, då, om jag rätt minnes, en Hr Gauguie blef med mycket större oväsen, än här skett, nedtystad för personligheter, han tillät sig emot några af kammarens ledamöter.
Den propos., som nyss af en värd talare gjordes, lemnar jag i allo uti sitt värde, såsom Uttrycket af hans enskilda opinion; men såvida den åsyftar något beslut, att Ridd.fiscalen skall hålla hemligt hvilka [höler han uttager, får jag erinra, att fiscalen omöjligen kan hålla dessa höter hemliga, hvilka han här offentligen uppbär och måste uppbära, då han förnimmer, att någon förbrutit sig emot Ståndets ordn:s-stadga.
För min del tror jag det vore bättre, att sjelfva stampningarna måtte hållas hemliga, hvilket jag anhåller må blifva conlra-propos. till det nu gjorda förslaget.
Det är egentligen af den orsak, att jag ej kunnat fullkomligen höra det upplästa förslagets innehåll , och således icke nu kan yttra mig derom, som jag anhåller att få lägga framställningen på bordet.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då Hr Ehrenhoff* framställning blifvit begärd på bordet, komme den alt till nästa föredragning der förblifva.
Företogs pröfningen af de sedan sista riksdag hvilande och af Coust.Utsk., jemte dess den 7 och 9,0 dennes på bordet lagda memorial N:o 5, uppgifna förslag till ändringar i Rikets grundlagar.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då Consl.Ulsk:s mern.
N:<> 5 vore åtföljdt af många förslag, hvilka, hvart för sig, borde ostyckadt föredragas, Hr Landtm, ämnade hafva äran för R. o. Ad. föredraga dem i den ordning de voro af Coust.Utsk. framställda.
Hvad usta och 2:dra punkterna nnginge, voro de redan, på sätt Const.Utsk. äfven anmärkt, af RiksStm afgjorda, hvarföre 3:dje punkten vore den, som nu forst komme att föredragas.
Ur von Hartmansdorff, A u g.:
Vid den framställning, sorn Hr Frih. o. Landtm, nu behagat göra , rör:de ordningen för målens föredragning, önskade jag blott göra ett tillägg, med anhållan alt Hr Landtm, behagade derom yttra sin mening.
Tillägget består deri, att sådana förslag, som äro innefattade i en punkt, men upptagna under särskilda bokstäfver , såsom l. ex. frågan om de ofrälse Ståndens representationssätt, hvilken förekommer under bokstäfverna a, b och c, äfven må framställas till afgörande särskildt hvar för sig.
Jag tror icke att någon Slåndets ledamot skall finna dem så sammanhängande, att man ej skulle kunna bifalla förändringen för BondeSt., fastän ändringarna för Preste- och BorgareSUn ogillades, eller tvertom.
På det att 4 IL 58 458 D cn 26 Mars f. m. denna fråga ej malte föranleda särskild öfverläggning, anhåller jag, att Hr Landtm, ville genast tillkännagifva sin åsigt i detta hänseende.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, i afseende på den af Hr von Hartmansdorff framställda fråga, sin mening vara den, att de förslag, som i Coust.Utsk:s uppgift äro upptagna under en nummer, ulan att vara utmärkta med särskild littera, äro att anse såsom med hvarandra sammanhängande, men att hvarje förslag med särskild littera vore att anse såsom ett särskildt förslag , hvilket ensamt för sig kunde föredragas och afgöras.
Delta vore förhållandet, så väl i den punkt Hr von Hartmansdorff exempelvis anfört, som i flera andra punkter, t. ex. den 20, der littereringen ginge ända till bokstafven k. 3:dje punkten.
Förslag angrde det antal af Högsta Domstolens ledamöter, som böra vid måls handläggning t i 11 s t ä d e s v a r a. 22 C:n Regerings Formen.
Uti nila mit C sorn hos Högsta
Domstolen förekomma, höra minst sex ledamöter tillstådesvara och i af görandet deltaga.
Det nya förslag lill grund lagS->§.
, sorn nu är under öfvervägande, har tillkommit på ett eget sätt.
Vid sista riksdagen, då förändringen föreslogs, hemställde Const.TJtsk. i sitt första derom afgifna mern., att ingen annan ändring borde, äga rum, än borttagande af de i den gamla ^:n förekommande orden: ”Ej må flere än åtta ledamöter, fyra frälse och fyra ofrälse män, på en gång ”tjenstgörande vara.
I alla mål skola minst två frälse och ”två ofrälse ledamöter vara närvarande.” — Anledningen dertill var egentligen den, att man ansåg, att då lagförslag i Högsta
Domstolen förekomma till granskning, borde afla ledamöterne, så vidt ske kunde, deröfver yttra sig, och ur denna synpunkt betraktad, skulle jag äfven tro, alt en sådan ändring i grundlagen varit nyttig; men delta förslag, hvilket bilölls af 3 Stånd, nemi. R. o. Ad , Preste- och BondeSttn, gillades icke af BorgareSt., som deremot antog del nu linder öfverläggning varande förslaget, hvaraf följden blef, att frågan gick till förstärkt Utsk , hvarest det sednare förslaget antogs.
Det är således icke förrän nu, som den ifrågavar. ändringen förekommit till discussion inom B. o. Ad.
Hvad sjelfva förslaget angår, så får man först observera att den gamla §:n är hemtad från Sveriges lag, i afseende på antalet af de ledamöter, som skola deltaga i målens afgörande.
Dervid är tillagd en föreskrift att icke flere än 8' ledamöter må på en gång vara tjenstgörande.
Jag har visserligen icke fullkomlig reda på, huru delta stadgande Den aG Mars f. m. 459 tillkommit; men jag förmodar, att anledningen dertill igenfinnes i föregående praxis i Domstolen före år 1809, oell ätt man föreställt sig, att någon ledamot, som icke var för dagen tjenstgörande, skulle möjligen kunna infinna sig för att med sin röst verka på beslutet.
Den farhågan tror jag dock icke bör vara stor, hvarföre jag också anser, att Coust.Utsk. haft skäl att, pa sätt dess första mein innehåller, tillstyrka förändring deri.
Men jag tillstår att emot den nu föreslagna förändringen hyser jag någon betänklighet.
Del är visserligen sannt, att vi i allmänhet icke hafva några allmänt erkända grundsatser för lagars stiftande Hade vi det, vore det lättare alt tala derom, samt att fatta sitt beslut.
Likväl skulle jag tro, alt en sidan grundsats borde vara gällande, nemi. den, att en redan bestående lag icke bör ändras, utan alt den befunnits hafva medfört menliga följder, eller att man icke bör äfventyra att taga bort det befintliga, i osäkerhet om huru nyttigt det nya kan blifva.
Betraktar mari frågan ur denna synpunkt, finner jag icke, hvarföre den gamla §:n ej kunde få qvarstå.
Om jag lefver till nästa höst, blir del då 3o år sedan jag såsom ordinarie prot sccret. började tjenstgör a i flogsta Domstolen.
Under hela denna tid har jag aldrig erfarit, att någon klagat deröfver, alt ett mål blifvit föredraget för alltför få ledamöter.
Domstolens ledamöter hafva alltid sökt undvika, att icke något mål, som varit af särdeles vigt för den rättsökande, skulle blifva föredraget för mindre än 7 ledamöter.
Såsom man vet, halde tjenstgörande ledamöternes antal varit 7, och Just.Statsministern varit den 8:de.
Han har varit närvar, merendels en gång i veckan, då de gröfie brottmålen förekommit, och dessemellan har lian äfven någongång deltagit i göromålen, men vanligen har -de närvar, ledamöternes antal varit 7.
Sålunda har, då olika meningar uppstått, pluraliteteten utgjorts af minst 4 mot 3-
Då tvänne ledamöter varit borta för att öfvervara föredragningen i Statsrådet, hafva de återstående endast varit 5; men man har då sökt ali icke företaga sådana mål, som varit af särdeles vigt, samt deremot endast handlagt de mer kuranta göromålen.
Af 4 ledamöter har sällan något mål blifvit afgjordt, utom sådana, som, snart sagdt, afgöra sig sjelfva, såsom då fatalierne varit föilorade, eller klagan blifvit återkallad, hvarom lagen varit så bestämd, att olika tankar ej kunnat uppstå.
Således har jag icke trott, att anledn. finnes, hvarföre nu ändring borde ske.
Deremot har jag ofta tyckt mig finna, att antalet 6 af i beslutet deltagande ledamöter icke varit lämpligt, hvilket inträffat, då någon varit jäfvig eller af sjukdom för dagen hindrad att tillslädeskomma.
Om då olika meningar uppstått, och 3 stannat mot 3, så att den äldste ledamoten ägt afgöra frågan, har saken alltid synts mig af särdeles kinkig beskaffenhet.
Om den äldste förenat sig med 3 andra, har saken varit klar; men ofta nog har' den äldste ledamoten D c n 26 M a r s f. ra. vurit böjd att förena sig med de 2, hvilka varit af särskild tanke.
Parten som ser, att 3 stannat mot 3, och att blott den omständigheten, alt den, som dömt honom emot, varit äldre än de andra, bestämt utgången, tycker, att lian icke lått rätt, utan att domen berott af en hazard.
För den ledamot åter, som skall afgöra saken, ar det verkligen ganska betänkligt, att i sista instansen fälla en dom som icke kan ändras; ty oaktadt man handlar efter sin öfvertygelse, kan man dock icke vara säker att ej hafva misstagit sig, hvarföre det är betänkligt att slå på den punkten, att 3 äro mot 3, så att fullmakts-datum skall afgöra saken.
Jag har derföre trott, att antalet 6 hofde, så vidt möjligt är, undvikas.
När nu antalet varit 7, och en ständig ledamot skulle tillkomma, har man deraf velat draga den slutsatsen, att 8 ledamöter blefvo vanligen närvar., men då skulle samma förhållande inträffa, alt, ifall 4 stannade mot 4, fullmaktens dalum lomme att bestämma beslutet.
Jag föreställer inig derföre, att det vore bäst bibehålla det gamla antalet af 7 tjenstgörande ledamöter, och att 5 kunde afgöra mindre vigtiga mål.
Jag vet icke, örn till grund för den föreslagna förändringen legat någon afsigt, att Högsta
Domstolen skulle kunna arbeta på 2:ne divisioner.
Delta tror jag vore ganska betänkligt.
Man kunde säga, att den ena skulle handlägga brottmålen och den andra civila mål.
Då vore väl något vunnet, men ändå skulle säkert en sådan fördelning bidraga dertill, att mindre sammanhang skulle äga rum i lagskipningen ; ty de åsigter , som gjorde sig gällande i ena afdelningen, skulle ej alltid göra det i den andra.
Skulle en sådan fördelning ske med det antal ledamöter, sam nu finnes, så skulle dessutom tjenstgöringen blifva högst besvärlig, och ledamöterne förlora den ledighet de nu hafva, och som är högst nödig til! utarbetande af vigtigare mål och för deras öfriga göromål.
Detta skulle ännu mer afskräcka mången att emottaga den plats i Högsta Domstolen, som honom kunde erbjudas.
Man vet, att det flera gånger handt, att personer varit erbjudna platser der, men vägrat.
Jag påminner mig, alt för längre tid tillbaka en mycket ansedd bofrättsledamot, efter hvad ryktet sade, nekade emottaga en sådan plats.
Våra mest utmärkte häradshöfdingar, som hafva goda domsagor, vägrade säkert alt emottaga en dylik plats och befinna sig mycket bättre i sitt lugn
Det är nu 22 år sedan någon ordin, häradshöfding blifvit befordrad lill ledamot i Högsta Domstolen; och ehuru jag tror det varit ganska nyttigt , om någre af de mest erfarna och skickliga domare på landet inkommit dit, har sådant sedermera icke skett.
Min mening i denna fråga grundar sig sålunda hufvudsakligen derpå, att en lag icke bör ändras, förrän man funnit, att den medfört olägenheter, och att jag anser antalet Den 26 Mars f. tn. af 7 eller 5 ledamöter vara bättre, än 8 eller 6; hvarjemte jag tror, att örn minst 6 ledamöter borde vara tillstädes, det mången gäng kunde blifva för Högsta Domstolen omöjligt alt företaga lill och med de mindre maktpåliggande ärendena, emedan icke alltid 6 ledamöter vore att tillgå; och jag hemställer på dessa grunder, att den gamla §:n må bibehållas, och den nya afslås.
Med en erfarenhet längre sträckt tillbaka, nemi. från den 7 Mars 1794» då jag såsom ordinarie prot.secret. inträdde i tjenstgöring uti ifrågavar. verk, intill siri let af år 1818, då jag såsom revisions-secret. begärde och erhöll tjenstledighet — med denna långa erfarenhet till grund, får jag understödja den siste värde talaren med det vitsord, att jag aldrig hört någon klagan öfver det stadgande, som nu är gällande, och att jag manga gånger sett bekymret nedtrycka den ledamot, sorn känt sig skyldig att ensam gifva beslutet uti en ofta betänklig fråga, Jag förenar mig således uti det resultat, hvartill den föregående talaren kom, i det jag begär alt ifrågnvar. grundlagsbud må få förblifva sådant det är.
Ganska mycket afseende fäster visserligen hvar och en af Husets medlemmar på hvad i denna fråga blifvit yttradt afen ansedd ledamot af Högsta Domstolen.
Jag måste dock erkänna, att för mig visa sig de framställda betänkligheterna mindre väsendtliga.
Den lörsta var, alt förslaget tillkommit genom votering i förstärkt Const.- TjLsk.
Denna utväg är dock ganska grundlagsenlig, för att tillvägabringa ett hvilande grundlagsförslag, och har varit grunden för tillkomsten af flera sådana, som vid denna riksdag komma till afgörande.
Deri andra betänkligheten var, att målen stundom skulle komma att afgöras genom ordförts votum decisivum.
Sådant har hittills också kunnat hända, då 8 ledamöter bort vara tjenstgörande, och jag föreställer mig, alt det skall blifva vida lättare alt undvika delta, om dea nya redactionen antages, enligt hvilken samtlige ledamölerne kunna på en gång vara tjenstgörande.
Det måste då blifva lättare att då 3 stanna mot 3, uppskjuta målet, för att tillkalla en sjunde ledamot.
Då sådant förut inträffat, hafva blott 2 ledamöter funnits, som kunnat vara suppleanter i de mål, hvilka af 6 ledamöter blifvit handlagda; nu måste olägenheten mycket lättare kunna afhjelpas, såvida icke alla 1?. infinna sig.
— Den sista invändningen var att besväret skulle ökas för Högsta
Domstolens ledamöter, och att detta höga embete hittills varit så föga eftersökt, att Konungen stundom haft svårt att till dessa platser erhålla de personer han önskat.
Om så är fallet, hvilket jag icke vill bestrida, torde anledningen dertill funnits mera i Just.- rådens lönevillkor, i jemförelse med åtskilliga lägre domares, än i det besvärande arbetet.