Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då härvid bör i skjälig congideratioo komma, hvad allmänt kändt är och erfarenheten nogsamt vitsordar, att genom folkökningen, hemmans klyfning, tilltagande serskildte förhållanden i anledning deraf, fattigdom, bristande tillgång till sysslosättning och hvarjehanda särskildte tillfälligheter; rättegångar, tvister och göromål, vid så väl Undersom ÖfverDomstolarne årligen allt mer och Den 5 October f. m. »9 mer i antal och genom allmänhefeni så kallade stigande upplysning, hvarigenom saker oftast försättas i invecklad beskaffenhet, ansen-: ligt förstoras; att i åtskilliga, i synnerhet aflägsne Landsorter, svårighet möter för Under-* Domare, att erhålla erforderligt antal af påli— telige biträden, utom hvilka Domaren sjelf är ur stånd satt, att hvad utskrifning angår fullgöra inom stadgad tid, den skyldighet Lagarne likväl utan undantag honom åligga; Och att många mål och ärender äro af den särkildte beskaffenhet att det icke medförer den ringaste angelägenhet eller nytta, att utom det protocoll som finnes på stället hvarest målen förevarit, renskrifne exemplar ofta in dupplo skola öfversändas till och förvaras uti högre Autboriteters Archiver, utan blott föranleda till onödigt förödande af papper, till ett ändsmålslöst vidlyftigt skrifveri, som öfver behofvet betungar i synnerhet Underdomare, hvilka ensamt sakna på stat aflönte biträden, och således sjelfve af deras tillgångar måste sådane löna och underhålla nog dyrlegdt, emedan sådane skrifvare icke njuta den förmån såsom andre Tjenstemän, att få i befordringsväg beräkna dsn tid, de hos Underdomare använda, hvilket afskräcker dugelig» Sujetter att sålunda bortslösa år; och till ett synnerligt besvär vid högre Autoriteter att vid inkommande réele tvister, hvilka hafva gemenskap med äldre afgjorde, " bland dessa vidlyftiga hoppackade luntor, utsöka det mål hvarom fråga är, äfvensom vid inträffande olyckshändelser genom eldsvådor, många nyttiga *3 Deri 3 October J m. handlingar varda ett rof för lågorne, emedan allt icke i brådskan kan räddas eller det nyttiga utgallras, hvilket likväl kunde ske, om icke andra än till upplysning för Efterverlden gagneliga handlingar, hvaribland ingalunda kunna beräknas brott och så kallade injuriemål, slagsmålssaker roed flere merendels af den vidlyftigaste beskaffenhet uti Archiver, Källare och hvalf förvarades.
Hvarföre ock uti det af tillförordnade Kongl. LagCommittéen å trycket utgifne Förslag till en ny förbättrad Civil Lag blifvit projecteradt, uti Rätte gångs B alfonz i Cap. S $• att ofvanberörde Småprotocoller, hvilka måste in extenso innehålla Inteckningar, Äktenskaps förord, Testamenten, Afhandlingar om lifstidsränta och Bolag, Lagfart om fast Egendom och FörmyndareÄrender, böra enligt hvad ock nödvändigt synes, fullständigt renskrifne, vid förelagd tid till ÖfverDomstolen ovagerligen insändas.
Men deremot uti berörde Capiteis 16 §., af ofvan anförde skäl blifvit tillstyrkt, att ur UnderRätts Allmänna Sakprotocoll och Dombok utskrifvas endast alla de mål, som angå ägande rätt till fast Egendom , elier ock ägoskillnad eller delning sf jord eller annan fastighet; men allt öfrigt uteslutes såsom icke för samtid ännu mindre för Efterverld interrestant, och hvaraf dessutom de vigtigare mål antingen underställnings- eller Vad- och Besvärsvis inkomma till ÖfverDomstolen, och således finnas i deras Protocolier vidare förvarade och att detta renskrifne Exemplar af Domaren insändes ir om slutet af det påföljande året anser jag mig befogad vördsamt
Den 3 Octöher f. m. 31 hemställa, att i likhet med hvad rörande åtskilige andre föreslagne lagstadganden blifvit vidtagit i anseende till den tidsutdrägt, som måste inträffa innan Förslaget till en ny allmän Civil- och CriminalLag kan komma till Riksens Höglofl.
Ständers skärskådande, åtminstone detta ofvanberörde nya och nyttiga Lagstadgande måtte genast antagas, och af Riksens Höglofl.
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet tillstyrkas, så att medelst utfärdande Nådig Förordning, deS samma må gälla till ofelbar efterlefnad vid utskrifning och försändande till ÖfverRätt af UnderRätternes
Domböcker, ej mindre hädanefter än ock för den framfarne tid, hvarunder Domböcker hittills icke till behörigt ställe blifvit öfversända.
Anhållandes vördsammast, att denna min motion må till Höglofl.
Lagutskottet remitteras, att benägit och ofördröjligen sitt Betänkande i likhet dermed affatta, för att Riksens Ständers pröfning underställas, så att deras tillstyrkande må på en gång med underdåniga skrifvelsen till Kongl. Majrt om Lagförklaringen angående ansvaret för uraktlåtenhet, att Småprotocollerne och Domböckerae till Öfver*!
Rätt insända, kunna expedieras.
Den 3 Oclober e. in. Bilagor till PleniProtocollet för den 3 Oetober, eftermiddagen.
* Hörsamste
Uti afgifvit
Betänkande af den i6:de sistledne Julli, rörande Förslag till en ny InBtruction för RiddarhuaDirectioncn , har Riddarhusutskott väl såsom skäl hvarföre
Utskottet då ännu icke företagit till pröfning det utaf 1817 och 1818 årens Riksdags RiddarhusUtskottet uppgjorde, af RiddarhusDirectionen sedermera öfversedde och till RiddarhusUtskottets utlåtande vid nu påstående Riksmöte remitterade Förslag till ett nytt Reglemente för Läns beviljande från de under RiddarhusDirectionens förvaltning ställde Fonder, anfört, att en sädin pröfning synts lämpeligast böra uppskjutas intill dess sig visat om och hvad förändring rörande bypotheksväsendet som under denne Riksdag kunde blifva af Riksens Ständer beslutad; och ehuru gruodadt detta skäl i och för sig sjelf än är; dock sorn dan tädepunkt med hvarje dag synes allt mera nalkas, då Riksens Ständer må hända önska att åtskiljas, o<.'i till deras hemorter sig begifva; och något beslut som i omförmältc Ben 5 October e. nu 23 afseende knöde vägleda Utskottets omdöme vid berörde granskning ännu icke blifvit vidtagit och till äfventyrs ej förr än nära intill Riksdagens slut torde vara att förvänta, samt i öfrigt, för att döma af hvad hirths under denna Riksdag blifvit tillgjordt, rörande åtskilliga motioner som med detta ämne statt i sammanhag, någon särdeles anledning icke synes vara till dea förmodan, att betydlig ändring i Hypotbeksväsendet sker, har Utskottet trodt omförmälte betänklighet nu mera böra gifva vika för den skyldighet
Utskottet å en annan sida finnér vara sig ålagdt, att så tidigt afgifva sitt ifrågsvarande yttrande, att Ridderskapet och Adeln må kunna detsamma behörigen öfverväga; och det är af sådan anledning sora Utskottet omsider företagit sig omförmälte granskning, dervid Utskottet hufvudsakligen gillat det Förslag, som af RiddarhusDirectionen blifvit öfversedt, utom i hvad det angår 2, 3 och 4 §. i afseende på hvilka Utskottet trodt förändrade siadganden vara af nöden, och hvartill!
Utskottet jemväl bemtat anledning deraf, att RiddarhusDirection i dess Riksdags Berättelse på anförde skäl hemställt om en sådan förändring i berörde LånRsglementet i:o att när större penningesummor inflyta och icke kunna snart, emot inteckning i fast egendom enligt Reglementet utlånas, RiddarhusDirectionen må äga, att endast intill dess tillfälle dertill yppas, emot annan af RiddarhusDirectionen godkäccl säkerhet samma penningar på korrt tid utlåna.
2:0 att lån må elter de i öfrigt i Reglementet stadgade grunder, å Den 5 Octo ber f, /», Kronoskatte hemman meddelas till lika belopp, som å Frälsehemman, eller hälften af värdet, 3:0 att Lån så val å Kronoskattehemman, scm å Stenhus i Stockholm må beviljas, äfven då sådane fastigheter ägas af andre än Adelsman och 4:0 att derest lån sökes på det sätt, att
Directionen måtte efter behörig transport ina fria något till annat publikt verk stäldt, och med inteckningibevis barsedt Skuldebref, och finnes det huivudsakligen innefatta sådane förbindelser som det faststälde formulairet till Skuldsedlar innehåller, Directionen då må af Skuldebrefvets olika lydelse med samma formulaire i öfrigt, icke vara hindrad , att sådan ansökning upptaga och dermed enligt de eljest j Reglementet stadgade föreskrifter, samt efter förekommande omständigheter förfara.
Och får Utskottet till befrämjande af en lättare pröfning för Ridderskapst och Adeln af berörde LånReglemente nu härhos öfverlemna ett exemplar deraf, hvari de förändringar Utskottet ansett behöfiige äro vordne intagne, hvarjemte Utskottet i afseende på de skäl, som till de samma föranledt anhåller få följande anföra, v Utskottet, har nemligen, lika med hvad RiddarhusDirectionen i denna del yttrat, icke funnit någon anledning att anse
Kronoskattehemman utgöra mindre aniagelig säkerhet, än annan fastighet å landet, hvartill Låntagaren innehafver full ägande rätt, hälst då, vid värderingen iagttages att hemmanets ornera afräkxi, SS å gfkastoingen, i följd hvaraf värderingssumrnan blifver i proportion mindre-, än den å Den 3 October e. m. 25 Frälsehemman, och säkerheten således enahanda, hvadan ock Kronoskattehemman blifvit i Reglementet uppförde bland de hypothekers hvarå lån till hällten af värdet må meddelas.
Vid frågan om sättet att utröna en till pant erbjuden egendomsvärde, har Utskottet väl funnit, att de föreskrifter för värdering efter Bancomethod, som ännu äro gällande» torde i flere delar tarfva rättelse och förbättring; men då det icke tillhörer Utskottet, att afgifva något Förslag i detta ämne, hvilket, innefattande frågor om ändringar uti en allmän gällande Förordning, endast såsom lagstiftningsärende kan af Höglofl.
Ridderskapet och Adela jemte de öfrige RiksStåndenpxöfvas, har Utskottet icke funnit skäl grunda sitt Förslag å annat än de hittills gällande föreskrifter om värdering af fast egendom.
Fråga har väl inom Utskottet' blifvit väckt, att såsom vilkor för Låns erhållande af Riddarhusets Cassör stadga någre serskilde föreskrifter i afseende på sättet, huru värderingen skulle vara inrättad, men Utskottet har ansett 6å mycket, mera betänkligt, att sådant tillstyrka, som dessa föreskrifter, utan att äga gällande kraft af lag, icke kunna till efterlefnad förbinda vederbörande, sorn borde de samma vid värderingsförrättningen iagttaga, hvarigenom en Lånsökande möjligen kunde blifva ur ståndsatt att fuPgöra de vilkor, som för lånets erhållande sålunda voro föreskrifne; och det har dessutom synts Utskottet mindre äfventyrligt, att; följs ea från längre tid gällande bestämd fjät-- Den 3 Octobcr e. ni. fattning, som erbjuder rtminstone några fasta stödjepunkter för bestämmandet af en egendoms värde, ehuru samma Författning kan till äfventyra i andra delar linnas ofullkomlig, än att genom en utsträckt beräknicgsgrund för värdet, lemna rum för en alldeles godtycklig behandling, som ehvad correctiv deremot än må föreskrifva», svårligen kan upptäckas, och hvarigenom osäkerhet för Cassan måst® i större mån uppkomma.
Då sednare tidens erfarenhet visat, att svårighet ofta uppstår, att genast kunna utlåna influtne penningar emot säkeihet af första Inteckningen eller Inteckning näst Banken, har Utskottet trodt det blifva nödvändigt, att nu lemna Directionen rättighet, att i nödfall äfven bevilja
Lån på andra Inteckningen eller emot särskildt hypothek eller borgen.
Dervid har det dock ej undfallit Utskottet, att då, genom meddelande af ett lån mot första In, teckningen, Cassan möjligen, ehuru föga troligt, kan äfventyra förlust till någon del af räntan eller Capifalet, mer. aldrig till det hela deraf, en sådan total förlust ännu snarare kunde uppkomma på ett lån till säkerhet hvarföre funnes gifven en Inteckning sora vöre sednare än den första; och Utskottet har således ansett sig böra föreslå gådane föreskrifter i detta afseende, som i möjligaste måtto trygga för förluster, och sorn förhindra att den lemnade rättigheten icke utan i verkligt behof varder af Directionen begagnad, hvilket åtef, om tillåtelsen blefve ovilkorlig och lem - Den 3 October e.m, , 27 nåd utan annat förbehåll, än att en viss proportion af värderingssumman icke öfverskreds, lätteligen kunde vara att befara.
Deremot har Utskottet uti 4 §. genom det, att något i ordalydelsen bestämdt fornmlaire icke ovilkorligen för låns erhållande blifvit föregkrifvit, sökt bereda tillfälle för Låns upptagande å redan intecknade skuldsedlar, och derigenom förekomma de olägenheter, eom för lånsökande tillförene ofta uppstått genom tvånget, att nödgas låta intekna eo skuldsedel enligt Cassans formulaire och deremot döda en äldre inteckning å samma summa, hvilket jemväl fordrat sednare iateckningsbafvarens begifvande, samt deraf följande tidsutdrägt och kostnader.
Derigenom är äfven uppfyldt hvad
Directionen åsyftat genom sin hemställan om frihet, att få belåna till andre verk ställde skuldsedlar, då de å RiddarhusCassan transporteras.
Utskottet har jemväl trodt det böra vara RiddarbusDirectionen under vissa vilkor tillåtit, att på sätt den föreslagit, utlåna penningar mot hypothek eller borgen på högst ett halft års tid, dervid Utskottet likväl, för att i denne del betrygga Cassans säkerhet fästadt det förbehåll, att de i beslutet deltagande RiddarhusDirecteurerne böra vara ansvarige såsom för egen skuld för lånets återbetalning.
1 öfrigt har Utskottet tillstyrkt bifall å Directionens Förslag, att Stenhus i Stochkolm 28 Den 3 October c. W - må belånas afven i det fall, då de icke agas af Adelsmän.
Hvilket allt jemte sine Ledamöters yttrade serskildta meningar till Ridderskapets och Adelns vidare pröfning vördsamt öfverlemnas.
På RiddarhusUtskottets vägnar Polycarpus Cronhjelm.
N« Snoilsky.
Utdrag af Protocollet, hållit i RiddarhusUtskottet vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 29 Augusti 1823. S. D. Vid granskning af det till Utskottets utlåtande remitterade Förslag till ett nytt Reglemente för Låns beviljande från de under RiddarhutDirectionens förvaltning ställde Cassör, voro Herr Grefve Spens, Carl Gu« Staf, samt Herr Treffenberg, Curry Gabriel, i afseende på 2, 3 och 4 §. §. uti samma Reglemente af ikiljagtige meningar och yttrade:
Herr Grefve Spens'.
För min del reserverar jag mig mot Utskottets beslut i afseende på ?:dra och 3-dje §4ne af LåneReglemeqtet.
Andraes sista Moment föregkrifver värdering efter Bancomethod.
Hvar och en kans uer denna methoda orimlighet.
Hvar och en Den 3 Öctober e, m.
99 vet, att enligt den summeras varuvärden, beräknade efter det ena århundradets skick, med varuvärden efter det andra; en Bancovärdering ger just då, när ban är ärligt uppgjord af värderingsmännen, ett lika confust begrepp, 60m de Förslager till Riksstat, der man summerat ziffror efter kronovärdi, efter statspris, efter Riksmarkegång och efter verkligt saluvärde.
Det är orimligt af ett Riksstånd, att såsom grund för sina Deputerades omdömen fastställa sådana reglor.
Det är ännu mer opolitijkt, ty ju mer Orimlig en Författning är, ju lättare är den att eludera.
Ändamålet med värdering ar en Sann egendoms beskrifning.
Det är icke eå nödvändigt att slutsumman af värderingen är lagom Stor, som att grunderne för calculen äro uppgifne, och att de data, som på stället må/le anskaffas, äro sannas Värderingen kan sedan göras om lika lätt och lämpligt af Directionen, efter de grunder den godkänner.
Det bör vid stadganden härom ihågkommas, att eget intresse drifver Lånsökanden, att skaffa värderingssumman hög; och likaledes, att
Domare äfven derpå arbetat någon gång; åtminstone har det sedt så ut.
Det är vidare tydligt, att enär sådana band finnas på värderingsmännen, att, då Regeln stricte följes, den egendom, hvars hufvudsakliga inkomst är af Ladugårds vahror, blir tre å sex gångor mindre i proportion mot den som ger spanmålsafkastning, år frestelsen stor att jämka denna exstanta obillighet, genom uppgifvande af annat korntal, 5o Den 5 Octohar e, m, annan åkerjords natur, och så vidare, -än sorn man annars hade uppgifvit: och der billighet frestar till afsteg från Författning, blir författningens påföljd ofta skadlig.
Blifva de data, som
Directionen ej kan pröfva, härigenom förfalskade, så är för den origtigheten ingen hjelp, och Directionens Beslut bestämmes ändå slutligen efter godtycke.
Mitt Förslag är derföre: ”Fast egendom på landet bör vara värderad af Domaren, med biträde af 2tne i orten boende i Landtbruk kunnige, ojäfvige, män, som dervid fogat en fullständig egendoms beskrifning, upptagit afkastningen i varor, och nödige utgifter efter det förhållande de tilltro sig, att på ära och tro uppgifva, samt beräknat sedermera dea behållna egendoms alkastningen efter noga utsatte grunder.
Directionen infordrar dessutom PröfningsCommittéernas taxeringsvärden, jemte uppgift af Länets Markegånggpriser, under de sista åren; och tager sedan, med noga afseende på C*ssans säkerhet, Och med anförande till Protocollet af grunderne derföre, sitt beslut om hvad behållen årlig afkastning, som minst K.*n anses böra af egendomen förväntas, hvarvid likväl all sådan inkomst, hvars fortfarande ej anses säker, icke tages i beräkning.
Värdet på egendomen beräknas sedan tfll Capital å' 5 procent.”
Härigenom är en bestämdt större pröfningsrätt gifven Directionen, än i Utskottets De n 3 Octo ber e. m', Förslag; men sådant är tillbörligt, dä man har så vidt möjligt är föranstalltadt om, att data blifva säkra, hvarefter Directionen skall döma; är deremot anledning lemnad till dessag förfalskning, då är all Directionens pröfningsåtgärd mer eller mindre oiämpelig.
Skulle Bancomethod antagas, så borde man förut hafva öfvertygat sig, att det ena dervid skeende afsteget från sanningen så corrigerar det andra, att värdet sluteligen blir ett säkert minimum; vöre man derom öfvertygad, borde Directionen sedan icke få pröfva värderingssumman.
Man h»r inom Utskottet anfört, att Domare icke äro i lag ålagde, att göra någon annan värdering, än efter Bancomethod, och att deras ansvar för en värdering af annat namn vore litet eller intet; jag tror den säkerhet Cassan katr få genom möjligheten att fordra ansvar framdeles på värderingsman, vira lika liten, som Discontens säkerhet genom så kallade vederhäftighets betyg af auctoriteter.
Allt sådant är blott en ledning för en pröfvande
Directions omdöme, hvarvid ett förhållande af förtroende fordra# emellan denna Direction och Auctoriteten; så endast bör åtminstone i min tanka saken betraktas.
Dessutom kan, endast genom ofvanstående Förslag, RiddarhusDirectionens Protocoll bli i dessa delar hvad det bör vara* annars undandrager sig den egenteliga pröfnings» åtgärden allt profocoll; manga fall uppstå, der verkliga rättelsen för Directionen måste bli 3* Den 3 October e. m.
Underrättelser, som icke produceras, och Prö^ locollets grunder rättas efter det förut uppgjorde resultatet.
Missbruket häraf kan blifva Vådligare, än den mindre ansvarsskyldigheten för värderingsmännen, hvilka i alla fall icke måtte ha särdeles svårt att undvika ansvar.
Hvad åter angår fruktan, att Domaren skulle kunna neka förrätta annan värdering än efter Bancomethod, synes sådant böra bli den Lånesökadens ensak att förekomma.
I annat fall är ingen egentlig skada skedd, d å lånet uteblifver.
Utskottet har vidare i 3;dje §• utsträckt
Directionens rätt att utlåna penningar äfven till sednare Inteckningsbypotheker, när den omedelbart forsta prioriteten ej kan anskaffas; men fastat dervid tvenne vilkor, att utom Bancolån endast sådane Cassalän, å hvilka uppsägning ej befarades, borde tillåtas varå prioriterade framför RiddarhusCassans hypotheker, och att i alla sådana händelser egeria domens gravationer, inberäknadt det sökta lånet, och 3:ne års ränta på de äldre, skulle vara en tredjedel mindre, än i fall Cassans intekning antingen vöre den första, eller endast företrädd af Baöcolån.
Senare inteckning medför i flera afseenden mindre förmån än den första.
Man kan i senare fallet aldrig förlora hela Capitalet; man erhåller åtminstone allt hvad som fås för egendomen, ehuru stort Vanpriset än må blifva* Hen Den 3 October c. m.
Den hufvudsakliga olägenheten är, att forsta inteckningshafvaren kan ålägga ett brådstörtad salu, i afseende hvarpå Utskottet föreslå* git det första vilkoret, att aldrig taga inteckningar efter andra Cassör än der uppsägning ej befaras.
Vidare har inora Utskottet blifvit anfört, att Bancolån försvinna småningom, och andra Cassalfin fortfara, till sitt hela belopp; Utskottet har derföre föreslsgit det ytterligare correctivet, att i alla dessa fall minska belåi ningsråtten med en tredjedel.
J«g tror för min del, att då man i alla fall icke utlånar mera än § på Säteri, och § af värdet på hemman af annan natur, är ytterligare nedsättning icke nödig, då blott Cassalån företräder den inteckning, som sökesj na* turén af ett Bancolån, som med några få pro^ cent årligen minskas, ger härtill i min tanke icke tiilräckelig anledning.
Det fordras så månW ga år, innan Bancoafbetalningen sätter den sednare inteckningshafvaren i samma ställning, som om primitiva gravationssumman varit en tredjedel mindre, att innan dess,kan i alla fall egendomsvärdet hafva mångdubbeltförändratsig.
Det är dessutom ingen princip i attigrunda sitt beslut itfseende på Creditgifning, på den ställning, som många fir hädanefter skall blifvaj detta beslut bör grundas på närvarande ställning ensamt.
Långt innan Bancolånet hunnit afbetalas, kan en senare prioriterad fordringsägare, eller ock en ägarens enskilta borgenär, Bil. till Ridd. o. Ad.
Pr. IX. Band. 3 34 Den 3 October r, m. tvinga egendomen att bortgå under ufmätningsklubba; och aDger man i sådant fall Låssan löpa fara, när den efter en annan Cassa har beviljat
Län inom halfva värdet af ett Frälsehemman, fordrar man för dessa händelser i det stället en tredjedel mindre proportion, då synes det mig, att alldeles samma försigtighetsmått behöfves, när den Cassa som äger företrädesrätt är Riksens Ständers Bank. jag har inom Utskottet yrkat, att när senare inteckning, i brist af den första, af Directionen blir beslutad att kunna antagas; skulla summan af gravationerne med inberäknad tre års ränta, vara en tredjedel mindre än annars, så snart det äldre länet vore af enjkild man lernnadt, eller af en Gassa som kan behöfva sannolikt uppsäga sina Capitaler; det är nemligen då, som den största risquen uppstår genom möjligheten, att fastigheten kan tvingas ned genom påstående af omedelbar betalning.
Utskottet har deremot alldeles afstyrkt all utlåning på säkerhet efter enskild, man eller Cassa, hvaraf uppsägning befaras; jag tror att detta är för långt gångit. |ag tror att enda möjligheten att få goda hypotheker, är att icke onödigtvis inskränka genom lagdt band, eoncurrencen af Lånsökande; likasom det i allmänhet medgifves, att man lättare får goda vabror i handel när måoga concurrera örn att sälja.
Till concurrence af Lånsökande fins ingen annan utväg, än att, när tillfälle blifver till utlåning, tillåta, att, så vidt det med Lassans säkerhet kan förenäs* Den 5 Oclole.r e. m. 55 redaa färdige sedlar må Få bslånas; Cassans behof att få sine mede! fruktbara medgifver ofta ej det dröjsmål till nästa Ting, som inteckningsLagcn töreskrifrer, och måste före' skrifva.
Hvar detta dröjsmål erfordras, blir ingen annan Lånsökande, än den, sorn genom privat bekantskap inom verket, fått veta en tillräcklig tid förut, att Cassan skulle snart få penningar att utlåna, eller ock den, sorn kan lemna in sitt hypofhek flera år kan. ske förr, än han utfår iånet.
Utskottet har gått ett stort steg ifrån den hittills antagna, i min tanka högst korttänkta, administrationsmethoden för Cassör, genomföra slaget i 4 §., att ej bestämdt fordra någon Skuldsedel efter visst formulaire, utan tillåta Directionen emottaga hypotheker, sådane de vanligen brukas man och man emellan, och endast afse, att det som kunde intecknas, och behöfde intecknas, verkligen var intecknadt, samt dessutom pantens säkerhet, som alltid är det hufvudsakliga, Concurrence af Lånsökande, att välja på, skall härigenom betydligen ökas, och de fall, då Tinget beböfver afvaktas, blifva mindre täta än hittills.
Men efter alldeles samma princip synes det mig orätt,att utestänga hela det stora antalet egendomsägare, som kunna ha sin egendoms äldsta inteckning pantsatt hos enskildte, och icke tillåta concurrence af andra än dem, som lyckats få förut ett annat Cassalån.
Jag tror derföre, att, om med anledning af den olägenheten, sorn uppsägning af ett äldre lån medför för sena - 56 Den 3 Octobcr e. m'. re inteckningshafvare, man för denna händelsen, att Lån 6öktes efter ett annat, som ansågs mindre stående, nyttjade det correctiv, som Utskottet föreslagit äfven för Lån efter andra stående, enär de lemnats af Cassör utom Banken, skulle man ha mycket mer afeett Cassans säkerhet, än som Utskottet har föreslagit.