Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedermera återslå att under åren 1848—1865 (beräknadt efter undersökning af närvar, slussportar och broar) på lika sätt utbyta 7 pär höga, 4 pär låga slussportar och 8 st. broar, hvarefter delta vigliga fullkomnande af canalarbetet är fullbordadt.
Alla kostnader härföre, beräknade för 1 par höga slussportar till 2,700 r:dr, ett par låga till 2,000 r:dr och en jernbro lill omkring 2,000 r:dr, fördelia på 18 år (1848—1885), göra en extra utgift af omkring 2,300 r:dr för år.
Bilaga Litt. B. Förslug till liqvid af ofvannämnda inköpskostnad. l:o Enligt afhaudlingen d. 1 Jan. 1S45 Actiecapitalel ä 25 proe. r:dr 785,300: — - 1 Dock blefvo troligen Förfallna räntor och uldel- >betydliga poster först ningar 20,072: 10. -) efter hand ultagne.
Diverse skulder .... 340: 23.4. §00 312' 39 4 2:o
Att, om man så funne lämpligt, infria efter 6 månaders uppsägelse t. ex. d. 1 Juli 1845, obligationer å 5 proc. . . . 379,070: — — 0m man ville omsätta dem till lägre ränta, bör det ej möta hinder. nb. Obligalionerne äro beräknade efter förhållandet d. 31 Dec. 1843.
Någon minskning inträder otvifvelaktig! år 1844 genom lyftning af förfallna räntor, obligationer o. s. v. S:a r:dr 1,185,982: 39. 4.
Härtill kan användas contanta cassa bchallningcn 19,719: 11. 8.
Fordringar utom hos Riksg.cont 32,S71: 35. 2.
Lösen för actierne i ångfartyget Weltern . . 960: 53,550: 46. 10.
Återstående utbetalning . . . r:dr 1,132,431: 40. 6.
Dessa tillgångar äro beräknade efter förhållandet d. 31 Dec. 1843.
Den tillök ning 1844 års inkomstbehållning gifver, kan, på sätt antydt blifvit, bilda en fond för utbytet af portar och broar af träd mot andra af jern. 530 Den 25 Augusti.
Transp. 1,132,431: 40. 6.
Riksg:s-cont. kan afskrifva dess skuld lill canalbolnget .
. r:dr 95,808: men hör inskrifva skulden lill pensions- oell sparbankseassorne samt till Krigs coll. cassör 52,523: 30, 4- 344- II S Reslkostnad för Riksg:s-cont. b:co r:dr 1,089,087: 28- 10.
Då härtill lägges skulden till handelsoch sjöfartsfonden, som torde kunna afskrifvas 24,000: — — uppkommer Statens förut upptagne totalkostnad r:dr 1,113,0S7: 28. 10.
Äfven för det. fall, att Riksg:s-cont. skulle inlösa bela obligalionsskulden, äger det för bär ofvan upptagne utbetalning af r:dr 1,132,431: 40. (i. full tillgång i dess fordran bos banken af r:dr 1,143,500, och bankens contanla utbetalning af denna kunde underlättas genom i liqvid allemnade fordringar för omkring 350,000 r:dr mot ä 25 proc. hypothicerade Götha canalaclier, som pä detta sätt blefvo i qviltningsväg inlösta.
Bilaga Litt. C. Sammandrag af Götha Canalbolags vinst- och förlust-räkning för arén 1839 —1S43.
År 1838 År 1S40 År 1841 År 1482 År 1843 Medeltal Utgifter.
Directionens arfvoden och aflönin- gar till embets- oell tjensteman samt till slussbetjeningen .... 10,024 21 15.029 41 4 16,070 25 3 17,081 31 8 17,425 20 8 10,507 29 2 Canalens underhåll för äret . . . 6.005 20 9 7,528 STO 5 40 5 9,829 20 7 0,874 31 10 5,199 21 3 7,207 20 — Omkostnader för canalfarten . . . 932 5 4 — 1,019 0 9 1,325 38 3 1,140 8 9 — — — Pensioner utöfver räntan å pensions- fonden 1,273 32 7 1,208 32 7 1,327 24 7 1,209 44 7 1,106 44 7 — Underhåll till orkeslöse arbetare, enkor och barn 1.004 44 789 24 — 771 10 4 1,007 10 3 903 20 _ — _
Diverse utgifter 1,852 30 — 3,000 — 3,200 — — 3.244 20 2 3,030 12 9 — — — Öfverskott eller behållning ....
41,031 28 7 42,050 34 5 50.409 20 2 48,334 22 2 35,524 39 J, 43.602 J 8 S:a 09,384 44 3 71,083 39 9 83,293 11 8 79,13812 11 64,396 35 1 73,459 23 9 Inkomster.
Canalinkomst efter taxan för inre farten 51.130 10 5 52,733 45 1 U02.971 36 1 58,900 17 — 48,93S 13 8 54,948 5 5 Bidrag eller andel afTrollhättansdio 8,093 34 6 7,709 4 — 7,832 36 4 8,080 47 1 1 6,289 7 10 7,002 10 0 Dock-, hamn- och upplagsafgifter 1,105 44 10 1,000 43 2 1,501 44 6 1,751 20 9 1,580 37 10 1,400 9 5 Andel i transitoafgift:s behålla. . 1,621 3 3 2,652 12 1 2,812 15 1 1.992 12 3 2,271 — 11 2,271 39 11 Inkomst af fastigheter 7,373 47 3 0,988 30 7 8.174 23 8 8,341 11 — 5.317 10 10 7.239 5 0 S:a 09,384 44| 3 71,083 39 9,83,293 11 8 79,138 12[11 64,390 35 1 73,45928 9 l)en 25 Augusti. 538 Den 25 Augusti.
Ibland utgifterne äro icke upptagne riintorne å hofagets skulder och kostnaderne för dess sammanträden och revisioner, såsom endast föranledda af bolagets tillvarelse.
Den visade behållningen utgör för en köpeskilling af omkring 1,113,000 r:dr b:co en afkastning af nära proc. efter förhållandet år 1841, af nära 4 proc. efter medeltalet för alla 5 åren, och af öfver 3 proc. under det genom särskilda conjuncturer dåliga året 1843.
Innan uppläsningen af förevar, motion hann blifva slutad, anmälde sig och yttrade:
Hr von Hartmansdorff, Äng.
Som klockan nu är nära 10, och det ännu lärer finnas 10 eller 12 motioner att uppläsa, så torde molionsdagen gä till ända innan uppläsningen hunnit fullbordas.
Af sådan anleda, tager jag mig friheten hemställa till Hr Gr. och Landtm, samt H.
Ståndet, om det ej kunde vara tillräckligt alt endast omnämna innehållet af de ingi fine motionerne, och att de för öfrigt linge hvila på bordet lill genomläsning af dem som sådant åstunda, för att sedermera i ett kommande plenum remitteras.
Till denna Hr von Hartmansdorffs hemställan lemnade, uppå derom af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, gjord propos., R. o. Ad. sitt bifall; till följd hvaraf Frih.- Gyllenhaal, nu icke till slut uppläste motion Indes på bordet, samt ej eller öfriga nu inlemnade, nedannämnde motioner blefvo uppläste, utan endast deras föremål af II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, i korthet uppgå fvos. Hr af Robsham, Carl Reinhold, hade inlemmat följande motion:
Dä Brabergs kungsgård i Östergöthland år 1837 upplåts ä 30 års arrende, hade en derstädes 1836 föregången landtmäleriförrättning, som lades till grund sä viii för K.
Bef:h:des kungör. rörule kungsgården, som och för speculanlers beräkning, upptagit åker, äng och odlingsmark till ett sammanräknadt belopp af 873 tunneland.
Tryggad vid denna uppgift, som också intogs i det af K. kammarcnll. utfärdade arrende-conlract, hade Lieutenant Augast Linnström inropat 30 års arrende å kungsgården emot ett, efter de aulhenlika uppgiflerne lämpadt och beräkuadt arrendebelopp, uppgående till 580 t:r spanmål.
Se dan arrendatorn tilllrädt arrendet, upplystes dock, alt de uppgifter i afseende ä kungsgården, hvilka föranledt den högre arrendesumman, saknade all grund.
Arrendatorn Lieutenant Linnström, sorn af kungsgårdens afkastning icke kunde utgöra det lill dubbelt för dryga arrendebeloppet, sökte derå ny uppmätning och gradering af genom k.
Bef:h:de i länet behörigen tillförordnad landtmätare, och denna uppmätning, verkställd i närvaro af kronans ombud, och sedermera ytterligare conlrollerad af bäradsbesigtning, adagalade dä, alt den jordrymd, som borde afkasta arrendebeloppet och ersätta arrendatorns möda och arbete, och som så väl i auctionskungörelsen som k. kammarcoll. utfärda - Den 25 Augusti. 539 de arrendeconlract blifvit upptagen lill 873 tunneland, Sker, augs-och odlingsmark, samnianräköadi icke utgjorde mer jin omkring hälften af hvad sålunda uppgifvet och contracteradt blifvit, eller 493 tunneland af sagde beskaffenhet.
Följden häraf blef i första rummet, alt arrendatorn med hela sin enskilda, icke obetydliga förmögenhet mäste fylla bristen i de årliga arrendebeloppen, och har sedermera icke kunnat fullgöra de 2:ne sista arens arreude-afgifl, och ser sig derjemte med en talrik familj biagi till mindre lyckliga omständigheter.
Under inflytande af dessa tryckande omständigheter har arrendatorn funnit sig nödsakad i laga ordning yrka ersättning för sina stora uppoffringar och sitt lidande, och Lösings urtima häradsrätt har i dom d. 14 Sept. 1842, den enda dom i saken ännu hunnit, afkunnas, förklarat arrendatorn berättigad alt, jemte afträdande af arrendet, af K. M. och Kronan njuta ersättning, icke allenast för den förlust han fält vidkännas i ett allt fiir högt arrendebelopp under de (i förflutna åren, ulan ock för mistningen af deri vinst han bort kunna påräkna under de återstående arrendeåren, för den händelse uppgiften rör:de kungsgården varit grundad.
Men dä arrendatorn hellre önskar att, emot en jemförelsevis ringa ersättning, nedlägga sine, redan af domaren godkände och gillade, betyd lige ersättningsanspråk ä K. M. och Kronan, än fortsätta en rättegång, som möjligen kail blifva långvarig oell först efter längre tid tillskynda honom ersättning; så föreslår jag, att emot det arrendatorn afstär från alla ersättningsanspråk å K. M. och Kronan i och för arrendet, af Brå bergs kungsgård, och återkallar deri i detta afseende fortgående tvist, 11.
St. eftergifven och »(skrifver de 2:«e årens arrendebelopp tor kungsgården, som för 1842 och 184-3 ännu finnas af arrendatorn oguldne, äfvensom den husrötefcrisl å kungsgården, hvarföre hail möjligtvis kan komma att häfla.
Denna afskrifning och eftergift, arrendatorn af R.
St. söker och begär, är, oberäknadi deri rätts- och billiglietsgärd den innebär, för K. M. och Kronan af både vinst och fördel, enär, ä ena sidan, de af arrendatorn väckte ersättningsanspråk kunna föranleda till ganska drygare kostnader, och, å den andra sidan, arrendatorn saknar aila tillgångar till gäldande sä väl af de 2:ne arens oguldne arrendebelopp, som ock af den möjligen blifvande husrötebrislen, hvilka liqviders utgående af borges männen derjemte är högsta ovisshet underkastad, enär borgesmänneiis betalningsskyldighet, under de omständigheter som med arrendet inträffat, är vorden förklarad tvistig.
Dä emedlertid, genom dc här ofvan uppgifne, och med bilagde handlingar behörigen styrkte förhållanden, arrendatorn Lieutenant Linnström blifvit genom missledande och alldeles oriktige uppgifter införd i ett arrende af Brabergs kungsgård, hvarå han med sin enskilda förmögenhet riktat K. M. oell Kronan, uppoffrat allt hvad han ägt, eller omkr.
18,000 l’:dr för sin och sin talrika familjs bergning, och i nedläggandet af sina redan af domaren godkända ersättningsanspråk emot K. M. och Kro - 540 Den 25 Augusti. iian ytterligare beröfvar sig och sin Familj en framtida tillgång; så föreslår jag, alt 11.
St. måtte såsom ersättning för hans förluster anslå, antingen 12.000 r:dr b:co i ett för allt, eller ock 1000 r:dr b:co ärligen intill dess han kan genom K.
M:s nåd blifva använd uti någon Statens tjenst, sorn kan lemna honom och lians talrika familj larllig bergning.
Alla saken närmare upplysande handlingar skola varda till SlatsUtsk. öfverlemnade, och lill hvilket
Ulsk. jag anhåller att motionen mätte varda remitterad.
Lades pä hördel.
Dr Durietz, Fredr.
Gostaf, hade ingifvit en motion sä lydande:
Uti tind. skrifvelse af d. 20 Jan. 1841 hafva rikets då församlade Ständer antagit en af K.
Al. i nåder föreslagen ny inqvarleringsorduing för städerne utom Stockholm, samt uppfört det för de förhöjda inqvarteringspenningarne erforderliga anslag 24,000 r:dr h:«o på riksslalens dåvarande 3, numera 4 hufvudtitel; men dä denna förmän i följd deraf endast blifvit tillerkänd armeens befäl, men icke flottans, och mig vill synas billigt vara, att flottan i denna del njuter lika rätt som armeen, får jag vördsamt föreslå, att för della ändamål må anvisas ä 5 hufvudtitelu ett belopp af 10,000 r:dr b;eo, samt att K.
St. i und. må anhålla, det K.. Al. ville i nåder reglera inqvarteriugsersälliiiugcn för de af flottans befäl oell underbefäl samt öfrige corpser, som icke åtnjuta inqvartering in natura, efter de af K.
St. antagne, och af K. M. uti Dess ulgifna nåd. iuqvarteringsordning för armeen fastställde grunder.
Såsom skäl för denna motion får jag anföra, alt de för flottan nu bestädde inqvarleringspenningar äro vida lägre än armt/ens; alt omöjligt är, all för hvad sorn nu erliältes, utgörande t. ex. för en suballärnofficer 32 r:dr och för eu underofficer 10 r:dr b:co, med \ förhöjning för Stockholms station, bereda sig nödig husvarelse ; saint alt vissa personer och tjenslcgrader ingen inqvartering hittills varit bestådd, ehuru tilla synas vara icke allenast i hellof äfen dylik förmän, utan äfven berättigade dertill.
Om remiss af denna motion till StatsUtsk.anhällesödmjukligen.
Hr af Donner, Gust. Wilh., hade inlemnat följande: lili 10 § af 1S30 års mililie-boställsordning är stadgadt, ”att, vid chefs- eller regcmentsofficersboslälle, må regitets manskap, i lur öfver liela reg:tet, samt vid cornpaguichefsbostälie, i tur öfver hela compigniet, fä till handtlauguiug vid om- och nybyggnad af karaktershus begagnas, efter den fördelning regementschefen, till beredande af likhet i denna skyldighets utgörande, låter uppgöra och gilla; kommandes det till sådan handtlangniug vid chefs- eller reg:ts-olficersboslälle commenderade manskapet, då bostället är beläget utom de beordrade compagliierncs ståud, att undfå samma aflöning af bostaII.svassan för marsch-dagar frän compagnisamlingsplatsen och dit tillhaka sorn under arbetet bestås”, hvarjemte, enligt K. br. d. 5 Nov.
1811 Den 25 Augusti. 541 oell K.
Krigs.coll. derpå grundade circulär af d. 23 i samma månad, blifvit fiirordnadt, att betalningen för beriirde handtlangning bör med 6 sk. b:co om dagen för hvarje man utgå.
Dä detta missförhållande, så väl med afseende på soldatens förpligtande att ovillkorligen ställa sig lill efterrättelse ordalydelsen af förestående §, sorn i anseende till den högst obetydliga ersättning honom för det dryga, att icke säga obilliga åliggande bestås, är i ögonen fallande, torde jag blott behöfva fästa K. II.
St:s uppmärksamhet derpå, för alt bereda soldalen någon lindring i det onus, som
,synes allt för hardt drabba honom lill vinning för Kronan eller den fond, som bestrider kostnader för om- och nybyggnad af ofvannnmnde boställen.
Exempelvis vill jag blott anföra, att inom den ort, der jag är född, eller Westerbottens län, hafva mänga soldater af den der förlagde fältjägarecorps ända lill och med 15 mil, samt ända till 30 mil dä fråga är om uppförande af karaktershus ä regtlsolficersboslällen, att tillryggalägga, och för hvilken förra marschkostnad soldalen icke äger alt beräkna sig någon ersättning till godo, förrän lian kommer till arbetsstället, sorn vanligt/is är beläget nära vid compagnisarnlingsplatsen.
Det synes derföre vara billigt, all han, som i allmänhet icke är fullt tryggad till sin bergning, eller kan sägas vara väl lollad, om icke alldeles befrias från åligganden, sorn icke egentligen tillhöra hans tjenst, åtminstone erhåller en efter nuvar. lefnadspriser lämpad högre betalning för sin möda.
Jag föreslår alltså alternativt, att. stadgandet i 16 § af nu gällande boställsordning, i hvad det rörer soldatens arbetsskyldighet, må utgå; alt soldaten, så vida han icke derifrån hell och hållet bIifver befriad, under arbetstiden, sorn likaväl kan inträffa under höslottern eller skördetiden, som under andra perioder af året, må få beräkna ersättning för sitt dagsverke efter i orten bestämdt markegängspris, och detta så mycket mera, som jag har mig bekant, att flere soldater förklarat sig villige alt hellre erlägga 3 ä 4 r:dr b:co, för att blifva befriade från en skyldighet, för hvars fullgörande entrepreneuren af en ny byggnad, efter hvad mig veterligen är, icke är pligtig att välja den lämpligaste eller minst bräda tiden af äret, dä arbetslöuerue äro billigast, utan när som helst kan påkalla bans arbetsbiträde, eller på den tid af äret, dä soldalen genom andras betjenande kunde förtjena en ganska dryg dagspenning, eller nära 700 proc. högre än den fastställde betalningen.
Slutligen lär jag ödmjukast hemställa, om icke 11.
M. ingå med en und. framställning i ämnet.
— Jag anhåller om remiss af denna motion till behörigt LItsk.
Hr Hallenborg, Carl Johan, hade ingifvit 2:ne så lydande motioner: 1.
Utaf de vid sisla riksdag beviljade anslag lill rättaresko - 542 Den 25 Augusti. lor har landtbruksskolan vid Orup i Skåne ärligen åtnjutit 1000 r:dr b:co.
Della bidrag har visat välgörande verkningar.
Allmogen har omfattat denna inrättning med mycket förtroende, och har ett betydligt antal elever af dess söner redan derifrån utgått, och anmäla sig flera än sorn i brist af utrymme kunna einollagas.
Den der anlagde verkstad för åkerbruksredskaps förfärdigande är äfven mycket anlitad; men oaktadt, skolan redan hunnit sä långt, fattas mycket i brist af penningelillgångar för dess fullkomnande, hvartill bland annat erfordras anställandet afen veterinärlärare.
De enskilda uppoffringarne, som varit betydliga, kunna icke mera påräknas.
Jag vägar derföre anhålla, det B.
St. ville till 2000 r:dr b:co ärligen förhöja det redan beviljade anslaget, dii jag är öfverlygad, alt denna skola skall genom bildandet af kunnige och idoge landtman flerläldt återgälda de capitaler Staten derpå använder.
— Om remiss till StatsUtsk. af denna motion får jag anhålla. 2.
Ibland landtstatens tjenstemän inom riket finnas troligen inga sämre ollonie, än kronofogden och häradsskrifvare!] i Ljunils och Herrestads häraders fögderi af Malmöhus län.
Den förre har lön pä stal varierande elier riksmarkeg; [ingen , circa r:dr 185: — — Respenningar — — Lön till en fogdetjenare 10: — — Provisioner — — Äklagare-andelar i böter 30: — — Nettobehällning af bostället, hvars ägovälde till större delen består af dålig sandig jordmån • • 60: S:a r:dr 355:
Den sednare eller häradsskrifvare]) hade 1843 Lön pä stal r-dr 108: 2.8. och har dessutom reskostnads-ersältning . . . 13: — — Provisioner för förenämnde är 206: 33. 6.
Sno r:dr 417: 36. 2.
När frän dessa löneinkomster fråndragas utgifter för skri fibi t riiden och reseutgifter i och för tjeusten, är lätt att inse, att dessa tjenstemän nära nog äro lönlöse, och att de således icke kunde uppehålla sig, om de icke ägde enskilda tillgångar.
Länge har behofvet af en löneförhöjning för landtstalen i allmänhet varit insedd, och jag understödjer högeligen, att ett sådant arrangement kunde ske vid denna riksdag; men osäker om della kommer till verkställighet, får jag nu föreslå, att förenämnde 2:ne tjenstemän, såsom mest vanlottade, mätte hvardera erhålla af statsmedlen ett ärligt anslag af 500 r:dr b:co, att utgå intill dess en lönereglering för rikets hela landtstat Olifver uppgjord.
— Om remiss af denna motion till StatsUtsk. anhåller jag.
Dessa 2:ne motioner lades på hordet.
De n 25 Augusti. 543 Frih.Posse, Axel Göran, hade inlemnat följande mollön:
I en lid, då fiingelseväsendet och dermed sammanhang-
Hgande frågor lifligt sysselsätta fosterlandsvännens deltagande uppmärksamhet, och pallialivkurer härut innan mer än annorstädes kunna medföra de mest bedröfliga följder, kan ett. dessa dagar utkommande arbete af en man, den der under en lång följd af år åt dessa ämnen egnat en oafbruten theoretisk och praktisk uppmärksamhet, icke undgå att upptagas med bifall.
Dä del på detta sätt blir allmänhetens egendom, skulle man väl tveka, att det bör verka allt hvad dess inneboende kraft förmår; men jag har, det oaktadt, icke ansett öfverflödigt att pä ett mera dircct sätt underställa delta arbete R.
Sl:s bepröfvande, hvarföre jag härmedelst får anhålla, att denna brochure, kallad: ”Promemoria ang:de Sveriges försvarslöshelssyslem, ingifven till H. E.
Hr Just.Statsministern, af Claes Livijn, Generaldirecleur och Riddare,” mätte remitteras lill H. Ekon.- Ul.sk., med förslag till und. framställning i dessa ämnen.
Hr Silfverhjelm, Carl Adam, hade ingifvit en motion af'följande innehåll:
Den finaneiella kris, som för närvar, trycker alla näringar och all rörelse, och som af ganska naturliga skäl mäste för en obestämd lid blifva allt mera känbar, är af den synnerliga vigt, att den påkallar någon åtgärd frän R.
Sl:s sida.
Hr Rosenblad har upplyst vid ett föreg:de tillfälle, att rörelse-capitalet minskats med mer än Denna minskning har tillkommit på 2:ne sätt, nemi. i första rummet genom silfverexport, och i andra rummet derigenom, alt bankens vinstmedel, hvilka vanligen uppgå till en million årligen, till en del användas att amortera bankens deposilionsskuld, uppgående till omkring 6 millioner, och utgå således icke mer ur bankens hvalf.
Att hindra rörelse-capitalets minskning genom silfverexport, later svårligen göra sig pä annan väg än genom en ändamålsenligare tulltaxa och lifligare export» som, jemte väl ordnade credillagar, icke endast kan hindra en ytterligare minskning, utan ock genom öfvervigt i handeln öka de circulerande capitalerna, pä den enda naturliga väg, som i längden äger bestånd, nemi. import af silfver och guld.
Dä emedlertid detta icke är eli ögonblicks göra, ulan fordrar längre tid, så återstår endast att se till hvad som ulan fara för bankens vexling kan åtgöras, för alt icke ytterligare minska sedelstocken.
Jag föreslår för sådant ändamål, och för att i möjligaste måtto afhjelpa en stigande financiel förlägenhet, att bancodisconlfonden successivt ökes med 4 millioner, på sådant sätt, att discontfoudens årliga ränlevinster i första rummet dertill användas, och i öfrigt att banken till detta ändamål upplager län af allmänheten, emot obligationer, löpande med högst 4^ proc. ränta, och lill ett belopp af 544 Den 25 Augusti. högst 2 millioner.
Dessa obligationer surrogerade då mynt i alla större liqvider oell vöre af ingen inverkan på bankens vexlingsrörelsc; upplåningen hade derjemte den fördelen, att framkalla oell göra fruktbara sådana capitaler, som hvila i allmänna och enskilda cassör.
Man må i öfrigt icke tro, att banken är främmande för sådane låne-operationer; bela den s. k. bandelsdiscoulen har genom en sådan upplåning tillkommit.
Bancodiscontens behållna vinstmedel eller ränlevinster uppgå ärligen lill öfver ^ million, och skulle således inom kortare lid af några få år fylla det föreslagna ökningsbeloppet.
Då jemte allt delta det strider emot nyttan af, och ändamålet med all discontering, att lånen icke utfalla dä de sökas och bifallas, utan först liera månader derefter, eller under en tid, dä de ofta för låntagaren icke vidare äro behöflige; sä ock för att i möjligaste måtto jemna detta missförhållande, föreslår jag, att omsältnings-lerminerne mätte minskas från 5 till 4, med ,j afbetalning i st. f. dock att denna förändring ieke verkar retroactivl för län, som tillkommit före denna förändring.
Om remiss till BaneoUtsk. anhålles.
Hr Dalman, Willi. Fredr., hade inlemnat 3 motioner, så lydande: 1.
Knappt bade några decennier förflutit efter antagandet af vår nu gällande allmänna lag, innan man insåg olämpligheten af den stora olikhet i dispositionsrätten öfver förvärfvad egendom , som blifvit stadgad för land och stad.
Efter landsrätt ägde, oell äger ännu hvarje medborgare tillgodonjuta den naturliga rättigheten att fritt råda öfver frukterna af sin verksamhet.
Samma väl grundade rättighet tillkommer R. o. Ad., enligt Ståndets privilegier, äfven i afseende på sådan egendom, som eljest lyder under stadsrätt, nemi. aflinge hus och jord i städerna.
Ingen menlig följd af denna frihet har ännu yppats under den hundraåriga liderymden af vår civillags tillvarelse.
Man har nemi. icke sett att testamentsrätten, fastän obegränsad, blifvit missbrukad pä landel eller inom Adeln.
Det till förmynderskap gränsande tvång, som i detta hänseende hvilar företrädesvis öfver städernas Borgerskap, Presterskapet samt ofrälse män, som i städerna bo, synes alltså vara lika så onödigt, som det är uppenbart rättsvidrigt och nästan skymfligt för de medborgareclasser, hvilka, likasom i följd af ett presumeradt lättsinne, blifvit utestängda från den åt alla andra förunnade rättigheten alt råda öfver hvad deras idoghet och mödor inbragt.
Redan år 1762 började man höra knot öfver detta otidiga målsmanskap, hvilket ock genom en K. förordn. af d. 19 Aug. samma är något mildrades.
Denna mildring inskränktes dock, såsom ofta händer, till en halfmesure; ty det gamla tvånget skulle Den 25 Augusti.
545 skulle fortfara för alla de fall, då den, hvilken lydde under stads- eller presträtt, hade barn eller andra bröstarfvingar i hvad led som helst.
Ville man härigenom likasom antyda, att föräldraömheten skulle vara ljummare eller mera underkastad nyckfulla omvexlingar inom Borgerskap och Presterskap samt ofrälse män i städerne, än bland R. o. Ad. samt ofrälse män på landet?
Man lärer likväl icke vilja påstå, att något enda, från förnuft eller erfarenhet hemtadt skäl kan anföras för en så orimlig, ja nästan löjlig supposition.
Jag vågar alltså föreslå, att de, emot billighet och rätt stridande inskränkningarne i testamcntsfrihetcn efter stads- och presträtt må för framtiden undanrödja^, genom upphäfvande af de första inomenterne i 5 § 17 cap.