Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. ingår med en underd. anhållan om propos. i ämnet och ett dermed åtföljande förslag, K.
M. derå kommer att lästa behörigt afseende, antingen direkt eller genom en framställning till R.
St:r särskildt skulle begära tillsättande af en komité i och för detta ändamål, anser jag icke behöfligt.
Då jag vid föreg:de riksdag hade den äran att tillsammans med Gr.
Taube tjenstgöra i sammansatta Lag-och Ekon.-Utsk:t, hvarest handlades skiftesstadgan och deri föreslagna förändringar, Den 20 Maj.
•429 och hvarvid den värde Grin, med den sakkännedom, som han måste ega, var Utsk:t ganska mycket till gagn, påminner jag mig ganska väl, att han måste erkänna, hurusom en stor mängd af de väckta motionerna vore öfverfiödiga och uppkomna derigenom, att landtmätare eller ledamöter af egodelningsrätter missförstått skiftesstadgan, och att således i och för dessa motioner ej någon förändring i stadgan var af behofvet påkallad.
Jag får fortfaranda yrka bifall till Utsk:ts förslag.
Jag tror, att den förening af landtmätare, som nu har sammanträdt, afser såsom önskligt att erhålla förslag icke allenast till ny skiftesstadga, utan äfven till ändring i de författa, som röra de med medarbetares göromål sammanhängande ämnen.
Uhr har i sin motion afsett nästan detsamma.
Skulle en komité tillsättas, blefve föremålet för densammas öfverläggningar icke allenast en förändring af skiftesstadgan, utan äfven en omorganisation af hela vår landtmäterikorps.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af Utsk:ts ifrägav:de hemställan, framställde Hr Gr. o. Landtm, propus, på bifall till densamma och, då dervid svarades flere ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande samt bifölls Sammansatta Lag- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 6 och 8 dennes bordlagde Betänk.
N:o 7, i ani. af väckta motioner om förändrade föreskrifter i fråga om vattenverks anläggande m, m.
Efter föredragning af Bevilln.-Utsk:ts den 9 dennes på bordet lagde Betänk.
N:o 8, ang:de tullbevillningen, begärdes detsamma af flere ledamöter ånyo på bordet; hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med tillkänriagifvande att Talmännen vid hållet sammanträde öfverenskomma föreslå de respektive Biks-Stånden att företaga ifrågav:de Betänk, till behandling Onsdagen den 27 dennes, hemställde, huruvida B. o.
Ad. behagade till detta förslag lemna bifall.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 9 dennes bordlagde Betänk.
N:o 116, i ani. af väckta motioner om ändringar i K.
Förordmn om kommunai-styrelse på landet den 21 Mars 1862. 430 Den 20 Haj.
Föredrogs och bifölls samma Utskis den 9 dennes bordlagde Betänk.
N:o 117, i ani. af väckt motion om ändring i 22:dra §:n af Gästgifveri-ordningen den 12 December 1734.
Föredrogos och biföllos Stats-Utsk:ts den 13 dennes bordlagde
Ullåtrn:
Nio 98, ang:de ytterligare anslag för det inom R.
Sbrs hus inrättade riksdags-arkiv; N:o 101, i ani. af väckt motion om åtgärders vidtagande till skydd för kronolaxfisket vid Åsbro i Wiske å; samt N:o 102, i ani. af väckt motion om öfverlåtelse åt Nysätra socken af lägenheten Ängstorp under
Ryda kungsgård för inrättande af en s. k. byskola.
Vid föredragning af Banko-Utsk:ts den 13 dennes bordlagde Betänk.
N:o 35, med förslag till reglering af Bankens låne- och kreditiv-rörelse samt om användande af upplupen bankovinst, lades detta Betänk., på (lere ledamöters begäran, ånyo på bordet; hvarefter och sedan Hr Gr. o. Landtm, tilikännagiivit, att Talmännen vid sednaste sammanträde öfverenskommit att dels hålla plena i Riks-Stånden nästa Fredag den 22 dennes, dels ock föreslå, att ifrågav:de Betänk, då skulle till behandling företagas, Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. behagade besluta, att Banko-Utsk:ts merberörde Betänk.
N:o 35 skulle å föredragningslistan för nästa plenum uppföras näst efter Borgare- och Bonde-St:ns inbjudningar rörande anslag för norra stambanans fortsättning från Upsala till Sala.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Banko-Utsk:ts den 13 dennes bordlagde Betänk.
Nio 36, med förslag till förändrad uppställning af 5:te och 6:te afdelningarne i Banko-reglementets 6:te aritkel; hvarefter R. o. Ad., uppå Hr Grins o.
Landtmins framställning, beslöt att detta Betänk, skulle å målslistan uppföras näst efter Banko-Utskits Betänk.
Föredrogs och bifölls Gr.
Taubes, Henning Adolf, den 12 dennes på bordet lagde förslag, att Högv.
Preste-St. skulle inbjudas biträda R. o. Adis samt Borgare-Stis, vid behandlingen af Stats-Utskits Utlåt.
Nio 87, fattade beslut i fråga om medels anvisande till den s. k. sammanbindningsbanan genom Stockholm.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Hr Reutersvärds, Patrik, den 13 dennes bordlagde förslag
Den 20 Maj. 431 om aflåtande af inbjudning till Högv.
Preste-St. att biträda R. o. Ad:s beslut i afseende å 7:de punkten af Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 88, ang:de lånebidrag för anläggning af en jernväg mellan Köping och Uttersberg, med grenbana tili sjön Lillsvan.
Hr Tornerhjelms, Rudolf, d. 16 dennes pä bordet lagde anhållan att, med bibehållande af sin riksdagsmannarätt, få afsäga sig befattningen att vara ledamot i Bevilln.-Utsk:t och Elektor.
Då jag vid sednaste plenum begärde Hr Tornerhjelms ansökan på bordet, visste jag ej de vigtiga skäl, som föranledde denna afsägelse.
Jag får nu tillstyrka bifall.
Med mycken tillfredsställelse öfver en förut nog sträng ledamots beredvillighet, instämmer jag i Hr von Franckens hemställan om bifall till Hr Tornerhjelms ansökan; och är jag äfven utan några specielt andragna anledningar, för egen del öfvertygad om, att, när någon af R. o. Ad:s ledamöter begär att få afsäga sig en plats, detta alltid sker till följe af högst vigtiga skäl.
Jag får deremot för min del förklara, att det ser ut, som om R. o. Ad:s ledamöter, vid afsägelse af deras platser, icke alltid hade så vigtiga skäl; och anser jag det af Frih.
Cederström gjorda tillägget vara alldeles öfverflödigt, ty hvarje ledamot af Utsk. kan ju erhålla 3 veckors permission, och, om detta ej förslår, ytterligare 14 dagars förlängning, hvilket således tillsammans gör 5 veckor, som han kan få vara frånvarande.
, blef Hr Tornerhjelms ifrågav:de anhållan af R. o. Ad. bifallen.
Liljencrants, Gustaf Fredrik: Då R. o. Ad:s Hrr Elektorer behagat utse mig till ledamot i Ekon.-Utsk:t, får jag vördsamt afsäga mig detta förtroende, såsom oförenligt med min tjenstgöring såsom landshöfding.
Härefter anmodade Hr Gr. o. Landtm, dels R. o. Ad:s Hrr Bänkmän att utse en Elektor efter Hr Tornerhjelm, dels ock Ståndets Hrr Elektorer att välja 2 ledamöter i Be vil ln.-U tsk:t efter Gr.
Liljencrants och Hr Tornerhjelm, en suppleant i Banko-Utsk:t efter Hr Steuch, Mathias, en suppleant i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t efter Gr.
Mörner, Carl Robert Stellan, samt en suppleant i Riddarh.-Utsk:t efter Hr af Wåhlberg, Göran Didrik, hvilka sistbemälde tre medlemmar af Ståndet, 433 Den 22 Maj f. m. efter att förut hafva varit suppleanter i nyssnämnde Utsk., blifvit till ledamöter af samma Utsk. invalde.
Slutligen anmäldes och bordlädes Lag-Utsk:ts Mern.
N:o 34, ang:de ställande af ytterligare ett Sekreterare-arfvode till Utsk:ts disposition. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^1 e. m.
Fredagen den 22 Maj 1863.
Justerades ett prot.-utdrag för den 16 och 20 dennes samt 5 prot.-utdrag för sistnämnde dag.
Åkerhjelm, Carl, inlemnadt mern. af följande lydelse:
Med anledning af en förestående utländsk resa för helsans vårdande, nödgas jag afsäga mig förtroendet att vara Elektor, och hvarifrån jag anhåller att, med bibehållandet af min riksdagsmannarätt, varda befriad.
Sedan R. o. Ad. härtill lemnat bifall, anmodades Ståndets Hrr Bänkmän att utse en ny Elektor efter Frih. Åkerhjelm.
Borgare-St:s den 20 dennes bordlagde prot.-utdrag N:o 307, med inbjudning till R. o. Ad. samt Preste-St. att Den 22 Maj f. m. 433 att biträda Borgare-St:s, med Bonde-St:s sammanstämmande beslut i afseende å 11 :te punkten af Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 87, för så vidt det rörde beviljande al medel för norra stambanans fortsättning från Upsala till Sala.
Sedan ifrågav:de prot.-utdrag blifvit uppläst, föredrogs jemväl Hederv.
Bonde-St:s den 16 ocb 20 dennes på bordet lagde prot.-utdrag N:0 283, innehållande enahanda inbjudning som Borgare-St:s nyss föredragna prot.-utdrag.
Härefter anmälte sig ocb yttrade Frih. von Kraemer, Hobert Fredrik:
Hindrad af ett vigtigt uppdrag, var jag icke närv:de vid öfverläggningen om anslag till jernvägarne.
Jag tillhör således hvarken majoriteten eller minoriteten; men till hvilkendera sidan jag än kunde hafva slutit mig vid det tillfället, skulle jag alltid hafva på det högsta motsatt mig att upprifva ett beslut, som genom votering blifvit faltadt.
Flera andra frågor komma i alla fall att behandlas i förstärkt Utsk., och jag får således för min del anhålla om afslag å inbjudningen.
Utan att ingå i något bedömande af frågans innehåll, anser äfven jag helgden af R. o. Ad:s redan fattade beslut kräfva, att Ståndet detsamma vidblifver.
För min del får jag anhålla, att den ena af de båda inbjudningarne måtte varda för andra gången bordlagd, samt att R. o. Ad. måtte besluta, att de båda två skola i nästa plenum gemensamt företagas till afgörande.
Uti denna begäran hördes en ledamot instämma.
Det är icke vanligt, att man begär ett ärendes förnyade bordläggning, sedan diskussionen deröfver redan fortgått en stund.
Till alla delar instämmande med Frih. von Kraemer, kan jag icke finna det lämpligt att R. o. Ad. skulle upprifva sitt en gång fattade beslut.
1 synnerhet skulle jag önskat, att icke en juris professor föreslagit R. o. Ad. att så tolka § 49 R.
För öfrigt får jag för min del anhålla om afslag på båda inbjudningarne.
Det bör visserligen till det ovanliga, att sedan diskussionen redan är börjad, den föredragna frågan begäres ånyo på bordet; men det är dock en obestridlig rättighet att så göra, ty här är det Borgare-St:s inbjudning som H. IY. 28 434 Den 22 Maj f. m. är först föredragen, och den är bordlagd blott en gång.
Då R. o. Ad. beslutat att de båda inhjudningarne skola afgöras i ett sammanhang, så måste då afgörandet uppskjutas till nästa plenum.
Det kan icke annat än väcka min förvåning, att min begäran om bordläggning upptagits med så mycken ovilja.
Jag bar framställt den derföre, att jag oell flere ledamöter med mig togo för afgjordt, att den ej skulle förekomma förr än i morgon, och jag får således vidblifva min förut gjorda anhållan.
Frih. von Schulzenheim: Då R. o.
Ad. beslutat, att denna inbjudning skall föredragas i sammanhang med den följande, som redan är 2 gånger bordlagd och således, enligt § 49 R. 0., ovilkorligen skall nu företagas till afgörande, är det besynnerligt, om man skall kunna bordlägga detta ärende ånyo.
Jag fortfar i min anhållan om alslag.
Som Frih. af Ugglas yttrat, är det beslutadt, att de båda inbjudningarne skola tillsammans behandlas.
Derföre ställdes de också främst på listan, och jag begärde ordet för att anhålla om bordläggning.
Andra hade dock redan fått ordet före mig, och min begäran om bordläggning kom derföre ej genast i början.
Då jag i hufvudfrågan förut stridt tillsammans med Gr.
Hamilton, önskar jag äfven nu, i likhet med honom, att inbjudningen måtte bordläggas.
Jag anhåller att få upplysning om huru R. o.
Ad:s beslut i förra plenum affattades rörande dessa båda inbjudningar.
1 anledning häraf upplyste undertecknad, att sedan Borgare-St:s ifrågav:de inbjudning i sednaste plenum föredragits och begärts på bordet, hade R. o. Ad., uppå Frill, af Ugglas’ förslag, beslutat, att samma inbjudning skulle uppföras främst å föredragningslistan till nästkommande plenum, samt att, då BondeSt:s inbjudning i samma ämne sedermera förekom oell begärdes för andra gången på bordet, Ståndet, uppå framställning af Gr.
Liljencrants, lättat det beslut, att Bonde-St:s inbjudning skulle företagas till afgörande i sammanhang med inbjudningen från Borgare-St.
Vid sådant förhållande torde val svårligen någon bordläggning nu kunna ega rum, då ingen begärde bordläggning af Borgare-St:s inbjudning.
Den 22 Maj f. m. 435 Frih.
Hamilton fullt berättigad att begära bordläggning; men då detta kunde se ut som om man väntade en förstärkning, som skulle komma hit särskildt för denna fråga, så hemställer jag, om ej Hr Gr:n ville afstå från sitt yrkande.
Ehuru jag icke delar Frih.
Raabs åsigt, torde det rättaste vara att öfverlemna denna tvistefråga till Hr Gr. o. Landtm., och vågar jag anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, behagade tillkännagifva, hvilket behandlingssätt härvidlag är det rätta.
Härefter förmälte Hr Gr- o. Landtm., att R. o. Ad. hade i sist hållna plenum beslutat, dels att Borgare-St:s oftaberörda inbjudning skulle uppföras främst å föredragningslistan till det plenum, som näst derefter komme att ega rum, dels ock att Bonde-St:s inbjudning i ämnet skulle företagas till behandling och afgörande i sammanhang med inbjudningen från Borgare-St.
Denna sednare inbjudning, som i förra plenum för första gången bordlädes, hade nu blifvit begärd för andra gången på bordet af Gr.
Hamilton jemte en annan ledamot.
Vid sådant förhållande kunde ej, i strid med R. o. Ad:s sistberörda uttryckliga beslut, Bonde-St:s inbjudning nu förekomma till afgörande oberoende af inbjudningen från Borgare-St., utan måste den förra hvila på bordet, till dess den sednare komme att för tredje gången föredragas.
Till stöd för ett motsatt förfarande kunde 49:de §:n 2:dra mom.
O. destomindre åberopas, som detta mom. endast rörde Utsk:s-Betänk:n, och ej mål af sådan beskaffenhet som de nu förev:de.
Då, på sätt nyss omnämnts, Borgare-St:s inbjudning, i sammanhang hvarmed inbjudningen från Bonde-St. blifvit föredragen, af två ledamöter lör andra gången begärts på bordet, komme den förra inbjudningen till följd af denna begäran, och den sednare på grund af R. o Ad:s om sättet för dess afgörande redan fattade beslut, att hvila på bordet till nästa plenum, för att då i ett sammanhang förekomma till pröfning och beslut.
Riddarhusets redan så tydligt uttryckta opinion föranlåter mig alt ännu en gång vända mig till Gr.
Hamilton och föreslå honom att, om han ej alltför ifrigt fäster sig vid den honom af Hr Gr. o. Landtm, tillerkända rätt, afstå från sin begäran om bordläggning och icke vidare uppehålla denna fråga.
För min del kan jag icke finna hvarföre man skall bestrida en ledamot utöfvan det af en så enkel rättighet som den att bordlägga ett ärende; och icke lärer väl Gr.
Hamilton afstå från en begäran, som han tvänne gånger upprepat. 436 Den 22 Maj f. ra.
Då många nu icke närv:de ledamöter af Ståndet varit öfvertygade att
Irågan icke skulle förekomma förr än i morgon, kan jag icke afstå från min begäran.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande BankoUtsk:ts den 13 och 20 dennes på bordet lagde Betänk.
N:o 35, med förslag till reglering af Bankens låne- och kreditivrörelse samt om användande af upplupen bankovinst.
Irsta, 2:dra och 3:dje punkterna.
Då i detta Betänk, förekomma flera §§, som äro alldeles lika med dem i det nuvarande reglementet, hemställer jag, att sådana §§ ej må behöfva uppläsas.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, framställt propos. på bifall till den nu föredragne punkten och dertill svarats ja, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att Hr Nordenfelt hade föreslagit, att under föredragningen af förevrde Betänk, sådana delar af Utskrts förslag, som voro till innehållet alldeles lika med motsvarande stadganden i nu gällande Banko-reglemente, icke skulle uppläsas, såvida det ej af någon ledamot särskildt äskades; och hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. härtill ville lemna bifall.
Ropades ja. 5:te—8:de punkterna.
Biföllos. 9:de punkten.
Utsk:ts afstyrkande af Hr Wallenbergs motion öfverensstämmer ej rätt väl med de grundsatser för Bankens förvaltning, som på sednare tider gjort sig gällande hos R.
St:r och som Banko-Utsk:t äfven i öfrigt vidhållit, eller ens med de åsigter, ang:de ifrågav:de kreditiv, som blifvit framställda och vunnit framgång.
Så har bankolagstiftningen tid efter annan gått ut på att indraga allmänna diskonten, fastighetsbelåningen, så hafva skiftes- och odlingslånen längesedan upphört, och i afseende å detta kreditiv beslöto R.
St:r vid 1857 års riksdag att indraga 450,000 rdr deraf; vid 1860 års riksdag motiverade Banko-Utsk:t sitt afstyrkande af vidare indragning endast dermed, att en nyss genomgången svår pen - Den 22 Maj f. m. 437 ningkris gjorde hvarje rubbning i de finansiella inrättningarne betänklig, och längre ned på samma sida i just detta Betänk, heter det, att >,det må medgifvas att sådana kreditiv, som de till manufaktur-diskonten och jernkontoret anvisade, hvilka i det närmaste användas såsom stående lån, icke lämpa sig för Riksbanken » Till alla delar godkännande dessa åsigter och öfvertygad att banken småningom bör upphöra att understödja vissa privilegierade verk och inrättningar, samt att såväl bankens eget som allmänna rörelsens intresse dermed bäst befordras, får jag, med någon modifikation af Hr Wallenbergs motion, betingad af billigt afseende å för handen varande förhållanden, yrka, att af Riksbankens åt manufaktur-diskonten lemnade kreditiv skall under hvarje af åren 1864, 65 och 66 ett belopp af 150,000 rdr till banken återbetalas.
Ben af Hr von Ehrenheim åberopade grundsats må visserligen vara ganska rigtig, men då den ej för öfrigt är tillämpad, anser jag sådant ej heller tjenligt i detta fall.
Riksbanken har t. ex. lemnat Filialbankerna kreditiver för 10 millioner, som ej kunna återfås på kortare tid än 10 år.
Då dessutom R.
St:r beslutat indragning af fastighetslånen, så blifva stora summor disponibla, och jag tror ej det kan vara så välbetänkt att på en gång draga alltför mycket penningar ur rörelsen.
Jag anser således Utsluts förslag i denna punkt välgrundadt, och ailfia Iler om bifall dertill.
Under en lång följd af år har staten gjort allt hvad den kunnat för ett f amkallande och utvecklande af inhemsk industri.
Det synes mig då besynnerligt att nu låta en motsatt vind blåsa och att söka rifva ned allt hvad man förut byggt upp.
Något sådant förmärkes i afseende å tull-lagstiftningen, och på samma sätt vill man nu förfara äfven här.
Man stödjer sig dervid uppå, att man säger de osäkra forriringarne uppgå till så stort belopp, att förlusten på rörelsen uppgår till 16 proc. af hela summan.
Detta är dock ett komplett misstag och är härledt från obekantskap i bokföringssättet.
Enligt detta skola nemligen utestående, meri obetalte fordringar i böckerna balanseras, så länge deri ringaste möjliga utsigt förefinnes att af gäldenär eller eljest för skulden ansvarsskyldig person utfå någont å återstående skuldbelopp.
Af sådan anledning finnas öfver 20 års gamla fordringar balanserade.
En motionär har i en till annat Utsk. remitterad motion om fondens indragning unpställt jemförelse mellan sammanlagda beloppet af dessa gamla fordringar och fondens tillgångar, och på sådant sätt kommit till nyssnämnda förlust-proc., och denna uppgift har ifrågav:de Utsk. utan vidare undersökning antagit såsom riktig.
Vill man åter, såssom sig bör, uppställa jemförelse emellan fondens belopp och förluster under hvarje särskildt förvaltningsår, uppgår densamma ej, enligt en i diskontkontoret gjord utredning, till högre än y^idels proc.
Vi böra äfven komma ihåg, 435 Den 22 Maj f. m. all sjelfva detta kreditiv sedan några år minskats med en half million, under det att på samma tid fabrikernas tillverkningsvärde stigit från 18 till 40 millioner, i följd hvaraf kreditivets otillräcklighet lätt faller i ögonen.
Man har velat jemföra manufaktur-diskonten med allmänna bankodiskonten; men denna jemförelse håller icke streck, ithy att den förstnämnda diskonterar reverser, som fabriksegarne erhålla af afnämare till deras produktioner, och således lemnar lån på gjorda affärer och ej såsom banko-diskonten på borgen, för alt lemna medel till affärer, som skola göras.
Jag anhåller på dessa grunder om bifall till Utsk:ts förslag.
Hr Nordenfelt, Enar Wilhelm; Utsk:t har visserligen ej förbisett, att dess tillstyrkande i denna punkt ej står i full konseqvens med de rena principerna för en banks förvaltning; men hela vår Riksbank har uppkommit just för att underlätta handel och industri, och om den äfven på sednare tider fått till hufvudsakligt ändamål att uppehålla myntvärdet, så bör man väl ej gå alltför häftigt tillväga.
Om dessa medel indroges, kunde de visserligen komma industrien tillgodo genom den allmänna lånerörelsen, men det är tydligt, att Kommers-Coll. bör noggrannare känna förhållandet i afseende å fabriksrörelsen, och man har derföre ansett det böra förblifva vid det gamla.
Den siste talaren har yttrat, att Svenska bankens historia visar att bankens förnämsta ändamål varit att uppmuntra de särskildta näringarne.
Detta är fullkomligt sannt, men lika sannt är det att man på sednare tider uppfattat bankens åligganden mera allmänt, och icke kan man, i denna särskildta fråga, säga att en annan vind häftigt blåser, om R.
St:r, efter att för ett år sedan hafva indragit 450,000 rdr af kreditivet, nu besluta én lika stor indragning, motsvarande endast en femtedel af det hela.
Om, som jag tror, de i Manufakturdiskonten låneberättigade tillverkningar uppgå till ett värde af öfver 40 millioner, så motsvarar indragningen föga mera än en procent af detta tillverkningsvärde.
En sådan indragning kan icke inverka så mycket att
Diskontens nuv:de verksamhet derigenom omintetgöres, men den är ett väcktarerop till dem, som med Diskonten hafva att göra, att denna verksamhet måste småningom ändras och blifva något annat än den nu är.
Diskontens egna betydliga tillgångar, uppgående, efter afdrag af osäkra fordringar, till omkring !| million, skulle sannolikt kunna användas på ett för manufakturerna vida förmånligare sätt, än att utlånas till näringsidkarne i viss proportion till deras tillverkningsvärden, och den ökade tillgång, som genom kreditivets indragning skulle uppkomma för bankens allmänna lånerörelse, skulle äfven komma manufakturisterne till godo.
Den 22 Maj f. m. 439 Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m.
Förenande mig i Hrr Nor denfelts och Åkermans yrkande, vill jag nämna, att
Hr Wallenberg också föreslagit förberedande åtgärder för Manufakturdiskontens upplösning.
Ekon.-Utsk:t har låtit den derom väckta motionen hvila, till dess denna fråga om kreditivet blefve afgjord.
Men tillika har till Utsk:t inkommit en petition med talrika underskrifter af näringsidkare, med begäran att R.
St:r måtte oförändrad bibehålla nämnda inrättning, som verkat så välgörande för näringarne.
Jag instämmer i anhållan om bifall. o Hr Akerman:
Till hvad förut är i detta ämne yttradt, kommer äfven att å detta kreditivs vinst är anvisarit dels ett belopp af 21,000 rdr till Teknologiska Institutet, dels 10,000 rdr såsom bidrag till aflöningar i Kommers-Collegium.
Skulle nu denna diskont indragas, så komrne statens utgifter att ökas med 31,000 rdr.
Man säger visserligen att det strider mot Riksbankens intresse, att hafva utestående sådana lån, som ej kunna hastigt realiseras; men man må då besinna, huru lång tid det erfordras för att indraga de lån, som blifvit lemnade filialbankerna.
Då, som jag tror, den allmänna penningeställningen är särdeles tryckt, bör man väl icke minska tillgången ännu ytterligare.
Man vet hvilken svårighet det är att få penningar i den allmänna Rankodiskonten, och det vore då ej skäl att tillstänga denna utväg för näringsidkaren.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ls hemställan och dels af Hr von Ehrenheim, att R. o. Ad., med afslag derå, måtte besluta att af Riksbankens åt
Manufakturdiskonten lemnade kreditiv skulle under hvarje af åren 1864, 1865 och 1866 ett belopp af 150,000 rdr till Riksbanken återbetalas, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. på bifall till Utsk:ts hemställan i förev:de punkt, och, då dertill svarades många ja, jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. iO:de, ll:te och 12:te punkterna.
Biföllos. 440 Den 22 Maj f. m. 13:de punkten.
Hr von Ehrenhe ira:
Ehuru jag delar Banko-Utsk:ts åsigt om filialbanks-institutionens olämplighet, kan jag likväl icke instämma i den radikala dom öfver dessa banker, som här uttalas.
Det är nemi. väl bekant att K.