Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Numera bar Kongl. Majrt anbefallt indragning af anslaget till FriCadetter, och det kommer att Upphöra i den mån de nuvarande FriCadetterne blifva ut-examinerade.
Deras antal är redan nedsatt till hälften; och inom någre få år finnes ej mera någon på denna fond pensionerad.
Den 18 Jan n a r i i f. in. 3oi Grefve Horn:
Det hade varit för mycket hegardt, och kanske ej förenligt med den siste värde Talarens nit i sin tjenstebefattning såsom KrigsAkademiens Styresman, att han i egenskap af Ledamot i StatsUtskottet skulle hafva framträdt med stränga anmärkningar uti förevarande fall.
Men obestridligt är, alt då Rikets Ständer vid förra Riksdagen beslulit, att inga vidare anslag till FriCadetters underhåll lingö af 3:dje HufvudTiteln utgå, Regeringen i tid bordt vidtaga den åtgärd, som ej förrän i fjol verkställdes, att ej antaga nya FriCadetter.
Emedlertid har det handt, alt medel af 3:dje HufvudTiteln blifvit använde till ett ändamål, som var stridande mot Rikets Ständers uttryckeliga föreskrifter.
Jag finnér StatsUtskottet hafva ganska orätt förfarit, då det icke hänskjutit denna fråga till ConslitutionsUtskottet; men numera ser jag ej någon annan utväg lill ersättning för Statsverket, än vänta, lill dess BarthelemyFonden kan dertill lemna någon tillgång i följd af de förmånliga Handelstractater, såsom till exempel med Amerika, hvilka man här sagt oss vara att påräkna.
Således nödsakas jag, ehuru ogerna, instämma i StatsUtskottets hemställan, om förnyande af den underdåniga skrifvelsen till Kongl. Maj:t i detta ämne, helst jag ej ser, huru vi skola kunna komma till det af Herr Ribbing oell Herr Rosenqvist åsyftade resultat.
Hans Excellcnce Hurr Grefven och 302 Den 18 Januarii f. m.
LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å Utskottets liemställanden i denna punkt.
Ropades Ja. 4.
I anledning af beviijadt understöd till de brandskadade i Borås. 5.
Angående en Kongl. Räntmästaren Ouchterlony beviljad gratification.
Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken gjorde särskilte framställningar, blefvo Utskottets tillstyrkanden i dessa §§. af Ridderskapet och Adeln bifallne.
S- 6.
Angående någre serskihlte dispositioner å Statsmedlen.
Den summariska uppsatsen i denna §. på dispositioner, som Revisorerne anmärkt vara oriktige, är visserligen obetydlig; men då Revisorerne ej äro i principen vederlagde, och de anmärkte posterne utgått dels från oriktiga Titlar, dels till personer, som ej varit till anslagen berättigade, hemställer jag, om icke Utlåtandet snarare bör förkastas, än antagas.
Herr Rosenr/vist: Att Utskottet hvarken godkänt eller ogillat Revisorernes ifrågavarande sju anmärkningar, finnér jag vara högst oformligt, och anhåller, att Ridderskapet och Adeln måtte, med ogillande af Utskottets förfarande, godkänna hvad Revisorerne framställt.
Mot hvarje annat beslut reserverar jag mig.
Den 18 Januarii f. m. 3o3 Grefve Horn:
Som Utskottet ej tillstyrkt någon åtgärd i detta fall, föreslår jag, att Revisorernes anmärkningar måtte godkännas, samt Utlåtandet läggas till liandlingarne.
Revisionsförrättningen utöfvas annorlunda i Sverige än i andra constitutionella länder.
I Norrige till exempel, der Revisorer äfven förordnas af Representanterne, utställas Revisorernes anmärkningar till vederbörandes förklaringar; befinnas de nöjaktige, förfaller hvad anmärkt blifvit; i annat fall, hänskjutes hvad omnämt är till pröfning af nästa StorTing.
Här åter framställa Revisorerne genast sine anmärkningar hos Rikets Ständer; vederbörandes förklaringar infordras efteråt af Konungen.
Våra Revisorers ofta obestämda anmärkningar, framställda i varierande termer, såsom att Revisorerne ej kunnat lemtia oanmärkt^ ej bordt underlåta att nämna, ansedt sig böra anmäla, omförmäla, in. m. hvarigenom man trott sig utmärka graden af det anmärkningsvärda, äro så vidlöftiga, äfvensom de derå gifne förklaringar, att, om Utskottet skulle i sitt Utlåtande upptaga alltsammans, Riksdagen icke någonsin skulle kunna slutas inom den i Grundlagen föreskrifna tid.
Utskottet har endast citerat sidonie, der anmärkningarne och förklariugarne finnas, i hopp att enhvar vill göra sig den mödan att derstädes genomse och 3o4 Den 18 J a n u a r i i f. ib. jemföra dem.
Om emedlertid, såsom Grefve Hora yrkat, Ridderskapet och Adela förklarar, att Utskottet haft orätt och Revisorerne rätt, så är det Ridderskapets och Adelns ensak.
Opinionerna äro fria.
I öfrigt är den ifrågavarande summan en bagatelle.
Då jag begärde ordet, visste jag ej, att Grefve von Schwerin redan anmält sig att tala.
Nu har jag ej ett ord att tillägga hvad Grefven redan yttrat.
Grefve von Schwerin har sagt, att den ifrågavarande summan är en bagatelle.
Jag medgifver alt så är; men det är farligt att här stadga en princip, som sedermera kan åberopas såsom prejudicat i större och vigtigare frågor.
Grefven har sagt, att vederbörandes förklaringar öfver Revisorernes i denna punkt omförmälte anmärkningar funnits af Utskottet vara nöjaklige.
Om de äro det, är jag ej emot, att anmärkningarne må förfalla.
Men jag tror, att då Revisorerne anmärkt något, bör Utskottet bestämdt yttra sig deröfver, och säga, om och hvarföre det anmärkta bör lemnäs utan afseende.
När Utskottet förklarat sig anse de af Revisorerne anmäldte (ej anmärkte) omständigheter, hvarom är fråga, icke påkalla någon åtgärd, har det skett på grund af vederbörandes nöjaktiga förkla 1 in - Den 18 Ja nu ar i i f. m. 3o5 ringar, afgifna sedan Revisorerne skiljts åt.
Hade Revisorerne fått del af förklaringen, så hade de sannolikt delat Utskottets tanka.
Den senare autoriteten, som läser förklaringarne och finner dem tillfredsställande, åligger att för Rikets
Ständer anmäla att anmärkningarne icke föranleda någon åtgärd; det är detta Utskottet gjort.
Uppå derefter gjord framställning, Klef Utskottets yttrande i afseende å denna §. af Ridderskapet och Adeln lagdt till handlingarne. §. 7.
Angående på Öfverskotten anviste utgifter.
Ridderskapet och Adeln ansåg Utskottets yttrande i denna §. icke föranleda till någon åtgärd. 8.
Angående beviljad Löneförhöjning för Öfversten Hallencreutz.
I denna §. är vidrörd en vigtig princip, som ej bör lemnäs utan afseende.
Utskottet har nemligen ansett, att, enär besparingarne äro ställde till Kongl. Maj:ts disposition, äger Kongl.
Maj:t att använda dem obehindradt, till och med till ändamål, hvartill Rikets Ständer nekat anslag.
Jag är åter af den mening, att då besparingarne äro StatsVerkets tillhörighet, få de ej disponeras till sådant, som Rikets Ständer förklarat icke böra erhålla bidrag af 57 Ib 20 3of> Den 18 Jan 11 arii f. m.
Statsmedel.
Derföre kan jag ej erkänna Utskottets raisonnement i denna del, utan anser Revisorerne hafva haft grundad anledning till deras anmärkning, samt Utskottet hafva hort anmäla förhållandet för ConstitutionsUtskottet.
Hans Excellence Herr Grefven och LcindlMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg Utskottets yttrande i denna §. höra läggas lill handlingarne.
Herr Ribbing anmälte, att han reserverade sig mot beslutet, under instämmande i Grefve Horns åsigt.
Herr Rosenqvist förenade sig med Herr Ribbing.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att den vidare pröfningen af StatsUtskottcts förevarande Uttill eftermiddagens plenum Bifölls.
Så väl ExpeditionsUtskottets under N:o 3a i afgifne förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, om dispositionen af någre Kronan tillhörige byggnader och tomter i Landscrona; som samma Utskotts förslag till 4 §• af Riksdagsbeslutet. låtande må uppskjutas.
Upplästes till justering ExpeditionsUtskotlets under N:o 322 afgifne förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t angående byggnaders afträdande åt Veterinärinrättningen, samt anslag af medel till deras iståndsättande.
Som förslaget till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående medel för Veterinärinrättningen, ej är öfverensstämmande med Ståndets beslut, får jag begära det på bordet.
I anledning häraf blef ExpeditionsUtskottets berörde förslag lagdt på bordet.
Upplästes till justering ExpeditionsUtskottels under ]N7:o 320 afgifne förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående ny Instruction för Rikets Ständers Revisorer, i afseende på deras befattning med StatsVerkets gi’anskning.
Jag tyckte mig i ingressen af den nu upplästa underdåniga skrifvelsen finna ett misstag eller skrif-fel.
Der står nemligen, att Rikets Ständer begära Kongl.
Maj:ts stadfästelse å Instructionen för Revisorerne.
Detta är ett uttryck, som jag tror icke förr vara begagnadt, och som är origtigt, ty Rikets Ständer böra ej begära annat än promulgation, eller utfärdande af denna Instruction.
Då den bcsyn 5^ It. ao* 3o8 D e ii 18 J a n u a r i i f. m. nerlighet ägt rum, att förslaget till Revisorevnes Iristruction utgått från Kongl. Maj:t, finnér jag sa mycket större skäl till den af Grefve Horn nu gjorda anmärkning.
Äfven anser jag det böra i skrifvelsen uttryckas, att endast de tre Ofrälse Stånden antagit denna Instruction.
STOCKHO' * HÖGSKOLAS JURIDISK.. .”sLIGTSK Protocoll, hållna hos » Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828, 1829 och 1830.
Sextiondefemte Häftet.
Tryckte hos Johan Hörbergj 1836.
Måndagen d. 8 Mars i83o.
Plenum ltl. half till to Förmiddagen.
Herr Löwenström_, Johan Jacobf anförde skrifteligen:
För Eder kan det visst vara likgiltigt, till hvilken sida jag hört i frågan om upplåning af Riksgäldskontoret å 2,000,000 Silfver, men som jag, vid de i suite häraf hällne voteringar, hört till minoriteten, så är det ej tillfyllest för mig att dervid låta bero 3 utan önskar jag få i Protocollet förvarade det jag voterat emot detta lån, i synnerhet som meningen lärer vara, att skuldsätta Riket hos Utlänningen, hvilket företag jag ej tror komma att förlyckliga Fäderneslandet.
Hvarföre jag ej yttrat mig under discussionen, är, att Friherre Rantzou, hvars tankar jag till alla delar förenar mig med, i detta ämne så grundeligen och med Fäderneslandets sanna väl förenadt yttrat sig emot saken, att jag ej tilltrott mig kunna anföra bättre talande skäl — och får jag nu begagna detta tillfälle att reservera mig emot denna vidtagna Lånerörelse, som, G5 H. 1* -4 Den 8 Mars f. ra. i min tanka, för mitt Fädernesland blifver en kräfta.
I sista plenum på eftermiddagen, då io:de punkten af StatsUtskottets Utlåtande N:o 4 föredrogs, var jag ej närvarande.
Jag hade sammanfattat ett anförande i afseende på nämnde punkt, men genom ett misstag, hvartill jag ej var vållande, kom det ej att uppläsas, Jag anhåller nu, att i form af reservation få uppläsa detsamma.
Hvarefter Herr Stråle uppläste följande:
Det af mig gjorda förslag, att de skuldförbindelser, Låntagarne inom landet till RiksgäldsContoret utfärda, böra ställas på 6 månaders eller ett års uppsägning, och att, i händelse af krig, Capitalerne borde till inbetalning uppsägas, har Utskottet icke vederlagt annorlunda, än med det förklarande, att desse åtgärder skulle icke allenast tillintetgöra hela ändamålet med ifrågavarande låneinrättning, utan äfven öka den förlägenhet, hvars undanrödjande med densamma åsyftats.
För att kunna godkänna detta Utskottets yttrande måste man först göra sig reda för, hvad som verkeligen är det omtalade ändamålet.
Är detsamma, att möjligen sätta Statens existence på spel, för att bereda en fördel åt några enskilda personer, så måste det medgifvas, att ändamålet, genom den Den 8 Mars f. m. 5 föreslagne ålgården, förfelas.
Men sådant har jag ej kunnat föreställa mig vara Utskottets mening.
Såsom hufvudvilkor för låneinrättningen har jag trott Utskottet hafva antagit, att Staten ingenting dervid äfventyra!’.
De skäl jag anfört: att följden af det nu upptagande
Lånet vore den, att i händelse af krig och deraf troligen uppkommande verkeligt behof af ett utländskt
Lån, detsamma antingen mäste upptagas till så mycket mindre belopp, som de nu på förhand engagerade 2 millioner, eller oek blifva för Paket högst betungande, om årliga räntan, som utgår ur landet, öfversliger öfvervigten på handelsvågen: — att, i händelse af krig, StatsGassan, utan all fråga, skall vara i behof af de utlånle 5 Millioner Svenskt Banco, hvilkas inbetalande skulle blifva en stor lättnad i omsorgen för penningars anskaffande: — att saknaden af denna tillgång möjligen kan blifva högst äfventyrlig för Sveriges bestånd, såsom sjelfständig Stat: — dessa skäl hafva Utskotten icke ens upptagit, mycket mindre vederlagt.
De framstå då, inför mitt omdöme, såsom ovedersäglige, och med öfvertygelse!! derom kan jag icke samtycka till ett förslag, sorn, innefattar, att icke blott Statens fördel, utan äfven Statens framtida bestånd lemnäs aldeles utur sigte för enskildes fördelar.
Utvägar bade icke saknats att förlika begge desse omständigheter, om ämnet hade blifvit underkastad t en mera omständlig, undersök - 6 Den 8 Mars f. m. ning.
Ville man gynna inrättandet af en eller flere PrivatBanker, grundade på Specie eller omyntadt Silfver, så hade RiksgäldsContoret för ett upptaget
Lån kunnat inträda såsom actieägare.
Räntan på actierne, hvilken troligen borde uppgå till 8 procent, hade lemnat tillgång icke blott till räntebetalning å utländsk ort, utan äfven till en så stor amortissementsfond, att bela Lånet inom i5 å 20 års förlopp hlefve betaldt; och om Staten lomme i behof, kunde, genom Actiernes försäljande, bela det upplånta Capitalet vara disponibelt, troligen med vinst, utan att ens möjligheten fauns att någon blefve satt i förlägenhet.
Jordbrukets ytterligare belastande med stående'Lån undviktes, men deremot skulle, genom lättade temporaira lånetillgångar i beliofvets stund, Landtmannen blifva befriad från den mest tryckande omständigheten, den, att, för trängande utgifters skull, nödgas sälja sin vara till underpris; och med 1 R:drs högre pris på Tunnan spannemål är Landtmannen mera hulpen, än med alla lånetillgångar, som kunna påfinnas.
Att, på sätt Utskottet säger, förlägenheten skulle ökas genom uppsägningen, kan jag icke inse.
Innan någon inbetalning kunde komma i fråga, hade säkerligen krigsutgifterne satt i omlopp så stora summor, att ingen brist på penningar, utan tvertom öfverflöd derå skulle äga rum, så framt ej Den 8 Mars f. m. 7 sådane åtgärder vidtoges, att Crccliten Liefve stöld.
De influtne penningarne för Lånen skulle dessutom genast utgå, och rörelsecapitalet underginge derigenom icke någon förminskning.
De då församlade .Ständer hade i alla fall i sin magt, att så bestämma bétalningsterminerne, att ingen verkelig olägenhet för landet derigenom uppkomme, och om ändock sådant inträffade, vore det deras, men icke närvarande Ständers fel, då de icke gjort annat, än beredt möjligheten för Staten att begagna penningarne när de verkeligen behöfvas för Rikets bestånd.
På desse skäl fortfar jag att yrka den förändring i io:de punkten,i att Skuldsedlarne ställas ä ett års uppsägning, samt att RiksgäldsContorets Fullmägtige erhålla den föreskrift, att, i händelse af krig och så snart Stora Creditivet är lyft ad t A samt Kongl. Majit underrättar Fullmägtige att Statens behof sådant brafverj.
Fullmägtige äga att lånen till inbetalning genast uppsäga.
Skulle jag vara ensam i denna mening, återstår för mig ej annat än den upprigtiga önskan och förtröstan, att mitt fädernesland icke måtte komma i den ställning, att den våda, hvars möjlighet man nu ej vill före-, bjugga, verkeligen inträffar.
Upplästes till justering och godkändes följande från ExpedilionsUtskotlet insände
Den 8 M a r s f. ra.
Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 427.
Rörande Fårskötselns och XJ11- productionens befrämjande i Riket.
N:o 428.
I anledning af anmärkningar vid Kongl.
Maj:ts Nådiga Stadga om Skiftesverket i Riket den 4 Maji 1827.
N:o 429* ^
Råga om att uppbörden af åtskillige förvaltande Verks inkomster bör af Statsverket öfvertagas, emot erläggande till samma Verk af bestämda Års-anslag, m. m. N:o 43o.
N:o43i.
Om utfärdande af en Författning angående lagföljandet af så kallade undantags-contracter.
Likaledes upplästes till justering och godkändes 3:ne §§ i Riksdagsbeslutet.
Föredrogs ExpeditionsUtskottets, den 7 dennes under N:o 433 aflåtne, Memorial med öfverlemnande af den § i Riksdagsbeslutet, hvilken upptager Rikets Ständers, under innevarande Riksmöte, till Kongl. Maj:t aflåtne underdåniga skrifvelser med framställningar af deras önskningar i Ekonomiska och andra ämnen; Och fann Ridderskapet och Adeln, att berörde Memorial borde läggas till handliqgarne.
Den 8 Mars f. m. 9 Föredrogos å nyo Herrarne Rosenblads; Bernhard, och von HartmansdorffSj Aubust, den 5 dennes förmiddagen på bordet lagde hemställanden, att de öfrige RiksStånden matte inbjudas att instämma i Ridderskapets och Adelns rörande irsta och 2:dra momenten i i:sta punkten af StatsUtskottets Utlåtande N:o 4^ fattade beslut.
Jag befarar att, om Ridderskapet och Adeln beslutar denna inbjudning, sådant endast leder till tidsutdrägt, utan någon båtnad.
ProtocollsUtdrågen från de öfrige Stånden om deras beslut rörande hela lånefrågan hafva redan till StatsUtskottet ankommit, och ganska få förändringar i Ulskottets förslag äro af de andre Stånden gjorde; Och om ProtocollsUtdrag från Ridderskapet och Adeln jemväl erhölles i dag, kunde
Utskottet redan i eftermiddag företaga jemkning af de olika besluten.
Hvad sjelfva saken beträffar, så får jag upplysa, att frågan om Konungens Befallningshafvandes åtgärd med ifrågavarande lån redan är genom 3:ne
Stånds beslut afgjord med bifall till Utskottets förslag.
För min del kan jag icke inse, att en inbjudning hindrar StatsUtskottet att inkomma med jemkningsförslag.
Stånden komma då i tillfälle att, enär de företaga Be - IO Den 8 Mars f. m. tänkandet härom, äfven taga inbjudningen i öfvervägande, och sedan besluta, att antaga antingen Betänkandet elier inbjudningen, hvilketdera de finna lämpligast.
I frågan om Konungens Befallningshafvandes befattning med ifrågavarande
Lån förmodar jag, att de öfrige Stånden, då deras uppmärksamhet fästes på olämpligheten deraf, frånträda deras beslut och instämma roed Ridderskapet och Adeln.
Jag tillstyrker alltså, att den föreslagne inbjudningen mätte komma att äga ruin.
Det är visserligen sannt, hvad Friherre' Cederström anfört, att StatsUtskottet genom en inbjudning icke är hindradt att inkomma med jemkningsförslag, men saken blir ändock densamma, ty Ridderskapet och Adeln äro ju förhindrade att fatta något beslut öfver jemkningsförslaget.
Man gör endast en cirkelgång, som är fåfäng och olämplig, om man inbjuder de öfriga Stånden at£ frånträda sina beslut i sådane frågor, som redan äro genom RiksStåndens pluralitet afgjorda; och jag tillstyrker alltså, att den nu föreslagne inbjudningen icke måtte bifallas.
Lika litet sorn, på sätt Friherre Cederström upp* lyst, en inbjudning hindrar StatsUtskottet att inkomma med sitt jemkningsförslag, lika litet äro Ridderskapet och Adeln deraf för - Den 8 Mars f. m. hindrade alt pröfva Utskottets förslag, fastän Ståndet gjort inbjudningen.
Någon tidsutdrägt anser jag derigenom så mycket mindre kunna vållas, som jag tror, att de öfrige Stånden redan i eftermiddag vore färdige att fatta deras beslut, om inbjudningen till dem inkomme; och förr än i morgon lärer icke Ridderskapet och Adeln, som har många flere mål än de öfrige
Stånden oafgjorde, kunna företaga jemkningsförslaget.
I händelse Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt besluta den föreslagne inbjudningen, tror jag, att de öfrige
Stånden äfven skola antaga den, och om Ridderskapet och Adeln önskar att få till verklig efterrättelse faststäldt, hvad Ståndet beslutat, så är det aldeles nödvändigt, att inbjudningen genast afgår, ty i annat fall är allt hopp derom förloradt.
I öfrigt, och då jag tyckt mig höra, att Ridderskapets och Adelns, från de öfrige Ståndens, skiljaktiga beslut om 5:te punkten, angående räntornes nedsättande i Landtränterierne icke var uti den föreslagna inbjudningen omnämnd, får jag hos Herr Grefven och LandlMarskalken anhålla, att inbjudningen måtte utsträckas till alla de beslut Ridderskapet och Adeln rörande utlåningen fattat olika med hvad Utskottet föreslagit.
Till svar å hvad Herr von Hartmansdorff anfört, ber 11 Den 8 Mars f. m. jag få erinra, att om ett Stånd antager inbjudningen och de öfrige icke, så uppstår en skiljaktighet, som fordrar ytterligare åtgärd af Utskottet, hvarigenom saken ovilkorligen fördröjes.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemstälde, om 11 idde rskapet och Adeln behagade besluta de föreslagne inbjudningarne rörande Ridderskapets och Adelns i afseende på i:sta och 5:te punkterne fattade beslut.
Nej, propositionen ansågs hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen.
Justerades 16 protocollsutdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i plenum den 5 dennes eftermiddagen fattade beslut» Justerades ett ProtocollsUtdrag för denne dag, innehållande Ridderskapets och Adelns i afseende å StatsUtskottets Utlåtande N:o fattade beslut.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den a5 sisllidne Februarii under N:o 4i6 Den 8 Mars f. m. aflAtne och den 26 i samma månad eftermiddagen på hordet lagde Memorial, angående den summa af 70,000 R:dr, som är anvisad för KrigsCöllegii Departementers materiella behof och kruttillverkningskostnaderne, att årligen utgå utaf öfverskotten på StatsVerkets ordinarie och Extra ordinarie inkomster för åren från och med i83o.
Herr Crusenstolpej, Magnus Jacob: Utur Ståndets minne kan ej hafva fallit upprinnelsen och fortsättningen af denna fråga; det är således icke ur synpunkten af någon befarad förgätenhet, som jag begär att få göra en kort historique af frågan, utan blott för att desto klarare ådagalägga oriktigheten af Utskottets yttrade mening.
När detta anslag af 70,000 R:dr af Rikets Ständer beviljades, skedde sådant under det vilkor, att öfverskotten dertill skulle lemna tillgång; man kånde då icke så noga ställningen, utan tog för afgjordt, att öfverskotten skulle lemna betydliga tillgångar.
Bevillningens förökande var å ena sidan ett hjernspöke, och å den andra en ambilionsfråga.
Emedlertid blef anslagssumman allt mer och mer öfverskriden och man började befara, att StatsUtskottet missräknat sig.
Då väcktes motion, att åt Kongl. Maj:t skulle uppdragas, i händelse öfverskottena ej blefve tillräcklige, att välja hvilka utgifter, som vore af största vigt, och dertill använda de tillgängliga summorna, eller ock >4 Den S Mars f. ni. att Rikets Ständers Fullmägtige i RiksgäldsContoiret skulle befullmägtigas att genom lån anskaffa livad som felades.
På denna motion svarade Utskottet uti Utlåtandet N:o 387: ”att välja den utväg, att nemligen lå”ta vissa anslag, efter Kongl. Maj:ts bepröf”vande, utgå företrädesvis och de öfrige stå ”tillbaka, kan Utskottet desto mindre tillstyrka, som en allmän osäkerhet och ore”da samt ökade kostnader derigenom skulle ”i Styrelsens serskildta grenar förvållas.
Un”der förutsättning alltså, att de af Rikets ”Höglofl.
Ständer beviljade anslagen af hvad ”beskaffenhet som helst, ovilkorligen böra ”vara att tillgå på bestämda tider och till ”utsatt belopp, får Utskottet vördsamt hemställa:' att, derest någon brist tillfälligtvis ”skulle uppkomma uti det påräknade belop”pet af de till Statsverket eller Riksgälds”Contoret anslagne inkomster och tillgån”gar, hvilken ej af öfverskott, eller undra i för handen varande medel betäckes, Riks” göildsConloret må, på sätt äfven till[örkene öjligt varit, anskaffa skilnaden genom ”lån, dock under förbehåll, att dessa, i ”nion af blifvande tillgångar, återbetalas, ”och att de i det hela icke få öfverstiga ”hvad som till de bestämda anslagens, samt ”de beviljade och begagnade lånens eller ”Creditivens fyllande erfordras.”
Häraf synes mig tydligt, att då dessa 70,000 R:dr till Materielen äro ett anslag af någon beskaffenhet, och Utskottet sagt, ”att de be - Den 8 Mars f. m. i5 "viljade anslagen af hvad beskaffenhet som ”hälst, ovilkorligen böra vara att tillgå på ”bestämda tider och till utsatt belopp, Utskottet mäste äfven för denna summa göra ”utväg.”
Det faller sig i alla fall klart, att detta icke föranleder någon misshushållning, utan tvärtom hushållning, ty i samma mohn sorn anslaget till Materielen nu blir otillräckligt, blir kostnaden till dess iståndsättande vid nästa Riksdag så mycket drygare.