Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Der - De» 24 Februari i e. in. 145 Derföre bör man laga så, att löneinkomsterne blifva åtminstone 2000 R:dr, som minst åtgår till ett hushåll i hufvudstaden.
Tillgångar härtill kunna åter icke beredas, om ej genom indragning af någon annan tjenst inom Riddarhuset; RiddarhusCassan är skuldsatt och de öfrige fonderne äro anslagne till fromma stiftelser.
Den ena utvägen Herr Crusenstolpe föreslagit, nemligen inkomster genom concerters gifvande i Riddarhussalen, är af den beskaffenhet, att dess olämplighet icke ens behöfver visas.
Att åter begagna det andra medlet, att indraga en del Directeurers arfvoden, synes obilligt, enär de nödsakas vistas i hufvudstaden året om, och ej hafva större vedergällning derför än 200 R:dr hvardera.
Men frågan är, om ej Secreterare- och Fiscalstjensternes förening hos en person ulan olägenhet kan verkställas, och löneinkomsten sålunda ökas.
En hvar vet, att RiddarhusSecreterarebefattningcn mellan Riksdagarne är en af de lugnaste tjenster i Riket, och att Secreteraren då har tillräcklig tid till Fiscalsgöromålens förrättande.
Under Riksdagarne hinner han deremot kanske icke dermed; men då kan utan svårighet en Fiscal tillförordnas, lika väl som det RevisionsSecreterareEmbete, som nuvarande RiddarhusSecreteraren innehar, af annan person förvaltas.
Hvad uppsigten öfver Embetsmännen inom Riddarhuset angår, så invändes, att om Fiscalens 63 H. 10 i46
Den 24 Februari! e. m. befattning förenas med Secreterarens, liar innehafvaren deraf ingen uppsyningsman öfver sig; men denna invändning mäste förfalla, då man ihogkommer, att Directionen bar denna uppsigt öfver alla Tjenstemännen.
Kamereraren är i alla fall controllerad af Secreteraren, oell dessutom genom revisionen af räkenskaperne, jemte inventeringar.
I manga andra Verk, t. ex.
JernContoret, äro också Secreterare- och Ombudsmannasysslorne förenade, utan att någon olägenhet deraf försports.
Att fordringarnes bevakning besörjes genom en serskild RiddarhusFiscal, bevisar just icke erfarenheten.
För öfrigt får jag upplysa, att det icke är Fiscalen, utan Kamereraren, som controllerar, att inteckningar behörigen förnyas.
Af alla dessa skäl anser jag Utskottets förslag kunna och böra bifallas.
Den siste värde Talaren har sökt visa behofyet af RiddarhusFiscalstjenstens indragning till förbättrande af Secreterarens lön, emedan man annars ej skall kunna påräkna någon skicklig person till denna befattning, sedan dermed ej får förenas någon tjenst i Staten.
I anledning deraf får jag erinra, att när den tid kommer, då Secreterareljensten blifver ledig, är det lättare att bedöma delta förhållande och tillse hvilka löneförmoner må kunna Secreteraren beviljas.
Jag skulle äfven tro, att en RiddarhusSecreterare, hvars Ben Februarii e. m. tiel ej upptages af andra tjenstegöromål, kunde bereda sig en rik inkomstkälla af Riddarhusets rikhaltiga arkiver, helst han torde blifva lyckligare än jag att erhålla understöd af allmänna medel.
Sålunda skall han också vida mera gagna fäderneslandet, än genom blott Protocollsförande hos Ridderskapet och Adeln.
Jag anser derföre omsorgen för RiddarhusSecreterarelönens förökande ej böra förleda Ridderskapet och Adeln att nu indraga en tjenst, som möjligen kan blifva af ännu större nytta, än den nu är.
— En värd Ledamot har åberopat', att, enligt instruetionen för Directionen och Tjenstemännen i Riddarhuset, äfven Secreleraren är satt till uppsyningsman öfver göromålens rigtiga behandling.
Dervid får jag anmärka, att Secreterarens uppsigt sträcker sig endast till Canzlisterne.
Men då han sjelf, äfvensom Kamereraren och sjelfva Ledamöterne i Directionen, ej äro utom möjligheten att begå misstag och olagligheter, är det angeläget att hafva på dem den controll, som Fiscalen nu äger utöfva jemlikt hans instruetion.
Man har sagt, att Fiscalen sjelf sålunda skulle sakna uppsigt öfver sig.
Det måtte vara nog, att han controlleras af lagen.
Jag anhåller ytterligare om proposition till afslag å Memorialet.
Då jag varit Kamererare vid Riddarhuset, anser jag 63 H, 10* i48 Den 24 Februarii e. ra. mig tora yttra den erfarenhet, jag under tiden vunnit rörande ifrågavarande ämne.
Jag har tyckt mig finna RiddarhusFiscalens göromål vara så obetydliga, att de ganska väl kunde uppdragas någon person utom Verket; och en pålitlig man skulle härtill lätteligen kunna erhållas för vida mindre arfvode, än Fiscalen nu åtnjuter såsom lön.
Det är endast till några bevakningar af fordringar, och till yttrande öfver löneansökningar, som lagkunskap hos Fiscalen erfordras.
Men då ändamålet med Fiscalstjenstens indragning endast skulle vara, att bereda utväg till Secreterare-lönens förökande, tyckes mig beslutet i denna fråga med skäl böra uppskjutas tilldess en ny Secreterare tillsättes och det visat sig, örn denne ar en lagfaren person, eller ej.
Emedlertid torde, af det här anförda, vara klart, att, om RiddarhusFiscal-tjensten blifver ledig innan nästa Riksdag, den bör förblifva obesatt intilldess Ridderskapet och Adeln sammankommit och afgjort den nu väckte frågan.
Boye: Herr von Hartmansdorff har yttrat, att RiddarhusSecreteraren borde hafva minst 2,000 R:dr i lön, och att han nu ej har mera än i,5oo R:dr B:co.
Men om man härtill beräknar, att han kostnadsfritt har husrum, ved, och mera dylikt, så torde inkomsterne nu kunna anses utgöra 2,000 R:dr.
Derjemte har Herr von Hart - Den a4 Febfuarii e. m. i4g mansdorff sagt, att erfarenheten ej visat, att säkerhet i bevakningarne vunnits genom RiddarhusFiscalen.
Den händelse Herr von Hartmansdorff åsyftat bevisar ej något uti denna fråga, utan ådagalägger blott, att den Fiscalen var försumlig eller icke jurist, och att det är nödvändigt att hafva jurister till denna befattning.
Jag hoppas, att Utskottets förslag blifver ogilladt.
Herr Rothlieb: Sedan andre Talare redan så fullständigt vederlagt RiddarhusUtskoltets ifrågavarande förslag, har jag ej något att tillägga, men förnyar min anhållan om proposition till förslagets förkastande.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde proposition till bifall å RiddarhusUtskottets ifrågavarande Memorial.
Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken frågade, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå Memorialet.
Ropades åter Ja och Nej. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade sistberörde proposition, som besvarades med starka Ja och några Nej.
I anledning hvaraf Hans Excellence Den a4 Februarii e. m. förklarade, att sora Ja öfverröstat Nej, RiddarhusUtskottets ifrågavarande Memorial blifvit af Ridderskapet och Adeln afslaget.
På hemställan af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken beslöt Ridderskapet och Adeln, i likhet med hvad vid sistlidne Riksdag ägt rum, att utvälja Tre Suppleanter till Ledamöterne i RiddarhusDirectionen, samt att företaga detta val nästkommande Fredag den 26 dennes e. m. vid Pleni början.
Föredrogs å nyo Stats- Banco- samt Allmänna Besvärs- och EkonomiUtskottens den 10 i denna månad under N:o 251 afgifne och den derpåföljde e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser afUtskottensUtlåtande]N:o26, angående fortfarande anslag till Strömrensningar och lättade Vattencommunicationers befrämjande, men blef, på begäran af Herr Hjerta} Gustafa och Grefve Cronstedt, Claes Augustj enligt 4() § Riksdagsordningen, ytterligare lemnadt hvilande på bordet.
Till profning företogs BancoUtskottets den 11 dennes, under N:o 117, aflåtna och den i5 derpåföljde e, m. på hordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets under N:o 90 med - Den 24 Februarii e, m. i5i delade Memorial, angående vissa förändringar af Bankens Sedlar, till deras valeurer, text, format m. m., garantierne emot missbruk och förfalskningar samt ordningarne inom Banken för olika Sedelsorters utbyte och förvexling; i sammanhang hvarmed äfven upplästes Yällofl. BorgareSlåndets den 18 dennes afgifna och den iq derpåföljde e. m. på bordet lagde ProtocollsUtdrag, innefattande inbjudning till de öfrige RiksSlånden att med BorgareStåndet förena sig uti de af bemälde
Stånd i afseende på detta ämne, uti nämnde ProtocollsUtdrag, omförmälde serskilda beslut.
Det beslut, hvari Ridderskapet och Adeln först stannat i denna fråga, anser jag visserligen vara det rättaste; men då Preste- och BondeStånden bifallit det senare Utlåtandet i saken, hemställer jag, att, oaktadt de små bristfällig— heter, som deri finnas, Ridderskapet och Adeln ville frånträda sitt förra beslut och antaga detta Utlåtande, på det häri må erhållas 3 Stånds beslut, och ordning i Banken sålunda vinnas.
Jag utbeder mig Proposition härom.
Jag instämmer till alla delar i Herr Hjertås hemställan.
I Utskottet har jag väl mot Utlåtandet afgifvit en reservation, som dock, i anseende till beliofvet af Expeditionens skynd - Den 24 Februarii e. m. sartina afgång, ej blifvit densamma bifogad; men jag inskränker mig nu till livad Herr Hjerta föreslagit, nemligen antagande af senare Utlåtandet och afslag å BorgareStåndets inbjudning.
På detta sätt beredes det största framsteg, sedan 1728, i Bankens inre organisation och ordning, som hufvudsakligen vinnes genom Transporträkningens borttagande.
Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde proposition till bifall å BancoUtskottets berörde Utlåtande; hvilken proposition med Ja besvarades.
I anledning hvaraf Haris Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Vällofl.
BorgareStåndets omförmälde inbjudning till deltagande i dess beslut, ej blifvit af Ridderskapet och Adeln antagen.
Föredrogs å nyo och bifölls BancoUtskottets den 12 dennes afgifna, samt den i5 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Memorial N:o 118, med förslag angående vissa bestämmelser, som Utskottet ansett böra finnas tydligen uttryckte i texten å de nya Sedlar, hvilka, efter dess gifna förslag, komma att af Banken utgifvas.
Å nyo föredrogs StatsUtskottets den 16 i denna månad a flatna och den 17 derpå - l
Den 24 Februarii e. m. i53 följde e. m. på bordet lagde Memorial N:o 4o8 rörande Reglementet, som för Riksgäldskontoret skall utfärdas.
Jag vill ej föreslå återremiss eller ändring i detta Förslag; men jag vill till protocollet hafva anmärkt, att jag anser det i 16 § af Förslaget influtna uttrycket: ”Ränte-anslag, enligt i8i5års ”Riksdagsbeslut, till Hans Maj:t Konungen ”och Dess Arfvingar efter Successionsordningen af den 26 September 1810, Två”HundraTusen (200,000) R:dr årligen” icke hafva bordt nyttjas; ty 1815 års Riksdagsbeslut lyder i 6 § sålunda: ”För att på nå”got sätt i underdånighet betyga
Vår tacksamhet häremot, och i någon mån ersätta ”de förluster och uppoffringar, Hans Kongl. ”Höghet KronPrinsen och Hans Gemål gjort ”för Sveriges väl, bafve Vi, på Hans Maj:t ”Konungens anmodan, bcslutit, att till Hans ”Kongl.
Höghet KronPrinsen och Dess Arfvingar efter Successionsordningen af den ”26 September 181 o, årligen skall utbetalas ”TvåHundradeTusende
Riksdaler i Svenska ”BancoSedlar, att af Dem efter behag dispo”neras, och ifrån den 1 sistledne Augusti ”beräknas, hvarpå Vårt RiksgäldsContor, dit ”Hans Kongl. Maj:t lofvat, att alla Rikets ”inlöste förbindelser, som i utländsk mans ”ägo befinnas, skola vara inlemnade, erhållit befallning, att vederbörlig förbindelse ”å Våra vägnar utfärda.”
Der finnes säle - i54 D e u ^4 Februari! e. ra. des icke ett ord nämndt derom, att denna summa är ett ränte-anslag, utan efct årligt bidrag.
Nu har detta uttryck insmygt sig uti det föreslagna Reglementet, emedan det förut blifvit nämndt och oanmärkt i ett Betänkande af StatsUtskottet.
Men då det ej kan vara af någon serdeles betydelse, enär i alla fall den gamla ordningen naturligtvis kommer att iakttagas, vill jag, såsom jag redan sagt, icke yrka ändring häri; nöjd att hafva till Protocollet erindrat. att summan ej är ett ränte-anslag, utan blott en årlig betalning enligt i8i5 års Riksdagsbeslut.
Herr von Hartmansdorff} August:
Jag anhåller att Herr RiddarhusSecreteraren måtte ur det föreslagna Reglementet uppläsa det af Herr Hjerta klandrade uttryck, hvarefter jag sjelf skall läsa upp den gamla Instruclionen, för att visa, det skillnaden dem emellan i detta fall är nästan ingen.
Sedan undertecknad RiddarliusSecreterare å nyo uppläst den af Herr Hjerta nyss uppläste 16 § af förslaget till Reglemente för RiksgäldsContoret, fortfor Herr von Hartmansdorff:
Ordalagen i det gamla Reglementet är följande: ”a) Jemnlikt iS15 års Riksdagsbeslut, TvåHundrade”Tusende (200,000) Riksdaler årlig Ränta till ”Hans Maj:t Konungen och Dess Arfvingar ”efter Successionsordningen af den 26 Sept.
Den 24 Februarii e. m. 155 ”1810.”
Hela skillnaden är att ordet Ränta står på annat ställe, och det tror jag ej kan gifva grundadt skäl till anmärkning.
Det är just på den grund, att ett sådant uttryck förut blifvit begagnadt, jag ej yrkat återremiss eller ändring deraf i det nya Reglementet; men jag liar velat i Protocollet anmärka, att summan ej är ränte-anslag, hvilket förutsätter att Capital dertill finnes.
Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, blef StatsUtskottets ifrågavarande Memorial af Ridderskapet och Adeln bifallet.
Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets den 12 dennes under N:o 121 afgifna och den 22 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets, under N:o 100, förut meddelade
Memorial med förslag till reglementariska föreskrifter om låns meddelande från Banken emot pant af tackjern, fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Memorial redan blifvit, den 1 dennes f. m., af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande
Företogs till pröfning och bifölls Banco - 156 Den 24 Februarii e. tu.
Utskottets den 16 dennes under N:o i24aflåtna och den 22 derpåföljde e. m. på bordet lagda Memorial med förslag angående några uti BancoReglementet erforderlige närmare bestämmelser i samband med den af Rikets Ständer beslutade upp- och utlåning.
Då nu å nyo föredrogs Förstärkta StatsUtskottets, den 21 i denna månad, under N:o 4°9 afgifna och den 23 derpåföljde på bordet lagda Memorial, angående den allmänna Bevillningens fördelning, fann Ridderskapet och Adeln, att berörde Memorial borde till BevillningsUtskottet öfverlemnas.
Herr Brummerj Carl Magnus, bade inlemnat ett Memorial, som upplästes, så lydande:
Sedan jag nu först i dag kommit i tillfälle att läsa Herr von Hartmansdorffs yttrande den 19 dennes e. in., i anledning af ExpeditionsUtskottets förfrågan uti Memorialet N:o 389 i afseende å förslag till föreskrifter i och för tryckningen af Bihanget till RiksStåndens Protocoll vid blifvande Riksdagar, — synes det mig tydligt och klart, att det ödet blifvit min lott att med Herr von Hartmansdorff och det Höglofl, ExpeditionsUtskottet instämma en trio för att ifrån de dödas, eller åtminstone halfdödas, rike, om något sådant skulle finnas, uppväcka det, genom ett yrväder af små - Den 24 Februarii e. m. fjäskande tanklöshet, redan i sin födsel förqväfda, eller åtminstone förlamade, förslag uti ifrågavarande ämne, hvilket, såsom jag uti mitt förra anförande den 19 dennes e. m. tillkännagifvit, någon Ledamot af Ridderskapet och Adeln vid 1818 års Riksdags början afgifvit, och hvaröfver dåvarande Expeditionsutskott sig yttrat.
Herr von Hartmansdorff anför, att bemälte
Utskott ej är constitutionelt berättigad t att väcka motion, hvilket jag väl ej kan eller vill bestrida; men min mening deremot är, att sjelfva frågan endast är af reglementarisk natur och ingalunda i behof af den opinionsmognad, som egentliga grundlagsfrågor ansetts tarfva, utan vid nästkommande Riksdags början kan komma att regleras efter det Riksdags-TjenstgöringsReglemente, hvartill jag ämnar afgifva ett förslag, för att épurera Riksdagsordningen från en hop triviala tjenstgöringsstadganden, som ej äro af Grundlags natur.
Herr von Hartmansdorff vill vidare, att, fast hellre än Utskottet, dess Ordförande och Ledamöter bordt begagna sin rätt att, en hvar i sitt stånd, göra motioner i ämnet efter ett lika, vill förmodligen säga lika lydande, circulär, såsom det tillgått i vissa lånefrågor under denna Riksdag.
Härvid får jag blott erinra, att omförmälde lånefrågor förmodligen varit bland de onekligen vanligen många enskilta angelägenheter, som vid detta Riksmöte blifvit, med en fast otrolig sorgfällighet, inlurendrejade, och att deremot i58 Den a4 Februarii e. m. elen ifrågavarande Redactionsfrågan, enligt sin natur, icke gerna kan vara eller blifva enskild angelägenhet, utan är och förblifver en reglementarisk Riksdagsfråga, hvarom, i min tanka, förmodligen bör blifva stadgadt i ett blifvande RiksdagstjenstgöringsReglemente, hvilket jag länge ansett, och ännu anser såsom i ofvan omförmälte RiksdagsOrdnings oppskurnings afseende ganska tjenlig, ja! nödvändig.
Alltderföre, oell då ej eller Herr von Hartmansdorff sjelf värdigats bevärdiga ämnet med en ny motion; får jag nu härmedelst motionsvis anhålla, att det Höglofl.
ExpeditionsUtskottet täcktes, efter det ursprungliga 1818 års förslagets långa 12-åriga hvila, detsamma i sin ursprungliga helhet ostympadt genomläsa och sig deröfver, som jag numera hoppas, gunstbenäget yttra.
Jag anhåller, att detta yttrande må få åtfölja deri beslutna remissen till Utskottet.
Upplästes StatsUtskottets den 24 dennes afgifne Memorial N:o 411 i anledning af skiljaktiga Beslut inom RiksSlånden i fråga om den af Marstrands
Stad sökte ersättning för utgjord inqvartering.
Upplästes ett från RiddarhusUtskottet inkommet så lydande:
Sedan, i anledning af väckt fråga om Den i4 Februarii e. ni. i5g offentlighet vid Höglofl.
Ridderskapets och Adelns öfverläggningar, Ridderskapet och Adeln redan den 16 sistlidne Mars funnit godt en sådan offentlighet medgifva, med förbehåll, icke allenast att ett stadgande derom borde i Riddarhu&Ordningen iakttagas, utan ock att sättet, vilkoren och verkställigheten af berörde offentlighet skulle, efter särskild öfverläggning, sedermera bestämmas; samt Ridderskapet och Adeln, under den irsta derpå följande April, jemte förklarande, att de Reglementariska stadganden, hvilka i afseende å ifrågavarande offentlighet, kunde komma att äga rum, borde uti Ridderskapets och Adelns Ordningsstadga inflyta, behagat till RiddarhusUtskottet återremittera det af Utskottet, i afseende å offentligheten, uppgjorde Reglementariske förslag, hvarjemte Ridderskapet och Adeln ansett nödigt anmoda Lagutskottet att upprätta ett Lagförslag, som innefattade nödige straffbestämmelser för de förbrytelser, hvilka kunde begås af åhörare, som bevista RiksStåndens sammanträden; så och efter det Ridderskapet och Adeln, vid pröfning af det utaf RiddarhusUtskottet afgifne förslag till ny Riddarhusordning, under den io nästl.
Augusti, stadgat, att den nya Riddarhusordningens 3 g § borde innehålla tillåtelse för ”fremmaude åhörare att, på sätt Rid”derskapet och Adeln derom särskildt besluta, kunna bevista Ridderskapets och Adelns ”öfverläggningar, sedan en Lag, i den ord - i6o Den 24 F e b r n 2 r i i e. m. ”liing 87 § Regeringsformen föreskrifter, blif”vit utfärdad, angående de förbrytelser el”ler oordningar sorn af åhörare kunna be”gås;” å hvilket stadgande Kongl. Maj:t, medelst skrifvelse af den 19 derpå följande
December meddelat Dess Nådiga sanction; har RiddarbusUtskottet, som tillika tagit kännedom utaf den Rikets Ständers till Kongl. Maj:t aflåtne underdåniga skrifvelse, sorn innefattar förslag till
Lag för åhörare vid RiksStåndens sammanträden, nu skolat, i anledning af de med förslaget till OrdningsReglemente i afseende å offentlighetens införande hos Ridderskapet och Adeln gjorda anmärkningar, Dess vördsamma yttrande härmed afgifva.
Utskottet får dervid till en böljan fästa Högloft.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid det förändrade förhållande, som numera äger rum, i följd af de såsom vilkor för offentlighetens införande föreskrifne allmänna Lagbestämmelser, hvilka, jemte det de lemna den enda i det lagbundna samhället tillförlitliga garanti, tillika måste inskränka behofvet af sådane försigtighetsmått, i afseende å ordnings bibehållande, som eljest hade varit nödvändiga, och de der sålunda uti RiddarliusUtskottets, utur en dylik synpunkt, först afgifna förslag linnas tagne i betraktande: af detta skäl, anser Utskottet de, i afseende å offentligheten vid Ridderskapets och Adelns öfverläggn ingar» - Den 24 Februarii e. ni. iöt gar, nödige särskilda föreskrifter endast böra omfatta sättet för billetternes fördelning och bestämmandet af den Autoritet, sorn må äga rätt att aflägsna åbörarne.
Hvad nu först angår billettfördelningen, så och enär offentligheten vid RiksStåndens sammanträden, i följd af stadgad Lag, bl ifver en folkets allmänna rättighet, finner Utskottet, på sätt åtskillige Ridderskapets och Adelns Ledamöter jemväl föreslagit, det ej eller lämpligt, att öfverlåtandet af denna rätt må öfverlemnas till det enskilda godtycket hos Ståndets medlemmar, utan håller före, att, i enlighet med hvad inom Europas öfriga representativa församlingar öfligt finnes, de personer som på utsatt tid och ställe sig 0111 inträdeskort anmäla, jemväl böra, i den ordning anmälan göres,sådane billetter till ett visst bestämdt antal, i mån af det anvista utrymmet, erhålla; dock alt dessa billelter endast blifva för ett Plenum gällande.
Men då det är af bogsta vigt, att
Representationens förhandlingar blifva bekanta icke allenast för den del af Hufvudstadens publik, som äger tillfälle att bevista Ståndets sessioner, utan ock genom Tidningarne tillförlitligen meddelade åt hela Svenska allmänheten, har Utskottet trott inträdesrätt oafbrutet under loppet af hela Riksdagen böra lemnäs åt feni af Hufvudstadens mest ansedda TidningsRedncleurer eller deras ombud; äfvensom Utskottet, 63 H. 11 Den 9.4
F e b r 11 a r i i e. m. till disposition af Herr LandlMarskalken anvisat 20 Billetter, lör att tillställas de utländske Missionerne, eller hvilka personer, som eljest kunna anses af LandlMarskalken vara till något företräde i detta hänseende Berättigade.
I öfrigt har Utskottet ansett lämpligast, alt RiddarlmsDirectionen såväl Besörjer Billetternes förfärdigande, som ock förordnar på hvad sätt de må kunna till fremmande åhörare utdelas.
Beträffande dernäst Bestämmandet af de tillfällen, då ett Plenum
Bör vara slutet, eller då fremmande åhörare
Böra sig derifrån aflägsna, så innehåller Utskottets förra förslag, i detta hänseende, dels ”att Landtmarskalk eller Ordförande skulle äga att ”vägra fremmande personers inträde, antingen för ett helt Plenum, eller för en del ”deraf; äfvensom under varande Plenum anbefalla deras aflägsnande,” dels ock att sistnämnde rättighet skulle kunna utöfvas af frenne StåndsLedamöter, som sig derom förena.
Emot detta förslag hafva åtskilliga anmärkningar af skiljaktig syftning
Blifvit hos Ridderskapet och Adeln framställde, nemi. af Friherre Boye, L., Herr von Hartmansdorff"j A• och Herr Cederschjöld, P. G., att En Ledamots Begäran orri åhörarnes aflägsnande Borde här, likasom i Engelska Parlamentet, göra tillfyllest; af Friherre Anckarswärd, C. FJ., och Herr Hjerta, G., att hvarken LandtMarskalk, ej eller några StåndsLedamöter ensamme skulle äga ali ut - Den 24 Febi nar ii e, ro. visa åhörarne, utan att dertill mätte fordras en Stunda Ledamots af LandtMar skalken bifallne begäran; af Grefve Frölich, D., Herr Rosenblad, B. och Friherre fVrangel, LL, att LandtMarskalk ej må äga någon beslutande-rätt i detta, mer än i andra ärender; utan att fremmande personers aflägsnande endast må kunna hero af ett visst antal utaf Ståndets egna Ledamöter, hvilket antal Grefve Frölich likväl ansett höra bestämmas till fem; af Herr Munch af Rosenschöld, E. Z., att om rättighet skulle lemnäs för någon eller några Ledamöter att utvisa åhörarne, denna rättighet åtminstone horde vara förenad med skyldigheten att uppgifva anledningen till deras i sådant afseende framställda begäran; samt af Herr Rosenquist af Åkershult, F. L., att åhörarne icke horde kunna utvisas, med mindre ett allmänt stoj och buller bland dem uppkomma.
Utskottet har tagit dessa anmärkningar och Förslag i behörigt öfvervägande; men då, hvad angår den rätt som uti ifrågavarande hänseende bör LandtMarskalk tillkomma, det förekommer; att, enligt Riksdagsordningen, LandtMarskalk är berättigad vidmakthålla ordning vid sammankomsterne, samt han jemväl är den, hvilken för Ståndet föredrager öfverläggningsämnena, och sålunda ensam är i tillfälle alt på förhand bedöma, huruvida något ärende må förekomma, som 63 H. 11* 164 Den 25 F eli ru arli e. m. antingen angår personlige förhållanden .