Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om låneunderstöd för anläggande af ny väg från jernvägsstationen Töreboda i rak sträckning till Wenerns hamn vid Mariestad.
Ja g anhåller härmed vördsamt, att Rikets Ständer ville bevilja Mariestads samhälle ett anslag, med eller helst utan återbetalningsskyldighet, af 150,000 R:dr för anläggande af en ny väg frän jernvägsstationen Töreboda i rak sträckning till Wenerns hamn vid nyssnämnde stad.
Då jag är temligen viss om, att äfven inom annat Stånd dylik motion varder väckt, med utförligt andragande af motiverna äfvensom af sättet för lånets utgående m. m., anser jag mig ej böra upptaga Ståndets tid med att här framställa vidlyftig motivering af förslaget.
Jag inskränker mig fördenskull endast till den anmärkning, att ifrågavarande väg skulle dels icke obetydligt öka trafiken å Statens jernbana, till och från nyssnämnde jernvägsstation, till hvilken inga andra vägar finnas, än dåliga häradsvägar; dels mycket förminska Kronans årliga utgifter för posternas fortskaflände m. m.; dels tillskynda kringliggande orter samt staden Mariestad mångahanda fördelar o. s. v., och dymedelst åt det allmänna småningom återgälda de uppoffringar, Staten iklädde sig för detta företag.
Jag anhåller vördsamt om min motions remitterande till Stats-Utskottet.
JW 193.
Af Herr Rydin:
Om tullfrihet för vissa råämnen.
Då under de sednare årens tullagstiftning den grundsats allt mer och mer gjort sig gällande, att, så vidt möjligt, råämnen för fabrikerna och handfygrkérierna böra vara fria från tull, så tager jag mig friheten fästa uppmärksamheten derpå; ätt; underrubriken r,Gräs,,} förekommer färgadt. trensadt eller upprispad! 1 g, sohr 372 Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
194. drager en tull af 3 öre, och under rubriken ”Mattor” af strå eller rötter är likaledes tullen å 1 S" 3 öre.
Då det förra utgör råämne till de sednare, så förefaller det mig besynnerligt att tullen skall vara lika för råämnet och fabrikatet, hvarföre jag föreslår att det förra bör vara tullfritt.
Under rubriken: ”Hudar och skinn”, ej hänförliga till pelsverk, oberedda, förekommer: torra, osaltade och obestrukna, 1 Centner 2: 50. saltade eller bestrukna 1 dito 1: 25. vätsaltade och andra slag .
I följd af ofvan antydda grundsats föreslår jag att tullen å dessa råämnen bör borttagas och rubriken i stället komma att lyda:
Hudar och skinn, ej hänförliga till pelsverk, oberedda, alla slag, Fria.
Tran och späck, alla slag, drager nu en tull pr S" 1 öre.
Ehuru jag önskar att denna tull helt och hållet blefve borttagen, så, för den händelse att detta icke vinner framgång, föreslår jag att Späck, som är råämne till Tran, åtminstone blir tullfritt.
Rubriken skulle dä komma i förra fallet att lyda:
Tran och späck, alla slag Fria. eller i sednare fallet:
Tran, alla slag, 1 S' 1 öre.
Späck, alla slag : - Fritt.
Om remiss häraf till Höglofliga Bevillnings-Utskottet anhålles vördsamt, Stockholm den 29 November 1862. C. G. Rydin. JW 194.
Af Herr D«l!llstrÖIll:
Om statsbidrag till Oscarshamn för utlösning af tomtöresafgälden till egaren af de hemman, från hvilkas områden stadens utmål är afsöndradt.
Genom Kongl. Brefvet den 19 Augusti 1844 erhöllo invånarne i dåvarande köpingen Döderhultsvik, ”till befordrande af rörelsens vidare utveckling och hastigare till vext, saint betryggande af köpingens framtida bestånd”, rättighet att för - Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
Jty? 194.
373 värfva full oell medelst lagfart befästad eganderätt till deri från frälsehemmanen Kikebo, Humlekärshult och Nynäs upplåtna mark, som då utgjorde köpingens område, äfvensom till den jord, sorn till köpingens utvidgning ytterligare erfordrades, hvarvid jemväl i nåder föreskrefs, att köpingens utmål, genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Kalmar län föranstaltande, skulle, efter undersökning af dertill förordnad Landtmätare, på karta läggas samt till byggnadstomter, torg, gator o. s. v. indelas, samt att en årlig afgäld af alla dessa lägenheter fortfarande borde till vederbörande hemmansegare utgå, hvilken afgälds belopp skulle på öfverenskommelse med samma hemmansegare bero.
Enligt af Kommissions-landtmätaren N. Landgren den 24 Maj 1845 upprättad och af Kongl. Maj:t den 18 Februari 1846 i nåder fastställd karta utgöra byggnadstomternas arealinnehåll 978,370 qvadratalnar och den till torg, gator och andra allmänna platser indelade mark 517,486 qvadratalnar eller tillsammans 1,495,856 qvadratalnar.
Den tomtöreafgift, som, enligt med vederbörande hemmansegare träffad öfverenskommelse, blifvit bestämd, utgör ett runstycke banko för hvarje qvadrataln.
Denna afgift kändes visserligen från början ganska tung, enär marken blifvit dyrt inköpt och genom sin bergiga och oländiga beskaffenhet erfordrade högst betydliga kostnader, för att till byggnadstomter, torg och gator planeras.
Men än mera tryckande har denna afgift varit, sedan köpingen Döderhultsvik under år 1856 blef stad.
Oscarshamn erhöll icke, såsom andra städer i vårt land, vid anläggningen några särskilda, till lättnad för deras första bebyggare afsedda förmåner, icke heller någon för aflöning af stadens Magistrat, öfrige embets- och tjenstemän samt andra kommunala behof alsedd stadsjord, till följd hvaraf alla i ock för detta ändamål nödiga medel mäste genom en dryg grundskatt åstadkommas.
Härigenom har afgälden för tomtegare uti Oscarshamn blifvit högst tryckande och utöfvar detta icke allenast ett menligt inflytande på välståndet bland samhällets nu varande invånare, utan verkar såsom ett stort hinder mot inflyttning till staden, således mot dennas utveckling och emot tillkomsten af flera deltagare i de nedtyngande gemensamma bördorna.
Det har derför ofta varit ifrågasatt, att staden skulle söka förskaffa sig ett amorteringslån, för att dermed inlösa de till egaren af Nynäs, Humlekärshult och Kikebo utgående årliga tomtöreafgifter.
Men klart är, att ett sådant län icke skulle kunna erhallas på billigare vilkor, än att den årliga räntan och den årliga kapitalafbetalningen i det närmaste uppginge till hvad nu årligen i tomtöreafgift erlägges.
Någon lättnad kunde således icke härigenom beredas den närvarande generationen af tomtegare, utan först dem, som lefva i en aflägsen framtid, och hvilka, befriade från en mängd bördor, som stadens nuvarande invånare i och för samhällets ordnande burit och ännu komme att bära, vida bättre än de nu lefvande borde kunna erlägga den ifrågavarande afgiften.
Under det andra städer inom vårt land vid deras första anläggande erhållit flera förmåner, bestående dels i skattefrihet under flera år, dels deruti att Staten lemnat medel till uppbyggande af deras publika byggnader och dels deruti, att de erhållit ej allenast den för sjelfva staden erforderliga grunden fri, utan ock, för aflöning af Magistrat och öfrige embetsman, betydliga jordsträckor, uppgående för flere af landets städer till flera mantal, har Oscarshamn icke åtnjutit någon af dessa fördelar.
Sjelf har staden efter högt pris inköpt den bergiga och oländiga mark, som utgör dess område, derå nedlagt högst betydliga kostnader för sprängning och planering, sjelf sörjt för aflönande al sin Magistrat och sina tjenstemän, utan något bidrag af allmänna medel eller enskilda donationer, under få år inköpt eller nybyggt ett större rådhus med fängels} tullkammare med våg och packhus, fattighus, 374 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. J\@
195. folkskolebyggnad och ett hus för telegrafstationen, upptagit, planerat och stensatt torg och j*ator, byggt hamn- och lastbrygga med flera mindre företag; och inom kort förestår dock en dyrbar kyrkobyggnad jemte inköpande och planerande af kyrkogård.
Såsom ofvan blifvit, omnämndt utgör stadens hela område 1,495,856 qvadratalnar.
Beräknas ett runstycke banko för hvarje qvadrataln uppkommer ett belopp, hvilket, kapitaliseradt efter förhållandet 100: 5, gifver en summa af Femtioett tusen niohundra tretionm R:dr 22 skillingar Banko eller 77,909 R:dr 16 öre Riksmynt.
Enligt afgifven skriftlig förbindelse har dock egaren af Nynäs, Kikebo och Humlekärshult, Herr Ryttmästaren och Kommendören af Kongl. Wasaorden J. F. Hultenheim utfäst sig, att, emot en kontant lösesumma af 75,000 R:dr Runt, för sig och sine rättsinnehafvare för evärdeliga tider afstå från rättigheten att uppbära ifrågavarande tomtöreafgifter, derest denna summa erlägges inom förloppet af tre års tid, räknad från den 30 sistlidne Juni.
Med anledning häraf och de flera skäl, Oscarshamns stads innevånare anfört uti till Kongl. Majit ingifven underdånig ansökning derom, att Kongl.
Maj:t måtte till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om beviljande till nämnde stad af erforderligt anslag för utlösen af tomtöreafgifterna derstädes, vågar jag, oviss om denna underdåniga ansökan hos Kongl. Maj:t vinner nådigt bifall, härmed föreslå, det Rikets Ständer mätte bevilja staden Oscarshamn ett anslag, utan återbetalningsskyldighet, af Sjutiofem tusen Riksdaler Riksmynt, för utlösen af tomtörealgälden till egaren af hemmanen Nynäs, Humlekärshult och Kikebo, utaf hvilka hemmans områden hela stadens utmål är afsöndradt, eller, derest sådant icke bifalles, att hälften af den begärda summan mätte ifrågavarande stad beviljas som anslag utan återbetalningsskyldighet och andra hälften som amorteringslån.
Om remiss af denna motion till vederbörligt Utskott anhåller jag vördsamt, äfvensom att dit, derest sådant erfordras, få ingifva Kongl.
Maj:ts Befallningshafvandes ^ i Kalmar län samt Kongl. Kammar-kollegii och Stats-kontorets afgifna underdåniga utlåtanden öfver Oscarshamns stads innevånares ofvanberörde underdåniga ansökning, jemte öfriga deri åberopade handlingar.
Ludv. Dahlström. JW 195.
Af Herr Dahlström:
Om anslag till utvidgning af elementar-!äroverkel t Oscarshamn.
Genom det anslag Rikets Ständer vid 1856 års riksdag beviljade, till aflöning åt en Rektor och en Kollega vid Oscarshamns skola, har detta samhälle och den omkring - Motioner i Borgare-Ståndet 1862. ,JW 195. 375 liggande orten, sedan Oktober 1858, kommit i åtnjutande af en dittills saknad fördel, Att emellertid samhällets behof uti ifrågavarande hänseende härmed icke blifvit fylldt, behöfver icke sägas.
Det kunskapsmått, som, enligt gällande skolstadga, bör bibringas inom elementarläroverkens båda nedersta klasser är mycket ringa, i jemförelse med hvad, enligt nutidens kraf, måste anses höra till en någorlunda fullständig elementarbildning.
Föräldrar och målsmän, som för barn och myndlingar kunna bekosta en sådan, finna det vanligen bäst och ändamålsenligast, att genast från början insätta dem vid ett fullständigt elementarläroverk.
Men det stora flertalet af föräldrar och målsmän, som ej kunna bekosta en sådan kurs i en långt aflägse belägen stad, hvarmed de i öfrigt icke stå i någon beröring, kunna icke vid Statens inom staden förlagda läroverk för sina barn erhålla vidare undervisning, än den högst otillräckliga, som ligger inom andra klassens lärokurs.
Utan annan bildning, än den inhemtandet af denna lilla kurs medförer, utgå dessa i allmänhet omedelbart till något af de industriela yrkena, ett förhållande, som hvarken för dem sjelfve eller det allmänna kan vara gagneligt.
Det kan under sådana förhållanden sättas ifråga, huruvida de fördelar läroverket tillskyndar samhället äro så stora, att de uppväga de ganska kännbara uppoffringar, samhället för detsamma måste vidkännas.
Hvad här är sagdt torde kunna tillämpas på de fleste städer, der endast tvåklassigt elementarläroverk finnes.
Ingen stad inom hela landet torde dock vara i större behof af ett fullständigare elementarläroverk än Oscarshamn, i anseende till aflägsenheten ifrån stad med fullständigare elementarläroverk.
De närmast belägna städerna, der elementarläroverk finnas, äro Kalmar, Westervik, Wimmerby och Ekesjö.
Afståndet till Kalmar är 9, till Westervik 9, till Wimmerby 7 Och till Ekesjö 13 mil. Wimmerby, som är den mest närbelägna, har endast ett treklassigt läroverk, der lärokursen sålunda ej kan vara synnerligen större, än vid det tvåklassiga läroverket i Oscarshamn.
För att erhålla en fullständigare elementarbildning måste en lärjunge derifrån sålunda vända sig till annan stad, belägen åtminstone på 9—13 mils afstånd.
Med dessa städer står Oscarshamn, isynnerhet under vissa tider af året, i föga beröring och i en än mindre den omkringliggande landsorten.
Tvärtom står landsorten i närheten af städerna Wimmerby och Ekesjö till ej ringa del, på grund af affärsförbindelser, i närmare beröring med det vid hafvet belägna Oscarshamn.
Och i samma mån Oscarshamn med hvarje år i allt flere afseendfen bildar sig till centralpunkt för en folkrik och mycket vidsträckt landsorts rörelse, i samma mån framstår behofvet af ett fullständigare elementarläroverk derstädes alltmera oafvisligt.
Redan nu eger staden en folkmängd af omkring 2,500 innevånare; och flere städer med mindre folkmängd åtnjuta fördelen af fullständigare elementarläroverk, ehuru belägne mycket närmare till andra städer, som uti ifrågavarande hänseende, jemte eget, kunna fylla kringliggande landsortens behof.
I närheten af Oscarshamn ligga åtskilliga folkrika köpingar, af hvilka en, Mönsterås, belägen på 3 J mils afstånd, har en folkmängd af omkring 1,400 personer, således mera än cirka 30 af rikets städer, af hvilka nästan alla hafva elementarläroverk eller pedagogi.
Äf hvad här i korthet och ofullständigt är anfördt torde följa, att Oscarshamns stad är i behof af ett, åtminstone på reallinien fullständigt elementarläroverk.
För det närvarande blefve likväl detta behof i det närmaste uppfyldt genom det nu varande tvåklassiga läroverkets utvidgning till ett femklassigt, en utvidgning, som blifvit afsedd i den af Kongl. Maj:t nådigst godkända planen för den nya läroverksbyggnaden i Oscarshamn.
I anledning häraf vågar jag föreslå en sådan förhöjning i anslaget till lärarelöner vid lägre elementarläroverket i Oscarshamn, att detsamma må kunna till ett femklassigt läroverk utvid - 376 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 196. gas eller, om skäl till bifall härför icke skulle anses vara anförda, att, ehuru samhällets och ortens behof derigenom endast i ringa mån blefve afhulpet, Rikets Ständer måtte bifalla den förhöjning i cCnslaget till ifrågavarande elementarläroverk, som kan erfordras för dess utvidgning till treklassigt.
Om remiss af denna motion till vederbörligt Utskott anhålles vördsamt.
Ludvig Dahlström. JW 196.
Af Herr DfttilstFÖMI Om progressiv löneförhöjning för Provincial-läkare.
Uti en till Kongl. Majit af flere Provincial-läkare inom riket ingifven underdånig ansökning hafva desse anhållit, att, enär desse tjenstemän saknade all utsigt till befordran och icke kunde genom förvärfvad duglighet och erfarenhet i tjensten bereda sig någon bättre ekonomisk utkomst än de vid inträdet i densamma erhöllo, helst, i anseende till Provincial-läkarnes manga tjenste-åligganden, tillfälle att genom enskild praktik förvärfva erforderlig bergning icke stöde dem i lika mån öppet, som andra läkare, Kongl. Majit täcktes föreslå Rikets Ständer en progressiv löneförhöjning för ifrågavarande Läkare.
Yid jemförelse af Provincial-läkarnes löneförmåner med dem, som tillkomma Militär-läkare och, med hänseende till de förras trägna och mångfaldiga embetsgöromål, synas de för Provincial-läkare anslagna lönebelopp nog ringa, särdeles då besinnas att dessa tjenstemäns arbetskrafter, till följd af beskaffenheten utaf deras ansvarsfulla tjensteåligganden, ofta tidigt nog förminskas; och sålunda flerfaldige af desse måste, vid högre ålder och deraf inskränkt praktisk verksamhet, befinna sig uti en- betryckt ställning.
Det är med anledning häraf och under förmenande, att de skäl, som legat till grund för Rikets Ständers vid 1856 års riksdag fattade beslut om progressiv löneförhöjning för lärarne vid Statens elementarläroverk, äfven i någon mån gälla för en dylik löneförhöjning för ifrågavarande tjenstemän samt, under åberopande af Kongl.
Sundhetskollegii den 15 nästlidne
Maj öfver förenämnde ansökning afgifna underdåniga utlåtande, jag vågar föreslå, att desse Läkares löner måtte, efter tio års af medicinal-styrelsen väl vitsordad tjenstgöring, höjas till 2,000 Ridr, samt, efter ytterligare feni år, till 2,500 R:dr, eller till samma belopp som för adjunkter vid elementarläroverken är bestämdt.
Dahlström 197 Motioner i Borgare-Ståndet 1802.
,/W 197.
,M 197.
Af Herr lill
Illström:
Örn anslag för fullbordande aj elementarläroverks^ byggnaden i Oscarshamn.
Vid sednaste riksdag hugnades staden Oscarshamn med ett anslag af 20,000 Riksdaler, såsom bidrag till uppförande af ett tjenligt hus för elementarläroverket derstädes; för hvilket understöd, det första, som kommit nämnda samhälle till del, det är djupt tacksamt, men då törslagei till samma byggnad blifvit uppgjordt med behörigt afseende på läroverkets blifvande utvidgning och det för samma byggnad upprättade och gillade kostnadsförslag upptager en summa af något öfver 45,000 R:dr Runt, erfordras härför från stadens sida en utgift af 25,000 ii:dr.
Byggnaden är nu, enligt fastställd ritning, uppförd till murar och tak, dervid kostnader blifvit nedlagde utöfver det erhållna understödet.
Uti vid föregående riksdag af Herrar Fr.
Thollander och C. J. Svensén väckta motioner begärdes som understöd för uppförandet af ifrågavarande byggnad ett anslag af 30,000 R:dr; och samma skäl, som derför anfördes och som då ingaf Oscarshanms stad förhoppning att hos Rikets Ständer erhålla det sökta understödet, qvarstå ännu.
Det är under åberopande af dessa då anförda omständigheter, och enär staden Oscarshamn fortfarande fortgår i sin sträfvan till utveckling och förkofran samt, till följd af de stora uppoffringar samhället i sådant afseende måst underkasta, sig, då det. enligt officiela uppgifter efter undfåendet af stadsprivilegier eller år 1856, af egna medel på byggnader och allmänna arbeten nedlagt en summa, utöfver 100,000 R:dr, nu saknar utväg att, utan ytterligare understöd, anskaffa den till fullbordandet af ifrågavarande byggnad nödiga summan, 25,01/0 R:dr, jag vågar, efter dertill erhållet uppdrag, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer för fullbordandet af elementarläroverks-byggnaden i Oscarshamn måtte åt staden anvisa ett ytterligare understöd utan återbetalningsskyldighet af 10,000 R:dr R:mt.
Om remiss af denna motion till Stats-Utskottet anhålles.
Ludv. Dahlström.
Bih. tilt R.
Prof. 1862 & 1863. 11 Sami. 3 A/d. 48 378 Motioner i Borgare-Ståndet 1862.
,j\V 198.
JVS *»«• Af Herr BjÖrcli!
Angående förändrad grund för utmyntningen af Svenskt silfvermynt och tillvägabringande af likhet i de Skandinaviska ländernas myntjör hållanden.
Bland de olägenheter, som åtfölja våra nuvarande myntförhållanden, har icke utan s kai den blifvit framhållen, såsom en af de svåraste, att den Svenska såkallade Specien icke, såsom den Norska och Danska, blifvit bestämd till likhet med Hamburger-riksda iern.
Nekas kan det icke eller, att härigenom vållats omedelbara förluster, likasom ock fördelar gått förlorade, som eljest kunnat påräknas.
Det må gerna medgifvas, att orsakerna till den öfvervigt, som Hamburger Banko haft och har i jemförelse till dess rätta värde, äro flere.
Redan förut har jag haft tillfälle att fästa det högtärade Ståndets uppmärksamhet derpå, att, bland andra anlednin gar till detta förhållande, en origtig föreställning om medlen att qvarhålla silfver i landet dertill medverkat, att inflytelse jemväl måtte tillerkännas den fordom nog allmänna åsigten, att landets produktion borde gynnas och konsumtionen deremot hämmas; och att fram för allt förhållandet mellan tillgång och efterfrågan varit bestämmande för värdet af det utländska mynt, hvari den största omsättningen hittills förekommit.
Men om dessa och andra förhållanden gjort, att vexelkursen hållit sig högre, än som motsvarat de olika myntens verkliga värde, så skulle ofelbart en motvigt funnits, om den Svenska Specien varit till sitt innehåll och värde så bestämd, att det icke erfordrats någon särskild beräkning af dess värde i förhållande till Hamburger-riksdalern.
Utom det, att då export af silfver måste ega rum, det Svenska myntet, derest det visat sig vara med noggrannhet och omsorg utmyntadt, snart skulle tillvunnit sig det förtroende, att det utan omsmältning fått vid liqvid å den utländska orten gälla för sitt fulla värde, och att således den enskilde för sin liqvid vunnit ett hastigare, och derföre förmånligare, äfvensom i allmänhet fördelaktigare resultat ; så skulle ock, då omständigheterna medgåfvo silfrets återförande, detta företrädesvis återkomma i myntad form, hvarigenom den betydliga myntningskostnaden skulle besparas och Banken undgå förluster af myntningen.
Den allmänna kännedomen af det Svenska myntets verkliga värde skulle ock göra det omöjligt att nedtrycka samma värde, enär spekulationen snart skulle hindra, att sådant skedde i någon betydligare mån.
En återverkan på vexelkursen skulle deraf blifva en följd åtminstone så vidt, att den hölles inom den gräns, som bestämdes af de minskade kostnaderna för det exporterade myntets tillgodogörande; och om, såsom sannolikt är, myntets bestämda och allmänt kända värde framkallade vexeldragning på Sverige i Svenskt mynt, så skulle omkosnaderna för manufakturhandelns liqvider på utländsk ort, icke såsom nu drabba den Svenska köpmannen, utan den utländske.
Då det numera är en allmänt insedd sanning, att rörelsen och omsättningen mellan olika länder i väsendtlig mån befordras af likhet i mynt, och det mer och mer erkännes såsom ett önskningsmål, att en lifligare och lättad förbindelse mellan de Skan - Motioner i B ov g are-Sandel 1862.
J\i> 198.
379 damviska länderna åstadkommas, tror jag mig icke vidlyftigt behöfva visa fördelarne af ett lika mynt i Sverige, Norrige och Danmark.
Denna fördel, hvaraf vi hittills varit i saknad, skall utan tvifvel af en hvar uppskattas, om än olägenheterna af det nuvarande förhållandet äro mera kända af dem, som tillhöra de orter i landet, der beröringen med våra stamförvandter är och måste vara lifligare.
Om det alltså måste anses och erkännas såsom en olägenhet, att den Svenska Specien icke varit bestämd till likhet med Hamburger-riksdalern och om det jemväl måste finnas angeläget, att likhet i myntförhållanden finnas inom de Skandinaviska länderna, så må deraf väl följa, att det Svenska myntet bör undergå en förändring.
Innan man bestämmer sig för denna, må dock noga öfvervägas lämpligaste sättet att ernå de fördelar, som af en sådan förändring kunna väntas.
Vid närmare betraktande af hvad ofvan blifvit anfördt om olägenheterna af olikheten mellan den Svenska Specien och Hamburger-riksdalern, skall det lätteligen visa sig, att dessa bero vida mindre deraf, att en sådan olikhet förefinnes, än att det Svenska mvntet icke är bestämdt så att dess värde i förhållande till Hamburger-riksdalern kan af en hvar lätt beräknas
Icke eller någon af de fördelar, som en fullkomlig likhet mellan dessa myntslag skulle medföra, kan gå förlorad, om likheten är sådan, att den medgifver, att utan någon beräkning, genast bestämma och känna myntets värde.
Det- skulle väl kunna sägas, att om likheten vore fullkomlig, det Svenska myntet skulle gälla i Hamburg fullt lika, som Hamburger Banko; men detta torde icke i någon händelse blifva förhållandet, hufvudsakligen af den anledning, att i Hamburg något mynt, prägladt efter denna myntfot, icke finnes, utan att den dagliga omsättningen rörer sig med ett annat mynt, som benämnes Mark kurant.
Hamburger Mark
Banko utmärker således endast värdet af en viss vigt finsilfver, och då silfvermynt måste vara blandadt med andra metaller, men äfven med den största noggrannhet icke kan, hvarken i afseende på metaller, men äfven med den största noggrannhet icke kan, hvarken i afseende på metallernas inbördes förhållande, eller myntstyckets vigt, göras fullt lika, ligger redan häri en anledning dertill, att icke något mynt kan hållas i en fullkomlig likhet med en värdemätare, som bibehåller sin oföränderlighet just derigenom att den aldrig framträder under formen af mynt.
Häraf följer ock, att alla myntslag, äfven de, som stå i ett gifvet förhållande till Hamburger Banko, måste vara underkastade kursbestämning, som dessutom måste uppkomma, då det ena myntslaget kan för tillfället vara sökt mera än det andra, enär äfven i afseende på ett till lätt beräkneligt värde bestämdt mynt, de allmänna grunderna för värdebestämningen göra sig gällande, om än i mindre mån.