Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ingen får avhändas egendom utan rannsakan och dom.
Ingens fred i hans hus störa.
Ingen från ort till annan förvisa.
Ingens samvete tvinga utan skydda var och en vid en fri utövning av sin religion, så vitt han inte stör landets lugn eller åstadkommer allmän förargelse.
Kungen låter var och en bli dömd av den domstol, varunder han rätteligen hör och lyder.
§ 17Justitierådet består av 12 sakkunniga män, som i domarämbeten må nyttjas.
De utgör konungens högsta domstol.
§ 19 De äger rätt att utreda lagens rätta mening, när förfrågningar från domare kommer.
§ 20 I fredstid skall mål som kommer från krigsdomstolarna avgöras i högsta domstolen.
Då skall två militärpersoner av högre grad delta.
I krigstider förhålles efter krigsartiklarna.
§ 21 Kungen äger två röster vid mål i högsta domstolen § 22 I högsta domstolen kan mindre mål avgöras av 5 ledamöter, även 4 om de är överens.
Vid viktigare saker skall 7 döma.
I alla mål skall var minst 2 frälse och 2 ofrälse.
§ 23 Alla högsta domstolens beslut underskrivs av kungen.
§ 25 Kungen äger rätt att i brottmål benåda, mildra livstidsstraff och återge egendom som förverkats till kronan.
Besluten fattas i statsrådet.
§ 27 Till justitieminister utser konungen en lagfaren man med erfarenhet av domarämbetet.
Som konungens högsta ombudsman åligger att föra konungens talan i mål, som rör kronans rätt samt å konungens vägnar ha tillsyn över rättvisan och beivra fel, som domare eller ämbetsmän begå.
§ 28 Kungen har rätt att utse infödda svenska män till alla ämbeten i landet, dock skall förslag först ha upprättats.
Till militära ämbeten får kungen välja utländsk man, om han är sällsynt skicklig, dock inte kommendanter i fästningarna.
Kungen fäster endast avseende på personernas förtjänster och icke på deras börd.
Högre ämbetsmän skall vara av den evangeliska läran.
§ 29 Till ärkebiskop och biskop utnämner konungen en av de tre, som blivit föreslagna.
§ 30 Konungen tillsätter kyrkoherdar i de regala pastoraten.
Konsistoriet tillsätter de övriga.
§ 31 Städernas borgerskap föreslår tre personer till borgmästare, varav kungen utnämner en.
§ 32 Sändebud hos främmande makter utnämner kungen i närvaro av statsministern för utrikes ärenden och hovkanslern.
§ 33 När sådana sysslor, där förslag blivit upprättade, skall statsrådet yttra sig över konungens utnämningar.
§ 34 De som blivit utnämnda till höga ämbeten får inte inneha andra civila ämbeten.
De båda statsministrarna innehar rikets högsta värdighet.
Statsråden har lika anseende som generaler och justitieråden som generallöjtnant.
§ 35 Alla som innehar höga ämbeten har dem som förtroendeposter och konungen kan entlediga dem.
Detta beslut skall kungöras i statsrådet, vars ledamöter är skyldiga att göra föreställningar om de så anse.
§ 36 Domare högre som lägre kan inte utan rannsakning och dom avsättas och inte utan egna ansökningar befordras eller flyttas.
§ 37 Konungen äger att upphöja till adligt stånd de värda män som genom trohet, tapperhet, lärdom och nitiska tjänster gjort konungen och riket stora tjänster.
Titeln och värdigheten ärvs av grevens eller friherrens äldsta manliga bröstarvinge led efter led tills grenen utgår.
§ 38 Alla expeditioner och befallningar från kungen skall kontrasigneras av den föredragande, som är ansvarig att det stämmer med fört protokoll.
Finner han att kungens beslut strider mot denna regeringsform anmäler han till statsrådet.
Yrkar kungen ändå på att genomföra sitt beslut skall den föredragande vägra att kontrasignera och till följd härav nedlägga sitt ämbete, tills ständerna prövat hans ärende.
Han behåller sin lön under tiden.
§ 39 Vill kungen resa utomlands, meddelar han sitt beslut till statsrådet.
Han får inte befatta sig med rikets styrelse eller utöva den konungsliga makten så länge han vistas utomlands.
Den tillfaller statsrådet, som dock inte får utnämna någon till adligt stånd.
Lediga sysslor som tillsätts under denna tid är endast tillsvidare ämbeten.
§ 40 Blir kungen sjuk förhålles lika som under hans resa.
§ 41 Kungen blir myndig vid 18 år.
Dör kungen innan tronföljaren uppnått denna ålder föres styrelsen av statsrådet i konungens namn, tills ständerna hinner sammankomma och förordna om en förmyndarregering.
§ 42 Skulle den olycka inträffa att hela det manliga kungahuset utplånas skall statsrådet förvalta styrelsen tills ständerna hinner utkora nytt kungahus.
§ 43 Går kungen i fält eller reser till avlägsna delar av landet förordnar han 4 statsrådsledamöter och däribland justitiestatsministern att föra regeringen i de mål han själv avgör.
§ 44 Ingen prins av det kungliga huset får gifta sig utan kungens vetskap och tillåtelse.
Sker det ändå förverkar han sin rätt för sig och sina efterkommande.
§ 45 Inga prinsar får ha civila ämbeten.
Dock kan de efter gammalt bruk inneha titlar av hertigdömen utan rättighet till de landskap vilkas namn de bära.
§ 46 Landet skall även i fortsättningen vara indelat i hövdingedömen.
§ 47 Hovrätter och domstolar skall döma efter lagar.
Ämbetsmän i kollegier och verk skall förvalta sina sysslor efter instruktioner, reglementen och föreskrifter, lyda konungen och räcka varandra handen till fullgörandet av allt som i rikets tjänst fordras av dem.
De är ansvariga inför kungen.
§ 48 Konungens hov står under hans styre.
Han har rätt att till- och avsätta efter behag.
§ 49 Ständerna skall samlas vart femte år.
I riksdagskallelsen skall nödvändiga föreskrifter i anseende till riksdagsvalet intagas.
Kungen kan sammankalla till urtima riksdag.
§ 50 Riksdagarna skall hållas i huvudstaden, om inte fienden intränger, pest eller andra hinder gör det omöjligt.
§ 52 Lantmarskalk och talmän för borgar- och bondeståndet utnämns av kungen.
§ 53 Ständerna väljer genast utskott som skall bereda ärendena.
Konstitutionsutskott som handhar frågor som rör grundlagarna samt granskar statsrådsprotokollen.
Statsutskottet uppger statsverkets och riksgäldsverkets tillstånd, förvaltning, och behov.
Bevillningsutskottet som föreslår bevillningens fördelning.
Bankoutskott som överser bankens styrelse och tillstånd.
Lagutskott som utarbetar ständernas remitterade förslag till civil-, kriminal- och kyrkolagars förbättringar.
Ett allmänt besvärs- och oekonomiskt utskott i anledning av i stånden väckta frågor.
§ 54 Kungen kan äska ett särskilt utskott till frågor som inte ryms inom de andra.
Det har dock ingen besluts rätt.
§ 55 Inga utskott får besluta då kungen är närvarande.
§ 56 Ärenden skall utreda i utskotten innan de upptas i ständernas plena.
Där skall de antagas eller förkastas.
Finns sådana anmärkningar att de hindrar beslut, går ärendet tillbaks till utskottet, som ytterligare granskar och jämkar.
Frågor om ändringar i grundlagarna behandlas som följer: tillstyrker konstitutionsutskottet vad riksdagsmannen föreslagit överlämnas ärendet vid samma riksdag.
Dock kan inte beslut fattas förrän vid nästa riksdag.
Har ständerna anmärkningar mot utskottet hänförs ärendet till konstitutionsutskottet.
De har som uppgift att i möjligaste mån sammanjämka ståndens tankar.
Är de helt oförenliga går ärendet tillbaka till ständerna.
Kan man omöjligt komma överens förstärks konstitutionsutskottet med 20 personer av varje stånd, vilka efter samfälld omröstning, alltså inte efter stånd, förena skiljaktligheterna.
Ärendet går sedan till ständerna för avgörande.
§ 57 Svenska folkets urgamla rätt, att sig själv beskatta utövas av ständerna allena vid allmän riksdag.
§ 58 Vid varje riksdag låter kungen uppvisa statsverkets tillstånd i alla delar, för det statsutskott som ständerna väljer.
§ 59 Efter rikets och statsverkets tillstånd och behov låter kungen till utskottets överläggning framställa vad som kan behövas utöver ordinarie inkomster och till vilka behov bevillningen skall räcka.
§ 60 Till de senare räknas sjö- och tullavgifter, accisavgifter, postmedel, charta sigillata avgiften, husbehovsbrännerimedlen samt vad vid varje riksdag särskild bevillning blivit åtaget.
Inga avgifter av något slag får höjas utan ständernas samtycke, med undantag av spannmålstullen.
Inte heller får kungen för sin egen, kronans eller enskilda personers vinning fastställa monopol.
§ 62 Ständerna prövar och beslutar hur stor bevillningen skall bli och hur medlen skall fördelas.
§ 63 För oförutsedda händelser skall två summor avsättas och anslås, den ena till landets försvar eller andra viktiga och angelägna ändamål och den andra att ur Ständernas Bank vid krig av konungen lyftas.
I båda fallen skall ständerna ge sitt samtycke och summorna får inte lyftas förrän riksdagskallelsen blivit kungjord i kyrkorna.
§ 66 Riksens ständers riksgäldskontor blir som hittills under ständernas styrelse, inseende och förvaltning.
§ 67 Konungens ombud i riksgäldskontoret bevistar inte fullmäktiges sammankomster oftare än då fullmäktige så vill.
§ 68 De medel som tillhör riksgäldsverket får inte under någon förevändning ryckas därifrån eller användas till annat än vad ständerna bestämt.
§ 69 Om betänkligheter uppstår hos ständerna eller riksstånden om vad statsutskottet tillstyrkt, skall utskottet ännu en gång överväga ärendet.
Förblir något stånd missnöjt röstas så att tre stånd avgör.
Blir rösterna två mot två skall statsutskottet ökas med trettio personer av varje stånd.
De rösta sedan samfällt med slutna sedlar.
En sedel tas undan innan rösträkningen börjar.
Skulle resultatet bli lika avgör den borttagna rösten.
§ 71 Skulle skiljaktligheter uppstå om bevillningens grunder och fördelning, skall det stånd som vill ha ändring uppge skäl och förlag till förändring.
Bifaller tre stånd bevillningsutskottets förslag förkastas det andra förslaget.
Blir resultatet två mot två åtskiljs man på samma sätt som i § 69.
§ 72 Ständerna blir som hittills under egen vård och garanti.
De äger allena rätt att genom banken utge sedlar och mynt.
§ 73 Inga nya pålagor, utskrivningar av manskap eller pengar och varor må hädanefter utan ständernas fria vilja och samtycke påbjudas, uppbäras eller fordras.
§ 74 Kungen äger ej makt att fordra någon annan gärd till utförande av ett uppkommet krig, än det sammanskott av födande varor som från varje landsort kan behövas till krigsfolkets underhåll under
transporter.
Denna gärd skall dock genast ersättas med pengar av statsmedel efter fastställt markegångspris med en förhöjning av halva beloppet.
§ 75 De årliga markegångstaxorna skall upprättas av deputerade från alla riksstånden.
§ 76 Utan ständernas samtycke kan inte kungen göra lån, varken in rikes eller utrikes eller riket med ny gäld belasta
§ 77 Kungsgårdar och andra Kronans egendom får inte säljas, ges bort eller förpantas av kungen utan ständernas samtycke.
De skall förvaltas efter de grunder ständerna bestämt.
§ 78 Ingen del av riket får söndras, genom försäljning, förpantning eller gåva.
§ 79 Ingen förändring i myntens värde får äga rum utan ständernas bifall.
Dock får kungen låta slå mynt.
§ 80 Krigsmakten till häst och fot samt rotering av båtsmanshållet blir vid de tidigare upprättade kontrakterna och indelningsverket.
Ingen ny rotering kan ske utan kungens och ständernas beslut.
§ 81 Denna regeringsform och rikets övriga grundlagar kan inte upphävas eller ändras utan konungens och ständernas samstämmiga beslut.
Sådana frågor skall väckas i konstitutionsutskottet.
Ständerna beslutar om grundlagsändringar först vid nästkommande riksdag.
Blir stånden ense om ändringen överlämnas förslaget till konungen med begäran om bifall.
Vill kungen ha ändring hör han statsrådet och lämnar sin och statsrådets proposition till konstitutionsutskottet, som avgiver sitt utlåtande till ständerna.
Tillstyrker utskottet vilar frågan till nästa riksdag.
Avslår utskottet avgör ständerna genast propositionen.
§ 84 Om konstitutionsutskottet avslagit ett förslag till ändring i grundlagen från en enskild person, skall de meddela honom avslaget och låta trycka det så att allmänheten kan läsa.
Han ansvarar för innehållet.
§ 85 Som grundlagar anses: denna regeringsform, riksdagsordningen, succcesionsordningen och tryckfrihetsordningen.
§ 86 Med tryckfrihet förstås att varje svensk man har rätt att utan hinder av den offentliga makten utgiva skrifter.
Han kan endast ställas inför domstol och tilltalas för innehållet.
Han straffas om innehållet strider mot tydlig lag.
Alla protokoll utom de från statsråden och ministrarna, riksgäldsverken och ärenden som bör hållas hemliga, må ovillkorligen utgivas genom trycket.
§ 87 Ständerna äger gemensamt med kungen stifta allmän civil- och kriminal samt kyrkolag och även förändra eller upphäva tidigare lagar.
§ 88 De förklaringar som ges om tolkningen av dess lagar mellan riksdagarna, kan ogillas av ständerna, varefter de inte längre gäller.
§ 90 Under ständerna och utskottens överläggningar får inte frågor som rör ämbets- och tjänstemäns till- och avsättande, regerings- och domaremaktens beslut, enskilda medborgares och korporationers förhållanden eller verkställigheten av någon lag, författning eller inrättning förekomma.
§ 91 Blir konungen utomlands mer än 12 månader sammankallas genom öppet påbud ständerna till allmän riksdag.
Kallelsen sker i huvudstadens kyrkor samt skyndsamt i rikets övriga delar.
Sedan konungen blivit underrättad men ändock inte återkommit tar ständerna den författning om rikets styrelse de anser bäst.
§ 92 Detsamma gäller om konungens sjukdom varar mer än 12 månader.
§ 93 Då konungen dör och tronföljaren är omyndig utfärdar statsrådet kallelse till ständerna i hela landet.
Oberoende av den avlidne konungens testamente angående riksstyrelsen förordnar de en eller flera förmyndare.
§ 94 Skulle den olyckliga hädelsen inträffa att den kungaätt som har arvsrätten helt utgår, sammankallas Ständerna till allmän riksdag för att utkora nytt kungahus.
§ 95 Magistraten och landshövdingarna kungör att val av riksdagsmän, där sådana skall ske, äger rum och ständerna sammankomma att deras och rikets rätt iakttaga och skydda.
Sådan riksdag öppnas på 50: de dagen efter kungörelsen.
§ 96 Ständerna skall vid varje riksdag förordna en för lagkunskap och utmärkt redlighet känd man till ombudsman.
Han skall ha tillsyn över lagarnas efterlevnad av domare och ämbetsmän samt i laga ordning tilltala dem vid domstolarna, som utövar våld, mannamån eller av annan orsak begår någon olaglighet.
§ 97 Denna ombudsman väljs av 12 elektorer.
De skall samfällt och icke efter stånd rösta med slutna sedlar.
Får en man mer än hälften av rösterna är han vald.
Delas rösterna av flera anställs nya val.
§ 98 Vid samma tillfälle väljs en ersättare om justitieombudsmannen skulle dö innan nästföljande riksdag.
§ 99 Ombudsmannen har rätt att övervara domstolar och andra kollegier utan att ha yttrande rätt.
Han har också tillgång till protokollen.
§ 100 Ombudsmannen skall vid varje riksdag avlämna en redogörelse för sin förvaltning och utreda tillståndet för lagskipningen i riket.
Han kan föreslå ändringar och förbättringar.
Mellan riksdagarna skall han årligen lämna rapport och ett utlåtande som skall tryckas.
§ 101 Skulle den oförmodade händelsen inträffa, att högsta domstolen eller någon ledamot därav genom egennytta, vrångvisa eller försumlighet dömt så att någon mistat eller kunnat mista liv, personlig frihet, ära och egendom skall justitieombudsmannen eller justitiekanslern tilltala den felande inför domstol.
§ 102 Denna domstol som kallas riksrätt skall bestå av rikets högsta ämbetsmän.
Skulle någon utan laga förfall utebli ställs han till laga ansvar för försummelse av ämbetsplikt.
Domen avkunnas inför öppna dörrar.
Ingen har makt att ändra en sådan dom.
Kungen kan dock bevilja nåd, vilken dock inte sträcker sig till att han får inträda i rikets tjänst.
§ 103 Vid varje riksdag skall väljas 12 ledamöter av varje stånd till en nämnd, som dömer om domstolarnas ledamöter gjort sig förtjänta att få bibehålla sitt viktiga kall eller om vissa av dem, utan att ha begått fel eller brott bör skiljas från domsrätten.
Frågan ställs om nämnden anser att någon bör uteslutas.
Blir svaret NEJ får alla stanna.
Blir svaret JA gör varje man en lista på dem han anser skall lämna.
De tre som fått flest röster mot sig ställs vid ny omröstning mot varandra.
Den som blir utslagen avgår med pension på halva lönens belopp.
§ 106 Då konstitutionsutskottet granskar protokollen och finner att någon uppenbarligen handlat och givit kungen råd som strider mot denna regeringsform skall han ställas under tilltal.
§ 107 Skulle konstitutionsutskottet anmärka att någon i statsrådet eller statssekreteraren inte utövat sitt ämbete med skicklighet och nit äger utskottet att skriftligen anmäla hos kungen och begära att statsrådet skiljs från sina uppgifter.
§ 108 Till tryckfrihetens vård skall varje riksdag förordna 6 för kunskaper och lärdom kända män som jämte justitieombudsmannen bevakar de åtal som kan komma ifråga som tryckfrihetsmål.
Förklarar de att skriften får tryckas är både författaren och boktryckaren fria från ansvar.
§ 109 En riksdag får inte räcka längre än 3 månader.
Skulle man inte hinna under den tiden kan kungen förlänga riksdagen med 1 månad.
Skulle trots förlängningen bevillningen inte blivit bestämd, skall den förra bevillningen fortfarande gälla.
Skulle bevillningssumman vara bestämd men inte fördelningen, skall fördelningen göras i proportion till vad som tidigare är fördelat.
§ 110 Ingen riksdagsman kan ställas under tilltal eller berövas sin frihet för gärningar och yttranden i riksstånden, utan att det stånd till vilket han hör uttryckligt beslutat med femsjättedels majoritet instämt.
Ingen riksdagsledamot kan förvisas från den ort där riksdagen hålls.
Skulle någon enskild eller militär styrka våldföra sig på ständerna eller någon enskild riksdagsman eller störa överläggningarna och besluten, är sådant ansett som föräderi och skall i laga ordning bestraffas.
§ 111 Blir någon riksdagsman under pågående riksdag eller under resa dit eller därifrån med ord eller gärningar ofredad då han berättat att han har sådant ärende, skall det anses som edsöresbrott.
§ 112 I riksdagsmannavalen må ingen ämbets- eller tjänsteman med ämbetsmyndighet obehörigen medverka.
Han mister då sysslan.
§ 113 Taxeringsmän som tillämpar bevillningens föreskrifter, skall ej för debitering eller taxering ställas till ansvar.
§114 Kungen låter samtliga ständer åtnjuta sina privilegier, förmåner, rättigheter och friheter.
Stockholm den 6 juni 1809.
Detta som föreskrivet är vill Vi antaga som orygglig grundlag och bjuder och befaller alla som Oss och Våra efterträdare samt riket med huldhet, lydnad, och hörsamhet förbundna är erkänna denna regeringsform efterleva och hörsamma.
Stockholm den 6 juni 1809 CARL
Kungörelse angående ytterligare subskription till upprättande av ett bolag för Hjälmare kanal och slussverks nybyggande och framtida underhåll.
Stockholm den 10 juni 1818 Sedan Vi den 31 juli 1816 bjudit enskilda av Våra trogna undersåtar Vårt privilegium att köpa aktier i ett bolag under namn av Hjälmare kanal- och slussbolag, för att ombygga och för evärdeliga tider äga och underhålla kanal- och slussverket.
Den öppnade subskriptionen och aktieteckningen har dock hittills endast inbringat 49.000 riksdaler banko.
Förra bolagsdelägarn i Örebro har förklarat att de tar aktier för en fordran, så en tillgång på 61.200 riksdaler är att påräkna.
Det är Vår övertygelse att transporterna är viktiga för näringarna och har sett som Vår konungsliga plikt att rikta ständernas uppmärksamhet på
vikten och nyttan därav.
De bör fylla bristen på den enligt kostnadsförslaget erforderliga summan av 339,498 riksdaler.
Ständerna har gått Vår önskan till mötes och beviljat ett lånebidrag på 50.000 riksdaler under 4 år.
Räntan på 3 % skall inte betunga slussverket eller aktieägarna utan betalas av statsverket.
Hur man skall betala lånekapitalet får anstå till nästa riksdag.
Någon återbetalning av kapitalet kan det inte bli förrän aktieägarna fått 6 % ränta på sina insatta medel.
Ständerna har ansett, att för enskilda bereda ett lämpligt tillfälle att med egna medel under hopp om god avkastning, medverka till ett gagneligt verk och följaktligen fyllnadsbidrag för någon del genom aktieteckning med säkerhet kan förväntas.
Friherre G F Wirsén, N Frödelius, A Söderholm samt befallningshavarna i kringliggande län att motta subskriptionerna och insända listor.
Därefter förväntar Vi oss berättelse om teckningen.
Stockholms slott den 10 juni 1818.
Förordning angående ändring av allmänna lagens stadgande i 24 kap 4 och 5 § Byggninga Balken, om brandstod.
Stockholm den 15 juni 1818.
De regler som gäller om man vill ingå i allmänna brandförsäkringsverket, vilket nu är tillåtet för innehavare av hus på landet, även om han ingått i brandstodsförening inom häradet.
Stockholms slott den 15 juni 1818.
Förklaring av 12 kapitlet 1 och 2 § § Giftermåls Balken, om avvittring.
Stockholms slott den 15 juni 1818 Vi lämnar Vårt bifall till förklaring och stadga enligt följande: Vad avvittring beträffar, äger präst att förrätta vigsel då bouppteckningen av den avlidna maken uppvisas, där förmyndare och sterbhusägare erkänner att delning av makens kvarlåtenskap är skedd.
Även om tvist uppstått får vigsel äga rum om änklingen eller änkan ställer borgen hos domaren för vad som omtvistas.
Stockholms slott den 15 juni 1818 CARL JOHAN
Förklaring av 17 kap Giftermåls Balken, om mannens och hustruns fördel av Bo oskifto.
Stockholms slott den 15 juni 1818 Ständerna har inte funnit lagen tillräckligt bestämd och föreslagit följande förklaring: Att till efterlevande makes fördel, det i lagen utsatta beloppet endast beräknas på det oskiftade boets lösa egendom.
Då lagen tolkats på olika sätt har Vi bifallit denna förklaring.
Förordning om ändring av 1 § 23 kap Rättegångs Balken.
Stockholms slott den 15 juni 1818 Då det i Vår nådiga förordning av den 19 juni 1815 blivit ändrat så att 5 ledamöter skall döma i Hovrätten vid mål som angår liv och ära, men övriga mål endast 4 ledamöter om alla är ense, har vi med ständernas hemställan förändrat till följande.
Härads och lagmansting och vid laga syn i jordtvist må ej dömas om ej 7 i nämnden är.
I städernas kämnärsrätt må 3 avgöra brottmål, som angår liv och ära.
Även rådsturätten är domför med 3 ledamöter.
I hovrätten må ej färre än 5 döma i mål, som angår liv och ära.
Annars är 4 ledamöter tillräckligt Stockholms slott den 15 juni 1818.
Förordning om ändring av 2 och 3 mom 1 § 23 kap rättegångsbalken.
Ändringen gäller att på härads- och lagmansting, så ock vid syn i jordtvist inget får dömas, om där inte är 7 i nämnden.
I kämnärsrätten räcker med 3 även i mål som gäller liv och ära.
I Hovrätten skall 5 döma om det gäller liv och ära annars räcker 4 om de är ense.
Stockholm den 15 juni 1818 CARL JOHAN
Kongl Maj: ts och Rikets Kammar Kollegii kungörelse angående tullfri införsel av all slags utländsk spannmål.
Stockholm den 16 juni 1818.
Kungl Maj: t har givit tillkänna att för att lätta och befrämja importen av utländsk spannmål skall den få införas tullfritt.
Detta för att bromsa det stigande priset på denna nödvändighetsvara.
Det är dåliga utsikter angående den svenska årsväxten.
Riddarhusordningen av Kongl Maj: t stadfäst å Stockholms slott den 16 juni 1818.
Sedan lantmarskalken på ridderskapets och adelns vägnar överlämnat en omarbetad Riddarhusordning, som vid riksdagar och riddarhusets sammanträden bör iakttagas, har Vi gillat och stadfäst följande: § 1 På Riddarhuset äger var och en introducerad ätt, genom dess huvudman, säte och stämma efter den i matrikeln stadgade ordningen.
§ 2 För att undvika all förvirring ättemännen emellan, vem som är huvudman skall det vara äldste sonen och efter honom hans äldsta son så länge någon lever.
Därefter blir närmaste ätteman av äldsta kvarvarande grenen.
§ 3 När riksdag skall hållas äger huvudmannen ovillkorlig rätt att ta säte för ätten.
Har han inte antecknat sig äger annan man av ätten samma rätt.
Är ingen antecknad intas hans plats av fullmäktige.
§ 4 Har huvudmannen inte fyllt 21 år ersätts han av nästa i ättekedjan.
Finns ingen som uppnått 25 års ålder förordnas en förmyndare.
§ 5 Uppstår tvist om huvudmannaskapet prövas ärendet i riddarhusutskottet efter genealogiska tabellerna.
§ 6 Har huvudman utfärdat fullmakt för någon, är han själv skild från sin riksdagsmannarätt, utom i fall att fullmäktige rest utrikes, avlidit under riksdagen eller med laga förfall fått tillstånd att lämna riksdagen.
Upphör adlig ätt på svärdssidan under riksdagen upphör fullmäktig att inneha säte för densamma.