Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Han har velat antaga, att det, sorn i Grundlagen ej är förbjudet, är tillåtet, och har erindrat, att BondeStåndet alltsedan år 1809 icke förr än vid 1818 års
Riksdag yrkat sin rätt att tillsätta sine Notarier.
Jag tror, alt denna underlåtenhet härrörde ej af bristande båg hos Bonde - Den 9 Januarii.
Ståndet, utan deraf, att Ståndet, så val som många andra, i början ej hade fullständigt begrepp om den frihet och den constiLution det fått.
Såsom, exempel på en sådan okunnighet om Grundlagen vill jag nämna, att Riksens Ständer år i8io auhöllö hos Kongl. Maj:t om LandtTullarnes afskaffande; och Konung Carl XIII svarade: det är enligt 60 §.
RegeringsFormen er egen rättighet att sjelfve besluta derom.
Detta bevisar, att Nationen ej alltid vetat utöfva de rättigheter, som en fri Constitution tillagt den.
Jag är ej öfvertygad att hafva misstagit mig, då jag tillstyrkt antagande af ConstitutionsTJtskottets förslag.
Dock anhåller jag, att få i korthet besvara några uttryck af en del Talare härstädes. ■— Herr Riben har trott, att om det föreslagna tillägget i 24 §.
Riksdagsordningen antogs, skulle vi derigenom kunna beröfvas vår rättighet att utnämna RiddarhusSecreteraren.
Men lian bör väl komma lhog, att denna rättighet är oss i RiddarImsOrdningen bestämdt medgifven; och då lag och praxis häruti instämma, måtte tillräcklig säkerhet för denna rättighet fortfarande finnas.
— Grefve Frölich har fästat sig dervid, att jag nyttjat ordet strid om förevarande sak.
Jag vidhåller detsamma nu, och tror, att om vi förkasta ConstitutionsUtskoltets förslag, står striden qvar; och hvarföre önska del?
Hvad åter Grefvens yttrande om Bankens styrelse angår, 9.38 T> e n 9 J a n u a r i i. så uppslåi’ för dess tillsättning af Rikets Ständer ingen fara genom bifall till Gonstitutionslltskottets förslag.
Regeringen liar aldrig inblandat sig i frågor om utnämning af Bankens Tjenstemän.
— Ilär äro af a:ne Talare yttrade motstridiga meningar i så måtto, att den ena påstått ConstitutionsUtskottet ej äga rätt att i Grundlagsfrågor döma mellan Statsmakterne, men den andra åter yrkat, att ConstitutionsUtskottet äger en sådan domsrätt.
Det förra måtte vara det rätta, i annat fall behöfde vi nu ej öfverlägga, om vi skola antaga ConstitulionsUtskottets förslag, eller ej. — Tvänne andre Ledamöter hafva, i motsatta meningar, ansett angeläget att i denna sak försvara sine principer.
I Aritmetik och Mathematik äro principerne orubbliga; men i försvaret af de principer, som här äro i fråga, tyckes man gå så långt, att man uppoffrar saken för principerne, och fäderneslandets väl för tomma Theorier.—Det är af någon sagt, att jag nu talat i motsatt anda med hvad jag vid ett annat tillfälle yttrat.
Sådant kan jag ej medgifva; ty då jag nu tillstyrker antagande af ConstitulionsUtskottets förslag, kan jag ej finna, att någonting derigenom förloras, eller ett enda Jota af Grundlagen efterskänkes.
— Ytterligare har Grefve Horn sagt, att jag talat i samma anda, som Regeringens Ledamöter.
Jag vädjar Lill Eder, mine Herrar, att bedöma, huruvida denna beskyll - Den 9 Januari!. 23g ning är grundad.
Sjelf får jag förklara, att jag aldrig talar för andra, utan enligt mina egne åsigter, dem jag bibehåller, tills jag öfvertygas, att de äro oriktiga.
Jag ledes ej af några andra afsigter, än att befordra enighet mellan Konungen och Riksens Ständer.
Vidare vill jag ej upplaga tiden ehuru mycket ännu vore att tillägga.
Jag anser för min del den ifrågavarande a4 §•
Riksdagsordningen icke vara tvetydig, emedan der bestämmes icke ett annat förhållande, än som alltid varit praxis vid tillsättningen af BondeStåndets Notarier, så väl före år 1809, som äfven vid Riksdagar derefter.
Det är således en concession af Regeringen, som vi böra emottaga uti den föreslagna Grundlagsenliga formen.
Man bör icke heller å en annan sida gå för långt och påstå för mycket.
Jag tillstyrker derföre antagande af ConstitutionsUtskottets förslag.
— Af Grefve Frölich är yttradt, att om någon annan än BondeSlåndet fick utnämna dess Notarier, kunde det hända, att sådane personer dertill förordnades, som missledde Ståndets Ledamöter, och uppsatte deras anföranden skriftligen, på annat sätt än Ledamöterne sjelfve menat.
Jag tror, att detsamma kan inträffa, äfven om de sjelfve utnämna desse Notarier, så framt icke hvarje Ledamot agur skicklighet att justera hvad Notarierne för honom uppsätta.
Dessutom 1^0 Den g Januarii. linnel' jag Konungen Iiiir hafva gått Sttindernes önskningar så mycket till mötes, att det ej bör af Ständefne emottagas meil annat än erkänsla och välvilja.
Jag anhåller derföre, att proposition till bifall af förslaget matte af Herr Grefven och LandtMarskalken framställas, samt alt återremiss deraf icke må komma i fråga.
Herr Virgin, Arvid:
Jag begärde ordet för att yttra mig i afseende på den åberopade 81 §.
RegeringsFormen, och för att jemföra den med 56 §. derstädes; men som tiden är så långt framskriden, afstår jag derifrån, i synnerhet som jag förmodar, att återremiss af ConstitutionsUtskottets
Memorial kommer att äga rum.
För att ej missförstås i hvad jag nyss haft äran yttra, anhåller jag att få tillägga, det jag aldrig menat eller sagt, att sedvänja bör gälla framför lag, utan endast framställt den allmänna regel, att, då gammal praxis finnes och skall afskaffas, sådant bör ske genom en uttrycklig lag; det vill säga, att förändringen skal! ske expresse och icke tacite. jag tror det var ett misstag af 1809 års Ständer, att då icke i Grundlagen bestämdt utsattes, det BondeStåndet hade rätt att tillsätta sine Notarier, helst en motsatt praxis så länge existerat.
Derföre må man Den g Januari!. man nu i Grundlagen införa ett sädant stadgande, till förekommande af alla dylika stridigheter i framtiden.
Frih erre Cederström_, Jacob:
Jag instämmer tned pluraliteten af Ridderskapet och Adeln deruti, att denna discussion är öfverflödig och blifvit alltför vidsträckt.
Men då man i allmänhet yrkat återremiss af ConstitutionsUtskottets ifrågavarande förslag till en Grundlagsförändring, får jag fästa uppmärksamheten på, att en sådan återremiss ej ar förenlig med Grundlagen.
Endast sådane anmärkningar, sorn Ståndet förklarar utgöra dess gemensamma tankar, kunna blifva till Utskottet hänvisade.
Memorialet behöfver ej återremitteras.
Så äfven nu, då flere talat så väl för som mot förslaget, och de gjorde anmärkningarne således ej allmänt erkännas för Ståndets enhälliga eller gemensamma.
Herr Crusenstolpe har i förväg begärt votering, i händelse
Proposition på antagande af förslaget skulle af pluraliteten besvaras med Ja.
Deremot tror jag, att någon sådan proposition till bifall bär icke behöfves.
Den enda proposition, som kari äga rum, blifver den, om Ridderskapet och Adeln instämmer i någon af de emot förslaget framställde anmärkningar?
Om denna proposition icke besvaras med enhälligt
Ja, så kan ingen vidare åtgärd nu lagligen kom9 H. 16 Den 9 Januari i.
I nia i fråga, än att lägga förslaget till handlingarne, för framdeles grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag.
Hela saken är för det närvarande ej annat, än en formfråga; ty förslaget kommer att hvila intill nästa Riksdag; och då må enhvar söka göra sin öfvertygelse gällande.
Jag hade väntat, att en Ledamot, hvilken så väl känner hvad hvarje ord väger och betyder, som Grefve Frölich, äfven gifvit mera akt på andras ord, än han nu gjort.
Han skulle då ej hafva missförstått mitt yttrande, att för Grundlags-Redactioner, som i följd af ConstitutionsUtskottets förslag uppkomma, är det likgiltigt, hvilka motiver Utskottet anfört, emedan dessa i allt fall ej inflyta i Grundlagen.
— Hvad åter angår Friherre Anckarswärds yttrande, att man ej är Regeringen någon tack skyldig för dess förfarande i denna sak; så vill jag erindra, att den som länge varit i besittning af en maktsutöfning, icke så lätt kan förmås att derifrån afstå.
Sådant sker vanligen ej annorlunda än genom tvång, och hade sådant här skolat användas, så skulle det väl bestått i anmärkningar hos ConstitutionsUtskottet emot Konungens Rådgifvare.
Men huru skulle då ConstitutionsUtskottet hafva kunnat förklara för Grundlagsstridig!, hvad det förut, alltsedan 1809, ej funnit . anmärkningsvärd!?
Och om Constitutions - Den 9 Januari!. 243 Utskottet också skulle hafva omsider funnit sig till anklagelse föranlåtet, huru föga troligt är det icke, att RiksRätt skulle fördöma en åtgärd, som så länge varit utöfvad med Nationens medgifvande?
Hade man dock, på denna väg, omsider kommit till samma resultat, som nu; så hade det ej skett, förrän efter långa omvägar och många strider, dem vi nu undgått.
Derföre anser jag mig åtminstone skyldig att med tacksamhet af Konungen emottaga ett förslag, hvarigenom dessa olägenheter undanrödjas.
Jag beder Ridderskapet och Adeln förlåta, att jag ännu en gång går att yttra mig i detta ämne; jag skall ej vara lång. —■
Till en början, får jag rätta ett missförstånd af Friherre Anckarswärd, då han ansett mig hafva yttrat, att jag för min del undanbad mig allt öfverseende för egna menskliga misstag.
Något sådant hur jag ej menat eller sagt; jag har blott velat undanbedja det olämpliga öfverseende Herr Hjerta så artigt erbjudit Konungens Rådgifvare för deras förmenta misstag i denna sak.
— Hvad sjelfva saken beträffar; så frågar jag: hvarom handlar den egenteligen?
Jo: här är ej fråga om någonting annat, än om olika begrepp hos Regeringen oell Rikets Ständer rörande tyd 16* - Den 9 Januari!. lighelen af 24 §.
Riksdagsordningen; ocli att
Regeringen ej saknat anledning att icke anse den fullkomligt tydlig, är upplyst af Riksdagserfarenhet, då RiksStånden vid 1818 års
Riksdag i beslut härom stannade två mot två; hvilket tillräckligt bevisar, att man om frågan med skäl kan hafva en annan tanka, än vissa andra här yttra.
— De gjorde beskyllningarne mot StatsRådets
Ledamöter att vilja finna otydligheter i Grundlagarne, der sådaue ej finnas, och att hafva ännu värre afsigter med ifrågavarande åtgärd, vill StatsRådct ej emottaga: de äro alldeles oförtjente och grundlöse.
— Man har också härstädes sagt, att StatsRådet bordt tillstyrka Konungen att vägra medgifva BondeStåndet rätt att tillsätta sine Notarier.
Jag hade ej väntat, att man till och med skulle förebrå Regeringen, att i delta fall hafva gått Rikets Ständers afsigter till mötes; och när Riksens Ständer vid 1823 års Riksdag ingått med hemställan om en sådan rättighets medgifvande åt BondeStåndet, hade jag ej väntat förebråelse åt Konungens Rådgifvare, för det de tillstyrkt Kongl. Maj:t, ej allenast att föreslå ett sådant tillägg i Grundlagarne, som för alltid undanröjde all tvetydighet i detta afseende, utan ock genast tillåta BondeStåndet att utöfva tillsättningen af nämnde Tjenstemän.
Hvar och en oväldig åtminstone skall frikalla oss från sådant klander af våra lagliga och välmenande åtgärder.
— Jag vill ej kasta mig in i Gram - Den g Januari]'.
245 matikaliska definitioner om rätttr förståndet af de serskilta uttrycken: tolkning, förklaring, tillämpning af en lag; eller om hvilketdera här är fråga, men jag täger mig friheten påminna, att utöfver de af Grefve Frölich uppställde orden, finnes ännu ett 4:de ord, nemligen förbättring af Grundlagen, såsom uttryckande bäst hvad sorn. nu åsyftas i denna sak.
— Hvars och ens motsatta öfvertygelse i förevarande ämne är mig helig; men jag fordrar samma aktning för min egen mening, som är, att Regeringen handlat rätt.
I följd af missförstånd på båda sidor hade Konungen lång tid utnämt BondeSlåndets Notarier.
Nu begärde Rikets Ständer bos Konungen, att BondeStåndet måtte få utöfva denna rättighet.
Konungen medgifver det; och då Grundlagen ej innehåller något bestämdt stadgande i detta afseende, gör Konungen i grundlagsenlig form ett förslag till sådant stadgande, i enlighet med Ständernes önskan.
ConstilutionsUtskottet inkommer till Stånden med Utlåtande deröfver och tillstyrker förslagets antagande.
Men äfven allt detta är ej väl.
Låtomoss, mina Herrar, ej fordra för mycket; låtorn oss förblifva vid billighet och rättvisa; det är det säkraste.
Jag nitälskar, såsom Konungens Rådgifvare , likaså mycket för friheten och Riksens Ständers rätt, som någon Riksdagsman; min röst derför höjes så väl vid Konungens bord, som här.
Derföre har jag, Den g J a n u a r J i. i egenskap af Konungens Rådgifvare, tillstyrkt den gjorda propositionen; derföre försvarar jag dess rigtigbet.
Jag söker ej försvara några satser, som här blifvit af andra framställde; jag håller mig endast liil den sak, som afhandlas.
Jag aflägsnar alla främmande farhågor; när farorne komma, skola vi veta att mota dem.
— Således, hvad är numera här fråga om?
Ko nungen har proponerat ett tillägg i Grundlagarne; ConstitnlionsUtskottet har yttrat sig deröfver; det återstår då att Ridderskapet och Adeln beslutar, om förslaget skall antagas eller ej.
Jag anhåller om proposition till bifall derå. lians Excellence Herr Grefve Mörner:
Jag har begärt ordet endast för att förklara mig i afseende på 2:ne omständigheter, som man här origtigt åberopat och fört mig till last.
Det ena är, att jag skall hafva sagt, att allt hvad som icke är i Grundlagarne förbjudit, är för Regeringen tillåtit.
Något sådant kan jag ej erkänna mig hafva yttrat; åtminstone har det ej varit min mening; utan blott, att i 24 §•
Riksdagsordningen ej finnes något bestämdt stadgande om tillsättningen af BondeSlåndets Notarier, och att, då Konungen derföre och i följd af gammalt bruk utnämnt desse, är det nödvändigt, att genom ett tillägg förtydliga nämnde §., när man nu vill medgifva BondeStåndet rättighet alt Den 9 Januari!. utse Notarierne.
Det andra är, alt jag här skall hafva trotsat dem, som utvecklat andre åsigter i saken, än mine.
Jag har likväl ej sagt annat, än hvad jag nu upprepar, att nemligen jag trotsar Grefve Frölich och hvem som helst, att kunna uppvisa i Grundlagarne något uttryckligt stadgande, att BondeStåndets Notarier höra af Ståndet tillsättas; och dertill tror jag mig hafva ägt rätt.
För öfrigt är jag långt ifrån att vilja bestrida någons mening; hvar och en må följa sin enskilta öfvertygelse; men jag vill också äga rättighet att fritt följa min; och det har jag gjort.
Jag tillstår, alt jag med mycket lugn afhör alla försök att tolka Grundlagarne i afseende på formen för behandlingen af denna sak, så länge nuvarande LandtMarskalk förer ordet; och således får jag på förhand förklara, att jag skall i allt nöja mig med det sätt, hvarpå Herr Grefven och LandtMarskalken anser den.
Men jag får tillika yttra, det jag hoppas, att, likasom vid förra Riksdagen, här ej måtte komma i fråga att vägra återremiss af ett ConstitutionsUtskottets förslag, som afser tillstyrkande af Konungens Proposition om en Grundlagsförändring.
Jag tror att en sådan återremiss kan ske; och då det icke allenast är fråga om att ändring icke behöfves, utan ock säkerligen flere anse en underdånig skrifvelse i ämnet 348 Den 9 Januarii. till Kongl. Maj:t mera tjenlig; så finnér jag mig böra göra gällande min rätt enligt stadgandet i 56 §.
"Gö”ras i Ståndens plena emot Utskottets yttrande anmärkningar; blifve de, hvilka ”hvarje RiksStånd serskildt förklarar utgö”ra dess gemensamma tankar, till Constitu”tionsUtskottet hänvisade.”
Och jag får således vördsamt anhålla, det Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes inhämta Ståndets tanka, huruvida icke Ståndet anser den af mig föreslagna åtgärd och underdåniga skrifvelse innefatta en emot
ConstitulionsUtskotlets förslag gjord anmärkning, hvari Ståndet gemensamt instämmer och således föranledande till förslagets återremitterande jemte denna anmärkning.
Jag skulle önska, att kunna instämma i Herr Hjertås förslag till återremiss; men jag tror det ej vara lämpligt.
De åberopade föreskrifterne i 56 och 8i §§.
RegeringsFormen angå endast behandlingen af förslag till förändringar af stadganden i Grundlagarne; och endast i sådane fall fordras
Ståndets gemensamma tanka till återremiss af ConstitutionsUtskottets Utlåtande.
Men nu är icke fråga om någon förändring i Grundlagarne; och således behöfyes ej Herr Hjertås anmärkning mot ifrågavarande förslag förklaras för Ståndets gemensamma tanka, för att kunna leda till återremiss, utan kan gå till Consti - Den 9 Januari!,
Jag finnér en liten ganska förlåtlig förvillelse hafva uppkommit derigenom, att 56 och 8i §§.
RegeringsFormen innefatta 2:ne särskilta föreskrifter, huru förslag till ändringar i Grundlagarne böra behandlas.
Jag vet, att ett project till rättelse häri hvilar till afgörande vid denna Riksdag; emellertid hafva vi ännu qvar båda §§.'nes stadganden i detta fall oförändrade.
Det torde tillåtas mig att få erinra, (hvad jag ej heller sjelf •* förr än just nu fästat uppmärksamhet på, och som förledt mig till ett fel, som jag önskar rätta) att då i 56 §. stadgas endast om de förslag till Grundlags-förändringar, sorn af Riksdagsmän framställas •— .
Ropades Nej, Nej.
Hvarefter Grefve Frölich fortfor:
Jaså, det är möjligt alt jag misstager mig; här lär också vara fråga om Konungens Propositioner.
Men i 8i §. står tydligt: ”Vill ”Konungen hos Rikets Ständer föreslå nå”gon ändring i Grundlagarne,” (och det har Konungen nu gjort) ”höre han Stats”Rådet och öfverlemne sedan sin Proposition, jemte StatsPiådets tankar deröfver, ”till Rikets Ständer, som genast, utan att ”om denna Proposition förut Öfverlägga, ”uppdrage Constitutions-Utskottet att sitt 2?0 Den g Januari i. ”utlåtande derom till Rikets Ständer afgifva, ”Tillstyrker Utskottet hvad Konungen föreslagit, hvile frågan till nästa Riksdag, ”då Rikets Ständer skola sitt beslut derom, ”fatta.”
"Vid närmare begrundande af detta stadgande, hvarpå Friherre Cederström fästat vår uppmärksamhet, kan jag ej undgå, att finna, att, ehuru den förefallna discussionen varit ganska behörig och, såsom jag hoppas, lagt frön till goda frukter i framtiden, vi likväl nu icke, då ConstitutionsUtskottet tillstyrkt Konungens proposition, hunna återremittera Utskottets förslag, emedan detta förfarande ej skulle vara enligt med den åberopade föreskriften i 81 §.
Således måste förslaget anses hvilande i dess närvarande skick intill nästa Riksdag, då vi äga antaga eller förkasta detsamma.
Under äfventyr alt ända lill trötthet anlita Ridderskapets och Adelns tålamod, föranlåtes jag än en gång yttra mig i förevarande ämne, Sofismer äro vapen, som lätt intränga i rådplägningar; och man bar bär i rikt mått sökt göra dem gällande till försvar för Regeringens åtgärder, och dervid bemödat sig framställa den vackra sidan af taflan.
Jag ber, att, i likhet med en värd Talare af denna syftning, få fråga: hvarom handlar denna sak egentligen?
Jo: helt enkelt om olikhaten mellan Svenska Fol - Den g
Ja nu ar i i. kels Representanters sätt att förstå Grundlagarne, och Konungens Rudgifvares att vilja förstå elem.
Jag har härstädes icke hört någon annan än desse Rådgifvare, jo, jag tror äfven en värd Ledamot, Herr Uggla, icke medgifva, att Grundlagarnes innehåll, i afseende på rättigheten att tillsätta BondeStåndets Notarier, är tydligt.
Ilar man väl då på Regeringens sida handlat principenligt; och har man icke för en maktutöfning uppoffrat Grundlagarnes helgd?
Jag hemställer, om icke, när BondeStåndet reclamerade sin förbisedda rättighet att utnämna sine Notarier, och Konungens Rådgifvare funno utöfningen af denna rätt ej vara i Grundlagen Konungen bestämdt medgifven, det då varit ett ädlare handlingssätt af Rådgifvarne, att för Konungen tyda Grundlagarnes föreskrifter härom och säga: vi äga ej att på grund af blott gammal praxis fortfara att tillsätta BondeStåndets Notarier, utan då Ståndet återfordrar denna rätt, som ej är för oss i Grundlagen bestämd, bör Ståndet komma i åtnjutande deraf.
I den nu gjorda Concessionen finner jag ej innefattas annat, än Rådgifvarnes bemödande alt öfverskyla begångne misstag, och att göra deras begrepp om Grundlagarnes tydning öfverväldigt alla andras.
Jag kan af 56 §.
RegeringsFormen ej hemta den slutsats, alt ConstitutionsUtskottets ifrågavarande förslag ej skulle kunna återremitteras.
Men dertill fordras, att nå - 25a Den 9 Januari i. goli anmärkning deremot af Ståndet förklaras för dess gemensamma tanka.
Jag hemställer derföre till Herr Grefven och LandtMarskalken, om det icke är möjligt föreslå Ridderskapet och Adeln, att för sin gemensamma mening förklara Herr Hjertås förslag, för att omsider nu komma ifrån den här frågan; och på detta sätt tror jag det bäst kunna ske.
I afseende på de nu uppkomne frågorne, om och huru ConstitutionsUtskottets ifrågavarande förslag må kunna till Utskottet återremitteras, får jag påminna alt ett sådant Utlåtande ej kan återremitteras på samma sätt, som ett vanligt Betänkande från andra Utskott.
Inga andra anmärkningar kunna här remitteras, än de, som Ståndet förklarar utgöra dess gemensamma tankar.
Jag medger visserligen att det är svårt att förklara de af åtskilliga värda Talare här gjorda anmärkningar för Ståndets gemensamma tankar: men det är alldeles omöjligt, att till en sådan gemensam tanka antaga Herr Hjertås förslag.
Ty det åsyftar ett fullkomligt förkastande af det förslag till Grundlagsändring,' som ConstitutionsUtskottet med tillstyrkande inlemnat; och ett sådant förkastande får vid denna Riksdag icke äga rum.
Dessutom vill jag blott erindra om en annan omständighet.
Jag har hort en Talare åberopa, såsom bevis derpå, att äfven hos RiksStånden me - Den 9 Januarii.
253 nipgarne varit delade i denna fråga, den händelse, att, vid den första Riksdagen, du saken kont ä bane, Stånden i beslut derom, stannat z mot z.
Jag erindrar mig väl ej säkert, huru förhållandet egentligen kan, enligt protocolleu, vara med det som då verkligen yttrades; men det står ännu lifligt för mitt minne, alt åtminstone Ridderskapet och Adeln, då de underläto att understödja BondeStåndets begäran att få komma i utöfning af rättigheten att tillsätta sine Notarier, gjorde detta, ej derföre, att Ridderskapet och Adeln tvekade alt gilla BondeStåndets anspråk i detta fall, utan endast derföre, att de ansågo en sådan hemställan öfverflödig, och trodde det vara tillräckligt, att uppmärksamheten blifvit på saken fästad.
Af en Talare har härstädes blifvit framställd den tanka, att det ej är nödigt behandla ConstitulionsUtskottets förevarande Utlåtande, såsom innefattande förslag till Grundlagsförändring, emedan nu ej skall vara fråga om någon sådan.
Jag har deremot alltid trott, att äfven den minsta förändrade redaction eller ändring i Grundlagarnes text är en Grundlagsförändring; och en sådan är visserligen här i fråga. —•
En annan Talare har yttrat, till och med a:ne gångor, om jag ej bedrager mig, att blott 4 eller 5 Konungens Rådgifvares be - *54 Den 9 D anu a ri i. mödanden att Öfverskyla deras begångna misstag föranled t denna Kongl.
Maj:ts Proposition, och han har trott alla inom detta
Hus vara af samma tanka med honom, derföre att han ej hört någon utom Konungens Rådgifvare anse den ifrågasatte §:n i Riksdagsordningen otydlig i afseende på rättigheten att utnämna BondeStåndets Notarier.
Kanske finnas dock härstädes många, sora, utan att yttra det, dela meningen om §:ns otydlighet, och om nödvändigheten af det föreslagna tillägget.
För öfrigt tror jag ej någon rimligen kunna antaga, att Konungen gjort denna Proposition blott för att öfverskyla förmenta misstag af sine Rådgifvare.
Endast de skäl, som äro officielt anförde för detta förslags framställande, må Ridderskapet och Adeln bedöma; andra skäl till Konungens handlingssätt höra ej förmodas.
När Propositionen är af Konungen gjord, måste den grundlagsenligt behandlas; och jag förnyar derföre anhållan ora Herr Grefvens och LandtMarskalkens
Proposition till antagande af ConstitutionsUtskottets förslag.
Jag vågar underställa Herr Grefvens och LandtMarskalkens bedömande, om icke 56 och 8i §§.
RegeringsFormen böra så förstås, att 56 §. afhandiar, huru förfaras skall, när återremiss af ConstitutionsUtskottets Utlåtanden öfver föreslagne Grundlagsförändringar är i fråga, Den 9 Januari i. men 81 §. bestämmer sättet för desse frågors behandling, när de skola difinitift afgöras?
Jag skulle tro, att 56 §. ensam föreskrifter, burn första öfverläggningarne hos Stånden i dylika ämnen böra tillgå; hvarvid den äfven stadgar, att vid återremiss af ConstitutionsUtskottets Utlåtanden, icke hela den hos Ståndet förefallne cLiscussionen må åtfölja till Utskottet, utan Ståndet endast förena sig om en gemensam anmärkning.
Följakteligen är 56 §.