Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Mörner, såsom med åtskilliga andra ledamöter, hvilka göra anmärkn.-r mot Ulsk:s betiink., att de icke läst det, åtminstone icke med den uppmärksamhet, som erfordras för att föreslå ändringar deri.
Mörner behagar läsa 1 mom. af 56 § i förslaget, sä skall han linna, all K. o. Ad:s ledamöter kunna vid ifrågavarande tillfällen välja, om de behaga, i st. f. sine egne medlemmar, hara bönder eller hara prester eller hara borgare.
Likaså konna de öfriga Stånden äfven förhålla sig.
Det ändamål, Gr.
Mörner, åsyftar, är således vunnet, om Ulsk:s förslag antages.
Del var emot denna rättighet att, utan afseende på Ständ, välja hvilka ledamöter som helst, jag i går gjorde anmärkning och hvaruti jag då fick orätt.
Grefvens sals är således en gång gillad af Ståndet, och behöfver icke gillas ånyo.
Om den skulle utsträckas så långt, som Hr Grefven föreslagit, hvad blefve följden?
Jo den, att om 3:ne Stånd, borgare, bönder och det 5:te Ståndet förenade sig alt utesluta håde adel och prester, så skulle icke en enda af dessa inkomma i något ötsk.; eller om de 3 andra Stånden förenade sig derom, att icke inlåta i Ulsk. någre ledamöter af de 2:ne återstående
Stånden, så blefve desse äfven alldeles uteslutne.
Kan det vara väl betänkt, att uppgöra så vidsträckta rymder för ränker och hvarjehanda olagliga försök håde att störa samdrägten mellan de särskilda medlemmarne af en riksförsamling och äfven alt vålla stor skada för ärendenas behandling.
— Jag afslyrker det gjorda förslaget.
Hå de stränga anmärkn:r, som Hr von Hartmansdorff mot mig riktat, kan jag egentligen icke svara annat, än att då borde aldrig inom den andra kammaren omröstningar per capita äga rum, emedan då, vid sjelfva besluten, sådane sammansättningar kunna inträffa, som llr von Hartmansdorff förespeglat, hvilket måste vara vida farligare, än då fråga är om alt välja ledamöter i Utsk.
Då Hr von Hartmansdorff icke ansett något betänkligt vara i denna del, skulle jag tro delta ännu mindre böra vara förhållandet, dä fråga är att utse personer med sakkunskap till ärendenas behandling.
Detta trodde jag var någorlunda axiomatiskt.
Att få en hel cohort af personer, som ingenting förslå, men som troget votera för uniformen, det leder lika litet inom ett Utsk. som å andra ställen till reda bland ärendena.
Detta har kanske besannat sig mera än en gång, och ett propagerande af en sådan ordning, der den icke är nödvändig, skulle jag tro vara ett stort misstag.
Det är redan nog vådligt, all Ulslcs förslag, om det antages sådant det nu betinnes, skall sönderbryta landet, utan att man bör, genom all låta det i denna del oförändradt qvarstå, göra denna påföljd alldeles säker.
Frih. Cederström, Jacob: Jag ber få erinra, allden lid, då Riddarhuset ännu var indelad t i 3 classer, som jemväl på samma sätt förforo alt inom sig välja ledamöter lill Ulsk:n, voro desse val brokigare än någonsin efteråt och måste det ovillkorligen vara till stor skada för det hela.
Det måste väl erkännas, att se - 324 Den 14 Mars. dan representationen en gang blifvit genom val sammanförd, så bör den också i massa välja ledamöter till sine Ulsk., i massa besluta öfver ärenderne, i massa öfverenskomma om alla de åtgärder, som skola i hvarje särskildt fall vidtagas.
Jag kan icke annat än på det högsta instämma med Gr.
Mörner i hans förslag till gemensam tanka; troende den farhåga, som af en värd ledamot blifvit yttrad, nemi. att BondeSt. skulle derigenom kunna tro det man åsyftade deras utestängande från Utskm, icke böra förtjena afseende.
I motsats till hvad den siste talaren yttrat, tror jag, alt det förtjenar mycket afseende alt så reglementera, när de nuvarande 4 Stånden skola sammankomma pä tvenne rum, att hvardera må behålla de rättigheter, de nu hafva, då man gjort en möjlighet för dem alt äfven kunna uppfylla det ändamål, som Gr.
Mörner åsyftat, och hvilket jag ej kan annat än erkänna vara rationellare för det hela; men jag anser det alldeles olämpligt alt börja med.
Förr voterades särskildt inom våra Ulsk., och det var först.under en sednare period, som det tilläts att votera per capita.
Jag är öfver tygad, att det fordras tid äfven nu, om det kommer att sam mansättas på det nya sättet, innan ett sådant medgifvande lemnäs, men att ensamt det är tillräckligt, för att inom något
Stånd bestämma till afslag och antagande af förändringen pä 2 kamrar i st. f. 4.
Under sådant förhållande kan det icke vara rätt klokt, när man i alla fall vill hafva en förändring på 2:ne rum, på det att arbetet må gå lättare och flere andra fördelar vinnas, att upptaga en sak, som icke. är nödvändig, enär samma ändamål ändå kan vinnas.
Detta är tillräckligt för mig att afstyrka Gr.
Mörner har sagt, att, om det kunde gå så illa till med Utsk:sval, som jag förmodat, derest det sätt, som han för Utsk:sbildningen föreslagit, blefve vidtaget; så kunde samma olycka inträffa med allehanda ärenden, som behandlades i kamrarne, och sålunda ett eller 2 Ständ förtryckas.
Mörner hade gjort sig mödan att läsa sista mom. af 81 § i Utsk:s betänk., så hade hans farhågor i det fallet kunna undanrödjas, utan att någon bchöft att derpå särskildt fästa hans uppmärksamhet.
Der heter det nemi. så här: ”Beträffande särskildt sådane frågor, sorn hafva afseende på något RiksStis i grundlag stadgade representation, äger dessutom hvarje Stånd, i hvad dess rätt angår, veto mot Medslånden”; och sedan uppgifves sältet, hvarpå, detta veto skall utföras.
Faran är således i det fallet ingen; men jag får dels instämma i hvad Hr von Hohenhausen redan sagt, — frågan rörer icke sättet alt rösta inom kamrarne, ulan om sättet att välja Ulsk:sledamöter, — dels ock fästa uppmärksamheten derpå, att om Gr.
Mörners förslag antages, så skall ulan tvifvel farhåga uppstå, särdeles hos BondeSt., alt ett sådant valsält åsyftar dess medlemmars uteslutande ur Utskm, på det att herrarne skola hafva desto större utrymme att afgöra sakerne, BondeSt. oåt - Den 14 Mars. 325 spordt.
Vill man inkasta en sådan tanka, ett sådant trätofrö, för att få saken liclt och hållet ogillad af Medstånden?
Anser någon enskild ledamot det höra ske, så bör väl icke detta Stånd öfverhufvud se saken på det sättet, enär R. o. Ad. redan i allmänhet gillat de grunder, som Ståndet vid förra riksdagen godkände?
Jag skulle anse det ifrågavar. förslaget förderfligt, frän hvilket håll det än måtte komma; men framställdes det ifrån R. o. Ad., sä skulle det gifva lastarenom rum emot della Stånd.
Man skall icke dröja att begagna det, för att uppspinna hvad Adeln åsyftade emot de öfrige Stånden, särdeles mot RondeSt.
Hr von Hartmansdorff bar emot Gr.
Mörner anmärkt, att han icke skulle hafva läst betänk.
; jag förmodar, att den värde talaren icke kan använda samma bevisning emot mig, ty jag har verkligen gått igenom betänk, ifrån dess början och till slutet.
Mörner ingalunda misstagit sig i afseende på den framställning, som han gjort.
Det är visserligen sant, på säll Hr von Hartmansdorff anfört, att i 56 § (innes det stadgande, alt hvarje Stånd utväljer Utsk:sledamöter, men att Stånden äga rättighet att välja dessa Utsk:s!edamöter äfven utom Stånden; således finnes redan denna tillåtelse, i öfverensstämmelse med hvad Gr.
Mörner åsyftat, dock icke fullkomligt, ty för att bli fullkomlig, skulle det vara en rättighet för liela kammaren att gemensamt tillsätta Utsk:slodamöterna.
Det är detta, som Gr.
Mörner åsyftat, och det är detta, som jag sökt att inom Utsk. understödja och hvaruti jag fortfar pä detta rum.
Men om denna modification af Gr.
Mörners' åsigt finnes i den 56 §, så saknas den helt och hållet i alla de tj§, der val inom kamrarne äro bestämda; den saknas i afseende pä Revisorers och Fullmäktiges utnämnande m. fl. och slutligen i afseende på den nämnd inom den öfre kammaren, som skall få sig uppdraget alt tillsätta ordförander ibland de för hvarje särskildt Utsk. utsedde ledamöter.
Hr von Hartmansdorff har ansett, alt deri skulle finnas tvä af hvarje Stånd.
Jag tog mig friheten att i går uppläsa den reservation, som jag vidfogat betänk., och som egentligen går ut på enahanda framställning, som Gr.
Jag har ansett, att ståndsskillnad eller ståndsval borde äga rum i afseende på tillsättningen af riksdagsmän, men sedan dessa väl voro tillsatte, borde all ståndsskillnad upphöra i afseende på rättigheter och skyldigheter.
Jag har således ansett, att alla dessa råmärken skulle inom kamrarne upphöra, och att den ena ledamoten skulle vara lika god med den andra, utan afseende om han vore vald af det 5:te eller det Usta Ståndet.
Mörners förslag och anhåller, att R. o. Ad. mätte förklara det för sin gemensamma tanka.
Jag fruktar ingalunda för de vådor, som Hr von Hartmansdorff förespeglat, att t. ex. 3 Ständ skulle kunna sammansätta sig, för att derigenom utestänga de öfrige Ståndens ledamöter ifrån Utsk:n.
Jag yttrade i går till svar på en dylik anmärkn. af Hr Lagerhjelm, att det bevisas ganska väl, att t. o. m. inom ett Stånd 326 Den 14 Ulars. åstadkommés icke en sådan gemensamhet, och ännu mindre lärer den väl vara tänkbar inom 3 Stånds i beröring med hvarandra satta ledamöter.
Den uppgift
Hr von Hohenhausen lemnat, är ganska riktig, men anledningen till förhållandet var den,, att R. o. Ad. hade ett dubbelt antal ledamöter i Utsk.n emot de öfrige Stånden, och att således en votering per capita skulle hafva gifvit
Adeln en ganska oförtjent öfvervigt i röstantal vid beslutens fattande inom Utsk:n.
Isamma stund som antalet af Adelns ledamöter i Utsk:n blefvo lika med de öfriga Ståndens, vidtog äfven votering per capita, och derigenom borde val jemväl här vara samma skiljaktighet.
Mörner: Utaf Hr von Hartmansdorff har jag fått mottaga den beskyllning, att jag icke skulle hafva läst betänk., emedan den 81 § undanröjde det förhållande, sorn jag omnämnt.
Jag tror likväl, att för hvar och en som läser denna 81 §, skall det synas klart, att densamma icke har den verkan, som Ilr von Hartmansdorff påstått.
I den innefattas endast som undantag hvad jag i mitt förslag framställde, d. v. s. att i de frågor, som röra de särskilda Ståndens representationsrätt, eller hvad som rörer deras rätt i öfrigt, så har hvarje Stånd sitt veto; men deraf följer icke det förhållande, som jag nämnde, att 3 Stånd kunna kullvotera 2 i alla andra frågor, deraf de kunna vara intresserade om ett gemensamt beslut, fastän det icke rörer deras enskilda intressen.
Jag tror alt man kan hafva intresse för annat än hvad som rörer ett Stånd ensamt, och jag tror att i sådana frågor skulle det kunna vara möjligt att tlere
Stånds ledamöter förenade sig om att göra en åsigt gällande.
Då Hr von Hartmansdorff icke har ansett någon våda deruti, att låta de särskilda Stånden rösta per capita, och således deras mening, som inom representationen är de flestes, blifva den rådande, så ser jag icke hvarföre ej de tlesles mening äfven kan få utgöra beslut i fråga om val af Utsk:sledamöter.
Alt hvarje
Stånd skall i oändlighet perpelueras inom riksförsamlingen, det är alt sönderdela denna i alltför små delar och fortplanta ett misstroende, som icke kan vara nyttigt för ärendenas behandling.
Jag fortsätter mitt förut gjorda yrkande.
Under dessa dagars plena har jag, dels af allmänna, dels af särskilda orsaker, i det närmaste alldeles afhållit mig ifrån discussion af de under öfverläggning varande förslagen, vare sig Const.Utslcs eller de andra, hvilka successive blifvit af R. o. Ad. förkastade.
Om jag förliden gårdag gjort ett undantag häruti, då jag förordade Gr.
Lagerbjelkes förslag i ett bestämdt begränsadt ämne, skedde sådant, utan att ens uttrycka min egen tanka, allenast under förutsättning, att nämnde förslag i sjelfva verket öfverensslämde med de flestes åsigter.
Gerna hade jag äfven undvikit att yttra mig öfver den fråga, som nu är under öfverläggning; men utan anspråk på domsrätt i canstitutionsfrågor, tror jag det vätta i denna fråga ligga sä
Den 14 Mars. 327 nära hvars och ens omdöme, att äfven jag tillåter mig att fälla milt.
I theoretiskt afseende tror jag, att Gr.
Mörners förslag, förordadt af aktningsvärde ledamöter inom detta Hus, tvifvelsutan skulle vara det riktigaste.
Jag tror äfven, att detta sätt af Utsk:s hildning inom en kort tid, i fall någonsin Const.Utsk:s förslag blefve lag, skulle vara det rälla; men det synes mig å andra sidan vara i högsta grad oklokt, oförsigtigt och derföre orätt, om ett sådant förslag nu utginge ifrån R. o. Ad.
Det sätt att uppgöra saken, sorn Gr.
Mörner sednast nämnde, skulle visserligen i detta afseende hafva mindre olägenheter, men ändock några; och jag anser försigtigheten fordra att i denna punkt lemna Utsk:s förslag olörändradt.
Jag afstyrker således Gr. Mörners.
Jag är lill stor del förekommen af Frih.
Palmstjernas anförande, och vill endast säga, att ehuru jag medgifver, alt Gr.
Mörners förslag är ganska rationelt och att ärendenas behandling skulle vinna derigenom, är jag likväl öfvertygad om, att i sakernas nuvarande ställning, skulle i synnerhet BondeSt. anse det vara riktadt mot dess intressen.
Då förslaget i alla fall har ganska få chancer för sig att gå igenom vid en kommande riksdag, tror jag det vara onyltigt att Adeln blottställer sig för en misstanka ytterligare, hvarföre jag afstyrker förslaget.
I olikhet med de siste värde talarne, anser jag verkligen, att det skulle vara för det ändamål, som •sökes, gagneligt och fördelaktigt, om R. o. Ad. frångår så mycket sorn möjligt olägenheterna af ståndsförfaltningen.
Jag erkänner mig alldeles icke vara någon vän af kastfördelning, men jag anser det vara en nationel grund, hvarifrån vi icke kunna vika, dä vi vilja reformera.
Jag anlager således det onda som nödvändigt, icke derföre att det är något absolut godt, utan för det vi må afböja något, sorn blefve värre än det nuvarande onda.
Jag anser således, att när vi lagstifta på grund af något, som icke är absolut godt, men som är nyttigt och nödvändigt, så skola vi väl tillse att vi icke förvåna det onda, utan så mycket som möjligt förbättra det.
Jag kan således icke medgifva, att det ligger någon fördel uti alt inom en kammare införa någon ståndsprincip, eller splittring i äsigler.
Vi hafva tillräckligt inom Ulsk:n under de sisla riksdagarne och äfven vid denna erfarit följderna af en sådan slåndsäsigt, för alt inympa den på en blifvande riksförsamling.
Jag skulle tro, alt om man vunnit afsigteii med ståndsprincipens bibehållande, nemi. säkerheten att i riksförsamlingen hafva alla intressen representerade, utgående ifrån det nuvarande nationallillståndet, så borde man söka så mycket som möjligt att inom dc särskilda hamrarne åstadkomma den intimaste förening af personligheterna, så att, under arbetet inom dessa kamrar, såndsprincipen helt och hållet borlfölle och representanterne alldeles frånginge det individuella förhållande, hvaruti de inkommit, beteende sig, icke som ombud för sine corailtenter, utan hvad 328 Den 14 Mars. grundlagen menar, som representanter för Svenska folket och alla dess classer, så att bonden likaväl må kunna sägas representera det adeliga intresset som adelsmannen BondeSt:s.
Jag kan således icke medgifva någon nytta, eller ens någon nyttig afsigt deruti, att man förespeglar för hvarje
Stånd en rättighet för individen att ingå i ett Ulsk.
Det är icke fråga om någon rättighet, utan frågan rörer iakttagande af en skyldighet att vilja utreda ett ärende, hvaröfver man sedermera kommer att rösta.
Jag föreställer mig här förhållandet vara ungefär enahanda som med en jury i fråga om lagskipning, att nemi. domaren väl utreder målet, men öfverlåter åt juryn att afgöra factum, grundadt på en utredning, hvilken juryns ledamöter ingalunda varit qvalificerade att verkställa.
Ärendet utredes af fullt sakkunnige män, som dertill åro utsedde utan afseende på Stånd, och sedan öfverlemnas målet lill allmän omröstning.
Det är verkligen med en bedröflig erfarenhet af den splittring inom Utsk:n, som den stenhårda ståndsåsigten medför, förderfvande alla ärendens behandling, som jag afstyrker antagande af hvad Hr von Hartmansdorff framställt.
Så vidt jag kan minnas, var Hr von Hartmansdorffs idé, alt hvarje Stånd skulle icke blott för sig välja Ulsk:sledamöter, utan äfven inom sig, och då var det en consequens deruti, att nemi.
Utslcn försäkrades att få ledamöter af hvarje Stånd.
Men sedan den idéen splittrades och rättighet beviljades alla
Stånd att välja äfven utom sig, sä tror jag att det är nödvändigt alt gå ett steg längre och antaga Gr.
Mörners förslag, att de få välja i massa, och icke hvarje Stånd för sig.
Man har fruktat, att BondeSt. skulle bli missnöjdt öfver ett sådant beslut.
Jag föreställer mig, att det skulle blifva vida missnöjdare med att till slut i 4 eller 5 ordningen utvälja Utsk:s ledamöter, då de bäste redan af kamrarne voro förut upptagne.
Bättre är väl då, att de få på en gång välja, och om man vill gå en medelväg, så kunde man stadga att kamrarne utvalde 2 eller 3 electorer af hvarje Stånd och att desse sedan hade fria händer alt tillsätta Ulsk:sledamöter.
Hr Cederschjölds yttrande torde öfvertyga R. o. Ad. derom, att ett förslag, sådant som detta, icke eller så lätt kan ögonblickligen uppgöras, som någon torde föreställa sig.
Om man antoge Gr.
Mörners förslag, och om följaktligen hela kammaren skulle välja ledamöter (jag vet ej visst om detta är Gr.
Mörners mening), så blefve det ju 125 electorer.
Vore sådant lämpligt?
Hr Cederschjöld har nyss erinrat, att i det fallet måste electorer utses; då borde Gr.
Mörner hafva gifvit förslag dertill.
I Dtsk. förklarades åter alt, som hvarje
Ständ skulle välja för sin del, ehuru hvarje Stånd kunde välja utom sine medlemmar, så behöfdes inga electorer, utan de 25 ledamöterne af hvarje Stånd inom hvardera kammaren utgjorde med detsamma electorer.
Hade man bibehållit den enkelhet, som jag föreslog, nemi. att hvarje Stånd hade valt inom sina ledamöter, så hade alla
Den 14 Mars. 329 alla Utsk:svalen kunnat ske samtidigt; men just derföre att man velat tillåta hvarje
Stånd att äfven inom de öfriga välja, så måste man, på sätt Utsk:s betänk, innehåller, uppgöra saken så, att det ena Ståndet valde efter det andra, på det att ett efterföljande
Stånd måtte veta huruvida dess ledamöter vore borttagna af det eller dem, som valt förut.
Det ena osammanhanget leder till det andra, det är icke mitt fel; det är Utsk:s, som afvek ifrån hvad som var följdriktigt.
Låtom oss antaga Gr.
Mörners förslag såsom riktigt, så vore det likväl, af skäl, som (lere ledamöter anfört, sådant att det aldrig komme att antagas, utan blott att väcka förtrytelse. R. o. Adis
H:rr ledamöter, och Gr.
Mörner framför allt, må vara fullt förvissade, att hvarken detta, eller något annat förslag, som vid denna riksdag kan komma att läggas på Ständernas bord, varder antaget, ty dertill äro sinnena alltför stridiga.
Enär man inom R. o. Ad. samt PresteSt. godkänt ståndsgrundsatsen, så har man förklarat sig vara af annan mening, än de som yrkat allmänna val.
Dä är det första och afgörande steget taget.
Skall man då likväl, för att vara sina motståndare behaglig, införa de allmänna valen i underafdelningar, på sådant sätt, att man stöter andra
Stånd eller väcker deras misstankar?
Detta måtte icke vara klokt, oell jag tror mig så mycket säkrare kunna säga, att R. o. Adis beslut skulle väcka missnöje, som jag här i min hand har den anteckning jag fört öfver utgången inom Utsk., då omröstning der anställdes huruvida Utskis ledamöter borde utses af hvarje Stånd för sig, eller af hela kammaren.
Deraf kan visas, alt den sednare meningen, den, som Gr.
Mörner förfäktar, endast erhöll 3 röster för sig.
Deraf kunnen J, mine Hrr, lätteligen linna, att hvarken BondeStis eller andre
Stånds ledmöter voro belåtne med ett sådant sätt som Gr.
Mörner föreslår.
Om det blifvet föreslagit i Borgare- eller BondeStin, så hade Adeln kunnat antaga det utan att stöta någon för lmfvudet; men att R. o. Ad. först skulle framställa ett sådant förslag, det måste jag anse mycket obetänkt och afstyrker derföre förslaget.
Mörner!
Jag skulle icke tro det vara så säkert, att BondeSt. skulle hafva sä mycket emot samfällda val, då det icke ifrågasatt, hvarken enligt det nu af Ståndet antagna, eller vid föregide riksdag godkända förslaget, att förbehålla sig någon viss andel inom Ulskin emot städernes deputerade.
Hvad angår det förhållande, att den mening jag hyllar, i Utsk. erhållit så litet understöd, sä är det icke ovanligt, att en minoritet, då den icke lyckas att göra sin mening gällande, betyder så mycket den förmår och söker att göra det förslag, som af majoriteten uppställes, så litel klokt, antagligt och försigtigt, som möjligt är.
Utgången af den votering, som af Hr von Hartmansdorff blifvit omnämnd är således, efter min tanka, icke något bevis, att pluraliteten varit öfvertygad, en del åtminstone, om det förträffliga i det beslut, som fattades. 8 11. 42 330 Den 14 Mars.
Det enda skäl man här har åberopat, är det misstroende, som man föreställer sig att ett sådant förslag skulle väcka hos BondeSt.
Jag kan ej föreställa mig, att della misstroende egentligen har någon grund.
Då man ser på sammansättningen af de särskilda kamrarne, äfven sådan den enl.
Const.Utsk:s förslag är uppgjord, tror jag man har föga anledn. att befara, att icke den portion till valen detta BondeSt. hittills haft, skall få en ganska tillräcklig öfvervigt, inom åtminstone den ena kammaren.
Jag tror att äfventyret för BondeSt. skulle komma att visa sig ganska ringa.
Med afseende å hvad Gr.
Mörner sednast anfört, att i det från förra riksdagen hvilande förslaget till representationsförändring, som vid denna riksdag af BondeSt. antogs, synes, alt detta Stånd icke varit emot de samfällda valen för Utsk:sbildningen, så kommer sådant sig af det enkla skälet, att genom nämnde representationsförslag tillkom
Ståndet de droit att tillsätta nära två tredjedelar af hela representationen, och det berodde således på Ståndet sjelf alt handla och göra hurti det behagade med Utskm.
När man känner, att i vissa Stånd en särdeles stor förkärlek visats vid utväljande af nämnder, tillsättande af revisorer och fullmäktige m. m. hvilket allt nu skulle efter Gr.
Mörners förslag komma att ske på ett gemensamt sätt, utan alt de särskilde
Stånden ägde att för sig decidera, så utgör detta för mig ett så mycket större skäl att afstyrka ett sådant beslut, som nyttan och behofvet deraf endast kan genom en längre erfarenhet i de nya kamrarne visas.
Når nu Utsk:s förslag, med de svårigheter i verkställigheten, som deruti förekomma, dock lemnar öppet att härutinnan förfara på sätt bäst synes vara, är det mera än troligt, att i vissa Utsk. vissa Stånd företrädesvis skola insätta sina ledamöter.
På dessa och öfrige skäl, som blifvit anförde, kan jag ej annat än afstyrka Gr.
Öfverläggningen ansågs härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Gr o. Landtm, hemställde, om B. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanke antaga Gr.
Mörners ifrågavarande förslag.
Ropades starka nej, blandade med ja, hvarpå Ii.
Ex. lillkännagaf, att han trott sig finna, alt denna propos. blifvit med öfvervägande nej besvarad.
Sedan R. o. Ad. nu hade till pröfning förehaft alla de förslag till gemensamma tankar, som blifvit framställde, förklarade R. o. Ad. uppå H. Ex. Hr Gr. o.
Landtnäs propos. öfverläggningen om Consl.Utsk:s mern.
N:o 26 vara fulländad. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade härefter, att R. o. Ad. torde finna, att, i öfverensstämmelse med 56§Reg.F., Const.Utsk:s mern.
N:o 26 komme att till Ulsk. återremitteras med de anmärkningar, som R. o. Ad förklarat utgöra Ståndets gemensamma tanka.
Ben 14 Mars. 331 Gr.
Anckarsvärd anförde skriftligen:
Jag reserverar mig emot R. o. Ad:s majoritets beslut, att till sine hufvudgrunder godkänna Const.Ulsk:s mern.
N:o 26, likasom emot de beslut till gemensamma tankar, som af samma majoritet blifvit fattade.
Jag beklagar den innerliga förening, som vid detta tillfälle visat sig hafva ägt rum emellan Riddarhusets och PresleStis majoriteter, såsom för fäderneslandet högst olycksbådande, då dess resultat vid detta tillfälle utgjort motsatsen till den allmänna meningen inom de båda Stånd, som utgå ifrån det egentliga Svenska folket; till det yttrande öfver frågan, som Regeringens organ afgifvit inom detta lius; och slutligen efter mitt förmenande i rak strid emot alla godkända, till vår lid, och till vårt länd lämplige constitutionella lagsliftningsprinciper.
Hr Löwenström, Joh. Jacob:
Jag anhåller alt få anmäla min reservation emot alla de heslut, som R. o. Ad. fattat i afseende på detta Const.Utsk:s betänk.