Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
De förmåner, som i densamma blifvit icke sedelutgifvande banker beviljade, skulle således, som Frih.
Palmstjerna anmärkt, försvinna.
Jag mäste erkänna, att denne 21 § tillkommit sedan hela lagförslaget var färdigt, utan att Ulsk:n fästat någon uppmärksamhet dervid, att fördelarue för sådane bolag skulle genom det förändrade stadgandet förminskas.
Jag för min del har ingenting emot att, i st. f. 21 §, 1S24 års författning må blifva gällande, ehuru jag derjemte förklarar, det jag hyser föga förhoppning, att någonsin sådane bankierbolag, som Frih.
Cederström synes hafva menat, i vårt land skola uppstå.
Erfarenheten har visat, alt denna i 20 år bestående lag hittills varit overksam; vårt
Iand är allför capilalfatligt dertill.
Jag är förekommen af Hr Nordenanckar och instämmer jemväl i hans yttrande, det jag fruktar, att sådane banker, som skulle röra sig med Riksbankens sedlar, icke i värt land uppkomma genom ett sådant stadgande, som detta, såvida icke
Riksbanken sätter sig i gemenskap med dessa banker och öppnar möjligheten genom crediliver lill låg ränta, all på sådane villkor kunna bereda sig tillgångar, så ali de kunna drifva sin lånerörelse till den låga ränta, som i allmänhet för dilseonter vore gällande.
Vi hafva sett denna lag i 20 år utan någon sådan verkan.
Jag tvifiar på möjligheten att de någonsin i landet kunna uppkomma utan Riksbankens delaktighet deri.
Jag förmodar, att BancoUtsk. torde inse de svårigheter, som denna lag om privatbanker kommer att lägga för desammas uppkomst och fortfarande, och att Ulsk. i anledn. deraf torde blifva betänkt huru och på hvad säll förhållandet i framliden skall blifva, på det att Rikets penningeväsende må kunna bibehållas i det skick, som rörelsen fordrar, när privalbankerne komma alt upphöra.
För min del skulle jag tro, att några utvägar dertill måste beredas, och om dessa icke så hastigt kunna vidtagas, som man det önskade, så måste dock sådant på ett eller annat sätt i framtiden ske.
Jag förutser, alt denna banklag, om den blifver antagen, kommer att hafva till följd, att nu befintlige privatbankar komme alt upphöra vid deras oclrojers slut, såvida ej en prolongation af dessa kominer alt äga rum, lill dess att Konung och - Ständer blifva i tillfälle att på annat sätt bereda utvägar för den allmänna rörelsens uppehållande i landsorterne.
Sedan privalbankerne uppkommo, som drifvit en rörelse, mera lämpad efter allmänna behofvet och allmänna fördelarue, än Riksbankens, hafva landsorterne vänjt sig vid alt äga denna tillgång för 6 H. 66 522 Den 25 Januari e. m. sin rörelse, och kunna framdeles icke undvara den, ulan så stora olägenheter, ali om privatbanker upphöra, jag förmodar det icke kunna räcka länge, innan något annat måste sältas i stället.
För att emedlertid undvika en sådan crisis, som den, hvilken skulle uppslå i landsorlerne om privalbankerne på en gång år 1847 upphörde, innan nästa lagtima riksdag inträdt och Ständerne hunnit fatta ändamålsenliga beslut för den allmänna rörelsens fortgående utan afbrott, anser jag R.
St. nu böra vara betänkte på hvad som vid ett sådant tillfälle kan inlrälfa och deremot på förhand taga sina mått och steg.
Jag anser på dessa grunder, hvilkas vidlyftigare utveckling torde vara öfverflödigt, att Ständerne böra hos Konungen anhålla, alt, såvida de nuvarande privalbankerne icke anhålla om förnyade octrojer, i öfverensstämmelse med den lag för privatbanker, som vid denna riksdag kan blifva antagen, eller nya uppslå, Konungen måtte bevilja de privatbanker, som detsamma åstunda, förnyelse af deras nu ägande octrojer intill slutet af år 1849, samt att Konungen derjemte, täcktes låta uppgöra förslag till ny reglering af den rörelse, sorn desse hanker nu bedrifva, färdigt att näst sammanträdande Ständer föreläggas.
Jag anser nemi. att Konungen äger bättre utvägar och mera öfversigt af det allmänna, är mindre underkastad inflytandet af de särskilda förhållandena än Ständerne, och att Konungen således bäst är i tillfälle alt låta uppgöra ett förslag, som afser såväl landets nytta, som de enskildes fördelar och alla de förhållanden, som inverka på vårt penningeväsende; att Konungen bättre än R.
St. kan låta uppgöra en plan för den bankrörelse, som i provinserne erfordras, och att detta är enda utvägen alt få enhet och tillräckligt sammanhang i vår privalbankslagstiftning, hvilket åter jag ej anser alt de 4 Riksstånden genom sina beslut kunna åstadkomma.
Jag begärde ordet endast för att med Frih.
Palmstjerna instämma och erkänna den brist, som af honom blifvit anmärkt mot bestämmelsen här i 21 §•
Som jag hörde af en annan ledamot af RancoUtsk., hvilken deltagit i den sammansatta afdelningen af Råneo- och LagUtsk:n, skulle denna § tillkommit alldeles lill slut, sedande andre §§ varit beslutade.
Inom BancoUtsk. förhöll det sig så, att sedan man länge, och ihärdigt stridt om de hanker man ville hafva, så var man verkligen så trött, att man icke fästade sig vid några andra, och derföre har denna § kommit så här knapphändigt fram, men bör naturligtvis omredigeras, hvilket säkerligen också sker, om återremiss beviljas.
Det öde privatbankslagen redan inom 2:ne RiksSt. rönt, samt det motstånd och den fiendskap mot dessa inrättningar, som under discussioncr här yttrats, hafva äfven öfvertygat mig derom, att icke några privatbanker vidare komma att bildas, på grund af den lag, som möjligen kan vid denna riksdag antagas.
Jag anser det således vara Den 25 Januari e. m. 523 gifvet, alt en förlägenhet och brytning i landets penningerörelser skall uppslå; denna är nära för handen, emedan alla nuvarande privatbanker måste innan detta års slut bestämma sig till deras rörelses upphörande eller fortsättning.
En indragning af lånerörelsen måste således innan detta års slut börja, och om de underrättelser jag fått, icke äro oriktiga, så lärer redan en sådan indragning för närvarande i Östergöthland vara beslutad.
Jag förmodar således, att resultatet af denna riksdags förhandlingar i afseende härå blifver ett förslag till utsträckning af Riksbankens lånerörelse, fördelad pä mänga sär skilda disconlconlor i landsorterna.
Jag lägger på de ledamöters ansvar, som framkallat detta, de följder en sådan organisation af vår Bank kommer alt på densamma utöfva, äfvensom på realisationens bestånd; men äfven med en sådan organisation skall förlägenheten i landsorten icke kunna undanrödjas.
Förändringen skall medföra missnöje bland dem, hvilkas rörelse funnit ett stöd uti dessa inrättningar och förlitat sig på deras bestånd.
De nuvarande affärsmän, som egentligen begagnat dessa banker och sjelfva förvaltat dem, måste således se sig undanträngde af nya intressens anspråk, och innan andra inrättningar hunnit till stånd, uppstår förlägenhet.
Mig återstår således under sådana förhållanden intet annat, än att söka en ti11- llykt hos högsta makten, och jag anhåller således alt få förena mig med Frih. Palmstjerna, under anhållan, att 6 punkten af min reservation må blifva föremål för R. o. Ad:s discussion.
Jag skulle derjemte önska, i fall det är med våra former förenligt, alt R. o. Ad. malle förklara Frih.
Palmstjernas framställning såsom Ståndets gemensamma tanka.
Ett sådant förklarande skulle gifva ett stöd åt BaneoUlsk:s behandling af denna del af frågan.
Palmstjerna väckta frågan hänger tillsammans med afgörandet af BancoUtsk-.s betänk.
N:o 29, som till summa Ulsk. blifvit återremitteradt.
Ilade båda dessa bclänkm, nemi. det nyssnämnda och det nu förevarande, åtföljts, så hade de i ett sammanhang kunnat disculeras, och det hade då blifvit möjligt att uppgöra och tillse, huruvida de farhågor äro grundade, som Hr Nordenanckar framställt.
De kunna visserligen blifva det, derom är ingen fråga, i fall BancoUtsk. inkommer med ett betänk. rör:de Bankens reglerande, som icke blifvit foladt på sådane grunder, att
Baukens rörelse kan fylla det behof af mynt i landsorten, som privalbankerne uppfyllt; men då detta ämne tillhör den öfverläggning, som först då uppkommer, sedan BancoUlsk:s svar på återremissen af dess betänk.
N:o 29 förekommer till pröfning, så vill jag icke nu gå densamma i förväg.
Jag anser således vid detta tillfälle intet annat böra göras, än att återremittera hela betänk., under bestridande, att R. o. Ad. må uttrycka någon gemensam tanka, hvarken i afseende på Ilr Nordenanckars reservation i 0 punkten, eller Frih. Palmstjernas förslag 524 Den 25 Januari c. m. om tillökning i privatbankernes tillvaro ytterligare ett Sr, ty jag tror, ali hvarje tillökning häri kommer bestämdt alt öka vissheten om den kris, som kan undvikas, i händelse
Ständerne vid denna riksdag fatta ändamålsenliga och kloka beslut för Bankens ordnande, så till lånerörelsens bedrifvande som den reella fondens förstärkande, så att inga fluctuationer må komma att äga rum.
Det är vigtigt likväl, alt BancoUtsk. på samma gång lill Ständerne inkommer med svar så väl å denna återremiss som å den af betänk.
N:o 29, så att dessa var må kunna i ett sammanhang pröfvas.
Jag får i största korthet förklara, att jag instämmer med Frih. Palmstjerna och Hr Nordenanckar, på de skäl, som af dem blifvit anförda.
Jag emotser, ty värr! med säkerhet, att om denna lag anlages, komma hvarken några nya privatbanker att stiftas, eller de gamla att fortfara.
Jag anser således det vara af yttersta vigt, att den nuvarande finaneiella förlägenheten icke varder än ytterligare förökad.
Härefter förklarades öfverläggningen om 21 § vara fulländad.
Vid föredragningen af den efterföljande delen af Utsk:ns betänkande, gjordes i afseende på framställningen om sältet för de i lagförslaget bestämde penningebelopps utförande ingen anmärkning, men i fråga om den af Utsk:n tillstyrkta und. skrifvelse till K.
M. uppstod följande discussion:
Det nu upplästa mom. om tillstyr kande i afseende å 1824 års kungörelse anser jag vara öfverflödigt i delta förslag till lag, helst den 21 § bestämmer allt livad i det afseendet kan vara erforderligt.
I öfverensstämmelse med min anmärkn. vid 21 §, att nemi.
K. kungör, af d. 14 Jan. 1824 bör blifva gällande för banker, hvilka icke utgifva egna creditsedlar, får jag anhålla om återremiss såväl å denna slutmening, som å hela det lagförslag, som varit föremål för R. o. Adis öfverläggning; utbedjandes mig, alt R. o. Ad. ville fästa uppmärksamheten derpå, att, om 1824 års kungör, skall upphöra, något annat stadgande i afseende på enskilda banker, som icke utgifva egna sedlar, mätte antagas, innefattande allt hvad 1824 års kungör, i afseende å sådane banker stadgat.
För öfrigt anhåller jag få till Utsk:s ompröfning framställa hvad jag nyss förut yttrat om angelägenheten att vidtaga mått och steg, i händelse nuvarande privatbanker icke skulle begära ny octroj, i öfverensstämmelse med den lag, som vid denna riksdag kommer alt fastställas, och icke eller någre andra privatbanksbolag anmäla sig till erhållande af octroj, enligt denna banklag.
Hvad som skulle vara att vidtaga å R.
St:s Banks sida, för den händelse privathankerne skulle komma att upphöra, det hörer till ett annat capitel; det hörer tillfrågan om R.
St:s Banks rörelse och förvaltning; men den mening jag för, en stund sedan ytt - Den 25 Januari e m. 525 rade hörer till det ämne, som nn utgör föremål för öfverläggning, hvarföre jag tager mig friheten åter upprepa, det, nemi. att R.
St. måtte hos K. M. i urul. anhålla: a) altför den händelse nuvarande privatbanker icke begära ny octroj, i öfverensstämmelse med den lag för enskilda banker, som vid denna riksdag antages, och ej eller nya bankbolag innan årets utgång sådane octrojer begära, K.
M. måtte bevilja de privatbanker, som det åstunda, förlängning af deras octrojer intill slutet af år 1849; och b) att förslag till ny reglering af den rörelse privalbankerne för närvarande bedrifva, måtte före begynnelsen af nästkommande riksdag utarbetas, för att R.
Anhållandes jag, att detta milt anförande må åtfölja återremissen.
Jag har visserligen aldrig ett ord att invända mot den siste talarens begäran, att hans yttrande må åtfölja återremissen och af Utsk. upptagas och pröfvas i sammanhang med allt del öfriga, hvarpå Utsk. bör svara, och det är icke derföre jag begärt ordet, utan emedan man väckt fråga om att såsom R. o. Ad:s gemensamma tanka till Utsk. öfverlemna denna Frih.
Palmstjernas framställning.
Vår grundlag är af beskaffenhet att icke förutsätta sådana gemensamma tankar i andra frågor, än då Const.Utsk. gifvit förslag till ändring i grundlagen, dä, i händelse förändring i redactionen anses nödig uti Utsk:s förslag, Ståndets i detta hänseende uttalade gemensamma tanka, såsom sådan lill Utsk. återremitteras.
Vid allmänna ärendens behandling åter gäller grundlagens föreskrift, alt om ett Stånd icke autager eller förkastar ett Utsk:sbetänk., utan anser att de vid detsamma gjorda anmärko:r föranleda delsammas återremitterande, så kan ej komma i fråga att yttra någon gemensam tanka, hvilken eljest skulle innefatta ett i förväg faltadt beslut, som möjligen kunde binda Standerne vid pröfningen af Utsk:s svar på en gjord återremiss.
Jag anhåller att icke någon fråga må uppslå om någon gemensam tanka, utan att vi måtte få propos. till återremiss.
Utan att vilja tvista med Frih.
Ce derström om rättigheten för R. o. Ad. alt i en fråga sådan som denna yttra en gemensam tanka, vill jag dock, dä jag ej härutinnan blifvit understödd af någon annan, derifrån afstå, yttrandes endast den önskan, att BancoUtsk. mätte i delta fall, så snart som möjligt, fatta sitt beslut, under erinran derom, att de fleste privatbanker hafva sina bolagsstämmor i Februari månad, så alt redan inom 3:nc veckor måste beslut fattas huru med rörelsen skulle förfaras.
Om jag hyste diametralt motsatta åsigter till de restricliva, som här stundom blifvit yttrade, så skulle jag visserligen för framgången af sådana åsigter vid en kommande riksdag ingenting högre önska, än att Ständernes åtgärder i afseende på privalbankcrne nu blefve af den beskaffenhet, alt inga gamla privatbanker kunde fortfara eller nya inrättas; ty det är 526 Den 25 Januari e. ni. säkert, att den allmänna förlägenhet och den nöd, som deraf skulle uppkomma innan nästa riksdag, skulle då här göra sig gällande och framkalla en vida liberalare lagstiftning i delta hänseende, än den jag hade önskat att Ständerne skulle hafva beslutat; men då jag ej åsyftar någon sådan brytning, kan jag ej annat än i allo instämma uti Frih'.
Palmstjernas förslag, att R. o. Ad. ville som sin tanka uttrycka den önskan, det
Konungen täcktes för 2 år prolongera octrojen för de privatbanker, som finnas, för den händelse att privalbankslagen blifver af den beskaffenhet att privalbankerne icke vilja underkasta sig den, ulan skulle i annat fall komma att helt och hållet upphöra.
Jag hyser inga stora förhoppningar på resultaterne af ett sådant medgifvande, ty jag befarar, att, då det nu lider till slut med den gamla privalbanks-oelrojen, och privatbankerne icke kunna lemna ut stora summor i låneväg, och följaktligen icke eller påräkna någon betydlig vinst, så skall verkligen en och annan sådan bank upplösa sig, ty det är delägarnes obestridliga rättighet att vid oclrojens slut afträda ur bolaget; men Frih.
Palmstjernas förslag innebär dock ett försök att för eli par år återhålla den olyckliga kris, som annars hotar landet.
Det har blifvit beslridt, att R. o. Ad. icke skulle äga rätt att såsom gemensam tanka gifva denna åsigt tillkänna.
Hvem, tager jag mig friheten fråga, kan väl förneka R. o. Ad. rättighet alt i delta afseende besluta, och, äger Ståndet rätt alt fatta beslut i frågan, mätte del ock äga rätt ali uttrycka en gemensam tanka.
Hamilton förklarade sig äfven instämma i den af Frih.
Palmstjerna yttrade mening.
Jag bestrider så mycket mera, att R. o. Ad. skulle vid delta tillfälle besluta uttryckandet af någon gemensam tanka, som jag är öfvertygad, att de fleste af Ståndets ledamöter, hvilka under dagens öfverläggning deruti deltagit eller varit närvarande, men nu bortgångne, hafva lernnat salen under öfvertygelse alt intet annat beslut i saken skulle af R. o. Ad. fattas än återremiss af betänk, med de anmärkn., som dervid äro gjorda.
Om man nu skulle antingen uttrycka en gemensam tanka eller att lätta annat särskildt beslut, så vidloge man en åtgärd, hvarpå ingen varit beredd och som ingen förutsett.
Jag hoppas och anhåller således, att Ståndet icke må företaga något annat, än alt blott låta ålerremissen på vanligt sätt afgå.
Jag skulle för min del instämma i de ras åsigt, som ansett, att R. o. Ad. borde som gemensam tanka uttrycka det vigliga förslag, hvarpå Frih.
Palmstjerna fästat uppmärksamheten, om jag ej vore öfvertygad, att en sådan opinionsyttring, afgifven i det ögonblick då Ståndet ej utgöres af mera än 18 till 20 personer, betyder vida mindre än det förstånd, den eftertanka och den klokhet, som ligger i sjelfva saken.
Jag hoppas således att endast återremiss, åtföljd af de afgifne anmärkuingarue, mätte äga rum.
De n 25 Januari e. m. 527 II.
Landtm, yttrade, det han, i anledn. af de olika tankar, som blifvit yttrade i fråga huruvida R. o. Ad. skulle vara berättigad alt vid ålerremiss af detta betänk, uttrycka en gemensam tanke, finge fästa uppmärksamheten derpå, att dä R. o. Ad. hade rättighet att fatta definitivt beslut i ämnet, såge H. Ex. icke hinder för alt
Ståndet kunde gifva en gemensam tanke tillkänna, men H. Ex. finge tillika fästa uppmärksamheten derå, att den första propos. II.
Ex. borde framställa vore å enkel återremiss, emedan flere ledamöter yrkat en sådan åtgärd.
Skulle åter denna propos. icke blifva med ja besvarad, ifrågakomme först Frih.
Stjernsledts förslag, att R. o.
Ad. skulle uttrycka såsom sin gemensamma tanke, att icke några privatbanker må erhålla rättighet alt utgifva egna creditsedlar, och sedermera borde, om så äskades, beslutet fattas om Frih. Raabs förslag, att R. o. Ad. malte såsom sin gemensamma tanke tillkännagifva, att Ståndet instämmer^ i hvad Frih.
Det är alldeles gifvet, att om R. o. Ad. icke anser, ali de vid betänk, gjorda anmärkn:ne föranleda lill ålerremiss, så äger Ståndet att öfver de särskilda förslagen definitivt besluta med afslag eller bifall, men icke såsom gemensam tanka, ty det blir icke under rubriken af gemensam tanka der vid lag; utan det blir bifall till Frih.
Paluisljernas, Frih. Raabs, Hr Nordenanckars, eller hvilkens förslag som helst, — allt sådant är Ståndets ovillkorliga rätt, men beslutas ålerremiss af förevarande betänk, dä kan icke någon gemensam tanka förekomma.
Man har fästat min uppmärksamhet på, att den sida jag tillhör uti förevarande ämne räknar bär närvarande flere ledamöter än motsidan, och alt den således är synbart öfvervägande.
Vid sådant förhållande, vore det icke så liberalt, som jag alltid vill handla, att begära en åtgärd, hvarigenom vi möjligen skulle komma att skrida till en votering, hvars utgång synes på förhand afgjord till min fördel, och derföre vill jag åtnöja mig med begäran om återremiss. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, alt Hr Nordenanckar begärt, att 6 punkten af bans reservation mätte blifva föremål för R. o.
Ad:s öfverläggning, men Hr Nordenanckar förklarade nu, alt han afslod från denna begäran.
Ex. yttrade, alt sedan nu öfverläggningen i ämnet vore fulländad propos. å återremiss borde framställas, anmälde och yttrade sig Frih.
Det torde tillåtas mig alt fästa uppmärksamheten på en punkt i lltsk:ns förslag, som icke varit förmäl för R. o. Ad:s pröfning.
Pag. 10 förekommer, att Utskar hemställer, att det förslag, som blifvit väckt rörale privatbankernes sky Idighct att bålla vexlingscontor i alla residensstäder, mätte förfalla.
Då detta förslag icke är i banklagen omnämnd^ så har 528 Den 25 Januari e. m. det, som sagdt är, icke varit föremål för R. o. Ad:s pröfning, utan mäste genom pröfningen af Ulsk:s förslag tacite anses vara förkasladl; men då denna fråga blifvit framställd under vanlig form att beslut deröfver bör fattas, torde R. o. Ad. finna, att något derom bör yttras, innan åleremiss öfver det hela beslutas, på det alt icke någon lucka i beslutet må förefinnas; och tillstyrker jag bifall till Utsk:ns hemställan.
I anledn. häraf tillkännagaf H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att det icke undfallit honom, alt den nu omnämnde punkten förekom uti betänkandet, och att lian ej eller, derest fråga varit om att nu falla definitivt beslut i ämnet, skulle underlåtit att särskildt föredraga denna punkt, men att nu, då de framställde yrkanderne afsctt ålerremiss, H.
Ex. ansett sådant mindre behöflig!. Sedan Frill.
Palmstjerna fästat uppmärksamheten på berörde punkt, finge H. Ex. likväl hemställa om densamma borde uppläsas för att blifva föremål för öfverläggning.
Ropades nej. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde vidare, om R. o. Ad. ansåge de emot Banco- och LagUlsk:ns betänk.
N:o 1 gjorde anmärkmr föranleda till detsammas återremitterande.
På föredragningslistan under N:o 54 förekommer Bevilln.Utsk:s betänk.
N:o 21 i anledn. af RiksStms olika beslut i afseende på grunderne för den allmänna be vi II n.
Som detta ärende är af beskaffenhet alt af Ständeroe snart böra afgöras, hemställer jag, att berörde betänk, må sättas först pä listan lill nästa plenum och då till pröfning förekomma.
I anledn. häraf biföll R. o. Ad., uppå af H. Ex. HrGr. o. Landtm, framställd propos., att Bevilln.Utsk:s mern.
N:o 21 skulle uppföras främst å föredragningslistan till nästa plenum.
Hr Rosenblad, Bernh., anförde skriftligen:
I sammanhang med den redan beslutade ålerremiss af den del af Bevilln.Utsk:s betänk.
N:o 13, hvilken afser controllen å charta:sigillata:-medlens ingående till Staten, anhåller jag att få följande förslag äfven understäldt Bevilln.Utsk:s pröfning.
Ett af de väsendtligaste medlen att förekomma efterapning af chart.sigill.papper, hvilken såsom bekant är, ägt rum, troligen till högt belopp, är tillverkning af papper med sådane vattenmärken, hvilka både lätt kunna bemärkas och svårt eftergöras.
Men dertill erforderliga formar äro både dyra och deras förfärdigande fordrar mycken tid.
För det närvarande utstäiles biläggniugspapper å 30 särskilda valeurer, för hvilka allas Förfärdigande särskilda formar borde finnas.
Om nu detta antal inskränktes t. ex. till 8 eller högst 10, (hvilket utan någon sär - Den 25 Januari.
529 deles stor olägenhet kunde ske, då biläggningschartornes ringa storlek nied lätthet tillåter att för samma document använda några flere stycken än nu behöfves), så skulle det stora mål kunna vinnas, att man åtminstone hvart 3:dje år kunde ombyta alla gamla förråder af cbarlepapper mot nytt, med nya årtal i papper, utan att vid dettas förfärdigande man behöfde uraktlåta några af befintliga försigtighetsmått.
Utom de många fördelar, som befintligheten af årtal i det begagnade cliarlepapperet måste medföra, skall delta ombyte af gamla förråder mot nya gifva en stor säkerhet mot åsamkande af balancer med flere missbruk.
Jag anser mig äfven upplysningsvis böra nämna, att ehuru naturligtvis K. Statscont:s första årsreqvisition på det nya af R.
Sl:s Bank tillverkade ehartepapper var rundt beräknadt, det lärer nu visa sig, att första årsbehofvet kommer att vida öfverstiga denna beräkning, troligen lill stor del en följd af uteslutande skyldigheten alt begagna det nya papperet.
För det fall, att den af mig framställda sats skulle godkännas, torde såsom en ytterligare controll, böra stadgas, att när sådane documcnter, hvilka icke ovillkorligt, utan endast vid vissa fall, behöfva beläggas med stämpladt papper, med sådane beläggas, det uttryckligen hör åläggas vederbörande embetsmän alt anteckna när denna beläggning sker.
Remitterades till Bevilln.Ulsk., för alt behandlas i sammanhang med den af R. o. Ad. återremitterade del af nämnde Utsk:s betänk. N:o 13. II. R. o. Ad. åtskildes kl. 11 om aftonen.
Tisdagen den 28 Januari 1845.
Justerades 2:ne prot.utdr. för d. 25 dennes e. m.
Justerades pleniprot. för d. 8 dennes e. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, att H. M. Konungen läckts tillåta RiksSt:n, att i morgon kl. £ till 2 göra deras und. afskedsuppvaktning, i anledn. af Deras Majestäters afresa till Norrige; i hvilket ändamål de öfriga RiksStm kl. ett qvart 6 II. 67 530 Den 28 Januari. öfver elt skulle infinna sig å Riddarhuset för alt jemte R. o. Ad. afgå till K. Slottet.
Föredrogs ånyo BeviIln.Utsk:s d. 22 dennes f. ni. på bordet lagda mern.
N:o 21, i anledn. af RiksSl:ns olika beslut, ang:de grunderne för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterne för tillämpningen deraf.
Detta mern. företogs punktvis till pröfning.
l:sta punkten, ang:de rättelse af bevilln.stadgans 11 §.