Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Gen.Assistance-cont. och Götha Canalbolags samt Malmö f. d. discont-inrättningar; N:o ng. i anledn. af väckt fråga om inrättande på statens bekostnad af en arbets* och conectionsanslalt inom Götheborgs och Bohus län; Den 2 Juni f. m. 45 N:o 120. i anledn. af väckt motion, rör:de de utskylder, som för landshöfdmgeresidenset i Nyköping böra till stadens cassa erläggas; N:o 121. i anledn. af väckt motion om arfvoden till städernas rådhusrätter för deras befattning med tullmål; N:o 122. i anledn. af väckt fråga om bidrag af statsmedlen till förbättrande och iståndsättande af Warbergs hamn ; N:o 12.3. i fråga om hegardt statsanslag för en hamnbyggnad vid Cimbritshamn ; N:o 124. i anledn. af väckt fråga om understöd af allmänna medel för hamnbyggnad och strömrensning vid Ronneby köping; N:o 125. i anledn. af väckt motion om statsanslag för segelfarts öppnande genom sundet vid Björnängehals nära Marstrand; N:o 126. i anledn. af väckt fråga om rättighet för nybygge-sökande att emot behörig borgen lyfta lielu odlingsunderstödet, så snart genom bevis styrkes, att odlingen blifvit verkställd; N:o 127. i anledn. af väckt fråga om det tillägg i afvittringsstadgan, att alla syner, som ske i och för nyhemmans upptagande, måtte af staten bekostas; N:o 128. i anledn. af väckt motion, att Kronan må bekoslu handtlangning vid kronoheinmans och nybyggens afvittring; N:o 12g. i anledn. af väckt motion om anslag för underhållet af en väganläggning till Norrige; N:o i3o. i anledn. af väckt fråga om premier af allmänna medel för uppförande af gråstensbyggnader å landet; N:o i3i. i anledn. af väckt motion om statsanslag till en stängsel omkring de vid Gamla Upsala kyrka varande 4 ättehögar; Bevillningsutskottet:
N:o 10. i anledn. af åtskilliga till Utsk. remitterade motioner, ang:de tullen å från Finland inkommande varor; N:o 11. i anledn. af K.
M:s nåd. propos., rör:de beskattning af tull- mjöl- och sågqvarnar samt valk- och stampverk för andras betjenande å städers områden; N:o 12. ang:de bevillning af utdelningen å Trollhättecanal- och slussverks-bolags actier; Lagutskottet: N:o 62. öfver Frih.
Alb. Kantzous motion, ali bysatt gäldenär, som all sin egendom till borgenärerna afstår, genast derefter må från bysättningshäkte! lösgifvas; N:o 63. öfver motioner om förbud emot lifgifvande af skuldsedlar, ställda till sedelhafvaren och viss man eller ordres; 46 Den 2 Juni f. m. N:o 64. öfver väckta motioner örn antagande af en mera fri assigrieringsrätt enskilda emellan, än nu äger rum; N:o 65. i anleda, af motioner 0111 ändringar och tillägg i nu gällande stadganöen, ang:de bysättning m. m ; N:o 66. öfver Hr (5. F.
Egnells motion ang:de ändring af beräkningsgrunden för magistraternas bouppteckningsarfvodén; K:o 67. öfver Riksd,-fullm.
Anderssons motion, att fattigprocenten i sterbhus mätte utgå, icke såsom nu af summa inventarii, utan i mån af behållningen, sedan skuld blifvit afdragen; N:o 60. öfver Riksd -fullm.
Erikssons motion om tillägg till 17 Gap i3 § Hand balken; JN:o 69. öfver Hr Olof YVijks motion om ändring af sista mom. 5 5. samt 1 mom. 7 §. 17 Gap. Hand.balken; Expeditions Utskott et: N:o 10. i anleda, af gjord anmärkning vid Utsk:s förslag
K:o 33 till underd. skrifvelse, angrde deal' K.
M. vid sistförflutne riksdag föreslagna ändringar uti 19, 21 och 88 Reg.formen. H. R. o.
In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe* Måndagen den 2 Juni 1834- Plenum kl. 6 e. ra.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 21 sisth Maj på bordet lagda utlåt.
N:o 89, ang;de utgifter å allm.
Indragningsstaten.
Hr Skogman, Carl David:
Vid StatsUtskts tillstyrkande uti första punkten af detta utlåt., rör:de ersättningen till Ranken för förskottet till f. d. K.
Familjen får jag vördsamt upplysa, alt R.
St:s skrifvelse icke innehöll någon ledning att beräkna summan annorlunda an uti bancosedlar, att StatsUtsk. således icke kunnat följa någon annan beräkningsgrund, och att åtgärden att förvandla beräkningen i silfver blifvit af Bancostyrelsen vidtagen utan någon medverkan af Statsverket.
St. likväl finna Banken böra erhålla ersättning efter denna grund och dertill vilja anvisa anslag på Riksg.coqt., uppkommer derigenom ingen rubbning i beräkningen af statsregleringen.
Uti io:de punkten har Utsk. icke funnit skäl att å ali - Dea 3 Juni c. m. 4?
manna indragningsstaten uppföra den lön, Öfverste Palm, i egenskap af directör vid Eskilstuna fristad, med 900 r:dr årligen uppburit; och såsom grund härför har Utsk. anfört den korta tid af 3:ne år, Öfversten i egenskap af fristadsdireclör tjenstgjort.
Men pensioners beviljande bar hittills icke berott på den längre eller kortare tid, man innehaft tjensten; och då Öfverste Palm innehar fullmagt på tjensten, får jag tillstyrka, att de 900 r:dr, han såsom fristads-directör åtnjutit, må å allmänna indragningstaten uppföras, till dess han erhåller annan lön af allmänna medel.
På dessa grunder anhåller jag om återremiss af utlåtandet.
Gr. von Rosen, Magn., uppläste följande:
Jag har begärt ordet för att hos II. R. o. Ad. vördsamt framställa den önskan, det måtte det förevar betänk, ronde allmänna indragningsstaten , i anledning af hvad sorn särskildt angår Generalitetets pensionsrätt, blifva återremitterad t.
Jag grundar denna önskan ej mindre på biIlighetsskä 1, än pä hoppet om ernående af fördelar för indelta armeens befäl , lika efterlängtade som af beliofvet påkallade.
Jag kan ej finna annat än obilligt vara, att högsta militärgraden ej skulle komma i åtnjutande af enahanda lörman, somså rättvist är civilstaterna tillerkänd, den, att vid upphunnen hög ålder, då krafter och helsa vanligen aftaga, komma i åtnjutande af pension på indragningsstat.
K. M. har derföre i sin nåd. propos. förnyat hemställan härom hos R.
St. och begärt, det ”pensionerna för generalspersoner må från 2:ne bestämmas åtminstone till 6;” men Utsk. har ej funnit för godt tillstyika en sådan förhöjning.
Jag skulle likväl tro, att Utsk:s berörde vägran snarare härleder sig derifrån, att Utsk. uppfattat ämnet från en mindre riktig synpunkt, än från den åsigt, att beviljandet af den ifrågavar. pensionsförmånen vore stridande mot rättvisan.
Det skal, som Utsk. anför, föranleder denna min förmodan; Utsk. yttrar nemi.: ”att då hittills icke något af de gene”ralspersoner på indragningsstaten medgifna pensionsrum blif”vit begagnadt, så är anledning förmoda, att detta antal åtminstone intill nästa riksdag är motsvarande behofvet.” Utsk:s anmärkning är visserligen sålunda ganska riktig, att ingen af de 2:nc ifrågavar. pensionerna blifvit begagnad; men som R.
St. vid sednasle riksdag, då pensionerna beviljades, bestämde, att de voro afsedda för inne hafvar ne af de 9 generalslöner i penningar, sorn anslogos vid samma riksmöte, när generalerna från tjensten ville afgå, och Ständerna då dessutom stadgade, att hela contanla generalsanslaget, 36,ooo r:dr, skulle användas till indelta armeens lönereglering i det hela, intilldess chefslönerna, som af generalitetet innehafvas, genom afgång blifva för löneregleringen disponibla, så hafva hvarken de nyligen utnämnda Generalbefälhafvarne kunnat förses med contanta löner, ej heller hafva 48 Den i Juni e. m. arne distinguerade gcneralspersoner, sorn äga indelt Ion, oaktadt de, med åsidosättande af enskild fördel, anmält sig att ingå på indragningsstat, kunnat komma i åtnjutande af de arne pensionerna.
Detta är orsaken, att oftanämnde pensioner äro obegagnade, ett hinder, som beror på R.
St. att nu afhjelpa.
Jag hoppas likväl, att sådant måtte ske i förening med tillökning i pensionernas antal, likmätigt den nåd. propositionens innehåll; ty denna förmån är verkeligen för generalitetet, som ej kan beröfvas ägande löner, af mindre vigt än för det öfriga befälet af indelta armeen , enär ännu finnas i3 Generaler, som åtnjuta de fordna chefslönerna.
Innan dessa löner ingå till löneregleringsfonden, kommer icke det öfriga befälet i åtnjutande af full löningsstat, på sätt K. M. och R.
St. så välvilligt afsett; och ej kan man begära, att den i statens tjenst åldrade krigaren, isynnerhet om han saknar enskild förmögenhet, skall godvilligt afstå från all
Ion, utan att erhålla ersättning.
Pensionsförmånen för generalitetet blifver äfven i ett annat fall af särdeles väsendtlighet för de öfriga officerarne; ty derigenom kan äfven uppmuntran medelst befordran vinnas inom alla grader vid de flesta reg:ter, så mycket önskvärdare som avancementet, i följd af 20 års fredstillstånd, på sednare tider varit ganska trögt, särdeles i capitaines- och subaltern-officersgraderna.
Af dessa förenade motiver hoppas jag, att R. o- Ad. täckes gilla min anhållan om återremiss af betänkandet.
Det är endast i 2:ne punkter af detta StatsUtskts utlåt., som jag anhåller att få. yttra några ord, hvilka jag förmodar skola bidraga till R. o. Ad:s beslut om återremiss af detta utlåt.
Första frågan afser landshöfdingepensionerna.
Det är utan allt tvifvel, att det tillkommer R.
St. att besluta, om dessa pensioner skola blifva lika med statssecreterarelönerna eller icke.
Uti den begäran om förklaring af stadgandet rör:de denna pensionsrätt, som K. M. till R.
St. framställt, finner jag visserligen en ganska stor grannlagenhet emot R.
St. från Styrelsens sida, ty hela pensionsregleringen förefaller mig så klar, att någon förfrågan visserligen icke hade behöfts; men så snart densamma å andra sidan synts tvetydig, kan jag icke annat än värdera denna grannlagenhet.
I afseende på den reglering, som R.
St. 1818 vidtogo med dessa pensioner, har jag sökt förskaffa mig kunskap om den debatt, som då i ämnet föreföll, och jag har deraf funnit det vara utom allt tvifvel, att originen till den reglering, som då skedde, var den, att R.
St. tyckte sig finna, att landshöfdingarna voro för högt pensionerade, när de ägde att, lika med andra civila tjenstemän, erhålla sina löner i pension.
När denna lön jemnfördes med de högsta lönerna inom Riket, blef re - Den 2 Juni e. m. »ultatet sådant, att landshöfdingarna alltid hade »torre pensioner än andra högre tjenstemän.
Detta var ett missförhållande, som fordrade rättelse, och denna rättelse skedde på det sätt, att 1818 års Ständer undersökte, i hvilken grad af värdighet landshöfdingarna stodo, och trodde sig finna, att som landshöfdingar och statssecreterare voro vederlikar, borde landshöfdingepensionen icke öfverstiga statssecreterarelönen.
Så bestämdes det då, och jag kan icke finna detta stadgande tvetydigt, eller tveka att förklara landshöfdingarna böra erhålla pension till det belopp, som motsvarar statssecreterarelönen, den må vara hvilken som helst
Sådan har meningen likväl icke varit inom Conseillen, och då en förfrågan skett, vill jag ej motsätta mig pensionsbeloppets nedsättning; men en bestämd orättvisa skulle det vara att gifva den förklaring, hvaraf nedsättningen föranleddes, en retroactiv verkan, så att de, som tagit afsked, blefve lidande.
Jag vågar derföre bestrida, att man såsom en förklaring af det gällande stadgandet bestämmer, att landshöfdingepensionerna skola blifva lika med hvad statssecreterarelönerna utgjorde år 1818.
Sådant bör blifva ett nytt beslut, och då sätter jag mig icke deremot.
Fock har nemi. tagit afsked under förutsättning att, på sätt stadgandet derom innehåller, erhålla pension, svarande möt statssecreterarelönen, och som Frih.
Focks afskedstagande inträffade efter det statssecreterarelönen förhöjdes till dess närvarande belopp, anser jag, utan att derföre kunna anses frångå min princip oin besparingar i allmänhet, att Frih.
Fock icke bör vidkännas någon minskning i det pensionsbelopp, han, med stöd af stadgandets närvar, uttryckliga innehåll, ansett sig kunna påräkna.
Jag känner icke, om någon mera än Frih.
Fock genom en retroactiv verkan af den förklaring, TJtsk. i delta afseende föreslagit, skulle blifva lidande; men jag anser förklaringen eller, rättare, det nya stadgandet icke böra retroactivt tillämpas, utan att de, som äro pensionsmessiga, då beslutet fattas, böra erhålla det högre beloppet, och att de, som sedermera blifva det, böra njuta pension, svarande mot stasssecreterarelönen efter 1818 års aflöningsstater.
I förbigående ber jag att få nämna, att jag tycker någon obillighet ligga i hela åtgärden att förklara landshöfdingarna oberättigade till det pensionsbelopp, som 1818 fördem anslogs; men då ett allmänt hushållningssystem synes göra sig gällande, vill jag icke strida häremot, blott ingen egentlig orättvisa derigenom uppkommer.
Beträffande den punkten af Utskrs ifrågavar. utlåt., som angår K.
M:s föreslagna vedergällning åt Lagcommitteen, instämmer jag till alla delar i den reservation, som blifvit afgifven af Gr. Hamilton, Frih. Palmstjerna, Hr Gyllenhaal m. fl. mot Utskls tillstyrkande, att Lagcommitte'ens ledamöter icke skulle erhålla större årligt arfvode än 833 r:dr 16 (k.
Vid ett sådant tillfälle, då fråga är för National-repre-, 8 H. 7 Den 2 Juni e. m. c-rntaiionen att bestämma en ersättning åt personer, som nedlagt en så mångårig möda på ett så förtjenstfull! arbete, äfven om det icke i sin helhet skulle vinna bifall, anser jag
Representationen icke böra gå så njuggt lill väga, att man på skilliugar och runstycken bestämmer en sådan ersättning, sorn lämpligen torde böra i rund summa anslås och, såsom Gr.
Hamilton föreslagit, höjas till iooo r:dr, hvaraf jag anser dessa
Hrr hafva gjort sig fullt förtjenta; nien jag skulle, om detta vore möjligt att åstadkomma, vilja yrka olika pensionssummor åt dessa Hrr, emedan.alla betinna sig uti olika förhållanden.
Bland dem finnes nemi. en, som aldrig besökt tjenstemannabanan, en, som lemnat densamma i och förlagarbetet, och en, som är i full utöfning af innehafvande tjenst.
Med ett ord, de äro alla i olika förhållanden; men jag vill ej, örn icke någon annan yrkar det, begära, att någon skillnad i detta fall dem emellan göres, blott pensionen uppsättes till det belopp, reservationen innehåller.
Af dessa nu uppgifna anledningar anhåller jag om återremiss af utlåt, och att mina anmärkningar må densamma åtfölja till Utsk.
Hr Rothlieb, Axel Fredr., uppläste följande: Sedan Hr Presidenten Frih.
Fock, för dess långa förtjenstfulla tjenstcbana såsom landshöfding, efter afskedstagande kommit i åtnjutande af den pension, som R.
St. vid 1818 års riksdag, under då fastställda vilkor, bestämt för landshöfdingar med indelt lön (då de lemna tjensten) i likhet med statssecreterarelönerna, och då R.
St. vid sistförflutna riksdag beviljat löneförhöjning för statssecreterare, utan att förklara, det lands höfdin gepensioner na ej derföre finge höjas öfver hvad R.
St. vid 1818 års riksdag bestämt; så anser jag det vara obestridligt, att Frih.
Fock bör från dess afskedstagande vara i åtnjutande af en lika pension som den lön, hvilken vid sista riksdag anslogs för en statssecreterare.
I öfrigt förenar jag mig med de ledamöter af StatsUtsk., hvilka i denna fråga afgifvit sin reservation och funnit Hr Presidenten Frih.
Focks pensionsrätt vara ostridig till lika belopp med en nuvarande statssecreterares lön.
Jag anhåller om återremiss, på det ett, i min tanka, begånget misstag må kunna rättas; och med åberopande af ett annat skäl yrkar jag återremiss af StatsUtsk:s utlåt., i anledn. af K.
M:s nåd propos. om pensioner för generalspersoner, som StatsUtsk. afslagit.
Jag hade trott, att Utsk. bort mera fästa sig vid den K. proposm, än som skett.
Det är icke skäl för afslåendet att åberopa, det ej de tvenne vid förra riksdagen beviljade generalspensionerna ännu blifvit begagnade, utan tvärtom ökadt skäl att bifalla den K. propos:n, då tilltagande år och dermed förenad svagare helsa naturligtvis påkalla afskedstagande; och huru skall det kunna ske utan behöriga pensioner ?
Kan »nan begära tjensternas och lönernas afstående, utan att för - Den a Juni c. ro. 5i vissa innehafvarne om de föreslagna pensionerna, sorn i alla fall ej motsvara de innehafvande lönerna.
Utan bifall till Konungens nåd. propos., ang:de generalspensionerna, skall löneregleringens fulländande fördröjas och Hera förljenta officerare sakna både befordran och den löneförbättring, som är bestämd.
Ett lika förhållande är i min tanka obestridligt i anseende till amiralspensionerne.
Jag anhåller på dessa grunder om återremiss.
Jag får äran förena mig uti hvad Gr. v. Rosen anfört, rörrde generalspensionerna, samt uti hans anhållan om återremiss af utlåt, i denna del.
Jag har derföre egentligen a:ne grunder.
Den ena är, att jag finner, att, i händelse K. M:s propos. bifölls, derigenom bereddes tillfälle för generaler att taga afsked, när aftagande helsa och krafter satte dem ur stånd att vederbörligen sköta tjensten.
Den andra grunden, hvarföre jag yrkar bifall till den K. propos:n, är den, alt jag ser deruti enda sättet för indelta reg:terna, alt återbekomma reg:tschefslönerna, hvilka nära 20 år varit disponerade för generalerna.
Jag anhåller om återremiss af utlåtandet.
Ilr Stjernstam, Ludv. Ulr., uppläste följande: I H. Utsk:s betänk., rör:de förre Kronofogden, Assessoren Hollstens sökta tillökning i pension, har väl Utsk., i afseende å de för Hollsten talande ömande omständigheter, behagat med godhet erkänna deras tillvaro; men då H. TJtsk. skådat tillbaka intill 1770-talet och eler upptäckt de i betänk, åberopade äldre stadganden, finner man, huru mägtig bokstafven varit för att döda andan och den känsla, sorn bort uppkalla medlidandet i verkligheten för en vid ålderns gräns emot behofyet och husliga bekymmer kämpande, allmänt aktad och förtjent man.
Flera aktningsvärda medlemmar af detta hus äro, likasom jag, nogsamt bekanta med den ovanliga drift, redlighet, ordentlighet och verksamhet, som Hollsten, under en mera än 40-årig tjenstetid, på det mest oegennyttiga sätt ådagalagt.
Det mest talande bevis är visserligen, att han icke för sin ålders dag samlat någon förmögenhet.
Då vid framgångna 66 år hans inre och yttre krafter ej medgåfvo att längre fortfara med en trägen och besvärlig tjenstebefattning, som gjorde anspråk å dem båda, föranläts Hollsten att taga afsked, hvarvid han, såsom varande kronofogde, innan den sednare pensionsregleringen upprättades, förmodade sig böra oafkortadt komma i åtnjutande af sin förut innehafda lön såsom pension.
Det är mig icke bekant, hvilka upplysningar i ämnet må vara H.
Ut^k. meddelade.
Jag utbeder mig derföre att få fasta H. R. o.
Ad:s uppmärksamhet på de flera för bifall till Hollstens ansökning talande omständigheter.
Såsom redan närnndt är, hafva de ringare löneförmånerna, hvaraf han varit i åtnjutande, icke kunnat lemna något öfverskott för en kommande dag, då en svagsint hustrus vård och flera barns uppfostran med - Den a Juni e. m. tagit den knappa lönen.
Hollsten har, under dess redliga, trägna och verksamma tjenstemannabana, genom en ovanlig drift, genom väl afpassade åtgärder indrifvit icke mindre än 17,000 r:drs balance, som vid tjenstens emottagande mötte hans verksamhet; han har dessutom inbringat åt stalén 34.ooo r:dr b:co utestående balance för undsättningsspannmål; han har till efterträdaren lemnat ett uppbygdt och väl brukadt boställe i stället för ett förfallet och vanhäfdadt, och honom hafva vid flera tillfallen varit anförtrodda uppdrag, vittnande om förmäns förtroende, och hvarvid hans duglighet och oegennyttiga verksamhet aldrig varit jäfvade.
Med hänsigt härtill, och då den tillämpning, Utsk. jemnförelsevis gjort af de äldre pensionsstadgandena med den sednare tillkomna regleringen, icke synes mig vara lill Hollsten fullt passande och ej heller instämmande med de grundsatser, som gälla för äldre tjenstemän inom civila pensionsinrättningen, der föreskrifterna örn ålder och tjenstetid icke retroactivt tillämpas, hemställer jag till H. R. o.
Adis rättskänsla, om icke Utsk. i förevarande fall mera bort afse de synnerliga, för Hollsten ömande omständigheter, än de till afslag gagnade skälen, särdeles då det allmannas uppoffring är så högst ringa för att åt en af samhället välförtjent, åldrig tjensteman bereda en lugnare afton än den, som nu vid 70 års ålder synes möta honom, derest icke Utsk,, till hvars vidare behjertande af Hollstens beklagansvärda ställning jag vågar anhålla om återremiss af betänk., skulle, med skalig anledning af den i öfriga RiksSt. vidtagna lika beskaffade åtgärd, vid närmare skärskådande af alla i ämnet förekommande omständigheter finna sig befogadt att hellre bifalla än ytterligare afslå den åldrige tjenstemannens visserligen icke öfverdrifva anspråk.
Hr Stjernstam tilläde muntligen:
I afseende å hvad StatsUtsk. yttrat, ronde belöning åt de Hrr och män, som uppgjort förslaget till lagen, får jag till R. o. Ad. hemställa, om det icke vore tjenligare, attén viss summa i ett för allt blefve till dem anslagen.
Jag anhåller, att äfven denna omständighet måtte få åtfölja återremis&en till Utskottet.
Det har, såsom motiv för nedsättning af landshöfdingepensiotierna blifvit yttradt, att en sädan nedsättning skulle vara sammanhängande med det hushålls- och besparingssvstem, sorn borde införas i Rikets statsreglering.
Jag ber att få fästa R. o. Ad.‘s uppmärksamhet derpå, att det icke gifves någon större misshushållning, än att genom för små pensioner bibehålla personer i tjenst, som genom ålder och aftagande helsa äro oförmögna att förvalta sina embeten och således tillskynda staten större förluster, än om de förseddes med så tillräckliga pensioner, Den s Juni e. ra.
53 att de kunde lemna rum för mera kraftiga och verksamma man.
Jag afstyrker således, hvad Utsk. tillstyrkt i afseende på pensionernas belopp, som jag anser böra blifva lika med hvad statssecreterarelönen nu utgör.
Fock särskildt beträffar, uppstår det förhållande, alt han är lagligen berättigad, såsom varande landshöfding, innan 1818 års beslut fattades, att i pension erhålla hela den lön, han såsom landshöfding uppbar.
Fock på grund af berörde beslut anmälde sig till erhållande af pension till belopp, motsvarande statssecreterarelönen, lemnar jag derhän; ty ett i slikt afseende fattadt beslut kan icke gälla för andra än dem, som blifvit landshöfdingar efter det beslutet fattades och promulgerades, emedan de, som förut voro landshöfdingar, hade emottagit sina embeten med rättighet att vid 70 års ålder erhålla hela lönen i pension Då emedlertid Frih.
Fock förklarat sig nöjd med den pension, som ar equivalent med statssecreterarelönen, tror jag alt staten kommer att vinna derpå, i stället för att förlora.
I afseende på generalspersoner är förhållandet nära detsamma.
Det faller af sig sjelf, att derest ej så tillräckliga pensioner kunna dem lemnäs, att de kunna taga afsked, blir armeen utan genenalsbefäl, enär dessa personer nödgas qvarstå intill senaste åldern, hvaraf händer, att, i händelse af uppkommande krig, de vid armeen äro otjenstbara.
Jag tror således, att den hushållningsprincip, som ligger till grund för Utskrs tillstyrkta afslag å K. M:s propos., icke svarar mot ändamålet och icke kan bestå för en lugn granskning af hvad som utgör statens fördel och behof.
Jag hoppas, att Utsk. efter den skeende återremissen iakttager tillfället att besinna dessa frågor.
Jag anhåller således om återremiss af utlåt.
Några värda talare hafva yrkat, att flera pensioner skulle anslås för generalspersoner, på det att de kunde slippa att i tjenst qvarstå intill döddag, utan måtte kunna i rattan tid taga afsked.
Jag kan icke gilla denna åsigt.
Jag föreställer mig, att i fredstid generalsbefattningen icke är svårare, än att den vid hvad ålder sora helst kan bestridas, och att dessa personer således gerna kunna qvarstå på sin plats intill döden, helst jag förmodar, att, om krig utbryter, generalerna i alla fall komma att tagas ur de lägre graderna.
Jag kan således icke annat än gilla Utsk:s utlåtande.
Lika med Gr. Cronhjelm och Frih.
Cederström begär jag återremiss af utlåt i den del, som angår landshöfdingepensionerna och särskildt Frih. Fock.
Till rättsbegrepp hörer och har i alla tider hört, att ingen lag eller författning kan äga retroactiv kraft till förfång för någon person.
När man nu besinnar, att Carl XI:s pensionsstat för landshöfdingar varit gällande ända till 1818, måste man ej med något sken af rättvisa kunna förneka, 54 Ben i Juni e. m. alt de landsliöfdingar, sorn erhållit sina tjenster under det samma stat varit gällande, äfven böra få tillgodonjuta de förmåner, som med den staten voro förenade.
Fock särskildt angår, inträffar med honom det förhållande, att hans företrädare i embetet i flera år af Frih.
Focks tjenstetid åtnjutit hela landshöfdingelönen, hvadan således Hr Frih. i sin tur borde få tillgodonjuta ersättning för den uppoffring, han sålunda fått vidkännas.