Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man kan göra sig ett begrepp om huru länge den nu förevarande frågan utgjort ett stridsäpple, om man betänker att författningen daterar sig ända ifrån 1681.
I början af discussionen uplvste jag, att frågan sönderfaller i två delar: den ena åsyftar åvägabringandet af konventioner, och den andra nedsättandet af en Komité, för att utarbeta förslag till förändrad reglering af aflöningen för presterskapet i dess helhet.
När man nu önskar att endast den förra delen skall bifallas, erkänner man i och med detsamma, att man icke vill reglera andra löner, än kyrkoherdarnes.
De åter, som icke nöja sig med uprättandet af konventioner, utan anse, att preste.ståndet, i afseende på sin financiella ställning, hvilar på en dålig grund, då, under det att somliga i rikt mått njuta af det verldsliga goda, andra deremot hafva intet och nära nog svälta, de skola också helt naturligt sluta sig till förslå - Den 16 Juni e. m. 329 get om nedsättande af en Komité.
Det finnes, mine Hrr, icke någon kast i hela Sverige, som om sina rättigheter varit hvarken så ömtålig eller så envis, sorn presterskapet.
Under det alla andra stånd så småningom aflemnat nästan alla sina privilegier, qvarstår ändå presteståndet sådant det var år 1681, med alla de privilegier, det då erhöll, och detta i en tid, då man i allmänhet funnit dem för kyrkan vara högst skadliga.
Likaså kan man såsom en tolk af denna presterskapets opinion betrakta den reservation, som finnes införd i detta Betänk., och jag tager mig friheten att få genomgå några punkter deruti, för att ådagalägga dess syftning och hvart det skulle leda, derest det deruti framställda förslaget klefve antaget.
I l:a punkten yttrar Dr Nordlander, ty det är hans reservation, jag här åsyftar: »Beslutet kommer att upskjuta presterskapets lönereglering till en obestämd framtid.»
Detta kan jag icke inse, emedan jag icke förstår, huru frågan någonsin skall kunna lösas på annat sätt, än genom en Komité.
Det är visserligen sannt, att Komitéer kunna arbeta mycket långsamt, men detta beror dock mycket på huru den sammansättes och hvilka dess ledamöter komma att blifva.
Vidare säger reservanten: »Beslutet förorsakar en kränkning af presterskapets privilegier, som innebära, att hvarje församlings presterskap skall bibehållas vid de förmåner, det åtnjuter.»
Deruti ligger sjelfva hufvudfrågan.
Under det man reglerar alla andra indel ningshafvares löner, så att man förminskar den enes och förstorar den andres, tycker man sig dock icke kunna jemka någonting i afseende på presterskapets löner, och så snart man kommer in på denna fråga, blir den genast en privilegiifråga.
Vidare säger reservanten: »Beslutet medför ett orättmätigt dragande af tionden från den ena församlingen till den andra.
De små socknarne skola fröjdas öfver att få sina nu svagt lönade prester nöjaktigt underhållna på de stora församlingarnes bekostnad.
Dessa sednare åter skola lika rättmätigt klaga öfver åtgärden.»
Ja, det är visserligen en sanning, att så skall kunna tyckas; men jag vet icke huru det skall kunna vara annorlunda.
Kommer afiöningen till presterskapet att ingå till kronan, så är det icke den enda aflöning, som församlingarne betala till kronan, utan sådant eger rum i alla andra afseenden.
Ytterligare säger reservanten: »Beslutet kommer likaledes att lägga hinder i vägen för större församlingars delning, hvilken, sedan tionden derifrån är på förhand disponerad till andra socknars presterskap, ej kan ega rum förr, än B.
St:r höras deröfver och meddela nödigt löneanslag.»
Detta är icke heller sannt.
Ty äfven om presterskapets tionde skulle från någon socken komma att ingå till stiftet eller till kronan, så ligger deruti icke något hinder för socknarnes fördelning.
Det är klart, att om en öfverstyrelse finner, att församlingen bör delas, vet den också, att den skall tillsläppa medel för den nya lönen, vare sig af statsmedel eller af de öfverblifvande tillgångarne på presterskapets inkomster.
En talare har sagt: »tänk om det skulle hända, att alla dessa presterskapets prerogativer och förmåner icke skulle räcka till att aflöna hela presterskapet efter den förändrade regleringen af dess 330 D en 16 J u n i e. m. löner; hvad skulle då Ilända?» Jag svarar, att det just vore väl, om man ändtligen kunde vinna det önskade målet, att presterskapet blefve aflönadt på ett sätt, sorn religionsvården fordrar.
Räcka icke presterskapets hittills egande inkomster till, så går det i denna fråga icke annorlunda, än vid alla dylika, nemi. att Staten fyller hvad som felar.
Men detta är dock icke orsaken, hvarföre man ej vill hafva en förändrad reglering; utan man vill bibehålla det gamla förhållandet, att t.
ex. en biskop sitter med en lön af 50,000
Rdr, en kyrkoherde med 20,000 lldr o. s. v., under det att andra prester svälta hela sin tid.
Jag har från trycket utgifvit en liten broschyr, deruti jag söker utreda, huru förhållanderna skulle blifva i Norra Tjusts härad, derest en reglering af dervarande presterskaps löner skulle ega rum; och, oaktadt jag tilldelat flere församlingar, hvilka i egenskap af kapell tillhöra vissa moderförsamlingar, egna pastorer, har jag dock för lia klassens pastorater fått en lön af 4,000, för 2:a af 2,000 och för 3:e af 1,500 Itdr, och med nu gängse höga priser, skulle dessa löner sannolikt komma att för dubblas.
Man säger att det gör ingenting, att presterna mottaga tionde; men häruti ligger en bestämd inconseqvens.
Vi veta, att under Gustaf lis tid tog Staten af presterskapets tionde, för att användas till Statens behofver.
Under tidernas längd har man ansett det alldeles odrägligt att lönegifvaren och lönetagaren skola af hvarandra utkräfva sin rätt; och derföre har man infört en skatteförenkling, hvilken utan tvifvel kommer att utvecklas derhän, att alla skatter skola betalas med penningar; och vid sådant förhållande frågar jag, om det är skäl, att låta det gamla lönesättet qvarstå inom kyrkan.
Några talare hafva tydligen gifvit tillkänna, huru orätt det är, att presterna skola sjelfva uttaga sin tionde.
Man vet något hvar, att när denna tionde skall utgå, är den som skall emottaga den mera mesquin, och den som skall gifva den, allt för litet liberal, och derigenom upstår en spänning mellan församlingen och pastorn, som alltid är obehaglig.
Detta torde dock anses vara af mindre vigt; men jag frågar eder, mine
Hrr, hvad man af en prest, som måste fördjupa sig i landtbruk, kan begära i afseende på religionsvården?
Och kan man icke tryggt förklara att Svenska kyrkan, just till följd af detta aflöningssätt, förstenas inom sig sjelf, emedan presten måste mera tänka på sitt verldsliga goda, än det andliga, för hvilket han egentligen är ämnad?
Jag medgifver visserligen, att icke aflöningen ensam är skulden till allt det onda, som uppenbarar sig inom kyrkan; den ligger hos mycket annat, och deribland hos sjelfva prestbildningen, men säkert är emellertid, att det nuvide lönesättet först och främst hindrar de yngre presterna att vid akademierna göra sin kurs så, att de kunna blifva af verklig nytta för kyrkan, och för det andra icke lemnar dem i allmänhet den bergning, som motsvarar deras ställning.
Det ligger således, mine Hrr, mycken vigt uppå, att vi se denna fråga ur rent praktisk synpunkt.
Man frågar, hvad en Komité kan uträtta; ja, kan icke en Den 16
Ju ni e. m. 331 Komité utreda frågan, då få vi aldrig någon utredning; och de, som nu vilja återremittera detta Betänk., de, fruktar jag, tänka blott på att få en upgörelse af tionde emellan sookenboarne och tiondetagarne, men se icke saken från någon högre synpunkt.
Jag är nyss kommen till staden och har icke af discussionen fått höra mer, än hvad Frih.
Leijonhufvud yttrat, äfvensom hvad de talare, som efter honom upträdt, anfört.
Jag är emellertid i väsendtliga delar af olika mening med de fleste af dessa talare.
Jag har den öfvertygelse;), att hvad den föreslagna Komitén skulle kunna åstadkomma, vöre af ganska ringa betydenhet.
Jag tror t. o. m. att en Komité, sådan som denna, skulle nära nog kompromettera ståndet; ty af alla Komitér, som varit föreslagne och önskade, torde ingen kunna vara mindre lämplig än den nu ifrågasatta.
Omfattningen af föremålet för dess arbeten är så stor, att den blott derigenom ingenting kan uträtta.
Den skulle naturligtvis börja med att infordra uplysningar snart sagt från hvarje hemman i Sveriges rike.
Jag medgifver att ganska många missförhållanden kunna finnas i det nuv:de aflöningssättet; men äfven, under medgifvande häraf, äro de dock icke så stora, som man i allmänhet tror.
Statens embetsmäns aflöning hvilar i allmänhet på helt andra grunder än kyrkans, och de hafva också utgått på helt annat sätt.
Jag tror, att det skulle verka eu särskild motvilja hos vår allmoge, om man gjorde regleringen så, att man sammansloge alla församlingarnes inkomster, dividerade dem och toge från den ena för att lägga till den andra.
En talare har här upmanat de personer, som framställt amendementer till detta förslag, att de skulle derifrån afstå, derföre att han trodde det vara af omätlig vigt, att R.
St.-r vore enhälliga i denna fråga.
Den, som icke delar denne talares åsigt i allmänhet, kan icke heller dela den i detta fall; och om äfven hela denna sak skulle förfalla, skulle jag derföre icke sörja, emedan jag anser Komitén vara orimlig.
Jag delar till en stor del hvad åtskilliga andra talare yttrat; men då jag icke tror, att man i andra stånd skall fästa sig dervid, och då en annan talare yrkat bifall till Dr Nordlanders förslag, biträder jag denna mening, som åtminstone kan lända till något godt.
Jag hemställer i sådant afseende till Gr. af Ugglas, som upmanat dem, som gjort amendementer till Utsk:s förslag, att afstå derifrån, huruvida han icke ville lägga de i Betänk, framställda grunderna å sido.
Jag har redan varit i tillfälle förklara, att jag i afseende på önskan om uplifvande af 1848 års författning instämde i hvad Frill.
Leijonhufvud yttrat.
Jag har derefter fått anledning att göra samma förklaring, med anledning af ett yttrande, som Hr Carlheim-Gyllensköld haft.
Men, mine Hrr, ehuru jag tror mig redan förut hafva yttrat mig i samma anda i afseende på 332 Den 16 Juni e. m. den föreslagna Komitén, som Hr Tersmeden nyss gjorde, så och då de åsigter, jag framställt, ieke förmått tillvinna sig så öfvervägande sympatliier inom R. o. Ad., att jag kan anse dem leda till något resultat, finner jag mig, på de grunder, som Gr. af Ugglas och Frih. Raab framställt, nemi. att det vore önskvärdare, att i denna fråga få ett uttryck af Ständernas tänkesätt, än att paralysera det hela, föranlåten afstå från det amendement jag begärt.
Jag hade icke tänkt att i denna fråga anhålla om ordet för att upträda till försvar för Utsk:s Betänk., som enl. min åsigt fullt försvarar sig sjelf, och äfven af flere talare blifvit försvaradt.
Men då flere värde ledamöter här upträdt med anmärkningar mot de grunder, på hvilka Utsk. stödt sitt tillstyrkande, anhåller jag, att med några ord få uptaga dem till besvarande.
En talare har emot Utsk:s yttrande »att presterskapets inkomster, utan att ingå till Statsverket, böra i annan ordning än omedelbart ur den enskilde medborgarens händer komma presterskapet till godo,» invändt, att det skulle föranleda många svårigheter i afseende på upbörden, vare sig den uptages af kronans tjenstemän, eller också genom särskilda upbördsmän.
I förra afseendet ansåg han, att kronobetjeningen redan hade tillräckligt många bestyr; men för den, som en längre tid lefvat på landet, torde det vara bekant, att denna kronobetjening icke af sina tjenstebestyr är förhindrad att åtaga sig en mängd enskilda updrag, auktioner och dylikt.
Jag tror således, att de utan särdeles svårighet skulle kunna åtaga sig äfven detta bestyr, när saken en gång blir reglerad.
Samme talare har äfvenledes gjort anmärkningar emot Utsk:s yttrande: »att presterskapets inkomster fördelas emellan det ordinarie presterskapet sålunda, att hvarje tjenstgörande ordinarie prestman får anständig bergning.»
Den värde talaren har häruti sett en olägenhet i så måtto, att om en prestmans löneförmåner bestämdes endast och allenast med afseende på hans anständiga bergning, men han sedermera genom sjukdom hindrades från att sköta sin tjenst, skulle det vara ganska hårdt för honom, att åt en adjunkt afstå ett minimum, förutsatt att detta vore så bestämdt, att vice pastorn deraf kunde hafva sin bergning.
Jag hemställer likväl, huruvida denna olägenhet är någon annan, än den, som för när:de är för alla tjenstemän gemensam; och i betraktande af den verkligen beklagansvärda ställning, hvaruti det lägre presterskapet befinner sig och hvaruppå både här och på andra ställen såväl allmänhetens som E.
St:rs upmärksamhet blifvit fästad, anser jag icke någon olägenhet ligga uti Utsk:s förslag.
Samme värde talare har ytterligare framställt anmärkning emot Utsk:s sats: »att all tionde, vare sig tertial-, smör-eller qvicktionde, utbytas emot en gång för alla bestämda afgifter», och ansett att om härmed menades, såsom det synes, att detta skulle bestämmas för lång tid, skulle i anledn. deraf olägenhet upstå.
Jag får i afs. härpå fästa upmärksamheten dervid, att bland Utsk:s grunder finnes en, som lyder, »att lönerna beräknas uti en eller flere af de ränte - Den 16 Juni e. m. 333 persedlar, soin enl. grunderna för ränteförenklingen äro för hvarje län bestämda, och utgå efter tioårig medelmarkegång, dock att aldrig mer än en mindre del må beräknas i penningar.» Genom denna föreskrift anser jag att större delen af den värde talarens farhågor är undanröjd.
Samma talare, jemte ett par andra före honom och en efter honom, hafva fästat sig vid det olämpliga af en Komités nedsättande; ja, en talare har gått så långt, att han ansett det en Komité skulle kompromettera R.
Jag vågar vara af en annan tanke, och anser att det är en pligt för lt.
St,:r, att så mycket på dem beror befordra en nyttig och nödig reform.
Den värde ledamoten har jemväl ansett, att en Komité skulle på en gång vara omöjlig och orimlig.
Jag för min del tror att ingenting är omöjligt, så framt man med allvar vill saken, och att orimligheten egentligen ligger i de missbruk, som Komitén skulle hafva att rätta och förekomma.
Man har här anfört exempel på flere Komitéer, hvilka icke upfyllt det med dem afsedda ändamål.
Jag tror likväl att om en Komité utses af Regeringen, oell väljes bland sakkunnige män, bör man icke hysa någon alltför stor farhåga, att denna Komité icke komme att upfylla sin bestämmelse.
En talare har äfven yttrat, att det skulle vara svårt att få reda på presterskapets inkomster, itliy att någon pastor vore skyldig att upgifva sina löneförmåner.
Jag hade emellertid trott, att hvarje pastor, lika väl, som hvarje annan medborgare vore skyldig att till TaxeringsKomitén upgifva sina inkomster; men om detta icke låter sig göra, har man alltid den utvägen att infordra upgift på pastoratets inkomster, der icke löne-konventioner finnas; ty der sådana finnas, har man på förhand saken klar.
Jag kan för min del icke betrakta denna fråga annat än som en röst från nationen.
Denna röst har vid flera tillfällen gifvit sig tillkänna vid denna Riksdag af icke mindre än 13 motionärer i 18 motioner, och dessa motionärer från olika delar af Riket. Ekon.-
Utsk. har användt en berömvärd omsorg på att sammanföra innehållet af dessa motioner, och med ledning deraf upgjort ett förslag, som om det också i en eller annan del kan vara mindre fullständigt, dock öfverlemnar åt den blifvande Komitén att göra det fullständigare.
Hvad den begärda återremissen beträffar, anser jag densamma icke tjena till mycket, då 3 Stånd redan bifallit Betänkandet, utan önskar jag att R. o. Ad. måtte lemna ett enkelt bifall till hvad Utsk. i denna del föreslagit.
Erih, Ahlströmer, Jonas:
Då jag väckte den motion, hvaraf denna motion är en del, inskränkte jag mig till att begära nedsättandet af en Komité, emedan jag ansåg sådant vara det enda sätt, hvarigenom man skulle kunna bringa saken å bane, och jag föreställde mig att det alltid vore kommande Ständers rätt att tillse hvad denna Komité hade uträttat, samt med ledning deraf vidtaga sådana åtgärder, att saken kunde komma till stånd.
Emellertid hade man genom nedsättandet af en Komité erkändt sakens vigt, och 334 Den 16 Juni e. m. och visat att man ville göra någonting.
Detta var orsaken till min begäran.
Na gillar jag visserligen för min del icke det resonnement, som Utsk. här upställt; men det resultat, hvartill Utsk. kommit, anser jag mig icke desto mindre böra gilla, emedan det står i full öfverensstämmelse med min motion.
Jag får derföre anhålla om bifall till Utsk:s förslag.
Då jag emellertid nu har ordet, ber jag att med anledning af åtskilliga ledamöters yttrande, att det borde vara ett samband äfven i ekonomiskt afseende mellan församlingen och dess pastor, får nämna att jag anser detta icke mera kunna faktiskt existera till sin grund, utan att man bör ställa presterskapets aflöning på annat sätt.
Om man hade ett kristligt presterskap och en kristlig församling, sådana som under den apostoliska tiden, skulle jag icke yrka någon förändring i hvad som från den tiden utgått; men då så icke är förhållandet, och då det visar sig att församlingen ofta står i harnesk mot sin pastor, och denne, om han är en godsinnad man, ieke sällan måst eftergifva hvad han haft rätt att fordra, anser jag tiden vara inne, att borttaga det band, som ieke verkar till kärlek, utan tvärtom till bitterhet.
På denna grund var det, som jag önskade att man härutinnan ville göra någon förändring, och ställa så till, att aflöningen skiljes från församlingen och ingår till Statsverket.
Hade jag trott, att någonting direkt skulle vinnas hos II.
St:r, hade iag visserligen varit för att gilla den mening, som Frih.
Leijonhufvud här framställt; men jag ansåg att man icke skall få något beslut på den vägen, och derföre var det, som jag önskade nedsättandet af en Komité.
Jag anhåller af dessa skäl om bifall till Betänk.
Jag skall icke många ögon blick uptaga tiden.
De anmärkmr, som blifvit gjorda, skall jag icke uptaga till besvarande.
Jag vill blott nämna, att de dels grunda sig på misstag om mina ord, och dels på missförstånd af Utsk:s Betänk.
Hr Tersmeden har sagt, att för att få reda på huru stora inkomsterna äro vid hvarje pastorat, behöfver man endast se på taxeringslängderna.
Jag hemställer om detta är det rätta sättet?
Emellertid har jag egentligen begärt ordet, i ani. af Frih.
Kaabs yttrande, att åsigterna delade sig i tvenne, nemi. de, som verkligen vilja hafva en reglering af presterskapets löner i sin helhet, och de, som icke vilja annat än en partiell reglering.
För att visa att jag önskar en reglering i sin helhet, ber jag att få förklara, att jag är villig att godkänna nedsättandet af en Komité, om det af mig väckta förslaget blir gilladt, eller att regleringen bör ske i den mån ledighet inom församlingarne upstår.
M. bifaller en sådan åtgärd och den sättes i verkställighet, så hafva R.
St:r, nästa gång de sammanträda, någon ledning för sitt omdöme i denna fråga.
Alströmer sade, att blifvande Ständer kunde efter hvad den nedsatta Komitén uträttat, foga sina åtgärder.
Jag önskar högeligen att Ständerna måtte blifva i tillfälle att se, huruvida en Komité eller mitt förslag uträttat det mesta.
D en 16 Jun i e m.
Öfverlägguingen ansågs härmed fulländad; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde, att sedan Gr.
Anckarsvärd afstått från det af honom föreslagna amendement, i afs. på förevide punkt var yrkadt, af åtskilliga talare bifall; af Hr Tham, med hvilken Hr Tersmeden, Nils, hade instämt, att lt. o.
Ad., med afslag å Utskis hemställan, måtte bifalla det förslag
Doktor Nordlander uti bifogad reservation framställt; af Hr Carlheim-Gyllensköld återremiss och af Frih. Leijonhufvud, att R.
St:r måtte hos K. M. i underd. anhålla om föreskrift, att i alla Rikets församlingar konventioner om presterskapets löner inom 1860 års slut böra vara ingångna; att der sådant ej genom godvillig öfverenskommelse kan ske, lönerne bestämmas af 5 personer, 2:ne valde af församlingen och 2:ne af pastor, eller i hans frånvaro af Konsistorium, hvilka fyra kompromissarie!- utse den femte, samt att de sålunda upgjorda förslag till presterskapets aflöning underställas K. M:s Nåd. pröfning och fastställelse.
I fall särskild propos. kom mer att framställas rörande det af Frih.
Leijonhufvud väckta förslaget, förenar jag mig med detta.
Den först till bifall å Utskts ifrågav:de hemställan framställde propos. besvarades med blandade
Ja och Nej; men då, efter till bifall å Hr Thams och Frih.
Leijonhufvuds yrkanden framställde propos:r, som besvarades med starka Nej, jemte åtskilliga Ja, propos. till bifall å Utsk:s hemställan förnyades, ropades starka Ja, jemte åtskilliga Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg
Ja häl vid hafva varit öfvervägande.
Vidare förekommo Utsk:s, pag. 36, afgifne yttranden, ang:de åtskilliga delar af en utaf Frih.
Ahlströmer väckt motion, och yttrade sig härvid Frih.
Alströmer, -Jonas:
Jag ämnar visserligen icke göra någon anmärkn. emot Utsk:s förslag i denna punkt; men jag måste dock beklaga, hvad jag ser, och visste det redan förut då jag väckte motionen, att tiden ännu icke är inne att göra en sådan reform i presterskapets organisation, att vi kunna motse den tidpunkt, då vi inom vår kyrka kunna finna en sann kristlig församling.
Jag vill derföre blott nedlägga min reservation emot Utsk:s yttrande i denna del, och ämnar icke inlåta mig i någon vederläggning deraf.
Utsk:s nu ifrågav:de yttranden blefvo, uppå härefter framställd propos., af R. o. Ad. bifallne.
Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 27 sistl.
Maj på bordet lagda Utlåtande N:o 63, ang:de gjordt anbud i afs. å ett utländskt amorteringslån till svenska staten.
Föredrogs ett d. 29 sistl.
Maj bordlagdt, från BorgareStåndet ankommet prot.-utdrag N:o 246, innehållande inbjudning till de öf - 336 Den 16 Juni e. m. riga RiksStånden att instämma i BorgareStåndets beslut, att StatsUtsk:s Utlåt.
N-.o 62, ang:de föreslagna jernvägs-stamliniers utförande och dertill erforderliga medels anvisande, skulle företagas till afgörande första pleni-dag, sedan IliksStåndens gemensamma öfverläggningar i ämnet blifvit till slut bragta; och fann K. o.
Ad. denna inbjudning f. n. icke föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, nedannämnde i följande ordning å föredragningslistan uptagne Betänka, Memorial och Utlåtm, nemi. från Lagutskottet: N:o 35, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos. om antagande af en Författning ang:de straffarbetes och fängelsestraffs verkställande i enrum; N:o 36, i anledn. af väckta motioner om uphäfvande af K.
Brefvet den 17 Oktober 1778, äng:de barnamord.
Besvärs- och Ekonomiutskottet: N:o 94, i anledn. af väckta motioner om stadgar rörande arbetsfolk, som utgå för vinnande af arbetsförtjenst; N:o 95, i anledn. af väckta motioner om ändring af stadganderna i K. Förordn.-n om Sockenstämmor i Biket d.
,29 Aug. 1843.
SlatsUlskottel : N:o 64, med upgifter a verkställda utbetalningar utaf de för uprätthållande af Rikets neutralitet och försvarsverkets fullständigare ordnande lyftade kreditiv-medel; N:o 65, i anledn. af erhållna återremisser å Utlåt.
N:o 24, ang:de ifrågaställd uplåtelse af jord till Strömsholms Kanal-bolags disposition; N:o 66, i anledn. af väckta motioner, ang:de förändrad disposition af Krono-säteriet Ollestad; N:o 67, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos. om afsöndring af jord från Ryttmästare-bostället vid Skånska HussarEegitet Kungsgården Sandby för att till ny kyrkogård för Sandby församling i vestra Göinge härad af Christianstads
Län användas; N:o 68, i ani. af K. M:ts Nåd.
Propos. ang:de afsöndring af jord från f. d. sergeants-bostället vid Westgötha-Dahls Reg:te, Lerdals stom, för utvidgande af församlingens kyrkogård; N:o 69, i ani. af K. M:ts Nåd.
Propos. ang.-de uplåtande till Upsala läns Hushålln.Sällskap af en Kronan tillhörig, vid Upsala stad belägen jordrymd; N:o 70, i ani. af väckt fråga om Norriges Grundlags samt RiksAktens utdelande bland Riksdagsmännen vid början af hvarje Riksdag.
Sammansatta Bevillnings-, Lag- samt Allm. Besv.- o. Elton.- Vlskotlel:
N:o 3, i ani. af väckt motion om förändring i K. M:s Nåd.
OrdningsStadga för större Brännerier den 1 Juni 1855; N:o 4, Den 16 Juul e. m. 837 N:o 4, i ani. af väckta motioner om förändring i vissa delar af K. Förordna! d. 18 Jan. 1855, ang:de vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller destillerade spirituösa drycker.