Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Likaledes kunde fideikommiss-innehafvare af hus i stad icke utöfva den valrätt honom enl. § 8 tillkommer, emedan fidei korninis-imiehttfvarc icke finnas uptagne i röstskalan för städerna i § 20.
Nu kunde man visserligen eljest säga att fideikommiss-innehafvaren skulle kunna anses såsom egare af sitt fideikommiss, men då han på flere ställen är serskildt nämnd såsom varande något annat än en egare, så kan man svårligen antaga att der han icke nämnes lagen anser honom vara inbegripén under 304 Den 17 December. egare.
Att kronohemmans-åbo af lagen aldrig anses såsom egare, är alldeles gifvet.
Om man betraktar röstberäkningen för tjenstemän i städerne oell på landet, sä finner man dem vida bättre behandlade pä sistnämnde ställe ty de lägre tjenstemännen ega der inom den medelbara afdelningen en röst, eller lika med det högsta röstetalet inom den afdel:n, och i den omedelbara afdeln:n ega alla röstande lika röst hvaremot i städerna tjenstemännen hafva också en röst, men der kunna fastighetsegare hafva 2 och näringsidkare 4 röster och således, då tjenstemän på landet hafva lika rösträtt med de högsta der, så hafva deremot tjenstemän i städerne sådant pä långt när icke, hvilket sistnämnde förhållande måhända kan hafva skäl för sig, hvarföre också obilligheten ligger uti att tjenstemän i stad och tjenstemän å landet blifvit olika gynnade i förhållande till öfrige valberättigade.
I § 23 står: ”Den, som å landet är å samma ort röstberättigad inom bägge abiel:ne, må inom båda utöfva den rösträtt, som honom efter särskildta grunder i hvardera tillkommer.”
Om någon sålunda t. ex. på landet eger en stone egendom och derjemte har ett lägre embete så får han inom hvardera afdeln. beräkna rösträtt både för egendomen och för embetet.
Meningen vore väl, att han i den omedelbara afd:n beräknade rösträtt för sin egendom och i den medelbara för sitt embete, men der står emedlertid uttryckligen i §:n att han inom bada afd:ne bör utöfva ilen rösträtt, sorn honom efter serskilda grunder i hvardera tillkommer.
Han får således i båda sammanlägga den rösträtt honom tillkommer såsom tjensteman och fastighetsegare.
Uti § 24 står det: ”Derest inom ett och samma valdistrikt, der valrätten i förhållande till större eller mindre egendom eller inkomst beräknas” m. m.
Det torde vara omöjligt att beräkna valrätten; förmodligen har man menat rosl rätten.
Samma § innehåller vidare: ”Derest någon eger rösträtt för både egendom och yrke eller för någondera eller begge tillika med embete eller tjenst, må han sammanlägga den efter hvardera grunden honom tillkommande rösträtt.
Ej må dock, medelst dylikt sammanräknande, rösträtt för någon ökas utöfver det efter någondera grunden bestämda högsta röstetalet”.
Då rösträtt således icke får sammanläg
• gas till ett röstetal, högre än del bestämda högsta efter någondera grunden, så är det ju uppenbart, att rösterna icke få sammanläggas t. ex. för en embetsman, som har rätt till en röst i stad för sitt embete samt till 1 röst för fastighet, ty om han beräknade 2 röster, så finge han ju mera, än efter någondera d. v. s. än efter embetsmanna-grunden för hvilken en röst är det bestämda högsta röstetalet.
Således har man här genom en misslyckad redaktion åstadkommit motsatsen af hvad man menat.
I § 31 omtalas qualifikationerna för dem som får väljas lill riksdagsmän i första kammaren nemi.: ”l:o Erkebiskop, Biskopar, Professorer vid rikets nniversiteter, Consistorii ledamöter, Kyrkoherdar i 1 :sta klassens pastorater, Rektorer vid högre lärdoms-skolor samt Vetenskaps-akademiens leda - Den 17 December. 305 daraöter”.
Dessa få således valjas till öfre kammaren sålänge de äro i tjenst, men om någon rättighet dertill för pensionerade sådane talas här icke.
Deremot heter det i 2:a punkten: ”2:o Ordinarie ledamöter i rikets Hof-rätter och Collegier, äfvensom de, hvilka innehafva annat med Råds-embete vid dessa embetsverk i värdighet jemförligt eller högre civilt embete, eller inom Krigs-Slåndet Regements-officers eller annan beställning af motsvarande eller högre grad eller ock från något af dessa embeten med pensionsrätt afgått.”
Dessa hafva således sin valbarhet qvar äfven sedan de med pensionsrätt afgått.
Hvarföre nu en Rektor icke skall hafva samma rätt i detta afseende som en ledamot i Höf-rätt eller Collegier är svårt att förstå.
I § 33 står intaget vid hvilket tillfälle en vald riksdagsman förlorar sin befattning såsom sådan och i en annan föreg:de § 11 stå äfven de personer nämnda, hvilka ej må utöfva valrätt.
Man skulle tro att dessa håda §§ borde vara i konformitet med hvarandra.
Emedlertid förekommer i § 11, att ingen må utöfva valrätt som är i annans enskildta tjenst, men enl. § 33 förlorar ej redan vald riksdagsman sin riksdagsmannarätt, om han ingår i enskild tjenst, hvilket icke tyckes vara aldeles riktigt. § 34 innehåller: ”Till riksdagsman i 1 :sta kammaren kan förut varande ledamot åter väljas, derest han då valbar är”.
Förmodligen lärer väl meningen vara, att en afgående ledamot åter kan inväljas, men efter ordalydelsen skulle äfven en annan förut varande ledamot, som ännu icke vore i ordningen att afgå, kunna återväljas och sålunda förmodligen sjelf få afgöra efter hvilketdera valet han vill fortfara att representera, antingen det för hvilket han redan sitter eller för det nya, genom hvilket allt mycken oreda kunde upkomma. § 41 stadgar om valsättet för städerna, att då ett distrikt består afsflere släder, skall på samma dag val företagas inom alla städerna i distriktet.
Deraf blir en följd att de olika städerna icke kunna förena sig om valen, utan deras röster komma att kastas om hvarandra, emedan man i den ena staden icke kan veta hvad man i den andra gör och då man sålunda i hvar stad handlar för sig, är troligt, att den största af dem ensam bestämmer valets utgång, så att de mindre städerna blifva troligen nästan utan inflytande.
Sådant hade, utan förnärmande af det direkta valsättet, lätteligen kunnat undvikas genom stadgande om fakultativa elektorsval, i likhet mecl hvad som finnes i det förslag, som Const.Utsk:s minoritet vid förra riksdagen afgaf. § 46 lyder sålunda: ”Vid alla val för tillsättande af riksdagsman i 2:dra kammaren skall den anses vald, som de fleste rösterna undfått.
Falla rösterna till högsta antal lika på två eller flere, afgöres valet dem emellan genom lottning, som genast anställes.”
Om nu t. ex. en stad skulle tillsätta fyra ledamöter och två af dessa erhålla hvardera 2000 röster, men ytterligare 3 personer erhålla hvardera 1000 röster, så skulle man tro att det vore dessa 3 personer, som skulle lotta med hvarandra.
Alldeles icke: §:n 1 H. 20 30G Den 17 December. säger att det skall lottas emellan dem på hvilka rösterna ”till högsta antal lika” fallit, och således är det de 2 personer, som fått högsta antalet, som skola sinsemellan lotia om hvilkendera som skall utgå. § 51 innehåller i det andra morn.:
”En hvar, på hvilken vid första omröstningen flere än tvåtredjedelar af nämndens samtlige ledamöter röstat, skall anses vara till riksdagsman vald.
Vinner icke det antal, som bör tillsättas, sådan röstpluralitet, skall icke destomindre den, på hvilken mera än hälften af nämndens närvar. ledamöter röstat, anses utsedd, såvida han innehafver någon af de i 31 § mom.
1—5 föreskrifne valbarhetsegenskaper, likväl, hvad de i mom. 5 omnämnde personer angår, med der stadgad inskränkning i afseende på antalet.” § 31 mom. 5 åter gifver valbarhet, till l:sta kammaren åt ”sådane inom valdistriktet boende, som i egenskap af riksdagsmän förut bivistat tre riksdagar; dock må icke något valdistrikt under samma tid i lista kammaren hafva mer än en ledamot utsedd blott pä grund af denna valbarhetsegenskap.”
Om nu samma antal, som får tillsättas för distriktet t. ex. 3, erhållit mer än hälften af rösterna, men alla 3 äro af den qvalifikation, som står i det åberopade 5:te morn., hvilken af dessa 3 skall då utgå?
— Derom säger § intet.
Uti § 54 stadgas: ”De tjenstemän, som skattskrifning verkställa, åligge hvar i sin ort det år, dä lagtima riksdag inträffar, äfvensom när kallelse till urtima riksdag skett, alt efter senaste mantals- och skattskrifning upgöra noggranna och fullständiga förteckningar å alla dem, som röstberättigade äro, jemte beloppet aflivarderas rösträtt.”
Att utsätta beloppet af hvarderas rösträtt för de omedelbart väljande på landet torde vara något onödigt, då hvar och en har på grund af § 17 hvarken mer eller mindre än en röst.
Uti § 77 stadgas huru riksdagsmännens fullmakter skola granskas men man har glömt att göra undantag för dem utaf lista kammarens ledamöter, hvilkas fullmakter på en föregide riksdag undergått granskning och hvilka fullmakters omgranskning hvarje riksd. är ett fullkomligen onödigt ^arbete.
Uti § 81 står det: ”A hvarje lagtima riksdag skola, inom 8 dagar efter riksdagens öpnande, tillsättas ett GranskningsUtsk.; ett Lag-Utsk.; ett Stats- och Bevilln:s-Utsk.; och ett Banko-Utsk.”
Det är otvifvelaktig! ganska rätt att man icke har något ständigt Ekon.- Utsk., men då man borttagit detta Utsk., är det åtminstone svårt, att begripa hvarföre man bibehållit ett ständigt LagUtsk.
Om det icke är lämpligt att tillsätta på förhand samma personer, för att granska alla möjliga ekonomiska frågor, så är det lika olämpligt att tillsätta på förhand samma personer för att granska alla möjliga lagfrågor, utan tyckes samma skäl vara förhanden hvarföre lagfrågor lika väl som ekonomifrågor böra behandlas, enl. § 82 genom serskildt tillfälligt Utsk. § 82 innehåller följande stadgande: ”Derest i någondera kammaren väckes fråga, som icke tillhörer ofvan upräknade Utsk:s behandling, men är af beskaffenhet, att Utsk:s yttrande deröfver er - Den 17 December.
307 fordras, skall, för frågans beredande, ett serskildt tillfälligt Utsk., bestående af fem ledamöter, inom kammaren tillsättas; kammaren dock obetaget att, under det ett eller flere sålunda utsedda serskilda Utsk. äro i verksamhet, till något af dem hänskjuta med föremålet för dess tillsättning likartade frågor, som sedermera inom kammaren blifvit väckta.” § 100 stadgar emelderlid att ”Derest Utsk. anser nödigt att, (ill öfverläggning om något ärende, med annat Utsk. sammanträda, skall sådant ske genom deputerade”.
Uti 2:ne andra §§, 100 och 113 stadgas alt alla frågor skola behandlas af Utsk. och att den kammare, som tillsatt tillfälligt Utsk. också skall vara den, i hvilken betänk, från detta Utsk. först föredrages.
Om nu samma fråga väckes i båda kamrarne, så måste båda kamrarne tillsätta hvar sitt tillfälliga Utsk. för denna fråga.
Dessa begge Utsk. få icke bilda ett gemensamt Utsk. utan endast öfverlägga genom deputerade.
Hvardera Utsk. måste afgifva serskildte utlål:n, som hvar för sig först skall i hvardera kammaren till granskning föredragas och sedermera komma till den andra kammaren och sålunda vexelvis gå om hvarandra på vägen.
Detta synes onödigt och hade varit lätt afhjelpt om man stadgat att kamrarne egde förordna om gemensam verksamhet äfven för tillfälliga Utsk.
Uti § 90 står: ”Derest göromålen inom något Utsk. så ökas, att de anses ej kunna med det vanliga antalet af ledamöter bestridas, må det stå Utsk. fritt att anhålla om förstärkning; ankommande dock beviljandet deraf på kamrarnes sammanstämmande beslut, derest Utsk., som förstärkning begär, består af ledamöter från dem begge, men i annat fall på den kammare, af hvilken Utsk. blifvit tillsatt.”
Det kan visserligen hända att vid somliga tillfällen det kan vara nödigt för ärendernas påskyndande att få en förstärkning i Utsk:n, men erfarenheten bekräftar, att i de flesta fall gå ärenderna långsammare genom ledamöternas större talrikhet; deremot skulle göromålen vida säkrare kunna påskyndas om kamrarne egde rättighet att tillsätta gemensamma tillfälliga Utsk., hvilka då kunde öfvertaga en del göromål, från det ständiga Utsk. som icke medhinner fullgöra hvad detsamma åligger, men så får man icke enl. förslagets arbetsordning göra.
Enl. § 95 skall LagUtsk. behandla alla lagfrågor och äfven grundlagsfrågor.
Huruvida samma ledamöter kunna vara lämpliga till så vidsträckta göromål, som alla lagfrågors och alla grundlagsfrågors behandling; det torde skäligen betviflas, likasom man förut i allmänhet ansett mindre väl betänkt att skicka grundlagsfrågor till sådana korporationer, som äro afsedda för egenteligen juridiska ämnen.
Enl. 96 § skola Stats- och Bevilln:sX5tsk. yttra sig öfver sådana ”frågor, som med statsregleringen eller bevillningen ega gemenskap.
” Huru detta Utsk. skall medhinna icke allenast hela statsregleringen och bevillningen, utan derjemte alla organisationsfrågor är icke begripligt.
1 det stället hade för organisationsfrågorna bort tillsättas serskilta tillfälliga Utsk.
Uti 107 § står: ”Förslag må af riksdagsman, i den kammare han tillhör, framställas inom loppet af fjorton dagar efter den, då 308 Den 17 December.
Konungen afgifvit sin propos:n om Statsverkets tillstånd och behof.
Sedermera må med undantag af grundlagsförslag, nya frågor icke kunna af riksdagsman väckas’" etc.
Afven enl. vår nuvar. grundlag har man rättighet att väcka grundlagsfrågor under hela riksdagen, men sådant af det goda skäl att Const.Utsk. eger rättighet att då Utsk. finnér dylika förslag olämpliga, förqväfva dem inom Utsk.
Denna rätt liar man i det förevar, förslaget betagit Utsk., men då man borttagit korrektivet, så hade man också bort borttaga rättigheten att efter motionstidens slut väcka grundlagsfrågor.
Uti § 113 står: ”Utsk:s betänk, öfver fråga af allmän beskaffenhet skall, ehvad Utsk. är af endera kammaren eller af båda tillsatt, i bägge kamrarne för ärendets afgörande föredragas.” LagUtsk:s belänkm skola först föredragas i första kammaren, — betänk:n från kamrarnes öfriga gemensamma Utsk., först i andra kammaren, och betänk, från Utsk., som blott den ena kammaren tillsatt, först i denna.”
Jag vill icke inlåta mig i en utredning huruvida det kan vara af någon nytta att lagfrågor först skola föredragas i den första kammaren, då alla andia frågor, som behandlas af gemensamt Utsk. skola först föredragas i ilen andra, men det säkra är att åtskilligt trassel deraf kommer att upstå, hvilket utan olägenhet kunnat undvikas, om man låtit alla betänkm från gemensamma Utsk. först gå lill 2:dra kammaren.
I § 123 står det: ”När en allmän fråga, hvaröfver Utsk. sig utlåtit, till afgörande förekommer, äger kammaren att antingen genast, med bifall till utlåt, eller utan afseende å hvad Utsk. föreslagit, fatta sitt beslut, eller, om ämnet anses fordra ytterligare utredning målet till Utsk. återförvisa.
Stanna kamrarne i olika beslut sålunda, att den ena antager och den andra afslår Utsk:s förslag, skall frågan, utom i de tall, nästföljande tre §:r uptaga, anses förkastad och för den riksdagen hafva förfallit.
Derest den kammare, som saken först behandlar, med förändring antager Utsk:s förslag, eller fattar deraf oberoende beslut, äger med-kammaren, om den icke vill i berörde förändring eller beslut instämma, att sedan Utsk., der så nödigt linnes, blifvit ytterligare bordt, frågan för sin del afgöra”, etc.
Man har förut uti § 109 stadgat, alt icke någon allmän fråga får af kammaren afgöras utan alt Utsk. förut deröfver blifvit hördt, men derest nu den ena kammaren utan afseende å hvad Utsk. föreslagit fattar ett af Utsk:s förslag oberoende beslut, så kan enl. § 123 den andra kammaren deruti instämma och således beslut i frågan fattas, utan att Utsk. deröfver blifvit hördt.
Af samma § är vidare tydligt att hvardera kammaren har rätt att oberoende af den andra kammarens beslut helt och hållit bifalla eller afslå hvad ett Utsk. föreslagit.
Likaledes är det otvetydigt att den kammare, som först behandlar förslaget äger rättighet att med förändringar antaga detsamma, i hvilket fall jemväl med-kammaren får besluta ang:de förändringar; men om den kammare, som först behandlar förslaget, bifaller utan förändring, då är någon rätt icke tillerkänd med-kammaren att antaga med förändringar utan endast att bifalla eller afslå förslaget i sin helhet.
Den 17 December. 309 Om man härefter öfvergår till R.F. så finnes uti elen nuvar.
C6 § stadgadt ang:de Statsskulden att R.
St. skola genom ^särskild"1 bevillning tillskjuta medel till betalande af rikets gäld.
Ordet ”särskild” är i förslagets motsvaride § borttaget.
Det kan således bända, att den inkomst, som är afsedd att betäcka rikets gäld, sammanblandas med rikets öfriga inkomster, hvilket skulle för rikets kredit vara föga båtande.
Uti förslaget till R.F. § 78 säges: ”Hvad i Successionsordningen och Tryckfrihetsförordningen i afseende å R.
St. blifvit stadgadt och omförmäldt, skall hädanefter på Riksförsamlingen tillämpas.
Nu händer likväl icke bättre än att i 2:dra §:n Successionsordningen åberopas 93 och 94 §:ne R.F.
Ser man nu efter i den föreslagna R.F., så finnes i densamma endast 92 §§.
I Tryckfrihetsförordningen åter talas om Const.Utsk., men hvar får man reda på ett sådant Utsk. efter förslagets Riksd.Ordn.
Uti 81 § stadgas: ”1 hvad som rörer rikets allmänna hushållning, och grunderna för allmänna inrättningar af alla slag, ehvad de höra till allmänna upfostrings- och undervisnings-verken, allmänna fattigvården, landthushållningen, bergverken, eller annat sådant, äger Konungen lagstiftande makt.
Vill Konungen åt Riksförsamlingen öfverlemna att gemensamt med honom afgöra något, som rikets allmänna styrelse i dessa delar angår, då förfares dermed på sätt. om lagfrågor stadgadt är.”
Enl. § 82 få till serskildt tillfälligt.
Utsk. remitteras endast sådana frågor, som icke tillhöra något ständigt Ulsk:s behandling, hvaremot enl. §§ 81 och 95 alli Riksd.Ordn. ett ständigt LagUtsk. finnes, till hvilket lagfrågor skola remitteras; och då, enl. den sist uplästa §, af Konungen hos Riksförsamlingen väckta ekonomiska frågor skola behandlas som lagfrågor, följer deraf att de skola remitteras lill LagUtsk.
, och således om Konungen afgaf en propos. till organisation af arméen, och flottan, så skall den remitteras till LagUtsk. cj 82 stadgar: ”Riksförsamlingen förordnar, å hvarje lagtima riksdag, en för lagkunskap och utmärkt redlighet känd man att, såsom dess Juslie-Ombudsman, efter den instruktion, Riksförsamlingen för honom utfärdat, hafva tillsyn öfver lagarnes efterlefnad”, m. m.
I fall denna grundlag nu blir antagen, så kan naturligtvis ingen sådan instruktion för Justitiae-Ombudsmannen utfärdas förr än vid den första riksdag då den nya riksförsamlingen sammanträder.
Justitiae-Ombudsman blefve således emellan den nu innevar. och nästa riksdag utan instruktion och följaktligen utan ali verksamhet.
Mycket vore visserligen ännu att tillägga, men det redan anförda torde vara tillräckligt att visa att om det hvilande förslaget är förkastligt i anseende till sina grundprinciper, så är det af samma beskaffenhet i afseende på dessa principers tillämpning samt på detaljerna af upställningen, hvarföre jag för min del vördsammast anhåller om Ilr Frih. o. Landtm:s propos. på afslag.
O Åtskilliga ledamöter yttrade härtill bifall. 310 D en 17 December.
Då nn H. Ex.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, enär tiden redan var långt framskriden och icke mindre än 14 ledamöter anmält sig till afgifvande af yttrande uti förevar, ämne, ansåge sig böra hemställa om icke R. o. Ad. behagade nu åtskiljas och fortsätta förevar, öfverläggning i morgondagens plenum, som blifvit utsatt att börja kl. 10 f. m., lemnade R. o. Ad. härtill sitt bifall och åtskiljdes kl. | till 5 e. m.
In fidem prolocolli, albert Munck. T A B, 1. Landt]Örsvars-Departementets sammansättning till Personal, samt dess Aflönings- och Underhållskostnad.
Personel Aflöning och Underhall.
Summa S u m m a r 11 m.
Sammansättning.
Arliga rem on terin gskostnaden, skoningen och underhållet af Ärlis Fouragerinss
S u m m a för hvarje person.
Aflöning kostnad. sadelmunderingen.
Personer.
Hästar Personel
Departementets Chef 7540 Departements- Chefens Expedition Expeditions-Chef (Militär) General-Stabs-Adjutanter Artilleri-Adjutant t.
Komunnenderade Ingeniör-Adjutant Departements-Sekreterare Registrator oell Aktuarie Upptagne a tillhörande Bri 1S00 Vaktmastare Expensmedel (förslagsvis) Summa Departementets Kanzli-Expedition.
Expeditions-Chef (Civil) Protokolls-Sekreterare Registrator och Aktuarie Tjensteman af 2:dra ordningen Expectanter Första Byråen.
(Bref, Order, Instruktioner och Förordningar, som icke äro Kommandomål.)
Tjensteman af lista ordningen Tjensteman af 2:dra ordningen Andra Byråen.
(Befordringar, Förordnanden, Afskeds- och Pensions-ärenden samt Besvärsmål.) 2000 1200 800 Tjensteman af lista ordningen Tjensteman af 2.dra ordningen V aktmästare Expensmedel (förslagsvis) Summa 20800 Departementets Forvaltnimjs-Expedilion.
Expeditions-Chef (Militär eller Civil) Registrator och Aktuarie Tjensteman af 2:dra ordningen Advokat-Fiskal
Dito till Skrifvarhjelp Expectanter Första Byråen.
(Proviantering, Furagering, Beväpning, Personel-utredning, Remontcring, Allmän utredning och Tross.) yrå-Chef . jensteman af 2:dra ordningen 2000 800 Kontors-Chef Tjenstemän af lista ordningen Tjenstemän af 2:dra ordningen Andra By råen.
(Aflöning, Rese- och Traktamenls-ersättningar, Pensionering, Kassan, Bokslutet.)
Byrå-Chef 1600 3600 2400 2000 800 Tjensteman af 2:dra ordningen Kontors-Chef Tjenstemän af lista ordningen Tjenstemän af 2idra ordningen Krigs-Kassöi Missräkningspenningar Tjenstemän af 2:dra ordningen 1600 Vaktmästare Expensmedel (förslagsvis) meens Itescrvförrad Intendent .
Förvaltare .
Handräckning spenningar (förslagsvis) Expensmedel. (förslagsvis) .
Summa 41600 Summa Landtförsvars-Departementet 79280 Sammansättning af och Kostnad för Arméens Profnings Komité er Grader och Befattningar.
General och Inspektör för Infanteriet (Ordförande)'
Generalen och Inspektören för Kavalleriet (dito) General-Fälttygmäslaren och Inspektören lör Artilleriet (dito) ....
Generalen och Inspektören för Ingeniör-Brigaden och Fästningarne (dito) Chefen för General-Staben (dito) Brigad-Chefer (Ledamöter) Majorer (dito) Kaptener (dito) .
Summa | 5 Sammansättning af 5| 5 1 1 1 1 1 3 5 12 Aflönings-tillökning, när 1 i tjenstgöringen sker utom | 1 Station, oberäknadt skjuts- 8 I ersättning enligt Rese- Reglemenlet. per dag. per 30 dagar. 5 — — 150 — - 5 — — 150 — - — — 150 — — 5 — — 150 — — 3 32 — 110 — — 3 32 — 330 — — 2 16 — 350 — — 1 1 40 — 660 — — I - — 1- 2050 - — Generalitetets sammansättning till Personal och Hästar, samt de för detsamma belöpande A Hörlings- och Underhålls-kostnader, oberäknadt traktamente och skjutsersättning under Inspektions- och Mönstrings-förrättningar.
Grader och Befattningar.
Personel Aflöning och Underhåll.
S u m m a S u m m a r u m. 0 Ärlig Aflöning. kostn., skoningen och underhållet af sadelmunderingen (60 r:dr B:ko).
Årliga remonterings-J varande hästar (ration å 16 sk.). o Ärlig fouragerings- kostnad för å stat Summa för hvarje person.
Personer. p: w £T 75 r:dr. sk. rst r:dr. sk. rst r:dr. sk. rst r:dr. sk. rst -s
C6 tn O 3 CD -5 r:dr. sk. rst.
Generaler och Inspektörer för Infanteriet.
. . 3 9 3600 ~ — 180 — — 360 — — 4140 — — 3 12420 — General och Inspektör för Kavalleriet . . . 1 3 3600 — — 180 — — 360 — — 4140 — — 1 4140 — General-Fälttygmästare, Chef och Inspektör för ■ ^ Artilleriet 1 3 3600 — — 180 — — 360 —- — 4140 — — 1 4140 \ / General, Chef och Inspektör för Ingeniör-Briga- - N den och Fästningarne 1 3 3600 — — 180 — — 360 — — 4140 — — 1 4140 ~ — Summa 6 18 ! 1 1 1 1 -1 — T A 18. 3- Kommendants-Stabens sammansättning till Personal samt dess Aflönings- och Underhålls-kostnader.
Kommendanter af lista klassen (Öfverstar)
Dito af 2:dra klassen (Majorer)
Dito af 3:dje klassen (Majorer) Place-Majorer (Majorer) Adjutanter (Kapten eller Subaltern-Offlcer) I TT b* o Summa o ©:
C* © -I CJ9 Fästningar och Garnisons-orter. o i t
1000 1000 800 800 400 sk rst Inqvarterings-koslnad. r:dr. 280 180 180 180 34 sk. rsl Service. r:dr. 20 20 20 20 10 sk, Summa för hvarje person.
S u m m a Snm m a r u m. r:dr. 1900 1200 1000 1000 450 sk. rst Personer. 2 7 10 2 9 r:dr. 3800 8400 10000 2000 4050 sk. rsl. 30 | 28250 — T A B. 5.
Generalstabens sammansättning till Personal och Hästar, samt dess Aflönings- och Underhålls-kostnad.
Igöringspenmngar, rst Personer Obi. l:o)