Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Når antalet af de Bånkvis voterande, uppställde inom skranket, inför mönstrande ögon, icke år större, ån att något hvar, utan att just behöfva vara stark physiognomist kan råkna ut huru hvarje enskilt Bänkman har voterat, hvar blir då den garantie som den slutne voteringssedeln skall lossas förläna?
Gerna tror jag det icke vara Svenska Chefers lynne att misstycka om några deras Bänkkamrater, hvilka på andra ställen åro deras un^ derhafvande, vid Bånkrnansvalen gå dem förbi, eller blifva dem föredragne; men mången ådel man som det aldrig skulle falla in att neka sin agtning åt den, hos hvilken han ser mod nog, att öppet yttra sin öfvertygelse, skulle kanske kunna finna sig frestad att inom sig låta en annan känsla uppstiga, när hän ser öfvertygelsen framsmygas och modet uppträda under egidea af en hoprullad voteringssedel. 56
Dan 20 Januarii, Alla dessa omständigheter sorn jag mäste ‘tro icke hafva kunnat undfalla Lagstiftarens blick, och sorn jag bör förmoda, att de bestämt hans åtgärd, hafva hos mig styrkt den Öfvertygelse, att det varit Lagstiftarens afsigt att genom RiksdagsOrdningens 4’ §. förebygga den Ministeriella inflytelsen på Utskottens bildande.
Ålla, med hvilka jag talat öfver ämnet medgifva, att sådan icke allenast bordt vara Lagstiftarens afsigt, utan att sådan äfven ofelbart varit hans afsigt.
Men att orsaken till ett handlingssätt, stridande mot denna Lagstiftarens afsigt, bör uppsökas uti en ren glömska af Lagens bud , har en och annan icke velat medgifva; utan hellre velat söka den deri, att langens bokstafliga lydelse icke klart uttrycker Lagstiftarens afsigt.
Orden, sådane de nu lyda : ”i Utskott eller val till Utskotts Ledamöter må icke någon at förenämnde personer deltaga,” näste enligt deras tanka tydas så: att Ministrarne icke få vara Electorer: deraf, mena de, föijer ännu icke, att icke de få vara Bänkman och välja Electorerne.
Enligt denna tolkning, skulle ofelbart lagbudet hafva varit rigtigare uttryckt, om Lagstiftaren sagt: ”i Ufskott må ii gen af förenämnde personer sitta, ej heller vara Electorer.”
Men om ån lagbudets lydelse varit sådan, hade väl deraf den slutsats kunnat dragas, att Ministrarne skulle kunna väljas till Bånkrnån?
Hvad åro Blnkmånnen en titel som Grundlagen icke känner
Inå l åro de annat ån Electorer? sådana som Riksdags*?
Ordningens 28 §. detn betecknar, då den säger; ”Ridderskapet och Adeln, Fråste- och BorgareStåndén välje genom Electorer och icke in pleno, Alt desse 5o af Ridderskapet och Adeln in pleno befullmågtigade
Electorer ytterligare välja eller eligera 25 andra Electorer, förändrar icke de förras egenskap af befullmågtigade Electorer.
RiddarhusOrdningens nyttjade benämning af Bänkman, då den, såsom det ofelbart måste medgifvas, icke förklarar sig sjelf, måste vål efter Grundlagen förklaras.
Då nu en bokstaflig lydelse, hvilken ån fullkomligare »kulle motsvara det begrepp, som man skulle vilja fästa vid lagbudets nu ägande bokstafliga lydelse, icke heller blefve gynsam för Ministrarnas anspråk på BånkFullmågtigskap, så synes följa, att den tolkning nian skulle vilja gifva åt lagbudet sådant det nu lyder, icke kan vara rigtigt.
De Herrar, hvilka så samvetsgrann! vilja bindas af lagbudets bokstafliga lydelse, tor. de icke böra förbigå den annars visserligen obetydliga omständighet att lagen säger: ”i val till Utskotts Ledamöter” den säger icke: i val af Utskotts Ledamöter _ stöde der; i valet af Utskotts Ledamöter, så skulle man möjligen hafva hafva kunnat tydl hans afsigt varit, att blott frän Valförrättningens sista iristance Ministrarne skulle uteslutas.
Men hår står i val till Utskotts Ledamöter, och efter Svenska språkets både lagar och ordningar, måste härmed vara menat, icke till sista västgården till Utskotts-L» d ' öler blott, utan alla val-åtgärder till Utskotts -Ledamöternes kallande. 38 Dan 20 Janiiarii, Meri år det då så påkostande att medgifva, att man misstagit sig i tolkningen af lag. budet eller att man rent af glömt, att det fanns?
För min del måste jag göra denna bekännelse.
Under 3 Riksdagar som jäg bevistat har den varit mig obekant.
Får det gälla såsom ursågt att man kan uppgifva den som förledt till glömskan, så får jag skylla på Riddar_ husOrdningen, som icke med ett enda ord omnämt eit lagbud, hvars tillämpning nästan blott inom Riddarhuset kan komma i fråga.
Men sedan jag nu, såsom jag vågai tro, båttre ån förr, känner både Grundlagarnas fordringar och RiddarlmsOrdningens brister, har jag ansett för min pligt, att fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på ett förhållande, som fordrar rättelse, för min pligt, säger jag, då jag besvurit Grundlagarne och då den Fullmagt som beredt mig den äran, att få räknas bland Ridderskapets och Adelns Ledamöter, ovilkorligen ålagt mig, att ställa mig till efterrättelse RegeringsFormen, Riksdagsordningen och öfrige gällande Grundlagar, bland hvilka jag icke finner RiddarhusOrdningen vara upptagen.
Skulle Ridderskapet och Adeln icke gilla min åsigt, så måste jag väl tro den vora origtig.
Det torde då räknas mig till förtjenst, att jag så tidigt före Bånkmansvalet meddelat den, atKgenom dess vederläggning, också dess möjligen menliga intryck uppå de väljande bör kunna utplånas.
Den 20 Januarii, Om Ridderskapet och Adeln, såsom RiksSlånd, hoppas jag i båda i,dl genom frågans utredning hafva gjort mig förtjent; ty har det lyckats mig att ådagalägga att det deltagande i Utskottens bildande, hvilket under Urtima Riksdagarne, blifvit de i Rik«dag*Ordningens 4i uppräknade ansvarige Embetsmin beviljadt, icke varit Grundlagsenlig!, utan föranledt af RiddarhusOrdningens ofullståndighet, så torde vål ock nu, och genast, Grundlagen böra tråda i sin fulla kraft och ett nytt misstag undvikas; har jag åter orätt, vore det Ministeriel la deltagandet i Utskottens bildande, sådant det hittills utöfvats , lag enligt, så torde väl också medgifva® tillvarelsen af ett ministerielt inflytande på årendernas gång, större ån förmodaligen Lagstiftaren och Ministrarne sjelfve den 12 Junii 180g, trott att dem borde medgifvas, sedan Regn ingsForrnen förklarat dem ausvarsskyldige inför Rikets Ständer, Finner Ridderskapet och Adeln stadgander. ne i RiksdagsOrdniagens 4i §. att de ansvarig® Embetsmännen icke må få deltaga i Utskott och val till UtskottsLedamöter, samt att i mål sorn personligen röra en Ledamot af något Riksstånd, lim icke må få Öfvervara beslutet, verka derhän, att de icke heller få deltaga i BänkmansvaUt, så torde också böra tagas under öf* vervägande, om icke samma stadgande!) böra gälla för de medlemmar af Ridderskapet och Adeln, hvilka, sedan sista Riksdag varit Constituerade Föredragande, samt jemväl för Föredraganderne i Commandomål, hvilka, ehuru icke i 4i §. 4o Den 30 Januarii, nämde, likväl i ansvarighetslagen hänföras till StatsRåden.
Propositionen som jag anhåller måtte fram; ställas Ridderskapet och Adeln till besvarande år, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna va^ ra rätt, att jemte RiddarhusOrdningens 45, 44, 45 och 46 § §. hvilka vanligen blifva upplåste innan Bånkmansvalet företages, också Riksdagsordningen 41 §. måtte uppläsas, emedan detta lagbud förmenar de i densamma uppräknade ansvarige E mbets män, att i val till UtskottsLedamöler deltaga.
Herr Grefven och Landt Marsh alien anmodade de Herrar Ledamöter af Högloflige Ridderskapet och Adeln, hvilka åstundade, att deltaga så vål uti den stora Deputationcn, bestående af 48 personer, hvilken komtne, att i morgon förmiddag klockan half till 2 i underdånighet uppvakta Kongl. Maj.t och det Kongl. Huset, sorn ock i den vanliga hålsningsDeputationen, hvilken boide äfven i morgon förmiddag till de öfrige Stånden afgå, att an-} måla sig tili anteckning hos RiddarhusFiskalen j och tillkånnagaf Herr Grefven och Landt Marjsialken , det Herr GeneralLieutenanten tn. ra.
Grefve Jacob De la Gardie, uppå Herr Grefven och Landt Marskalkens anmodan, benågit åtagit sig, att anföra sittnåmnde hålsningsDeputation.
Den i o /annarii.
Upplåstes Wadstena Adeliga JungfruStifts
Directions den 4 dennes afgifne RiksdapsBeråttelse.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan i eftermiddagen.
In fidem Protocolli, O. j. Lagerheim.
1 isdagen den 21 Januarii.; Plenum klockan half till n Förmiddagen; Justerades PleniProtocollet för den 20 dennes.
Herr Gref nen och Landt Marskalken till— fcännagaf, att Hennes Kongl. Höghet Prinsessan, uppå Herr Grejvens och Landt Marskalkens , derom gjorda underdåniga förfrågan, i ISåder förklarat, det Hennes Kongl. Höghet, i anseende till Dess ånnu fortfarande opasslighet, icke vore i tillfälle, att emottaga Ridderskapets och Adeln underdåniga uppvaktningsDeputation* 42 D en 21 Januarii.
Uppläses Riksens Ständers Revisorers den j5 December 1820 till Riksens Ständer afgifne Berättelse om Revision af Bune »Verkets Räkenskaper för åren 18 7 och 18)8, samt hura detta Verk sedan sista Riksdag blifvit Styrdt och fÖrvaltadt; Och skulle denna Berättelse med de öfrige RiksStånden comumniceras.
Uppropades icke allenast de 48 Ledamöter, hvilka under Herr Grefven och LandtMarskalkens anförande skulle jemte
Deputationer från de öfrige RiksStånden uppvackta Kongl. Maj:t samt Hrns Kongl.
Höghet KronPtinsen, utan ock den Deputation, bestående af 12 per. söner, so u under Herr GeneralLieutenanten Grefve Jacob De la Gardies anförande borde till de öfrige RiksStånder framföra Riddi rskap ts och Adelns hälsning; men hvilken Deputation dock ej skulle afgå förr ån de öfrige RiksStåndens
Deputalioner till Ridderskapet och Adeln ankommit.
Börjades uppläsning af Riksens Stånders Revisorers den 14 December 1820 till Riksens Ständer ufgifne Berättelse angående RiksgåldsContoirtts tillstånd och förvaltning.
Läsningen afbröts af en Deputation från det Hedervärda BondeStåndet, anförd af Riks - Den 21 Januarii. 45 dagsmannen Andera Danielsson från Elfsborgs Lån, hvilken yttrade:
Högvålborne Herr Grefve och LandtMarskalk !
Högvälborne och Välborne Herrar Gref-j var, Friherrar, Ridders- och Adelsmän!
BondeStåndet, som sist åtskiljdes med så stora förhoppningar, ser sig nu med helt andra känslor åter samladt.
Den allmänna nöden har stigit, och hotar att stiga.
Hvem beräknar målet, der vi skola stanna.
Det år icke behagligt, att börja en Riksdag med ett sådant språk.
Men det vore ännu obehagligare, att sluta den, utan att dessa nödens klagorop haft någon verkan.
Vi hafva lofvat, och måst lofva våra hemmavarande Hufvndmån , att åtminstone omtala deras betryck, ifall vi ej kunna uträtta något till lindrande af bördorna, hvarunder de digna.
Och vi böra väl tala fritt, åtminstone då, når vi tala inför ett Riddarhus, der RondeStåndet år vant att mötas af en stor och ädel patriotisk anda, der det således alltid kan med tillförsigt nedlägga sina bekymmer, och vänta ett varmt och kraftigt deltagande.
Djup insigt i Financelärorna kan icke hos vårt Stånd förväntas.
Men så mycket veta vi, utan lärda forskningar, att all konst i financerna icke hjelper, når en omåttlig beskattning måste af Folket utpråssas och tömma källorna till all förkofran.
Mot detta onda rick - 44 lien 21 Januarii, ta vi derföre våra bemödanden.
Aft vår Staf kan bestå nied Inrättningar, sorn kosta ojemförligt mindre, än de nu varande, är icke ett ämne för tvifvel, ehuru kanske för tvist.
Dessa inrättningars reformerande, Embetsmannahärens minskande, Armeéns reducerande, afsk ofian de af granlåten å dess Beklädnad, ny frihet att drifva .Näringar och begagna de hjelp, källor, vi kunna äga, beskattningens jemnare fördelning, __ allt detta år ämnad), att utgöra föremål för BondeStåndets yrkanden på denna Riksdag.
Vi påräkna hos Högloflige Bidderskapet och Adeln ett understöd af den stora vigt, som Högloflige Ridderskapet och Adelil kan det åstadkomma.
Huru högt måste vi icke Önska, att vid Riksmötets slut kunna frambära gladare tankar och njuta ljusare utsigten ån dem, hvarmed vi det börjat; Det skulle då i sanning hafva varit ett märkvärdigt Riksmöte.
Hoppet, som alltid egnar Fosterlandets vån, har ännu icke vikit ifrån oss.
Den stora Monarken, öfver hvars uppstigande på Thronet! vår sista afskedshålsning var en lyckönskan åt Högloflige Ridderskapet och Adeln och åt oss, regerar ännu.
Han skall icke vägra sitt bifall ål anstallter, som afhjelpa landets trångmål.
Om de råd, Han följt och ännu följer, åro goda; så skall han icke underlåta, att för Rikets Ständer framlägga förslag till hvad nyttigt och nödigt år.
Men sker ej detta, så åro Rikets Ständer Hans måst behörige Rådgifvare; oell Han skall icke vägra att tro dem.
Den 21 Januarii, Uti Högloflige Ridderskapets och Adeina gunst och bevågenhet innesluter sig BorideStån. det med de lilligoste önskningar för välgång oell lycka under de förestående Riksdagsgöro^ målen.
Herr Grefven och LanrttMar&halken svarade sålunda: med den uppigtighet som utgör grunden för livarjp Svensk Riddersman» handlingar, med den vänskap, som Ridderskapet och Adeln alltid hyst för det Hedervärda Bonde.
Ståndet, emottager i dag Ridderskapet och Adeln det Hedervärda BondeStåndets första hälsning vid detta Riksmöte.
Vi åro samlade att öfverlägga om vårt Fäderneslands vål, vi åro ej endast ålagde att öfverväga den närvarande iidens fordringar, vi åro äfven skyldige att för den tillkommande grunda de fusta förhållanden, som åt framtida slågter skola bereda en oafbruten sällhet, och hvarje Medborgares trefnad och lycka.
Det Hedervärda BondeStåndet, sorn vid så många tillfällen ådagalagt deras kärlek för Fäderneslandet, deras på Svensk iro aldrig vacklande föresatts, att bidraga till Sveriges oafbrutna välgång, skall äfven vid delta Riksmöte fortfara uti utöfvandet af dessa orubbliga grundsatser.
Denna öfvertygelse är hos Ridderskapet och Adeln lika fast som den tillgifvenhet, hvilken med så mycket skål förenar Ridderskrpet och Adeln med det Hedervärda BondeStåndet.
Jag anhåller att Deputerade behagade för det Hedervärda Ståndet förklara Ridder - 46 Den 21 Januarii, skåpets och Adelns orubbliga vänskap och fortfarande tillgifvenhet.
Deputationen blifvit på vanligt sätt utbeledsagad , fortsattes låsningen af Riksens Stånders Revisorers nyssnämnde Reråttelse om RiksgäldsContoircts tillstånd intill slut; och beslöt Ridderskapet och Adeln, det skulle sammi Berättelse med de öfrige Riks-Stånden commuuiceras.
Anm åltes och emottogs en Deputation från det Yålloll. BorgareStåndet, anförd af RiksdagsFullmågtigen från Stockholms Stad, StadsMajoren, Rådmannen N. Limnelius, hvilken å sitt Stånds vägnar hälsade Ridderskapet och Adeln med följande tal:
Högvålborne Herr Grefve och LandtMarskalk, Kongl. Majds Öfverste Kammarjunkare, Skattmästare vid Kongl. Maj:ts Orden, samt Commendeur af Kongl. Nordstjerneorden, så ock Högvålborne och Välborne Herrar Ledamöter af HÖglofl.
Då Svea Rikes Ständer nu åro församlade till en Lagtima Riksdag, den första, sedan för nära i4 år tillbaka Svenska Folket åter in* trådde i dess naturliga Samfundsråttigheter un"!
Dea 21 Januarii. 4; der en Lagbunden frihet, hastar BorgareStåndet att, genom oss, dess Deputerade, till Högvå!borne Herr Grefven och LandtMarskatken samt Hög]oil.
Ridderskapet och Ad> In framföra Ståndets vördsamma helsning, i förenlig med dess välönskning för Herr Grefven» och LnndtMarskalkehs samt Höglofl.
Ridderskepots och Adelns ostörda sällhet och välgång.
Viktiga åro tvifvelsutan de ärenden, rom under detta R.ksmöte blifva föremål för Riksens Ständers bemödande.
Men då öfverlåggningarne och rådslagen ledas, dels med Ståndens inbördes enighet och förtroende, samt dels med en manlig ståndaktighet, uli hvilka dygders utöfning BorgareStåndet skall göra sig en åra, alt taga efterdöme af Rikits första Stånd, hvars högre bildning, erfarenhet och kända Medborgerliga tänkesätt påkalla en sådan gärd af uppmärksamhet, föreser, med hopp om visshet, BorgareStåndet, att följderna af detta Riksmöte skola blifva för Konungens och Fäderneslandets förenade båsta lyckliga och välgörande.
Med dessa tänkesätt anhåller BorgareStåndet, att få vara uti Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Höglofl Ridderskapets och Adelns ynnest och välvilja inneslutet.
Detta tal besvarades af Herr Grefven och LandtMarskalken på följande sätt:
Med uttrycken af den sannaste högaktning emöttager Ridderskapet och Adeln det Yållofl.
BorgareStåndet* törsta hälsning vid detta Rik»^ Deli 21 Januarii• möte.
Då det år en ostridig sanning, att handel och näringar väsendtligt bidraga till ett lands välstånd och tilltagande kraft, åger Ridderskapet och Adeln den säkra öfvertygelse, att bland medlemmarne af ValloIL BorgareStåndet finna män, hvilka med sann upplysning, med kunskaper, hämtade af erfarenhetens osvikliga lärdomar, förena det nit, som hvarje Fäderneslandets vän är skyldig att ägna åt det yrke han valt.
Ridderskapet och Adeln gör sig i anledning deraf förvissad, att sanningar skola framställas , föreskrifter och stadganden vidtagas, hvarigenom Rikets välstånd må förökas, och en tilltagande handel gifva Näringsidkarne säkerhet, att tillika med egen förkofran bidraga till allmän välmåga.
Ridderskapet och Adeln, sorn för sina bemödanden ej känner högre syftemål än fäderneslandets bästa, skall under instundan* de* rådplägningar troget och verksamt under, stödja hvarje förslag, sorn leder till detta stora ändamål.
Ridderskapet och Adeln ber det Välloflige BorgareStåndet vara försäkra dt om dess upprigtiga högaktning oall tillgifvenhet.
Deputationen ufbeledsagades på vanligt vis; och upplästes derefter Riksens Ständers Revisorers den i4 December 1820 till Riksens Ständer aflåtne Berättelse angående Götha CanaR Bolags, Götheborgs samt Malmö för detta Discontlnrättningar; och skulle äfven denna Berat - Den 21 Jann aril, 4<) rättelse med de öfrige RiksStånden commvniceras.
Härefter ankom en Deputation från det Högvördige PresteStåndet, anförd af Biskoppen öfver Wexiö Stift, Commendeuren af Kongl. Nordstjerneorden och Theologiae DoctornHerr Friherre Ludvig Mörner, hvilken sålunda hälsade Ridderskapet och Adeln; Deputerade från PresteStåndet, hafva vi oss uppdraget, att vid början af detta Riksmöte, framföra dess första vördnadsfulla hälsning till Flöglollige Ridderskapet och Ade,n.
Fäderneslandets vigtigare angelägenhet ter vid denna .' äfvensom vid föregående Riksdagar, utan tvifvel, till Riksens Ständers öfverläggningar förekomma; så väntar sig PresteStåndet från Höglollige Ridderskapet och Adeln, icke blott en uppmuntrande eftersyn uti medborgerliga tänke_ och handlingssätt, utan äfven råd och ledning.
Den synnerliga godhet och vänskap, som PresteStåndet hos HögloQige Ridderskapet och Adeln alltid, och serdeles vid dylika tillfällen, som detta, fått ärfara, och hvarom det äfven denna gången gör sig försäkradt, skola, på det mest behagliga sätt, mildra de mångfalldiga bekymmer, hvilka oskiljagtigt äro förenade med Rikets Ständers förefallande göromål.
Ridd. e. dd.
Prut, I.
B. é. 5® Dea 21 Januarii.
PresteStånclet, som lika med sine Respective meclSländer, taga den lilligaste del uti allt, som rörer Fosterlandets ära och sällhet, skall aldrig underlåta, att inom sin verkningskrets, med sannt nit dertill bidraga, samt under varmaste böner från höjden nedkalla den Alls— mägtiges beskydd öfver Svea Konung och Folk.
PresteStåndet utbeder sig, att uti Högloflige Ridderskapets och Adelns ynnest ocl vänskap städse få vara bibehållet.
Herr Grefven och LandtMarskalken svarede i följande ordalag:
Det är för Ridderskapet och Adeln en angenäm pligt, att, vid det Högvördiga PresteStåndets Första hälsning under detta Riksmöte tilt det Högvördiga Ståndet aflr nna sin högtidliga försäkran om upprigtig högagtning och tillgifvenhet, Då åt Eder mine Herrar det sköna kall blifvit uppdragit, att undervisa och upplysa Medborgare, det kärlek för Öfverhet, lydnad för Lagarne och samdrägt i gemensamma öfverläggningar alltid utgöra grundvalen för ett folks sällhet, så är det glädjande för Ridderskapet och Adeln, att i förenade bemödanden för allmänt väl se sig mötas och un derstödjas af de Högvördige PresteStåndets deruti alltid visade tänkesätt.
Pidderskapet och Adeln tror sig ock med Säkerhet kunna förutse, att den upphöjning i tänkesätt, den omfattning i insigter, spm till* Deu 21 Januarii feomma folkets Lärare, skola, använde vid förestående pröfningär af Allmänna ärender, för framtiden lemna de varagtigaste fördelar.
Ridderskapet oell Adelil viii äfven lör befrämjandet af detta ändamål hafva all moda ospard.
Deputerade, behagade till HögvÖrdige Ståndet återföra Ridderskapets och Adelns försäkran om dess fortfarande tillgifvenhet, och anhåller Ridderskapet och Adeln, att i det HögvÖrdige PresteStåndets fortfarande vänskap alltid få vara bibehållna* Sedan
Deputationen blifvit på vanligt vis utbeledsagad, åtgick Ridderskapets och Adelns ofvannärnnde hälsningsDeputation till de andra Stånden under Herr Grefve Jacob De la Garelies anförande.
Upplästes Riksens Ständers Revisorers den 14 December 1820 meddelde Berättelse, angående den samma år verkställde granskning af StatsVerkets tillstånd, Styrelse och Förvaltning; hvilken Berättelse skulle med de öfrige Riks* Stånden communiceras.
Sedan Herr Grefve De ta Gardie kommit tillbaka med Ridderskapets och Adelns hälsningsDeputation, saint återfört PresteStåndets och BondeStåndets hälsningar till Ridderskapet och Adeln, under tillkännagifvande för öfrigt, att BorgareStåndet redan varit vid Deputatioa Deri 21 J'elimarii. nens ankomst åtskiljdt, aiimältes, att de öfrige RiksStåndens tippvaktningsDeputationer infunnit sig i SecretalTtskotts Salen, i anledning hvaraf Herr Grefven och Landi Marskalken aflämnade klubban till Grefve De la Gardie, saint afgiek med stora Deputation?!].
Börjades uppläsning af Riksens Ständers Revisorers deri 14 December 18:20 afgifne Be; rättelse, angående den å Riksens Ständers väg. nar verkställde granskning af Allmänna Magazinslnrättningens Räkenskaper för åren 1816, 1817 och 1818, samt Inrättningens förvaltning för åren 1818, 18*9 och 1820.
Läsningen afbröts genom Herr Grefvens och Landt Marskalkens återkomst med stora Deputationen.
Herr Gr ej ven och LandtMarskalken till. kännagaf, det både Kongl. Majit och Hans Kongl. Höghet KronPrJnsen behagat i Nåder förklara Ridderskapet och Adeln Deras Nådiga och ynnestfulla tänkesätt, hvarefter Herr Gref. ven och LandtMarskalken återtog klubban.
Grefve De la Gardie, Jaeol)'.
Då alla d» bland Ridderskapets och Adelns Ledamöter, livdka icke deltagit i stora Deputationen, icke elier ägt tillfälle afhöra de Tal, hvilka Herr Grefven och LandtMarskalken i dag, å Ridderskapets och Adelns vägnar, i underdånighet
Ben 21 Junnar ii. 55 hållit inför Hans Kongl, Mai:t oell Hans Kongl.
Höghet KronPrinsen, och jag är fullkomligen öfvertygad, att livad Harr Grefven och Landi— Marskalken vid detta tillfälle i underdånighet yttrat förtjenar både att af Ridder,skåpet och Adeln kännas, och att i Ståndets Protocoll förvaras, får jag hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln behagade fö'ena sig med mig uti den anhållan, att Herr Grefven och Landt Marskalken täcktes låta inför Ståndet uppläsa be. rorde Tal, för att sedan i dagens Protocoll intagas.
Ridderskapet och Adeln hördes häruti allmänt instämma, i anledning hvaraf Herr Grefven och Landt Marskalken, under förklarande, det han ansåg sig böra efterkomma Ridderskapets och Adelns önskan, uppläste dessa Tal, så lydande:
Till Hans Maj;t Konungen:
Ridderskapet och Adeln, sorn, i stöd af Grundlagens stadgande, församlat sig till Lagtima Riksdag, aflägga nu inför Eders Kongl. Maj:t sin förslå underdåniga uppvaktning med de tacksamma känslor, den underdåniga vördnad, som upprigtige hjortan frivilligt ägna en älskad Konung.
Eders Kongl. Maj:ts mogna vishet har bevarat vårt Fädernesland från de vådor och missöden, sorn träifat andra Länder.
Med outtröttlig omvårdnad har Eders Kongl» Den 21 Janvnr'i.
Majt vakat för bibehållandet af Sverige? lugn, trygghet oell anseende, oell genom lagat nei ef~ terlefnad och frihetens försäkrande liar kiders Kongl. Maj.t gifvit Rikets Inbjrggare den säkraste riktning till framtida sällhet.
Den välsignelse, sorn Försynen tilldelat vårt kära Fädernesland med lyckliga skördar hvilka belönat Eandtmannens mödor och arbeten, den rängkap, som oafbrutit fortfarit med främmande magter, och sorn gifvit handel och näringar tillfälle, att med ökad förkofran bidraga till nilman välmåga, allt förenar sig att af oss till ÅHmagteu hembära de känslor af tacksamhet, som åtnjutne välgerningar äga rätt att fordra.