Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad. vid närvar, tillfälle bör fatta enahanda beslut och bestämma hvilka arbeten äro af sådan natur, alt anslaget fortfarande bör utgå, intilldess en ny statsreglering vidtager; och jag skulle tro, alt strömrensningar, vattencommunicationer äfvensom fästningsbyggnaden vid Carlsborg äro af denna natur, emedan ändamålet med det ena, lika litet som med det andra, så hastigt kan vinnas, att ju icke efter 5 års förlopp mycket ännu återstår ofullbordadt.
Hvad de öfriga punkterna angår, är förhållandet med dem något olika; men hvad som synes angeläget och ändamålsenligt är, såsom jag nämnde, att anslagen för vattencommunicationer och fastningsbyggnaden vid Carlsborg fortfarande utgår äfven det G:te året, hvilket jag derföre tillstyrker såsom äfven öfverensstämmande med hvad R.
St. vid förra riksdagen beslutade.
Jag föreställer mig, att statsreglering består af utgifter och inkomster; att statsinkomsterna äro uträknade att betacka statsutgifterna; alt således utgifterna icke böra sträckas längre, än inkomsterna tillåta, och att följaktligen R. o. Ad. icke behöfver fatta något beslut i detta ämne, åtminstone icke bör tillåta sig något, som vore stridande mot 6t § Reg.F., der det heter: alla afgifter, som R.
St. under de i föregående § nämnda titlar beviljat, skola utgöras intill slutet uf det ar, under hvars So Den 6 November e. m. lopp den nya bevillningen af R.
St. fastställd blifver.
Det synes således vara nödvändigt att icke calculera utgifterna för längre tid, än inkomsterna.
Jag befarar, att den siste värde talaren har i detta fall misstagit sig, emedan den §, han citerat, har afseende på ordinarie och icke på extra anslag.
Principen är i alla fall riktig, att man skall Veta, att det finnes tillgångar, innan man bestämmer utgifterna; roen i alla fall får jag fästa uppmärksamheten derpå, att samma tillgångar, som finnas under de 5 åren, äfven existera det 6:te året, i fall icke riksdag mellankommer, emedan tillgångarna äro beräknade i ökade bevillningsmedel, hvilka inflyta intill den nya statsregleringen.
Sedan jag hört åtskilliga talare inse vigten och nödvändigheten af mitt förslag, får jag ytterligare hemställa, om icke, med erkännande af hvad Frih.
Palmstjerna ganska riktigt anmärkt, att icke alla anslag äro af natur, att de icke kunna afbrytas; men då jag icke kan finna, att Carlsborgs fästning har mera behof af oafbrutet anslag än Carlskrona och Carlstens fästningsbyggnader, hvarvid hufvudsakliga arbetet bedrifves med arbetsmanskap eller arrestant»*, man helt simpelt borde förklara, att de anslag, sorn äro beviljade för vattencommunicationer och fästningsarbeten, komma att fortfara intill nästa statsreglering.
Skulle det stadgande i vår grundlag, som Hr Cederschjöld uppläste, kunna gifva anledning till hans tydning deraf, kan det icke skada till undanrödjande af all tvetydighet, att har bestämdt uttryckes, hvad jag föreslagit.
Den siste värde talaren har trott, att 61 § Reg.F. endast syftade på ordinarie anslagen; men den uti denna § citerade 60 § af samma grundlag talar just om tull- och accisafgifterna, postmedlen, chartesigillatoeafgiften, husbehofsbrännerimedlen samt hvad R.
St. dessutom särskildt hvarje riksdag såsom bevillning sig åtaga.
Hvad talarens sista erinran angår, att han nemi. anser sitt föreslagna stadgande så mycket nödvändigare, som grundlagen kanhända kunde gifva anledning till en, detta bestämmande motsatt tolkning, skulle jag önska, att R. o. Ad. icke ville fatta något beslut, huru grundlagen skall förstås, utan att den här måtte blifva efter bokstafven tillämpad.
För öfrigt tror jag, att ändamålet, hvartill talaren syftar, vinnes genom stadgandet i 61 § Reg.F., som bestämmer, att afgifterna, sorn R.
St. under de i föregående § nämnda titlar beviljat, skola utgöras intill slutet af det år, under hvars lopp den nya bevillningen fastställes.
Jag bestrider således ett beslut, som åsyftar förklaring af grundlagen eller dess kullkastande i denna fråga.
Jag hemställer'till
Hr Gr. o. Landtm., äfvensom till de Hrr, hvilka nu önska, att de bevil - Den 6 November c. m. 81 vil jade anslagen måtte med ^ förökas, om icke detta står i strid med R. o. Ad:s förut fattade beslut, att hvad Ständerna nu bevilja såsom extra statsanslag må med årl. af Riksg.cont. utbetalas.
Likaledes täger jag mig friheten fästa deras uppmärksamhet derpå, att det är extra statsregleringen och icke den ordinarie, som är i fråga.
Det är en gifven sak, att den af Ständerna vid ena riksdagen fastställda ordinarie statsregleringen oförändrad skall fortfara, intilldess, enl. R.
St:s vid en kommande riksdag fattade beslut, den nya ordinarie statsregleringen tager sin början. K. M. har i sin nåd. propos. äskat de af R. o.
Ad. beviljade anslagen.
Skulle nu R. o. Ad. bevilja en tillökning deruti genom bestämmandet, att vissa anslag fortfarande skulle utgå under 6:te året, så skulle R. o. Ad. derigenom med \ öfverstiga de af K.
M. uppgifna bchofven.
Jag anhåller således om propos. på afslag å den framställning, att anslaget skulle utgå äfven under 6:te året eller det år, då riksdagen inträffar; men i händelse ett sådant afslag icke skulle meddelas, hemställer jag, om icke prolongationen af anslagen bör inskränkas till anslagen för lättade vattencommunicationer.
Det skulle för mig vara obehagligt, om flera af R. o. Ad. kunnat så missförstå mitt yttrande som Hr Cederchjöld.
Långt ifrån att vilja tillstyrka R. o. Ad. att fatta något beslut, stridande mot grundlagen, sade jag tydligen, att min öfvertygelse vore (deruti jag efter §:s uppläsande ytterligare blifvit styrkt), att den af Hr Cederschjöld citerade § icke hade afseende pa så beskaffade extra statsanslag, som här äro i fråga, meri att, för den händelse J skulle kunna anses hafva afseende derpå, min önskan vore, att R. o. Ad. för mera säkerhet skull ville fatta det af mig projecterade beslutet; d. v. s. med andra ord, att jag erkände Hr Cederschjölds mening, men ville blott, att densamma genom ett uttryckligt beslut ytterligare skulle bekräftas, icke i strid, utan i öfverensstämmelse med grundlagen.
I afseende på hvad Hr Stuart anfört, finner jag icke , att, om R. o. Ad. vill göra afseende på hvad en reservant önskat i denna fråga och sakens natur synes fordra, samt stadna uti det beslut, jag föreslagit, detsamma kan anses stå i strid med beslutet om anslagets utgående till -jl om året, emedan det förra endast i det fallet kommer att utsträckas öfver 5:te året, om R.
St. dessförinnan fatta sitt beslut om anslagets fortgående; och är det således att anse såsom ett nytt anslag, hvilket icke ovillkorligen skall fortgå, emedan Ständerna inom loppet af de 5 åren kunna hinna att fatta sitt beslut.
Då det äfven med hänseende till kostnadsbesparing är af största vigt, att sådana allmänna sfi 11.
II Den 6 November e. m. arbeten som strömrensningar, vattencommunicationev och fästningsbyggnader oafbrutet fortgå, och R.
St. just af sådan anledning vid förra riksdagen beslöto, i afseende på Carlsborg, Carlkrona fästning, Stockholms avenuer samt strömrensningar och vatlencommunicationer, pä tsätt nu är yrkadt, anhåller jag, att R. o. Ad. täcktes besluta nu såsom vid förra riksdagen, att anslagen till dessa arbeten må fortgå med de summor, som äro eller blifva bestämda, årligen till nästa statsreglering.
Jag tror, att, efter Hr Rosenblads sista yttrande, denna sednare discussion kunnat uteblifva.
Sedan R. o. Ad beslutat bestämda summor, som under loppet af 5 år skola utgå, lärer det vara likgiltigt, om man säger, att summan skall fördelas på 5 eller 6 år, ty om jag delar ioo med 5 eller 6, blir summan ändock densamma; men då R. o. Ad. redan beslutat, att hvad som blifvit anvisadt skall utgå med ^ årligen, inser jag icke, huru R. o. Ad. han begära, att Hr Gr. o.
Landtm, skall framställa en annan propos:n.
Hr af Billbergh har sagt, att anslagets utsträckande till 6:te året vore att anse såsom nytt anslag; men i detta fall skulle jag tro, att vi inginge på gebitet af nastk.
Ständers beskattningsrätt.
Hr af Billbergh har vidare sagt, att Riksg.cont. erhåller inkomsterna för 6 år.
Men jag får upplysa, att Riksg.cont. för dessa ändamål, som äro i fråga, icke erhåller några inkomster sig anvisade, utan att desamma komma att utgöras af öfverskotten på statsverkets ordinarie och extraordinarie inkomster.
Den nya statsregleringen kommer förmodligen att börja med nästa år.
I sådant fall komma de ökade utskylderna att med samma år utgöras; men innan dessa inkomster komma Riksg.cont. till godo, förflyter ett, om icke två år.
Hvad Riksg.cont. sålunda under de år, då nästa riksdag är tillsammans, kommer att uppbära, erfordras således troligen för att ersätta de förskott, som Riksg.cont. måste utgifva, innan intraderna till Riksg.cont. influtit.
I öfrigt förenar jag mig uti Frih. Cederströms yttrande.
Innan jag till vederläggning upptager, hvad de sista talarne anfört, anhåller jag att få veta, om det lyckats reservanten att göra sin tanke gällande inom BorgareSt.
Skulle 3:ne
Stånd icke hafva fästat afseende derpå, är R. o. Ad:s beslut utan nytta; men om BorgareSt. delat reservantens åsigt, anhåller jag att få fortfara.
Från BorgareSt. är någon underrättelse ännu icke ankommen om dess beslut i afseende på StatsUtsk:s förevar. utlåt:n N:ris 2o3 och 291.
Då det således ännu är obestämdt, om icke BorgareSt. instämmer i reservantens åsigt, vill Den 6 November e. m. lill vederläggning upptaga, livad Frih.
Cederström och Hr Stuart anfört.
Här är icke, såsom Frih.
Cederström trott, fråga om att förvandla 5:tedelen till 6:tedel, utan frågan är att för ett fortgående arbete, som icke bör uppehållas, erhålla anslag, intilldess Ständerna sammankommit och hunnit fatta ett nytt beslut derom.
Hvad Hr Stuart anfört måtte vara emot hans bättre vetande, ty lian känner ganska väl, att bevillningen såväl som de ordinarie statsanslagen fortgå intill nya statsregleringen.
Om öfverskotten komma Riksg.- cont. senare tillhanda nu än förut, komma de likväl att fortfara lika länge.
Under förutsättning således, att Riksg.cont. skulle betala det 6:te årets anslag, hvilket icke är sannolikt, är ju 6:te årets öfverskott alt vänta, och Riksg.cont. står således på samma punkt och måste följaktligen hafva så mycket öfverskott för 6:te året, som motsvarar anslaget till vattencommunicationer och fästningsbyggnader.
Jag anhåller således om Hr Gr. o. Landtnäs propos. derå, att, derest icke nya statsregleringen inom de 5 åren är uppgjord, anslaget för vattencommunicationer och fästningar emedlertid fortfarande må af Riksg.cont. utgå, intilldes statsregleringen är uppgjord.
Sedan R. o. Ad. bestämt de summor, som genom extra statsregleringen skola utgå, är det otillbörligt att genom ett tillägg vid slutet af öfverläggningen försöka att öka dessa summor med för den händelse, att extra statsregleringen skulle komma att fördröjas intill 6:te årets slut.
Uti hvad vi en gång beslutat äga vi ingen rättighet att göra någon ändring genom ett sådant tillägg.
Jag anhåller derföre, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes afbryta denna discussion genom förnyandet af sin för en stund sedan framställda propostn.
Kantz ou instämde med Frih. Cederström.
Man tyckes liksom glömma, att Ständerna vid en föregående riksdag fattat ett sådant beslut som det nu ifrågavarande, och att lagligheten af detta beslut då ingalunda' bestriddes.
Icke heller kan jag finna något hinder deremot uti 61 § Reg,Ff, der det heter: ”alla afgifter, som R.
St. under de i föregående § nämnda titlar beviljat, skola utgöras intill slutet af det år, under hvars lopp den nya bevillningen af R.
St. faststäld blifver,” d. v. s. att inkomsterna beräknas, intilldess den nya statsregleringen vidtager.
Det beslut, som jag nu tillstyrker, skulle icke innehålla något annat, än att utgifterna, eller den del deraf, som hörer till den extra statsregleringen, äfven skulle fortfara, intilldess en ny vidtoge.
Endast skada kan följa af ett sådant besluts underlåtande.
Vill man, att Riksg.cont. skall förlora på Ständernas åtgärder, så skall man göra på sätt Frih.
Cederström sagt, låta fästningsarbelet ligga neder, låta arbetet vid vattencommunieatiönerna 84 Den 6 November e. m. afstadna, under det R.
St. öfverlägga; men vill man, att arbetet skall fortgå med största nytta och minsta kostuad, bör man nu fatta enahanda beslut som vid förra riksdagen.
Det vore icke något upphäfvande af det redan fattade beslutet, utan ett tillägg, så mycket lämpligare, som man eljest under det 6:te, eller riksdagsåret, blefve utan anslag.
Att vilja utminutera det för 5 år bestämda anslaget på 6 år skulle i sin män hafva samma följd som att inställa arbetet, nerol, att göra det långsammare och kostsammare.
Brist på penningar kan icke komma i fråga, sedan R. o. Ad. beslutat, att, i händelse statsinkomsterna skulle vara otillräckliga, bristen må fyllas genom lån.
Jag anhåller således, att R. o. Ad. ville besluta, det extra statsregleringen för de fästuingsbyggnader, Frih. Franc Sparre nämnde, såväl sora för vattencommuuicationer må fortfara, intilldess nästa statsreglering vidtager.
Det är en besynnerlig förblandning af Hrr af Billbergh och v.
Hartmansdorff af grundlagens föreskrift, rörande afgifternas utgående med hänseende till nya statsregleringen, samt grundlagens föreskrift, ang:de lielgden af ett Stånds beslut.
Jag hade icke väntat, att Statssecret. v. Hartmansdorff skulle framställa den önskan, då det redan är beslutadt, att anslagen skola utgå på 5 år, att de måtte utgå på 6.
Jag anhåller derföre, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes låta oss komma till slut i öfverläggningen.
Jag anhåller att få fästa Ståndets uppmärsamhet derpå, att för fästningsbyggnader, t. ex. Carlsborg, är bestämdt så och så mycket om året.
Om nu delta fortfar i 5 år eller 6 år, eller hvilket antal år som helst intill nästa statsreglering, så innefattar det icke något upphäfvande af Ståndets beslut, utan blott ett fortfarande af detta beslut, intilldess vid en kommande riksdag något annat beslut kunnat fattas.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då. det af Hr af Billbergh yrkade beslut skulle upphäfva de af H. Ex. gjorda och af Ståndet bifallna propos:r i förevar, ämne derigenom, att det ökade med en sjettedel de summor, R. o. Ad. redan beviljat, trodde H. Ex. sig icke tillständigt att derå göra propos., utan förnyade sin nyss gjorda hemställan, örn R. o. Ad. behagade stadga, att deri beviljade anslagssumman skall börja att utgå, på sätt R.
St. beslutat, samma år, som den nya statsregleringen vidtager.
•Hr von Hartmansdorff:
Något beslut, rör:de tiden för början af den nya extra statsregleringen anser jag alldeles öfverflödigt, emedan den bör vidtaga på samma gång som den ordinarie.
Deremot tror jag det vara Slån - Den 6 November e. m. 85 dens både rättighet och åliggande att bestämma, huru länge extra statsregleringen skall vara.
Hr Gr. o. Landtm, finna sig förhindrad, att i detta fall framställa propos., får jag mot en sådan vägran till prot. anmäla min protest.
Då nu ånyo föredrogs Bevilln.Utsk.s d. ao sisth Octob. på bordet Ingda utlåt.
N:o 35, i anledn. af gjorda anmärk ningar vid Utsk:s betänk.
N:o i3 om stämplade pappersafgiften, uppstod discussion vid följande punkter:
B o r g a r e b r e f. Hr Stuart, Carl Gust., anhöll att få veta, hvad beslut BorgareSt, fattat rör:de denna punkt.
B.idd.Secret.:
BorgareSt:s beslut lyder sålunda: ”Vid rubriken Borgarebref fann Ståndet redaetionen:
Coopvaerdieskeppare, skråhandtverkare och manufacturister, andra borgare, som ej höra under skrå, böra på alla ställen, der denna redaction förekommer, förändras till följande:
Coopvaerdieskeppare, handtverkare och m a n u f act ur is ter; andra borgare etc.”
Hr Stuart anhöll om propos. till instämmande i BorgareSt:s beslut.
Det är med särdeles fägnad jag hör, att BorgareSt. beslutat att låta ordet skrå utgå, och jag kan derföre icke annat än med största tillfredsställelse instämma med BorgareSt., under anhållan, att R. o. Ad. ville vidtaga enahanda beslut.
Uppå derefter framställd propos. instämde R. o.
Ad uti BorgarSt:s beslut i denna del.
Folkpass.
Då detta utlåt, första gången förevar, gjorde jag a:ne anmärkningar vid ordet folkpass, den ena, att så enstaka, som det stod, kunde det förblandas med respass, och den andra, att för dem, som skulle tyda detsamma, tvetydighet kunde uppstå, huruvida det skulle tillämpas både för inrikes och utrikes skeppsfart.
Ku har Utsk. så fördelat det, att del sagt, att folkpass till utrikes ort skola charteras med 24 sk:rs charta, men folkpass för inrikes sjöfart med 12 sk:rs charta.
Samma anmärkning gjorde jag vid nästföljande punkt, ang:de tullkammarepass.
Der har Utsk. sagt, att det endast afser utrikes sjöfarten, emedan Utsk. ej vill lägga några afgifter på den inhemska seglationen; men tväftemot denna mening har Utsk. lagt en ny afgift på den inrikes seglationen, då Utsk. säger, att hvar och en inrikes seglande skall chartera folkpass.
En 86 Den 6 November e. m. sådan chartering liar aldrig ägt runa och ager icke rum i denna stund.
Det vore icke blott betungande, utan äfven besvärande för inrikes transporterande, om de skulle chartera sina folkpass.
Utsk:s skäl härför är, alt dåresande, sorn fara inrikes orter emellan, skola chartera sina pass, böra icke skeppare vara fritagna derifrån; men jemnförelsen är icke riktig.
Inrikes seglande fartyg skola icke jemnlöras med resande, utan med forbönder till lands, som icke behöfva vara försedda med pass, och för hvilka således ingen cliartering kommer i fråga.
Det är ett misstag af Bevilln.Utsk.; och då jag förmodar, att R. o. Ad. icke vill betunga den inrikes seglalionen med några afgifter, anhåller jag hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. till afslag å sednare delen af morn., nemi. att för inrikes skeppsfart folkpass skulle cliarteras.
Hr Stuart instämde med Hr af Billbergh. R. o. Ad. biföll
Utskts förslag om chartering af folkpass för resor till utrikes ort, men afslog förslaget om char tering af dylika pass vid inrikes sjöfart. 4 § 3 mom.
Privilegier och tillståndsbref.
Jag hemställer vördsamt, om icke, på sätt Prosten Mittag föreslagit, ordet handel bör intagas i redactionen af 4 § 3 mom.
Jag anser detta lämpligare, än att förklara, att det förstås inunder, och anhåller derföre om propos. på detta mitt förslag. R. o. Ad. beslöt, att privilegier eller tillståndsbref för handels idkande äfven skulle till chartering upptagas, i följd hvaraf redactionen skulle blifva följande:
Privilegier eller tillståndsbref till handels och handaslöjders idkande etc.
Fullmagter.
Mig förefaller det nästan löjligt, att här införas orden verklig lön, ty för ingen annan än den, som är verklig, kan man komma att betala.
Enahanda är förhållandet med de längre ned förekommande orden, då de verkligen hafva löneförmåner.
Jag tillstyrker derföre, att ordet verklig på ena och verkligen på andra stället må uteslutas.
Jag anser mig böra nämna, att jag i Utsk. gjort samina anmärkning, som Hr v.
Hartmansdorff nu framställt, uti hvars yttrande jag således icke kan annat än instämma.
Jag måste väl säga, att jag vid uppläsningen också fästade mig vid ordet verklig och, likasom Hr v. Hartmansdorff, fann det verkligen löjligt; men jag får likväl göra honom uppmärksam derpå, att del fallit mig in, Deli 6 Norera ber e. m. 8, att det icke tillkommit utan skäl, emedan uti Tyskland finnas Geheimeräthe och wirkliche Geheimeräthe, så att någonting måste ligga förborgadt derunder. R. o. Ad. bifdll Ulsk:s förslag med den förändring, att orden verklig och verkligen skulle uteslutas. y § i moni.
Arrende och andra contract etc.; Utskts tillstyrkande i anledn. af Hr Hessles anmärkning.
Hr af billbergh:
Jag är fullkomligen öfvertvgad, att Bevilln.Utsk. här åsyftat samma tydlighet till undvikande af tvist sorn i föregående punkt; men hvar och en torde lika med mig finna, att Utsk. icke lyckats deruti.
Denna punkt har, efter min tanke, icke blott det felet att vara tvetydig, utan äfven oförståndlig, sådan som den är uttryckt.
Här står nemi., att ett stadgande må i chartae-sigillataeförordningen inflyta, som bestämmer afgiftens beräknande för dylika contract efter 5 proc. af den öfverenskomna städjan eller, då utöfver städjan praestationer följa rned, städjeräntans tilläggande till praestationernas värde, d. ä. 5 proc. af och 5 proc. till praestationernas välde.
Så vidt jag förstår meningen här, måste den vara, att 5 proc. skola beräknas af städjan, samt att, då praestationer äga rum utöfver städjan, afgift äfven skall erläggas för praestationernas värde; och får jag derföre anhålla, att ordet eller måtte förbytas till och.
Jag måste bekänna, att jag i Utsk. icke observerade den af Hr af Billbergh anmärkta omeningen, och kan jag således icke annat än instämma uti hans yttrande, under anhållan om Hr Gr. o. Landtm:s propos. å den af Hr af Billbergh föreslagna förändring.
Jag instämmer visserligen uti den af Hr af Billbergh föreslagna redactionsförändring, dock med den skiljaktighet, att i stället för orden följa med måtte sattas ordet åtfölja, så att ordalydelsen blifver: och, då utöfver städjan praestationer åtfölja etc. R. o. Ad. beslöt, att i chartse-sigillataeförfattningen ett stadgande må inflyta, sorn bestämmer afgiftens beräknande för ifrågavar. contract efter 5 proc. af den öfverenskomna städjan, och, då utöfver stadjan praestationer åtfölja, af praestationernas värde.
Jag anhåller, att Hr Ridd.- secret. ville upplysa, huruvida BondeSt. bifallit det nu föredragna 1 mom. i ig §.
Elvrenborghs och min anmärkning, rör:de domares skyldighet att 16 § samt 19 § n mom.
ÉÉ 88 Den 6 November e. m. lemna borgen för det stämplade papper, de emottaga, har Utsk, åberopat K.
Statscontts på K.
M:s befallning utfärdade kungör, af i4 Mars i832.
Det vill således synas, sorn skulle en förändring af K.
M:s sida här hafva skett tvärtemot bevilln.förordna stadgande i denna del.
Jag anser mig böra upplysa, att icke jag och troligen icke heller Frih.
Ehrenborgh förbisett, att en sådan författning varit utfärdad; men den har icke tillkommit i följd af något Knungens beslut.
Förhållandet dermed är sådant, hvilket jag så mycket lättare kan upplysa, som jag förra riksdagen var ledamot af Bevilln.Ut.sk., skola hålla rättsökande chartor tillhanda, ansett oförenligt att stadga, det de för chartaiuppbörden skola ställa borgen.
Dä man icke ville, att de skulle såsom undanflykt anföra, att de icke kunna ställa borgen, har man äfven trott, att det icke vore lämpligt att föreskrifva ett sådant vilkor.
Detta förslag gillades af alla 4 Stånden och ingick till K. M. i Dec. månad 1829, i öfverensstämmelse hvarmed K. M:s författning utkom i83o.
Under loppet af Febr. månad samma förekom till Ständernas granskning, hurusom revisorerna upplyst, det balancer visat sig hos domare, som haft uppbörd af chartse-sigillalosmedel , i följd hvaraf, sedan Ständerna uti en ny und. skrifvelse till K. M. derom anhållit, K.
M. uti en ny författning af d. 1 Mars samma år stadgade, att domare skola ställa borgen för chartoeuppbörden.
Tvärtemot tydliga stadgandet uti 53 5 Riksd.Ordn. fattade
Ständerna således i detta ämne 2:ne olika beslut vid samma riksdag.
Vår anmärkning vid Utskts förra utlåt, åsyftade således att återbringa saken i samma skick den var, när förra chartseförordningen skrefs, och då jag förmodar, att R. o. Ad. lärer inse, att det icke står att förena med en ovilkorlig pligt att hafva chartor till försäljning, att ställa borgen för chartaeuppbörden, anhåller jag, att R. o.
Ad. ville förklara, att det skall få blifva vid hvad chartas-sigillatseförordningen stadgar.
R i d d. S e c re t.:
BondeSt:s protocollsutdrag lyder sålunda:
"Vid förnyad föredragning af Bevilln Utsk:s "utlåt.
N:o 35 i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utsk:s "betänk.
N:o i3 om stämplade pappersafgiften biföll Bonde"St. betänk.
N:o i3 med de i utlåt.
N:o 35 tillstyrkta förvänd ringar och tillägg, utom i afseende på lysningssedel"för drängar, allmogens söner och alla personer, hvilka icke "betala bevillning för förmögenhet, äfvensom rör:de folkpass "för inrikes sjöresor med öppna båtar, hvilka alla handlingar
Ståndet ansåg icke böra beläggas med stämpladt papper."
Då en värd ledamot gjort framställning om ändring i 16 §, anhåller jag vördsamt, att R. o. Ad. först måtte afgöra den, och att Hr Gr. o. Landtm. der - Den 6
No t ernber c. ra. 89 derefter vill framställa propos. rörtde 19 § 2 mom.
Jag begagnar tillfället för att, i anledn. af Hr af Billberghs anmärk n. vid stadgandet örn skyldighet för domare att ställa borgen för chartaeuppbörden, göra den erinran, att, då detta stadgande tillkommit på grund af Pi.