Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemte det jag instämmer med de talare, som yttrat sig i ämnet, tager jag mig friheten fästa uppmärksamheten derå, att åtminstone i de orter, der jag kan hafva någon erfarenhet, har förhållandet verkligen varit det, att stat-torpare, till följd af nu gällande föreskrifter, varit befriade från den ifrågasatta bevillningens erläggande.
Meningen med Gr.
Anckarsvärds motion måste sålunda hafva varit den, att få ett förtydligande härutinnan, hvilket jag dock hittills ansett mindre nödvändigt, enär ordet ”torpare”, som uti 147 § förekommer, enligt min förmening innefattar så väl jord- som stat-torpare.
Då nu likväl
Utsk. tydligen visat, att Utsk. icke så förstått denna §, så torde ett sådant förtydligande, sorn det Gr.
Anckarsvärd motionerat, vara så mycket mera af behofvet påkalladt; hvarföre jag äfven vördsamt tillstyrker dess antagande.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge, att Utsk:s yttrande ronde Gr.
Anckarsvärds ifrågavar. motion borde ogillas samt att i bevilln.stadgans 147 § näst framför ordet ”torpare”, borde införas orden ”jord- och stat-”.
Ropades ja. 60:de punkten, ang:de Riksdagsm.
Johanssons motion i fråga om bevillningsafdrag för 4 vaccinerade barn.
Uti 147 § finnes icke någon tid utsatt för föräldrarnes fri kallande från mantalspeuningars erläggande.
Någon controll derå att afkortning för vaccinationen icke mera än en gång erhålles, torde jemväl böra föreskrifvas.
Dä torpare och inhysesfolk flytta från en ort till en annan, kunna de lätt på flere ställen, utan att uppbördsförvaltningen kan det controllera, erhålla den medgifna afkortningen.
Om deremot församlingens pastor finge för alla till dylik afkortning berättigade personer inom församlingen årligen och på en gång reqvirera med - Den 4 December f. m. 79 len vid nppbördsstämman och dem till vederbörande utdela, med skyldighet att om utdelningen göra anteckning i kyrkoboken och i afllyltningsbetyget, skulle en lätt controll i ämnet vinnas, tillika med en enkel verification för afföringen i Kronans räkenskap.
Den lindring i bevillningen, som hittills åtnjutits af dem, hvilka låtit vaccinera sina barn, anser jag böra fortfarande beviljas, emedan den förlust i penningeinkomst, som Staten i följd deraf måste vidkännas, är så högst obetydlig i jemförelse med den vinst, som Staten deraf hemtar, i det att personer af ingen bildning och ingen uppfostran genom samma lindring uppmuntras att låta vaccinera sina barn.
Driffjädern, 40 sk. för en gång, är visserligen obetydlig; men är dock en påminnelse om en fördel, som åtföljer en skyldighet, och om personer i den belägehet, som här afses, uppfylla sina skyldigheter, så må man väl unna dem någon fördel, helst då den är så ringa, som den här ifrågasatta.
Då dessutom en mängd fattigt folk, som bo aflägse från de personer, hvilka verkställa vaccination, ofta hafva både besvär och omkostnader, för att kunna låta vaccinera sina barn, så synes mig ofvanberörda lindring blott vara en billig ersättning för de utgifter, de under en förfluten tid för detta vigtiga statsändamål mäst vidkännas, hvarföre jag äfven tillstyrker fortfarande af denna Statens åtgärd.
Den ifrågavar. lindringen vid bevillningens utgörande har existerat i nära 30 år.
Utsk. nu föreslagit densammas upphörande har varit den, att Utsk. förmenat, det någon sådan numera icke behöfdes för det dermed afsedda nyttiga ändamålets vinnande.
Det bör dervid icke lemnäs oafsedt, att, då denna fråga förevar först på Utsk:s-afdelningen och sedermera inom Utsk., så mötte icke motstånd, hvarken från Preste- eller BondeSt:s sida, utan tvertom yrkades inom Utsk. bifall lill densamma af båda dessa Stånd; af det förra på den grund, att säkerligen, äfven om den ifrågasatta lindringen borttoges, vanan att låta vaccinera sina barn vore hos allmogen så inrotad och fördelarne deraf så insedde, att vaccination i alla fall skulle komma att fortgå, samt af BondeSt:s ledamöter, emedan de äfven insågo samma lindring nu icke längre vara af nöden påkallad.
För öfrigt företedde sig den svårighet, alt 40 sk:s afdrag å bevillningen för ifrågavar. personer icke skulle låta sig verkställa, alldenstund för ett sådant hjonelag skyddsafgiften uppginge för qvinnan till 12 sk. och för mannen till 24, eller tillsammans till endast 30 sk.
Ridderstolpes inkast om nödvändigheten af att stadga i detta afseende conlroller, så har Utsk. icke ansett sig kunna föreslå några sådane, när Utsk. föreslagit sjelfva lindringens upphörande; men jag bör likväl icke lemna oanmärkt, att just svårigheten att vidtaga desse controller i förening med de upplysningar, som inom Utsk. lemnades, att personer flera gånger tillskansat sig den lindring, sorn enligt nu gällande författning finnes beviljad, hafva för Utsk. utgjort ytterligare skäl, hvarföre
Utsk. nu ansett sig böra tillstyrka lindringens afskaffande. 80 Den 4 December f. m.
Naturligtvis skall den erfarenhet jag inhemtat i den ort jag bebor, ligga till grund för mitt yttrande; och jag har verkligen derstädes funnit mycken svårighet vid att få folket till att låta vaccinera sina barn.
Skulle nu den för dem medgifna lindring upphöra; så fruktar jag, att man helt och hållet skulle förlora frukten af hvad man i så mänga år bearbetat för alt ernå.
Jag sluter mig till den af Frih.
Palmstjerna uttalade mening samt anhåller, att den afkortning i bevilln.afgiften, som hittills ägt rum för de, hvilka hafva 4 vaccinerade barn, äfven framdeles måtte få likasom hittills fortfara, samt att det H.
Utsk. måtte taga i närmare öfvervägande det förslag till controller, som jag nyss haft äran uppläsa.
Hvad angår conlrollen derför, att ifrågavar. lindring icke skulle kunna åtnjutas mer än en gång, så anker jag den vara ganska lätt, enär rättigheten att afdraga de 40 skillingarne vid det 4:de barnets vaccination är gifven.
Om hjonelaget flyttar till annan ort och der företer sina barn med begäran om ifrågavar. lindring, så vore det ganska vårdslöst om denna dem beviljades, innan man hade gjort sig underrättad hu ruvida icke denna lindring redan varit åtnjuten i den ort, hvarifrån de kommit.
Hvad åter sjelfva beloppet angår, så har det blifvit sagdt, att 40 sk. är mera, än hvad man förmodar att ca pitations-afgiften skall blifva; men då R. o. Ad. beslutit, att ca pitations-afgiften, som för mannen utgör 24 sk. och för (jvinnan 12 sk., skall ökas med en bevillning af 24 sk. för inhyseshjon, så torde väl tillfälle blifva att för dem göra det ifrågasatta afdraget.
Att PresteSt:s ledamöter inom Utsk. varit af den mening, som är motsatt emot min, derom har Gr.
Cronhjelm lemnat upplysning; men jag får dervid äran tillkännagifva, att, ehuru jag har mycket förtroende för H. PresteSt:s beslut i allmänhet, så kan jag dock icke tillerkänna detsamma ett normalomdöme i beskattningsfrågor, som skulle helt och hållet öfverskygga det, som andra kunna hafva.
Jag anser alt PresteSt. bedömt denna fråga oriktigt, och ur en alltför inskränkt synpunkt, då jag deremot ser den ur en allmännare, som har afseende på Rikets allmänna säkerhet, för att i framtiden äfven äga förhoppning derom, att det lyckliga förhållande, som i detta afseende nu äger rum, äfven må fortfarande komma att bestå. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att Frih.
Ridderstolpe emot 1 mom. af 147 § anmärkt, att någon tid icke vore utsatt, hvarunder de deri omnämnde föräldrar skulle vara frikallade från mantalspenningars erläggande.
I fråga derom innehölle dock §, att dessa föräldrar ”skola, enär de hafva 4 barn och derutöfver, att ett eller flere giften, under femton år, i den ålagde bevillningen njuta ett afdrag af 4 sk. för hvarje barn , hvarjemte föräldrarne för mantalspenningar äro frikallade”; och meningen dermed vore väl den, att de skola åtnjuta befrielsen för mantalspenningarne så länge de hafva fyra barn eller derutöfver och så länge dessa - Den i December f. m. 81 sa äro under 15 år; vid hvilket förhållande H. Ex. finge fråga, om Frih.
Ridderstolpe ansåg någon annan tidsbestämmelse nödig.
När det är fråga om mening, så hör man uttrycka den mycket tydligt, isynnerhet när man talar vid Svenska allmogen.
Denna nation har nemi. den egenskap, att när den blifver väl instruerad, så lyder den ock; men då dertill behöfves att man mycket tydligt uttalar hvad man vill, så önskade jag, alt denna § matté blifva så tydlig, att icke blott vi förslå densamma, utan sä att äfven de, för hvilka vi skipa lag, måtte vara innerligt öfvertygade, att dem sker rätt.
I anlcdn. häraf frågade H. Ex.
Hr Gr. o. Lan dm. hvilket förtydligande Friherren önskade få i 147 § infördt, hvarpå Frih.
Ridderstolpe iippgaf sin afsigt vara, att i § skulle bestämmas, att ifrågavar. befrielse skulle åtnjutas af föräldrarne årligen, så länge de hade det utsatte antalet barn.
Landtm, uppläste nu ånyo de af honom nyss citerade orden i denna §, samt framställde derefter den förfrågan, om det vore
Friherrens mening att der nästefter orden ”hvarjemte föräldrarne” skulle upprepas: ”när de hafva 4 barn och derutöfver under 15 år.” Frih.
Ridderstolpe förklarade, att hans mening var att få veta Ulsk:s mening.
Härvid yttrade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att om Frih:n ville framställa förslag lill propos., H. Ex. genast skulle till R. o.
Ad. göra hemställan i ämnet.
Om man genomläser stadgandet i 147 §, såstår der, att ”De af allmogen, som äga eller bruka hemman, hvilkas värde icke öfversliger 1000 r:dr, torpare, gerningsmän, inhyseshjon, bruks- och fabriksarbetare å landet, arbetskarlar samt fiskare på landet, fiskare och sådane torflige personer i städerne, som ej äro borgare, så väl som förenämnde personers enkor, samt gemenskapens hustrur och enkor skola, enär de hafva fyra barn och derutöfver, af ett eller flere giften, under femton år, i den ålagde bevillningen njuta ett afdrag affyra skillin ga r för hvarje barn, hvarjemte föräldrarne för mantalspenningar äro frikallade.”
Jag frågar vördsamligen, om icke detta förhållande kommer att upphöra då barnen växa upp, samt om meningen med detta stadgande kan vara någon annan än den, att föräldrarne blott så länge de hafva 4 minderåriga barn kunna komma i åtnjutande af den ifrågasatta afkortningen.
Jag har åtminstone aldrig funnit, att denna § blifvit missförstådd, och hemställer således om någon förändrad redaction deraf kan anses vara af behofvet påkallad.
I anledn. afsa många förfrågningar öfver det otydliga i den gamla författningen, skulle jag önska, att den nya blefve tydlig.
Jag är skyldig upplysa Frih. Ridderstolpe der5 H.
U S2 Den 4 December f. m. om, att, då denna fråga inom Utsk. förevar., så fannö
BondeSt» dervarande ledamöter denna § ingalunda otydlig.
Huru man än må läsa densamma, tyckes mig, att den är ganska klar; enär så snart ett barn går in i sitt 16 års ålder, det icke längre lärer kunna anses såsom hörande under ealhegorien af ”minderårig”.
Då jag dessutom fruktar, att en förändrig möjligen icke skulle göra densamma så tydlig, som den nu är, så tillstyrker jag att mom. måtte få oförändradt qvarstå.
Afven jag anser författningen, på sätt nu sednast blifvit nämndt, fullkomligt tydlig, och tillstyrker således bibehållandet af redactionen, sådan den nu är; befarandes jag dessutom, vid detta tillfälle, att om man skulle söka göra den ännu tydligare, det skulle inträffa hvad tyvärr ofta handt, alt nemi. stadgandet blefve' otydligt. H.
Ad. behagade bifalla det af Utsk. till redaction af 147 § afgifne förslag, såvida det angick den af Frih.
Ridderstolpe ifrågasatta tidsbestämmelse.
H. Ex. H r. Gr. o. Landtm, yttrade derefter, att ifråga ont det af Utsk. uteslutna 2 mom. af 147 § blifvit yrkadt dels bifall till Ulsk:s hemställan, dels att detta mom. måtte oförändradt bibehållas, och dels att bevillningsafdraget borde bestämmas till det belopp, hvartill skyddsafgiften komme att uppgå.
Jag torde få fästa uppmärksamheten derå, att en afkortning af 40 sk. blifver omöjlig, om skyddsafgiften icke förhöjes.
Del är visserligen sant, att en sådan afkortning kan äga rum för inhyseshjon, som betala arbetsbevillning, men för torpare låter det sig icke göra, enär en sådan med hustru tillsammans blott erlägger 36 sk.
Då denna afkortning låter verkställa sig åtminstone för en del skattskyldige och äfven varit gällande under en tid, då skyddsafgiften varit nedsatt till det belopp, hvartill densamma nu uppgår, samt då det dessutom är en möjlighet, att denna vid innevar. riksdag kommer att förhöjas; så anser jag för min del, att stadgandet åtminstone för närvar, bör qvarstå.
Bevilln.Utsk. torde i alla händelser hafva för sig öppet lemnadt, att när slutliga förslaget inkommer, såväl till skyddsafgiften, som till bevilln.förordn. i öfrigt, taga denna fråga om sättet för afkortningens verkställande uti öfvervägande.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle, alt, såsom Utsk. hemställt, det ifrågavar. 2 mom. ang:de bevillningsafdrag för 4 vaccinerade barn må från 147 § uteslutas.
Uppå härefter framställd propos. förklarade R. o. Ad. sig anse detta mom. böra i 147 § återinföras.
H. Ex. framställde härefter, att Frih.
Ridderstolpe särskildt afgifvit förslag till controll derå, att icke ifrågavar. bevilln.afdrag Den 4 December f. m. 83 må mera en gång åtnjutas, samt att detta förslag innehöll, att församlingens pastor mätte fä för alla lill dylik afkortning berättigade personer inom församlingen ärligen och på cn gång reqvirera medlen till uppbördsstämman och dem till vederbörande utdela, med skyldighet att om utdelningen göra anteckning i kyrkoboken och i aftlyltningsbetyget.
Hr Aminoff: Sedan R. o. Ad. beslutit, att detta mom. i gamla författningen skulle oförändradt qvarstå, så skulle jag för min del tillstyrka, att några vidare tillagg icke må komma d fråga.
Jag gör delta på den grund, att i alla prestbetyg
(Innes upptaget huru stort antal barn hvarje person har, äfvensom huru mänga af dem hafva blifvit vaccinerade.
Jag anser det medföra så litet besvär för pastorerne, men deremot sä mycken nytta för uppbördsförvaltningen att på prestbetyget anteckna huruvida den ifrägavar. lindringen blifvit åtnjuten eller icke, att det ena med det andra ej kan compareras, utan att allmänna nyttan fordrar det pastorerne underkasta sig ett dylikt omak.
Om jag icke orätt fattat Frih.
Ridderstolpes förslag, så innebär det, att uppbörd först skall ske och sedermera restitution lemnäs genom pastor i församlingen.
Jag hemställer till Hr Frih. huruvida det icke då vore enklare, om häradsskrifvare:! årligen till pastor aflemnade en förteckning på de personer, hvilka erhållit afkortning och att derom sedermera vid samma personers afflyttning från socknen af pastor å beviset antecknades?
Ridderstolpe förklarade, det han medgaf lämpligheten häraf.
Mig synes, att desse båda förslag hafva ett godt syftemål, men då jag icke tror, alt del 11.
Ståndet efter en sä hastig pröfning är i tillfälle att besluta, hvilketdera af dem är det bästa, så hemställer jag, om det ej vore tillfyllestgörande, att de utlåtanden, som i anledn. af frågan här blifvit afgifne, åtfölja återremissen lill Bevilln.Utsk. H.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade härvid, att någon återremiss i detta ämne icke blifvit beslutad, samt hemställde derjemte lill Frih. Ridderstolpe, om icke Frih. ansåg bäst att ifrågavar. förslag upptoges såsom en motion', hvilken kunde få lill Bevilln.- Utsk. remitteras.
Min afsigt var, att Hr Gr. o. Landtm, ville inhemta det H.
Ståndets tanka ang:de mitt förslag, samt att detsamma sedermera måtte få till Utsk. åtfölja.
Jag hemställer till de Hrr, hvilka begärt återremiss, om de ej skulle vilja derifrån afstå.
Då saken i min tanka är tydlig och bestämd, enär det både vid mantalsskrifningen och å debetsedeln synes om en sådan afskrifning ägt rum, och då 84 Den 4 December f. m. dessutom det nu föreslagna sätt att gå tillväga blott skulle medföra bråk och besvär för pastorerne, som hafva nog mycket att sköta förut, så afstyrker jag hvarje förändring i den nuvar. redactionen af denna §. H. Ex.
Ilr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge Frih. Ridderstolpes af H. Ex. nyss uppläste förslag höra bifallas.
Ropades nej. 6lista punkten, ang:de lindring i bevillningen efter 1 art. för fiskare i Bohus län. R. o. Ad. biföll Utsk:s i denna punkt gjorda tillstyrkande.
Lades på bordet nedannämnde från Ut skin inkomne utlåtrn, betänkm och mern., nemi. från Stats- samt Allm.
Bes v.-o. Ekon.U tskotten:
N:o 14, i anledn. af väckte motioner om anslag till beredande af undervisning åt allmogen uti tillverkning af s. k. Niirnberger-kram m. m.
N:o 15, i anledn. af väckt fråga, att landshöfdigesätet i Götheborgs och Bohus län måtte förläggas till Uddevalla, och att af staden Götheborg med dess område måtte bildas ett ståthållareskap; N:o 16, i anledn. af väckt motion om rättighet för väghållare inom Åkerbo härad att hemta väglagningsämnen å Kuugsölirs skog och utmark; N:o 17, i anledn. af väckt fråga om indelta soldatens befriande från arbetscommenderingar för allmänna eller enskilda bolag, eller, i motsatt fall, om ersättning för soldaten eller rotehållaren för de kostnader, som genom dylika commenderingar dem tillskyndas; N:o 18, i anledn. af väckt motion om rättighet för innevånare i Åse härad af Skararaborgs län att erhålla utsyning å krotioparkerne Hunne- och Halleberg; Banco-Utskottet:
N:o 29, med förslag till en i vissa delar förändrad reglering af Bankens lånerörelse m. m.; Lag- samt Allm.
Bes v.- o. Ekon.Ut sko t ten:
N:o 14, i anledn. af väckta frågor om ändringar och tillägg uti samt förklaring af K.
M:s nåd. stadga om skiftesverket i Riket d. 4 Maj 1827 samt K. kungör, d. 9 Juni 1832; N:o 15, rör:de Utskms betänk.
N:o 7, i anledn. af väckt motion om vidtagande af försigtighetsmått emot Catholicismens utbredande.
Allm. Besv.- o. Ekon-Utskottet:
N:o 95, i anledn. af väckt motion om tillåtelse att årligen få utföra 50,000 skeppund tackjern; De» 4 December e. m. 85 Expeditions-Utskottet:
N:o 10, ang:de bestämmande af dagen, då nästa lagtima riksdag skall taga sin början. H. R. o. Ad. åtskildes kl. | till 3 e. m.
Upplästes ett prot.utdr. från Hederv.
BondeSt. af d. 2 dennes, innehållande inbjudning lill Medsländen att deltaga i det, vid föredragningen af StatsUtskis utlåt.
N:o 63, i anledn. af hegardt anslag i st. f. den hemmansägare inom Landa socken af Halland tillerkända, men dem frånröfvade utflyttningshjelp, af BondeSt. fattade beslut, alt ett till 500 r:dr b:co nedsatt belopp borde i nämnde afseende utaf allmänna medel utgå.
Landtm, hemställde, att denna inbjudning måtte fä läggas på bordet, för att förekomma i sammanhang med pröfningen af StatsUtskis på R. o Adis bord hvilande utlåt.
N:o 63; hvilket bifölls.
Fortsattes pröfningen af Bevilln.Utsk-.s d. 23 och 27 sisth Nov. på bordet lagda betänk.
N:o*ll, angide grunderne för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterne för tillämpningen deraf. 62:dra punkten, angide redactionsfbrandring i tf.8 § af hevilla.stadgan; 63:dje punkten, angide infordrande af statistiska upplysningar i afseende på uppskattningen af fastighetsvärdet inom länen; och motion i fråga om fortfarande lindring i bevillningen för Borås stad.
Hvad Utsk. i dessa punkter föreslagit, tillstyrkt och hemställt, behagade R. o. Ad. bifalla. 65:te punkten, borgs stad.
Ståndet beviljar denna befrielse för Wenersborgs stad, månne icke en an - S6
Den i December e. m. nan stad, som undergått samma olycka soia Wenersborg, nemi. Wexiö, äfven vore förtjent af samma eftergift.
Jag är för min del icke benägen för eftergift i allmänhet, eller förminskningar i Kronans inkomster; men mig synes, att billighet bör iakttagas, och om man vill vara frikostig emot den ena, som undergått en olycka, så bör man äfven vara det emot den andra, som haft samma öde.
Således om R. o. Ad. vill bifalla lindringen för Wenersborg, så yrkar jag att den måtte äga ram äfven för W exiö.
Det har visserligen icke undfallit IJtsk., att äfven Wexiö undergått en sådan eldsvåda, som den hvilken gifvit anleda, till den lindring, som nu blifvit föreslagen för Wenersborg; men då ingen motion i och för en dylik lindrings beredande för Wexiö blifvit väckt, så har Etsk. ansett sig sakna anledn. att i sådant afseende inkomma lill K- St. med något förslag, helst Utsk. förmodar, att om Wexiö ansett sig behöfva erhållande af en dylik lindring, motion derom säkerligen inom BorgareSt. hade blifvit väckt.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då hvarken i nu gällande bevilln.stadga eller uti det af Utsk. uppgjorde förslag något stadgande med särskildt afseende på Wexiö stad vore intaget, det nu af Hr von Hartmansdorff framställde yrkande syntes böra anses som en särskild motion, hvilken innan den afgjordes borde remitteras lill Bevilln.Utsk. Häruti instämde
Hr von Hartmansdorff, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle Utsk:s tillstyrkande, att intill nästa riksdag alla tomter, hus och byggnader i Wenersborg må befrias från bevillning, på sätt Ulsk:s förslag närmare utvisar.
GG:te punkten, ang.-de utgörandet och fördelningen af städernas saluaccis. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i denna punkt föreslagit. 67:de punkten, innehållande anmälan, att innan R.
St. fastställt grunderne för den blifvande allmänna bevillningen samt bränvinsbrännings-rattighetens utöfvande, och deraf sig visat, i hvad man de vid bevilln.stadgan fogade formulär till debetsedlar, mantals- och taxeringslängder m. m. böra undergå förändring, Utsk. icke vore i tillf atle att derom meddela utlåt. R. o. Ad. lät vid denna anmälan bero.
68:de punkten, innehållande tillstyrkande, att R.
St. vid öfvcrlemnandet af bevilln.stadgan, uti underd. skrifvelse hemställa, det K. d/., efter öfvervägande af hvad, i afseende å såväl böters belopp och fördelning samt andra i författningen förekommande lagstadganden, som af embets- och tjenstemän beroende verkställighctsåt gärder, på Dess nåd. pröfning ankommer, må täckas allmän författning i 'ämnet meddela.
Den 4 December e. m. 87
Detta tillstyrkande blef af R. o. Ad. bifallet.
Då nu alla de uti Utsk:s betänk, förekomne punkter blifvit pröfvade, föredrog II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, de uti Utsk:s förslag till ny bevilln.stadga gjorde mindre redactionsförändringar, hvilka Utsk. icke uti förenämnde punkter omnämnt, men uti förslaget med cursiv stil utmärkt.
Härvid förekommo: l:o.
De vid slutet af 4 §2 mom. tillagde orden: ”dock med undantag af hvad 27 § stadgar, under rubriken inspeclorer”, och 2:o de med hänvisning till handelsexpediler uti if § intagne rubriker ne: ”Bokhållare vid städernes bruk, manufactuvier och boktryckerier”Cassörer vid städernes bruk, manufacturier och boktryckerier”Commissionscontorsf'öreståndare och Commissionär er, som icke äro borgare,” ” Fact or er vid städernes bruk, manufacturier och boktryckerier” samt ”Fältskärgesäller i Stockholm och Götheborg samt första classens städer.”
Dessa redactionsförändringar blefvo af R. 0. Ad. bifallne. 3:0.
Den i 14 § under rubriken hästhandlare förekommande mening: ”Under sudan hästhandel begripas icke de bylen eller försäljningar, af hvilka en fastighetsinnehafvare, i och för sin rörelse, har behof.
Uti betänk, förekommer pag. 17 ett fel, uppkommet genom oriktig utskrifning före tryckningen.
Der stå nemi. orden: ”Under sådan hästhandel begripas icke de byten eller försäljningar, af hvilka en fastighetsinnehafvare, i och för sin rörelse, har behof.” Ordet ”rörelse” har här inkommit i st. f. ordet ”fastighet,” hvilket uttryck verkligen var begagnadt uti det exemplar, som af Utsk. godkändes. II.
Ex. Hr Gr. 0. Landtm, hemställde, om R. 0.
Ad. an såge den af Utsk. föreslagna ifrågavar. redaclionsförändring böra bifallas med den förändring, att ordet ”rörelse” utbytes emot ordet ”fastighet.” Ropades ja.
Jag hade önskat att den redaction, som Utsk. här föreslagit, icke hade blifvit bifallen.
Den är oriktig till sin uppställning, emedan den börjar med ordet ”hästhandel,” då likväl hästhandel är förut omtalad, och slutar med orden: ”de byten och försäljningar, af hvilka en fastighetsinnehafvare, i och för sin rörelse, har behof.” Icke kunna så beskaffade försäljningar, hvaraf en fastighetsinnehafvare i allmänhet har behof, inbegripas under benämningen hästhandel.
Jag tillstyrker en förändring af redactionen, emedan jag icke anser den vara språkriktig.
Man skall väl först uttrycka det riktiga begreppet och sedan deraf göra tillämpning på det enskilda fallet.
När hela rubriken handlar om hästar, sä kunna väl icke orden ”byten” eller ”försäljningar” refereras till 88 Den 4 December e. m. någonting annat.