Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu derjemte 34 §:n Reg.Ftn stadgar: ”att ledamot ”af Statsrådet icke må tillika bekläda annat civilt embete;’' så hemställes vördsammast, om icke det varit både nödvändigt och billigt, att, i sammanhang med den nya löneregleringen för Statsrådets ledamöter, jemväl bestämdt förordna, huru förhållas bör, när någon af Statsrådets ledamöter efter längre eller kortare tjenstetid kommer att afgå, samt om och till hvad belopp en sålunda afgående StatsrådsJedamot må vara berättigad att sina då innehafvande löneförmåner bibehålla, eller om han genast, från och med den dag, då han ur Statsrådet afträder, skall vara beröfvad alt slags inkomst, samt följaktl. blifva försatt i den mest bekymmersamma belägenhet i afseende på sin egen och sin familjs framtida bergning, derest han icke är nog lycklig alt genom enskild förmögenhet vara skyddad för dylika bekymmer.
Val stadgar 38 §:n Reg.F:n, huru förhållas bör, då föredragande nedlägger sitt embete, till följd af vägrad contrasignalion.
Men det torde inträffa mångfalldiga andra tillfällen, då ledamot af Statsrådet anser sig icke böra eller kunna längre fortfara med denna befattning, samt begär sitt endlledigande; och StatsUtsk. synes bestämdt hafva förutsett, att så måste ske.
Det är för dessa fall, jag för min del trott det vara ouudgängl. nödigt att på förhand bestämma, huru afgående Stalsråds-ledamot, som ej redan uppnått den ålder, alt lian lagligen är berättigad lil.) pension å allm. indragnrsstaten, bör indemniseras från och med den dag, då han utur Statsrådet afgår.
Skulle den åsigten, emot all rimlig förmodan, göra sig gällande, att afgående Statsråds-ledamot förklaras oberättigad lill allt slags skadestånd eller löneersällning för framtiden; då befarar jag, att den nu redan nog kännbara svårigheten, att till dessa ingalunda afundsvärda platsers emottagande öfvertala män, som äro fört jente af Konungens och folkets förtroende, skall allt mera ökas och slutligen försätta Styrelsen i den mest brydsamma belägenhet.
Jag begagnar min grundlagsenliga rätt, då jag nu har äran att, med föranledande af StatsUtsk:s betänk.
N:o 3a, väcka denna fråga under formen af ny motion, om hvars remitterande till H.
StatsUtsk. jag tillika vördsammast anhåller. 174 Deri 8 April e. m.
Hr von Hartmansdorff, Aug.!
Jag anliåller att få yttra mig, dels öfver ämnet i allmänhet, med anledn. af de anmärkningar, som blifvit gjorda vid StatsUtskrs utlåt., dels ock, att få uppdraga en jemförelse emellan de lönebelopp, sorn blifvit föreslagna åt Statsministern och de Svenska Statsråden, samt dem som den Norrske Statsministern oell de här var.
Norrske Statsråden åtnjuta.
En värd talare har yttrat, såsom mig synes med skäl, att så vidt tillgång lunnes på Kronan tillhöriga hus, borde de blifvande depart.- cheferne inrymmas der och äfven få möbler på Statens bekostnad.
StatsUtsk. har i detta fall redan uttryckt sin ön skan och sin beredvillighet, men trott att förberedelser vore nödiga.
Jag tror, att StatsUtsk. har rätt, men anslag till inköp af hus behöfvas i alla händelser och böra ställas till till K.
M:s begagnande, ifall tjenliga byggnader fattas.
Den flyttbara fot, hvarpå man förutsätter att Statsrådets ledamöter skola komma att sig befinna, om det nya statsskicket skall hos oss fortgå, på samma sätt som i Frankrike, föranleder behofvet af möblerade våningar, hvilka genast kunna af vederbör, i eller urflyttas.
Om det i framtiden ginge så långt, eller kanske rättare sagdt, om vi vore så lyckliga, att bär, likasom i Frankrike, få en ministere, sorn räckte blott 8 dagar; så blefve det nödvändigt, icke blott att hafva möblerade våningar, utan måhända äfven uniformer i beredskap för nykomlingarna.
Man har sagt sig be fara, att depart.cheferne skulle hädanefter blifva blotta parad-personager, och att den egentliga bördan af embetet folie på exped.cheferna.
Det kan hända, om man ej tager sig till vara.
Men sådant förhållandet hittills varit, så hafva statssecretme måst draga bördan, ej allenast af de löpande göremålens föredragning och expedierande, utan äfven af författningars och stora organisations-förslags uppsättande eller genomgående och föredragning.
Till både småbestyreh och de vigtigare göromålens samtidiga skötsel har en statssecret:s'tid icke varit tillräcklig äfven under hans bästa arbetsår, utan hans verksamhet liar, så till sägandes, drunknat i papperen.
Detta har varit ett af de väsendtligaste felen i den gamla organisationen.
Om det kommer att fortfara i den nya, så förutser jag, alt hon icke blifver bättre nn den förra.
Det är nödvändigt att befria depart.cheferna från sådana smärre tidsödande arbeten, som af underordnade kunna och fördenskull böra verkställas.
At depart.cheferna bör lemnäs tid, icke blott att öfvertänka deras förvaltningsgrenar i stort och i det hela, utan äfven att om de särskilda delarna samtala med sakkunniga menniskor från alla trakter af Riket.
Det är för dessa depart.chefer jemväl nödigt att umgås med hilkommande utländningar, för att inhemta huru det går till på andra ställen, och huru förständiga främlingar bedomina våra inrättningar.
Sådant statssecret.embetet hittills varit, har sådant icke kunnat
Den 8 A pr il e, m. i75 ske; utan innehafvaren har, för att medhinna sina göromål, varit nödsakad att afsöndra sig från umgängeslefnaden och de fördelar den kan medföra.
Man bor följaktligen åt depart. cheferna anslå sådana löner, att de kunna till sig bjuda, icke blott personer, som tillhöra hans förvaltningsgrenar, utan jemväl resande utlandningar och främmande sändebud.
1 sådant hänseende anser jag de föreslagna lönerna vara alltför ringa.
Den som försökt att lefva här, såsom statssecret. eller Statsråd med de löner Staten hittills bestått; han vet huruvida de, äfven med ett tarfligt lefnadssätt, räckt till eller icke.
Jemför man förhållandet här och i Norrige, så har Norrslte bärvar.
Statsministern i lön 7000 Norrska species och 3ooo i taffelpenningar eller 10,000 species.
En Norrsk specie är, efter härvar. kurs, värd 2 r:dr 18 sk. eller 2 rtdriösk.
För större säkerhets skull har jag gjort min beräkning blott efter 2: 16, då Norrske Statsministerns årliga inkomst utgör 23,333 r:dr 16 sk.
Svenskt b:co, hvarförutan han af Norrska Staten har fri våning med allt för ett hushåll erforderligt husgeråd.
Ilan är således 3-dubbelt bättre lönt än vår Utrikes-minister hittills varit med 8000 r:dr b:co och fri våning, men egna möbler.
Ingen lärer väl ändock sälta i fråga, att icke den sistnämnde bör representera vida mer än den Norrske Statsministern , som har färre embetsförhållanden i Sverige, och icke är skyldig att se främmande makters sändebud hos sig.
Vår Utrikes-Statsminister mäste vara så aflönad, att han kan lefva jemlikt sitt embetes värdighet, och såsom umgänget med främmande sändebud, hvilka ej antaga våra seder, påkallar.
Jag tror således, att åt vår Utrikes-minister icke kan anslås mindre än i5,ooo r:dr i lön, jemte fri våning och möbler, hvilka sednare lian nu måste hålla sig sjelf.
Hvad Just.ministern beträffar, så kan han vara belåten med ringare representationskostnad än Utrikes-rninislern.
Men han synes icke böra, på satt en ledamot yrkat, vara stalld i jemlikhet med de öfriga depart.cheferna.
Man är den högste em betsmannen i Riket och den främste personen i Konungens råd.
Ilan har den talrika domarecorpsen sig lindel lydande, utom det att hvarje civil embetsman lian sägas slå iner eller mindre i beröring med just.staten.
Jag tillstyrker således för honom 11,000 r:dr, eller såsom Hr Gyllenhaal föreslagit, 12,000 rtdr, då våningen derunder innebegripes.
Han får i alla fall knappt hälften så stor inkomst som Norrske Statsministern härstädes redan åtnjuter.
Ett Statsråd i Norrige har Booo species i lön, hvilket, efter den förra beräkningen gör 7000 rtdr btco.
Den Statsrådsledamot, som vistas bär, har derföre ett tillägg af 698 species, som tillsammans med de 3ooo utgör 8,628 r:dr 32 sk.
Sv. b:co, utom fri boning och möbler.
Jag tillstyrker att, tili någorlunda likhet dermed, våra föredragande Statsråd måtte få 8000 r:dr i lön, och 1000 i hyresersältning, då Den 8 A p ril c. m. boställe icke kan anvisas.
Förde controllerande Statsråden, som icke hafva någon föredragning, vill jag tillstyrka 7000 r:dr i lön, utom 1000 r:dr i hyresersättning, eller 1000 r:dr mindre belopp än de föredragande skulle komma alt erhålla, emedan de hafva mindre behof, än desse, alt representera.
Men detär alltid äfventyrligt att göra skilnaden mellan föredragande och de controllerande alltför stor.
Meningen med de sednare skulle väl vara att i Statsrådet motsvara hvad Allm.
Beredningen bort vara.
Det är naturligt, på sätt en talare här anfört, alt de som blefve controllerande Statsråd, lämpligast vore sådane, som icke längre orkade alt vara föredragande, men hvilka, genom deras under en lång tjensteutöfning' förvärfvade erfarenhet och kunskaper, kunde tjena till rättelse och ledning för de yng-" re.
Då böra de icke ställas i ett sådant löneförhållande, att de ogerna gå ifrån en föredragande Statsrådsplats, icke heller att deras ringa lön gör dem mindre ansedde och betager dera det inflytande, de böra hafva på ärendenas gång.
För den ledamot i Bö‘gsla Domstolen, hvars plats blifver ledig, derigenom att Just.Statsministern upphör att vara domstolens medlem, äro blott 4°°° rrdr föreslagna eller lika med hvad de öfrige Just.råden uppbära.
Detta kan måhända vara rätt under en synpunkt, den nemi., att man ännu icke bestämt, huruvida det skall finnas en gifven ordför. i Högsta Domstolen, sedan Just.Statsministern upphört att vara det.
Jag vet ej rätt, huruvida sådant bör anses för en grundlagsfråga.
Men i alla fall synes mig en viss ordför. böra derstädes finnas, hädanefter såsom hittills.
Det kan ej vara helsosamt för ärendenas gång, att ordförandeskapet omvexlar mellan Just.råden, så att det ena Just.rådet är ordför. den ena månaden, veckan eller dagen, och ett annat Just.råd den andra, emedan deras tjenstgöring, efter tur eller öfverenskommelse, eller tillfälliga hinder, omskiftar.
Enär jag således anser en ordin, ordför. böra i Högsta Domstolen finnas , tror jag ock, att honom ej hör tilldelas mindre lön än 6000 rtdr.
Presidenten, eller den s. k. Justitiarie!! i Höjeste
Ret i Norrige har 2700 species, som i vårt mynt belöper, enligt min förra beräkning, till 63oo rtdr, och sålunda till något mera än lönen för samma befattning här skulle utgöra.
En värd talare har fömodat, att om revisions-seci eCne, hädanefter såsom hittills, bibehölle föredragningen i Statsrådet af der förekommande just.ärenden, så skulle man icke behöfva någon exped.chef i Just.departementet.
Den värde ledamoten, som tillika är ordför. i Const.Utsk., torde erinra sig, att i det antagna nya grundlagsstadgandet är bestämdt föreskrifvet, det depart.cheferne skola sjelfve föredraga deras ärenden i Statsrådet, således äfven Just.ministern.
Revisions-secret:ne, hvilka äro föredragande i Högsta Domstolen Den 8 April e. m. »77 och icke borde höra til!
Just.ministerns expedition, blefvo derföre icke sysslolöse, ty de hafva ändock mera göromål än de medhinna.
Man liar sagt, att 2tne exped.chefer möjligen torde behöfvas i något departement; delta kunde verkligen bända, men deremot är intet hinder i det nya grundlagsförslaget, ty det talar endast om exped.chefer, utan att bestämma antalet.
Det är ock af större vigt att ärendena gå väl, äfven om det skulle kosta 3ooo r:dr mera, än att de ginge illa, under det man besparade denna summa.
— Flere ledamöter bafva talat om den pensionsrätt, som skulle beviljas de nya medlemmarne af Statsrådet, i händelse de afginge från sina tjenster, och man har yrkat att StatsUtsk. i detta fall skulle inkomma med något förslag till Ständerna.
En ledamot har sagt, att en afgående Statsrådsledamot borde få behålla lönen, intilldess Ständerne pröfvat skälen hvarföre han nedlagt sitt embete.
En hvar lärer finna, huru svår och grannlaga en sådan pröfning blefve, samt huru ogerna en (Jepart.chef skulle vilja till offentlig granskning framlägga de förhållanden, som uppkommit mellan Konungen, honom och hans embetsbroder.
Jag vill deremot uppgifva ett annat sätt, hvarigenom man skulle slippa både pensionerna och pröfningen, bestående helt enkelt deri, att med Slatsråds-ledamöters utnämning och entledigande förhålles på samma sätt som med R.
St:s Just.ombudsman.
De kallades af Konungen att inträda i Rådet, lemnande sina förut innehafvande embeten alt under tiden skötas af andra; och när Konungens rådgifvare sedan af hvilken orsak som helst entledigades, så återginge de till sina förra beställningar.
En sådan åtgärd tror jag vore tillfredsställande både för Konungen, embetsmannen och Riket.
I annat fall befarar jag, att med den ombytlighet i dessa embeten, som man förutsätter, och med ovissheten om pension vid afgången, så skola inga andra låta sig dertill väljas, än de som filo rika, och desse pläga mera älska sitt lugn och sin beqvämlighet, än vilja inträda i en så svår och för tadel blottställd plats, som ett Statsråds.
Jag anhåller, att dessa anmärkningar måtte åtfölja återremissen af detta utlåt., som flere ledamöter förut begärt.
Då Ståndet utan tvifvel beviljar återremiss af detta utlåt., utber jag mig att blott få underställa Utskts uppmärksamhet en omständighet i afseende på frågan om de nya hotellerna.
Detta förslag syntes mig i början högeligen förtjenstfull!, och jag tror, att det kan blifva af stor nytta, att en depart.chef har en närmare tillsyn öfver sina underlydande tjenstemän och är nära sin expedition; men vid närmare begrundande, har detta förslag något vidtutseende med sig. 5 H. 23 Den 8 April e. m.
För den händelse, att icke några redan befintliga Kronans hus kunde upplåtas för detta ändamål, och hvilket man ej nu så noga kunde veta, skulle det kunna blifva fråga om att hygga nya hus eller inkö‘pa sådana för depart. chefernes rakning; och det klefve då svårt att på förhand beräkna, huru högt kostnaden derföre kunde uppgå.
Jag önskar således att Utsk. i sitt förnyade utlåt,, hvad frågan ont hoteller beträffar, måtte vid sitt förslag derom fästa det villkor, att nybyggnad eller inköp af nya hus icke i något fall må komma i fråga, ulan att, i händelse localer icke kunna af Kronans redan befintliga hus upplåtas, det måtte få förblifva vid del nu gjorda interimsförslaget af 1000 r:dr b:co i hushyra.
För öfrigt får jag i förbigående nämna, i anleda, af Hr von Hartmansdorffs framställda jemförelse emellan de Svenska och Norrska Statsrådens aflöning, att om de sednare hafva en större lön, härleder sig sådant troligen derifrån, ali lefnadskostnaden i Norrjges hufvudstad är bestämdt en tredjedel drygare än i Stockholm ; och anledntn till förhöjningen i löner åt de medlemmar af Norrska Statsrådet, sorn härstädes vistas, lär tvifvelsutan vara den, att de nödgas hafva hushåll på två ställen, emedan de icke alltid, under vistelsen här, kunna hafva sina familjer med sig.
De höga erabetenas otillgänglighet för duglighet och förtjenst har ofta öfverklagats och skvllts på nobiliär arislocrali.
Slatscalendern bevisar ogrunden häraf.
Jern före man blott embeten» och anorna.
Sidant nobiliär-sysleme förefinnes endast i de länder, der competence-villkoret är historisk adel — den som tiden, icke furstarne, förmår skapa; och detta systeme har på mer än hundrade år icke sports i Sverige.
Redan under frihets-tiden, men ännu mer under Gustaf lil, var gårdagens adel competent till de högsta embeten, och i sednare tider hafva dessa erhållits af ofrälse män, hvilka ofrälse förblifvit der länge och mycket omtalde.
Det är således icke den nobil iära aristocratien, — nu för lidea an mera omtalad, derföre alt den är mycket o,inskrifven,— det är icke denna, säger jag, men val en annan, och valet öfverlemna!' jag till tycke och smak.
1 dea mån de utestänga dugligheten äro de lika förkastliga båda.
Jag menar pen— ninge-aristocratien; och det må ju sägas, att, posito allt annat lika, framstår denna sednare mindre poetiskt.
Men — penninge-aristoeratien blifver genom otillräckliga löningsstater beskänkt med monopoiium å statsljensterna, hvilka då blifva otillgängliga för den obemedlade dugligheten. —-
Detta var hvad jag i principväg ville tillägga den nu till sitt slut sk l idna discussionen; röstandes jag för det högre aflönandet af ifrågavar. beställningar och enkannerligen för de blifvande exped.cheferna.
Den 8 Ap ril e. m. *79 StatsUtsk:s utlåt.
N:o 3a Lief af R. o. Ad. återremitterad!.
Hr Munck af Rosenschöld-;, Nils Rudolph, den i dennes på bordet lagda begäran, att de öfriga Stånden måtte delgifvas haps reservation emot R. o. Ad:s beslut, hvarigenom blifvit vägrad comnmnicalion af hans väckta motion, angrde utid. hemställan hos K. M. om Assessor Crusenslolpes frigifvande.
Då jag förmodar, att man icke utan afsigler begiirt på bordet frågan om min, mot pluraliletens inom H. R. o.
Ad. beslut vid behandlingen af min motion rör:dé amnestis sökande för Hr Crusenstolpe, afgilna reservations commnnicerande med de resp.
MedStånden; så anser jag mig pligtig förklara, att, om vitl denna frågas föredragande Hr Frih. o.
Landtm, tilläfventyrs så skulle uppfatta Ståndets, mening, alt samma communication skulle, tvertemot 5y tj:us af Riksd.- Ordn. bokstafliga ordalydelse, blifva mig förvägrad, jag, ehuru jag derom är fullt förvissad, att den begärda eommunicationen, såsom blott innefattande ett Ridd.Secretls embetsåliggande, en verkställighet af hvad grundlagen uttryckligen bjuder, ej kan någon discussion underkastas och likaså litet bero af något Ståndets beslut, som frågan oin de prot— utdr., hvilka enligt samma 57 § skola MedStånden tillställas, ty då skulle lagstiftaren illa hafva betryggat minoritetens ratt, hvilket detta stadgande om reservationsrätt och rättighet att få samma reservation MedStånden meddelad, afser, då genom intet slags caiumnia legis min rätt i della afseende kan göras mig stridig, anser för en pligt mot detta H.
Stånd alt tro, det dess pluralitet ej skall lemna sin röst åt ett så uppenbart grundlagsvidrigt förfarande, som det, att vägra en ledamot få MedStånden anmäldt, att han ej deltagit i ett faltadt beslut, och lör att sätta Ståndet i tillfälle att visa. att jag icke misstagit mig i denna opinion att begära votering.
Ifall det, hvilket jag kanske har skäl att förmoda, ej skulle blifva mig medgifvet att få min reservation communicerad MedStånden, förrän en votering'gifvit sitt utslag; så hemställer jag till Hr Frih. o. Landtm., huruvida det kan vara ändamålsenligt att anställa "en votering derom, huruvida jag skall hafva rätt att få detina reservation MedStånden meddelad, då, så länge samma stadgande, om hvars iakttagande voteringen anställes, qvarstår i grundlägen, frågan är af den beskaffenhet, att jag på nytt kan reservera mig, och således intet är vunnet — om, säger jag, det för alt spara alla vidare voteringar ej kunde vara ändamålsenligast, att anställa en votering in genere, hvilken bestämmer örn 57 §:u Riksd.Ordn. skall efterföljas eller för denna riksdag an - i8o Den 8 April e. m. ses livilande, oell ingen vara berättigad få någon reservation MedStånden comrnunicerad; ty annars lärer ej annat vinnas, än att, om genom en votéring blir mig vägrad communication, jag reserverar mig mot detta beslut och begär, att samma reservation med MedStånden communiceras.
Jag vill härmed hafva förklarat, alt jag ej låter min ratti detta afseende falla förr, än alla utvägar äro mig afskurna.
Med hvad Jag och rättvisa detta kan ske, lemnar jag åt andra att eftersinna, och hoppas, att man icke kan förvägra mig att få detta förfarande communiceradt samtid och efterverld.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att den af Hr Munck af Rosenschöld afgifna reservation bokstafligen innehölle deri motion han vackt, och hvars remitterande blifvit vägrad.
Sedan remissen blifvit vägrad, hade Hr Munck af Rosenschöld begärt motionens communicerande med de öfriga RiksSttn , men hvilken begäran, då den för R. o. Ad. föredrogs, blef af Ståndet afslagen.
Om nu således den afgifna reservationen skulle meddelas de öfriga Stånden, innefattade sådant el t upprifvande af R. o. Ad:s beslut, alt den väckta motionen ej fick de öfriga Ständen meddelas.
Hr Frih, o. Landtm, trodde alltså för sin del icke, alt Hr Munck af Rosenschölds reservation kunde komma i fråga att med de öfriga Stånden communiceras, enär R. o. Ad. redan i ett föregående plenum fattat ett beslut, som dermed icke kunde förenas.
II. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf:
Om jag ej borde befara förolämpandet af Catilinas skugga, skulle jag utropa: Quousque tandem abutere Catilina patientia nos t ra; nu lyckönskar jag
Ståndet till sitt långmod, ty detta långmod har sin grund f en djupt parlementarisk laglydighetskänsla ; men mig må tillåtas önska, att detta långmod ej sättes på så hårda prof. ty, deri lika alla dygder, finnes för dess utöfning en gräns; och antingen brister vårt långmod eller sträckes det längre än behörigt är.
Leonh..* Jag anhåller, att 57 §:n Riksd.Ordn. måtte blifva uppläst, så att hvar och en derefter må fatta sin opinion örn saken.
Frågan är blott att få communication af en reservation.
Ståndet har under denna riksdag gifvit grundlagen 2:ne tillrättavisningar.
Den första var då Gr.
Anekarsvärds motioner förnekades remiss, och dea andra gången var då Ilr Munck af Rosenschölds motion blef icke blott afslagen, utan dessutom vägrad communication med de öfriga Stånden, en förmån, som Ståndet lät Gr.
Anekarsvärds motioner vederfaras.
Jag förbiser sjelfva saken, men väcker fråga härom endast för proejudicalets skull.
Nu åter har fråga uppstått om en reservation får communiceras eller icke.
För min del kan jag ej fatta någon annan mening af denna §, än att det är Den 8 April e. m. i8i livar och en ledamots ovillkorliga rättighet att få sin reservation med de öfriga Stånden communicerad, då han aflemnar det erforderliga antalet exemplar deraf till Hr Ridd.- Secreteraren.
Det är hlott för grundlagens helgd jag ifrar, och anhåller att, efter den begärda uppläsningen af §:n få vidare yttra mig.
Hvad långmodet beträffar, kan det i detta fall hänföras under cathegorien af godtycke, oell man ledsnar vid begge delarna. 57 §:n Riksds.Ordn. upplästes.
Hr Rosenqvist fortfor derefter:
Sedan nu denna § blifvit uppläst, öfverlemna!’ jag till hvars och ens rättskänsla och omdöme, huruvida denna § kan få någon annan tydning, än att man äger rätt att få en reservation communicerad.
Grundlagsstiftarens mening mätte hafva varit, alt i händelse en reservation kom till ett annat Stånd, och någon dess ledamot uppstod och säde: jag anser denna reservation vaia så beskaffad, att jag upptager den som min egen, så vöre sådant hans rättighet; men sådant förhindras, derigenom att motionen icke blir afskickad.
Det är detta jag velat förekomma; ty det har handt och kommer att hända, att motioner upplages i ett Stånd, å hvilka man vägrat remiss i ett annat.
Dessutom får jag erinra, att den majoritet, som inom detta Stånd nu styrer voteringarna, kan en vacker dag komma på den point, att den motsatta sidan kommer att styra, och att det då kan inträffa, att den andra Statsmaktens motioner och proposjr, som nu så begärligt remitteras, komma vid voteringarna att afslås.
Jag respeeterar hvars och ens öfvertygelse, äfvensom Hr Rosenqvists; men denna gång måste jag bekänna, alt han har uppenbart orätt, och alt således vädjandet till vår rättskänsla icke kan lemna honom det svar han väntar sig.
Jag har varit en bland dem, som sökt förhindra de verkliga olagligheter, i fråga om vägrade remisser, som här ägt rum; men deraf följer icke, att jag nu skulle af samma rättskänsla understödja försöket att, med sättande af namnet reservation på samma motion, som förut blifvit afslagen, tillåta densamma gå till de öfriga Stånden, sedan R. o. Ad. genom votering beslutat, att motionen i dess ursprungliga skick ej tick afsändas, emedan namnet lika litet i denna, som någon annan fråga, lärer förändra sjelfva saken.
Emedlertid och om så skulle vara, att 2;ne ledamöter inom detta
Hus föresatt sig att begagna de misstag, som möjligen förut blifvit begångna, såsom praejudicater för att derigenom tillfredsställa en slags harmkänsla; så måste jag, i hvad på mig beror, söka- motverka en sådan harmkänsla att vidare göra sig gällande.
Det kan visserligen ej förmenas den enskilde ledamoten att uppläsa sina anföranden; men del står i Landtnäs makt att icke låta Den 8 April e. m. på föredragn:s-Iistan uppföra s. k. motioner eller reservationer, eller livad de allt må heta, som redan äro afslagna eller afgifna sedan motionstiden förflutit.