Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi kunna icke på samvete säga: detta är både öfverensstämmande med Grundlagen och med vår öfvertygelse, ulan vi söka förgäfves att grunda en mening än på den ena, än på den andra grundlagsparagrafen, och orsaken härtill måste ligga i Grundlagens egen beskaffenhet.
De svårigheter, hvilka vi iråkat genom detta förslag, kunna likväl möjligen vara en väckelse i försynens hand för alt öfvertyga både Konung och Ständer om nödvändigheten att snart söka åvägabringa en förbättring i våra Grundlagar.
Jag vill nu söka, att se saken från en annan synpunkt.
Jag har icke kunnat förbise, att tidningspressen både sökt ocb lyckats 318 Dell 23 September f. m. fästa allmänna uppmärksamheten i landet på denna fråga.
Flera af de mest spridda och lästa landsortstidningar hafva yttrat sig under inflytelse af den ledning som de erhållit af hufvudstadens tidningar.
Det torde också finnas ganska många, som än af en än af en annan orsak storligen misstänka, att ändå på det hela en kränkning af Grundlagen egt rum, och det är så mycket värre om denna opinion ligger och rufvar till framtiden, som man sökt deducera, att det icke så mycket skulle vara den sjuklige Konungen, som snarare Thronföljaren och hans Råd, som föranledt Ständerna till en sådan kränkning.
Detta, M. Hrr! är icke en sak att se med likgiltighet, åtminstone har jag icke kunnat göra det.
Min framfarna politiska bana torde vara en tillräcklig borgen för att jag, då jag nu yttrar mig i en sådan sak'sorn denna, icke gör det af begär att instämma i den mening, som hyses på högre ort.
Jag har aldrig handlat af menniskofruktan och gör det ej heller nu, men jag har ansett mig böra yttra min åsigt, och som Hrrne behagat finna, så hvilar den på helt andra grunder än de, hvilka förut här blifvit framställda.
På sätt jag nämnt så har flera olika meningar sökt göra sig gällande, och alla hafva sökt sitt stöd i Grundlagen, men jag tror icke att någon lyckats vinna ett sådant stöd, att man derpå kan grunda en allmän öfvertygelse.
Enligt min tanka finnes det ingen annan utväg än att rent ut säga: vi veta att vi åsidosätta ett och annat stadgande i vår Grundlag, men vi anse oss handla i öfverensstämmelse med de stora principer, de grundsatser, hvarpå Grundlagen hvilar, nemi. om Konungen skall styra Riket, når han dertill är kapabel, och i motsatt fall skall StatsRådet föra Styrelsen, tills Ständerna hinna att sjelfva derom besluta.
Emellertid hoppas jag alt vi blifvit på ett kraftigt sätt uplvsta om huru angeläget det är att vi ändra våra Grundlagar.
Ehuru så många talare.redan fullständigt yttrat sig i denna fråga, anser jag dock för min pligt som representant, att äfven uttala min öfvertygelse.
Här har från ett håll blifvit åberopadt, att Grundlagen skall, enl. 83 § Reg:s F:n, efter dess ordalydelse förstås, men jag finner icke det oaktadt något hinder möta för bifall till Const Utsk:s Betänk., enär i 92 § förekommer, att derest Konungen varit sjuk i 12 månader, så ega R.
St:r enl. föregående g att om styrelsen taga den författning de nyttigast finna.
På denna grund och då uplyst blifvit att K.
M. verkligen icke kan under 12 månader med riksstyrelsen sig befatta, anser jag att R.
St:r varit ovilkorligen berättigade att förordna om styrelsen och att således Const.Utsk. vid afgifvandet af sitt betänk, icke i någon mån trädt Grundlagen för nära; men deremot kan jag som Svensk medborgare och såsom den der svurit att med lif och blod försvara Rikets Grundlagar, icke instämma i den motivering, som Const.Utsk. här till stöd för sitt Betänk, upställt.
Det yttrar nemi. sådana satser, som icke allenast äro vådliga för Grundlagen, utan äfven till nesa för Sverige skulle förvandla Svenska Staten till ett lydrike under Norrige.
Sålunda Den 23 September f. m. 319 säger Const.Utsk.: »om någon strid mellan RiksAkten och Svenska Grundlagarnes stadganden ang:de de förhållanden, som genom RiksAkten skola bestämmas, verkligen skulle förefinnas, så måste Svenska folkets en gång till öfverenskommelsen under lagliga former gifna bifall förbinda detsamma, att med åsidosättande af Grundlagarnes afvikande bestämning, följa RiksAktens.»
För min del kan jag aldrig någonsin biträda den åsigt, att derest RiksAkten står i strid med Grundlagen, skall man följa RiksAkten, ty icke allenast efter Reg:sF:n, utan efter all lagtolkning måste i fråga om lagars giltighet en allmän lag vika för Grundlagen.
Då nu RiksAkten icke är antagen såsom Grundlag, utan blott såsom Civillag och bestämmer de unionella förhällanderne mellan Sverige och Norrige, tror jag att RiksAktens stadgande måste vika för Grundlagen och att lagstiftarens mening varit, att RiksAkten skulle subsumeras under Grundlagen.
Vidare säger Utsk.: »Då Svenska Ständerna, vid begagnandet af den dem af Konungen vid Norska Grundlagens stadfästelse den 4 Nov. 1814 förbehållna rätt, icke yrkat någon förändring uti nyssanförde §§, så synas ock Svenska Ständerna derigenom förbundit Svenska folket att i denna del, med erkännande af Norska Grundlagens giltighet, så länge föreningen med Norrige varar, anse sin egen för hvilande.»
Jag bestrider att Svenska Ständerna någonsin kunna förbinda oss, att så länge föreningen varar anse våra Grundlagar böra vika för Norska Grundlagen.
Jag vet icke något annat sätt för Grundlagens uppliäfvande än det, som 56 § Reg;sF:n jemförd med 75 § Riksd:sOrdn:n föreskrifver, och jag förklarar att jag icke tror hvarken Const.Utsk. eller någon annan kunna vilja påbörda R.
St:r att anse en Grundlag, som hvarje K.
M:s embetsman förbundit sig att hålla, böra vika för stridiga stadganden i RiksAkten.
För min del finner jag likväl icke dessa lagar så stridande mot hvarandra som man här ifrågasatt, utan hade Utsk. verkligen velat utreda frågan, så hade Utsk. kunnat besvara den på det sätt, att i de fall då Interimsregering skulle ega ruin, skall Norska Statsrådet styra Norrige och Svenska StatsRådet Sverige, och Interimsregeringen blott gälla för sådana fall, som äro gemensamma lör båda Rikena.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt llr Gr. o. Landtm, framställt hurusom i afseende på Const.UlsIcs förev:de Meni. blifvit yrkadt af Hr Tersmeden och Frih.
Paykull afslag samt af öfrige. talare bifall, framställdes propos. lill bifall å Utslcs Mern., och ropades härvid starka
Ja jemte ett eller annat Nej, hvarpå Hr Gr. o.
Vid ett föregående tillfälle, då regleringen af Riksstatens lista hufvud-titel lill afgörande förevar, påyrkade jag åtskilliga förändringar inom denna hufvudtitel, som jag dock hade föga hopp se gillade af majoriteten inom detta hus.
Denna omständighet hindrade mig likväl icke att dem framställa, då min öfvertygelse sade mig att de voro 320 Den 23 September /. ». rättsén]iga.
Samma förhållande äger äfven rum, med hänseende till hvad jag nu går att föreslå.
Vid det åberopade tillfället antydde jag denna, jag vågar påstå, riktiga maxim, att det endast är en påräknad ersättning genom arbete, som bör ligga till grund för beviljandet af underhålls anslag från Statens sida, och att jag, under iakttagandet häraf, icke var obenägen att, i följd af förhanden varande omständigheter och förändrade lefnadsförhållanden öka Irsta hufvudtitelns anslag.
Med det här nu anförda till utgångspunkt och i full öfverensstämmelse dermed, samt då ingen torde kunna bestrida, att det åt H. K. H.
Kronprinsen beslutade updrag, att under H. M. Konungens sjukdom »med full konungslig makt och myndighet föra RiksStyrelsen», innefattar det mest maktpåliggande och mödosammaste kall inom samhället, och hvarvid derjemte är förenadt för H. K.
H. betydligt förökade lefnadskostnader, till hvilkas bestridande det åligger R.
Strr och ingen annan att lemna medel, så lår jag med stöd af R. o.
Adrs nu fattade beslut och 56 § R. 0. vördsamt föreslå: »att R.
Strr måtte besluta, det H. K. H.
Kronprinsen, »under den tid han förer RiksSlyrelsen, må äga att »årligen i förökadt anslag upbära en lika stor summa, »som den Riksstaten honom för närvarande anvisar, »eller 100,000 Rdr Bko.»
Föredrogs ånyo StatsUtskrs den 12 och 14 dennes på bordet lagda Utlåt.
Nro 122, angrde regleringen af utgifterne under Riksstatens Sjette Hufvudtitel.
Irsta punkten, ang:de aflöningen för CivilDepartemenlels Chef och för Slalsllåden utan Departement.
Bifölls. 2:dra punkten, ang:de anslagen för CivilDepartementels Expedition.
Härvid förekom först Utskrs förslag, angrde aflöningen för Exped.Sekret, samt Expedrns Kanslister och Kopister; Och yttrade derom Hr Cederschiöld, Gustaf: K. M. har i sin Propos. framställt förslag att Exped.Sekretrre skulle åtnjuta i lön 4500 Rdr Detta belopp har nu af StatsUtsk. blifvit nedsatt till 4000 Rdr.
Motivet till denna nedsättning har förmodligen varit den föreställning hos Utsk. att Exped.Sekretrre endast bade till sysselsättning att upsätta Expeditrr.
Om deras befattning icke vore mera omfattande, skulle det af Utsk. föreslagno belopp vara ganska väl tilltaget; men på de sednare åren har det visat sig vara en nödvändighet för DeprtsCheferne, att, såvida de vilja uppfylla sina Den 23 September f. m. 321 maktpåliggande skyldigheter, hafva skickliga personer med sakkännedom och kunskaper, hvilka kunna gå dem tillhanda med målens utarbetande och med nödiga uplysningar.
Hvad särskildt detta Departem. angår, så är det af så stort omfång, att jag trotsar någon, åtminstone med vanlig menniskoförmåga, att ensam kunna omfatta liela den vidlyftiga lagstiftning, som dit hörer.
Om deremot, hvilket redan börjat komma i bruk, uti kanslierne upfostradcs personer,, som under en följd af år handlade vissa särskilda ärenden, så kunde de derigenom erhålla en sådan speciel sakkunskap, som omöjligen kan förutsättas hos den, hvilken omedelbar!igen rycker in såsom Chef i Departemit.
Denne skulle då hafva personer att tillgå, hvilka med fullständig sakkännedom förenade förmågan att klart och tydligt framställa förekommande fiågor samt upgifva projekt till blifvande beslut.
Under sådana förhållanden skulle det blifva en möjlighet för en man med erfarenhet och embetsmannaskicklighel i allmänhet, att bestrida Chefsplatsen i CivilDepartemit.
Han kunde då låta Exped.Sekretme för sig föredraga ärenderne och dervid vida lättare erhålla kunskap om den hvart särskildt specielt mål rörande lagstiftning, äfvensom om huruledes förr i dylika fall blifvit af K.
M. beslutadt, — derom kunde han erhålla en vida klarare och fullständigare kännedom, än om han är nödsakad att på egen hand genomleta en massa Författningar och Resolutioner.
Departem.Chefen hade ock vida större lätthet att i förekommande fall fatta sitt beslut, då tillfälle vore att af sakkunnig person genast få besvarade de invändningar och skrupler, som framställde sig.
— Sådant skulle i hög grad underlätta hans arbete och då jag är öfverlygad om visten af att Departem.Cheferne, och isynnerhet Chefen för CivilDepartem:t ega omkring sig personer med sådan detaljkunskap, så har jag ansett det nödvändigt att Exped.Sekretme blifva bureauchefer, hvilkas egentliga och hufvudsak liga göromål skulle beslå uti ärendernas utarbetande och föredragande för Departem.Chefen.
Till följd häraf blefve det för Exped.Sekretme nödigt att förvärfva sig verklig sakkännedom och erfarenhet, och komme genom ett sådant förfaringssätt Kansliet att blifva en plantskola för Slatsmän; en skola, som hittills nästan alldeles saknats här i landet.
På dessa grunder yrkar jag att det af K.
M. föreslagna belopp, som jag dock anser ganska ringa för personer, hvilka vanligtvis icke hafva hopp om högre befordran, målle af R. och Ad. bifallas.
Vidare har ötsk. nedsatt lönen för kanslisterne från före slagne 2,000 Rdr till 1,800.
Då det enl. min öfvertygelse är nödvändigt att kanslisterne hädanefter inträda i de åligganden, som förut tillkommit Exped.Secretine, så tror jag icke heller att det af K.
M. föreslagne belopp kan anses för mycket; jag anhåller således alt R. o. Ad. må med förändrande af Utskis förslag bifalla K. Riis Propos. såväl angtde så Exped.Secretire som Kanslister.
Då R. o. Ad. för 2:ne föregående Departem. beslutat höja Exped.Secretis lön VIII H. 21 822 Den 23 September e. m. från 4,000 till 4,500, eller det af K.
M. föreslagna, så torde konseqvensen fordra att äfven för de civila Departem:n lönen bestämmes till 4,500 Rdr; men i afseende på kanslister och kopister anhåller jag om bifall till Utsk:s förslag, som öfverensslämroer med hvad i afseende å dylika tjenster förut blifvit af R. o. Ad. beslutadt.
Hr Fåhraeus, Joh.
Fredrik, förklarade sig vara förekommen af den föregående talaren.
Jag väntade de anmärkn:r, som nu blifvit gjorda med afseende på kanslistlönerne; att R. o. Ad;ns beslut borde sättas i öfverensstämmelse med hvad som blifvit beslutadt ang:de denna tjenstegrad i andra Departem.
Men R. o. Ad. har redan i andra frågor faltat beslut, hvarigenom den omtalade konseqvensen blifvit tillintetgjord.
Det skulle kunna af mig visas att just tjenster af mera betydenhet erhållit mindre lön, än de af mindre vigt.
Jag tror derföre, att man icke af fruktan att rubba omförmälda, i verkligheten icke befintliga konseqvens, bör låta förhindra sig från att bifalla K. M:s Propos. i denna fråga, och då jag förutsätter att
Kanslisterne framdeles komma att få helt andra göromål, än de, som nu dem enl. instruktion åligga, yrkar jag att Kanslisternes i detta Departem. lön måtte bestämmas till det af II.
M. föreslagne belopp; hvarom jag anhåller att särskild propos. måtte framställas.
I likhet med hvad af näst den siste talaren blifvit yttradt, hemställer jag att R. o. Ad. måtte besluta att Exped.Secret:s lön måtte bestämmas i likhet med hvad för de öfriga Departemm är föreslaget eller 4,500 Rdr.
Att för Kanslisterne uti ifrågav:de
Expedition tillstyrka högre lön än för de öfrige, tror jag vara en alldeles för stor inkonseqvens; och jag får derföre anhålla om bifall till Ulsk:s förslag, särdeles som Utsk. föreslagit att Kanslisterne icke skola vidare på stat upföras, utan vara en slags tillfälliga embetsman i verken.
Ehuru jag, hvilket jag äfven vid ett annat tillfälle yttrat, fortfarande ansett det vara lämpligast att Kanslisters och Kopisters löner, på sätt K. M. föreslagit, blifvit upförda på stat, så vill jag likväl icke motsätta mig StalsUtsk:s förslag, alt medlen öfverlemnas till K. M., för att användas i och för bestridandet af de desse tjenstebefattningar tillhörande göromål; men man måste tillse att de medel, som för delta ändamål anslås, icke blifva otillräckliga, och jag hemställer till f. d.
Chefen för Departem., om de belopp, som K.
M. begärt, äro för högt tilltagne för befordrandet af de mångfaldiga göromålen.
Man mån ste betänka hvilken mängd olikartade mål, som tillhöra CiviIDepartem.
, hvilket jemväl skall handlägga alla ärender, som icke tillhöra något visst Departement.
Då jag således anser det af K.
M. föreslagna belopp vara erforderligt, så, och oaktadt sådant af Den 23 September f. m. 323 en StatsTJtsk:ts ledamot blifvit bestridt, yrkar jag att berörde belopp mätte af R. o. Ad. beviljas.
Hr Fåhrteus:
Då jag går Hr Cederschiölds önskan till mötes att kunna meddela uplysning ang:ne bebofvet af anslag till Kanslister och Kopister i CivilDepartem:s Expedition,' kan jag så mycket heldre göra detta som jag i egenskap af Departem.Chef med afseende härpå afgaf ett förslag, då frågan om propos. till innevide Riksdag ang:de Statsverkets tillstånd och behof förevar.
Detta mitt förslag innehöll att de 3 Kanslisterne skulle i aflöning erhålla 2,000 Rdr hvardera, och Kopisterne, som också äro 3, föreslogos till 1,000. K. M. antog detta förslag, på sätt Dess Nåd.
St. utvisar.
Min mening att Kanslisterne borde hafva 2,000, eller dubbelt mot Kopisterne, bar sin grund deri att jag ansåg andra gradens tjenstemän icke böra vara berättigade att innehafva mera än en tjenst.
Till följd häraf var det nyttigt att tjenstemännen inom denna grad hade dubbelt mot lägsta graden, så att befordran till högre grad för dem, som i den lägsta innehafva 2:ne befattningar, måtte kunna ske utan upoffring.
Jag vidblifver den åsigt, att de ifrågav:de
Kanslitjenstemännen skäligen icke böra ringare aflönas, och åberopar, såsom ytterligare skäl härför, hvad Kanslisterne beträffar, den omständigheten att rörande tjenstgöringen inom StatsDepart:tens Kansliexpeditioner numera meddelat nya föreskrifter, genom hvilka vigten af kanslistgraden blifvit väsendtligen ökad.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt Ilr Gh. o. Landtm, framställt att i fråga om aflöningon för ExpeditionsSekrelerarne, hvarom särskild propos. var begärd, blifvit vrkadt, att denna aflöning måtte bestämmas till 4,500 Rdr Rint för hvardera, blef propos. till bifall å Utskis förslag i denna del först framställd och besvarad med starka
Nej jemte några Ja, och uppå sedermera framställd propos. biföll lt. o. Ad. att aflöningen för Expeditions-Sekreterarne skall bestämmas till 4,500 Rdr Rmt för hvardera.
Hr Gr. o. Landtm, framstälde vidare, att i fråga om aflöningen för Kanslisterne och Kopisterne blifvit yrkadt dels bifall till Utskis förslag, dels att den för befrämjande af göromålens gång inom Kanslist- ooh Kopist-graderne af Ulsk. tillstyrkta summa måtte höjas till 3,600
Rdr, hvarigenom blefve tillfälle att förhöja aflöningen för Kanslisterne med 200
Rdr för hvardera, och då, efter först till bifall å Utskis förslag i denna del framsläld propos., som besvarades med blandade Ja och Nej, Hr Gr. och Landtm, hemstälde om R. o. Ad. för befrämjande af göromålens gång inom Kanslistoch Kopist-graderne behagade bevilja 3,600 Rdr, ropades starka Ja, blandade med Nej; hvarpå Hr Gr. och Landtm, förklarade, det han ansåg
Vidare förekom och bifölls
Utskis yttrande angide öfrige tillökningar äfvensom en ny Vaktmästarelön.
Då sedermera förekom Utsk:s hemställan rörande tillökningen i anslagssumman för Departementets Expedition, anmärkte Hr Gf. 3?
Den 23 September f. m. o. Landtm., att i följd af R. o. Ad:s redan fattade beslut, lillökningssumman borde höjas från 15,563 Rdr till 17,663 Rdr Rmt, och blef Utsk:s hemställan med denna rättelse af R. o. Ad. bifallen.
3:dje punkten, ang:de Bergskollegii indragning, samt aflöning en för Kommerskollegium samt liergslagsslalerne.
Härvid förekom först och bifölls Utsk:s tillstyrkan rör:de indragning af Bergskollegium samt dess göromåls öfverflvttning till Kommerskollegium jemte det
Bergslagsstaterna i orterne underordnas sistnämnde embetsverk.
Då härefter förekom Utsk:s i mom. 1 it.
A. gjorda hemställan angtde aflöningen för Kommerskollegii President, yttrade sig Hr M o n tg o m me r i e: K. M:t har i sin Propos. föreslagit en lön af f),000 Rdr för såväl Presidenterne i Rikets Hofliätter, som för den nu i fråga v:de Presidenten.
Dessa löner har likväl Utsk. funnit sig böra nedsätta till 8,000
Rdr, men då Högloft.
Ståndet, då fråga var om de förstnämnde Presidenternes löner bestämde dessa till 9,000 Rdr, så förmodar jag, att Ståndet af samma anledntr bestämmer lönen för Presidenten i Kommers-Kollegium till 9,000 Rdr.
Jag skulle önskat att tjänstemän nens löner i allmänhet blifvit fastställda till något högre belopp än som skett, dels med afseende på den högre lefnadskostnaden och dels med afseende på statens eget intresse att hafva goda embetsman, hvilket blir allt svårare och svårare, då så få personer numera egna sig åt embetsmanna-banan.
Med afseende på KommersKollegii organisation, dess ledamöters och tjenstemäns aflöning har likväl Otsk. hufvudsakligen följt K. M:ts Propos. och jag vill derföre icke dervid göra någon anmärkn., men med afseende på Presidentens aflöning, i afseende hvarå afvikelse från K.
M:s förslag egt rum, anhåller jag att få yttra några ord.
Mången skulle kunna tycka, att jag vore den minst lämplige att yttra mig i denna sak, då jag för närv:de innehar denna befattning, men då jag befinner mig i den lyckliga ställning, att jag af egen förmögenhet kan fylla det som brister i utgifterna för mina lefnadsbehof, ehvad It.
St:r bestämma Chefsaflöningen till 8 eller 9,000 Rdr, anser jag mig destomera ojäfvig att utsäga min tanke i ämnet, som saken redan är af mindre vigt för mig, än för mina kolleger, som befinna sig i samma belägenhet, och de som efter mig kunna komma att bekläda det embete jag innehar.
K. M:t har i sin nådiga Propos. för Presidenten i Kommers-Kollegium föreslagit en ganska ringa löneförhöjning, serdeles som dervid icke iakttagits den proportion mellan Chefens och Ledamöternas aflöningsbelopp, som tagits till grund vid alla föregående lönestaters upgörande för detta verk.
Jag bor i detta afseende fä nämna alt elter 1810 års stat, den första som upgjordes efter vårt statsskicks förändring, på en tid då så väl penningevärdet som lefnadskostnäderna voro helt olika emot nu, så bestämdes Presidentens aflöning till 1,666
Rdr och Dan 23 September f. m.
Kommers-llådens till 600, d. v. s. den förra sattes till nära tredubbla beloppet af de sednares.
Ar 1831 upgjordes ny stat, hvil ken med obetydliga förändringar gälde ända tills 1855; enligt 1831 åts stat bestämdes Presidentens aflöning till 4,504 Rdr och ett Kommers-Råds, inbegripet arfvodet från Manufaktur-diskont fonden, till 2,027 Rdr, Presidentens lön var således dubbel.
Skilnaden var ännu större då jag upbar lön såsom President i BergsKollegium, (ty under det sista året har mig såsom enskild medborgare vederfarits den utmärkelsen att jag fått förvalta detta Statsembete utan ringaste aflöning.) ty då upbar jag Presidentslönen, sådan ban var innan förändringen skedde.
K; M:t synes mig således icke hafva begärt för mycket, då han föreslagit att lönen skulle' höjas från 7,500 till 9,000 Rdr.
Utsk. har likväl funnit denna måttliga begäran alltför stor, och har derföre nedsatt lönen till 8,000, ehuru jag förgäfves sökt utleta grunden till denna nedsättning.
Ar det så att man anser Chefs-embetet onödigt, så bör man besluta dess indragning, vill man åter hafva det qvar, så bör man ställa så till att innehafvaren kan hafva en i förhållande till hans ställning i samhället måttlig utkomst.
1 andra länder, ja, äfven i brödrariket Norrige, anser man det höra till national-äran, att de personer, som stå främst inom embetsmanna-hierarchien, hafva en utkomst, så att de kunna lefva efter sin samhällsställning.
Det är svårt att få dugliga embetsman inom den högre sferen, om man, i stället för att hilda ett högsta mål för embetsmannens sträfvan, hvilket kan drifva honom att fördubbla sina ansträngningar, för att skaffa sig kunskaper och duglighet, nödgar honom, hvilket du är fallet, att stanna på en lägre plats, för att der, genom förenande af en mängd enskilda bestyr, söka skaffa sig hvad han beböfver till sin utkomst.
Personer inom Utsk., som förmodligen icke tänkt sig in i en högre embetsmans förhållanden, hafva gjort den invändningen, att man endast borde belöna verkligt arbete, jag hörde i dag samma uttryck användas i fråga om H. K. 11.
Kronprinsen, och således skulle endast den vara sin lön värd, som hade rent mekaniska göromål.
Jag förstår icke huru personer, som likväl haft att göra med de högre statsbestyren, kunnat komma till ett sådant raisonnement.
Om jag blott håller mig till de rent mekaniska göromålen, såsom fabriker och jordbruk, så ser jag der verkmästare och rättare, hvilka hvarken sköta väfstolen eller spaden, utan endast vaka öfver det hela, de anses nödvändiga för att leda arbetena och hafva derföre större aflöning än de, hvilka blott hafva mekaniska göromål.
Deras antal, som välja embetsmannabanan, minskas allt mer och mer; ty man vänder sig heldre till de industriella yrkena.
1 det verk, för hvilket jag är chef, är brist på extra ordinarie embetsman, och det har händt att tjenster annonserats lediga, utan att någon sökande anmält sig.
Det förundrar mig likväl icke, och för alt sätta R. o. Ad. i tillfälle alt sjeif bedöma förhållandet, vill jag anföra 2:ne facta.
Jag har vunnit den högsta plats en embetsman kan erhålla, jag har således gjort hvad man kallar lycka och min carriére har varit följande: sedan jag gjort dyrbara stu - 326
Dea 23 September f. m. dier uptogs min tid af mödosam och besvärlig tjenstgöring, del» såsom underdomare, dels såsom föredragande af brottmålsärenden i Hofrätten; jag ti|lbragte på detta sätt 12 år under trägna göromål, men utan att erhålla en skilling af staten, om jag undantager 10 Rdr om året i ljuspenningar, min första lön var 400 Rdr och den fick jag efter 12 års arbete; nu på högsta punkten af embetsmannabanan, sedan jag nått ålderdomen, är jag föreslagen till en lön af — 8,000 Rdr.