Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vågar bestrida det, och Hr von Hartmansdorff tänkte säkert icke så derom, då jag, som hade uppdraget att upprätta detta förslag, innan jag framlade det till de öfriga professorernes granskning, gaf Hr von Hartmansdorff del deraf och han, efter att med mig hafva genomgått det punkt för punkt, förklarade att intet hinder, från hans sida åtminstone, skulle möta för detsammas antagande.
Det är <lå lika hardt som oväntadt, att från detta håll få Uppbära en sådan tillvitelse.
Carolinska institutets motståndare beskylla detsamma för ständiga utvidgningsplaner och framhålla alltid de vådor, hvilka häraf kunna härflyta.
De kunna dock vara trygge.
Val har institutet sträfvat att öka sin verksamhet och skall, som jag hoppas, fortfarande göra det, ehvad man deremot må säga; unn delta har skett och lior ske utan inkräktning på faculteter-nns rätt, och kan icke utan minskning i deras inflytande på den medicinska undervisningen.
Den basis, hvarpå de hvila, är allt för säker, att kunna skakas eller ramla, derföre alt ett annat läroverk uppväxer vid deras sida.
Inom Carolinska institutets lärarepersonal finnes ingen, — jag borgar derför,— som skulle önska deras fall, eller glädja sig deråt; — vi önska och eftersträfva blott en för vettenskapen och det al!- manna nyttig samverkan med dem; en samverkan, lifvad genom täflan, kraftfull genom enighet.
— Jag är för öfrigt förekommen af Prof, Cederschjöld, och förnyar min vördnadsfulla anhållan 0111 propos., på det att It. o.
Ad. mätte bifalla den mening BorgareSt. inbjudit oss att biträda.
Med all den uppmärksamhet, hvaraf jag är mäktig, har jag följt Hr von Hartmansdorffs anförande, 35o Den n November e. m. och då jag, för alt förkorta min framställning så mycket möjligt är, skiljer derifrån allt hvad sorn lindrigast kan benämnas öfverflödigheter, utsväfningar unda till livad nästa Coust.Utsk. skall göra, när jag skiljer derifrån allt sådant; sä kan jag icke i hans framställning finna någon annan argumentation, än den, alt han befarar att genom institutets utvidgning de acaderniska faculteterna skulle blifva öfverflödiga eller utträngas.
Ilan bar sagt, att de elever, som ntgingo från institutet, skulle, sedan de blifvit magistrar, icke behöfva anmoda faculteterna; men han bar vederlagt sig sjelf genom den upplysning, soin lian i början gaf, nemi. den uppgift att för att erhålla de betydligaste tjensterna inora det fachet, fordras ovillkorligt alt hafva tagit doelorsgraden, och nu, mine herrar! är bär icke fråga om någon ändring i dessa författningar.
När de fortfara att vara sådana som hittills, försvinner ju liela denna farhåga.
Men jag ber att få återgå lill frågan, ilen fråga nemi., 0111 i det förut s. k. villkoret och numera lätteligen kallade tillägget finnes någon betänklighet, något förnärmande af del K. prserogativet, och när man då ställer i jemförelse K.
M:s yttrade nåd. afsigt i dess instruclion, som här upplästes när raan ställer den i jemförelse med dea förklaring, som Utsk. har gjort; sä kail jag icke linna annat, än att långt ifrån alt deruti skulle ligga något förnärmande, synes genom den sednare fork fill ingen förslaget till propos. icke utgöra något annat än ett anmanande till uppfyllande af K. M:s nåd. afsigler.
Derom är frågan, och så snart jag finner betänkligheten undanröjd, vet jag icke hvarföre jag skulle lägga 111ig deremot; men orsaken, hvarföre jag icke öfvergår till Hr Rosenblads mening, är den, att jag tror att samma ändamål vinnes skyndsammare genom den framställning PresteSt. gjort, derföre ali jag icke kail finna annat, än att deli tillämpning af 75 §:n Riksd Ordu., hvarom Frill.
Cederström här erinrat, är ganska riktig.
4 Stånd hafva beviljat anslaget: deruti kan icke någon ändring ske.
Olikheten existerar icke i annat än i tillägget.
Nå väl! när 2:ne tillägg icke öfverensstämma, så falla de båda.
Så förefaller det mig.
Jag ber 0111 ur» sägl. om jag upptager det intryck, som Hr von Hartmansdortfs långa tal gjorde på mig.
Mig syntes, jag vågar visst icke påstå det, men jag säger blott att mig syntes, att Hr von Hartmansdorff har från den tid han var statssecreterare bibehållit en förkärlek för det eria och måhända en mindre aktning eller omsorg för det andra af dessa verk.
Jag menar i det ena fallet faculteterna och i det andra afseendet institutet.
Mig synes likväl, ulan att jag har den förmätenheten att ingå i någon vettenskaplig jemförelse dem emellan, •— och jag vågar yppa hvad mitt sunda förnuft säger mig,— att deras riktning är att stå vid sidan af hvarandra, ingendera uttränger den andra, ingendera fördunklar den andra, de gagna fäderneslandet lika båda två.
Jag slutar med att Den ii November e. m. 35i lies Hr Frih. o. Landtm, anhålla om propos. till bifall lill det beslut, hvaruti PresteSt. stannat.
Hr Lefren, Joli.Pehr: Till frågans utredande hörer alldeles icke att ingå i den langa historiken om Carolinska institutets tvister med universiteterna.
Det är visserligen svårt ali undvika detta, när målet är före, men nog böhman söka åtminstone att göra det så kort som möjligt.
Jag för min del står i den ställning att också hafva varit ledamot i den s. k. stora coniite'en och att hafva hört till den sida, som ifrade för utvidgning af Carolinska institutets verksamhet, vid hvilken tanke jag fort farande qvarstått och qvarstår, samt tror att Carolinska institutet numera icke åsyftar att upphäfva sig till facultet med rättighet att promovera doctorer, väl förstående, alt denna tvist blott skadar och icke gagnar detsamma.
När jag således fann frågan om voter:s-propos:n slå i den ställning, att 2 Stånd hade sagt nej till allt tillägg, allt villkor, och 2 andra
Stånd hade sagt ja, och della villkor icke innehöll annat än sådana ärenden,sorn måste i önskningsväg behandlas, då ansåg jag, att icke R. o. Ad. saint PresteSt. borde låta tvinga sig att votera i förstärkt StatsUtsk. om önskningar, sorn alldeles icke höra till statsregltn; men, mine herrar! frågan är nu satt på ett helt annat område, genom det beslut PresteSt. fattat.
PresteSt. har nu sagt, alt ett tillägg af beslutet om anslaget skall äga rum, del må då kallas tillägg, villkor, förklaring eller hvad som helst, — nog af, PresteSt. har bi träd t, att något skall följa med beslutet, och i denna frågans beskaffenhet kommer votering i förstärkt StatsUtsk. all äga rum, såvida icke jemkning emellan R o.
Ad:s samt PresteStrs beslut å ena sidan, samt Borgare- oah BondeSt:ns beslut å andra sidan, kari ske, och såsom ledamot i förstärkt StatsUtsk. förklarar jag, att jag finner mig icke allenast oförhindrad titan pligtig att votera derom, emedan det är 3 Stånds beslut.
Men den fråga, som nu är under öfverläggning, nemi. om R. o. Ad. skall kunna antaga eller icke antaga den propos, som nu är framställd af StatsUtsk., är verkligen af den märkvärdiga beskaffenhet, att voter:s-propos:n, sådan den nu finnes redigerad, är icke grundad på något Stånds beslut, utan på StalsUtskrs tanke om saken.
Således mäste i alla händelser frågan till StalsUtsk:s vidare yttrande eller rättare sagdl redactionsbehandling återremitteras.
Jag anhåller vördnadsfullt, ali Hr Landtm, tackles så fort som möjligt låta oss få propos. på livad som blifvit hegardt, nemi. förening med PiesteSt:s eller ock Borgare- och BondeSUns tanke, den ena först och den andra sedan, på det vi måtte komma ifrån dessa långa discussioner till egentliga föremålet för öfverläggningen.
Med Hr von Hartmansdorff instämmer jag deruti, alt om R. o. Ad., emot min och flere ledamöters yttrade önskan, skulle instämma med Preste - 352 Den ii November e. lii.
St., i stället för att instämma med de 2 andra Stånden, och då sålunda beslut i sjelfva hufvudsaken voro fattade, hvarenligt 4 IliksSt. förklarat, att med anslaget för Carolinska institutet skall förenas ett villkor, en förklaring eller hvad man vill kalla det, men de hade stannat i olika beslut om ordalagen, så måste votering derom äga ruin i förstärkt StatsCJtsk. ålen deremot kan jag icke instämma med Hr von Hartmansdorff i den mening, att Hr von Hartmansdorff har sig bättre bekant än StatsUtsk. sjelft hvad och menat med sina framställningar i detta afseende.
Lika litet kan jag förlika den mening, som Hr von Hartmansdorff framställt, att denna förklaring eller denna framställning af StatsUtsk. ingenting skulle betyda, med Hr von Hårtmansdorffs yttrade åsigt, att den betyder så mycket, att en fullkomlig tillintetgörelse af universileternes idde till följe deraf skulle uppkomma.
Jag mäste också tillägga, att jag icke linner det förtjent å den värde ledamotens sida att framställa en förebråelse indirect, såsom han har gjort, emot StatsUtsk., derföre att detta Utsk. tillstyrkt ett högre anslag för Carolinska institutet än K. M. begärt, då Utsk. grundade sitt tillstyrkande på de officiella handlingar, som varit K. M:s propus, följaktig;) och då Hr von Hartmansdorff alltför väl mätte erinra sig, att han sjelf tili .StatsUtsk. afiåtit en motion, i hvilken han framställt och begärt generell, att Utsk. icke måtte inskiänka sig lill hvad K. M. hegart, utan bevilja allt hvad de förvaltande verken derutöfver hade yrkat oell äskat.
Jag får förnya den anhållan hos Hr Frih. o. Landtm., som jag gjort, om den propos.
Hr Ekströmer begärt.
Tillsvarpå Frih.
Sprengtporten* yttrande, får jag förklara, alt jag ingalunda har något emot det ökade anslaget, tvertom hur jag tillstyrkt att en af ledainölerne i Carolinska Institutet skulle få ännu meia än StatsUtsk. föreslagit.
Men jag har alltid ifrat emot det villkor, sorn StatsUtsk. här infört.
I afseende på yttrandet af 2:ne medlemmar af Carolinska institutet, att jag skulle hafva varit emot detsamma,, så får jag blott förklara, att hvad jag under min embetsmanna-utöfning mest bemödat mig om, har varit oväld.
Om jag deruti misslyckats, torde snarare tillhöra en sednare tid att afgöra, än just de personer, som förut striilt och ännu strida emot mig.
En värd talare har äfven ingått i yttrande om hvad som skulle tilldragit sig emellan honom och mig enskildt.
Jag beklagar alt vittnen då ej voro tillstädes.
Jag kan blott i allmänhet säga, att jag såsom embetsman undvek att någonsin på förhand gifva ett bestämdt yttrande om min mening.
Men jag erkänner också att somlige göra sina framställningar i så förtäckta ordalag, att det behöfves mycken skarpsinnighet, kanske - Den n November e. m. 353 ske meia än på min lott belöper, för att upptäcka deras syftning oell större uppmärksamhet än som under ett enskildt samtal deråt egnas.
Med det förslag, som Carolinska institutet gjorde, är förhållandet att man måste i 2tne särskilda §§ utforska hvad författarens hjerlans tankar månde vara.
Jag har alltid ansett mig böra vårda odlingen i detta land, både innan jag fick embetsmannavård derom och äfven sedan.
Till denna vård hörde äfven, att jag sökte försvara universitetens bestånd, och om jag icke mera kan göra odlingen någon betydande tjenst på annat rum/så skall jag försöka det åtminstone här.
I sådant ändamål är det, som jag också nn vördsamligen anhåller, att Hr Landlm:s första propos. till Ståndet måtte varda på vidblifvande af dess beslut.
Dalum när den s. k. läroverks-comite'en tillsattes skall jag i ett kommande plenum för Ståndet visa genom mitt förordnande att vara medlem deri, och med detsamma ådagalägga om den icke börjades förrän år 1Ö27.
Hr Brå ken hjelm, Pehr Reinh.:
Elter det mänga gånger skedda upprepande af det försvar för universiteter11a, som här ägt rum från en värd talares sida, finner jag mig uppmanad att förklara, att detta försvar, så vidt jag inser, är här åtminstone för ögonblicket alldeles öfverflödigt.
Carolinska institutet kan möjligen hafva haft för afsigt att tillvälla sig rättigheten att promovera doctorer och derigenom ställa sig i bredd med liniversiteternes medicinska faculteter.
Det var åtminstone så talet under min studenttid i Upsala.
Men jag står någots närmare denna tid än de fleste ledamöter af detta Hus, och jag har känt mig uppmanad att redovisa för en omöjlighet, hvilken kanske både institutet och äfven andre erfarit hafva lagt sig i vägen för hvarje bemödande å institutets sida att inkräkta på universiteten.
Denna omöjlighet är nemi. rätt och slätt sinnesstämningen hos studerande ungdomen.
Denna sinnesstämning är verkligen sådan , att den gör omöjligt för institutet att förvandla sig till en facilitet, som kunde exlerminera dem i Upsala och Lund.
Det här så mycket omtalade försvaret för universiteterna är således efter min tanke alldeles öfverflödigt, och numera återstår för mig, som hyser en lika varm farhåga för universiteternes förflyttande till hufvudstaden, alldeles ingen betänklighet deruti, att se detta institut utveckla och utvidga sin verksamhet och gränsen för densamma, så mycket som möjligt är, hvarföre jag med den aldra största fägnad här vill votera för det begärda anslaget och tillstyrka att vi måtte få propos. på förening med BorgareSt:s beslut.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att den vanliga ordningen vid framställande af propos. på utsk:s-betänk:n vore, 16 H. 45 354 Den n November e. m. att först framställdes propos. till bifall derpå, och om denna icke af R. o. Ad. besvarades med ja, framställdes sedan den propos., hvartill discussionen gifvit anledn., eller som blifvit begärd.
[Ivad först beträffade bifall till Utsk:s förslag, så hade Hr Landtm, redan vid början af discussionen förklarat, att sedan Borgare- och BondeSttns prot.ntdr. upplyst derom, att dessa Stånd icke instämt i den voter:s-propos., som StatsUtsk. föreslagit, så kunde den icke framställas till gillande af R. o. Ad.
Deremot ansåg Hr Landtm, sin pligt vara att framställa propos. på den inbjudning, som af ett Stånd blifvit formligen gjord till R. o. Ad., nemi. afPresteStåndet.
BorgareSt. hade visserligen på sätt och vis äfven gjort en hemställan, men den var i så obestämda uttryck till R. o. Ad., att Hr Landtm, icke kunde anse den vara en formlig inbjudning.
Skulle R. o. Ad. förkasta eller icke antaga PresteSt:s, så torde då propos. få framställas på instämmande i det beslut, som BorgareSt. fattat; skulle R. o. Ad. icke heller antaga eller instämma i detta beslut, torde R. o. Ad. då pröfva, huruvida Ståndet ville, på satt Hr von Hartmansdorff föreslagit, förklara sig vidblifva sin mening att afslå alla förslag till voterts-propos. rörtde denna punkt; och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. ansåg denna ordning för propostna vara den rätta.
Jag vill blott för min del reservera mig emot ett sådant behandlingssätt.
Jag tror att min rätt varit att först hade blifvit
Ståndet understäldt att vidblifva sitt beslut.
Hr Frih. o. Landtm, lät nu uppläsa den del af PresteStts prot.utdr., som innefattade Ståndets beslut i frågan, så lydande:
Ståndet ville medgifva, att vid nämnda anslag fästes den förklaring, att institutet derigenom må erhålla en sådan organisation, alt, i enlighet med K.
M:s nåd. regi. af den t i Dec. 1822, pålitlige och tillvande praktiske läkare för alla grenar af medicinalverket till Statens tjenst vid samma institut kunna danas.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade instämma i PresteStts nu upplästa beslut.
Atski 1 lige ledamöter hördes begära votering.
Hr Landtm, yttrade, alt sedan votering nu vore begärd, blefve nödigt att bestämma contra-propositionen.
För att undvika mycken tidsförlust genom en votering öfver contra-propos., skulle jag våga hem - Deii ii November e. m. 355 ställa, att contra-propos:n måtte blifva instämmande med Vällofl. BorgareStåndet.
Man måste först afgöra, på sätt Hr Landtm, yttrat, hvilketdera som skall blifva contrapropos, antingen instämmandet med BorgareSt. eller vidblifvandet af R. o. Ad:s förra beslut.
Jag förbehåller mig att min mening icke varder föi qväfd.
Le frön: Sedan Hr Landtm, föi klarat, att Hr Landtm, ej kan gifva propos., eller rättare sagdt, att föremålet för beslutet ej kan blifva hvad som nu ligger för R. o. Ad. till afgörande, nemi. StatsLJtsk:s beslut eller den redaction, sorn är framställd i betänk.
N:o 3o<; så ligger ju redan deruti ett vidblifvande vid R. o. Ad:s beslut, då den uti nämnda betänk, föreslagna voter:s-propos. afslogs.
Jag frågar då: hvad vill det säga, att Ståndet nu vidblefve sitt beslut, annat an detsamma som Hr Landtm, förklarat, eller att Utsk:s förslag förfallit?
Har jag orätt, så ber jag att Hr von Hartmansdorff, som härom tyckes hafva en annan tanke, ville mig derom öfvertyga.
Ståndets förra beslut innehöll ett afslag å voter:s-propos., såsom innefattande ett villkor af ekonomisk och administrativ beskaffenhet, och emedan 2 Stånd derom stannat emot 2.
Det var således att icke någon votens-propos. skulle antagas.
Jag anhåller att R. o. Ad. icke matte instämma hvarken med BorgareSt. eller med PresteSt., utan endast förblifva vid sitt förra beslut, att bevilja anslag till Carolinska institutet lika med de öfriga Stånden, men utan några tillägg af villkor, förklaringar eller hvad det vara må.
Hr •
Lag er h j el m:
Jag hemställer vördsamt till den sista värda talaren, om icke hans mening kan finnas innesluten i PresleSt:s beslut, åtminstone så nära att lian dermed skulle kunna åtnöjas; ty i detta Stånds upplästa prot.utdr. eller inbjudning förekomma de orden, att ingen votering kan äga rum i förstärkt StatsUtsk.
Jag tror åtminstone, att dessa ord förekomma i PresteSt:s inbjudning, och ifall så är, hemställer jag till den värda talaren, om icke hans opinion kunde inrymmas i den inbjudning, som nu är föremål för öfverläggning eller votering inom R. o. Ad.
Hr Frih. o. Landtm, upplyste, i anledn. af Hr Lagerlijelms anförande, att PresteSt:s uttryck, att ingen votering kan äga rum, influtit, såsom Hr Landtm, uppfattat sakeu, i prot.utdr. bland motiverna till Ståndets beslut.
PresteSt:s beslut, som, innan propos. framställdes, för R. o. Ad. upplästes, hade icke innehållit denna framställning utan vore af följande lydelse:
Hr Landtm, uppläste derefter samma mening utur 356
Den 11 November e. m. PresteSt:s prot.utdr., som här ofvan näst före framställandet af den sista propos:n btifvit inlagen.
Kanske det torde tillåtas mig att uppläsa de ordalag, som efter min förmening borde blifva R. o. Ad:s beslut.
De skulle vara: ”vinner nej, vidblifver R. o. Ad. utan något tillägg sitt beslut ali bevilja Carolinska institutet det ökade anslag StatsUtsk. föreslagit.
Måhända vore kortaste sättet att komma till slut här, om Hr Landtm, täcktes efter hvarandra framställa de båda förslagen till contra-proposition.
Kanske då, om den ena eller andra skulle besvaras med öfvervägande ja, alt den, som vore af motsatta sidan, skulle vilja medgifva, att den opinion, till hvilken han hörde, finge, till besparande af tiden, så sent på aftonen, förfalla, utan en dubbel votering.
Eljest är det så godt att så fort som möjligt skrida till den dubbla voteringen.
Hr Frih. o. Landtm, uppläste nu först BorgareSt:s beslut i denna fråga, och derefter Hr von Hartmansdorffs förslag, hvarefter Hr Landtm, hemställde, om R. o.
Ad. behagade till contra-propos. vid den blifvande voteringen antaga BorgareSt:s beslut.
Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att ja öfverröstat nej, begärde Hr von Hartmansdorff votering.
Upplästes till justering och godkändes följande volertsproposilion:
Den, som antager till contra-propos.
BorgareSt:s förslag, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. till contra-propos.
Hvarjemte bestämdes, att så väl BorgareSt:s beslut som Hr von Hartmansdorffs förslag borde anslås bredvid den uppspikade voter:s-propositionen.
Då härigenom voter:s-propos:n blifvit bestämd, upplästes till justering och godkändes följande voterings-proposition:
Den, som antager PresteSt:s inbjudning till instämmande i Ståndets beslut, att medgifva, att vid anslaget Den ii November e. m. för Carolinska med.chirurgiska institutet fästes den förklaring att institutet derigenom må erhålla en sådan organisation, att, i enlighet med K.
M:s nåd, reglemente af den i i Dec. 1822, pålitlige och tillvande praktiske läkare för alla grenar af medicinalverket till Statens tjenst vid samma institut kunna danas, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, instämmer R. o. Ad. uti BorgareSCs, i anledn. af StotsUtsk:s utlåt.
N:o 346, rör:de frågan 0111 Carolinska institutet, fattade beslut.
Tillika bestämdes att BorgareSt:s beslut skulle bredvid voter:s-propos:n anslås.
Nej — 3g.
B. R. o.
Ad. åtskiljdes kl. | till 11 om aftonen.
In dem protocolli, F. O. Silfverstolpe.
Fredagen den i3 November i84o.
Fortsattes pröfningen af StatsUtskts den i4 sisth Oct. och den 4 dennes på bordet lagda utlåt.
Nto 345, i anledn. af dels afslag, dels återremiss å åtskilliga uti meni.
N:o 3oi framställda votei:s-propositioner.
I anledn. af ett bestridande, som gjordes i sista plenum, af en uppgift, den jag meddelade nng:de nedsättandet af den s. k. läroverkscomiteen, får jag nu på grund af officiella handlingar upplysa, att den nedsaltes i slutet af år i8a5.
Orsaken lill milt misstag, att uppgifva år 1824, var den, att jag i begynnelsen af sistnämnda år företog en resa åt landsorten och der fick bref att återvända hit, emedan comiteens arbeten skulle börjas.
Att dermed sedermera länge dröjde, hade fal~ lit ur mitt minne. 358 Deli i3 November.
Yttrandet ang:de i8:de punkten upplästes.
Ridd.Secret. tillkännagaf, alt Preste- och BondeSt:n gillat voterts-piopostna.
Angrde denna och efteifdljande punkter vore från BorgareSt. ännu ingen underrättelse ankommen.
Gederström, Jacob: Sedan 3 Stånd afslagit K.
M:s propos. om 2tne nya pensionsrum för generaler, samt R. o. Ad. densamma ensamt bifallit, har den frågan grundlagsenligen förfallit för denna riksdag, och Disk. har haft ganska orätt, sorn upptagit R. o. Ad:s ensamma beslut såsom ett alternativ, hvaröfver förstärkt Utsk. borde votera, hvaremot Utsk. har haft fullkomligt rätt att icke upptaga BondeSt:s likaledes ensamma beslut i denna fråga.
Denna contradiction af Utsk. visar klart för hvar och en, som opartiskt vill betrakta frågan, huru skeft sammanfattningen af voterls-proposma blifvit gjord.
Om det är ett factum att 3 Ständ afslagit Konungens propos., och att således frågan om tillökade pensioner förfallit; sä förfaller också det raisonnement, som Utsk. framställt deröfver att de Stånd, som beslutat afslag å Konungens propos., särskildt behagat besluta om 3 pensioner, derigenom att man indrager en district-generals-lön och lemnar den till
Konungens disposition för att deraf bilda pensioner , — en alldeles ny fråga, som är skiljd från den som grundas på K. M:s propos. , och hvilken StatsUlsk. icke haft någon anledn. att upptaga.
Om man erkänner det, så lärer man också finna, att allt hvad StatsUtsk. i i8:de punkten framställt ronde behof af votering förfaller, och att frågan är genom 3 Stånds beslut afgjord till afslag å K. M:s proposition.
Jag är till en del förekommen af Fril).
Jag ville eljest hafva äran fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att i detta hänseende har BondeSt. alldeles afslagit något bidrag. R. o.
Ad. har för sin del beviljat det anslag K. M. har begärt.
De i Stånd, som instämt med Utsk., hafva icke beviljat något anslag, Titan velat bereda tillgångar för dem som tagit afsked, derigenom att man minskade lönerna för dem, som vore i tjenst.
Detta anser jag vara det otjenligaste sätt man kunnat begagna.
När således pluralitet icke finnes för någondera meningen, och det blott är fråga om en hemställan till K.
M. af sådant innehåll, som de i Stånden beslutat, så inser jag icke annat, än att den måste förfalla; ty ett af de öfriga Stånden har alldeles afslagit och det 4-de har fattat ett helt olika beslut.
Om jag icke bedrager mig, så behagade Hr Frih. o.
Landtm, redan vid första föredragningen af denna fråga förklara , att R. o. Ad:s beslut, såsom skiljdt från de öfriga Ståndens, icke kunde blifva föremål för voter:s-proposilion.
Den i3 November. 359 Frih, Sprengtporten, Jac. Wilh.:
SlatsUtsk. har icke föreslagit att taga lönerna från någon af deni, som äro i tjenst, för att deraf bilda pensionsrum, men StatsUtsk. har föreslagit att vid blifvande ledighet minska lönerna för district-generalerne, för att deraf bilda pensioner.
Det lärer således icke kunna bestridas, att ju StatsUtsk. och de 2 Stånd, som med StatsUtsk. instämt, verkligen hafva i principen erkänt, eller i principen lemnat bifall till K. M:s propos. , att nya pensionsrum bolde bildas för generaler.
Fråga är sedermera blott om sättet, och antingen eli särskildt statsansleg för ändamålet bör uppföras, eller örn särskildta pensionsrum böra bildas på sådant sätt, som 2:ne Stånd föreslagit.