Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hade icke ämnat ingå i någon diskus - 348 Den 28 Maj e. m. sion öfver Ilr Gyllenskjölds förslag, emedan jag tillstyrker detsamma, men då jag nu hört motiver framställas emot detta förslag, så måste jag framställa motiver för detsamma.
Jag skall likväl afhålla mig från alt uprepa alla de motiver som jag i gårdagens plenum framställde och endast tillägga en eller annan omständighet, som torde förtjena upmärksamhel.
Man har velat göra alla de förändringar säger Const.Utsk., hvaruti alla opinioner äro ense.
Man säger att i denna punkt äro icke alla meningar ense, men så vidt jag kunnat fatta förhållanderna är största delen af dem, som opiniera i representations-frågan derom ense, att den personliga förtjensten, då den har vissa qvalifikationer, bör framhållas och ega representationsrätt.
Vill man nu gå deras önskningar till mötes, huru kan man då stöta från sig den personliga förtjensten, blott derföre att det fattas densamma en sådan smula jord som Const.Utsk. gjort till vilkor för dess valbarhet.
Går man till Adeln sjelf, så finnes icke i ett enda Adelsdiplom utsatt, att det varit en jordlapp eller vissa hemmantal, som lagts till grund för hans utnämnande.
Vill man nu stadga att dessa nya ledamöter som skola inkomma på Riddarhuset eller i öfrigt ingå i representationen, skola komma dit för deras enahanda förtjenster, så är klart, att man äfven bör söka ställa alla dem som skola inkomma på Riddarhuset i paritet med R. o.
Ad. sjelft.
Men jag lägger den största vigt deruppå, att det allmänna bildade tänkesättet i Sverige, som vill lägga den personliga förtjensten till grund för representationen, mätte, så vidt det står tillsammans med de principer på hvilka Ulsk:s förslag hvilar, tillfredsställas, ty derigenom vinner detta förslag i styrka.
Vill man detta förslags framgång först vid denna och sedan vid en annan riksdag, bör man söka ställa sig så, att del blir öfverensstämmande med allmänna opinionen.
Och hvad förlorar man derpå?
Jag begär icke alt R. o. Ad. må antaga Hr Gyllenskjölds förslag derföre att ett större antal personer skulle blifva delaktiga i representationsrätten, men jag yrkar utsträckning af valrätten.
Hvad förlorar representationen derpå?
Hvad vinner man på att bibehålla de restrictioner, som Utsk. föreslagit?
— Intet, ty den restriktion alt en person skulle ega^ en smula af i mantal satt jord, det är ju en illusion.
Skall man basera en representation på en rätt som är illurorisk.
Sådana skäl är det, förutan dem som jag förut framställt, som beveka mig att tillstyrka bifall på Hr Cyllenskjölds förslag.
Redan i gårdagens plenum tog jag mig friheten alt yttra några få ord i denna fråga.
Jag yttrade mig då så kort som möjligt, emedan jag förutsåg att ämnet skulle snart återkomma.
Jag anhåller derföre att i dag få till hvad jag då yttrade lägga några få ord.
Att här betrakta frågan om embetsmännens representation blott ur theorefiskt synpunkt, anser jag icke löna mödan.
Det är nödvändigt att tillse hvad som låter sig verkställa, och så vidt möjligt är följa den grundsats som Const.Utsk. uttalat, nemi. att nu blott an - Den 28 Maj e. m.
349 laga sådana förändringar, om hvilka man har anledn. tro, att det allmänna tänkesättet är någorlunda ense.
Den siste talaren har framställt såsom en grundsats, om hvilken man vore temmeligen öfverens, att det numera icke är hördén, icke förmögenheten, åtminstone icke ensamt dessa qvalifikationer, utan hufvudsakligen den personliga förtjensten som bör vinna de politiska rättigheterna, således äfven representationsrätten, och alt följaktligen, då onekligen en personlig förtjenst kan af embetsmannen ådagaläggas, Iian äfven skulle af deu allmänna opinionen, som erkänner grundsatsens riktighet, tillerkännas representationsrätt.
Det förhåller sig likväl ofia med dessa allmänna grundsatser så, att många af deras förfäktare strida med ifver för dem ända lill dess att de skola tillämpas, men då är det slut.
Så förhåller sig också med denna.
De som i allmänhet ifrigast förfäktat personlighetsprincipen, göra likväl gerna upp den så långt som det sträcker sig inom deras krets, men då det kommer under den, då är det sint.
Så förhåller det sig äfven med dem, som ifrigast tala mot börden och förmögenheten såsom qvalifikation.
Det är just under samtal med dem som jag blifvit öfverlygad om att de icke under något vilkor velat utsträcka representationsrätten så långt som den siste talaren önskat, eller till embetsmännen i allmänhet.
Jag har sedan Const.Utsk. framställt sitt förslag, hvilket synts mig bereda möjligheter till förbättringar i representationen, sökt så mycket som möjligt skilja mig från mina önskningar, och genom samtal med riksdagsmän från olika
Stånd förvissa mig om hvad som skulle med något hopp om framgång kunna föreläggas dem.
Jag har dervid serdeles inom ett Stånd framför allt mötts af farhåga för ett alltför starkt inflytande af embetsmännen inom representationen.
De räkna, med eller utan skäl, Preslerna såsom embelsmän.
De veta ju af erfarenheten att inom Adeln förekommer ett betydligt antal af embetsman, och inom BorgareSt. kunna redan finnas mångå samt efter det förslag som Const.Utsk. framställt, till följd af hvilket äfven husegare i städerna skulle få välja inom BorgareSt., är icke blott möjligt men temmeligen sannolikt alt åtskilliga embetsman ytterligare, icke blott få valrätt, utan äfven inträde i representationen.
De frukta sålunda att redan genom det förslag som framställts, ett nog stort inflytande blir åt embetsmannaklassen lemnadt.
Frågan är då, huruvida det är skäl, att äfven om embetsmännens rättigheter voro obestridliga, försöka att vid detta tillfälle åt embetsmännen förvärfva dem.
Jag tror för min del att något skål dertill icke förefinnes, och jag skulle t. o. m. tveka, om här vore fråga om alt antaga en ny representation, byggd på grunden af samfällda val, huruvida det icke vore så godt först som sist att bestämma hvilka embetsmanna-kategorier, som icke borde få valrätt, ty det är en strid som i sådant fall otvifvelaktig! verkar förstörande.
Det är icke utan skäl man befarar ett alltför stort inflytande af embetsmännen inom representationen, icke blott ur deras synpunkt betraktadt, som frukta embetsmännen, såsom de der blott vilja yrka anslag, hvilket' är det vanliga motivet, men äfven hos andra, (hos 350 Den 28 Maj e. m. mig kommer visserligen icke fr rikta n från det hållet, ty ehuru tjensteman, tror jag mig kunna med samma samvetsgrannhet som någon annan behandla sådana frågor,) upslår fruktan egentligen för de kastningar som ofta upkomma mellan för mycket embetsman och för litet embetsman, och der embetsmännen någon gång blifvit för mycket öfvervägande, har en återgång inträffat, så ali de så vidt möjligt är vid derpå följande val blifvit alldeles uteslutne.
Vi veta att i Norrige började man i allmänhet med alt välja embetsman till Storthingel, och detla fortgick under del nya Statsskickets första 10 a 12 år.
Hände slutligen att ernbelsmännen lingö en betydlig majoritet i Storthingel, och derefter inträdde den reaktion mot embetsmännen, som gifvil sig luft i de följande Storthingen, der åter jordbrukarnes antal egt en betydlig öfvervigt, ja en alltför stor öfvervigt, hvilket troligen-icke handt, om embetsmännen från början varit af ett mindre och afvägdl förhållande lill representationen.
I Frankrike har förhållandet ledt till ännu en annan skada.
Afven der inträffade t. o. m. efter 1830 att embetsmäunens antal inom Deputerade Kammaren blifvit så betydligt stort, att derföre lärer åtskilliga förslag ang;de uteslutande af vissa embetsmanna-kategorier från valbarhet hafva upståtl, och det var ett af de aldra kraftigaste medlen, som af reformvännerna i Frankrike begagnades för att åstadkomma banketterna och öfriga tillställningar som slutligen frambragte Februarirevolutionen.
Della är nu förhållanden, som för tillfället bär icke äro att befara, men då man ser hvilken farhåga som i allmänhet existerar mot detta embetsmännens alltför stora inflytande, och att det icke saknar hvarken teoretiska eller praktiska skäl, så tror jag att om man lifligt önskar framgång åt den reform som vi äro på väg att börja, så bör man gå försigtigt tillväga och taga hvad som möjligen ulan serdeles motstånd och fruktan kan erhållas.
Det är på denna grund jag vågar tillstyrka afslag å denna till öfverläggning framställda gemensamma tanke.
Hr Carlheim Gyllenskjöld: Med Gr.
Hamilton instämmer jag deri att embetsmännens inträde uti representationen i allmänhet icke kan ur leoriska skål försvaras.
Det är likväl ett för vårt land eget förhållande med embets- och tjenstemännen, dels att de fleste bland dem äro oafsåttliga, dels att hos dem finnes en så öfvervägande grad af bildning, vid jemförelse med flere andra samhällsklasser, att deras uteslutande från representationsrätt derföre blefve en verklig förlust, helst om R. o. Ad. skall härefter välja sina riksdagsmän och således ett inskränktare antal embetsman tillhörande
Adeln undfår plats i Riksförsamlingen.
Dessa tvenne omständigheter hafva utgjort egentliga grunden till mitt förslag.
En annan anledning dertill är den, alt jag, i motsats till livad Gr.
Cederström framställt, har trott mig förmärka att den fordran på representations-reform, som inom vårt land egt rum, har haft sitt förnämsta stöd hos den ofrälse embetsmannaklassen, och vi veta alla, alt det var en ofrälse embetsman, som först afgaf ett genomgripande förslag till re - Den 20 Maj e. m. 351 presentationsförändring.
Jag har sökt lära känna allmänna tänkesätt i landet såväl ibland embetmän sota hos allmoge och öfrige siåndsklasser och tror, att den vida största delen af nationen anser icke endast ofrälse ståndspersoner som ega fastighet utan äfven ofrälse erubetsmän som åro med dem jemförliga, böra ega del i nationalrepresentationen.
Skulle, på sätt här blifvit yttradt, en reaktion i allmänna tänkesättet egt rum och äfven här besannas den gamla erfarenheten, att när fråga blir om tillämpningen man ej längre vidhåller de allmänna satser, dem man tillförene ifrigt förfäktat; så förfaller lill någon del vigten af hvad jag anfördt.
I alla fall tror jag visserligen icke, att någon stor våda är för fäderneslandet att befara, om ofrälse obesutna embels- och tjenstemän icke nu i representationen uptagas.
Men, på de skäl, jag här ofvan först anförde, är jag temligen viss, att del för vårt land kunde vara en fördel, åtminstone alldeles icke vådligt, att låta den icke fastighetsegande embetsmannen välja och väljas till folkombud, lika vål som den, hvars enda företräde framför sina kamrater bestode uti egandet af §:dels hemman å landet eller en obetydlig tomt eller hus i någon stad.
Jag tror, att allmänheten på det bela och embetsmannen sjelfve isynnerhet skola finna det halft och principlöst att göra en sådan skillnad emellan personer, hvilka dock anses ega enahanda ställning i samhället och bland hvilka det lätt kan tänkas, att de från representationsrätt uteslutne ega större både personligt värde, duglighet, insigter och förtroende, än de, för hvilka man nu vill medgifva denna rätt.
Följdriktigare vore då, att bär, likasom det nyligen skett annorstädes, rent ut förklara, att embels- och tjenstemannakallet, för tjenstetiden suspenderar rättigheten att välja eller väljas till folkets ombud vid riksmötena.
Vill man det icke, så må man se sig väl före, att samhället vinner, hvad det bör vinna på förändringen och alt missnöjet med del bestående ej må utan skäl underhållas genom vägran att lemna embets- och tjenstemännen såsom sådana del i folk-representationen.
De skäl, som en värd talare i närheten af mig anfört mot det förslag till gemensam lanke som Hr Gyllenskjöld framställt, och som äfven jag i eli sednare förslag yrkat, skulle jag tro vore intet att säga emot, om vi hade yrkat ett förökande af antalet af de embetsman, hvilka såsom valde skulle få inträde i de blifvande kamrarne, eller om vi sökt att helt och hållet borttaga alla inskränkningar i detta antal.
Då kunde man befara, och det med skäl, att de äfven i numerisk vigt skulle vinna ett alltför stort inflytande i Riksförsamlingen, likasom de utan tvifvel skulle tillvinna sig detta inflytande genom deras vana vid allmänna ärenders behandling samt genom en mera upöfvad taleförmåga.
Men härom är ju icke fråga.
Ingen af oss har yrkat att det skulle blifva mer ån de föreslagna 15 ledamöterna, ehuru jag beklagade i går, att man icke kunde gifva dem större andel.
Vi yrka blott att valrätten måtte utsträckas till alla de personer i vårt land, hvilka äro eller hafva varit em - 352 Den 28 Maj e. m. betsmän med K. fullmakt, emedan vi anse att det är på denna grund som deras anspråk rättvisligen bör byggas och icke på det tillfälliga, om de kunnat förvärfva sig en liten jordtorfva.
Det rätta skälet hvarföre de skulle deltaga just i Adelns representation, ligger väl deruti, att från äldre tider embetsmän med K. fullmakt ansets för Adelns vederlikar, såsom man säger.
Om sä är, bör man icke af dem för uiöfvande af deras valbarhet, fordra någon annan kategori eller grund, än den som egentligen fordras för Adeln till valbarhet, och det är K.
M:s utnämnande af dessa personer.
Sedermera har delta gått i arf, men det är dock egentliga grunden för Adelns valbarhet.
I öfrigt instämmer jag i hvad den siste talaren yttrat deruti, att jag förutser stora vådor för det grundlagsförslags framtida bestånd, som vi nu diskutera, om vi fortfarande genom att utesluta en stor del af embeismännen och låta hos dem gro del frö lill missnöje som utan tvifvel bidragit lill de agitationer som i sednare tider egt rum i vårt land i delta fall.
Ingen må undra deruppå att en högre eller lägre embetsman som, förenande skicklighet med sin Konungs förtroende och allmän verksamhet, och som sett sig utesluten från det dyrbara förtroendet att få välja och få vara riksdagsman, då de derjemte sett personer af alla 4 Stånden och serdeles af de 3 Stånden utom PresteSt., som visserligen icke varit så fullt qvalilicerade alt deltaga i dessa dyrbara värf som de, man må icke undra på, säger jag, om en sådan embetsman känner sig behandlad med orättvisa och med skäl blir missnöjd, och hans missnöje skall nog förr eller sednare gifva sig tillkänna.
Jag anhåller vördsamt alt R. o. Ad. måtte laga denna sak i noga betraktande.
Jag anhåller om ursäkt för del jag vågar än en gång begära ordet i samma fråga, jag gör det likväl icke för att ingå i replik på hvad som yttrats i anledn. af milt förra anförande, utan endast för att fylla några luckor deri, sorn jag förmärkle först sedan jag lemnat ordet.
Ett af de väsentligaste skälen, hvarföre jag icke kan rösta för flr Gyllenskjölds förslag, är det, att jag icke vill updraga eller gifva ett slags åliggande åt Const.Utsk. att försöka ett arbete som jag verkligen anser omöjligt.
Det är temligen lätt att gifva representationsrätt åt alla embetsmän, såvida man upgör representationen på grunden af samfälda val.
Det kan också vara lätt om man vill införa ett femte Stånd och deruti inrymma alla embetsmän jemte en och annan kategori som f. n. är orepresenterad.
Men svårigheten blir ofantligt mycket större, om man skall inympa embetsmännen på de redan befintliga Stånden.
Det skulle nemi. enl. min tanke icke vara mycket att bjuda på, om man åt alla, som äro eller varit embetsmän med K. fullmakter, öfverlemnade rättigheten att utse 15 representanter bland sig.
Jag har åtminstone för min del ansett det för litet, då antalet af dessa väljande vida öfvergår antalet af dem som i samma Stånd enl.
Const.Ulsk:s förslag skulle välja de 60 ledamöterna.
Vill man åter Den 28 Maj e. m.
353 åter börja alt dela dem och låta en del embetsman välja till ett Stånd och en del till ett annat, så kommer man in i dessa svårigheter, hvilka man visserligen på papperet kan lösa, raen hvilka knappast låta sig lösas praktiskt, så nemi., att förslaget kan antagas.
Der kommer det slraxt att heta under enskilda samtal, gif oss den, den vilja vi taga, men icke af en annan klass embetsman o. s. v., och det blir slutligen blott 2 Stånd på hvilka de skulle kunna inympas nemi.
Adeln och PresteSt., och icke ens inom dem är jag med mig fullt ense om huru det borde ega rum, och så mycket mindre tror jag det vara möjligt att härutinnan framställa ett förslag, som kan vinna alla 4 Ståndens bifall.
En annan omständighet, som härvid också bör tagas i betraktande, tror jag mig hafva nämnt i förlidet plenum, hvilket jag likväl icke bestämdt erinrar mig, och jag anhåller sålunda om ursägt ifall jag uprepar något af hvad jag förut har sagt.
Hela detta Const.Utsk:s förslag afser i allmänhet mindre en nybildning än en utveckling af hvad som redan finnes.
Att gifva embetsmännen såsom sådane representationsrätt, vore något i vår representation nytt, deremot att gifva en jordegare reprelentationsrält, antingen han är embetsman eller icke, är blott en utveckling af hvad som redan finnes.
För närvarande innehåller Kiksd.Ordn. ett stadgande, som gör de ofrälse jordegare, hvilka varit i rikets tjenst, blott derigenom oberättigade alt åtnjuta en valrätt, som de skulle hafva åtnjutit om de saknat de qvalifikationer, som degenom sin embetsmannabildning och erfarenhet måst innehafva.
Det är denna, man kan nästan säga orimlighet, som Coust.Utsk. velat afhjelpa, och då Const.Ulsk. icke har trott sig med framgång kunna afhjelpa detta blott genom att borttaga dessa inskränkningar i den § der de befinnas, tror jag det varit välbetänkt af Utsk. att söka bereda för dessa, förut genom sin embelsmanna-egeuskap oberättigade jordegare, valrätt i det Stånd Utsk. föreslagit.
Det är äfven ur denna synpunkt jag vill i delta fall helst understödja Utsk:s förslag oförändradt, och icke kan understödja Hr Gyllenskjölds framställning.
Härmed har jag till en del kanske besvarat den anmärkn. som Frih.
Hamilton gjort, ty ehuru motionärerna icke föreslagit att embetsmännen skola i afseende på representanternas antal i vidsträcktare mån än hvad Utsk. föreslagit, i representationen inkomma, så förutser jag att om de skola komma in, så måste äfven antalet förökas.
Jag skall, lika sora den siste värde talaren frånskilja mig all princip, och endast betrakta ämnet från dess ståndpunkt för tillfället.
Jag kan då inför R. o. Ad. sanningsenligt försäkra att jag känner en opinion i delta ämne, som öfverensstämmer med min och som är så beskaffad att den torde kanske kasta den öfvervägande voteringssedeln i det blifvande förstärkta Const.Utsk., men att denna opinion fordrar just en sådan extension som den Hr Gyllenskjöld föreslagit.
Jag förutsätter ali Ad:s ledamöter icke motsätta sig utvecklingen af detta reform7 H. 23 354 Den 28 Maj e. m. förslag, derföre alt man tager bort det der lilla mantalet, och jag kan åfvan förutsätta att PresteSt. vill göra så med.
Hvad nu angår Const.Utsk:s stora förlägenhet som skulle upkomma derigenom alt man borttog denna qvalifikation af jordlappen, så måste jag bekänna att jag icke kan inse den minskade förlägenhet hvaruti de skola sig befinna om jordlappen vore qvar, ty hela samtliga siffertalet af dem, som ega K. fullmakt, måste ju genomgås för att utlaga alla dera, som icke hafva jord, och alla andra äro ju qvar.
Då kan man icke pä förhand bestämma huruvida de sorn tagas bort blifva civila eller militära tjenstemän af en eller annan slags klass i samhället, utan Coust.Utsk. måste ovilkorligen föreställa sig alla de klasser inom denna stora kategori, sora finnas i samhället, ty Consl.Utsk. kan icke på förhand känna hos hvilken individ denna qvalifikation af alt ega ett hemman förefinnes.
Alltså måste Const.Utsk. upgöra sina upställningar på grund af den egentliga stora kategorien, d. v. s. att det arbete, som åligger Consl.Utsk. blir exactemenl lika stort om denna qvalifikation qvarstår eller icke.
Således tror jag all om man vill denna förändring så bereder man sig en ökad styrka, just derigenom att man går in på del förslag
Hr Gyllenskjöld gjort, och således tror jag att detta förslag bereder så väl hvad den siste värde talaren som äf ven jag åsyftar.
Jag anhåller att till alla delar få instämma i hvad Gr.
Hamilton yttrat och endast ytterligare tillägga några ord med anledn. af hvad ett par ledamöter efter honom anfört.
Sålunda har t. ex. Frih.
Hamilton sagt att han skulle äfven godkänna de betänkligheter som Gr.
Hamilton yttrat motembetsmånnens såsom sådane intagande i representationen, om man velat utsträcka embetsmännens representationsrätt utöfver de 15 ledamöter som Utsk. föreslagit för intagande af jordegare hvilka tillika varit eller äro embetsman.
Jag får då fästa Hr Frih-.ns upmärksamhet derpå att Hr G yl lensk jölds förslag verkligen innebär ett vidsträcktare intagande, enär det lyder sålunda: alt åt ofrälse embets- och tjenstemän bör förunnas representationsrätt utan vilkor af fastighets innehafvande under egande rätt.
Hr Gyllenskjöld har sålunda i sitt förslag icke gjort den inskränkning som Frih.
Hamilton förutsatt.
Hr Gyllenskjöld har bland andra motiver för sitt förslag äfven yttrat, att missnöjet i laudet icke skulle lägga sig förr än embetsmännen såsom sådana i representationen inkommo.
För min del anser jag all man i allmänhet icke bör uti lagstiftningen införa några stadganden endast för att genom dem undkomma missnöje.
Jag anser således att della skäl icke ensamt är nog gällande för embetsmännens intagande i representationen, och vid detta tillfälle behöfves detta stadgande så mycket mindre införas, som enl.
Const.Utsk:s förslag i afseende på embetsmännen, en väsendtlig förändring i alla fall skulle inträffa, ty såsom Gr.
Hamilton redan förut påpekat, för det närvarande får en embetsman, om han eljest vore berättigad till representation, derföre att han år eller varit embetsman icke in - Den 28 Maj e. m. 355 komma i representationen, embelsmannaegenskapen är för honom ett evinnerligt hinder, som utestänger från representationen.
Detta utestängande har Utsk. borttagit, så alt den, som eljest vore representationsberätligad, han år oell blir enl.
Const.Ulsk:s förslag det äfven om han är eller varit embetsman.
Detta år en rättvisa, som genom Coust.Uisk:s förslag blifvit införd, och då sålunda den nuvarande orättvisan blifvit genom Const.Ulsk:s förslag borttagen, så tror jag att äfven de som göra afseende på det missnöje som Hr Gyllenskjöld omtalat, kunna med Const.Utsk:s förslag vara skäligen belåtna.
Hr Gyllenskjöld har förklarat sig vara vän af förslaget samt att det var för att bereda en större möjlighet för dess antagande som han väckt detta förslag till gemensam tanke.
Jag anhåller likväl att få fästa hans och Ståndets upmärksamhet på den olika ställning, hvari de personer äro, som anse att embelsmännen böra intagas, mot dem som anse att så icke bör ske, ilhy att den, som anser alt embelsmännen böra intagas, han kan rösta för Const.Utsk:s förslag, oaktadt embelsmännen icke der finnas, i den förhoppning att han möjligen i framtiden, då tänkesättet stadgat sig, kan få in dem, hvaremot det svårligen kan låta sig tänkas alt den, som icke vill hafva embelsmännen såsom sådane intagna i representationen, skulle kunna rösta för Const.Ulskis förslag, om erobetsmanna-egenskapen blir en grund för rättigheten alt inkomma i representationen.
Jag tror således att Consl.Utsk. i delta fall så väl som i de öfriga gjort rätt, då Utsk. inskränkt sig till att föreslå endast sådant hvarom tänkesättet vore ense, och alt tänkesättet icke är ense derom att embetsmännen borde inkomma i representationen ensamt på den grund att de äro embetsman, det har Gr.
Hamilton redan ådagalagt, men det hvarom allmänna tänkesättet är ense, att nemi. embetsmannaegenskapen icke bör vara ett hinder för dem, som eljest till representation är berättigad att deraf få begagna sig, det har Gr.
Hamilton äfven visat och det har Utsk. föreslagit.
Så vidt jag kunnat fatta Hr.
Gyllenskjölds förslag, är deri icke uttryckt, i hvilket Stånd dessa embetsman skola intagas.
Ar detta förhållandet, finnér jag billigt, att R. o. Ad. godkänner förslaget, dock måste jag uttryckligen reservera mig mot dessa embetsmäns uptagande bland R. o. Ad.
Jag ber om ursäkt alt jag åter uplräder i denna fråga.
Mängden af de serskilda förslagen synes hafva föranledt missförstånd, som jag är angelägen alt afhjelpa.
Fördenskull nödgas jag till en del uprepa hvad jag nyss haft äran anföra, nemi. alt de förslag, som bär blifvit gjorda om embetsmännens inrymmande i representationen, skilja sig egentligen blott i fråga om det Stånd, till hvilket de inom representationen borde räknas.