Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 24 Martiim. och den med 5000 R:dr Inkomst betala t ex. fyradubbelt högre procent, än deri med 500; så skulle den förre få skatta 4 gånger mer än den senare, i förhållande till deras ömsesidiga hushyror och öfriga behof.
Herr Spaldencreutz, Arvid Johar t , uppläste följande : Sedan jag vid 1815 års Riksdag, så väl inför BevillningsUtskottet, såsom dess Ledamot, sorn inför Högloflige Ridderskapet och Adeln, så fullständigt yttrade min öfvertygelse om orättvisan af de vid 1812 års Riksdag antagna Bevillnings-grunder, hade jag vidden, na Riksdag ämnat iagttaga den största tystnad i detta ämne, hellst jag i början af Riksdagen tydligt såg , att samma fördomar och misstag i detta vigtiga fall ännu voro allmänt gängse
Bevillnings-grunder och deremot äskat återupplifvandet af 18 10 års grunder, så anser jag mig skyldig rättvisan af den sak jag hittills förfäktat och alltid skall förfäkta, att Den 24 Martii, f. m. 367 å nyo fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på de i högsta grad vigtiga skäl, som påkalla dessa sednare grunders antagande , och hvilka jag vid 1815 års Riksdag, ehuru iörgäfves , framställde.
Billigheten af en Bevillning är den , att den mindre bemedlade skonas så mycket möjligt är, och att den mera förmögne underhielper eller bidrager till denna förskoning.
Deremot skall den , som äger Rörelse eller Egendom och med arbete och möda måste förskaffa sig inkomst deraf, genom en bestämd Lag 368 Den 24 Martn, f. m. vara förbunden, att ej allenast betala för sig sjelf, utan äfven för den förenämnde.
Aldrig kan en författning, som leder till dylika resultater, anses god och antaglig.
Om än Capitalistens afgift blir aldrig så liten, så är det redan en lättnad för den arbetande , som dessutom betungas med alla möjliga besvär Och kostnader.
Den 24 Martil, f. nu 369 ras.
Man skulle kunna säga, att detta vöre ett våld } men detta våld vore ej större än dt t, som nu sker, att uppskatta ett Hem-J mans värde, amingen efter godtycko, eller efter den ännu felagtigare grunden:
Köp, som årligen undirgår förändringar och följagteligen lätt kan åstadkomma brist i den påräknade BeviliningsSumman.
Vi kunna så'edes , genom ett länere antagande af hittills följda Beviilnings-principe , lätt komma till samma resultat, som vi just genom antagandet veiat undviKa, och exempel härpå hämtas af de si-t sta arens erfarenhet.
Ty kan någon finna det obilligt, att då tvänne Personer, som behöfva samma lefnadskostnad, men äga dertill olika, eller den ena kanske dubbelt större Inkomst än den andra, äfven betala olika , pä det sätt, att den, sorn har minst och dermed bärgar sig fullkomligt, men ej mera, skall be* tala blott hälften mindre än den andra, som har dubbelt och kan till öfverflöd eller större vinst använda den öfverskjutande hälften?
Vore det ej billigt och äfven patriotiskt, om den sednare för den öfverskjutande hälften erlade en liten Progressions-afgift, som minskade tyngden för den behöfvande, men orsakar de Progressions - betalaren ringa eller ingea skada ?
Afd. 47, 48. 37° Den 24 Martil, f. tu.
Jag tror mig nu hafva tillräckligt upplyst hvad rättvisa och billighet i en Bevillning påfordra, och dä till den förras ernående fordras
Capitalistens medverkan och till de.1 sednare en ringa progressionsafgift , men bägge dessa medel saknas i nu föreslagna Bevillningsg'under och deraf uppkommande B villningsFörslag , så måste man , vid nogare eftersinnande , finna rättvisan och billigheten deraf, att jag helt och hållit ogillar Utskottets Betänkande.
Friherre Cederström,, Jacob: Bland de frågor, hvilka tillhöra Riksens Ständers öfverlägga zrngar, är Bevillningen en af de vigtigaste.
Enligt nu varande Bevillningsgrun^ der, är massan af Nationen mycket tryckt och Den 24 Martil, /. nu jag anser för min del 1810 års Bevillningsgiunder åstadkomma en j-mnare fördelning, da de af Herr von Törne dervid föreslagna rättelser iagttagas.
Jag kan icke ins amina med de Ledamöter, hvilka yttrat, att allmänna OpiJ nionen skall för närvarande gilla 1812 års grunder.
Jag tror för min del, att om RidderJ skåpet och Adeln nu m; d lugn pröfvar båda BevillningsSystemerne, skall det afår 1810 befinnas äga ett stort företräde framför det af år tSi2; och om några rättelser uti det förra skulle anses nödige, gifveg dertill ännu "tilid räckeligt rådrum; men i händelse de nu gällande Bevillnings-grunderne skulle å nyo antagas, instämmer jag uti den reservation Herr Uggla afgifvit.
Herr af B naelman, Gustaf:
Jig kan för ingen del vitsorda det dröjsmål med Förslaget på Bevillnings-grunderna , som velat Bed villningsUtskottet tillvitas.
Icke eller kan jag medgifva, att Bevillningsutskottet, i dess första Betänkande, tiliegnat Herr von Törnes project ett afgjordt företräde , hvilket skulle hafva innefattat en uppenbar motsägelse emot Utsi ottets egen tanka, utan endast under förutsättande, att berörde project rätteligen kunde tillämpas, ansett det möjeligen kunna leda till jemnhet i beskattningen och en enkel redovisning.
Men det 372 Dén 24 Martii, /. mi är just denna tillämpning eller verkställighes ten deraf, som gör hela Forslaget mindre användbart, i synnerhet för nu varande tide* punct betänkeligt , till och med äfventyrligt, om eljest angelägenheten att Staten må erhålla dess påräknade behof, såsom den verkeligen bör, föitjenar ett vigtigt afseende.
Förordningar, och äfven så vida öfverensstämma dermed, att den behållne Inkomsten icke bör beräknas under 5 procent af Fastighetsvärdet, ej mindre å Landet än i Städerne, för hvilka sednare Brandförsäkringen äiven bör komma i beräkning; likväl skiljer sig derifrån i den hufvudsakliga omständighet, att Räntor för Skulder få afräknas; så förstår jag sannerlign icke, huru en sådan afräkning må äga rum och BevillningsSumman likafullt utgå.
Dessa skulder till flere in lhoner komma sannolikt att öfvertagas af Banquen, u an att de, som i Disconterne äga fordrmgar, derföre erhålla Ränta för hela denna summa kan följagteligen ingen Bevillning åläggas.
En icke eller ringa del af Contantes penningar måste vara nedlagd pä nybyggnad eller förbättringar å hus i Städerne, efter som deras värde ifrån 1803 till 18 tö o« agtadt Handels-iörelsen de sednare åren at.sen - Den 24 Martii, f m. 373 ligt minskats, stigit utöfver 3 Millioner; och om man undantager de 19 Millioner, som utgöra Fastighetsvärdet i Hufvucjstaden , hvaraf hushyra till största delen vöre1 att påräkna, skulle deremot af de 28 Millioner, som belöpa 6ig för de öfrige Städerne, visst icke tredjedelen kunna, i brist af en sådan inkomst, påtöras Bevillning ; och det ändå i intetdera tal-i let till husens fulla värde:
Hvarest ersättning för alla dessa ofantliga brister skulle tagas, öfveigår sannerli-. gen min fattningsgåfva, och jag tror knappt, att något påliteligt Surrogat derföre kan uppgifvas.
Man talar om orättvisa i nuvarande BevilD ning , för det att den träffar Fastighetsägare, utan afdrag för skulder; men Staten harju oStridig rätt , att för dess behof hålla sig till dessa Fastigheter, utan sammanhang med ägarens serskildta omständigheter.
Är det väl sannolikt, att de, som böra besörja Taxeringar, ne, i samma stund de öfvergå ifrån en under längre tid vunnen erfarenhet , tillika skulle äga den, för en alldeles ny methode, oumbärliga skarpsinnighet, att intränga i hvarje enskilt mans invecklade eller undandöljde tillgångar ; den oväldighet, att utan missledning af tvetydigheten eller listen, af afvunden eller fördomen, bestämma hvars och ens rätta skattskyl - 374 Den 24 Martil, j. m. dishot; och skulle icke, i motsatt fall, den orättvisa alif för lätt inträffa, att denidoge och trefne
Metjhoigaren fick gälda lättingens ellet slösaren* skuld till Staten?
Skulle icke denna orättvisa vara mera hård och tryckande , än den, sorn nu är blott tillfällig i för hallande till Bor* genäri ns egen nytta?
Och oin man vill tillägga dessa den vanheder, att oaktadt tydelig • författning icke godtgöra Bevillningen för de-, ras fordringar, en beskyllning, som för de Heste torde van oförtjent; så vore väl icke eller med det motsatta BevillningsSy,temet dem b< tagit , att genom tillställningar , som Lagen aldrig kunde åtkomma, bereda sig enahanda fördel.
Jag tycker m'g dessutom finna, att den värde TaLren , som sä ifrigt yrkat förändring i Bevillningsgrunderne, sjelf tviflat om en redJ bär verkställighet deraf, då han föreslagit, att Fudnägtige i Bmquen och RiksgäldsContoiret, med uiöfvande af Riksens Ständers och Svenska Folkets hela Beskattnings-rätt, skulle äga att stadga Bevillning* afgiften till det belopp, som för Stat ns behof erfordrades; och hvem förutser icke deraf samma belägenhet, som 18'2 inträffade, då Fullmägtige hos Konungen föreslogo att låta i blåder kungöra, det Bevillningen för förra året med 30 procent för hvar och en borde förhöjas ?
Jag tror mig således äga Fullt skäl, att an3 se de af BevillningsUt*kottet uppgifna BeviH-i ringsgrunder såsom de säkraste och till tidens skick lämpligaste; utan att i minsta måtto dela den farhåga för en deraf uppkommande giundskatt , som blifvit framställd; enär Riksens Ständers rätt att beska t > sig sjefve aldrig kan förminskas af de grunder, som för en sådan Beskattning antagas, hvilka i en eller annan form alltid måste blifva nödvändigt* så länge Bevillning skall utgöras.
Och lika så litet kan jag inse någon vådlig het i Bevillningsutskottets försök, att bestämma en viss Minimi-afgift å Landets Fastigheter, till förekommande af osäkerhet i B-rvillningsSumman, med alla deraf följande oläeenheterr hvilket dessutom, så väl sorn hela Bevillningsstadgan, kommer ati Riksens Ständers pröfning underställas.
Af allt detta drager jag den slutsats, att om också det nya Systemet möjeligen kan bringas till verkställighet, då Rikets Penningeverk en gång hunnit till stadgad säkerhet och jemte förökning i konstflit och p:oduction iörmått bereda en mera allmän välmåga och en me^a be4 stämd Opinion, är det åimirv-tone i närvarande period alldeles olämpeligt i jemförelse till det af BevillningrUtskottet föreslagna , hvars antagande jag vördsammeligen tillstyrker. 376 Dea 24 Martil, f. m. Friherre Wrangel, Henning, förenade sig med Herr af Brinckman.
Jag har icke ämnat tala om grunderne för Bevillningen, hvarom man visserligen kan hysa skiljagtiga tankar, och hvilket ämnes utredande i min när* varande ställning jag tror icke lil höra min ber fattning.
Jag anhåller blott, att få tillkännagilva min förundran öfver några idéer, jag hort yttras, hvilka förekommit mig särdeles oväntade, samt att få b svara några anmärk-: ringar, hvilka blifvit fr anställde.
En Ledamot har påstått, art om Bevillning af synbar förmögenhet antogs såsom Bevillningsgiund, Bevillningen lätteligen skulle kunna till Grundskatt lörvancilas.
Detta förefaller mig så mycket mera besynnerligt, som, enbgt vår nu varande RegeringsForm, Riksens
Ständer äga fullkomlig rättighet att vid hvarje Riksdag pröfva och antaga de Bevillningsgrunder, hvilka de anse vara de lämpligaste, och som Riksens Ständers Sammankomster äro för vissa tidskifä ten bestämda, oberoende af Bevillningens beskaffenhet.
Man har vidare anmärkt såsom ett ingrepp uti Lagstiftande Magtens rättigheter, att R geringen år 1813 tillKännagaf, det värderingarne af Fastigheterna på Landet uppgått till ett högre belopp, än hvartill de varit beräknade, samt att, i anledning deraf, Pröfnings?
Denna åtgärd, hvilken jag, på nådig befallning, såsom StafsSecreterare vidtog och hvilken var ibland de uppdrag, som jag med Den 24 Martii, f. m. 377 största nöje uppfyllt, trodde jag skulle vittna örn afsigten, att icke onödigtvis öka Bevillmngssumman.
Regeringen i sådant afseende och för att derigenom bidraga till en jemn Beskattning, lemnade PrötringsComitéerne ifrågavarande upplysning, hvilken Comitéerne äga begagna eller icke begagna, förmodade jag icke skulle kunna af någon mtsstydas såsom ett ingrepp i Na ionens Beskattnings-rätt, då verk^ ställigheten berodde af Nationens Ombud och afsigten var att lindra Nationens bötdor.
Innan jag ingår i hufvudsakliga ämnet, torde jag böra yttra mig angående den betänklighet, som Herr af Brinckman framställt, hämtad ifrån beskaffenheten af vår tidpunct, hvilken han anser o jenlig för ett ombyte i Bevillningsgrunder.
Vore denna betänklighet grundad, så vore ingen ting onödigare, än hela den öfverläggning vi nu förehafva; men jag tror den icke vara sådanJag tror, tvärtom, att i samma mohn, som bela Folkmassan har känning af Penninge-förläg*mheten, i samma mohn, som största delen af Jordägare äro skuldsatte; är det också angeläget att öfvergå till mera skonsamhet för den fattige, till en större rätivisa i Beskattningen; och jag tror följagteligen att ingen tidepuncts al männa ställning har mera fordrat en förändring, än den, hvari vi nu befinna 06S.
Efter min 378 Den 24 Martil, /. m. tanka, tillhör Rikets Ständer blott, att sjelfva bjuda Opinionen j men ick att antaga, icke att böja s g iör någon annans, än deras egen.
Hufvudsakliga ämnet omfattar (vänne puneter, den ena, principen; den andra, verk* stallbarheten.
I Lågan om principen har någon sä/deles ski jagti jhef icke varit; fy sjelfva de Herrar, bviika talat em t 1810 års Bevillningsgrunder. hafva mer eller mindre medgifva deras löiefsäde i särtvisa.
1 Irågan åter om verkstälibarheten, har skälet för dess bestridande egentligen legat i en aberopad erfarenhet.
Jag tror mig derföre böra erindra, att erfarenheten bade af 1810 och 1812 årens Bevillningsgrunder har varit ganska liten.
Om de sednare i erfarenheten utfallit lyckligare, än de förra, så torde orsaken hafva legat deri, att 1810 å'S B; villnings-grunder åtföljdes af felagtigheter, som s eli va erfarenheten upptäckt; men hvilkas rättelse nu mera blifvit af Herr von Tö» ne uppgifne.
Flere upplyste Ledamöter af detta Stånd hafva ansett rättelserne så goda, att de tillstyrkt deras antagande, jemte 1810 års Bevillntngs grunder; och Bond» S.åndet har antagit dem.
För min del lö jer jag likväl m ra min kansli*., än förhtandet till min upplysning i ämnet, då jag härmed har den äran votera för ett likt beslut.
Cederskjöld Den 24 Martil, f. m. 379 har nyss sagt, att Capitalisterne skola, på desJ sa sednare tern åren , bhlvit plundrade af ds skuldsatte Jordägarne; och att det alltså icke vore orättvist, om, de skuldsatte Jordägarne till straff, dem drabbade det öde, att tå, jemte deras egen böida af Beviilningen, äfven bära Capitaiisterm s. Jag tror icke att förhållandet är sådant. jag tior deremot, att de fleste Capitalister hafva blifvit Capitalister derigenom att de försäilt sina Egendomar för öfveidrifna priser; och om detta står iar-t, så öiverlemnar jag åt hvarje man af urskilning, att afgöra, hvem sorn varit plundrare, antingen dtn, som tagit för mycket, elier den, sorn gifvit förmycket ; äfvensom, i händelse alla 6kulder hädanefter skola betalas i ett bättre mynt, än som var öfverenskommit, då Egendomen såldes, eller Länet gjordes, den allmänna rättskänslan icke länge lärer misstaga sig om hvem som är plundraren; den, sorn utprässar easådan betalning; eller den, som tvingas att utgöra den.
Jag tror likväl icke att denna invändning är vigtig ; ty jag kan aldrig öfvertyga mig att tro, det pluraliteten af de skuldsatte Jordägare verkeligen hyst ett sådant uppsåt
Sedligheten förbjuder att nämna det; men jag har den äran försäkra * att det är ganska vida 3So Ben 24 Martti, f. m. t afskiljdt ifrån det nya brott, att betala för myc* ket för Egendomar, och tvingas hetala i bättre Mynt , än man förskrilvit sig till.
Herr Munch af Rosenschöld: Några varda Ledamöter hafva yttrat den farhåga, att Opinionen skulle vara stadgad emot 1810 års Bevillnings-grunder, och för de närvarande.
Då BondeStåndet redan antagit dessa grunder, är åtminstone icke dess Opinion, således icke den talrikaste MedborgareClassens Opinion, emot dem En annan Ledamot har anfört, att icke någon hörts klaga öfver nu varande Bevillnings-grunder; men detta ger endast anledning till den Anmärkning, att man ej bör bedömma Opinionen om en sak etter antalet af klagande.
Såsom exempel härå får jag nämna, att vid sista Riksdag, ja g nästan var den erde, som klagade öfver Malmö Dis.' contDirections förhållande; och utgången har redan fullkomligen rättfärdigat min tanka.
Disconts fordringar hos Enskil-; te med den yttersta stränghet och skyndsam.; het indrifvas, sedan denna Discont upphört att liqvidera enskilte foidringar hos den sjelf; Den 24 Martu, /. m. ingen har klagat öfver att denna Disconts fordringar indrifvas i BancoSedlar, och att den hvarken i full inbetalning eller till hypotheque, mycket mindre till omsättning, emottager sina egna Sedlar.
Man har, såsom skäl emot 18 lo års Bevilld nings-Systeme, anfört dess overkställbarhet3 men detta skäl måste kunna vederläggas dermed, att samma Systeme visserligen blef verkstäldt, och med lika mycken säkerhet, som det nuvarande.
Den Bevillnings-brist, som uti den efter förra BevillningsSystemet påräknade Summan uppkom , härrörde alldeles icke af något fel i principen eller i d-ss verkställighet, utan deraf, att Tabellerne blifvit uppgjorda innan BevillningsSumman blifvit förhöjd med en half Million utöfver det, i början påräknade belopp.
En Ledamot har yttrat , att Capitalisterne de senare åren blifvit plundrade på hälften af sin förmögenhet; men jag får anmärka , att Cipitalernes värden för närvarande äro högre än hvad de voro för några år tillbaka, i syn-’ nerhet i deras förhållande till fast Egendom utom Stockholm.
Hvad åter angår de Capitalister, hvilka, 382 Den 2 4 Martti, /. innan den allmänna Penninge-förlägenheten inträffade , realiserat sina Capitaler genom
Denna Class af Fastighetsägare äro för en stor del jast de Capitalister, som först iörforat genom iSoe års Realisation och i 309 års SedelJ utsläppning; och som, af farhåga för ytterligare Myntförsämring, förköpt sig på Egendomar.
Om några misstag i Herr von Törnes Förslag för öfrigt skulle finnas , äger Utskottet rätt att desamma ändra, och jag tror, för min del, att tidpuncten just nu är inne, att återgå till stadgande af rättvisare Bevillnings grunder.
Då jag bort ; såsom skäl emot antagande af 1SI0 års BevillningsSysteme, anföras, att som ganska många Personer för närvarande häfta för Lån i Disconterne, någon Bevillning af den; icke vOt re att förvänta, torde jag få erinra, att, i händelse berörde Systeine, tillika med de af Herr von Törne dervid uppgjorda rättelser, bifalles, finner jag icke något skäl, hvarföre ej Disconterne borde erlägga Bevillning, i likhet Den 24 Martti, f. m. 383 med DykeriCompagniet och flera andra pubii que Verk, hvarigenom den befarade bristen uti Bevillningen kunde undvikas.
Jag löre. nar mig således med de Ledamöter, hvilka tillstyrkt gdlande af Herr von Törnes Förslag.
En värd Ledamot har, genom tillkännagitvande af sin stora förundran öfver de Idé r, som jag framställt, låtit förstå att de synts ho om serdeles oväntade.
Någon gång isar dt väl ock händt mig, att lörundta mig öfver Idéer, som jag hört yttras; men jag har icke tillåtit nrg att högt tillkännagifva min förundran, jag har befarat att den rätt så ofta kunde vittna mot den, som undrar, som mot dtn, som är dess föremål.
Före Gustaf I s tid var , hvad som nu heter Jordens Grundskatt en Bevillning, sorn för hvarje år beräknades efter Inkomster.
Man fann denna methode besvärlig, fixerade Skatten, och den blef Grundskatt, Enahanda var förhållandet med Landtulls - afgiften , införd under Gustaf II Adolphs tid; den var temporair Bevillning och blef permanent Skatt*.
Bevillningen skulle utgöras efter öfverenskomn* 384 Ben 24 Martil, f. m.
Det var p5 förhand bestämdt, huru med öfverskotren förhållas skulle, i tall
G- norn en sänkning af vissa procent ändrades b räkningen för Bevsliningens utgörande, som var grundad uppå hvad Fastig; heterne gällde i köp.
Jag får anföra hvad som hände mig- iS 14 uppgaf jag värdet af mitt Foställe till lika Summa, sorn året förut.
Alla de , som und rläto att sjefva uppgifva värdet uppå sina Fastigheter, erhöllo^io. procents sänkning deta, men icke jag- Nian torklarade, att man icke ansett sig tillåtit, att låta mig få till-, godonjuta den beviljade nedsättningen , efter sorn jag sjelf uppgifvit värde på min Fastighet.
Herr Cederskjöld: T anledning af några Ledamöters anmärkningar vid mitt uttryck: att Löntagaren plundrat Langij varén, torde jag blott få erinra, att detta uttryck, såsom*' sammanhanget tydeligen utvisar, ingalunda innebar någon beskyllning emot Låntagarens afsigt, utan blott emot Myntförsämringens verkningar.
Att vissa Individer skuldsatt sig för sent, för att kunna vinna Den 24 Mwtii > f. W. 385 vinna på Myntets försämring , kan således ej blifva någon vederläggn ng af mitt påstående, att massan af Låntagare har, sedan år 1810, genom Myntförsämringen vunnit pä Lå^gifva. rens bekostnad , mer än hälften af de lanta , Capitalen, hvilken förlust för Capitalisten varit - för honom en plundring.
Det må visserligen vara vågsamt att, uti det ämne, som nu är under öfverläggning, säkert ett bland de vigtigare, som vid denna Riksdag kunna förekomma, gifva ett oberedt, af tillfället påkalladt, yttrande; särdeles efter det att flere värde Ledamöter, med klarhet i framställningen och en öfverträffande skicklighet , utvecklat tankar, motsatte dem jag hyser; men då man velat lägga all den stora öfvervigten af rättsgrunder och bil lic het på BevillningsSystemet af år t8to, under det att 1812 års icke gifves någon annan förtjenst, än den afen ! lättare verkställighet till den erforderliga summans uttagande; har jag ej kunnat afhålla mig .»tt 6Öka vederlägga denna i min tanka med förhållandet mindre enliga framställning.
En värd Ledamot har behagat utreda, huruledes principen är ett och verkställigheten ett annat; samt att den sednare bör vara un. derlydande oundgängeligheten af den föries rättvisa.
Deri instämmer jag ock för min d«l alldeles, och det är just efter denna åsigt af Ridd. 0. Ad, Prot.
Afd, 49, 50. 336
Den 24 Martil, f. »1. ämnet jag ‘kall söka göta en jemförelse emel-? lan dessa båda BevillningsSystemer. 181?
Hvar och en skall erlägga skatt i mon af sin förmögenhet och deraf bärflytande Inkomst; och som ännu behofvet af ett utöfver denna rättsgrund sträckt Stats_b drag agde rum ; så fortfor äfven den progressiva afgiften, fastän efter en mpra nedsatt Tariff.
Verkställighetssättet, sorn 18 to fastställdes, hade till 1812 hunnit i erfarenhefen utveckla vissa ganska betänkliga förhållanden, och det var Den 2 4 Martn, /. fö. 38 7 dem man då ville rätta, under det att rättsgrunderne likväl skulle fortfara att blifva desamma.
Jä'g vill'upprepa de våsendtligaste , sotn mig nu förekomma: 1 forsta rummet var det att
Utslaget blef redan andra året en tredjedel mindre än sorn påräknades , och deraf äfven Riksdagen år 1812 til en betydlig del föranleddes.
Vidare att, emedan hvar och en sjelf fick uppgöra sin Stat för året, afdraga sina skulder och uppgifva sin behållnihg; men andra Medborgare åter skulle domina öfver hans uppgift, kunde de cassera och efter samvete uppföra det belopp de pröfvade lämpeligt:
Så blef det icke lag, utan godtycke, sorn åtgjorde en af de vigtigaste angelägenheterne i Samhälj let, nemligen Beskattningsväsenriet.
Då nu den Taxerade på Ed uppgat sin behållning, men de Taxerande åter likaledes på Ed uppsatte den högre; så matte någondera af deni haft orätt.
Den ena, som verkeligen viste hvad han hade, eller åtminstone borde veta del, efter haff hade nyckeln till sin Bureau, kunde svara med ansvarighet , men Taxeringstnännen icke så:
Anledningar , men icke fasta grunder, egna omdömen, men icke skrifven Lag, skulle utgöra deras efterrättelse; hvarföre ock, v d mer än ett tillfälle, deras åtgärder i tillämpningen hafva innefattat de mäst kränkande förhållanden, nemligen ej allenast en obehörig beskattning, utan i synnerhet päbördandet genom Opinionsdoiii, utan laga bevis, af ett bland de svåraste Samhällsbrott; äfvensom å den andra sidan motsattsen häraf, genom antagandet af upp - 388 Dtn 24 Martit, /. m. gifter, som erfarenheten utvecklat hafva varit
Vida under verkliga förhållandet.