Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfrigt får jag blott till en värd talare, som fästat sig vid mitt yttrande att jag förmenade mig, om jag hade JustitiasStatsministerns embetsberättelse till hands, kunna visa, alt balancerna varit mindre i besvärsmålen än i de vädjade sakerna, förklara, att detta mitt yttrande endast relative kan förstås, enär uppenbart är, att af 2000 inkomna besvärsmål ett till nummern större antal balancer måtte uppkomma, än af 600 inkomna vädjade saker; men jag förmenar dock, att om man härvid anställer en proportionerlig jemförelse, resultatet ingalunda utfaller lill förmån för mina motståndare, och härvid utbeder jag mig tillika få fästa den värde Grefvens uppmärksamhet derå, att jag hufvudsakligen talat om balancerna i Hofrätterna och såsom exempel för min sats omnärat, att i brottmål det minsta antal balancer finnas, Hr Cederschjöld, Robert Theo pbr.:
Jag har ej Den ii Juli. 4^3 varit närvar, från början af discussionen i delta ämne; men sedan jag hitkom, har jag hört endast ett skäl anföras mot Ulskts förslag, det nemi. alt Hofrätternas göromål, om detsamma antoges, skulle blifva så betydligt ökade, alt de ej skulle kunna medhinnas.
Jag tror icke, att detta är ett skäl, som bör verka till afslag på Utsk:s betänk., lili hvilket, så vidt det rörer frågan om lagmans- och kämnersrätlernas afskaffande, jag instämmer; dock anser jag mig böra gifva tillkänna, att jag ej haft tillfälle att laga någon verksam del uli ärendets handläggning inom Ulskotlet.
I fråga om lagmansrätternas afskaffande tror jag att man endast bör afse, huruvida dessa rätter äro lämpliga domstolar eller ej, men icke huruvida Hofrätternas göromål derigenom skulle komma att i mer eller mindre mån ökas; ty äro lagmansrätterna ej lämpliga domstolar, så böra de försvinna, emedan det ej bör finnas en instans, som endast är till för att hindra görornålens hopande hos en annan, eller för att lemna hopp om att -J af tvisterna måtte blifva hvilande.
Jag tror ej meningarna vara delade derom, att lagmansrätten än en olämplig domstol, såsom andra instans; ty då folsta instansen består af en lagfaren person med 12 nämndemän, så synes det ej vara förenligt med rättvisans fordringar, att denna domstols beslut skola kunna pröfvas och underkännas af en domstol, som äfvenledes utgöres af endast en lagfaren person med 12 nämndemän.
På denna grund tillstyrker jag lagmansrätternas försvinnande.
Jag tror föröfrigt, att den farhåga, man hyser att
Hofrätternas göromål skola blifva för mycket ökade, ej är grundad.
En person som fått orätt i häradsrätten, oell som ej borde kunna vinna, fortsätter likväl ofta rättegången till lagmansrätten, i förhoppning att en mindre skicklig person der skall blifva bans domare, och att således slumpen kan göra alt han vinner; och detta är måhända ofia fallet.
Skulle det nu föreskrifvas, att häradsrättens dom skall fullgöras, så tror jag, att de mål, som komme att fullföljas hos Hofrätterna, ej skulle vara mer än omkring af dem, som nu gå till lagmansrätterna.
Jag har visserligen förut ansett det betänkligt att föreskrifva det häradsrättens beslut skulle gå i verkställighet; men då jag närmare besinnar, att man ej får någon synnerligen större garanti för rättvisan af beslutet, derigenom att det genomgår lagmansrätten, finner jag numera ingen betänklighet vid en sådan föreskrift.
Jag kan likväl ej instämma uti hvad Hr Dalman framställt, att det borde bero på den vinnande parten att söka verkställighet på beslutet; ty detta vere vådligt för den tappande parten, emedan han då kan dagen derpå eller ett par dagar derefter få verkställighets-resolution å beslutet.
Detta kan ej äga rum, i händelse föreskiiften om verkställighet blifver sådan den nu är i afseende på 2.’ne domstolars sammanstämmande beslut.
För min del önskar jag bifall till detta Den ii Juli. betänk, i afseende sä väl på lagmans- sorn kämnersrälternas afskaffande, men yrkar återremiss deraf, på det att föreskrifterna i afseende på beslutens verkställighet måtte blifva ändrade.
Min mening bade ej varit att för tredje gången begära ordet; men en framställning af den sista värda talaren bar ovillkorligt uppkallat nain rättskänsla att vederlägga honom.
Han har sagt, att parter vädja mot häradsrätts-beslut, under förhoppning att de vid lagmansrätten skola finna en oskicklig domare, och derigenom möjligen vinna framgång.
Huruvida parter kunna hafva en sådan beräkning är mig ej bekant, emedan jag aldrig biträdt rättsökande uti deras processer och således ej kan känna deras motiver i detta afseende; men att en representant, medlem af detta
Hus, skulle kunna göra en sådan framställning, hade jag ej väntat mig.
Huruvida lagmansrätterna gjort sig deraf förtjenta vet jag ej, men torde likväl få nämna, att under den tid jag varit tjenstgörande uti Hofrätten har jag ej haft att handlägga någon action mot någon lagman, och vet ej heller att advocatfiscalen gjort någon sådan.
Deremot har jag haft flera actioner emot häradshöfdingar och äfven mot borgmästare och rådmän.
Jag tror dessutom, att om den värde ledamoten velat taga kännedom om de praejudicater, som finnas uti Backmans lagsamling, han hade i många afseenden deraf kunnat hemta anledn. till ett billigare omdöme om lagmansrätterna och deras ordförander.
Slutligen anföres såsom skäl emot lagmansrätterna att de ändra häradsrätternas beslut, och att parterne deraf få anledn, att söka fullfölja rättegången hos hofrätten, Andra åter anföra i samma hänseende, att lagmansrätterna fastställa häradsrättens beslut, och tro att sådant föranleder parterna att fullfölja rättegången.
Att antingen ändring eller fastställelse allt efter sakens beskaffenhet måste äga rum, är hvad jag föreställer mig, och jag förmodar, att ingen lagman gjort sig till regel att välja det ena eller det andra; och anser jag sådant lika så litet sannolikt, som jag skulle tro, att det ena eller andra resultatet bestämdt bör leda till ändrings-sökande.
Deremot, om jag i detta hänseende ville draga någon slutsats, så skulle jag tro, att om en part fått något anspråk ogilladt af både härads- och Iagmansrätt, så kunde han deraf hemta någon anledn. att tvifla på ofelbarheten af sitt eget omdöme.
Jag tror att genom föreskriften om fullgörande af häradsrättens dom, i utbyte mot lagmansrätterna, parternes fördel alldeles icke kommer att befrämjas, och att af de stora svårigheter, som derigenom skulle komma att äga rum för ändrings-sökande i häradsrätts-beslut hos hofrätt, uppstår - D«n ii Juli. 4^5 står just samma hinder, som hittills förefunnits vid ändrings sökande i lagmansrätts domar.
Den som då ej var nöjd med härads-och lagmansrätls-dom, hade då icke större svårighet att kunna fullfölja sitt mål i Hofrätt, än som skulle uppkomma genom delta beslut.
Om man nu, derigenom att samma lätthet lemnäs part att söka ändring uti häradsrätts beslut hos Hofrätt, som förut ägde rum vid ändrings-sökande uti häradsrättsbeslut hos lagmansrält, kan förutse, alt Hofrätternas göromål blifva lill nästa riksdag så ökade, alt det blir dem omöjligt att med deras närvar, personal reda sig; så blir deraf en följd, att under dessa fem år den rättsökande, som äger det minsta klagomål, måste öfvertyga sig derom, att han efter denna förändring får vara beredd på ett mångfaldigt längre dröjsmål, än om lagmansrätlerna bibehöllos.
Häraf synes mig alldeles klart, att rättegångars ökande och större tidsutdrägt i Hofrätterna skola blifva följden af detta förslag.
Jag fortfar alltså att yrka ålerremiss af detta betänkande.
Hr Cederschjöld, Rob. The o pbr.:
Mitt yttrande, att en rättsökande part måhända från häradsrätten fullföljer rättegången till lagmansrätt i hopp att hans sak der skall blifva handlagd af en mindre skicklig domare, har uppkallat den sista värda talaren alt förklara, det, honom veterligen, ingen lagman blifvit actionerad, hvilket deremot ofta skall hafva varit fallet med häradshöfdingar.
Jag får i anledn. häraf förklara, att jag i nämnda afseende måhända bort uttrycka mig tydligare än jag gjort; men jag trodde mig likväl ej böra blifva missförstådd af den sista talaren, hvilken i egenskap af ledamot uti en af Rikets Hofrätter, mäste hafva sig nogsamt bekant, att lagmanstingen ofta hållas af tillförordnade douihafvander, som stundom äro unga jurister.
Vid sådant förhållande, och då det är klart att ibland jurister i allmänhet den ene kan vara mer eller mindre skicklig än den andra; så måste det också vara naturligt, att en tvistande part kan hysa det hopp, att en mindre skicklig ordför. i lagmansrälten kan komma att afdämma målet helt annorlunda, än det blifvit afgjordt i häradsrätten.
Jag tror mig derföre genom ett sådant yttrande ej hafva på något sätt förnärmat de ordinarie lagmännen, då jag tillika nämnt, att lagmansting oftast förrättas af t. f. domhafvande.
För öfrigt torde det böra blifva en följd af Jagmansrätternas upphäfvande, att Hofrätts-ledainöternes antal mäste förr eller sednare okas; och delta tror jag ej kan vara annat än ganska förmånligt för rättssökande parter, emedan de derigenom böra få sina mål hastigare afgjorda.
Väl skulle kostnaden derföre blifva större än den besparing, som kunde uppkomma genom lagmansrättei nas indragning; men då del med skäl allmänt klagas öfver den otroliga lång 0 1J- 54 426
Den 11 Juli. samhet, hvarmed rättvisan skipas, så tror jag att nationen ej kan vara emot alt bevilja anslag till så beskaffade löner, — ty om man vill ändamålet, så måste man äfven vilja medlet.
LagUtskis betänk.
N:o 56 blef af K. o. Ad. återremitteradt.
Ånyo föredrogs LngUtsk:s den 4 och 8 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 57, öfver väckta motioner om verkställighet af häradsrätters och kämnersrätters beslut, samt om förändring af tiden för lagmansrätternas sammanträden.
Frih. Cederström, Thure: Sedan R. o. Ad. beslutat återremiss af LagUtskis betänk.
N:o 56, så får jag hemställa, om icke det ifrågavar. betänk.
N:o 57, som dermed står i oskiljaktigt sammanhang, äfven bör återremitteras, för alt bringas uti öfverensstämmelse med det betänk., som LagUtsk.
, i anledn. af den nyss beslutade återremissen, kommer att afgifva. R. o. Ad. fann, uppå derefter framställd propos., för godt alt till Utsk. återlemna LagUtskis betänk.
Föredrogs ånyo Lag-Utsk:s den 4 och 8 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 67, i anledn. af väckta motioner om åtgärders vidtagande, för att befordra skyndsamhet vid ärendens handläggning i rättegångsverken.
För min del kan jag ej belt och hållet godkänna LagUtskis afslyrkande af Högsta
Domstolens tjenstgöring på 2 divisioner.
Väl är det rätt att ej bestämma flera än 8 ledamöter såsom tjenstgörande på en gång, och att minst 4 skola i ringare mål vara närvar.; men jag finnér intet hinder derför, att, när en mängd ringare mål finnas, domstolen må kunna tjenslgöra på tvänne divisioner, och, då vigligare mål förekomma hos någondera divisionen, densamma må från den andra tillkalla en ledamot för att fylla det antal, som grundlagen bestämmer, — och så vice versa.
Då skulle ändamålet vinnas.
Jag vill ej med reservanten, Hr Cederschjöld, söka göra en förklaring af 22 §:n Reg.Fm, ty någon förklaring deraf får icke medgifvas i annan ordning än den, som grundlagen har bestämt; men jag anser ej någon förklaring här vara af nöden.
Jag begär återremiss på betänkandet.
Då inom LagUlsk. den mening varit allmän, alt det af mig åsyftade ändamålet att få nfgjorda de 1,5oo ä 1,600 mål, sorn i Högsta
Domstolen finnas balancerade från det ena året till det andra, icke kan vinnas, förrän Högsta domstcden fördelas på 2 divisioner; så har, så vidt jag kunnat (atta, inom Utsk. äfven den åsigten gjort sig gällande, att sådant vaiit ända - Den ii Juli. matsen ligt; men Ulsk. har ansett, att 22 §:n RegF:n lade hinder i vägen för detta förslags antagande.
Det är af sådan anledn. jag sökt ådagalägga, alt något hinder derför 1 denna grundlags-§ icke finnes. R. o. Ad. torde ej höra lemna utan uppmärksamhet, att vid 1837 års slut funnos bulancerade icke mindre än 1,427 mål, då likväl tio år förut denna balance endast var 5ig, således omkring -i deraf.
Vid sådant förhållande synes det vara af behofvet påkalladt att vidtaga någon förändring, som leder lill det åsyftade ändamålet, nemi. dessa balancers utarbetande och afdömmande.
Under närvar, förhållanden är det en lyckträff, om ett civilt tvistemål, som inkommer till Högsta
Domstolens pröfning, blir afgjordt inom 2 ä 3 år; men ofta blir det qvarliggande till och med i 10 år.
Jag vet då ej, hvarföre man icke bör vidtaga de åtgärder, som stå i ens makt, för att vinna ändamålet.
Man har visserligen föreslagit det stadgande, alt domstolarne skola till vederbör, öfverrälter årligen insända förteckning på oafgjorda mål, hvarigenom jag tror, att det af mig gjorda förslag i öfrigt hufvudsakligen vinnes; men då Högsta Domstolen i detta fall, likasom uti andra, synes böra föregå andra med godt exempel och ej balancera sina mål, så trodde jag att man äfven borde vidtaga några åtgärder, som ledde till detta mål; ty i annat fall hafva underdomstolarna för sitt dröjsmål alltid en tröst och ursägt, då de kunna säga, att målet, då det kommer till Högsta Domstolen, får hvila der dubbelt så länge.
Ehuru jag visserligen ej skulle vilja lägga mig emot, att Högsta
Domstolen komme all dömma på 2 divisioner, kan jag likväl ej anse annat, än alt sådant skulle strida emot 22 §:n Reg.Ftn.
Den lyder sålunda: ”Uti Högsta
Domstolen kunna ringare mål pröfvas och afgöras af fem ledamöter, så ock af fyra, der alla fyra uro om slutet ense.
Öfver vigtigare saker skola minst sju dömma.
Ej må flere än åtta ledamöter, fyra frälse och fyra ofrälse män, på en gång tjenstgörande vara.
I alla mål skola minst två frälse och två ofrälse ledamöter vara närvarande. ’’ Häraf synes tydligt, att om Högsta domstolen skulle tjenslgöra på 2 divisioner, så skulle 10 af dess ledamöter på en gång vara uti activ tjenstgöring.
Här står likväl, att ej flere än 8 ledamöter på en gång må tjenstgörande vara.
Här är afven stadgadt, att 7 ledamöter i alla vigtigare mål skola öfvervara beslutet.
När nu ej mer än 8 af Högsta Domstolens ledamöter äro skyldige att på en gång tjenstgö-- ra och flere icke heller få göra det; så kan jag ej begripa huru man kan vinna något genom en sådan fördelning på 2 divisioner, alt samma ledamot skulle tjenstgöra den ena veckan på en division, och den andra veckan på en annan 4a8 Den ii Juli. division.
Deraf kan jag ej finna, att något vigtigt resultat kan uppstå, eller att något förslag i detta afseende bör uppgöras.
Så länge ej iner än 8 ledamöter på en gång kunna vara tjenstgörande, kati jag ej annat an anse, att Hr Cedersclijölds förslag bör hvila, till dess man kan åstadkomma en förändring uti 22 §:n Reg.Ftn och derigenom komma till det åsyftade resultatet.
PROTOCOLL, HÅLLNA HOS HÖGLOFLIGE o G il VID Åren IS53—1854.
Tret! ottile Klöf t et. STOCKHOLM.
I Måndagen den 2 Oktober 1854.
Justerades 5 prot.-utdrag för den 30 sistl.
September samt pleni-prot. för d. 28 sistl.
Som här nu förestå i afton icke mindre än fyra val, och man vet alt efter valen det icke är mycket att räkna pä Ståndets ledamöter, så tager jag mig friheten hemställa till Hr Gr. o. Landtm, om icke de mål, som nu stå på föredragnings-listan, finge upskjulas till nästa plenum.
I fall R. o. Ad., såsom äfven jag önskar, bifaller Frih.
Tersmedens anhållan, så tager jag mig friheten hemställa om icke Serskildta Utsk:s Mern., som innehåller svar på återremiss i fråga om brävinsförsäljningslagen, måtte få upföras såsom första målet på föredragnings-listan nästk.plenum.
Detta mål har, såsom vi veta, inflytande på riksdagens slut, emedan denna fråga naturligtvis måste afgöras, innan riksdagen slutas, hvarföre jag anser lämpligt att detta mål föredrages företrädesvis framför de andra, som stå på föredragnings-listan, hvarom jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, ville framställa propos.
Uppå härefter framstäld propos. biföll R. o. Ad. att, såsom Frih.
Tersmeden hemstält, StatsUtsk:s på dagens föredragningslista såsom 2:ne gånger bordlagde uptagne Utlåt:n N:is 302 och 303, icke skulle företagas till pröfning före nästa plenum; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då Särskilda Utsk:ts Utlåt.
N:o 20, ang:de vilkoren för bränvinsförsäljningen, endast var en gäng bordlagdt, R. o. Ad. torde finna lämpligt att icke om tiden för dess afgörande fatta beslut innan det visade sig om det vid nästa föredragning blefve ånyo bordlagdt.
Uplästes ett af Hr Cederschiöld, Rob. Theophron, inleranadt sålydande Mern.:
Sedan R. o. Ad:s Hrr Elektorer behagat utse mig till Ledamot af LagUtsk., får jag härmedelst vördsamt anmäla, att jag af i Den 2 Oktober. min tjenst såsom ledamot af K.
Fångvårds-Styrelsen är förhin-_ drad att nämnde förtroende emottaga.
Sorn jag någon tid af sjukdom varit hindrad att deltaga uti R. o. Ad:s förhandlingar, samt först efter plenum-sisth Lördag blifvit underrättad om mitt inväljande i LagUtsk., har jag ej forian i dag kunnat göra denna anmälan; — anhälandes jag vördsamligen att varda vid min Riksdagsmannarätt bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall; hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med tillkännagivande, att Hr Montgommerie, Rob.
Nils Germund, som varit ledamot af StatsUtsk., afsagt sig denna befattning, anmodade Hrr Elektorer att utse en ledamot i StatsUtsk., efter Hr Montgommerie, och en ledamot i LagUtsk., i st. f. Hr Cederschiöld.
Ad. val af ytterligare fyra Suppleanter uti förstärkta -Const.Utsk.; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: N:o 325, Hr Appelbom, fullm.
Hr Oxehufvud, Tönne, med 22 röster; — 456, „ Aminoff, Johan Fredrik, med 22 röster; — 2282, „ von Printzencreutz, Berndt Wilh., med 22 röster; — 2144, ,, Rosensvärd, Johan Henrik, med 21 röster; Sedan genom lottning mellan deni, som erhållit lika antal röster, blifvit bestämdt i hvilken ordning de i Utsk. borde inträda.
Anstäldes val af ytterligare fyra Suppleanter uti förstärkta StatsUtsk.; och befunnos, vid valförräluingens slut, dertill hafva blifvit utsedde: N:o 93, Gr. Wrangel af Sausis, Tönnes, med 23 röster; — 456, Hr Aminoff, Johan Fredrik, med 23 röster; — 1675, ,, Adlerbjelke, fullm.
Hr Bogeman, Johan Ludvig, med 23 röster; — 1092, ,, Lejonmark, Evald Guslaf, med 23 röster; Sedan genom lottning blifvit bestämdt i hvilken ordning dessa Suppleanter borde i Utsk. inträda.
Sedermera företogs val af ytterligare fyra Suppleanter uti förstärkta BankoUtsk.; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: N:o 173, Hr Lode, Torsten Wilhelm, med 21 röster; — 678, „ Bildt, Knut, med 21 röster; — 2187, „ von Kosholh, fullm.
Hr Munck, Carl, med 21 röster; Den 2 Ok t obel'.
N:o 70, Gr.
Horn, ful Ira.
Raab, Adam Christian, med 20 röster.
Sedan genom lottning mellan dem, som erhållit lika antal röster, blifvit bestämdt i hvilken ordning de i Utsk. börde inträda.
Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Konst.Utsk:s den 30 sisth September på bordet lagda Mern.
N:o 52, med förslag till ändrad lydelse af 2:dra och 9:de §§:ne Successions-Ordningen.
Vid föredragning af Särskildta Utsk:s den 30 sisth September på bordet lagda Utlät.
N:o 20, i ani. af RiksStändens beslut och återremisser vid behandling af Utsk:s Betänk.
N:o 13, med förslag till förordning, ang:de vilkoren för bränvinsbränning, biet äfven detta Utlåt., på begäran af flere ledamöter, ånyo bordlagdt.
Då sedermera Hr Gr. o. Landtm, framstälde att Hr Hjärne, Harald, i början af plenum hemstält, att Särskildta Utsk:s nu ånyo bordlagda Utlåt.
N:o 20, måtte å föredragningslistan upföras främst till afgörande i nästa plenum, yttrade Gr. Lagerbjelke, Gust.:
Det nu ifrågav:de Betänk, är ganska vidlyftigt, och préfningen deraf kommer sannolikt att uptaga en längre lid, hvaremot de Belänkm, hvilka för öfrigt stå på listan, äro af beskaffenhet att inom en ganska kort stund kunna afgöras.
Jag anhåller derföre att R. o. Ad. täcktes låta föredragnings-listan vara oförändrad, då de smärre frågorna kunna afgöras nästa Onsdag, hvaremot, om den stora frågan sattes främst, afgörandet af de smärre frågorne blir länge uppehållet.
Häruti instämde Frih. Tersmeden, Wilh:
Jag har ingenting emot om R. o. Ad. ville besluta hvad Gr.
Lagerbjelke föreslagit, men jag anhåller att få uplysa Gr.
Lagerbjelke, som förmodligen ännu icke har tagit kännedom om ifrågav:de Betänk., att efter all anledn. kommer det icke att uptaga så mycken tid, som Gr:n föreställer sig; men jag ansåg detta ärende böra företrädesvis företagas derföre att det är det vigtigaste, som förekommer på föredragnings-listan.
Lagerbjelke tror att de öfriga målen på listan kunna på en kort stund afgöras, så har jag ingenting deremot, att listan blifver oförändrad, men då har jag i alla fall hopp om att detta mål förekommer i Onsdagens plenum.
Hr Gr. o. Landtm, förklarade att, då nu Hr Hjärne sjelf förenat sig med Gr.
Lagerbjelke, den ordning, hvari målen inkommit, komme att följas vid föredragnings-listans uprättande. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 8 på aftonen.
In fidem protocolli, Mert Munck. (j Den 4 Oktober!' m.
Onsdagen den 4 Oktober 1854.
Justerades pleni-prot. för d. 29 sistl.
Juni f. m. samt nedannämnde från Exp:s-Utsk. inkomne förslag till R.
St:s underd. skrifvelser till K. M:t: N:o 143, ang:de extra Statsanslag, till föremål, tillhörande Civil-Depart:ts handläggning; N:o 144, ang:de extra Statsanslag till föremål, tillhörande Finans-Depart:ts handläggning; och N:o 145, ang:de extra Statsanslag till föremål, tillhörande Ecklesiaslik-Depart:ts handläggning.
Hrr Elektorers listor vid val af Utsk:s ledamöter; och befuunos att dertill blifvit utsedde i Stats-Utskottet: efter N:o 1960, A. Hr Montgommerie, Robert Nils Germund; — 1702, Hr Törnebladh, Guslaf. Banko-Utskottet: efter N:o 2017, Hr Björnstjerna, Oscar Magnus; — 456, ,, Aminoff, Johan Fredrik.
Lag- Uts kottet: efter N:o 100, Hr Uggla, fullm.
Hr Cederschöld, Robert Theophron ; — 1765, ,, Adlerstråhle, Fredrik Ernst Lebrecht.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 27 och 29 sisth September på bordet lagda Utlåt.
N:o 301, i ani. af väckt motion om anslag till Baggens-Stäkets uprensning.
Raab, Adam •Christian:
Fråga är här om ett begärdt understöd för att kunna uprensa det s. k. Baggens-Stäket, hvarigenom segelleden från söder till Stockholm skulle förkortas med minst sex mil, och sålunda den stora fördel vinnas för all sjöfart, att i st. f. att fartygen nu behöfva nästan alla vindar för att komma till Stockholm, skulle de då blott behöfva en för att komma dit.
Då man tager i betraktande den lifligare rörelse, som naturligtvis på delta sätt skulle uppstå i hufvudstaden, torde en hvar Anna, hvilken stor vigt ligger på den förbättring, som här är åsyftad.
Fördel skulle derigenom tillskyndas icke allenast handeln i Stockholm, utan, alldenstund handel och sjöfart1 bilda én af de vigtigaste lifskrafter inom samhälls - Den 4 Oktober f. m. 7 kroppen, jemväl handeln i hela landet.
Jag kan derföre icke annat än lifligt önska framgång åt detta företag, naturligtvis så framt icke någon våda derigenom uppkommer för riket.
Vöre denna våda af sådan beskaffenhet, att den icke med säkerhet kunde förekommas, då skulle jag afstå från den ifrågavande uprensningen, och jag är förvissad att hvarje fosterlandsvän skulle göra detsamma.
Att emellertid en militär med de insigter just i sådana ämnen, som Hr Leijonancker, har reserverat sig emot Betänk., låter förmoda att en dylik våda, som jag här omnämnt icke är att befara, och jag beklagar, att han här -icke är närvande för att kunna utveckla de åsigter, som ledt honom vid afgifvandet af sin reservation.
Så mycket kan jag likväl inse, att då Baggens-Stäket är en helt trång passage, skulle det också vara förenadt med ganska ringa konst och kostnad att stänga det i händelse af behof.
Man skulle visserligen derpå svara, att det är så dags att stänga, när fiendens fartyg komma, och de kunna komma innan krigsförklaring är gjord.
Jag har hört detta inkast; men mig förekommer ingenting enklare, än att, då det säkerligen kommer att finnas en större eller mindre bassin utanför Baggens-Stäket, så bör denna bassin räknas bland sådana hamnar, der främmande örlogsfartyg icke få inlöpa.
Om så sker, med ordres och instruktioner att den, som bryter mot ett sådant förbud, får underkasta sig följderna derför, så förekommer mig ganska enkelt att stänga bassinen, på samma sätt som för närvar:de är föreskrifvet i afseende på främmande krigsskeps inlöpande intill Waxholms fästning.