Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har sagt, att denria möjlighet ej blifvit begagnad: en sådan yttfan synes mig icke kunna innebära något annat än att man ej känner den vara begagnad; emedan mänsklig omfattning uti vetande är begränsad; och om än ett möjligt missbruk vore intill denna stund obegagnadt, skulle det väl vara ett skäl, -att ännu längre göra Lagens välgörande syftning overksam, genom bibehållande af en sjelftagen afvikelse uti så kallad arbetsmethod j eller genom godtycklige utbyten af peso^er, rakt stridande emot Lagens uttryckliga bud?
Detta bud anbefaller hazarden att verka, äfven i sådane fall som Herr Gyllenhaal medgifvit stundom annorlunda behandlas.
Med Herr Friherre Ehrenborg tror jag ganska väl att Lagutskottet genast, vid förfla ögonblicket skall finna min motion olcimpelig, etnedan månge af deäs Herrar Ledamöter äfven så väl som Herr Friherren äro uppväxte linder en tid då denna klandrade praxis, i af - Bil. till Ridd. o.
Pr. III Band. é Seri 7 April f m. seende på lottning, varit gängse, utan att gra olägenheter deraf försports; att de jemväl, i denna första åsigt, mycket stärkas genom Herr Friherrens sätt, att på förhand afgöra saken, det tror jag äfven; emedan en Presia dents obetviflade erfarenhet ej förfelar ett åsyftadt inflytande, derföre att hans egen modestie uppgifver den såsom ringa; men jag äger deremot det förtroende till hvart och ett af Riksens Ständers Utskott, att de ej stadna i för-- sta ögonblickets förvillelse, utan att de göra afseende på en Representantt rättmätiga yrkan att få lagens bok/iaflig a helgd, befriad ifrån intrång af af en småningom tillkommen origtig praxis:
Då Lagen ovillkorligen säger* att Domare och Referent böra genom lottning bestämmas, så synes mig, att icke någon annan method bör Eillåtas, under hvilken invändning som helst.
Af mig bör icke väntas någon uppgift å de tj&nligaste medel, att återställa lagens mening i öfverensstämmelse med bestående former: sådant lärer Utskottet ej underlåta.
Jag får derföre endast tillägga min 1 ifliga önskan, att hela denna framställning, måtte undgå stärn*: pel af en strid emellan personer; men deremot att den, såsom öfverläggning om sak, måtte under full opartiskhet framträda, nog kraftigt, för att antyda verkliga behofvet af Lagens upprätthållande i ett fall, som, ehuru stundom ringa ansedt, likväl möjligen kan medföra de betänkligaste följder. -v
Den 7 April f. in'. 85 N:0 3- Iferr von Franchen, Auguft: Friherre
Bjönstjernas motion rörande infora drahdet af vissa uppgifter för deh blifvande Financéplanen kan af mig visst ej annat än.höj geligen gillas, ehuru öfverflödigt det än tyckes ■ vara att vilja understödja ett anförande, framställt af en person som i ämnet visat verkelig kännedom och för detsamma arbetat.mer ån man ägde skäl att tro dess tid skulle medgifva.
Just detta förtroende jag har till Friherre Björnstjernas insigt i de allmänna Financerna, gör ätt jag hoppas det ej misstyckes att jag begär ett tillägg i det antal frågor Frihrrren begärt besvarade af Stats- och BancoUtskotten, nemligen ingefära tiden då nämnde Uifkott tror sig till Stånden hinna hinna inkomma med sitt betänkande öfver Financeplanen. •e
Skyndsamt svar på denna fråga tror jag är i synnerhet behöfligt för Högloflige Ridderskapet och Adeln, af hvars Ledamöter flere redan bortrest och ännu flere sedan nu tvåtredjedelar af den i Grundlagens för
Riksdagens varande utstakade tid är tilländalupen, äfvensom af årstidens gjöromål kallade, otvifvelaktig! hemresa, men kanske af dem ganska många, endast de visste i frågavarande tid, icke göra afseende på 20 å 39 mils väg för att återkomma och öfvervara slutliga afgörandet af eri Si t)en i April J, m.
Financeoperation som möjligtvis för några är kan gifva stadga åt vårt mynt, . men äfven lika möjligt för secler förstöra Svenska Inbyggarnes väl.
Den önskan att från Landsorterne få Rid: derskapet och Adelns antal ökadt då nämnde vigtiga sak förekommer, hoppas jag är billig> då vi ha full anledning att förmoda det de i provincerne boende känna säkrare Rikets oeconomiska ställning än hufvudstadens invånare, af hvilka det kan gifvas den sorn nekar all förlägenhet för det han under sina sominarresor ej finner allmogens physionoraier utmäf^ ka svält* .
Herr Cederschjöld, Pehr Guftafi Hvarföre jag begärte Herr Frihérre Björnh stjernas motion på bordet, anser jag för miö pligt att redovisa meddelst framställningen af följande anmärkningar.
Allmänna grunder för en FinancePlari skulle Utskotten ej kunna uppgifva förrän de stadgat sin idé om planen i alla dess delar: och då kan jag ej inse, hvarföre ej sjelfva planen lika så gerna kunde framläggas i hela sitt sammanhang.
Ty att uppgifva några allmänna grunder, innan hela planen voro fullkomligt genomtänkt, skulle vara lika som Den 7 April /, m. ville en Författare trycka innehållet till en vettenskaplig afhandling, innan denna vore utarbetad.
Det skulle blifva Riksens Ständer omöjligt att bedöma de allmänna grunderna och deröfver besluta, utan att tillika veta, huru desse grunder skulla tilämpas och utföras.
Troligen skulle derföre hvilka på förhand framställde?
allmänna grunder sorn helst blifva förkastade; emedan derom borde förena §ig ej allenats alla de hvilkas opinion vore ovillkorligen stridande deremot, utan äfven många, som väl ville sjelfva ändamålet, men likväl trodde sig hellre böra genast försaka det, än äfventyra att sedan blifva öfverröstade, vid bestämmandet af sätt och medel till dess vinnande.
Och om några allmänna grunder än blefvo bifallne, skulle det lätt kunna hända, att de likväl komme att sakna verkställighet; emedan man tilläfventyrs ej kunde förlikas om sättet att utföra dem. jag vill visserligen ej neka, att ju det föreslagne sättet till FinanceFrågans behandling^ möjligen skulle något kunna förkorta Riksens Ständers arbete för att afslå en FinancePlan, emedan öfverläggningarne i Stånden och dessas skriftväxlingar med Utskotten kunde blifva något mindre vidlyftige: men lika otvifvel* agtigt anser jag det vara, att en plans antagande skulle på detta sätt betydligen fördröjas.
Ty kunde Riksens Ständer antaga de allmänna grunderne, då de särskilt framställdes; så skulle de väl ännu säkrare antaga denar 86 ■ Deri 7 April _/, nr, ' pm de voro i en fullständig j^an, till hela, gitt sammtihang, utvecklade och sammanbundpe.
Och följaktligen skulle den genast fram» ställde Financeplanen nästan lika snart kunna hinna" antagas, som blotta grunderna, Genom grundernas preliminaira antagande, skulle således arbetet förlängas nästan med hela den tid, sorn måste åtgå, för att kunna på de antagne grunderna uppgöra, och sedan på alla yapliga omvägar afgöra den egentliga planen.
M^n ej nog dermed, att en preliminair behandling af grunderna för Financeplanen skulle vara en verkelig omväg och medföra eli, betydlig tidsutdrägt, derigenom skulle dessutom verkliga olyckor möjligen kunna åstadkommas.
Emedan nemligen såsom jag förut sökt visa, Riksens Ständer knappt skulle kunna antaga några allmänna grunder, utan att känna sättet, huru de skulle utföras;, så skulle, den nu ifrågavarande motionen, just vara det säkraste sättet att på förhand till intetgöra, hoppet ornen Financereglering.
Men sorn, tilläfventyrs de torde gifvas, hvilka icke anse, detta för en olycka: så vill jag till deras behjertande blott öfverlemna, hvad följderna skalle kunna blifva om några allmänna Financegrunder på förhand antogos.
Månne det ej. skulle kunna hända, att, innan Fjmanceplanera hunne på de antagne grunderna uppgöras, samt alla erforderliga försigtighetsmått mot möjliga missbruk vidtagas, enskifta vinningslystnaden iagttoge tillfället att begagna denna mellantid till speculationer på andras ofärd.
Den 7 April f. ml Slutligen vill jag blott hemställa; huru-, vida det kan vara lämpligt eller ens lagligt, att af Utskotten begära uppgift på de allmänna grunder, hvarefter de ärna utarbeta den redan förut affordrade Financeplanen.
Enligt Regeringsformens 56 §. skall nemligen hvarje allmän fråga af vederbörligt Utskottet utredas, innan den får af Ständerne till afgörande upptagas.
Nu har frågan om Finaneeregleringen redan blifvit till Stats- och BancoUtskotten remitterad: följaktligen kan det ej af Ständerna afgöras, förr än Utskottens utlåtande deröfver, nemligen sjelfva Financeplanen, inkommer.
Men genom ett preliminairt afgörande af gruen derna för denna Financeplan, skulle ju Stättdera till afgörande upptaga sjelfva hufvudfrågan, innan densamma hunnit från Utskotten återkomma.
Skulle deremot med allmänna grunder här menas en utförlig
Plan, blott med undantag af Reglementariska detaljer så instämmer äfven jag uti den varda - Motionairens mening, och föreslårj, att alla sådana reglementariska detaljer, som äro för hufvudsakens bedömande öfverflödiga, måtte uteiemnas i den Financeplan, som Utskotten skola till Riksens Ständer uppgifva* Nto 5.
Friherre Wirsen, Gnftaj Fredric t f
Deltagande i öfveiläggningarna inom Stafa* 88 Den 7 April f. m. Och BancnUtskottens sammansatta beredning, om de tiil Utskottens behandling remitterad^ Financiele mål, känner j g visserligen, för mih en^kiidta del, mycken förbindelse till min aktningsvärda vän, Herr Friherre Björnstjerna, för den reglementariska uppställning han behagat lemna, till vägledning för Utskottens bearbetande af de så kallade grunderne till en Financeplan, hvilka grunder Utskotten, efter hans lörslag, borde preliminariter underställa RiksStgndens pröfning och afgörande: för hans omsorg att bespara Utskotten ett möjehgen onödigt arbete, i fall deras, till alla sina detailler utarbetade Financeplan sluteligcn icke af Stånden skulle blifva antagen: och för den i öfrigt gifne erinran om nödige iakttagandeo, så vidt Utskottens arbeten skola ställas systéngatiskt.
Men hvad Herr Friherre Björnstjerna sif så medborgerliga motiver framställt, har emedlertid gifvit mig anledning till några reflexioner, dem jag tillåter mig att inför Höglofh Ridderskapet och Adeln vördsamt anföra.
Folkets ombud, samlade till Riksdag, från alla delar af Fäderneslandet, medföra intrycket af de allmänna brister, sorn i deras hembyggd finnes verka ofördelaktigt på medborgares belägenhet.
De tillkännagifva dessa brister, och lemna tillika anvisningar på medlen, som, efter förhållandet inom hvar ort, anses lämpeligast att dem afhjelpa.
Detta är den så kallade motionstidens egenteliga föremål.
De valde Utskotten hafva derefter desr V* Den 7 April f m. 89 gg anvisningar till ledning för deras arbeten!
Det är temmeligen gifvit att uppgifterne och de på dem grundade förslag, skola sins emel.
Ian vara stridige; men utgången fråo en och samma bevekelsegrund: nit för allmänt väl* påkallade de aktning och det nogaste afseende.
Utskotten, sammansatte efter deras hufyudmäns val, hafva inga bestämda instruetiower-
Det är till deras egen pröfning öfverlemnadt, att ur de dem till bearbetande gilna materialier, utdraga hvad de anse nyttigt i sjelfva saken, och nödvändigt för att utveckla dan.
Huru de vilja företaga arbetet, och i hvad ordning framstallningarne skola göras, det måste till en början få vara beroende af deras eget begrepp.
Detta är en rättighet, hvarpå de göra anspråk, såsom en consequence af det förtroende de erhållit; och såsom en följd af de allmänna föreskrifterne , enligt hvilka det blott är Bevillningsutskottet lörelagdt, art först inkomma med Förslag till grunder för deras vidare arbeten.
Det antyder emedlertid redan ett utomordentligt Statstillstånd, att frågor om upprättandet af Statshushållningssysterne och Financeplaner hos Riksens Ständer förekomma.
Utskottens inrättning och föremål, enligt Rege-' ringsFormen, visa tydligen, att sådane egentligen icke ingått bland påräknade arbetsämnen: också 'är ingenting mera ingripande i alla creditlörhållanden, än just desse periodiskt återkommande allmänna frågor om stor& plant^ Den 7 April f, m '. till förändring i det befintlige Statsekonomiska tillståndet; och den bästa Financeplan på denna väg, skulle äfven derföre, efter min tanke vara den, som komme att upprättas en gång för alla; den nemligen, i följd hvaraf Staisinagternas inflytande i dessa ämnen, derefter? inskränktes till en blott återhållande och controllerande verksamhet; dess starkare i samma mon sorn området för denna verkan med skarpt uppdragne linier bestämdes
Huru skall penningen kunna verka med den stadighet och det förtroende som erfordras för samhällets nytta under det att Riksens
Ständer öfverlägga om den skall vara värd mer eller mindre, i förhållande till det mynt som den öfriga verk dep erkänner, efter en gemensam mätningsgrund?
och om dessa penningar, omedelbarligen för tillfället skapade eller tillintetgjorde, skola finnas till större eller mindre myckenhet
P huru skola medborgare erhålla förlag till industrieus* företag, af andre medborgare, när förläggaren är osäker, om icke de grunder hvarpå företaget bygges, undanryckes af ett förändradt Statshusbållningssysteme?
blotta föreställningen om förändringar uti allmänna Finance- och Hushållningsplaner, kunna på detta sätt vara nog, att alstra plsnlöshet i näringsfötetagen och gifva misstroende tili dem, pila.
All Finance- och Statshushållnings reglering, genom allmän inverkan, bör derföre, ef$er min tanke, egentligen stadna vid undangödjandet af binder, samt att skaffa säkerhet t
Den 7 April j. ml och garantier för det förhållande som är; för att derifrån fritt och obehindradt låta de enskildta utveckla deras arbete och omtanka till något bättre, till en verklig förkofran.
I fråga om allmänna penningeyäsendets inflytande och verkan till ett sådant mål, hvij la garantierna egentligen och allenast på qvaJiteten af myntet, och oryggligheten deraf, det är?
att prägeln verkeligen försäkrar om innehållet; att man kan trygga sig vid Statens myntstämpel, vare sig slagen å metallen, eller med trycksvärtan, gifven åt det i sig sjelf värdelösa papperet.
Men om det allmänna också vill befatta sig med bestämmandet af qyantiteten sorn på det hela bör finnas, och alltså äfven på den del, som får belöpa på hvar individs rörelse, så kan ingen förkofran för Samhället uppkomma; ty den allmänna beräkningen går då de enskildtes i vägen; och den alldrastörsta olägenheten af vårt närvarande allmänna penningeskick består, efter min tanka, deruti, att myntqvantiteten, genom enskildta medborgares omtanka och besparing icke kan okas Hvarje behållning, användbar att aqtivera nya företag, mäste nu först draga till sig en motsvarande andel af den fixerade myntqvantiteten, sOm således saknas på ett annat ställe.
Om millioner tillfalla medborgare, vare eig genom handelsvinster eller i arf från utlänningen, kunna de, i det tillstånd sorn är, icke framställa någon omedelbar verkan på den del af rörelsemedlen inom Riket, som genom sjelfva myntqvantiteten bestämmas.
In - Den 7 April f, mi flyttas dessa behållningar, så miste de, i moN svarande mon, för tillfället sammandraga det till qvantiteten fixerade representativa myntcapitalet, och således åstadkomma en saknad eller brist, der de förut funnos; så att, uti öfverftyttningens period kommer att kännas me* fa olägenhet än gagn, utaf hvad som likväl, i sjelfva verket borde vara en effectiv förmån för hela samhället.
En sådan tillökning af enskildt förmögenhet, kan nu ej uppenbara sin verkan för det allmänna på annat sätt, än antingen i tillfället till en ökad consumtion af främmande producter. sorn för behållningen införas, omedelbarligen ellqr genom andra, för att, mot en del af det befintliga myntet utbytas, eller ock, i en generel, men ostadig förbättring af hela myntmassans qvalitet: beggedera motarbetande all verklig förkofran-
Det står i böckerna, att Sedelstocken exempelvis är omkring 30 millioner.
Sanningen häraf är då bevislig och oemotsäglig, dessa 30 millioner må äfven anses tillräcklige för den allmänna rörelsen, och man stannar dervid.
Men emedlertid klagas öfver allmän förlägenhet, och penningebrist; således måtte de 30 millionerne antingen icke vara svarande mot behofvet , filer måtte de icke finnas i sjelfva verket utan blott i böckerna eller måtte hinder vara att de icke kunna göra den tjenst och nytta, som af dem är påräknad, ty eljest hade man ju icke skäl att klaga.
Icke vågar man framkalla dem alla, genom utbyte af andre, föratt erfara hvad som finnes; emedan det skulle ingifva misstroende, och hvad som ännu cirén-.
Den 7 April f. m. 9:> lerar i Finland skulle då inkomma på en gång, samt hardt trycka vexelcoursen, och icke dit återgå; ej heller vågar man utställa nya, ty man kan ej veta om icke de utevarande, af conjunctur förhållanden hastigt inlöpa- Men dessa olägenheter förfalla likväl väsendtligen om de enskildte kunde öka qvantitete* af rö - relsemedlet efter behof; om det blefve lönande ått inhämta myntämne i stället för varor.
Det är ju aldeles omöjligt, att något öfverskott skall kunna uppkomma, då exporter af varor icke kunna realiseras, utan med importer af andra varor.
Capitaler skola aldrig kunna bilda sig i Sverige, utan att representera motsvarande inhemsk skuld; ty myntmassan kan ej förökas.
Med hvar dag skall Sedelstocken blifva otillräckligare, utan att denna otillräcklighet ined nya sedlar afhjelpes.
Men jag återkommer från dessa allmänna reflexioner, till det egentliga ämnet.
Samma framställning som Herr Friherre Björnstjerna till Höglofl.
Ridderskapet och Adeln nu gjort har äfven redan inom beredningen förevarit; att man nemligen först borde öfverenskomma om grunden, och att den borde fullständigt läggas, innan byggnaden kunde uppföras; men en ledamot erinrade genast vid denna architectoniska uppställning, att ännu ett företräde i uppmärksamhet måste lemnäs åt 94 Den 7 April /. nri frågan: hvad män ämnade bygga?
åt tomten och planen på det hela; ty eljest kunde grunden blifva antingen för liten eller för stor, och alltså äfven från ett sådant behandlingssätt uppkomma ett onödigt arbete.
Det är för öfrigt inycket svårt att i ett sådant ämne gifva tillfredsställande svar på ilolerade frågor.
Den som uppställer frågorne, måste sjelf i sammi systematiska tankegång äfven hafva för sig uppfattadt huru han hälst ville finna dem besvarade.
Upplysande och nyttiga för Utskotten blifva visserligen Herr Friherre Björnstjern tias vigtiga frågor; men étt ännu större anspråk på Utskottens förbindelse skulle den värda Ledamoten förvärfva, om han till Utskottens vidare ledni-flg ville lemna dem 'del af 6tna egna tankar om de mäst tillfredsställande svaren.
Jag är ganska öfvertygad ont nyttan deraf för Utskotten.
Emedlertid vågar äfven jag för min del framställa några enkla svar, fattade tilläfventyrs från en origtig synpunkt, och som utgångne från en enskild öfvertygelse, endast såsom utbyte mot en annans, icke äga några derutöfver sträckta anspråk på en allmännare uppmärksamhet; men hvilka likväl tillika ådagalägga, huruledes frågör kunna gifva anledning till andre frågor.
Ridderskapet och Adeln, likasom den värda Ledamoten sjelf, täcktes med skonsamhet upptaga denna af nit föranledda antieipatiori på en i rättare ordning tillkommande utveckling; förtjent af mera afseende än denna. £}en 7 April f. iri. 95 Ponta Afdelningen, lista Frågan:
Skall man mot BancöSed-; lar å vista, eller på terminer* mot bestämd eller varierande cours få tillbyta sig Silfver i Banken, myntadt eller omyptadt?
Denna fråga innehåller redan flere momenter* Svaras ja till den första, så mäste det med det samma innefatta nej till hvad som dermed står i motsatts.
Jag svarar till första momentet; visserligen vore det nyttigt om Bankens Sedlar kunde ut- och invexlas mot viss qvantitet metallisk valuta; såsom ett oundgängligt vilkor för begreppet om ett lands fixa myntfot; och åberopar jag Herr Friherre Björostjernas eget utlåtande derom i FinanceComitéen. a:dra Frågan i Skall, öm detta titbyfe tillätes, den nu befintlige BancoSedelstocken bibehållas i omlopp tillika med Silfret, eller ej, till samma belopp som nu, större eller mindre?
Silfver och Sedlar skulle circulera gemensamt, såsom en naturlig följd deraf, att de gällde lika.
Om förra punkten bifölles kunde myntqvantiteten icke vidare få några bestämda gränsor: den kunde bli större, den kunde bli mindre efter behof och omständigheter, genom medborgares enskilte försorg; men den kunde aldrig till qvantiteten fixeras, såsom den stora följden deraf, att dess qvalitet Mifvit det» 9f> Ben 7 April f m. 3;dje Frågan:
Skall, om en realisation äger rum deri verkställas med Bankens nu ångande fond myntbara metaller, eller denna fond okas, och till hvad belopp?
' Svar.
Om man vill saken, måste man vilja medlen.
Det är nödvändigt, i en så stor angelägenhet, att gå med säkra steg.
Ett förslag i saken, med otillräckliga medel för dess utförande, är lättsinnigtoch förkastelig!.
Jag anser icke
Bankens närvarande metalliska fond tillräcklig för att med den vidtaga en mymbestämning; ehuru jag tror, att om fondin Förstärktes, skulle hvad som redan finnes, vara mer än tillräckligt för sjelfva utvecklingen: tillökningen behöfdes såsom stöd för förtroendet och säkerheten icke såsom omedelbarligen verkande biträde.
Ingenting borde i denne del göras, som icke hade full probabilitet för sin framgång, så vidt söm beräkningsmedleri lage inom den närvarande tidens gräns.
Hellre måtte man afvakta en annan tidepunk, oni ej en sådan säkerhet nu gåfves; men sorgfälligt borde man först undersöka om den icke gåfves.
Ett land, tryggadt i sine politiske förhållanden, fritt från utrikes Statsskuld* temmeligen oberoende i de väsendtligaste förnödenheter, och med en årlig export af omkring 5 millioner R:dr i Silfver, som till större delen utbytes mot umbärligare articlar än de som ex. porterae äro det för de främmande, borde ej anse den Silfverbehållningen som förvaras i Bankens hvalf utgöra någon synnerlig garantie
Ben 7 April f. rn. 97 för Folkets välstånd, blott genom det att den der finnes nedlagd; och således ej heller för denna orörliga skatt uppoffra aila de medel till förkofran, som genom förtroende, stadga och ordning skulle i flerfalldigt förhållande kunna uppkomma. 4;de Frågan:
Om fonden skall ökas, hvil,1 kä äro de medel som dertill föreslås: uppköp af Silfver, actier eller lån?
Om icke ett ar de framställde medlen vore tillrlcklige, men saken nyttig, borde de alla begagnas i förening, och ännu fler som möjligen kunde utfinnas.
För min enskildta del sätter jag i främst* rummet enskildtas bidrag genom actieteckning. 5:te Frågan.
Skall VexelBanken skiljas1 från LäneBanken eller ej? öde Frågan.
Skall LäneBanken förenas med RiksgäldsContoiret eller ej?
Dessa angå reglementarisk* stadganden, som efter Herr Friherre Björnstjernas egen grundsatts icke lära böra preliminaritef besvaras. 7:de Frågan:
Hvilka äro de medel rtill vinnande af stadga i myntvärdet, Utskotten fö* Bil, till Ridel. o. Ad, Pr. lil Bsnd- 7 Den 7 April f m. reslå, i händelse realisation icke äger rum?
Vexeloperationcr för att styra coursen? bestämmandet deraf tili visst maximi eller minimibelopp? oförändrad BancoSedelStock, eller annat tjenligt medel till vinnande af ofvannämnde ändamål?
Jag anser icke möjligt att tillvägabringa fullkomlig stadga i vårt mynt, utan me? tallisk utvexling.
Vexeloperationer , isolerade och utah sammanhang med en metallisk utvexling, anser jag ofullkomlige, betänklige i sin verkställighet, svåra i sin verification; ty oagtadt omtanka och redlighet kunna de illa utfalla; men man bedpmes likväl vanligen efter utgången.
Sådane äro likväl våra medel och tillgångar för en myntbestämning, att jag visserligen tror dess verkställbarhet skulle kunna bevisas med en vexeloperation ; men det vöre blott ett halft verk, tjenligt på sin höjd, såsom ett factiskt bevis på möjligheten af fixation under den tid, sorn behöfdes för att iordningssiälla Bankens metalliska utvexlingsfunctioner, derest ett beslut derom skulle komma att fattas i maximum och minimum i myntbestämningen sorn ännu föreställer fluetuation, vill jag för ingen del medgifva.
Coursen på Beursen må gerna variera efter hvad Frakt, assurance och provision kunna utgöra i difference mellan begagnandet af metaller eller vexlar, men myntet må vara oföränderligt.
Den 7 April f nu 99 Andra Afdelningen. usta Frågan: Skola Statsobligationer in föras eller ej?
Anmärkning: i stället för införas torde det böra heta utgifvas.
Saar.
Om man ej kan undgå att upplåna penningar, mäste man väl ge ut revers derföre, ty eljest får man troligen icke låna. 2tdra Frågan:
I fall så sker, huru skola de ställas, hvartill begagnas, och till hvad ber lopp utgifvas?