Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Att inom hvarje Socken vara tillgänglige för den mindre upplyste, vid förekommande osäkerheter om brännvinsförfattningens tillämpning; 2:0 lemna controll-bevis öfver ny eller omarbetad brännvinsredskap, hvilka bevis, jemte justerarens mätningssedel, kommer att äga vitsord vid mantalsskrifningen och vidare; och skulle möjligtvis förekomma någon brännvinsredskap så dubiös i afseende å dess construction, att denna Committé' ej tilltror sig densamma med rättvisa bedomina, remitteras frågan, jemte Committeens eget utlåtande, till K. M:s Bef:h:de; 3:o en månad före hvarje bränntermins början böra alla inom Socknen önskade förändringar och anmälanden om bränn vinsbränningsrättighetens begagnande hos Committeen vara ingifna, oell densamma pligtig att genast derom en relation till K. M:s Bef:h:de och sedermera vid Mantalsskrifningen till Häradsskrifvaren inlemna; 4:o atl; beslag å oloflig redskap eller tid är Kronobetjeningens fortfarande skyldighet att uppsöka och beifra, men Committeens åliggande att söka förekomma dessa i samhällsordningen ingripande lagbrott; oell med den localkännedom, en sådan Committé' troligen äger inom Socknen, bör detta tvifvelsutan verka till ett ändamålsenligt resultat. §. 28.
Tillägges äfven ersättning af redskapens värde. §. 3o. Försvinner. §. 32.
Mätningen af pannans höjd och diameter behöfves ej. §. 33. Justerare, sorn reqvireras, böra hafva skjuts in natura eller skjutspenningar för en häst. §. 38.
Anmälan bör ske till den förut omnämnde Coinm i t toen. 5- 3g.
Trädbrösten på brännsvinspannor förseglas äfven, och Kronobetjeningen får skjuls och traetamente för sina resor till förseglande af pannorna. §. 41.
Rättas i öfverensstämmelse med dessa förslag. §. 46.
Försvinner.
5g tillägges:
De allrasträngaste utvägar böra vidtagas till hindrande af utländskt brännvins införande, och de hårdaste straff drabba den eller dem, som bryta häremot, såsom t. ex. alt mista varan såsom god pris för beslagaren, hvars skyldighet dock blir att varan till utländsk ort återföra, under ägande rätt att densamma der lill sin lörman använda.
Förbrytaren bör äfven plikta ansenligt, förklaras ovärdig allt medborgerligt förtroende &c. &c. Samma eller 3 H. 4 aG Den i Mars f. tn. annat ansvar borde elfven draljba dem , som deltaga i inpractiserandet.
Emot lönnbränning hafva vi redan tillräckliga controller, om nerv och kraft användas hos författningens verkställare.
Art. 6.
Hvad slutligen bestralfningsbeslämmelserna angår, så torde vederbörligt Utskott dem närmare eftersinna.
Likväl skulle jag föreslå den förändring uti 65 §., att böter samt den förverkade redskapen må fördelas till hälften emellan angifvaren och åklagaren, men der ingen känd angifvare finnes, det hela må ensamt tillhöra åklagaren.
Sist må jag tillägga, att jag anser beskattningen, genom hvad jag här ofvan föreslaget, så högt upptagen, att jag icke inser, att jordbruket kan bära någon större, af hvad natur som helst.
Bcskatlnin" s-Tariff.
Kmincrummct
Från i5 k:rs panna till och med 20 . . 12 sk. B:co 20 .... 16 3o ....
2-4 11 40 .... 32 19 5o .... 40 11 60 .... 1: — 19 70 • • • • 1: 8 19 80 .... .... 90.. 1: 16 19 Lades på bordet.
Hr af Forsell, Carl Gustaf, uppläste följande:
På den punkt kunskapen om fäderneslandet nu står, äro goda Sockenehartor blifna af ett stort behof, ur det skäl, att hvarje förkofran, enskild eller allmän, måste grunda sig på en noggrann kännedom af landets egenheter samt af de i hvarje landsort befintliga näringar, industriföretag eller anläggningar.
Hvarje näringsgren, stor eller liten, är genom inbördes samband förenad med andra, och alla äro uppsprungna ur locala förhållanden, som det är nödvändigt att noga känna, emedan deras ytterligare utveckling eljest icke kan med säkerhet på ett ändamålsenligt sätt befordras.
Likasom ingen enskild man kan på dess egendom införa ett väl ordnadt jordbruk eller företaga systematiska, med localens egenheter öfverensstämmande förbättringar, utan att förut äga en noga kännedom om egendomens beskaffenhet, likaså nödvändigt svnes det vara för Regeringen att öfver hvarje landsort äga säkra och detaillerade char tor.
Landets naturliga beskaffenhet, och framför allt jordmånens större eller mindre bördighet, är af det väsendtligaste inflytande på den Nations trefnad och bestånd, som bebor detsamma; och för att erhålla tillförlitliga speciella underrättelser, samt på samma gång en allmän öfversigt af Den i Mars f. m. 27 dessa vigtiga förhållanden, finnes icke något lämpligare medel, än att upprätta goda Sockenchartor.
Också afses detta i K. M:s Nåd.
Instruction för Gén.-LandtmäteriContoret af d. 4 Maj 1827, der det i 5 Art. 5o §. heter: att, till vinnande af säkra och pålitliga upplysningar om Riket i statistiskt hänseende, skola geographiska chartor, så fort medhinnas kan, upprättas öfver alla Socknar inom hvarje Län, och derå uti lämplig scala upptagas omkretsen af alla inom Socknen befintliga byar och hemman med derå liggande torp, kronopark er, allmänningar och andra lägenheter, samt derjemte så noga, som den antagna scalan medgifver, urskiljas, hvad inom hvar de ras område utgör åker, äng, skog, utmark och mossar, jemte vägar, sjöar, större och mindre vattendrag, deras lopp och sänkning, m. m., som dit hörer.
I anledning af denna K. M:s Nåd. föreskrift har förslag till formulär till ifrågavarande Sockenchartor blifvit vid Gen.- LandtmätcriCont. upprättad, af hvilket formulär jag barbos får bifoga ett exemplar *).
Det är dock utom allt tvifvel, att, under handläggningen af dessa slags arbeten, åtskilliga förbättringar och tillägg skola utfinnas, som gerna kunna iakttagas och införas, utan att chartornas tydlighet skadas.
Äfvenså synes de statistiska beskrifningar, som ovilkorligen böra åtfölja chartorna, kunna jernnförelsevis till ofvannämnde formulär mycket fullkomnas. Således borde det t. ex. icke vara ensamt tillräckligt att, efter på stället inhemtad kännedom om de statsbidrag, servituter, onera och besvär, som häfta vid hvarje hemman, jemnföra dessa uppgifter med Kronofogdens jordboks-extracter, utan de böra också, för ytterligare säkerhet, jemnföras med de upplysningar, som i K.
KanimarCollegium kunna erhållas.
Uti 5i §. 2 Mom. af K. M:s Nåd.
Instruction för Landtmäteri-starén står föreskrifvet: att ingen Vice Corn missions-Landt 111 ätare får hädanefter befordras till Commiss i ons-Landt mätäre, innan han upprättat en charta med beskrifning öfver någon Socken i det Län, der han är stationerad; men om
Sockenchartor endast på detta sätt skola tillkomma , sä fordras minst 100 år, innan hela Riket skulle blifva alfattadt, och sannolikt blefvo de äldsta chartorna, i följd af ctilturens allmänna framskridande, odugliga, innan de sista voro fulländade.
I enlighet med LandtmäteriCont:s organisation tillkommer det egentligen Öfverlngeniören att befatta sig med Rikets geographiska chartverk; men dels är han under sex må *)
Detta formulär igenfinncs uti en tryckt beskrifning oell charta öfver Bromma Socken, stin medföljde motionen vid remissen till StatsUtskottet. aS Den i Mars f. m. nader af äret ganska träget sysselsatt med de elevers undervisning, sora ämna undergå landtmäteri-examen, dels äro de vid Contoret anställde 5 Ingeniörer, på hvilkas biträde han förnämligast skulle räkna, så upptagne med revision al skattläggningar och till Contoret inkommande char tor, att något betydligt tillgörande i och för geographiska chartverket af dem icke är att förvänta.
Ingenörer hafva dessutom så ringa lön (3g5R:dr), att de för densamma icke skulle under sommarmånaderna kunna uppehålla sig på landsbyggden för fullbordandet af ofvannämnde Sockenchartor, hvilket dock vore alldeles oundgängligt.
Om således detta angelägna ärende i någon betydligare män skall kunna fortskyndas, är det nödvändigt, att ett särskildt anslag af statsmedlen i och för detsamma beviljas; och det är på denna grund jag vördsammast anhåller, att, derest genom en ökad brännvinsafgift, eller eljest på annat sätt, tillgångar skulle kunna beredas, R.
St. ville benäget anslå 5ooo R:dr B:co, att årligen intill nästa Riksdag utgå, för att ensamt användas till upprättande af Sockenchartor.
Arbetet kunde börja på ömse sidor om Stockholm och fortgå så långt tillgångarna msdgåfvo, samt räkenskaperna vid hvarje års slut inlemnas till K.
KammarRättens granskning.
Genom de förbättrade methoder lithographien synes erbjuda, kunde måhända ifrågavarande
Sockenchartor genast genom trycket allmängöras och följaktligen utan tidsutdrägt komma till allmän nytta.
Skulle det vid nästa Riksmöte befinnas, att företaget vore för kostsamt och fordrade allt för lång tid att fullbordas, eller icke vore med behörig drift och omtanka utfördt, så äro R. II.
St. då i tillfälle att indraga anslaget.
Ehuru dessa Sockenchartors hufvudsakliga ändamål är den oeconomiska nytta, man af dem har skäl att vänta, och såTedes den vetenskapliga noggrannhet vid deras författande, hvarpå man nu för tiden fäster så mycket afseende, synes vara af mindre vigt, så kan dock äfven denna sednare fordran blifva iakttagen, sedan Topographiska Corpsens triangelmätningar förutgå», hvadan ifrågavarande eliart verk äfven i denna väg kan vinna ali erforderlig fullständighet.
Topographiska
Corpsen har till landets militära affattning ett årligt anslag af 12,000 R:dr B:co, och dess arbeten, som utföras med utmärkt skicklighet, fortgå oafbrutet; men dessa chartor äro i för liten scala och upptaga inga ägoskillnader, emedan de icke afse och följaktligen icke kunna fullt gagna till det måhända lika vigtiga oeconomiska behof, hvarför ifrågavarande Sockenchartor borde upprättas.
St. skulle finna skäl till bifall å min vördsamma framställning, så anser jag detta ärende af deu vigt, att jag med största tillfredsställelse skulle offra alla mina återstående dagar för att med drift, omtanka och sparsamhet, på ett ändamålsenligt sätt, utföra detta värf, och dei> Den i Ma r 9 f. m. a9 igenom utvidga kännedomen om Fäderneslandet:
Anhållandes jag vördsamt, att detta memorial måtte till behörigt Utskott blifva remitteradt.
Frih. Rantzou, Joh. Albert, uppläste följande trenne memorial: 1:0
Med afseende å vigten af en väl ordnad, enskild creditrörelse, och på det en fullkomlig ersättning må vinnas för det af mig föreslagna borttagandet af den enskilda assigneringsrättigheten på hanken, föreslår jag, att enskilda invisningar eller inrikes vexlar, hvilka, enligt 1818 års förordning, icke få utgifvas på mindre summa än 100 K:dr B:eo, hädanefter må få utgifvas å minst 20 R:dr B:co; och öfverlemnar jag, i detta hänseende, det förslag till
Lag uti detta ämne, hvilket R.
St. vid 1823 års Riksdag hänskjöto till K. M:s Nåd. sanction, den der dock sedermera icke blifvit gifven.
Denna min motion torde erhålla remiss till Lagutskottet.
Förslag till Stadga om invisa ingar, som emellan enskilda personer eller bolag inom Riket utställas. 1 §.
Gifver någon till annan anvisning att bära upp penningar eller annat hos tredje man, ställe sådan invisning att betalas vid anfordran, å viss dag efter uppvisandet, eller å bestämd tid. 2 §.
Invisning må ställas till viss man, viss man eller dess ordres, eller invisningens innehafvare, och bör densamma vara af utgifvaren egenhändigt undertecknad och försedd med dess brukliga sigill, antagen stämpel eller tvenne vittnens intygande, att utgifvaren sitt namn derunder tecknat.
Utgifvarens rätta adress och hemvist vare å invisningen utsatt. 3 §.
Till innehållet bör invisning vara skrifven eller aftryckt utaf i metall eller sten graverad stämpel. 4 §.
Invisning, ställd till viss man eller ordres, eller ock till innehafvaren, att betalas uti penningar, må ej lyda å mindre summa än 20 lt:dr uti R.
St:s Banks transportsedlar. 5 §.
Öfverlåtes invisning från en till annan, vare öfverlåtaren skyldig svara för invisningens riktighet, men ej för utgifvarens eller godkännarens vederhäftighet, der han sig ej dertill förbundit eller velat, att endera eller begge varit på obestånd, då öfverlåtelsen skedde. 6 §.
Hvar, som fått invisning, ställd till betalning på viss tid från utgifvandet eller uppvisandet, vare skyldig, att för densamma vid förfallotiden betalning fordra. 3o Den i Mars f. m. 7 §.
Vägrar den, som in visningen lyder å, att den ovilkorligt godkänna, eller erhålles icke betalning enligt invisningens ordalydelse, bör innehafvaren derom fordra den förres skriftliga intyg å invisningen.
Kan sådant ej erhållas, eller träffas han ej i sitt hemvist, då invisning till betalning förfallen är, tage deröfver innehafvaren, inom tvenne dagar, laga bevis, underrätte utgifvaren om förhållandet, innan nästa dag tilländagå!’, om han vistas i samma siad, eller, i annor händelse, nästa postdag derefter, och njute af honom genast betalning. 8 §.
Häfver någoä godkänt invisning, men betalar icke å rätt tid, stånde till honom, som invisningen fått, hvad han hellre vill hålla sig till utgifvaren, eller af den andra söka; vare dock pligtig, inom 3o dagar, kraf i laga ordning mot endera anställa.
9 Får ej invisnings-innehafvare betalning å rätter tid, njute sedan ränta med en för hundrade i månaden samt ersättning för alla till betalnings utsökande erforderliga utgifter. 10 §.
Den, som betalning för invisning, ställd till innehafvaren eller till viss man eller ordres och så beskaffad, som denna stadga föreskrifver, utsöka vill, äge att anmäla sig, i Stockholm hos ÖfverStåthållaren, och i orterna hos Konungens Bef:h:de, och ingifve i hufvudskrift invisningen, jemte betyg öfver vägradt godkännande eller ej erhållen betalning, och njute, så framt något jäf emot krafvet ej göres, om invisningen är utgifven att vid uppvisandet infrias, utmätning hos utgifvaren, och, i fall den är godkänd till inlösen på viss lid, en lika rätt antingen hos honom eller godkännaren, eller, der tillgång hos den ene brister, hos den andre, samt i bägge fallen rättighet till bysättning å gäldenärens person.
Göres vid utmätning jäf emot skulden, åligge det gäldenären att, inom den för lagsökning i allmänhet föreskrifna tid och vid lika äfventyr, sig förklara; dock gånge utmätning icke desto mindre för sig, och varde godset satt i taka händer eller under utmätningsmännens vård, der den fordrande det äskar.
Finnes fordringspåståéndet af ÖfverStåthållaren eller Konungens Bef:h:de vara af tvistig beskaffenhet, förvises det till laga utförande vid vederbörlig domstol; dock fortfare säkerheten uti det utmätta godset, intill dess tvisten, genom dom, som vunnit laga kraft, afgjord är. j i §.
Sker ej utmätning inom fjorton dagar sedan utmätningsmannen executorialet bevisligen emottagit, vare lian för betalningen ansvarig. i2 §.
Fj må någon vara skyldig att invisning såsom god betalning emottaga, utan må sådant på emottagarens godtfinnande bero.
Den i Mars f. m. 3i l3 5- Försummar innehafvare af invisning att iakttaga något af hvad här ofvanföre stadgadt blifvit, håfve till betalning derför ej större rätt, än såsom för annan skuldfordran; och ankom ine det i thy fall på domaren att, när genom innehafvarens försummelse betalning uteblifvit, pröfva, örn, i följd deraf, utgifvaren bör från större eller mindre betalningsansvar för invisningen befrias. 2:0
Ehuru tiden nu icke torde vara att, i och med räntans frigifvande, alldeles borttaga det förhatliga bysättningstvånget, anser jag mig likväl både kunna oell höra föreslå den ändring i lagarna derom, att bysatt gäldenär, sorn till sina borgenärer ali sin egendom afstår, genast må från bysättningshäkte lösgifvas och att det derefter må bero af domaren att pröfva, huruvida han må fritt vistas utom sitt hus, eller icke.
Om remiss af denna min motion till LagUtsk. anhåller jag vördsamt. 3:o Jag får härigenom föreslå, att 11.
St. matte förnya och hos K. M. i underd. anmäla sitt vid 1823 års Påskdag fattade, ehuru icke till verkställighet komne beslut, att alla inflytande Tullmedel hädanefter må till Riksg.-Cont. aflemnas, mot skyldighet för detta Verk att hålla Statsverket tillhanda den under sådan titel i RiksStaten påräknade summa; i sammanhang hvarmed R. II.
St. torde finna lämpligt uppdraga sina Fullmägtige i Riksg.-Cont. att upphandla och, uppå skeende behörig requisition, för Statsverkets räkning utbetala det bland Sjötullsmedlen beräknade belopp i utländska myntsorter, som för dess påkommande behof varder anvisad t.
Derjemte får jag föreslå, att äfven andra, genom Statsverket ingående bevillningar, såsom Postmedel, Bränn vinsbevillnings- samt ChartaeSigillatae-medel, hädanefter må aflefvereras till Riksg.-Contoret.
Jag anhåller, att denna min motion må remitteras till StatsUtskottet.
Dessa tre memorial lades på bordet.
Frih. von Vegesach, Achilles, anförde skriftligen:
Sedan vigten af den medborgerliga och militära Gymnastiken mer och mer blifvit erkänd, och den numera ingått bland alla medborgareclasser, i allmänna undervisningen och uti den practiska medicinen, är det öfverensstämmande med syftet för det riksgagneliga att fästa uppmärksamheten på en sak, hvilken så helt ingriper i Nationens, physiska förbättring, som utgör det enda sanna medel, hvarigenom en högre uppjagad själsodling kan vinna framgång, och hvarigenom äfven Nationen skall redan från yngre åren kunna i Den i Mars f. m. jemn gäng med förståndsodlingen bildas att såsom stridsfora värna sig mot landets fiender.
Vår nu regerande Konung, inseende det allmänt gagneliga af gymnastiken för Nationen, anbefallde, redan såsom Kronprins, stiftandet af det härvarande gymnastiska Central-Institutet, hvars ändamål är att dana gymnastiklärare för Rikets högre och lägre undervisningsverk, samt nu senare äfven Instructörer för Regeinenterna.
Dessa åligganden har Institutet fullgjort på ett sätt, sorn tillika visar, med hvad sann nitiskhet, kraft oell ihärdighet den inom
Sverige förr knappt till namnet kända gymnastiken, som i sin början med så mycken ovilja beifrades, blifvit genomdrifven af dess utmärkte och förtjenstfulle föreståndare, hvilken inom vårt land varit den förste, som utfört gymnastik, och hvilken man har att tacka för Svenska gymnastikens vetenskaplighet samt för uppfinningen af de på samma gång mest enkla, som för mennisko-organismen mest harmoniskt utbildande rörelseformler.
Härigenom hafva från Institutet, oaktadt dess ringa lärarepersonal, kunnat utgå lärare till de flesta af Rikets större stader, äfvensom till Norrige, tili flera Regementer, Gymnasier samt offentliga och enskilda Skolor.
Gymnastiken kan emedlertid väl till sin ide' sägas vara erkänd och utspridd, men icke utöfvad efter det kräfvande behofvet.
Ilade deremot
Institutet kunnat påräkna en större permanent lärarepersonal, så hade tvifvelsutan flere utgående lärare kunnat bildas.
Bildandet af lärare har dessutom hejdats äfven derigenom, att desse för sin framtida utkomst icke sett sig till någon del betryggade, hvarföre flera skickliga läraresubjecter bortgått, hvilka påräknat alt blifva anställde vid de högre lärdomsskolorna, men hittills hafva blott vid 2:ne Gymnasier, Skara och Linköping, gymnastiklärare med lön blifvit anställde.
För att emedlertid kunniga och dugliga lärare-elever, hvilka, såsom obemedlnde, ej kunnat fortsätta sina gymnastiska studier, skulle kunna komma i tillfälle deraf, har
Institutet af de för enskild undervisning i frisk- och sjuk-gymnastik influtna medel tilldelat dem understöd.
Detta var enda sättet att dels afhjelpa bristen på läraresubjecter, hvilket från landsorterna ofta öfverklagals, dels vid Institutet fästa unga bildade personer, hvilka genom ett längre fortsatt theoretiskt och practiskt studium ernått en vidsträcktare kännedom af saken.
Det allmänna förtroende, som Institutet under de sednare åren vunnit, har till en större del varit föranledt af den derstädes, med så mycken tillfredsställelse och framgång, vid skiljaktiga chroniska lidanden använda sjuk-gymnastiken, hvarföre patienter äfven från de aflägsnaste trakter af Sverige numera ofta begagna densamma.
Denna i Sverige utöfvade mechaniska medicin har icke utländningen att framvisa.
Deremot omfattas den medborgerliga - Den i Mars f. m. 33 liga och militära gymnastiken af flera Enropeiska Stater med högsta värma.
Redan 1827 räknade man inom Köpenhamns
Arnt mera än 60 skolor, i hvilka gymnastik var införd.
Ar i83o åtnjöto öfver 2000 Borgerskaps- och Allmogeskolor denna undervisning, och ett antal af 1,714 lärare hafva i skiljaktiga grenar af gymnastik under de sistförflutna 26 åren utgått från det Danska militär-gymnastiska Institutet.
I Frankrike, Tyskland och Schweitz har gymnastiken äfven med framgång blifvit kringspridd.
Uti England alden icke i samma förhållande utbredd; man har dock för fruntimmer varit omtänkt att upprätta gymnastik, och ett sådant, i London befintligt Institut stod år 1828 under Hertiginnans af Wellington och Lord Byrons Enkas uppsigt.
Ryska Regeringen synes företrädesvis lägga vigt på den delen af militära gymnastiken, som behandlar bajonetlförjngen, hvilken numera blifvit införd bland samtliga inom Petersburg förlagda Garnisonsregtter, och en Svensk gymnastiklärare, åt hvilken de Kejserliga Barnens gymnastiska ledning blifvit anförtrodd, är anställd såsom lärare i bajonettfäktning vid Ryska garnisonen.
För nära 3o år sedan har Ling, föreståndaren vid härvarande Gymnastiska Central-Institut, uttänkt och i practisk användning satt det system han lagt till grund för värjans, sabelns och bajonettens förande, och hvilket ovedersägligen stödjer sig på de mest enkla och med kroppens naturliga rörelseyttring instämmande lagar.
Svenska bajonettfäktningen har derföre ett öfvervägande värde framför utland ningens mera konstlade och följaktligen svårlärdare rörelser.
Under de sednare 2tne åren hafva, enligt H. K. M:s Nåd. befallning, Officerare från olika Regrter blifvit cornnienderade att vid Institutet taga undervisning såväl i fristående gymnastik som bajonettfäktning, för att dymedelst kunna vid mötestiderna gifva soldaten en nödig kroppsutbildning, till lättnad för hans vapenföring.
Att denna sednare vore för Svenska soldaten ett vigtigt medel både att motverka hans naturliga långsamhet i fattandet af en handling och att gifva hans kroppsrörelser en friare och otvungnare hållning, kan svårligen motsägas.
Vore den offentliga äfvensom den enskilda undervisningen rätt organiserad, d. v. s. att den physiska uppfostringen ginge i jemnbredd med den intellectuella och att vid alla folkskolor militär-gymnastik infördes, så skulle icke mötestiderna behöfva upptagas med att genomgå de lägsta elementerna för en krigsmans danande.
Äfvenså hade man att vänta en mångsidig nytta~afden medborgerliga gymnastiken, icke blott för det den medför vårdandet af kroppen, utan emedan den lättar uthållandet af gröfre arbeten samt gifver händighet i handaslöjder. 3 H. 5 34 Den i Mars f. m.
Man anmärke, att lönandet af gymnastiklärare och uppsättandet af erforderliga gymnastikappareiller skulle föranleda till nya betungande utgifter för Staten; men, då likväl dessa utgifter åsyfta återvinnandet af den allmänt sjunkna physiska kraften, hvilken oftast står sammanlänkad med sedligheten, och då INationen tillika kunde vinna en påkallad militärisk uppfostran, för att när som helst kunna framstå mot landets fiender; s& bör denna till sin gagnelighet och för landet så vigtiga sak icke hejdas, derföre att den fordrar något understöd af Staten.
Men antingen dessa yttranden i sin helhet eller blott till någon del blifva salta i verkställighet, fordras, att det lärarebildande Institutet, för dess upprätthållande, tillägges en mot de årligt stegrade göromålen svarande aflöning, äfvensom att Institutet förses med en större, på stat lönad lärarepersonal.
Hittills har Institutet, i brist af lärare, oftast nödgats förvägra emottagandet af flera, för hvilka en gymnastisk behandling hade varit af högsta fördel.