Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Tvenne önskningar hafva likväl blifvit framställda i afseende på min motion, som jag måste besvara.
Den ena var af Gr.
Frölich, som begärde, alt jag mätte ändra mitt yrkande om remiss så, att den begärdes till Ekon.Utsk. i st. f« lill Const.Utsk.
Ehuru gerna jag än skulle önska hans röst till biträde för milt förslag, kan jag likväl icke gå in härpå.
Motionen Innehåller, alt för den händelse, att Const.- Utsk. anser sig icke kunna medhinna att utarbeta eli förslag, så skulle Utsk. föreslå den tind. skrifvelse!); och icke lärer Ekon.Ulsk. kunna bedomina hvad Const.Utsk. i detta fall tior sig om.
Anckarsvärd har begärt, att jag mätte låta frågan hvila lill närmare riksdagens slut.
Jag kan icke medgifva denna begäran, af det skäl jag nyss anförde, eller alt jag önskar, att Const.Utsk., inseende omöjligheten att sammanjemka meningarne, mätte utan omgång vidtaga den af mig föreslagna utväg.
Flr Gripenstedt har yttrat sig emot delta förslag, derföre att han vill förmå Regeringen att directe åtaga sig saken.
Jag fruktar likväl att della icke vore en klokt vald utväg.
Ständerna erkänna sig oförmögna att lösa frågan, men tror väl Hr Gripenstedt, om
Konungen skulle till nästa riksdag afgifva proposition oin en representationsförändring, att detta förslag skulle vinna de fyra Ståndens bifall?
Jag gör mig icke sådana illusioner.
Ett afslag äter skulle innefatta ett erkännande, att icke eller Konungen vore mäktig alt lösa frågan; och om det således komme derhän, att hvarken Konung eller Ständer kunde åstadkomma lösningen; hvilken skulle väl då göra det?
Jag fortfar alltså att anse mitt förslag för närvarande utgöra det enda medel, hvarigenom man kan hoppas att komma, om icke fullt, åtminstone närmare lill målet.
Cederströms yttrande, ber jag all fä förklara, att jag aldrig sagt, att Const.Utsk. skulle genom en remiss af denna motion blifva förpligtadt att upphöra med sitt arbete, utan jag liar endast sagt, att det kunde anse sig dertill berättigad!.
En annan värd talare, hvars yttranden och tankemeningar jag sällan har den lyckan att förslå, och hvaröfver jag ingalunda linner skäl beklaga mig, har förklarat, alt afsiglen med denna comité' borde vara att tillvägabringa en kritisk be - 348 Den 14 Mars. handling af Const.Utsk:s och af alla andra förslag till representationsreform.
Jag erkänner, att det är första gången i min lefnad, sora jag hört framställas den åsigt, att Konungamakten borde ställa sig i spetsen för kritiken och å bane bringa ströskrifter.
Man må säga hvad man behagar om pressen, så tror jag likväl att kritiken mäste åt den öfverlemnas, och aldraminst torde Regeringen böra sig dermed befatta.
— Jag har hört här framkastas den mening, att remiss å denna motion icke borde beviljas.
Detta är en illiberalism, som jag hoppas icke nu kan inom Ståndet komma i fråga, ebarn jag sjelf fordom någon gång fått vidkännas en sådan.
Jag tillstyrker således remiss, ehuru jag icke biträder sjelfva motionen.
Jag ber att få möta Gr.
Anckarsvärd förra anförande med en liten anmärkn.
Grefven har ansett en comité ändamålslös, på grund af den erfarenhet vi hittills baft af comitéer.
Nyttan af en comilés verksamhet, mätte likväl förmodligen till en stor del bero på beskaffenheten af de ledamöter, af hvilka den är blifven sammansatt.
Förhållandet härstädes har vanligen varit, att comite'er blifvit bildade på grund af någon Ständernas önskan om företagande af en reform af några missbruk, eller föråldrade delar i statsskicket.
Men då, såsom man icke otydligt kunnat skönja, den innersta grunden eller viljan att tillvägabringa dessa reformer saknats hos den, som tillsatt dessa comitéer, så hafva de blifvit sammansatta af så disparata elementer, alt en Babylonisk förbistring inom dem uppstått.
Om deremot Regeringen vill gå Ständernas önskan till mötes och verkligen sträfvar efter samma mål, så föreställer jag mig, att Regeringen tillsätter denna comité i någon bestämd riktning, så att Regeringen ifrån samma ögonblick skall sägas hafva tagit saken i sin hand, och att comile'en till en viss grad kan anses såsom uttryck af Regeringens egen åsigt.
Då tror jag icke såsom Gr.
Anckarsvärd, alt en sådan comité' är öfverflödig, utan tvertom är en god och loflig utväg för att vinna just det af Hr Grefven afsedda ändamål, att Styrelsen i och med detsamma framträder.
Jag bar ännu några ord att tillägga.
Jag hoppas, alt R. o. Ad. skall gifva mig det vitsord, att jag i allmänhet icke upptagit tiden inom detta
Hus med alt tala om saker, som icke höra till ämnet, men denna gång måste jag anhålla alt få yttra några ord, i anledn. af en värd talares anförande här mitt emot, emedan måhända mitt förra yttrande föranledde honom alt uppträda.
Han har nemi. anfört, såsom ett närmare uttryck af sin egentliga mening, att han ville framkalla en litteratur i representationsfrågan, för att upplysa de förvillande omdömen, som spridas af publiciteten bland allmänheten.
Det är icke sällsynt att pressen inom detta
Hus får uppbära hårda tillmålen, och jag tror, alt det icke är längre sedan än i förrgår, då en annan ledamot ganska hardt ansatte densamma för de förvillande satser den skulle uttala i dessa och andra för fäderneslandet vigtiga frågor.
Jag vill ingalunda förmena dessa
Hrr att hysa hvilka åsigter de behaga om prés - Den 14 Mars. 349 sens egenskap; men jag vill blott till dem sjelfva hemställa om det finnes något logiskt sammanhang i deras yttranden.
Då t. ex. Gr.
Horn talat om pressens förvillande omdömen, särskildt i denna sak, så har han glömt, att pressen består af många beståndsdelar.
Om vi betrakta hvad pressen företett i representationsfrågan, så skulle jag till fullkomligt aritmetisk visshet kunna bevisa, all åtminstone 4 eller 5 gånger så mångå skrifter hafva blifvit ulgifna emot det förra Const.Utsk:s förslag lill en representationsförändring, som för detsamma, det vill säga, att de flesta skrifter försvarat den mening, som Grefven bilrädt.
Jag kan derföre visserligen icke finna underligt, att den värde Grefven, som anser t. ex. ledamöter i den högre kammaren böra tillsättas minst på lifstid, skall finna allt, som strider emot en sådan åsigt, vara förvillande för allmänheten; men emedlertid, då han tillämpar detta på pressen, så kan han ju dermed omöjligen mena pressen i det hela, han skall väl åtminstone undantaga de pressens producter, hvilka hållit med honom, och de äro ju de flesta.
Förmodligen är det således tidningspressen han menar, men han kan lika litet syfta på hela tidningspressen, ulan det måste då vara endast på de organer af denna press, som hafva en motsatt åsigt med honom.
Om nu detta är förhållandet, så hemställer jag, om icke uti ropet på pressens förvillande omdömen i det hela ligger en hög grad af intolerans, som man kunde aflägsna från debatterna i Riddarhuset.
Men dessutom vet jag icke, alt ens den klandrade delen af pressen yttrat sig på ett sätt, som ger den ädle Grefven full anledning, att deröfver fälla ett sådant omdöme.
Jag skulle tro det vara en pligt hos hvarje ledamot, som gör sådana anklagelser, åtminstone göra ett försök ali uppgifva hvarpå de sig stödja.
Eljest hafva de icke någon annan effect, än att såsom andra tomma ord förklinga mot väggarne och taket i denna sal, utan att någon deraf förskräckes.
Genom den siste talarens uppträdande hafva vi fått en episod om pressen, hvarom ganska mycket skulle kunna tilläggas, men jag vill icke deruti ingå, utan får endast gifva den värde talaren tillkänna, att jag redan under hans frånvaro en af dägarne har sökt att taga pressens försvar, ehuru icke precist deu värde talaren och hans tidningspress.
Icke eller har jag egentligen begärt ordet för att svara Hr Akerman, ehuru jag kanske haft anledn. att göra det i så måtto, att då han nu förklarar sin intention med förslaget ifrån början hafva varit alt åstadkomma en balancering inom Utsk., jag velat anmärka, det jag i hans ställe nog hade ansett mig skyldig genast anmäla en sådan afsigt, men deremot knappt efteråt haft contenance alt erkänna den.
Men hvarföre jag egentligen begärt ordet, är för att på säll och vis instämma med hvad Hr Gripenstedt sagt.
Redan för eli. par dagar sedan yttrade jag mig anse splittringen och misstroendet till personer vara så långt komna, att jag icke kände mera än en enda person i Sverige, som ännu och så länge det kunde räcka vore populär nog för att stiga fram och bjuda alla att förena 350 Den 14 Mars. sig om en af honom sjelf framlagd tanka i representationsfrågan.
Jag styrktes ännu mera i denna åsigt, då jag hörde Hr von Hartmansdorff häromdagen erinra oss om den bekanta ledamoten i Natioualconventet, som ansågs bestämma sig så klokt, derföre att han alltid voterade Ivertemot en viss person, till hvilken han hyste en hög grad af misstroende.
Jag fruktar, alt de fleste
Ståndsledamöter anse det för närvarande såsom bevis på klokhet, alt icke förena sig om någon mening, som kommit ifrån annan ledamot och att hysa misstroende lill alla.
Så långt har det säkerligen kommit hos oss; man misstror på ett eller annat skäl hvarje per son, som inom eller utom representationen stiger fram med ett förslag, och deruti att han vågat föreslå något, linner man ett godt motiv att motarbeta honom.
Problemet för Regeringen, då den skall utse ledamöterne i den tillämnade comiteen, blir sålunda oändeligen svårt; ty hur skall den finna några personer, som icke genast öfverhöljas med misstroende och tillmälen af aristocrater och bureaucrater eller än värre, af doctrinärer eller utopister?
Den talaren, som sist hade ordet, ansåg väl nödvändigt att Regeringen utsåge dessa ledamöter i en bestämd riktning.
Men deri har jag svårt att instämma.
Deruti finnér jag ingenting annat än ett bemödande hos denne talare att äfven i denna väg få gifva tonen och sjelf bestämma den s. k. riktningen, och just derföre tycker jag mig kunna emotse, alt andra skola träda upp för att bestrida åtminstone att just han skall utpeka riktningen.
Följden blefve då, såsom våra bröder Norrmännen säga, att deraf ingenting komme lid.
Valet af personer, det medgifves af alla, är just den kinkiga punkten, men så mycket kan en hvar se, att hvarje ensidig riktning dervid skulle compromettera Regeringen fullt ut så mycket som afgifvandet af en K. propos., hvilket är hvad man synes vilja undvika.
Ständerna verkligen önska en ny represcutationsform, men erkänna sig icke kunna sjelfva tillvägabringa en sådan, så böra de väl åtminstone icke söka på förhand determinera Konungens beslut i den delen, eller meddela honom något annat än deras egen oförmåga till verket.
Och det synes mig verkligen temligen oförskämdt, att en medlem af det Stånd, som icke förmår reda sig sjelf eller sitt Ständ i fråga om uppställande af en för Ståndet antaglig gemensam tanka, skall nu fördrista sig bestämma den riktning Regerigen bör taga i samma fråga.
Jag hoppas dock ett. sådant förslag icke måtte föranleda till något detta Stånds beslut.
Då lyckligtvis icke eller någonting sådant innefattas uti motionen i dess närvarande skick, och då jag jemväl hört, att PresleSt. redan skickat densamma lill Coust.- (Ilsk. så anser jag mig saklöst kunna nedlägga mina förut yttrade skrupler och rösta för bifall lill förslaget, helst jag alltid ansett att det formella i saker sorn denna, der ingen politisk rättighet äfven!yras å någondera sidan, är af mindre betydenhet, och i de vigtigaste grundlagsfrågorne kunna måhända knappt några former, sådane sorn våra, någonsin vidmakthållas i all deras strängbet, ty då komme man aldrig ur Häcken.
Hr Aminoff, loll. Fredr.:
Frågan syne* mig vara helt D en 14 Mars. 351 enkel den: vill R. o. Ad. en förändrad och förbättrad representation eller ej?
Och svaret är temligen gifvet, om jag skall dömma af de yttranden, som här blifvit afgifne.
När man således vill saken, måste man ock välja medlen dertill, och dessa äro i nuvarande förhållanden, antagandet af Hr Åkermans motion; emedan det är rent omöjligt för Consl.Utsk., att under den korta tid, som återstår af riksdagen, medhinna att, af de från RiksSl.-n ingående olika förslag uti representationsfrågan, uppgöra något allvarligt beståndande.
Det är allmänt kändt och R.
St. meddeladt genom Talmännen, alt K.
Alts önskan är att kunna afsluta riksdagen d. 21 nästkommande April.
Till denna lid hafva vi ungefär 30 arbetsdagar, hvaraf en stor del åtgå till R.
St:s plena, hvilka merendels äro oftare, allt som riksdagen närmar sig sitt slut, hvaraf åter följer, alt ett ganska ringa antal dagar blifva öfrige för Utsk:sgöromålens handläggning. der för alt utarbeta ett förslag till en förändrad representation, som nu varit under R. o. Ad:s öfverläggning, och hälften af denna lid åtgår säkerligen för Uisk. att af de olika tankarne inom RiksSlm kunna utarbeta något fullständigt helt, hvarigenom sambandet emellan lmfvudgrunderne och dithörande detaljer icke rubbas.
Hr Akerman, inseende omöjligheten för Consl.Utsk. att inom den korta tid af fem veckor, som ännu återstår af riksdagen, kunna få något nytt förslag till en förändrad representation färdigt, har derföre framställt den motion, att, i sådan händelse, R.
St. måtte hos K. M. i und. anhålla, del täcktes K.
M. låta nedsätta en comité' till utarbetande af ett nytt representationsförslag.
Detta förslag bör vara färdigt och tryckt före nästa riksdag, på det allmänheten deraf må erhålla tidig kännedom, men synnerligen de riksdagsmän, som komma alt handlägga ärendet, icke må sakna kännedom af detsamma, innan de till riksdagen anlända.
Denna comité' bör vara fullkomligt oberoende af Regeringen och af Ständerne, v. s. sjelfständig i ordets vidsträcktaste bemärkelse tagen.
Genom ett sådant sjelfberoende hos comiléen, afmätas säkrast och bäst de olika intressena, utan att någon förlryckes.
Och man skall snart finna nödvändigheten deraf, att man å alla sidor mäste göra mer eller mindre concessioner, så framt det stora hela skall gä fram, nemi. allmän belåtenhet och allmän nytta.
Man bör ej glömma hvad en talare här yttrade d. 28 sisth Aug. ”att sedan frågan om en förändrad representation en gång blifvit väckt, kan den numera ej förfalla;” och jag tillägger, alt denna fråga återkommer riksdag efter riksdag, måhända under olika former, tills den slutligen sjelfmant gör sig gällande.
Må man derföre akta på liden och dess tecken, såsom varande ej utan sin stora betydelse.
Man har framlagt det förslag, alt R.
St. skulle hos K. M. i und. anhålla, det täcktes K.
M. låta uppgöra ett förslag till en förändrad representation och såmedelst gifva sina åsigler tillkänna.
Detta vore alt öfverflytta den makt K. M. äger på R. St., och K.
M. ikläda sig den rätt Ständerne innehafva.
Jag frågar eder, mine Hrr, kan man tro, alt K.
M. hvarken vill eller bör derpå ingå? 352 Den 14 Mars.
Rikets Ständer anhöllo vid sista riksdagen hos K.
M. om ett dylikt förslag; detta förslag har uteblifvit och det pä ganska visliga grunder.
Jag tillstyrker R. o. Ad. ali antaga Hr Åkermans motion.
Ofverläggningen förklarades härmed vara slutad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle, alt Hr Åkermans ifrågavar. motion blefve remitterad till Consl.lJtsk.
Ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå IL Ex. tillkännagaf, att han funnit ja hafva öfverrösta! nej.
Föredrogs ånyo Const.Utsk:s d. 1 och 5 dennes på bordet lagda mern.
N:o 29, med förslag om uteslutande nr li § Riksd.- Ordn. af stadgandet, ang:de ofrälse valförrättare för BondeSt., hvarjemte enär R. o. Ad. sistnämnde dag, beslutat att uppskjuta pröfningen af detta mål lills BondeSt. fattat sitt beslut i ämnet, nu upplästes sagde Stånds prot.utdr. af meranämnde dag, som utvisade, att BondeSt. antagit ifrågavar. grundlagsändringsförslag att hvila till nästa riksdag, för att då i grundlagsenlig ordning handläggas.
Dådetta mern. förra gången förevar, tog jag mig friheten framställa ett yttrande, som skulle kunna på något sätt anses såsom en anmärkning emot detta förslag.
Jag vill nu endast anmäla, att jag ieke yrkar någon propos. om dess förklarande för Ståndets gemensamma tanke.
Då härefter icke gjordes någon anmärkn. emot Const.lltsk:s förevar, förslag, blef detsamma, uppå derom framställd propos., af R. o. Ad., enligt 56 § Reg.F., antaget att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.
Sällan plägar jag belasta R. o. Ad:s prolocoll med reservationer, ty hvad den ene eller aDdre individen tänkt eller talat, är i allmänhet så underordnadt — af sådan obetydlighet — mot saken, som sandkornet i timglaset.
Men det gifves, under vissa perioder af Statens lif, lifsfrågor, som icke blott ådraga sig det närvarande ögonblickets uppmärksamhet, utan skola inlaga betydelsefulla rum i dess historia.
Af sådan art anser jag den nu i fem dagar discuterade frågan vara, och i sådana är det ej utan vigt för individen, att hans namn ej må skyldra för andra handlingar, än dem, till hvilka han är saker.
Af denna anledn. och då jag i dessa debatter ej mera än tvenne gånger haft ordet, ber jag alt reservationsvis i prot. få nedlagdt det tillkännagifvande, att jag, allt sedanden sista gnistan af hopp om lycklig lösning af frågan vid detta tillfälle slocknade med utgången af voteringen om Hr Lagerhjelins motion, ej deltagit i voteringarne.
Jag har således ingen ära af de skenbara segrar, som här vunnits, men jag afsäger mig ock inför samtid och Den 14 Mars. 353 och framtid allt ansvar för den ovilja i nationens tänkesätt, det försvagande af adelskapets anseende, den bitterhet i förestående strider, som majoriteten, efter min förmening, framkallat.
Gr. af Ugglas, Carl Ludv. Fredr., uppläste följande:
Vid början af den discussion, som ronde Const.Utsk:s mern.
N:r 26 förevarit, höjde sig röster inom detta Hus, varnande R. o. Ad. att icke i strid emot grundlagens mening sträcka sin granskning och sina åtgöranden utom de grunder, Const.Ulsk. uti sitt förslag framlagt.
Hade R. o. Ad. lyssnat härtill, hade intet klander emot R. o. Ad:s åtgärder kunnat framstå, och Const.Utsk. ensamt fått, enligt grundlagens ord och mening, ansvarat för alla de misstag och missförslåenden dess förslag innehåller.
Dock, hänförd af obenägenhet emot förslaget, samt med stöd af föreg:de riksdagars praxis, företog sig R. o. Ad. att, ogillande förslaget, framställa en mängd olika grunder, på hvilka ett nytt förslag skulle uppföras.
Från och med denna stund iklädde sig R. o. Ad. ansvaret för de grundmeningar, sorn till Const.Utsk. skulle återremitteras, och den gemensamma lankan blef ett uttryck af R. o. Ad:s åsigler.
Föredragningen af de särskilda förslagen fastställdes, och, enligt förra riksdagars, af Hr von Hartmansdorff äfven förordade ordning, ställdes sist de förslag lill mindre betydliga ändringar af Utsk:s mern., några medlemmar föreslagit.
Processen började.
Det ena förslaget förkastades efter det andra, och steg för steg leddes R. o. Ad. till alt icke mera äga annat val, än altantaga ett förslag likartadt det de nyligen förkastat, eller att, med föga ingripande förändringar såsom sin gemensamma tanka antaga Utsk:s förslag; ett förslag, hvilket, strängt ogilladt, till och med af dess, jag vågar säga det, få anhängare, vid början af discussionen icke försvarades, — troligen för att icke derigenom väcka Ståndets uppmärksamhet, och för att sedan, med den förenade kraften af stundom sophismens bevisning och af nödvändighetens tvång, framhållas; — ett förslag, om hvilket dess egen upphofsman i går utsade, att det aldrig kan hoppas framgång.
Jag nekar ej, att planen varit väl anlagd, och att utgången skulle vara välkommen för dem, som i embetsmannainflytandet se fosterlandets enda räddning, välkommen för den ledamot af detta Stånd, hvilken i går liknade Staten och representationen, saknande ett sådant inflytande, vid ett skepp öfvergifvet af sjömännen och endast af landtbom- bemannad!, och hvilket snart likt ett redlöst vrak skulle flyta öfver till Ryssland.
Jag protesterar emot delta uttryck, och jag tror ej, att den glödande frihetskänsla, den oböjliga sjelfständighetsanda, sorn under Engelbrecht, Sturar och Wasa räddat fäderneslandet, ännu kolnat i Svenska bröst.
Jag reserverar mig emot R. o. Ad:s beslut ronde den gemensamma lankan.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, hurusom Gr.
Gabr., under öfverläggningen rör:de Const.Ulsk:s mein.
N:o 26, i fråga om nationalrepresentationen väckt ett då bordlagdt 8 H. 45 354 Den 14 Mars. förslag om utsättande af viss tid, inom hvilken förslag till gemensamma tankar i ämnet borde framställas, hvarjemte II.
Ex. yttrade, att sedan numera berörde öfverläggning blifvit slutad R. o. Ad. torde finna, att Gr.
Gyldenstolpes förenämnde förslag vöre förfallet.
Ropades' ja.
Föredrogs ånyo Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- o. Ekon.-
Utskms betänk.
N:o 53, i anledn. af väckte motioner, ang:de restitution af skatt för bränvin, som till utrikes ort exporteras.
Jag anade icke, när jag gick till Riddarhuset i dag ott detta mai, kunde nu förekomma, så att jag icke har betänk, med mig; men såsom jag vill minnas grundar det sig på en motion af Hr Tornerhjelm, alt R.
St. skulle bevilja en restitution af bränvinsbränningsskatten af 2 sk. per kanna.
Utsk:n hafva funnit för godt att alsia denna motion, men för min del kan jag icke finna annat, än att det åsyftade ändamålet, att nemi. bereda export och derigenom i sin män minska inhemska consumtionen af en vara, som är skadlig för sederna är godt.
Jag röstar derföre bifall till motionen och afslag å betänk.
I motsats med den siste talaren, tillstyrker jag bifall lill Ulk:ns betänk.
Man plädar medgifva restitution af skatter för näringar, som man vill uppmuntra, men icke för dem, som man anser redan mera än tillräckligt florera.
Det är vid första påseende klart för hvar och en att detta förslag icke skulle leda till minskad, utan (ill ökad bränvinsbränning, ty icke exporterar man bränvin till främmande länder så länge man med fördel kan afsätta detsamma inom landet.
Förslaget skulle dessutom i sin tillämpning möta de yttersta svårigheter i afseende på controllen, och skulle i de flesta fall möjligen endast leda till underslef.
Om del på detta sätt skulle hända att man fick restitution af bränvinsskatten för det man exporterade vatten, så torde saken icke lända till särdeles nytta för det allmänna.
Jag afstyrker således Hr Tornerhjelms motion.
Visserligen kan det äga sin riktighet, såsonPGr.
Mörner anfört, att man i allmänhet beviljar exportpremier för att uppmuntra en näring; men del saknas icke eller exempel att exportpremier beviljas för sådana fall, då icke tillräcklig afsättning finnes inom landet för en vara, som der tillverkas och till denna cathegori torde bränvinstillverkningen i Sveri°-e höra räknas.
Alt tvinga den mängd stora bränvinsfabrikanter sora finnas här i landet, att nedlägga sin rörelse, tror jag hvarken vara billigt eller öfverensstämmande med en riktig statsekonomi
Vi hafva i detta fall andra länders exempel alt följa.
I Preussen der bränvinsbränningen är uppdrifven till en alldeles otrolin- grad’ har Regeringen, hvilken man i detta land icke lärer kunna före’ brå bristande insigter i statsekonomien, beviljat en högst betydlig premie för exporten af bränvin, så hög alt, efter hvad mi<- är sagdt Den 14 Mars. 355 denna exportpremie är 6 sk. högre, än hvad som i bevillning för sjelfva tillverkningen erlägges.
Afven
Danmark har fastställt icke obetydliga exportpremier.
Man mäste ihågkomma, att denna fabrikation medtager en mängd landtmannaproducter, som eljest måhända skulle finna ganska trög afsättning.
Det är ett factum, som ingen lärer kunna bestrida, att i samma mån som consumtion af en vara kan beredas, i samma män stiger äfven productionen, och liflighet åstadkommes derigenom inom landet.
Skulle den lyckliga händelse inträffa, alt man kunde tillverka t. ex. dubbelt så mycket bränvin i landet som nu, under förutsättning, att detsamma varder cxporteradt, så tror jag, att landet i industrielt hänseende skulle ganska betydligt förkofra sig.
Jäg tillstyrker således återremiss å betänk, med anhållan, att de sammansatta Utsk:n måtte taga Hr Tornerhjelms motion i närmare öfvervägande.
Det är otvifvelaktig!, att exportpremier ofta befunnits ändamålsenliga och nyttiga, men de äro derföre icke tjenliga för ailä slags varor, utan detta måste bero af varans beskaffenhet.
Exportpremier för bränvin skulle sannolikt medföra alt denna rörelse, för en större penningevinst, komme att mest drifvas i stora fabriker, och jordbruket skulle således icke deraf få någon nytta.
Oaktadt våra vidsträckta betesmarker, äro vi redan nu skattskyldige till främmande länder för victualievaror.