Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Det misstag begicks af Hr von Hartmansdorff, alt han trodde att hvad Utsk. föreslagit i den 3:dje punkten skulle innebära, att hela det föreslagna beloppet borde blifva ett förslags-anslag.
Ståndets beslut ronde den 3:dje punkten, var att förslagsanslaget skulle öfverflytias till fångvårdsarislaget och inbegripas under de 770,000 r:dr, som äro föreslagne att utgå lill fängelsebyggnaderna.
Man kan således med lika räll yttra sig ronde de uti 3;dje punkten omförmälde 4000 ndr, som rörande de 770,000 ndr.
Jag hade icke den lyckan att upfatta hvad den siste värde talaren anförde och kan således icke deraf bedöma huruvida något af hvad jag anförde derigenom blifvit öfverflödigt, men då jag först upsteg, så var det endast för att reservationsvis yttra hvad jag icke sökte göra gällande, emedan jag insåg svårigheterna, att under nuvar. förhållanden kunna verkställa den serskilda fördelningen i 3 klasser af anslaget lill fångvården.
Jag nämnde äfven, hvad jag också anser som säkert, att man icke ens vid nästa riksdag kan fullständigt bedöma detta ämne, emedan det är troligt att icke alla de tillämnade fängelserne då äro färdiga; men om också icke en fullständig organisation kan ske och om icke ett fullständigt förslag kan af K.
M. öfverleranas till R.
St., så väl öfver den blifvande underhållskostnaden för samtlige fängelser, som öfver hela aflöningsstaten, då man måhända ännu icke känner den personal, som kan komma all erfordras för de återstående fängelserne, så bör väl icke något hinder upstå att göra ett sådant förslag, som för de närmaste 3 åren kan vara gällande.
Jag instämmer derföre med Hr von Hartmansdorff uti begäran om ålerremiss om denna punkt icke för att få någon förändring i summan 770,000 r:dr eller någon sådan förändring att alltsammans endast blir förslagsanslag, utan för alt få ett förslag till den 12 Den 23 April f. m. underd. skrifvelse från R.
St. till K. M. spur Hr von Hartmansdorff äfven föreslagit.
Jag var icke heller så lycklig att jag kunde höra hvad Hr Gr.
Sparre sade.
Följaktligen må Ståndet ursäkta om jag är envisare ån tillbörligt må vara enär vederläggningen icke har kommit till min kunskap.
I afseende på Hr Rosenblads yttrande alt de 4000 r:dr icke skulle vara, ett förslagsanslag, beder jag Eder Mina
Hrr fästa upmärksamhet vid de sista raderna, sidan 2 och de första sidan 3.
Der står: ”i följd hvaraf K. M. i nåder föreslagit, att detta belopp derifrån måtte uteslutas, för all inbegripas under det lör fångars vård och underhåll beräknade förslagsanslag.''''
Jag kan sålunda icke tro annat än alt detta blir eli förslagsanslag, så vidt det på R. o. Ad:s beslut beror.
Reträffande Frih.
Palmstjernas yttrande får jag erinra derom, att jag icke begärt det R.
St. skulle vid innevarande riksdag upgöra någon stal för fångstyrelsen utan tvertom airföra skälen hvarföre en sådan nu icke kunnat af dem uprättas.
Att lönerne för fångvårdens tjenstemän icke kunna öfverföras lill pensioner på indragningsstat, när vederbör, eljest klefve dertill berättigade är en gifven skada, för dem, men om Statsverket derpå något vinner, är ovisst.
Troligen kunna R.
St. äfven om en sådan indragningsstat saknas icke vara nog stränga för alt neka pension åt dessa tjenstemän om de i sina pligters utöfning väl förhållit sig och för sin ålder varit berättigade lill pension.
Således kommer Statsverket sannolikt ali vidkännas denna utgift i alla fall.
Palmstjerna har, om jag rätt förstod honom, anmärkt att löningsstaten för fångvården är högt tilltagen, Om det är förhållandet och Statsverket årligen får, utan att R.
St. pröfvat summorna och jemkat dem efter de löner, som andra tjenstemän i riket åtnjuta, betala årligen högre afgifler i lön så blir troligen kostnaden åt munga större än pensionerna på indragningsstat åt några få skulle blifva.
Jag tror sålunda att den vördsamma anhållan jag gjorde om ålerremiss icke saknar grund.
Såsom jag upfattade Gr.
Sparres yttrande, så innebar det, att verkliga hinder f. n. finnas för upgörande af en stat för fångvårdsstyrelsen och hufvudsakligen det, alt det är fråga om en förändrad organisation för fångbefälet, och denna organisation kan möjligen blifva annorlunda än den f. n.är; måhända fordras det också en längre erfarenhet af det sätt, på hvilket en fångvårdsstyrelse efter det sednast antagna fångvårdssystemet kan med största fördel för riket organiseras, för att bestämma den personal, hvartill man möjligen kan inskränka sig och de lönevilkor, hvarmed denna personal kan åtnöjas.
Det är allmänt bekant att fordom fanns icke någon fångvårdsstyrelse i dess nuvar. mening, ulan fångvården handhafdes af K.
Bef;h:de i landsorterna.
Kostnaderna voro då mycket mindre och måhända borde en längre erfarenhet nu behöfvas, huruledes och på hvad säll den större kostnaden för fångvården och fängelse-Direktörerna Den 23 April f. m. 13 må kunna bringas till mindre belopp än hvad de f. n. utgöra, .lag anser således all en underd. skrifvelse i den syftning
Hr von Hartmansdorff föreslagit måhända icke nu bör afgå; men i alla fall, om II. o. Ad. är al samma tanka sorn Hr von Hartmansdorff, sä hemställer jag, om det kan föranleda till återremiss af förslaget.
Hr von Hartmansdorffs mening och äfven Gr.
Lagerbjelkes, så vidt jag kunnat upfatta honom, är icke att denna skrifvelse, som är föreslagen att till K.
M. afgå, skulle inverka på summan eller förändra dess natur.
Del är uplysl att de 4000 r:dr, som öfverflyltas på denna titel, af Utsk. blifvit föreslagna att ingå uti förslagsanslaget.
Det bar R. o. Ad. bifallit och detta kan sålunda icke ändras; men hvad den andra delen angår, nemi. om stal för fångvårdsstyrelsen och derunder lydande personal, så torde det icke kunna nekas, att detta är en fråga, som försl nu väckes och att den således utgör en ny motion.
Den kan, skulle jag tro, vara i öfverensstämmelse med 5G § Riksd.Ordn. väckt, så snart R. o. Ad. tagit sitt beslut i afseende på de 770,000 r:dr, men dessförinnan lärer den icke kunna til!
StatsUlsk. remitteras och Hr von Hartmansdorff, som bestrider SlatsUtsk. motionsrätt i Statsregleringsfrågor, torde lättligen finna alt StatsUlsk. icke har motionsrätt när det angår annat än siffran uti den blifvande Statsregleringen.
Af dessa skäl får jag hemställa huruvida icke punkten kan bifallas och Hr von Ilarlmansdorffs förslag blifva uplaget såsom ny motion, hvilken jag begär på bordet.
Hr von Troil, Emil: R.
St. afläto vid sista riksdagen till K.
M. en underd. skrifvelse i hufvudsaklig öfverensstämmelse med den, som Hr von Hartmansdorff nu föreslagit. K. M. har derjemte uti Sin propos. lill R.
St. vid innevar. riksdag uplyst, att förberedande åtgärder blifvit vidtagne till upfyllande af hvad R.
St. i nämnde skrifvelse äskat men att målet ännu icke kommit lill den punkt alt K.
M. trott
Sig böra aflåta nådig skrifvelse.
M. upgifna skälen voro ibland annat, alt den nya instruktionen för fångvårdsstyrelsen måtte kunna pröfvas m. m.
Jag hemställer vördsamt lill Ståndet, huruvida det, under sådant förhållande, kan vara skäl att till K.
M. ingå med underd. påminnelse i detta ämne, då det är all anledn. att K. M. i alla fall, så snart tiden medgifver, fullgör hvad R.
St. begärt, och K. M.
Sjelf så till sågandes i Dess afgifna propos. har löfval.
Skillnaden emellan hvad som sista riksdagen begärdes och det, som nu begäres, är att äfven ett bestämdt särskildt anslag skulle afskiljas för fängelsernas underhåll.
Huruvida K. M., när Han aflåter propos. till R.
St., vid nästa riksdag, äfven kommer alt iakttaga delta, det är något, som jag naturligtvis icke kan vela men hvad jag vet är, alt om R.
St. vid en annan riksdag skulle vilja afskilja särskilda anslag för fängelsebyggnadernas underhåll, sä kan icke något vara lättare för StatsUlsk. än att upgöra beräkning öfver hvad denna kostnad går till, emedan fångvårdsstyrelsens alla böcker uplaga under en särskild kolumn byggnader och reparationer.
Detta kan således för StatsUtsk, endast vara en räkning för en kort 14 Den 23 April f. m. stund om de vilja sjelfva beräkna det.
Eljest kunna de fordra del af vederbör, embetsverk.
Vi veta hvad delta underhåll i medeltal kostat och skulle jag således tro att om det blifver R.
Sl:s mening vid en kommande riksdag, att underhållsanslaget bör särskildt afskiljas, så kan sådant med största lätthet låta sig verkställas, ehvad K.
M. gjort delta afskiljande uti Sin nåd. propos. eller icke.
Hr von Hartmansdorff nämnde vidare att Frih.
Palmstjerna skulle hafva sagt, alt aflöningen vid fångvården vore hög, jag hörde icke detta.
Jag tror ali Hr von Hartmansdorff icke riktigt upfaltat Frilla Palmstjernas ord.
Jag hörde honom säga att i det underd. förslag, som fångvårdsstyrelsen angifvit på grund af R.
Sus skrifvelse vid sista riksdagen, uptagande bestämda löner för tjenstemännen under mening att dessa skulle af R.
St. bifallas, så hafva dessa löner blifvit uptagna något högre och kanske icke så obetydligt högre, än som nu äger rum.
Anledmn dertill är kanske icke så svår ali finna, ty när man hushållar med förslagsanslag, som är ställdt till K.
M:s disposition, så är det icke möjligt att uptaga hvarje aflöning till sitt möjligen minsta belopp, derföre, att man vet, alt om det icke skulle blifva möjligt, att få saken att gå med den aflöning, som man föreslagit, så kan saken kjelpas med en underd. anhållan hos K. M. Olika blir förhållandet om en stat blir af båda statsmakterna för längre tid fastställd.
Jag tror att af den, som i första rummet upgör dessa förslag, man med någorlunda visshet kan påräkna att erhålla tjenstemän dugliga att förrätta de ansvarsfulla tjenster, som dem åligger.
Hvad i öfrigt beträffar den föreslagna staten, så möter det visserligen icke någon svårighet, sedan instruktion för fångvårdsstyrelsen blifvit upgjord att för detta embetsverk lika som för alla andra statens allmänna embetsverk upgöra en bestämd aflöningsstat.
Det låter sig äfven göra att säga huru mycket en fångvårds-Direktör och en fångknekt böra hafva i lön.
Att deremot på förhand bestämma utgifterna för fångars vård och underhåll lärer icke vara möjligt, enär R.
St. icke kunna bestämma huru stort antal fångar fångvården får emottaga, så framt man icke vill bestämma antalet af vaktbeljeningen så högt att den under alla inträffande händelser alltid skulle blifva tillräcklig; men då upkommer också det förhållande att utgiften blir större än den i sjelfva verket skulle vara om man tillät K.
M. att hädanefter såsom hiltils anslå, hvad som vore oundgängligen nödvändigt.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, skulle jag tro, att Ståndet icke ägde något giltigt skäl att på sätt åtskillige talare anfört återremittera betänk, utan anhåller jag om propos. på bifall.
Den siste värde talaren har anfört åt skilliga omständigheter, som skulle göra svårighet emot ali bestämma antalet af fångknecktarna och bevakningen vid fängelserna.
Om så är, hvilket jag ingalunda vill bestrida, så är icke derigenom visadt att icke sjelfva fångslyrelsen kan på förhand lill sin personal bestämmas och att följaktligen någon svårighet icke Den 23 April f. in. 15 möler emot ali anslaget till fångvårdsstyrelsens personal vore till siffran bestämdt.
Den siste värde talaren har äfven sagt, att då R.
JU. anhöllo om tipgörande af en stat för fångstyrelsen, så vore det nu att käxa, om man kom med en ny anhållan i samma mål, och talaren har icke ansett den omständighet, som förekommit i fråga om de 4000 r:dr, vara tillräcklig för att föranleda ett uprepande af denna begäran.
Jag vågar likväl med honom i detta hänseende vara af olika tanka.
Efter mitt förmenande är det icke en obetydlig sak, om äfven denna siffra är obetydlig, att en summa ifrån att vara ett bestämdt anslag öfvergår till ett förslagsanslag; ty om ock siffran blott är 4000 r:d r, så och med detsamma detta anslag förvandlas till förslagsanslag kan denna siffra blifva ganska hög.
Om äfven, såsom samme talare har upgifvit, StatsUtsk. skulle kunna vid en kommande riksdag räkna ut, hvad som behöfves för fåogvårdens underhåll, så anser jag likväl vida lämpligare att det är K. M., som gör denna utredning och föreslår den bestämda siffran för R.
St. än ali StatsUtsk. företager sig detta göromål; och då således saken i icke obetydlig mån förändrat sig, ithy att, då man vid förra riksdagen endast begärde ett bestämdt anslag för fångvårdsstyrelsens personal, man nu dessutom skulle begära en bestämd uträkning på hvad fängelsernas underhåll skulle kosta, så synes ju deruti ligga en tillräcklig anledn. till förnyande af skrifvelsen.
Hr von Hartmansdorff har trott att något hinder emot den utsträckning, jag gifvit frågan, till byggnadsanslaget möjligen låg deri alt R. o. Ad. nyss beslutat att detta anslag skulle vara ett förslags-anslag; men detta beslut måtte väl icke hindra att så snart frågan blir utredd, samma förslags-anslag måtte öfvergå till ett bestämdt anslag, och då jag anser det lika angeläget hvad underhållet, som hvad personalen beträffar, så får jag fortsätta mitt vördsamma yrkande -om återremiss.
Jag kan icke annat än anse omöjligt för StatsUtsk. vid en blifvande riksdag, att sjelf bestämma det anslag, som kunde vara lämpligt till fängelsernas underhåll.
Då det gamla anslaget, som nu blifvit ett förslags-anslag, icke vidare kommer i beräkning, och då fängelserna nu måste vara så väl byggda alt de icke kunna kosta mycket i underhåll för de nybyggda husen, så kan jag icke finna, att StatsUtsk., huru väl fångstyrelsens räkenskaper än må kunna vara förda, skulle uti dem kunna finna någon ledning för bedömande af det anslag, som bör beviljas till de nya fängelsebyggnadernas underhåll; men deremot ser jag icke något hinder för sakkunnige män, att upgöra ett förslag, då man bestämmer för hvilka fängelser man vill hafva underhållskostnaden beräknad.
Det synes mig.derföre vara så mycket ytterligare skäl att äfven i denna del ånyo yrka hvad R.
St. vid en föreg:de riksdag hos K, M. anhållit om.
Jag förnyar således min begäran om återremiss. 16
Den 23 April f. m. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof:
Det är endast med afseende på den anmärkn., som Hr von Hartmansdorff har gjort, att det beslut, som R. o. Ad. fatlat i afseende på 3:dje punkten, skulle lägga något hinder i vägen för den af Hr von Hartmansdorff och åtskillige andra talare gjorda framställning, som jag anhåller att få uplysa, att, enl.
Fångstyrelsens för år 1849 afgifna berättelse, har anslaget för byggnader och reparationer, som blifvit af förslags-anslaget för fångars vård och underhåll bestridt, upgått till 53,882 r:dr IG sk. 2 rst.
Således har redan af det närvarande förslags-anslaget fängelsernas underhåll blifvit bekostad och äfven nybyggnad af sådana skett, så att genom den öfverfiyltning af de 4,000 r:dr, som är beslutad, har i det redan iakttagna förhållandet någon förändring icke egt rum.
Endast denna uplysning har jag ansett mig böra lemna.
H. Ex. Hr Frih. o. Landtm:s härefter framstälda propos. till bifall å Utsk:s i förevar, punkt afgifna yttrande, besvarades med starka ja, blandade med nej; hvarpå H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande.
5:te punkten, ang:de afföring frun anslaget för fångvården och öfver flyttning till A:de hufvudtiteln af med tillsammans 829 r:dr å stat upförde aföningsbelopp för en predikant, en läkare och en vaktmästare å Carlshamns kastell, en kapellan och en vaktmästare vid Dalarö skans, samt kyrkoherden och en vaktmästare i Waxholm-, och 6:te punkten, ang:de indragning till statsverket af å anslaget för fångvården upförde indeldta räntor samt indeld och oindeld spanmäl; R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter tillstyrkt och hemstält.
7:de punkten, ang:de väckte motioner om förhöjde löner dels ål fångvårdsstyrelsens embets- och tjenstemän dels åt fångpredikanterne vid, läns- och cell-fängelser ne samt straffanstalterne i riket.
Lades till handlingarne. 8:de punkten, ang:de förslags-anslaget till medico-legala besigtningar.
Bifölls. 9:de punkten, ang:de föreslagen förändring i afseende på de s. k. ljuspenningarne.
Då R. o. Ad. bifallit ett annat utlåt, af StatsUtsk. röride ljuspenningarne, som innehåller ett förslag med bifall lill K.
M:s propos. i detta hänseende, och som likväl med utlåt. n:o 60 instämmer på det sätt, att det icke förorsaka någon förändring i RiksStaten; så hemställer jag om icke R. o. Ad. skulle finna för godt att lägga denna punkt till handlingarne.
Den 23 April f. m. 17 Uppå härefter framstäld propus., lades ifrågavar. punkt till handlingarne.
10:de punkten, ang:de förundrad rubrik för förslagsanslaget till vittnen i brottmål; ll:te punkten, angfde öfriga u i ulra hufvudtiteln upförde anslag, och 12:te punkten, innefattande hemställan att ifrågavar. hufvudtitels godkännande icke må lägga hinder i vägen för verkställandet af de beslut, rikets nu församlade Ständer kunna fatta i fråga om allmän förenkling eller indragning till Statsverket af indelda ränlortic och tionden.
Dessa punkter af StatsUtsk:s utlåt, blefvo af R. o. Ad. bifallne. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf att plenum komme att fortsättas kl. 6 e. m., och äfven blifvit utsatt att hållas i morgon kl. 10 f. m.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande SlatsUtsk:s d. 16 och 19 dennes på bordet lagda utlåt. n:o84, ang:de regleringen af utgifterne under Riksstatens Tredje hufvudtitel. l:sta punkten, ang-.de äskadt anslag till lön för en Archivarie vid Utrikes Depart:tels-expedition.
Då Utsk. har förklarat sig inse nödvändigheten af den föreslagna tjensten, som tillhör Utrikes Deparhtet och alldeles icke MinisterStaten, hvilken, såsom man känner, afser aflöningen af de personer, som på Utrikes orter äro anställda, och då denna Stat, enl. hvad som äfven är bekant, blifvit så betydligt nedsatt för Sverige, under det alt Norrige utgör dertill ett större bidrag än Sverige, det enda fall, der i våra unionella förhållanden Norrige betalar ett större anslag än Sverige, så torde det få anses olämpligt att man på denna Stat anvisat ett anslag, som icke tillhör densamma.
Det är icke genom att neka MinisterStaten de anslag, man sjelf anser nödvändiga, som man förekommer dess olämpliga förhöjning.
Det är bättre alt i ordentlig väg lemna hvad som verkligen behöfves, än om i annan väg genom Handels- och Sjöfarts-fonden och sådana extra inkomster tillgångar skulle beredas för MinisterStaten, som för densamma icke äro afsedda.
Jag anhåller om återremiss för att, i öfverensstämmelse med hvad K. M. föreslagit, 800 r:dr må upföras till lön för en Archivarie i Utrikes Depart:tets kansli.
Jag var visserligen af den tanka, som Hr Rosenblad, men icke så Utsk. och jag förutser omöjligheten att af Utsk. få ett annat tillstyrkande, hvarföre jag tror det vara bäst om R. o. Ad. låter denna punkt vara som den är och bifaller förslaget. 6 H. 2 18 Den 23 April f. m. H. Ex. Hr Frih. o. Landtnäs härefter, till bifall å Utsk:s tillstyrkande i denna punkt, framstälda propos. besvarades med ja och nej, hvarpå H.
Ex. förklarade det han trott sig (inna att ja varit öfvervägande.
2:dra punkten, angule föreslagen förändrad reglering i afseende pä de s. k.
Ijuspenningarne.
H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemslälde om R. o. Ad. i öfverensstämmelse med dess, vid pröfningen af 2:dra hufvudliteln i enahanda fråga fattade beslut, bi folie ali denna punkt lades till handlingarne.
Ropades ja. 3:dje punkten, ancj:de ifrugastäld nedsättning uti ifrägavar. hufvudtitels anslag, H. Ex. Hr Frih. Stjerneld, Gustaf Nils Algernon, hade inlemnat eli så lydande anförande:
StatsUtsk. har i likhet med hvad den Kongl. propos:n föreslagit, tillstyrkt att anslaget för 3:dje hufvudliteln må oförändradi utgå med samma belopp, som vid sednaste riksdag fastställdes, men tillika ansett sig, äfven vid innevarande riksmöte, böra föreslå R.
St. en likalydande underd. skrifvelse med den, som år 1848 af dåvarande StatsUtsk. var föreslagen och hvarigenom en önskan skulle till K. M. yttras: ”ali, till beredande af framlida nedsättning uti berörde anslag till bestridande af kostnaderne för de lill Sveriges och Norriges Diplomatiska angelägenheter å Utrikes orter anställde Sändebud, K.
M. täcktes vidtaga sådana inskränkningar som, utan förnärmande af rikets värdighet eller åsidosättande af dess verkliga fördel, låter sig verkställa.”
Denna lill K.
M. föreslagna underd. framställning nödgas jag såsom olämplig och vilseledande bestrida och anser mig, såsom skäl derföre, blott behöfva åberopa hvad min företrädare i embetet, H. Ex. Hr Frih.
Ihre, då frågan hos H. R. o. Ad., d. 19 Febr. 1848, lill behandling förekom, till dess prot. anförde:
Jag instämmer fullkomligt uti den allmänna grundsatsen att besparingar böra äga rum, då de kunna ske utan skada eller olägenhet för rikets gagn och heder i allmänhet, men jag tror också att denna grundsats, hvad den 3:dje hufvudtiteln beträffar, under de sednare 20 å 30 åren blifvit drifven så långt man kunnat gå, samt att det derutinnan icke synes vara något öfrigt att göra.
Begreppet om en Stats värdighet, ur en Diplomatisk synpunkt betraktad, är af en ren konventionell natur och det är icke möjligt att göra sig reda för vidden och betydelsen deraf, utan att sammanställa egna åsigter i ämnet med dem, som i främmande länder gjort sig gällande.
Likasom uti det enskilta samhällslifvet, så gifves det äfven inom den stora Europeiska familjen, de olika Statsmakterne emellan, häfdvunna vanor och bruk, från hvilka man icke kan lösgöra sig utan att äfventyra menliga följder.
Den säkraste ledning för ett rättvist omdöme uti denna fråga, bör hem - Den 23 April f. m. 19 tas från en undersökning af främmande Makters Diplomatiska Representation jemförd med vår egen, och del är en sådan jag utber mig alt i korthet få underställa det Högh Ståndet.
De dervid förekommande upgifter skola hämtas från Stater, vid sidan af hvilka det icke torde vara förmätet att ställa de förenade rikena Sverige och Norrige, då man betraktar dem nr politisk och commerciell synpunkt.
Hvad således först de förenade rikena beträffar, så bafva de tillsammans f. n. 7 Diplomatiska embetsman med Ministers-rang, deruti dock icke inbegripeu Minister-residenten uti Hamburg, som endast åtnjuter traktamente såsom Charge' d’Affaires.
Belgien deremot har 12 dylika embetsman, Bayern 14, Danmark 9, Hanover 7, Holland 12, Neapel 10, Portugal 8 och Sardinien 12.
Gå vi nu lill anslagen för Diplomatiska behof, så finna vi att Sverige och Norrige med 4,656,000 innevånare, för ifrågavar. ändamål årligen lemna 330,000 r:dr b:co, då deremot Belgien med en folkmängd af 4,335,000 lemnar 650,000, Bayern med 4,504,000 —480,000, Danmark med 2,195,000 — 400,000, Holland med 3,247,000 — 532,000 och Portugal med 3,410,000 — 720,000 r:dr b:co.
Af dessa uplysningar täckes del Högh Ståndet inhämta, att de förenade rikenas
Diplomatiska representation, långt ifrån alt lysa med stora anslag, tverlom innehar eli bland de mäst anspråkslösa och minst kostsamma deribland.
Slutligen torde äfven få nämnas att jag i det föregide endast fästat mig vid de förenade rikenas nuvarande politiska och commerciella ståndpunkt.
Jag bar icke vidrört deras historiska betydelse, ehuru vi veta att stora minnen äro fästade vid vårt land och att detta ännu i utlandet har ett högt och aktadt namn.
Våra utrikes re sande skörda ännu frukten deraf i allmän aktning och välvilja.
Dessa minnen böra icke missvårdas; och om vi icke kunna öka glansen deraf, så böra vi åtminstone söka att åt våra efterkommande öfverlemna dem i samma oförminskade mått, som vi dem af våra förfäder emottagit.”
Till hvad sålunda af denne erfarne och uplyste Statsman blifvit yttradt, har jag intet alt tillägga, då jag fullkomligt delar de åsigter han inför det Högh Ståndet utvecklade.
En och annan förändring uti de, rörande främmande Stater, lemnade statistiska upgifter, har sedan dess ägt rum, men de förenade rikenas, så väl antal af representanter vid andra hof, som anslag till deras aflöning, förblifva lägre än de ofvanupräknade, med undantag endast af Danmark, hvars antal Ministrar och diplomatiska Budget nu är lika med Sveriges och Norriges.
Men jag bör äfven fästa det Högh Ståndets upmärksamhet • på en vigtig omständighet, som här icke får förbises och sora måste utöfva ett stort inflytande på förevarande frågas behandling.
Fem dagar efter nyssnämnde anförandes afgifvande, inträffade nemi. den oförutsedda och till sina följder oberäkneliga Statshvälfning, som skakade flera af de mäktigaste Europeiska rikens grundvalar och ännu underhåller den oro, som hotar deras framtid.