Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Befäl med sina knappa löner sammanskjuter största andelen i denna PensionsCassa, och räkenskapernas granskning ovillkorligen skall tryckas* ändamålet icke är vunnet; ty detta måtte icke vara något annat än att efterse, att med inkomster och utgifter gått ärligt till, och det har man redan vunnit genom Krigsbefälets granskning.
Jag yrkar likväl icke derföre, alt Ridderskapet och Adeln skall afslå Utlåtandet, utan förnyar min hemställan, att Ridderskapet och Adeln må förklara sig anse granskningen för närvarande icke vara af beliofvet påkallad, med lemnad rättighet, att vid en kommande Riksdag det må bero på då samlade
Ständer att bestämma, huruvida de finna en ytterligare revision nödig, eller ej.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum konnne klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Af samma öfvertygelse med Friherre af Nordin, att en granskning genom Rikets Ständers Revisorer skulle vara af föga värde och gagn, önskar jag likväl, alt man icke uppskjöt yttra sig öfver prin - 46
Den 12 October f. m. cipfrågan.
Ständer kunna möjligen bortglömma den utredning närvarande Statsutskott lem nät deröfver, och derföre anser jag det nödigt för delägarnes säkerhet i framtiden, att Rikets Ständer nu uttrycka den tanka, att de icke vilja sträcka sin granskningsrätt längre, än till de medel, som ägas af Staten.
Sjelfva granskningen tror jag skall blifva mycket enkel.
CassaStyrelsen kommer att för Revisorerne framlägga ett halft ark papper.
Pä ena sidan står den summa Styrelsen utgifvit under den tid, för hvilken granskning skall äga rum; å andra sidan står beloppet af Statens bidrag, med tillhörande verificationer.
Det hela är genomsedt på mindre än två minuter, och resultatet, som man finnér, är att Armeen af egne medel betalt f af det årliga Pensionsbeloppet.
Vill man åter bryta räkenskaperna i två delar, så kan detta lätt ske, och Armeens Fullmäktige torde snart sjelfve komma att anbefalla detta, på det Staten icke måtte, som ordspråket lyder, lägga yantarne på deras egendom.
Således önskar jag blott, att man, af aktning för enskild rätt, ville bestämdt uttrycka, att granskningen icke kommer att utsträckas till enskilda medel.
Det vill synas mig som Herr Lefren söker en garantie för alla framtida tillgrepp af Armeens Cassa-fonder genom den revision han önskar, oaktadt Herr Den 12 October f. m. 47 Lefren medgifver, att denna Cassa är samlad genom Armeens egne tillskott.
Så länge ägande-rätten liar någon helgd i detta land, tror jag icke, att någon skall våga tillerkänna sig dessa medel, och jag beklagar den stund samhällsskicket skulle blifva så upplöst, att detta kunde komma i fråga.
Jag vill visserligen icke bestrida den yrkade granskningen, om Ridderskapets och Adelns härvarande Ledamöter af Armeen sjelfva skulle finna den ändamålsenlig; men jag tror icke en sådan granskning kunna vara ändamålsenlig.
Herr Lefren bar sagt, att granskningen kunde ske på mindre än två minuter.
Men om en Revision skall ske, så är det icke nog att granska en calcul grundad på några ziffror; man måste äfven efterse, att calculen grundar sig på räkenskaperne, och hvarje ziffra dermed jern föras; man måste ock efterse att ingen orättvisa vid utbetalningar af pensioner ägt rum m. m.; och Revisionen bör icke innefatta allenast en ziffer-granskning, utan äfven en granskning af förvaltningsgrunderne, oell detta sker icke på några minuter.
Jag anhåller få uppläsa de få rader i Utskottets första Betänkande, som angår denna granskningsrätt, på det Ridderskapet och Adeln må finna, huru oskyldigt den blifvit af Utskottet framställd.
Utskottet yttrar sig sålunda: ”Då Statsbidrag härvid äger rum, anser Ut - 48 Den 12 O c t o b e r f. tn. ”sköttel granskningsrätten för Rikets Ständers ”Revisorer vara obestridlig; men alldenstund ”Cassans förvaltning undergår serskild revision af Cassans delägare, synes det böra ”uppå Rikets Ständers Revisorers egen pröfning bero, om anledning förefinnes till nå”gon speciel granskning rörande dispositionen af ifrågavarande anslag.”
Om detta bifalles, har man för det första icke gifvit
Revisorerne någon annan rätt än den de redan äga i följd af Grundlagarne, och man ålägger dem icke ens att göra denna granskning, utan säger blott, att det skall bero på egen pröfning.
Således kan jag icke finna någon betänklighet vid ett bifall derå; men skulle någon tro den enskilda äganderätten derigenom förnärmad, så har jag visserligen ingenting emot, att biträda Herr Lefrens förslag.
Om man deremot enkelt afslår Betänkandet, skulle det se ut, som Ridderskapet och Adeln vill inskränka granskningsrätten för Statens andel i den Cassa, hvars förvaltning ingen person af de öfrige Stånden reviderar.
Jag ber om ursäkt att jag ännu en gång b,egär ordet.
Just den af Herr von Hartmansdorff upplästa tirad utmärker, att den fara icke är långt borta, emot hvilken jag varnat.
Då man beslutar, alt Rikets.Ständers Revisorer skola äga rätt, att efter godtfinnande granska PensionsCas san, Den 12 October f. bi, 49 san, innefattar detta ett tyst erkännande, att hela Cassan är Statens Egendom.
Men icke nog dermed; i det sednare Utlåtandet hemställer Utskottet, ”att Rikets Ständers ”Revisorer må tillhöra att granska Cassans ”räkenskaper och förvaltning för de fonder, ”sorn af Statsmedel bestå eller uppkomma.”
Dessa ord äro tvetydiga, likasom de föregående, och man kunde lätt saga, att fonderna äro samlade genom Statsbidrag, ehuru de endast uppkommit genom enskildta besparingar.
Således om Ridderskapet och Adeln finnér, att granskning skall äga rum, anser jag nödvändigt, att begära Ridderskapets och Adelns uttryckta mening, att granskningen må utsträckas blott till de delar, hvilka utgöras af Statsmedel.
Det har blifvit sagdt, att, om icke Rikets Ständers Revisorer få rätt att granska PensionsCassan, blir detta verkstäldt endast af Ledamöter från Ridderskapet och Adeln.
Jag hemställer om detta är enligt med förhållandet, då ett stort antal af de andra Ståndens Ledamöter äfven äro Officerare, fastän icke Riksdagsmän.
Således tror jag icke, att Cassan ovillkorligen hvarken förvaltas eller revideras af bara Adelsmän.
Eli annan fråga är, hvartill en sådan granskning skall tjena, som den Herr Lefrén omtalat.
En sådan är efter min tanka så öfverflödig» att icke en 45 H. 4 5o Den 12 October f. m. minut bör derpå uppoffras.
Skall en granskning ske, så är det nödvändigt att Revisorerne tillse, om utgifterne skett i enlighet med gällande författningar och beslut.
Att öfverlemna en sådan rätt åt Rikets Ständers Revisorers bedömande, finner jag icke lämpligt, utan tror, att de böra hafva bestämda föreskrifter, emedan det annars ger dem en makt, som lemnar anledning till obehagliga afvikelser från meningen med en revision.
Jag skulle således hälst önska ett rent afslag å Utskottets i första Betänkandet gjorde framställning; men skulle Ridderskapet och Adeln heldre förena sig med Friherre af Nordin, är jag äfven ense derom.
Jag inser icke, hvarföre man ej kan bifalla Betänkandet.
Jag kan icke anse ifrågavarande Cassa annorlunda än som tillhörande ett Bolag, deri flere äro delägare.
Uti hvarje bolag äger äfven den ringaste delägare rättighet att granska hela Bolagets förvaltning.
Det är en hyllning åt denna grundsats, som Utskottet velat gifva i sitt Betänkande.
Den är ock i allmänt gällande Lag antagen.
Herr Lefrens förslag förutsätter en upplösning och utredning af Bolaget; ty utan det sednare kan man åtminstone icke säga, att den ena eller andra Riksdalern eller skillingen tillhör enskildte, eller det allmänna; men jag skulle tro det vara orätt och för tidigt, att nu väcka några strider härom, innan ännu någon upplösning varit satt i fråga.
Den 12 October f. in. 5r Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: En Ledamot har gjort den anmärkning, att Ridder skåpet och Adeln för närvarande icke borde anse någon Revision af nöden; men förbehålla sig rättighet att framdeles få ef ter omständigheterna derom besluta.
För mig synes detta öfverflödigt, och ändamålet tillräckligen vunnet genom bifall till första Betänkandet, deruti tillstyrkes, att pröfningsrätten må öfverlemnas till Revisorerne, hvilka Cassör de för tillfället vilja granska.
En annan värd
Talare har väl trott sådant icke böra på dem ankommaj utan vara bestämdt föreskrifvit.
Men jag torde få vördsamt erindra, att då Rikets Ständer under de sednare Riksdagarne varit så billigt angelägna om, att Revisorerne skulle få granska så många Cassör som möjligt, blir det nödvändigt att lemna Revisorerne en sådan valrätt, emedan det, i anseende till den korrta tiden, blir omöjligt att noga granska allt.
Jag tror detta äfven kunna blifva nyttigt i det afseende, att vederbörande då i alla fall äro osäkra, och måste följagtligen alltid hafva sina Cassör i ordning.
Jag finnér alltså ingen betänklighet vid att bifalla Utskottets första Betänkande i denna del.
En annan Talare, Herr Lefren, har uppläst en del af Utskottets senare Utlåtande och anmärkt, att han väl medgaf Revisionsrätten, men icke till andra delar, än dem, som bestå af Statsmedel.
Jag hemställer till den värde Le45 H. 4* 5% DentaOclobcrf, m. damoten, om han icke vederlagt sig sjelf just genom det han uppläst ur Utlåtandet, hvarest det tydligen står att Revisorerne skola granska ”Cassans räkenskaper och förvaltning ”för de Fonderj som af Statsmedel bestå elller uppkommaSåledes finnes här redan tydligen sagdt, alt granskningen icke skall sträcka sig till Interessenternes egna tillskott.
Herr Franc Sparrej Bengt Erland:
Jag är i denna fråga af samma tanka, som Friherre af Nordin, att nemligen Revisionen af Armeens PensionsCassa är alldeles öfverflödig.
Det är må hända ej tillständigt för mig såsom sjelf en af Cassans förvaltare, att lägga mig emot revision af densamma, men jag kan ej annat än instämma i det yttrande Herr Lefren afgifvit, att, då Cassan inom sig äger 2:ne naturer, emedan den är bildad dels af enskilta medel, dels af Statsmedel, någon revision af Rikets Ständers Revisorer ej bör förrättas, ehuru jag, lika med Friherre af Nordin, medgifver rättigheten att granska medel, hvilka kommit från StatsCassan.
Såsom ombud hedrad med KrigsBefälets förtroende, kan jag ej annat än reservera mig emot en revisionsrätt af de enskildte medlen, hvilket vill säga detsamma som ingrepp i äganderätt.
Det har blifvit yttradt af en Ledamot, att Rikets Ständer i PensionsCassan kunna anses som Bolagsmän.
Om man går ut ur denna åsigt, kom - Den ii O c to ber f. ni.
53 mer man obestrideligen till det resultat, att Revisorerne skola granska Cassan i alla dess delar.
Skall en sådan princip etableras, så vill det synas, som begge Bolagsmännen eller KrigsBefulet och Rikets Ständer gemensamt skulle granska Cassan, men ej att den ena parten för sig skulle verkställa en sådan granskning; ty det tror jag icke står tillsammans med billighetens fordringar och skulle kunna medföra den besynnerlighet, att hvad den ena gillade, kunde den andra klandra, och- tvertoin, utan att Cassans Styrelse kunde inse, hvad principalerne för framtiden åsyftade förändradt.
StatsUtskottet har föreslagit, såsom Herr Tham redan anmärkt, att granskningen skulle få bero på Revisorernes godtycke.
Om man vill utsträcka detta något längre, så kunde deraf följa alt, om Revisorerne ej ansågo nödvändigt granska äfven andra Cassör, kunde sådant underlåtas, och den nödiga controll, som Rikets Ständer åsyftat, helt och hållet uteblifva.
Skall granskning äga rum, bölden icke få bero på Revisorers godtycke, ty allt godtycke är åtminstone för mig förhatligt.
I början af öfverläggningen, då jag yttrade farhågor, att om obestämd granskningsrätt erkändes, den framdeles möjligen skulle kunna sträckas till Cassans redan besparade fond, gaf en Ledamot mig den tröstegrunden, alt, så länge ägan - 54 Den 12 October f. rn. derätten vore helig, vore äfven en sadan farhåga öfverflödig.
Nu har likväl en annan Ledamot, Herr Ribbing, yrkat, att Stalén är delägare i denna hesparda Fond; exemplet att icke alla äro benägne att låta denna tröstegrund blifva gällande, är således ganska färskt.
Jag är ej ovan vid att böra Herr Ribbings anmärkning, och har såsom förvaltare af Cassan ofta befunnit mig i nödvändighet, att med bevisning uppträda mot samma satts.
Under förklaring, att Revisorerna gerna må granska, och att våra räkenskaper äro i det skick, att de när som hälst tåla hvilken granskning som helst, medgifver jag dock densamma endast under det vilkor, att den blott må sträcka sig till de årliga anslag, som Cassan af Staten erhåller.
Friherre von Diibenj Carl:
Jag förenar mig med hvad Friherre af Nordin yttrat.
Jag tror dessutom, att PensionsCassan ej måtte vara af annan besynnerligare natur, än andra Fonder; det vill säga, att när decharge är lemnad af en granskande Auctoritet, så hör icke finnas en annan Auctoritet, som äfven har rättighet att lemna en sådan decharge.
Om Rikets Ständers Revisorer skulle äga rätt, att granska denna Cassa, skulle det kunna hända, att Arnieens Fullmägtige gåfvo decharge till Cassans Direction för en åtgärd, som Rikets Ständers Revisorer klandrat, och fråga upp - Den 12 October f. in. 55 stod sedan, hvilken af dessa Autoriteter hade rätt.
Det vore således högst oformligt.
Det är dessutom omöjligt, att i räkenskaperna åtskilja de af Staten lemnade medel, och Arméens egna.
Om besparingar skulle kunna göras, kunde Rikets Ständers Revisorer säga: hvarföre äro icke dessa beräknade uppå Statens andel?
För öfrigt är det icke Rikets Ständer som utfärdat Instructionen för Arméens PensionsCassas Direction, utan KrigsBefälet har utfärdat och Kongl. Maj:t sanctionerat denna Instruction.
Jag anhåller om afslag å Betänkandet, emedan jag anser en revision af Rikets Ständers Revisorer högst oformlig.
Det har blifvit yttradt, att Cassan består af så väl enskilta, som allmänna tillgångar.
Det är omöjligt, att uppgöra definitioner emellan dessa, förr än en särskild revision försiggått, men denna är öfverflödig, så länge de nuvarande delägarne komma öfverens.
Först du den ena parten gaf decharge, och icke den andra, kunde fråga uppstå om att skilja Fonderna åt.
Det har blifvit sagdt, att godtycke är förhatligt, men jag hemställer om icke äganderättens helgd fordrar, att man måtte få granska egne räkenskaper, och om icke det är ett vilkor för friheten, att slippa denna granskning, när man ej vill, eller när man anser den öfverflödig.
Det skulle vara båldt, alt ställas under ett godtycke, som icke til - 56 Dea 12 October f. m. lät detta äga rum i hvad som anginge så väl hvarje enskilds som hvarje Corporations ensak.
Äganderätten till den ringare, så väl som till den större, andelen hör lika respecteras.
Det är möjligt, att det finnes i Cassan enskildta medel, men, i sådan händelse, tyckes de enskiltas rätt vara fullkomligt bevarad genom Utskottets framställning, enligt hvilken sådane medel just äro undantagna.
Jag anhåller om bifall å Utskottets Betänkande. * Friherre Cederström, Jacob:
Om man med lugn genomläser Grundlagens föreskrift angående Revisorernas åliggande, skall man finna, alt det är endast StatsYerket, RiksgäldsContoret och Banken, som de skola granska, och efterse att inga medel från dessa Verk blifvit dragna till andra ändamål.
Denna granskning äger äfven Revisorerna öfver PensionsCassan så till vida nemligen, att de böra efterse, det PensionsCassan erhållit allt hvad Ständerna densamma anslagit.
Men att tillse, huru penningarne inom PensionsCassan blifvit förvaltade, det tillhör icke Revisorerna.
KrigsBefälet, som fordom hade sitt rum inom Riddarhusets skrank, och som då kunde bevaka sin rätt, äger granskningsrätten öfver PensionsCassan.
Nu vilja Rikets Ständer besluta, att Revisorerna skola granska de medel, som kommit från StatsVerket, men detta låter sig icke göra, emedan medlen äro hopblandade.
Den 12 October f. m. 57 finnér ej behofvet påkalla, att gransta en Cassa, som går lill bestämda ändamål, utan afstyrker all åtgärd härutinnan, och anhåller örn afslag å Betänkandet.
Herr Crusenstolpe_, Magnus Jacob: För Armeens PensionsCassas heder och eget bästa anhåller jag 'helt enkelt om bifall å detta Betänkande.
Jag ber att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att Kongl. Maj:t äskat nya anslag för PensionsCassan.
Utskottet har afstyrkt detta.
Jag och många med mig önska dock bifall till detta anslag, och jag hemställer, om nekandet af revision af Cassan vore ett sätt att fånga välvilja för densamma.
Jag tror visserligen aldrig, att revisionen kommer i fråga, men dess medgifvande vore en attention mot Rikets
Ständer för de fördelar man af dem äskar.
Jag anhåller om bifall å Utskottets Betänkande.
Herr Rosenbladj, Éernhard:
Jag anser obestridligt alt den fond Cassan nu äger, uteslutande tillhör densamma, men lika obestridligt är det, att för de nya anslag, som Rikets Ständer för nästa år och allt framgent anvisa, äga de, örn de så för godt finna, att stadga hvilken granskningsrätt de behaga.
Utöfvandet af en sådan granskning anser jag visserligen föga besvärlig för Cassan, ehuru jag tror den derjemte vara alldeles onyttig, och är öfvertygad, att Ständerna i 58 Den 12 Octo ber f. m. en framtid skola blifva nödsakade undanbedja sig den mängd af små-revisioner, hvartill n varande revisionsmani förmått dem att dek 'visorernes tid; men efter man önskar den.
Transkningsrätt, så må den gerna medgih hvarföre jag tillstyrker bifall till Utskottfc betänkande.
Herr Hjet
Jag är förekommen af den sisti, Talaren i yttrandet af den tro, att saken ej år af så stor vigt, som man förmodar.
Jag finner, att granskningen hör inskränkas dertill, att efterse, det medlen blifvit använda till de åsyftade ändamålen.
Detta inser jag ej kan hindras hvarken af tid eller möda, ty det är ganska lätt gjordt; men jag tillstår, det jag anser förmonligast att slippa en sådan granskning, emedan, sedan Ständerna börjat granska Cassan, blir det en anledning alt begära ökade anslag för densamma.
Vi hafva exempel på en Cassa, nemligen SeraphimerGillets, der Revisorerna ej granska de enskilta donationerna, utan blott Statsbidragen, hvilka bestå af den så kallade 3-skillings-afgiften.
Då granskningen der låter göra sig, kan den visserligen här äfven ske, hvarför jag anhåller om bifall å Betänkandet.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erindrade, att StatsUtskottet, som i dess första Betänkande, under erkännande af Rikets Ständers Revisorers obestridliga rätt att granska Armeens Pensions - Den 12 October f. m. 59 Cassas förvaltning, likväl ansett en sådan gransknings förrättande böra uppå Revisorernes egen pröfning bero, uti dess sednare Utlåtande bestämdt hemställt, att Riksens Ständers Revisorer må tillhöra, att granska Arméens PensionsCassas räkenskaper och förvaltning för de fonder, som af Statsmedel beslå eller uppkomma.
Enär det sednare tillstyrkandet således äfven innefattade det förra, ansåg Hans Excellence sig böra till Ridderskapet och Adeln hemställa, om Ståndet biföll Utskottets i sednare Utlåtandet gjorde förslag.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence gjorde proposition till afslag å Utskottets berörde förslag.
Ropades äfven Ja och Nej. Herr Lefren:
Mig förefaller det, som de olika svaren Ridderskapet och Adeln lemnat, hafva sin grund deruti, att 2:ne saker innefattas uti de af Hans Excellence Herr Grefven och LandlMarskalken sist framställde propositioner.
Jag anhåller derföre, att Herr Grefven och LandlMarskalken täcktes först göra proposition derpå, att, i händelse Revision yrkas, den ej måtte sträckas längre, än till de medel, som af Staten gifvas.
Jag är öfvertygad, att ett klarare svar då skall följa.
Derefter kunde proposition göras derå, huruvida Revision anses nödvändig, eller icke. 6o Den 12 Octo ber f. m.
För min del anser jag detta sätt vara mindre rigtigt, emedan deraf skulle kunna följa, att Revisorerna ej lingö tillgång till alla räkenskaper, hvilket jagyrkar, till hyllning åt Grundlagens Lod, att en livar skall hafva öppen tillgång till alla allmänna handlingar.
Jag hemställer, om icke Herr Grefven och LandtMarskalken skulle finna lämpligt endast meddela proposition å det af Utskottet tillstyrkte bidrag af StatsVerket till Armeens PensionsCassa, samt alldeles förbigå hvad Utskottet rörande revisionen omförmält.
I min tanka hafva både Rikets Ständers Revisorer och StatsUtskottet, enligt Grundlagen, redan ostridig rätt, att taga-kännedom om Cassans tillstånd och förvaltning; Utskottet för att undersöka, om StatsVerkets anslag skulle kunna minskas; och Revisorerna, för att pröfva, huru anslaget blifvit användt.
Hittills har man icke ansett nödigt, att Cassans räkenskaper och förvaltning behöfde undergå någon serskild Revision af Rikets Ständers Revisorer, men rättigheten dertill har dock funnits, och bör äfven qvarstå.
Mig synes, att hvad Utskottet yttrat om revisionen, gerna kan förbigås, samt Ridderskapet och Adeln blott bestämma anslagssumman tillPensionsCassan.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erindrade, att frågan örn Den 12 October f. m. 6t StatsVerkets bidrag till Armeens PensionsCassa, som först i 5:te Punkten förekomme, ännu icke blifvit för Ridderskapet och Adeln föredragen; och ansåg Ilans Excellence således frågan om revisionen, hvilken hittills blott varit under Ståndets öfverläggning, först böra afgöras.
Hans Excellence framställde derefter ånyo hvar efter annan de båda af honom sist gjorde propositioner, men båda blefvo åter med Ja och Nej besvarade.
Då Utskottet ej tillstyrkt annat än hvad som fullkomligt öfverensstämmer med Grundlagen, att nemligen granska alla Statsbidragen, som till Cassan ingå, tror jag det rättaste vore, att, om Ridderskapet och Adeln ej finnér någon granskning för närvarande nödvändig, Ridderskapet och Adeln beslöt, att ingen åtgärd vid Utskottets Utlåtande i denna del för närvarande erfordras.
Rättigheten för Revisorerna och StatsUtskottet att granska hvad af Statsmedel tillskjutes, qvarstår dock alltid.
Jag anhåller om framställning af den proposition Friherre af Nordin föreslagit.
Såsom det förefaller mig, är Grundlagen klar, att alla Statsmedel skola granskas; och jag instämmer derföre med Friherre Palmstjerna der - Den 12 October f. m. uti, att någon åtgärd uti ifrågavarande omständighet nu icke erfordras.
Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade anse den ifrågastäldte revisionen af Armeens PensionsCassas räkenskaper och förvaltning för närvarande icke erfordras.
Här är på ena sidan det lofliga intresse, att Ledamöter, som ifra för äganderättens helgd, önska, att revision ej måtte sträcka sig till andra medel, än dem StatsYerket tillskjuter; å andra sidan åter är man angelägen, att icke någonting af granskningsrätten skall afkortas; sålunda tror jag, att icke många voro tillfredsställda med den sista propositionen.
Jag vågar derföre ännu en gång allraödmjukast hos Herr Grefven och LandtMarskalken anhå la, det proposition måtte göras: att, om granskning beslutas, den endast skall sträckas till de medel, som af StatsVerket tillskjutas, hvarefter proposition må framställas derom, huruvida någon granskning anses nödvändig, eller icke.
Jag hoppas, att Ridderskapet och Adeln då skall få tillfälle, att mera bestämdt uttrycka sin tanka.
Jag tror, att StatsUtskottet fullständigt utredt alla Cassans inkomster, men jag hemställer dock till Rid - Den 12 O c to ber f. m. 63 derskapet och Adeln, om icke en närmare granskning bör äga rum, innan man kan bestämma, hvad som tillhör den ena eller andra fonden.
Statsbidragen bestå af 45,ooo R:dr Krigsmanshusmedel, och 12,000 R:dr Lönebesparingar under de så kallade liggemånaderna.
Detta säger Utskottet tillhör Staten; men liggemånaderna innefatta en inkomst, som sker på personalens bekostnad; jag tror derföre att saken fordrar en noggrannare undersökning, innan man definitivt fattar ett beslut.
Jag hemställer i anledning deraf, om icke den sista propositionen må vara tillfyllestgörande.
Enär det tillhör Kongl. Maj:t att tillse, det äganderätten bevaras, och Armeens Fullmägtige, att revidera Cassan, tror jag all nödig försigtighet vara iakttagen.
Herr Rosenblad: Herr Lefren har alldeles ingen anledning till farhåga, att Revisionen skall sträcka sig utöfver Statsmedlen, emedan det i sednare Utlåtandet står, att granskningen endast skall sträckas till Statsmedlen.
De redan varande fonderne äro en besparing, som tillhör Cassan; men de, som hädanefter bildas, tillhöra Revisorerna att granska.
Någon farhåga ser jag således ej.