Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I händelse denna punkt skulle vara så definitivt afgjord, som Frih.
Oxenstjerna uppgifvit, torde det vara nödvändigt att äfven omnämna hatten; men jag skulle likväl tro, att beskrifningen på sjelfva brännvinsapparaten, genom det beslut, som blifvit fattadt vid det omnämnda utlåt.
N:o 7, icke är så afskuren, att icke It. o. Ad. vid detta tillfälle skulle i sjelfva författningen kunna intaga en klokare redaction.
Detta är min öfvertygelse om saken; men jag öfverlemnar detta åt R. o. Ad:s ompröfvande i det hopp, att, derest det icke skulle låta sig göra, K.
M. vid utfärdandet af författningen täcktes betänka följderna af att vilja följa ett R.
St:s beslut, hvilket jag för min del anser vara högst skadligt.
Jag får blott meddela den upplysning, att Bevilln. oell Oecon.Utsk:ns utlåt.
N:o 7 med förslag till sammanjemnkn:r af Ståndens olika beslut, rör:de 3 mom. uti utlåt.
N:o 5, innehöll, att endast BondeSt. i afseende derpå fattat olika beslut med de öfriga Stånden, hvilka bifallit detsamma, så att hvad Utsk:n i berörde mom. tillstyrkt är att anse för ett R.
Sts beslut. H.'Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade instämma i det tillägg, BondeSt. gjort till sista punkten i denna §.
Af skäl, som jag förut haft äran uppgifva, Ifår jag ytterligare förklara, att jag på det högsta bestrider bifall till BondeSt:s inbjudning.
Ilr Stuart:
Jag tar mig friheten hemställa, om icke Hr Gr. o. Landtm, tacktes skilja frågorna åt och framställa propos , först på Utskms förslag och sedermera på BoudeSt:s inbjudning.
Såvida Ilr Gr. o. Landtm, framställer propos. på § i sin helhet, skall jag anhålla att få göra anmärkn:r vid de särskilda classerna.
Här står uti 1 morn.:
”Härtill räknas panna, som drifves omedelbart af eld, af hvad form som helst, med fa^t eller löst bröst, der sådant finnes, batt eller stängselskifva och ångrör samt afkylningsredskap.”
Detta uttryck: som drifves omedelbart af eld, är, efter min öfvertygelse, oriktigt och kan lätt leda till misstydning.
Ben 26 Januari. i85 känner t. ex. redskap, så beskaffade, att en panna af laglig storlek kan kokas endast genom ånga från en annan panna.
Det vore oriktigt att förbjuda sådant; och jag anser derföre, att ordet omedelbart bör uteslutas, emedan det kan vara likgiltigt, huru pannan drifves.
Äfven anser jag det oriktigt att föreskrifva, att ångrör, som till brännvinsredskap begägnas, i diameter icke få hålla öfver 8 tum; ty hvarföre skall jag tvinga personer att omgöra sina redskap derföre, att dessa rör innehålla 8^ eller om det äfven vore io tum i diameter.
Sådant anser jag orimligt och utan ändamål.
Uppå särskildt framställda propostr godkände R. o. Ad. redaclionen af de uti 13 § upptagna 7 classerna.
Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propos., huruvida R. o.
Ad. bifaller eller afslår BondeSt:s inbjudning.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då R. o. Ad. bifallit y:de classen, kunde H. Ex. ej förmoda annat, än att R. o. Ad. i och med detsamma afslagit BondeSt:s inbjudning i afseende på tillägget till sista punkten.
Den felaktiga redactionen af förevar. i3 § föranledde förmodligen Hr Gr. o. Landtm:s förklaring; ty den särskilda meningen: ”Lösa halsar må icke till någon redskap begagnas,” tillhör alla classerna och kan således icke anses afgjord genom beslutet vid y:de classen, utan måste blifva föremål för särskild propos:n.
Jag får likväl reservera mig mot R. o. Ad:s beslut att beskrifva apparaterna så, som Utsk:n gjort det.
Jag får vördsamt fästa Hr Gr. o. Landtm:s uppmärksamhet derpå, att det icke är någon förändring uti förevar. §, utan endast ett tillägg till sista mom. deraf, hvaruti BondeSt. inbjudit de öfriga Stånden att sig med BondeSt. förena; och skulle jag tro, att propostn borde framställas derpå, huruvida R. o. Ad. instämmer uti BondeSt:s inbjudning.
Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade instämma i BondeSt:s tillägg till sista punkten i i3 §.
Ropades nej. i4, i5, 16 och 17 §§ godkändes. 18 §.
BondeSt. hade beslutat, att början af denna § skulle lyda sålunda: ”Landtmätare eller justerare, hvilka för att ”mäta och stämpla brännvinsredskap kallas från sitt hemvist ”af enskild man, åtnjule derför af denne sistnämnde resekost18 II. 24 / i86
Den 26 Januari. ”nadsersättning och arfvode såsom för andra embetsförräft”ningar.
Kallas han åter till uppmätning och stämpling af ”flera redskap på ett och samma ställe eller till en by eller ”socken, der flera redskap vid ett och samma tillfälle af ”honom kunna mätas och stämplas, tillkommer honom re”sekostnadsersättning och arfvode endast såsom för en resa, ”jemte den särskilda betalning, som han bör erhålla, då ”matning och stämpling ske i hans hemvist.
Sker mätningen och justeringen å det ställe, der landtmätare eller justerare bor och vistas” etc.
Som det tillägg, BondeSt. gjort vid denna §, föranleder till densammas förtydligande och kan föi’ekomma tvister, rc>r:de ersättningen för dylika förrättningar, hvarom här är fråga, så kan jag icke annat än instämma uti BondeStrs inbjudning, och hemställer derföre, om icke äfven R. o. Ad. skulle vilja derpå ingå.
Jag understödjer den siste värde talarens propos:n så mycket hellre, som jag anser tillägget utgöra en förbättring i redactionen.
18 § godkändes med den af BondeSt. deruti beslutade förändring.
19 § godkändes. 20 §.
Ehuru jag är öfvertygad, att, innan denna författning kommer att emanera från K. M., densamma kommer att undergå erforderliga förändringar, vill jag likväl icke förbigå en anmärkn. vid denna §, emedan jag af redactionen finner, att den, som icke deltagit i Utsk:ns arbete, möjligtvis kunde tro, att Utsk:n gjort något nytt chemiskt rön, som icke är kändt af andra.
Utsk:n säga nemi. i 2 morn.:
”Enär kannerymden i en bränn vinsredskap befinnes större, än den uppgifvits, men öfverskottet ej öfverstiger -Jj af den rymd, hvartill pannan är anmäld och stämplad, och detta med skäl kan anses hafva tillkommit genom pannans nyttjande eller eldens verkan, vare” etc.
Utsk:n hafva förutsatt, att genom eldens åverkan pannerymden kan förminskas.
Det är sannt, att elden förtär allt och således äfven koppar; men att sådant kan äga rum till den grad, att pannerymden kan förminskas, tror jag icke, och som redactionen således är olämplig, föreslår jag, att man borttager de ord, som dertill föranleda.
Jag får fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att uti det åberopade mom. af ifrågavar. § står större och icke mindre; och torde den värde talaren vid detta förhållande låta sin nu framställda anmärkn. förfalla.
Jag förbisåg verkligen detta förhållande; Den 36 Januari.
187 men just 1 följd af den meddelade upplysningen blir min anmärkn. ännu mera grundad, emedan det är mindre troligt, att eldens verkan kan göra pannan större. 20 § blef af R. o. Ad. godkänd. 21 §.
Uti sednare mom. af denna § hafva de sammansatta Utskrn tillstyrkt, att den, som tillverkar brännvinsredskap af större rymd än den tillåtna, utan att kunna styrka, det redskapen vore ämnad till export eller beställd till inhemskt bruk, på grund af K.
M:s dertill särskildt gif na nåd. tillstånd, skall vara böter underkastad.
Då i sjelf va fabricationen af dylik redskap icke ligger något brottsligt, ser jag icke, att ansvar derför skäligen bör kunna komma i fråga.
Mig synes det vara tillfyllest, att den, som begagnar sig af en otillåten redskap, derför sakfälles; ty han allena är den, sorn brutit emot författningen, deruti fabrikanten eller handtverkaren på intet vis kan anses delaktig.
Jag tillstyrker vördsamt, att hela detta mom. må uteslutas.
Jag understödjer
Hr Stuarts begäran, emedan jag anser det, skonsamt sagdt, vara orimligt att ålägga kopparslagaren ansvar för de beställningar, som hos honom göras.
Jag får understödja de 2:ne sista värda talarnes åsigt, och såsom stöd derför nämna, att från vestra delen af Sverige nästan årligen beställas pannor om 4, 5 ä 600 k:rs rymd, hvilka gå till Norrige, men att till följd af detta stadgande, som äfven finnes i nu gällande författning, ofta händer, att de blifva uppehållna flera månader, emedan de af länsmännen tagas i beslag och icke kunna fortskafias, förrän rättegången derom blifvit afgjord.
Om R. o. Ad. skulle vilja besluta uteslutandet af detta morn., skall jag för min del icke sätta mig deremot; men jag vill blott anmärka, att mycket underslef sker genom kopparslagarne, och att de kopparslagare, som hafva beställningar från Norrige, lätteligen måtte kunna skaffa sig betyg på, att apparaten är för Norrige.
Då jag gillar de 3:ne första värda talarnes åsigt, begärde jag ordet, när denna åsigt bestriddes.
Visserligen finner äfven jag, att 2 niom. tydligen innehåller, att, om redskapen är ämnad till export, densamma kan få tillverkas af hvad storlek som helst; men en hvar torde hafva sig bekant, hvad tidsutdrägt och omgång som erfordras för att skaffa sig den erforderliga tiliåtelsen, och då tillverkningen icke kan börjas, förrän en sådan tillåtelse emanerat, måste äfven en stor del af den tid vara i88 Den s(5 Januari. förfluten, som skulle begagnas för att få redskapen färdig till bestämd tid.
Till hvad Hr v.
Qvanten upplyst torde det tillåtas mig få tillägga den upplysning, som afgafs inom Utsk:n, nemi. att beställningar äfven ägt rum från Amerika; och då tror jag, synnerligen vid sådana långväga beställningar, nyttigt vara, att handtverkare få begagna sig af tiden och densamma icke onödigtvis förflyter under afskaffandet af de för controllen mindre nödiga betygen.
Jag instämmer således uti de talares åsigt, som ansett detta mom. böra utgå.
För att besvara en värd talares anmärkn. i afseende på lättheten att få en större panna transporterad med bibehållande af detta mom., får jag förklara, att dertill erfordras, att blott man skrifver en fraktsedel på pannan, får densamma gå fort, och att, derest detta varit Utskrns mening, jag icke skulle haft att påminna mot detta mom» bibehållande; men då sådant icke finnes uttryckt i detta morn., och man således måste medgifva, att ett beslag kan uppehålla pannans förskaffande, anser jag det, till förekommande deraf, vara nödvändigt, att detta mom. utgår.
Jag anhåller, att den enda ledamot, som talat emot borttagandet af detta morn., nemi.
Hr Peyron, ville tillåta mig att till ytterligare stöd for min mening använda samma skäl, som han framställt.
Jag tror nerol., att just derföre, att det är så lätt för kopparslagaren att få ett illusoriskt bevis, om han behagar, permanent för alla tider af någon utländning, är det correctiv, som skulle ligga uti ett sådant bevis, alldeles intet correctiv.
Jag tror, att det blir mycket lätt för en kopparslagare att af en Norrman eller någon annan utländning skaffa sig bevis, att alla redskap, han tillverkar af större än laglig rymd, äro för dennes räkning.
Äfven häruti finner jag således ett skäl för borttagandet af detta mom.
Den siste värde talaren har upplyst mig om en omständighet, hvarvid jag icke fästat uppmärksamhet.
I följd deraf vill jag medgifva, att sista mom. må utgå.
Men hvad den värde ledamot, som talade näst före den siste, yttrade, har jag icke kunnat fatta, ty en forsedel bevarar icke från confiscation, och således ligger intet skydd uti forsedeln; dock, såsom jag nyss nämnde, medgifver jag gerna mom» uteslutande.
Det förundrar mig, att den siste värde talaren förstår, hvad den ena, men icke hvad den andra säger, ehuru deras åsigter äro enahanda.
Om man antager, att en utländning skrifver en beslällningssedel på allt, hvad en kopparslagare tillverkar, måste han skrifva lika många fraktsedlar, som han beställer pannor; ty om en kronoåklagare träffar en panna, som icke åtföljes af beställ - Den 26 Januari. nings- eller fraktsedel, hvart tar då pannan vägen?
Hon måste komma i åklagarens händer.
Således måste hvarje panna åtföljas antingen af beställnings- eller fraktsedel; men som beställningssedeln icke kan delas i iooo:delar, i händelse pannorna till antalet vore så många, följer deraf, att kopparslagaren måste vara försedd med fraktsedlar, motsvarande det antal pannor, som kunna komma att transporteras.
Jag äger ingen del uti 2 mom. afifrågavar. §, och får för min del tillkännagifva, att sedan It. o. Ad. godkänt den beskrifning på apparaten, hvarigenom icke blott pannans rymd är bestämd, utan äfven formen på mäskvärvaren och hatten, finnes en motsägelse emellan detta mom. och den §, som medgifver ett annat slags redskap, hvars lagliga beskaffenhet beror på undersökning, huru redskapen afverkar, men hvilken undersökning naturligtvis icke kan ske, förrän redskapen är förfärdigad.
Detta mom. hade kunnat qvarstå, om det blott haft afseende på sjelfva pannan; men då det äfven rörer hatten och mäskvärmaren m. m., finner jag det olämpligt och tillstyrker derföre, att detsamma må utgå.
It. o. Ad. godkände 1 mom. i 21 §:n, men beslöt, alt 2 mom. i samma § helt och hållet skulle uteslutas. 22 och 23 §§ godkändes. 24 §.
Jag anhåller, att Prosten Nibelii reservation må blifva uppläst.
Prosten Nibelii reservation upplästes.
Hr af Ekenstam fortfor derefter:
Också jag delar samma åsigt som Prosten Nibelius; ty när Stånden antogo samma indelning af terminerna för brännvinsbränning, skulle det stadgande, som gjordes af PresteSt. i sammanhang dermed för förseglingskostnaden, åtfölja.
Detta påstående sträcker sig derhän, att 3 mom. uti 4 § af utlåt.
N:o 6 måste komma tillbaka i delta utlåt.; och anhåller jag derföre om upplysning, huru PresteSt. fattat sitt beslut.
PresteSt:s prot.utdr. upptager ingenting särskildt rör:de 24 §, men innehåller slutligen, att Ståndet i öfrigt till alla delar biföll, hvad Utsk:n uti förevar, utlåt, föreslagit, hvaraf således synes, att PresteSt. godkänt 24 §.
Jag har icke vunnit mycken upplysning af detta prot.utdr. och vidhåller derföre min anhållan, att, på sätt uti utlåt.
N:o 6 var föreslaget, här må stadgas, att den, som endast till första hälften af brännvinsbrän - igo D e 11 26 Januari. ningsterminen sig anmält, sjelf bör vidkännas kostnaden för redskapers försegling.
Hr Peyron förenade sig med Hr af Ekenstam.
Jag kan icke neka, att det förefaller mig underligt, att uti PresteSt:s prot.utdr. ingenting finnes intagit rör:de Ståndets beslut vid förevar. §, särdeles som jag händelsevis var tillstädes i bemälde
Stånd, då denna fråga förevar, och vill erinra mig, att genom votering afgjordes, det kostnaden förförseglingen skulle ersättas med 2 r:st. pr k:na; men mitt minne kan möjligtvis bedraga mig.
1 afseende på hvad Hr af Ekenstam yttrat får jag nämna, att jag hvarken af hans yttrande eller Prosten Nibelii reservation finner mig befogad att ogilla, hvad Utsk:n här föreslagit.
Den kostnad, hvarom nu är fråga, blir icke betydlig för staten och ersättes fulleligen genom den höga brännvinsbevilln.
, som hädanefter kommer att dit ingå; hvaremot den, om Hrr af Ekenstams och Nibelii förslag skulle vinna framgång, torde blifva ganska känbar för den enskilde, synnerligast för den enfaldiga allmogen, som icke kan controllera, i hvad mån kronobetjeningens pretentioner på ersättning för deras besvär med förseglingen kunna vara öfverdrifna el ler icke.
B.i dd.
I anledn. af H11 Stuarts yttrande har jag närmare granskat PresteStts prot.utdr., hvilket, såsom jag nämnt, icke innehåller någonting särskildt rörande 24 §, men hvaraf jag finner, att Hr Stuarts an märkn. förmodligen afser PresteSt:s beslut vid 26 §, hvarom prot.utdr. lyder sålunda: ”§ 26 sista mom. skulle erhålla föl— ”jande förändring och tillägg:
Kostnaden för den allm. förseglingen efter slutet af April månad hvarje år, äfvensom ”för den försegling, som måste verkställas, då brännvinsbränningen varder genom särskildt förbud inställd, kom"mer att af Kronans medel m. m. . . .
Kostnaden åter för ”den försegling, som vid Mars och Dec. månaders utgång ”bör verkställas å deras bränn vinsredskap, som begagna ”endast endera brännvinsbränningsterminen, ersättes krono”betjeningen af redskapens ägare med 2 r:st. på kannerum, ”om brännvinspannorna äro lösa, och med 3 r:st. prkanne”rum, om de äro inmurade, i hvilken ersättning rese- och ”tractamentspenningar äfven anses inbegripna.
Om också icke PresteSt. ingått på den meningen, hade jag, oberoende af andras opinion, alltid skolat godkänna Hr af Ekenstams åsigt uti förevar, fall.
Det är nemi. icke billigt, att då en enskild person, sig till fördel, får göra undanlag från allm. bruket, staten vidkännes någon särskild kostnad derför; hvaremot det är i högsta måtto billigt, att den, som erhåller fördelen, äfven vidkännes kostnaden.
Jag anhåller derföre om propos. till bifall å Hr af Ekenstams förslag.
Den 26 J a n u a r i.
Ehuru, såsom reservationen utvisar, tillägget varit afsedt vid 24 §, vill jag likväl, då af PresteSt:s prot.utdr. inhemtas, att samma
Stånd funnit lämpligast att göra detta tillägg vid 26 §, afstå från mitt yrkande, att tillägget måtte göras vid 24 §, under förbehåll att fä iakttaga detsamma, när 26 § till afgörande förekommer.
Jag kan icke bestrida, hvad Frih.
Boye sist yttrade, att det är en fördel för den enskilde att kunna få anmäla sig för halfva bränningstiden; och sedt från den sidan är det måhända billigt, att han får vidkännas en motsvarande afgift, bestående uti förseglingskostnaden.
Å andra sidan kan man likväl också säga, att staten har en större moralisk fördel deraf, att mindre brännvin kommer att tillverkas derigenom, att en eller annan person anmäler sig till bränning blott för halfva terminen; och jag tillstyrker derföre, att den föreslagna §:n måtte bibehållas.
Frågan, huruvida det nu framställda ämnet hörer till 24 eller 26 §, är mig alldeles likgiltig; hvarföre jag äfven instämmer med Hr af Ekenstam under det af honom gjorda förbehåll, att vid 26 § propos. må blifva framställd på hans förslag. 24 § blef af B. o. Ad. godkänd. 25 § godkändes. 26 §.
Såsom jag nyss nämnde, anhåller jag, att det tillägg, som PresteSt. gjort, måtte af R. o. Ad. bifallas vid denna §.
Som jag icke gillar premisserna, hvarpå Hr af Ekenstam och Frih.
Boye grundat sitt yrkande, att den enskilde skall betala kostnaden för förseglingen, vågar jag icke heller instämma i resultatet.
Det är icke till den .enskildes fördel, som förseglingen sker, utan derföre, att det allmänna vill trygga sig mot missbruk.
I det fallet tror jag, att den enskilde icke bör vidkännas kostnaden, som åtgår för det allmännas controllerande åtgärder.
För öfrigt skulle jag tro, att i all sådan lagstiftning bör enhet äga rum vid enahanda förhållanden.
Vid Tullverket förekommer ofta försegling dels å fartyg och dels å gods, hvilken försegling alltid bestrides af allm. medel.
Dä nu denna författning i många afseenden har gemenskap med tullförfattningen i afseende på straffbestämmelser, tror jag den sats böra följas att icke belasta den enskilde med utgifter, som tillkommit för statens säkerhets skull.
Jag bör ej vara särdeles missnöjd med det motstånd, jag fått röna utaf Hr af Billbergh, ty han har sannerligen haft mycken godhet för mig, då han gifvit mig
Den j6 Januari. ett nytt skäl, fastän i omvänd ordning.
Jag tror nemi., att när en enskild person, genom begagnande af den frihet, som är honom lemnad, sätter staten i behof af en controll, som, thy förutan, icke behöfdes, bör den enskilde hålla staten skadeslös för kostnaden derför.
Jag kan icke förena mig med den tanken, att en person, som njuter en fördel, hvarigenom behof af controll uppstår, icke är moralement skyldig att vidkännas den dermed förenade kostnaden.
Hvad Hr Hjärnes yttrande angår, deruti han ingått uti en afvägning emellan statens moraliska och oeeonomiska fördel, lemnar jag det å sido.
Det måste vara onekligt, att genom den inskränkning i bränningstiden, som den enskilde pålägger sig, i så måtto förorsakas en statsceconomisk förlust, som statsinkomsten blir mindre.
Yi äro nu icke på capitlet om den större eller mindre moraliteten af brännvinsbränningen, hvilket vi afgjorde, när vi tilläto, att brännvinsbränning får äga rum, utan vi äro nu på ett annat ämne, deruti jag tror, att Hr af Ekenstam har rätt, hvarför jag äfven anhåller om propos. till bifall å hans förslag.
Man hör så olika uppgifter om kostnaden för förseglingen.
I dag har man sagt, att den är ringa, och vid andra tillfällen har den blifvit uppgifven ända till 4°,000 r:dr.
Jag tror, att båda delarna äro oriktiga; men att kalla förseglingen öfverflödig anser jag orätt, äfvensom jag icke kan annat än finna det vara billigt, att den enskilde betalar förseglingen, då han slipper att anmäla sig för iner än halfva bränningstiden, och således slipper att erlägga skatt för hela bränningstiden.
Jag förenar mig i allo uti hvad Frih.
Boye yttrat, och vill icke upprepa detsamma; men för att med säkerhet kunna göra mig reda för, om det kan vara någon nytta att fortsätta denna discussion, anhåller jag att få veta, om något af de öfriga Stånden, utom PresteSt., gjort det tillägg vid denna §, som sistnämnde Stånd beslutat.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att BondeSt. godkänt 26 § och att någon underrättelse om BorgareSt:s beslut ännu icke ankommit.
Då man således icke vet, hvad BorgareSt. i förevar. § beslutat, vågar jag vidhålla min begäran om den propos., jag tagit mig friheten föreslå.
Hr Hjärne: Att Frih.
Boye vid någon § i ett betänk, skulle vilja förbise eller icke fästa afseende på den moraliska sidan af frågan väntade jag mig icke, emedan Hr Frih. vid flera föregående tillfällen gifvit oss de vackraste bevis på sina åsigter i detta fall.
Hvad sjelfva frågan beträffar, tror jag, att när man bestämt, att slaten skall vidkännas kost - Den 26 Januari. kostnaden för allm. förseglingen vid den tid, då hela bran-4 ningsterminen tilländalöper, det vore någon orättvisa mot den, som anmält sig till begagnande af blott halfva terminen, 0111 han skulle vidkännas hela kostnaden, synnerligast som den, hvilken endast begagnar halfva terminen, gör staten en större tjenst än den, soln bränner hela terminen, så att det är mera skal, att den förre, än att den sednare får sin kostnad ersatt; hvadan äfven det skäl förfaller, som Frih. boye till stöd för sin åsigt trodde sig finna uti Hr af Billberghs yttrande.
Ilr af Billberg h: Jag är skyldig Frih.
Boye det förklarande, att jag icke kunnat fatta, huru Hr Frih. kunnat begagna mitt anförande till ytterligare slöd för sin sats, emedan Hr Frilus premiss, att det är den enskilde, som tvingar slaten att vidtaga förseglingscontrollen, icke kan af 111ig antagas derföre, att jag anser mängden af dem, som idka brännvinsbränning, icke åsyfta att missbruka denna rättighet; ty llr Frih. måste väl medgifva mig, att större delen af dem, som utöfva brännvinsbränning, äro så pass hederliga menniskor, att de icke vilja begagna förbudstiden för att bränna.
Man har dels sagt, att afgiften är ringa, och dels att den är betydlig.
Är den ringa, så frågar jag, om det är värdt att bereda ett tillfälle för alla de missbruk och chicaner, som H11 Stuart anfört kunna blifva följden deraf, att kronobetjeningen obehörigen kan stegra sina fordringar.
Är kostnaden åter betydlig, så frågar jag, om det är rätt att ålägga dem denna kostnad, hvilka icke behöfva controllen på sig.
Jag kan derföre icke annat än yrka bifall lill denna §.
Efter mitt begrepp om logikens allm. fordringar kan jag icke annat än vidblifva den satsen, att då den enskilde medborgaren tillgodonjuter en rättighet, sora medför behofvet afen controll, han äfven bör vidkännas kostnaden lör samma controll.
Detta ligger så klart för mig och min rättskänsla, att jag icke begriper, huru det kan bor traison neras.
Jag tackar Hr Hjärne för det vackra vitsordet , sora jag skall söka att förtjena, men jag tror, att skillnaden emellan hans yttranden och mina ligger blott uti mer eller mindre redighet på ena eller andra sidan; hvilkendera, tillåter jag mig icke att afgöra.
Jag kan icke underlåta att yttra den tanken, att rättvisan synes ligga på deras sida, som vilja , att staten skall bestrida kostnaden för förseglingen; ty livems interesse är det, att redskapen förseglas?
Icke deras, hvilka blott begagna halfva bränningstiden, utan statens, som vill förekomma missbruk.
Att ålägga brännvinsbränna 18 II. 25 Den a6 Januari. ren kostnaden för statens controll å missbruket vore hästan detsamma, som ville man ålägga tjufven att betala hand-* klofvarna, hvarmed han fängslas.
Hr Peyrons Jag begärde ordet för att endast i korthet besvara en talare i afseende derpå, huruvida kostnaden för förseglingen skulle vara obetydlig eller icke.