Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Grefwe k,svsnk>anpk, 61 as.
Såsom sjelf Ledamot af PewillningS Utskoccet^ har jag med upmark r;« s-seLE samhet afhört hwad i flera Herrars yttrande blifwit yr, kadt om en InstruLtion för samma Utskott.
Jag har deruti tyckt mig märka någon farhaga at Bewillnings-Utskottets Ledamöter icke skulle wäl känna sin befattning.
Jag wagar likwäl tro at Högloflige Ridderskapet och Adeln i denna deln kan rrsnHuIIIiiers sig.
Order Bewillnings.
Utskott utmarker nogsamt hwad pligter Ledamöterna åligga at iakttaga.
Huru de dem upfylla mäste naturligt- ^ wis wara sä mycket swarare at döma som det ej ännu kan wara bekant hwad Utskottet gjort.
Jag tror mig " derföre böra nämna, det wi företagit ost at genomgå och granska 1789 ars Bewillnings, Förordning, och kröjsLier til en omarbetning af nsta Hrrielsn är redan t det mesta färdig.
Föga skulle genom en InkruKion kunna uträctas om den skulle föreskrifwa Ucskottet andra grunder än dem LALmöterne sjelfwe äga förstånd at be, gripa.
Dessutom om Ridderskapet och Adeln skulle wilsta fastställa en Insirutiion, mäste nödwandigt äfwen de andra Sranden deröfwer vsruilera och besluta, innan Utskottet kunde sik arbete företaga; och jag hemställer til Högloflige Ridderskapet- och Adelns eget ompröfwande, om ej den tidS utdrägt sädant astadkomme skulle förord» saka mera skada än nytta; jag kunde hafwa ännu mera ak tillägga, men will ej uppehålla Ridderskapet och Adeln, »tan atnöjer mig med at til alla delar instämma i Friherre kibbmZs och Friherre ^LntinZsksulens yttranden.
Friherre vs 6ser, 6srl, Som jag ar en kbland dem som fatt förtroende at wara Ledamot af Bewillnings-Utskottet, tror jag mig böra anmärka at Utskott redan warit 8 a 10 gangor tilfamman.
Jag skulle anse för Utskottet ganska förmånligt at äga en laLtruÄion til sik rättesnöre när en InstruÄion sinnes.
Men wid detta tilfalle, da Ulskottet redan begynt sit arbete, tror jag för min del at det ej patzar sig at en sa. dan antaga.
Utskottet har tagit til grund för sina göromål »ryen i Kongl.
Majrtö
Nådiga allmänna kroxolnion, fä »5» lydande, at Kongl Majtt förwäntar, det Riksens Ständer sätta et Utstött kil Bewillningens öfwerseende, hwarS ojämna fördelning icke kunnat undfalla Kongl.
Maj:ts upmärksamhet.
Sadan är grunden: och Ucstotket kanner för wäl sit aliggande, för at komma fram med något som tilhör Riksens Ständers egen befattning.
Det ar utan twifwel Riksens Sranderö rättighet at förse BewillningsUtskottet Med en Instruktion, men det skulle wara obehagligt at fä en sadan, sedan arbetet redan är päbegynk.
Jag hemställer til Högloflige Ridderstapet och Adeln om ej det upgisna förslaget til Instruktion mätte nu förfalla, men blifwa hwilande til nästa Riksdag.
Herr von Lckulrren steim, vavick (den aldre).
Jag förenar mig med de Herrar Ledamöter, som förklarat sig för behörigheten af en Instruktion för BewillningS-Ucstottet.
Den kan icke annat an bidraga til ordning och arbetets förkorrtnkng.
Om för detta ingen Instruktion warit gifwen, sä kan det ingalunda wara Riksens Högloflige
Ständer mera förment, at in» struer» detta sit Utstött, än alla öfriga.
Man kan ock wäga försäkra, at af allt Ständernas arbete, hafwa de utfärdade BewillningS-förordnanden warit de mindst fullkomliga och wore tid at en gäng bringa et sadant arbete til mera fullkomlighet.
Jag bär för nu warande Herrar Ledamöter i BewillningS - Utskottet all den högaktning och förtroende, som för Medlemmar af något annat Utskott; men det tyckes wara besia Herrars ege» förmän, at fa dera- göromål sä nära som möjligt bestämda, och ej fa arbetet ater til sig tilbaka remiitsr»är och nödgas göra en ny omräkning och repetition.
Det är til exempel hwar man bekant, ar Penningelöntagare blifwit öfwer höfman, och jag wagar saga, obarmhertigt rsxersäe wid 1789 ars Bewillning, da afgiften af deras ringa Löner blifwit förhöjd til
Sju procent i stallet för Twä stir» uti 1762 ars Bewillning; obsräk - ls2 - nåd en förökt perfl nel afgift och Bewillning för öiwerflöd, ehwad de sig lil en del deraf benena -(lier ef. Hwarföre skulle icke en billig grund förut kunna e Aste. ras och den fkillfaktlga summan fördelas
Pa andra lönande Näringar.
Wid ek -vacklande penninge-wärde skulle och med skal all Bewillninq a exporrsbls waror, smom Jern, Koppar och Alun kunna utföstas uppå persedlar jn natura, da stigande och fallande gjorde mindre rubbning.
Huru obilligt ar icke äfwen, at en Hemmansbrukare af ^:del och derunder, skall betala en lika personel bewillning med en som ager et helt eller flera Hemman; med mera dnlikt, som allt förut imwsciisis af kisas, eller efter Utskottets förukgangna hörande, äeciäsrss kunde, innan med BewillningenS fördelande börjades.
Grefwe Märner, (lsrl.
Om en InstruNion för BewillningS-Urskoitet hade blifwit för-flagen, förrän Utskottet sattes i sÄivuer, sa synes mig ingen ling hafwa warit deremot at påminna.
Nu synes det mig wara för sent ac utfärda en sadan.
Jag tror för girigt, at wi kunne hysa et fullt förtroende til Ledamöterna i Utskottet, och i alla fall kommer deras arbete at underkastas granskning af Riksens Ständers klens.
Herr von Lobulkrienbsim begarke tillägga, «t en InstruQion wäl kunde sägas komma för sent, sedan Bewillningö - Utskottet redan flera weckor arbetat; men detta more Ingalunda Friherre Olss (leäersträms fel, som ingifwit sit Memorial om Instru5Unner>8 nödivändighet, innan Bewillnings - Utskottets sammanträde.
Friherre (legerström, (liss.
Efter jag warit uphofwet til denna flaga, utber jag mig äfwen fa erindra Högloflige Ridderskapct oeb Adeln, ak Utskottet ej hade begynt sit arbete, da jag föreslog en InKruLUon, och vch at sedan den tiden har Ridderskapet och Adeln ej fatt något klenum til äelibersrion.
Hwad angar sta» gan om misstroende til Utskottets Ledamöter, fär jag den äran förklara, at en sadan tanka af mig hwarken hyses elter ar yttrad.
Friherre gjerts, klans.
Twänns skäl hofwa blifwit anförda kil bestridande af förewarande staga om InliruQion: der ena at något misstroende förmeneS wara kastadt pä BewillningS-Utskottets Ledamöter; det andra, at-berörde staga skulle hofwa blifwit wäckt för sent.
Jag förklarar för min del, at jag hyser intet misstroende til Utskottets Ledamöter, utan jag har twärtvm trott, at efter de förtjena wart förtroende, skulle de utan owillja upkaga förslaget om en InffruKian.
Be. träffande tiden da denna staga wäckteS, känner Höglofl» Ridderskapet vch Adeln nar det skedde, och at något öfwerlaggningS kisnum sedan icke warit.
Dessutom känner jag ej at nZgra karglisr finnas eller aro Riksens Stander föreskrifna för utfärdande af InstruÄioner föc^ stna Utskott.
Hwad för öfrigt angar Friherre k.anringsbsulens yttrande, at de för en InffruLkion uti at. skilliga OiNsmina anförda skäl ej werkat förändring i hans tanka, får jag deremot rseiprokr förklara, at hans
DiQamen ej innesarcar nägra skäl, som werkat ändring i min öfvertygelse.
Herr krintrenlicölä, Oari.
Om »agon InKruWon skulle skänkas Bewillningö, Utskottet, anhäller jag ödmjukast, at den i ingen matto hindrar oss skörda en wälsignad frukt af dek owärderlkga arbete, hwarwid Bewillningö Berednings - Utskottet redan laggt en sa mödosam hand.
Herr Lreär, polian ^xel.
Om jag sag at Höglostige Ridderskapet och Adeln wid InffruÄionsnr Lv i;4 förkastande något förlorade af sina rättigheter, sa skulls jag ej draga i betänkande at rilstyrka dest antagande» Men Bewillnings-Utskottets arbete kan e, wara annat an provistonelr och mäste nödwändigt underkastas Riksens Ständerö egen profning.
Dä nu Utskottet redan ar satt i aktivus och haft flera sammanträden, hemställer jag kil Högloflige Ridderskapet och Adeln, om e, den bästa utwäg more ak lata förewarande flaga förb i wa hwilande inkil dest Hemliga Utskottet hunnit inkomma med flt opus. Grefwe lVlorner, Orri Oabrisl.
Högloflige Ridderskapet och Adeln torde tilläta mig at före» ställa, at antagande af den föreslagna InstruLUcinem skulle åstadkomma en oförmånlig tidö utdrägt.
Der är redan laugt lidet pä
Riksdagen och föga har ännu hun» nit arbetas.
För min del sinner jag en InstruÄion ej heller nödig.
För de Utskott som äga befatta sig med mål, hwilka ej komma til Riksens Ständers ?!ana, har jag alltid warit af den tankan at Instruktioner wörö nödiga.
För alla andra Utskott synas de mig alldeles öfwerflödiga.
Destutom kunde en Instruktion för VewillningS-Utskottet möjeligen binda händerna pä Ridderskapet och Adeln, och UttkottetS Ledamöter kunde lil äjwentyrs sä anledning at säga, dek de warit generaäe L flt arbete.
Sädana Instruktioner hafwa ej förr warit brukellga: hwarföre skulle Högloflige Ridderskapet och Adeln nu gä ifrän praxis?
Jag har en gäng förut abcropat praxis och aberopat den förgäfweö» Högloflige Ridder. skåpet och Adeln behagar ej illa uptaga, om jag likwäl wägar yrka den andra gängen» Jag kan för min del ej finna nägon fara i at Bewillnings-Utskottet flir arbeta utan Instruktion, och lilstyrkcr alitsa, at dest göromål mä ' sä ga sm gäng, obehindrad af nägra särskilldta föreffrifter» »55 Friherre Eljerts, Hans.
Jag ber har, yoid fa anmärka, at den prvjeQsrgäe
InstruQionen rör allenast arvets-merkioZell för Utskottet.
Friherre Lo^e, klric ^sobgnskon.
Jag högaktar fullkomligt de principer som gifwit anledning ti! den wäckta fragan om Instruölion för BewillningSUkskotter; man kan ej wara nog radd om sättet ac be, skatta sig, äfwenfom om sjelfwa rättigheten; men som en In st,.Mion ej förr warit bruklig och det alltid är swärare för ?Iens ak utsöka och afwäga grunder och princip-r, än för et Utskott; af hwilken anledning Riksdags-Ordningen utstakar arbetssättet igenom Utskott, och wi ej pa mindsta sätt.förlore rättigheten at granska och förkasta om wi sa skäligt finne, Bewillnings-Utskottets arbete, fa instämmer jag med Liron Oanringeneuisn at saken ma upskjutas kil nästa Riksdag, at da genast företagas, innan Utskottet är satt.
Sedan det nu redan, arberat i flera wecker. och sedamöterne deras blifwit walda , utan någon Instruktion, sa finner jag ej billigt ak förelägga dem någon.
En skillnad emellan et waldt Utskott och et Utskott i sKivire, äger i min tanka ej rum, dek beror af er waldt Utskott at satta sig i Mivire nar het behagar.
Hade wi tid, sa önskade jag, at wi för tilkommande Riksdagar utarbetade en lastrMchn för Bewillnings-Ucskottec; nu kunne wi kanjke inskränka ost til den yttrade åstundan, at Bewillnings, Utskottet i fa god tid ma inkomma med fit arbete at wi hafwe rådrum ak. granska det och begära de ändringar wi kunne finna nödiga.
Herr LilkvsrlpSrre, Hrnät Itasc.
M. Bewillnings-Utskottet tagit. 1789, ars.
Bewillnings-Förordning. tis grund för fit arbete, torde tillräckligt bewifg yödwändigheten at förse Utskottet med föreskrifter.
Friherre Osterström,, Olas.
En och an-, RM LeWWt. ^ar. föreslagit, at fMan. om.
LnsttzaGoK, z§6 kunde hwila tis nasta Riksdag.
Jag får den aran sjelf förestå Högloflige Riddcrskapet 06- ?ldeln, at den kunds öfwerlemnas til en ewig hwila, och det torde bast laka sch göra om Herr Grefwen och LandttMarskalken tacktes göra proposition.
Hans Lxcellsnce Herr Grefwen och Landt-Marskalken.
Somlige af Ridderskapers och Adelns Ledamöter' ha fwa yttrat sig för, somlige emot InsiruAion.
För at komma ifrån fåken, sar jag be, gynna med at göra följande proposition:
Bifaller Högloflige Ridder ffapet och Adeln, at en InkruHion utfärdas för Bewillnings-Utskottet?
Befwaradeö med et starkt och langwarigt rop af Ia och Nej, hwarunder äswen någre hörbeck yrka votering.
Hans Lxoellsnee Herr Grefwen och Landt-Marskalken.
Sedan den af mig gjorda kroxnsikion blifwit med Nej och Ja beswarad torde Rids dcrskapet och Adeln behaga vorers?
Härkil ropades
Ja och Nej. Grefwe Hjärner» Osrl 6abrisl.
Jag hemställer til Högloflige Ridderskapet och Adeln, om, när wi ingenting winne genom en vorsring, utan följden deraf endast torde blifwa tidö utdrägt, det icke more bättre at följa de förra Riksdagars praxis, at laka Bewillnings.
Utskottet arbeta utan InsiruLUon.
Wk kunne wara fullkomligen öfwertygade om wara Utskotts Ledamöters skicklighet til sin befattning.
Jag anhaller ödmjukast at Ridderskapet och Adeln behagade utse nagy» ulwäg at afstuta denna saken utan votering.
Herr Tiber, Lkristopbsr Logillaus.
Om det ar tillätet at förlänga en öfwerläggning som redan öfwerskridit de gränser den syneck behöswa, utbes ,57 der jag mig ödmjukeligen at fä wanda Höglofl.
Riddcrskapets och Adelnö upmärkfamhet pa den af en wärd Ledamot redan anmärkta skillnad emellan wista af Riksens Ständer förordnade Utskott.
Sä oumgängligc det synes wara, at de Utskott, som aga rättighet at sjelswa afgöra wista mender, fa InstruLlioner, som, dä de utstaka gränsorna för deras rättighet, förekomma mistbruket deraf; sa öfwerflödigt är det ock at dermed förse ek Utskott, hwilket ej annat göromål är updragct an at foresta och hwars förslag Riksens Ständers LIsna äga den ostridigaste rättighet, at granska, gilla eller förkasta.
Jag förbigår at omnämna huru lang tid som skulle åtgå innan en sadan InstruKicm hunnit af samreliga Rik, fenö Ständer antagas, hwarförinnan den icke til ef. terrätkelfe ku»de tjena; men skulle intet en sadan InstruQion i stället för at befordra arbetets skyndsamhet, åstadkomma hinder och willradighet hos BewillningsUlskottet, da en föreskrift näppeligen larer^ kunna gifwas uti alla äsksiller, som der förekomma?
Äcmindstone lä, rer det wara ytwifwelaktigt ar den skulle lägga band pa Höglostige Ridderskapets och Adelns egen pröfningsrätt of et arbete som blifwit werkställt efter utstakade grunder och bestämda Förordnanden.
Och da en InstruLkion för Riksens Ständers Bewillnings - Utskott icke tilförene warit bruklig, anhäller jag at dec ej läggeS mig til last om jag citerar en §. af 1779 ars Riksdags-Beslut, angående iakttagande af den ordning wid ärendernas afgörande, som wid den Riksdagen, ben första under nuwarande Regeringssätt, warit följd och k samma Beslut til mönster och efterföljd wid paföljands Riksdagar framställeS.
Jag prononcerar icke tillämpningen af denna Lag til närwarande kilfälle, utan öfwerlemnar den til Höglostige Ridderskapets och Adelns egen uplysta pröfning.
Hanö Hxeellence Friherre ^Vacl>tmel« Asr, Cari ^6am.
Sedan jag af flera Ridderska-» r;8 pets och Adelns Ledamöter hört föreslås at InstrvKion^ sragan kunde hwila til nästa Riksdag; hemställer jag, om icke Herr Grefwe» och Landt - Marskalken skulle be-, haga uptaga detta försiag och lata det inflyta i contra-, xrv^ostuonen.
Friherre Oeäsrström, 61a,.
Jag har re» dan proponersr at frägan om InstruAionsn kunde vfwerlemnas til den ewiga hwilan: men sedan oaktadt gjord propostrion, ingenting ännu ar beflutat, anser jag för min ostridiga rätt, at saken afgöres genom voreiwZ.
Herr von Lcbultrenbeim, vsviö (den aldre).
At intet hinder och uppehåll ivid BewillninaS» Utskottets arbete ma äga ruin, wille jag sör-fla, at, sedan Högloflige Ridderskapet och Adeln erkände billig» heten och behörigheten as en InstruAion för BenMningsUistoctet, för denna gången bemälte Utstött upgafwe til Riksens Ständers klens hufwudgrunderna för den nya Bewillningen och hwilka rättelser i. den föregående i syn» iierhek ansagos för nödiga; fa at Riksens Ständer derom kunde öfwerwäga innan Hufwudbeloppet fastställdes och någon repsrkmon werkställdeö»
Ändamalet stulle dymedelst lika mäl winnås som med en formlig InliruLkion, hwarS utfärdande likwäl ar Riksens Ständers fullkomliga rättighet; Ridderstapek och Adeln stulle kom. ma ifrån saken utan vorsrmg; och Bewillnings»Ukstot» tet undweke ak aker omändra et förut upgjordt mödosamt arbete» Friherre vsntlnAsbsuken, ^Ibrecbr, hegärde, at den af Herr Liber citsrsäs §» af 1779 ars RiksdagS.Beflut matte upläsas.
Vs 6eer, (larl- Det ar just grunderna för Bewillningen, hwarmed wi nu i Ucstotrek sysfstlsäkte ost.
Jag sär ivid detta kilfqlie äfWey aymar-. »59 ^a, ak om'vnkerin§ företages och den utfaller til bifall pa en InstruQions utfärdande, bör Utskottets arbete i samma stund uphöra, och jag finner min skyldighet wa» ra, at icke taga någon befattning med Bewillningen, förr än fåken äfwen Ho6 de andra Standen ar afgjord.
Grefwe Vs^vsnkiaupe, Liss, conkormersöe stg häruti med Friherre vs Oser.
Hans Lxcsllence Herr Grefwen och Landt-Marskalken.
I följe af äilcurterns får jag personers, om Högloflige
Ridderskapet och Zldeln bifaller at fragan om en Instruöiioa för BewillningsUtskottet, hwilar til nasta Riksdag?
Beswarades med Ja och N>ej.
Högloflige Ridderskapet och Adeln torde behaga tillåta mig, at erindra hwad tidsutdrägt dek skulle åstadkomma och huru mycket Bewillnings-Utskottet skulle förhindras i sit arbete om InstruAionsn skulle bifallas och således comrnunicsrgs med de öfriga Standen til öfwerwägande och afgörande: och i följe häraf torde jag fa framställa den fragan, om Högloft.
Ridderskapet och Adeln ej skulle behaga afstä med sin rätt til vmermZ i detta ämne?
Beswarades med Ja och Nej.
Grefwe vevenstsupt, (Ulås.
Förnyade de af honom och flera gjorda anmärkningar om tidsutdrägt genom InstruAioriens antagande och meddelande til de andra Standenö öfwerläggning.
Flere hördes deremot yrka ak votering ej kunhö förnekas^
Herr krintrsn llcölä, Ler!. Af Herr Gref» iven och Landt-Marskalken begär jag i ödmjukhet rw» lyening om följande: åge wl rättighet, om wl finne det wara nyttigt, gifwa Bewillningö - Utskottet en InstruLkionåge wi rättighet, at inom Ofi äeliberer» öfwer detta, ämne?
Jag känner ej någon
Lag deremot, men InstruAiock för Bswillnings - Utskottet har ej förr warit brukclig.
Jag har gjort sadana kropolirioner, som Ridderskapet och ?ldeln sjelfwe hort: de hafwa blifwit med Ja och Nej beswarade; jag underställer, om, för st komma ifrån saken, Högloflige Ridderskapet och Adeln behagar vorera öfwer den fragan, om voreringen angående den förestagna InstruLUonen skall företagas?
'Besivaradcö med Ja och Nej.
Jag har warit af den tankan, at det wore lyckligast, om Höglofl.
Ridderskapet och Adeln kunde afgöra denna fåken utan votering; och bertil har jag warit föranledd af de constäsrakionsr om tidsutdrägt, som af flera Herrar blifwit framställda.
Men sedan de i hufwudsaken gjor» da xropolitioner icke blifwit bifallna, lärer ingen an» nan ukwag återstå, än at deröfwer valers.
At ater votera om man skall företaga en votering, är et mcdel som skulle åstadkomma voteringar utan ända, och kunde blifwa et i framtiden ganska wadligt prXjuäicsr.
Harwid ropades af manga Ja och Nej.
Herr krintrsnsteölö, Lsrl, yrkade äfwetr votering öfwer hufwudfrägan, och tilläde, ak om den ^rincixe skulle antagas at votera öfwer voterings» rättighet, skulle aldrig någon sak sa et lagligt stut, kp t6r kn man kunde da alltid finna skäl til proxoiuioner för cwiga voteringar.
Pä begäran af Grefwe ve^venlisupr, Olas, uplastes andra iVkamenler af 14. §. i 1779 arS Riksdags Beflut, sa lydande:
"Wi erkänne ock härigenom allt hwad enligt thetta "Wart Beslut, och the sä wäl hos Kongl. Mafit som "pä Riks-Salen hällne krowcoller. wid themia första "Riksdag efter Regeringssättets förbättrande, blifwik af "Kongl. Majit a Thest eller af Ost a War sida "iakttaget, i afseende pa Ordningen wid Riksdagars "hällande, ärendcrnaö afgörande och the röstägandes egen"skap och antage sadant sör Lag och rättesnöre, at wid "the påföljande Riksmöten orpggcligen följa och efterse fwa.
Herr Tiber, Obrilko^ber k>o§il1au». ^ag utber mig i ödmjukhet fä erinra Högloflige Ridderskapet och Adeln, ak jag ej tiltrork mig göra sp»p!ioarion af denna 8., likan blott welat föra RidderskapetS och Adelns upmärksamhet pä öfwerwägandet af dest knnehäll.
Friherre kkjerta, kkans.
Den uplästa §. anser jag ej kunna här tillämpaö: om sa wore, skulls Ridderskapet och Adeln ej fä följa annan ordning eller företaga andra > ärenden än efter 1778 ärö Riksdags^>rgxl8.
I frägan om voreririA öfwer vorering con» tormeraäs sig Friherre bkjerta med Herr von Larsström.
Grefwe I^ev^enkaupc, LIrs, anmärkte at mycken skillnad wore emellan ordning och ärenden.
Friherre ve 6esr, Larl.
Ingen tillämpning kan, efter min öfwertygelse, äga rum af den up, 21 162 lästa §. tkl förewarände fraga.
Följde» dems blefwe den at, för det en Bewillning wid 1779 arS Rcksdag blifwit fastställd, skulle nödwändigt wid alia paföljande Riksdagar Bewillningar äfwen göras.
Bewillnmgen ar ostrkdigt Riksens Ständers ensak, och at förse Bewrllniiigs-Utskottet med en IrilkrukUan ar deras fullkomliga rättighet.
Den H. pafiar alldeles icke hit.
At en InliruAwa för Bewilinings - Utffottet kan göras, är ingen twifwel; men sedan Nidderffapet och Udeln med Nej och Ja beswarat de äf Herr Grefwe» och LandtMarffalken redan gjorda propositioner, kan ingen annan utwäg finnas än at ffilha saken genom propoiitiva lil votering.
Man kan ej mera'' hemställningswis an jag gjort framföra det hos mig uvkomna twifwelsmal.
Men den följd en wärd Ledamot Friherre ve 6esr deraf behagat draga, ak en Bewillning wid alla paföljande Riksdagar more en förbindelse derföre at den 1779 blifwit gjord, är en voZigue, den jag icke widkaimeö eller kror antagelig.
Annat är at föreffrifwa en ordning, hwarester om en Bewillning bör öfwerlaggas och beflutaS, annat ak fjättra den fri- och rättighet Riksens^Ständer tilkommer at bewillja eller assia.
Hans Lxcellsncs Herr Grefwe» och Län dt-Marskalken anmärkte, at något BewillningsUtskott wid 1778 ars Riksdag icke war förordnadt och fragade om dec more Ridderffapets och Adelns tanka at vcwsra?
Ja och Nej. Herr IVoräsnlkoIps, ^näsrs och Friherre ckkjerrs. kreäric, päminke, at när någre begärt voterinZ, were det Ridderffapets och Adelns ostridig» rätt at vorera om saken; men at anställa vo» ksrin§ pä vocsrinZ wore en oformlighet. r6; Fr thel're Lilkverfcbolä, I^ils.
Det torde i närwarande ögnablick worå förmätet af mig at tala.
Men om ber ef obenäget upcageS, önskade jag fa propoosrs om de Herrar som begärt votering behagade derifrån assta, pa dek skal ak om voreringen wknnes och lostiutkinn bifölies, skulle fåken communiceras med de andra Standen, ocb Bewillnings» Urskotret blifwa insäikr under den rid de behöfde för at om malek ventilera.
Jag wille derföre hemställa, om ef den fämnknings utiväg kunde »vidtagas, ak Nidderskapet och Adeln aläde Bewillnings Utskottet at ingen repsnition företaga, innan dest tankar om repsrririons-grunderna blifwit i Riksens Ständers klena granskade.
Herr k<lerbsr>vooä, ^soksn ^Vilkelm.
Jag får i ödmjukhet fräga om det ef är hwarö och ens rättighet at erhålla vorerinx, sa snart han begärt den? aswen om den uplasta Artikeln af 1770 ars Niksdagö-Beslur bör fa förstäö, at allt, som wid 1779 ars Riksdag icke gjordes, anses såsom förbudet at göra »vid tilkommande Riksdagar?
Friherre kibbing, ksngr, yrkade at votering wore en ostridig rättighet.
Flere begärde harwid votering; - proposttion' andre önskade at saken kunde afgöras utan vmering.
Herr 8re6k, ^foban ^xsl.
Jag hemställer i ödmjukhet kil Högloft.
Ridderskapets och AdelnS ompröfwande hwad nytta kan härflyta af en InstruKions antagande och hwad skada af ac wara den förutan.
Har Nidderskapet och Adeln werke!igen förlorat något af sina rättigheter om den icke antages?
Jag ber at de Herrar, som wäckt denna fraga, behagade för denna gången derifrån afstä.
Jag bestrider ingalunda Ridderska, pets och Adelns rättighet ac utfärda en InllruQion för / BewillningS - Utskottet:
Jag ber blott wördsammast at Ndderskapet och Adeln mätte läka saken falla, pa den grund, at ingen ting derwid förloras.
Men om denna ukwäg ej godkannes, sa fins ingen annan utwag än vorerinx om InstruLlion» frägan, efter den ar yrkad, men ej ar valers om votering skall företagas.
Friherre 8ilkverfcbäiä, Klils, anhöll at Hans kxcsllsnce Herr Grefwe» och Landt-Marskalken täcktes försöka at göra xropostkioa i likhet med hwad Friherre 8llkvörlckälä föreslagit?
Friherre lckjerrs, kksns, begaf sig til instämmande i Friherre
Lilkverkcköläs jämnkning nied dek wilkor at Bewillnings-summan skulle wara upgifwen och af klens bestämd, innan Utskottet finge företaga sig någon repsrkulon.
Häruti conkormersöe sig Friherre LllkverIckölö.
Grefwe lk-eivenb»upt, (liss, frägade om meningen afwcn wore at Utskottet ej finge krojeÄ-wis npgifwa summor för wista artiklar, der afgifterna äs, termlaerss i penningar?
.Friherre kkjsrrs, kksns, yttrade sig atz han mente ej annat än den torils Bewillnings-summan.
Friherre v? 6eer, Osrl, consormersäs sig med Friherre kljsrrs, sa mycket haldre, som i Utskottet aldrig fragg upstatt eller kunnat upsla om summans bestämmande.