Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bes v ii rsoch Ekon.Utsk:ns den 5 sisth April på bordet lagda utlåtanden : N:o 18a, i anledn. af väckt motion om upplåtande af kronnbelena samt allmänuingarna i Skåne till kronotorp, ni. m.; N:o 186, i anledn. af väckt motion om förändring uti K. brefven den 1 Maj 1826 och den 18 Juli 1827, så vidt de röra stock fångst för sågverken i Wester- och Norrbottens Ian; N;o 187, i anledn. af väckta motioner otn förändring i sältet för hemmans förmedling.
Föredrogs ånvo Stats- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.- Utsktns den 5 sisth April på bordet Ingda utlåt.
N:o 188, i anledn. af väckt motion om rättighet för vissa häraders inom
Skaraborgs län innevånare alt till knek testugors upp* förande taga timmer å kronoparkerna
Råda åsar och Ledsjöino, m. fl. På begäran af en ledamot upplyste lindert.
Ridd.- Secret., att detta utlåt, blifvit af alla tre de öfriga RiksStm bifallet.
Uppå derefter framställd propos. biföll äfven R. o. Ad.
Nio 188.
Då nu ånyo föredrogs Const.Utskrs den 6 dennes på bordet lagda mern.
N:o roi till BorgareSt., i anledn. af Ståndets yttrande rör:de Const.Utskts mein.
N:is 83 och 84, fann R. o. Ad. det icke erfordra annan åtgärd än alt läggas till handlingarna.
Föredrogs ånyo Const.Utsk;s den 6 dennes på bordet lagda mein.
N:o 102, med förslag till voterts-proposlr i förstärkt Const.Ulsk. för sammanjemkning af RiksSltns skiljaktiga meningar, ronde de uti Gonst.Utskis mern.
N;is 5g och 82 föreslagna grundlagsändringar.
De föreslagna votens-proposlna blefvo af R. o.
Vid förnyad föredragning af Const.Utskis den t4 dennes på bordet lagda mein.
N:o io3, med utlåt, ronde K. M:s nåd, propos. om ändring i Riksactens 7 (J, fann R. o. Ad. för cnilt alt för dess del antaga den ifrågavar. af Const.- Utsk. tillstyrkta nåd. propositionen.
Ånyo föredrogs och Indes till handlingarna Const.Ulsk :s den 14 dennes på bordet lagda meni.
N:o roj, anglde förloppet af voteringar inom förstärkta Coust.Utskottet.
På begäran af Hrr Rosenblad, Bernh., Lefren, Den 28 April c. m, 439 Joli.
Pdir, och Nordensköld, Otto Gustaf, lades ånyo på boidet StatsUtskis den 14 dennes på bordet lagda mein.
N:o 48>, med förslag lill sammanjeinkning och votensproposir, i anleda, af RiksSl:ns skiljaktiga beslut öfver utlutma Niis 337 och 416.
Frih Sprengtporten, Jacob Willi.:
Då afgörande! af detta belånk. är ett ibland de ärenden, som mest lagger binder i vägen för slalsregleringens afslutande, så anhåller jag alt det må uppföras på lislan till föredragning näst efter StatsUtskis betänk.
N:o 489.
Jag ber att få instämma med Frill.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., på salt Frill.
Sprengtporten föreslagit, ansåg att StatsUtskis mein.
N:o 483) hvilket nu blifvit hegardt på bordet, borde till nästa plenum sätlas näst efter StatsUlskrs utlåt.
N:o 489, såvida detta icke under denna dags plenum blefve afgjordt.
Ånyo föredrogos och bi föl I os StatsUlsk:s den 14 dennes på
Lun det lagda utlåtanden:
Nio 484, angille vtteiligare föreskrifter i afseende på den till säkei bet för Hjelmare canal oell slussverks framtida lindel hållande afsatta fond; N:o 485, ang:de ett årligt understöd för förre Secreteraien bos fullmäktige i Riksg.cout. C. Sylvans enka.
Lades till handlingarna, vid förnyad föredragning, StatsUtskis den i4 dennes på bordet lagda mern.
N:o 486, i anleda. af PresteStls återremiss å Utskis, ang:de ifrågaställd tryckning af RiksSlms förhandlingar i representationsfrågan, Under N:o 4'5 afgifua meni.
Då nu ånyo föredrogs StatsUtskis den i4 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 487, i anledn. af återremiss å mein.
Nu» 428, blef nämnda utlåt, hegardt ånyo på bordet af lin Lefren, Joli. Pehr, och Rosenblad, Bernhard.
Jag anhåller att detta betänk. måtte uppföras näst efter det betänk., som nyss beslöts skulle föredragas efter StatsUtskis betänk, N:o 489. R. o.
Ad. beslöt att utlåt.
N:o 487 skulle sättas på listan till nästa plenum näst efter StatsUtskis utlåt.
Nio 483.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskis den 14 dennes på bordel lagda mein.
JN;o 483, i anledn. af ei hållen åter - 44° Dea a8 April e. i». remiss å utlit.
N:o 347, fann °- ^d. mem’ ^:0 ic~ ke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarna.
N:o 5g, i anledn. af väckt motion om eftergift i vissa fall af Kronans rätt till skatt å sockenallmänningar.
Då de 3:ne öfriga Stånden redan bifallit detta betänk., vill jag ej upptaga tiden med några anmärkn:r emot det sätt, hvarpå saken blifvit behandlad, emedan det vore ändamålslöst; likväl och da denna fråga framdeles torde komma att afhandlas, derest icke de ifrågavar. skatterna kunna blifva minskade eller försvinna, så anhåller jag att få göra några anmärkn:r emot TJtskrns raisonnement.
Till en början får jag förklara min förundran öfver att Utsk:n till pröfning upptagit denna motion; ty jag kan ej göra för mig begripligt huru Utsk:n kunnat upptaga en motion, som går ut på alt lindra skattebördorna och lika litet begriper jag huru denna motion kunnat till dessa Utsk. remitteras.
Hvad sjelfva frågan angår, så torde del icke vara ur vägen att fasta R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, alt sockenallmänningar alltid varit betraktade på annat sätt än Kronans skogar; de hafva nemi. ansetts tillhöra de socknar, inom hvars gränser de varit belägne, hvilket bekräftas om man forskar i våra gamla författningar.
Redan i j31 upplätos til 1 vederbörande hemmansägares begagnande skogsallmänningarna i Skaraborgs län, och 1743 resolverade Konungen på allmogens besvär, att allmogen utan särskild och ny ränta skulle Libehållas vid alla ägor och tillägor, som under deras hemman lydt, och häraf synes klart att någon ytterligare skatt å dessa ägor och tillägor icke bort komma i fråga.
Jag anser att icke någon makt bort kunna ålägga en sådan skatt, och när sådant skett, bordo Sländerne densamma eftergifva.
Utsk:n säga: ”och då sockenallmänningarne ända till utfärdandet af skogsordningen den 1 Augusti i8o5 stodo i fullkomligen lika förhållande med lands- och häradsallmänningarna
;” men att icke så är förhållandet upplyses af iy3i års författning, och Utsk:ns uppgift är alldeles oriktig.
Sedermera säga TJtsk:n: ”E11 lägenhets skattläggande har dessutom icke sin grund i en Kronans jordäganderätt, ty i sådant fall skulle afgärda hy icke kunnat särskildt i mantal sättas.’’
Jag her att få erinra att förhållandet är icke adaeqvat emellan afgärda hy och ifrågavar. intägter, emedan afgärda hyn vanligen bidrager med stambyn lill utgörande af den sednares onera.
Då emedlertid, som jag redan nämnt, 3:ne Stånd beslutat i frågan, är det ej värdt att vidare orera derom, utan anhåller jag blott att R. o. Ad. ville afslå betänkandet.
Frih. Den aS April o. ra.
De tvänne resolutioner, hvilka den siste talaren citeral, såsom bevis för byars rättighet att utan särskild skatt bibehållas vid de ägor, som till samma hemman lydt och lyda, angå så mycket mindre sockenallmänningar, som dessa samfällighetsmarker, innan de öfverlemnades till socknarna såsom desses enskilda egendom, icke lydt eller då lydde under socknarna eller socknarnes hemmantal, utan voro i alseende å dispositionsrätten till desamma af enahanda beskaffenhet med härads-, läns- och krono-allmänningarna till nyttjande upplåtne åt de hemman, som hade skogsutsyning af nöden.
Den värde ledamoten har citerat författningar på 1700-talet; men man bör verkligen gå litet längre tillbaka för att komma till källorna.
Man kan finna af Konung Gustaf den I:stes mandat så väl till Nordlanden som Wermland, att Konungen deruti förklarar att landtmätare skulle afvittra skogarna och tillse att byarne icke fingo behålla mera än som till deras nödtorft fordras och genom stadgade råmärken kunde försvara; men att allt det öfriga tillhörde Kronan och ingen annan.
Frågas nu billigt, om dessa skogar voro socknarnes eller vissa hemman tillhörande!
Grunden för skattläggning i Sverige är, att utöfver hvad ett hemman i skatt ingått vid skattläggningens verkställande kan ingen ny skattläggning göras, men hvad icke i skatten ingått, derå skall ny ränta sättas.
Jag tillstyrker bifall å betänkandet.
Visserligen kan det vara alltför berömvärdt handladt af den siste talaren att han vill gifva oss upplysningar, och visserligen kunna de vid en annan riksdag blifva af ganska stor nytta, ifall de icke redan intill dess blifvit glömda; men jag vill fästa mig vid Hr Palmcrantz^ egen uppgift, som sannerligen är så g i 111 i g och så riktig som den någonsin kan vara, att nemi. allt ordande är ändamålslöst.
Den värde talaren Hr Palmcrantz har sjelf sagt oss det två gånger, både när han började och när han slutade sin oration, och jag begär med anledn. deraf att Hr Frih. o. Landtm, ville gifva oss propos. på betänkandet.
N:o 5g blef af R. o. Ad. bifallet.
Besvärsoch Ekon.Utskms den i4 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 60, i anledn. af väckt motion om rättighet att under vissa villkor hos andra än målsmän insätta barn till uppfostran, blef samma betänk, af R. o. Ad. gilladt.
Ånyo föredrogos och bi föl lös Lag- samt Allm.
Besvärsoch Ekon.Utskms den i4 dennes på bordet lagda betänkanden: 24 H. 56 /Jija Den 28 April e. re.
Nto 61, 1 anledn. af väckta motioner ronde förändrin gar i expeditionstaxan; Wto 62, i anledn. af väckta motioner, angtde conventioner om presterskapets löneinkomster, m. m.; N:o 65, i anledn. af väckt motion, angtde prestgårdsbyggnaderna på Gottland.
Besvärs- och Ekon.- Utsktns den >4 dennes på bordet lagda utlåt.
Nto 66, i anledn. af åtskilliga inom de respective RiksSttn väckta motioner, ronde en förbättrad fångvård samt disciplinen inom fängelser och corrections-inrättningar, m. m.
Secret. upplyste, på begäran, att detta utlåt, vore af de öfriga 3 RiksSUn bifallet.
N:o 66 blef af R. o. Ad. bifallet.
Likaledes bi föl los Lag- samt Allm.
Besvärs-och Ekon.- Utsk:ns den i5 dennes på bordet lagda utlåt.
Wto 64, i anledn. af erhållen återremiss å Utsktns betänk.
Nto 6, angtde väckta frågor om disposition af häradsallmänningarna, deras förvaltning, samt jägeristatens upphörande ; och betänk.
N:o 65, i anledn. af väckt motion om häradsal
Imänningarnes förvaltande enligt samma grunder som kronoparkerna, samt om utsyningen derå.
Vid förnyad föredragning af Bevilln.Utskts den 21 dennes på bordet lagda mern.:
Nto 45, med förslag till förändrade formulärer, hörande till den blifvande nya bevillningsstadgan; och Nto 46, i anledn. af RiksSt:ns fattade olika beslut, angtde stämmoböters upphörande eller förminskning, blefvo dessa båda memtr ånyo lagda på bordet, det förra af Hrr von Rosen och Lefre'n, Joli. Pehr, det sednare af Hr von Rosen, Georg, och Frih. Ridderstolpe, Fredrik.
Lades till handlingarna vid förnyad föredragning Bevilln.- Utskts den 21 dennes på bordet lagda mein.
N:o 47» öll BorgareSt., angtde eventuella tullafgifter å förbudna varor.
Ånyo föredrogs StatsUtskts den 24 dennes på bordet lagda utlåt.
Wto 489, i anledn. af återremiss å utlåt.
N:o 427.
Begärdes ånyo på bordet af Hrr Rosenblad, Bernh., samt Lefre'n, Joh.
Pehr.
Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att
Talmännen i sisla talmansöfverläggningen öfverenskommit alt föreslå Riks - Den 28 April e. ra. 443 St:n att företaga det nu bordlagda målet till pröfning nästa Fredag den 3o dennes; hemställande alltså Hr Landtm., om R. o. Ad. ansåg att StatsUtsk:s utlåt.
JV:o 489 borde sättas främst på föredragningslistan till det plenum, som inträffar instundande Fredag.
Hr Liljenstolpe, Axel Fredr., uppläste följande:
.las har vid ett föregående tillfälle ifrån detta rum — och således ej utan mening, — men med fullkomligaste öfvertygelse och på Svensk riddersmannatro förklarat mig villig att göra hvilken uppoffring som helst, med förutsättande att mitt fosterlands väl sådant krafvel’.
Dä anade jag icke, att jag så snart skulle gifva prof härpå; ty hvad jag nu går alt företaga, tillhör sannerligen calhegorien af en sjelfuppoffring, enär denna min handling af mången, ja troligen af de flesta, skall missförstås och klandras, samt påföljden blifva tadel; men äfven detta skyr jag ej alt underkasta mig, om blott det verkligen goda ändamålet dermed vinnes.
N:o 4S9. i anledn. af återremiss å dess förut afgifna betänk., rör:de ett extra-anslag för cabinetlscassan, är ämnadt till föredragning inom samtliga RiksStru nasta plenum.
I det skick denna fråga beklagligen sig befinner, och då utgången deraf synes så tvifvelaktig, vågar jag, med föranledande så val häraf som af den mängd skäl, hvilka jag ej ens behöfver antyda, och med den Jifligaste önskan att möjligen kunna förekomma vidlyftiga, för landet kostsamma och dess ära kränkande discussioner i ämnet, — samt slutligen af den innerligaste öfvertygelse, att äfven för dero , hvilka ej anse sig kunna annat än högligen motsätta sig beviljandet af detta anslag, skall den utgång de tro sig skyldige framtvinga blifva svår och påkostande; — af alla dessa anledn:r, säger jag, linner jag mig föranlåten att lill ej allenast det Stånd, hvartill jag hör, utan äfven lill de respective MedStånden våga en vördsam hemställan, hvarigenom denna fråga skulle helt och hållet komma att förfalla och allt obehag undanrödjas.
Jag får alltså, i anledn. af under’ riksdagen inträffade händelser och med stöd af 56 §:n Riksd.Ordn., väcka motion, med begäran om remiss tili IJöglofl. StatsUtsk., att R.
St. anslå en summa af 100,000 r:dr att årligen utgå intill nästa riksdag, för att af K, M. i nåder disponeras till utgifter, hvilka äro af den natur, att de icke anses kunna medgifva offentlig granskning.
Detta anslag skulle törhända möjligen kunna till någon del nedsättas, i den händelse R.
St. bevilja medel tili fyllande af den uti cabinettscassan sig nu företeende brist.
Beroende det af R.
St:s eget bepröfvunde, huruvida det möjligen kan 444 Den 28 A p r i 1 e. m. anses erforderligt att vid beviljandet häraf fästa något villtor, eller icke.
Till undvikande af vidlyftighet och utan afseende på de flera skäl jag visserligen vore i tillfälle att för motionen anföra, inskränker jag mig till att endast vördsammast hemta exempel ifrån uti andia länder, äfven nyligen, för hemliga fonder till ett iiögst betydligt belopp anslagna summor.
Medan jag ännu har ordet anser jag mig dock böra öppet förklara, det jag villigt underkastar mig ensam det tadel, som kan drabba denna min motion.
— Motionen är helt och hållet min egen.
För att förekomma misstydningar, har jag icke velat rådföra mig med någon, om icke med en man, hvilken med sitt tillstyrkande icke kunnat hysa några egennyttiga afsigter, enär han icke är något, icke önskar något, icke kan vinna något.
Jag har visserligen ingenting emot Hr Liljenstolpes motion; den rör mig föga; men jag ber att den må blifva hvilande på bordet, lill dess StatsUtsk:s betänk.
N:o 4^9 förekommer.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att sedan Hr Liljenstolpes motion blifvit begärd på bordet, korame den att der förblifva, lills den i vanlig ordning åter föredrages.
På begäran af Hr Lefre'n, Joh. Pehr, och Frih.
Sprengtporten, Jacob Wilh., lades ånyo på bordet StatsUtskrs den 24 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 49*5» i anledn. af Krigscommissarien E. G. Lallerstedts ansökning om förlängdl arrende å Starby kungsladugård.
Likaledes lades ånyo på bordet, på begäran af Hr Lefren, Joh. Pehr, saint Hr Rosenblad, Bernh., Statssatnt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utskrns deri 24 dennes på bordet lagda utlåtanden:
N:o 189, i anledn. af erhållna Sterremisser af utlåt.
N:o io5; N:o 190, med förslag till sammanjemkning af RiksShns skiljaktiga beslut rör:de allmänna stadganden och anslag till folkundervisningens befrämjande.
Jemte det jag förenar mig i den gjorda framställningen att detta mål må blifva livilande, vågar jag anhålla att detsamma må sättas på listan näst efter N:o 4^7.
Skälet dertill är alt betänk, innehåller voter:s-propos:r, hvilka, om de antagas, och de öfriga Stånden ej frånträda sina beslut, föranleda till val af förstärkt Utsk., hvilket åter tager sin lid. R. o. Ad. beslöt att Stats- samt Allm.
Besvärs- och Ekon.Utskrns utlät.
N:o igo skulle ställas på föredragnings - Den 28 April e. m. 445 listan till nästa plenum näst efter SlatsUtskts utlåt.
N:o 487.
Ånyo föredrogs oell lades till handlingarna BancoUlsk:s den a4 dennes på bordet lagda meni.
N:o 165, i anledn. af PresteSt;s återremiss å Utsk:s mern.
N:o i4g - Vid förnyad föredragning af BancoUtskis den 24 dennes på bordet lagda mein.
N:o 166, till svar å gjorda anmärka:!' vid Utsk:s under N:o i32 afgifna utlåt, med förslag tili ändring af § 22g uti nu gällande bancoreglemenle, blef nämnda mern.
J\:o 166 af R. o. Ad. bilället.
Företogs till pröfning Ridd.Utskts sedan den 3 sistl.
Mars på bordet hvilande mern. ang:de fördelningen af göromålen första och andra Riddarhuscancellisterna emellan.
Jag anhåller ali det tillägg må göras i 63 §:ri, ali förste Riddarhuscancellislen, jemte sina göromål i Ridd.Utsk., skall, då de så medgifva, deltaga i Ridd.cancelliets öfriga göromål.
Hr Frih. o. Land tm. yttrade det R. o. Ad. torde finna af det upplästa förslaget, att 63 §:n innehåller endast alt förste Cancellisten är tillika Secreterare i Ridd.Utsk. och alt detta icke innefattade det han icke borde deltaga i andra göromål; Hr Landtm, hemställde derefter, 0111 R. o.
Ad. behagade bifalla Utsk:s nu föredragna memorial.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då R. o. Ad., vid valen till fullmäktige i Banken och Riksg.cont., icke valt några suppleanter för dessa fullmäktige, torde Ståndet finna tiden vara inne till företagande af nämnde suppleantval.
Hittills hade varit vanligt alt välja 3 suppleanter för fullmäktige i Banken och 3 suppleanter till fullmäktige i Riksg.cont., och hemställde Hr Landtm, om R. o. Ad. nu äfven behagade välja samma antal suppleanter och ville till valets företagande bestämma Måndagen den 3 instundande Maj.
Förhindrad att vara tillstädes, då Lag- samt Allm.
N:o 56, ang:de författningarne rönde laga försvar och lösdrifvere!, hos R. o. Ad. förevar och bifölls, anhåller jag alt såsom reservation emot samma beslut få uppläsa hvad jag i ämnet skriftligen uppsatt.
Det nära samband denna fråga äger med fattig- och fängelsevården, och den sorgfällighet, hvarmed man är skyldig att behandla detta högst vigtiga ämne, nödgar mig, —* 446 Den 28 April e. m. jag får på förhand vördsamt tillkännagifva det, — att taga H.
Ståndets tålamod i stort anspråk.
Min brist på erfarenhet och den ännu större på förmåga torde få ersättas af min varma känsla och nitälskan för detta ämne, samt allt hvad som bidrager till vilseförda, lidande och olyckliga medmenniskors förbättring och deras försättande uti en lyckligare ställning; —ja i allmänhet för allt, som kan medföra förbättring, ej endast förändring uti våra nuvar. samhällsförhållanden och institutioner.
Under förhoppning att den goda viljan må öfverskyla bristerna, har jag, understödd af Ståndets benägna öfverseende, tillförene uppstått att deltaga uti discussionen öfver åtskilliga ämnen, särdeles hvad angår frågan om fattigvården; — jag gör det äfven denna gång.
Fullkomligt instämmande uti hvad de sammansatta Utsk:n godtfunnit förklara i afseende på de uti detta ämne särskildt ingifna motioner, anser jag mig icke böra upptaga tiden med att rörande desamma någonting vidare yttra, ehuru jag nogsamt inser det goda och välmenande motionärerne dermed åsyftat.
Det är egentligen till hvad Utsktn föreslagit angrde lösdrifveri och försvarslöshet samt dermed omedelbar gemenskap ägande ämnen, hvartill öfverläggningen bör inskränka sig.
Äfven härutinnan öfverensstämma visserligen hufvudsakligen mina åsigter med hvad Utsktn lill RiksSt:ns antagande framställt och föreslagit; och att dessa stadganden böra vara välgrundade och helsosamma inses nogsamt, då de till större delen äro hemtade, dels ifrån den nu gällande K. förordningen af den 29 Juni i833, huru medförsvarslösa personer förhållas bör, dels utur den af K. M. i nåder tillsatta comite's, för utarbetande af ett förslag rörande fattigvårdsanstalterna i Riket, i underd. afgifna betänk., hvilket mödosamma och förtjenstfulla betänk, med föga ändringar blifvit följdt och på åtskilliga ställen ordagrannt afskrifvet.
Det oaktadt kan jag icke underlåta att vördsamt tillkännagifva, del jag uti vissa delar är med Utsk:ns pluralitet af olika tanke och i allmänhet instämmer uti den af Hr von Rosen afgifna, Utsk:s betänk, åtföljande reservation.
Det är likväl hufvudsakligen i en punkt, deruti Hr von Roseu ej heller synes vara af skiljaktig tanke, den nemi. angtde UtsLms på sidan i5 föreslagna hemställan:
"Att R.
M. läcktes förständiga Dess Bef:h:de att söka tillvägabringa föreningar af inom länen boende personer, hvilka, vid en fånges lössläppande, skulle taga vård örn honom" o. s. v. — Det'är, säger jag, hufvudsakligen uti denna punkt jag är i högsta måtto skiljaktig med så väl Ulsk:n, som fattigvårdscoraite'en, ifrån hvilken comite's förut åberopade betänk.
Utskrn synas hafva hemtat förslaget till ifrågavar. underd. hemställan.
Väl inseende att K. M., vid utfärdandet af nådig författning i detta ämne, skall, med fästadt afseende på R.
St:s Dan 38 April e. m. 447 underd. framställningar och önskningar i hvad denna vigtiga del af lagstiftningen angår, noga tillse, att hvad i öfrigt för land och folk kan nyttigt vara blifver iakttaget, älven utan till följd af R.
St:s å deras sida derutinnan i underd. gjorda framställningar; och oaktadt jag derom är fullkomligt förvissad, hade jag dock önskat, det R.
St., hvilka i öfrigt så noggrannt och sorgfälligt behandlat ifrägavar. ämne, skulle i detta fall bestämdare hafva uttryckt deras underd. önskan samt, istället för tillvägabringandet af dylika, snart sagdt omöjliga att åstadkomma, på enskild välgörenhet och menniskokärlek grundade föreningar, föreslagit inrättandet af verkliga, ej sådana, som de redan befintliga correctionsanstalterna, utan t. ex. i enlighet med dem, hvilka för närvar, finnas inrättade för missvårdade och vanartiga barn, såsom dels den här i hufvudstaden under namn af Prins Carls inrättning, och dels den af Öfversteknmmarjunkaren Frih.
Gyllenkrook, så allmänt erkända och förtjenstfulla, på enskild bekostnad anlagda vid Stora Råby i Skåne.
Dessa inrättningar äro visserligen endast för barn; men jag anser att dylika borde finnas äfven för äldre, och att, med så beskaffade s. k. räddnings- eller förbättringsarbetsanstalter — Fattigvårdscomitteen synes äfven hafva haft något dylikt i sigte med förslaget om inrättandet af s. k. tvångsarbetshus — (se sidan 163 och 164 uti dess underd. betänk, angtde fattigvården för Riket utom Stockholms stad) —med dylika inrättningar skulle, säger jag, afses lösgifna fångars och andra förbrytares möjliga förbättring, hvilken ej ens är tänkbar, sedan de icke sällan i flera år varit ifrån samhället utestängde, inneslutne uti fängelserna, helst med den trängsel som räder inom de uti vårt land befintliga och deribland förnämligast inom länshäktena, genom nödvändigheten att långt utöfver utrymmet intaga och tillsammans inspärra, dels verkliga förbrytare, dels endast försvarslösa personer, hvilka sistnämndes öde på sätt och vis är långt mera beklagansvärd! än sjelfva brottslingens, enär, då den sednare efter utståndet straff är fri, den förre, eller den, hvilken i sjelfva verket emot samhället ingenting brutit, af brist på erhållande af tjenst eller annat laga försvar understundom kan komma att qvarhållas, sin frihet beröfvad, under hela lifstiden.
Nödvändigheten af att afhjelpa detta är alltför mycket erkänd, att jag skulle ens tillåta mig vidare än att härmedelst endast antyda densamma.
Dylika inrättningar skulle, enligt min tanke, kunna förenas med länshäktena, till hvilkas iståndsättande och bättre organisation så betydliga summor blifvit af R.
St. vid denna riksdag anslagna , eller ock, hvilket kanske ännu bättre afsåge ändamålet, borde anläggas uti vissa dislrict — såsom arbetsanstalter svårare eller lindrigare, — till hvilka, i mån af förbättringen, förbrytaren skulle försändas; så att sam - 443 Den q8
April c. m. hållet slutligen kunde återfå honom fullkomligen förbättrad, ja möjligen med väckta, om icke mera utvecklade anlag för det goda och nyttiga, efter undergåendet af dessa grader af correction, än den förut missvårdade uppfostran kunnat gifva honom.
Att särdeles i luifvudstaden en dylik inrättning borde finnas anser jag högst nödigt, — i hvilket afseende den förut omnämnda Prins Carls inrättning skulle kunna tjena till mönster, om densamma ej skall genom utvidgning dertill äfven kunna användas.