Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag vid sista riksdm motionerade, att suppleanter måtte väljas till Utskm, äfven inom R. o. Ad., är det naturligt, att jag fortgår vidhålla behötligheten häraf, dels på de grunder jag vid förra riksdm anförde, dels med stöd af grundlagen, sorn bestämdt uttrycker, huru många ledamöter skola vara i hvarje Utsk. för att bereda och utarbeta ärenderne, och dels emedan grundlagen föreskrifver, att om någon ledamot från Utsk. afgår, eller ledighet erhållit, skall nytt val genast förrättas, hvaraf jag drager den slutsatsen, att Utsk. alltid bör vara fulltaligt, och att en afvikelse derifrån, vid besluts fattande, är stridande mot andan och meningen af grundlagen.
Hvarken grundlagarne eller Ridd.Ordn. förbjuda tillsättande af suppleanter uti Utskm.
Också har, hvad de öfrige RiksStm synnerligen BondeSt. beträffar, detta sätt att gå tillväga med fördel blifvit användt, och Ståndet befunnit sig alltid fulltaligt; börandes R. o. Ad., såsom ägande i uti riksdagsbesluten, ej åsidosätta den rätt som tillkommer oss, såsom RiksStånd.
Visserligen är det med grundlagen och vår Stånds ordning mer öfverensstämmande, att då ledighet uti Utsk. yppar sig, val till ny ledamot verkställes enligt de gamla formerne; men som sådant icke genast kan verkställas i anseende till de många omvägar och föreskrifter som böra föregå valet, har man funnit lämpligaste och skyndsammaste sättet vara, att gå grundlagens föreskrifter till mötes genom på förhand tillsättande af vissa suppleanter för vissa Utsk.
De yttranden som blifvit gjorda mot förslaget äro redan besvarade af andra talare, i hvilkas åsigter jag instämmer med tillstyrkande att motionen antages i öfverensstämmelse med hvad R. o. Ad. i detta afseende beslutade vid sista riksdagen.
Skulle motionen vara stridande mot grundlagarne, så lärer ej annat återstå, än att Coust.Utsk., efter behörigen gjord anmälan — motion — derom, afgifver yttrande, då beslutet måste blifva gällande ej allenast för R- o. Ad., utan ock för de öfriga RiksStm.
Den förevar, frågan anser jag vara af ganska stor vigt, emedan den egentligen innebär den, huruvida R. o. Ad. skall komma alt deltaga i Utsk:s-arbetena eller — icke.
En gammal erfarenhet sedan flera riksd-.r tillbaka säger mig, att så varit och att så kommer alt blifva.
En stor mängd af R. o.
Ad:s ledamöter hafva vid flera tillfällen förfall att inställa sig i Utsk. och resultaten deraf äro lätt insedde.
Jag har äfven haft en ganska bedröflig erfarenhet deraf vid en föregale riksd., Den 8 December.
147 hvilket äfven föranledde mig, alt vid eli föregående tillfälle yrka derpå, alt suppleanter matte utses för K. o. Ad:s Utsk:s-ledamöler.
Jag har dervid likväl ej förbisett, alt Ridd.Orda. innehåller en bestämd föreskrift huru suppleanter skola utses; men, mine Hrr! jag förklarar denna föreskrift endast hafva afseende på det fall, då ledamöter aflägsna sig frän riksd:n eller med Landtnäs tillåtelse äro frånvar.
För sådane fall tror jag äfven, all de föreskrifter, som Ridd.Ordn. innehåller, böra nogsamt efterföljas; men det gifves andra tillfällen, då R. o. Ad:s ledamöter saknas i Utsk., och jag får säga, att det merendels inträffar, då de finnas inom hufvudstaden, men hafva förfall att sig i Utsk. infinna.
Det är för sådana tillfällen, jag anser suppleanter nödvändige, och jag skulle äfven tillstyrka, att den längre omvägen borde undvikas, att anmäla sig hos Landtm.
Jag tror att då en Ulskis-ledamot ej kaninfinna sig i Utsk., dertill föranledd af sin tjenstförrättning inom hufvudstaden eller af andra vigtiga omständigheter, alt då det skulle vara tillräckligt, att lemna underrättelse derom lill Ridd.cancelliet, hvarifrån genast, utan att Landtm, derom besvärades, utginge en avis lill vederbör, suppleant, som då i sin ordning i Utsk. sig inställde.
Cronhjelm har redan upplyst, huru onföjligt det kan vara för en R. o. Adis ledamot i Utsk. eller Ordf. att göra anmärkn. mot de suppleanter, som af de andra Stånden utses.
De inträffa der med sitt Stånds anvisning eller prot.-utdr., och det måtte ej tillkomma någon Utskis-ledamot att jäfva något beslut sora ett Stånd fattat.
På de skäl, jag nu anfört, och på den praktiska grund R. o. Ad. i detta fall har handlat, vågar jag tillstyrka motionen.
Denna fråga sönderfaller som nämnt är i 2:ne afdir.
Den ena ronde dess nytta, den andra ronde dess laglighet.
Om den förra har Hr von Hartmansdorff fullständigt yttrat sig, och jag instämmer i hans åsigt deraf; hvad åter lagligheten beträffar, så anhåller jag att få upptaga Frih. Cederströms, Anders, yttrande ronde 23 och 33 §§:ne, af hvilka den första egentligen rörer denna sak. 23 § föreskrifver nemi., huru förhållas bör, då en ledamot af R. o. Ad. erhåller ledighet från sin Ulskis-plals; men den omnämner icke huru ledamotsplatserna i Utsk. skola tillsättas då ledamot är borta utan tillstånd, hvilket lätt kan hända innan man hunnit anmäla sig till tjenstledighet.
Tillfällen kunna äfven inträffa, då man af andra orsaker är borta.
Derom nämner Ridd.Ordn. intet, utan endast då man är borta af laga förfall.
Det saknas således ett stadgande burn förhållas bör vid ledamotsplatsers besättande vid tillfällig ledighet.
33 § deremot handlar om utväljande af suppleanter för de fall då de enligt grundlagen skola utväljas.
Som nu Riksd.Ordn, icke föreskrifver, att någre suppleanter skola finnas för Utsk., sä kan denna § bär ej vara tillämplig.
På denna grund får jag yrka bifall till remiss.
Då jag ej funnit någon talare här hafva motbevisat min sats, så vill jag ej förlänga diskus 10 * Den 8 December. sinnon genom att ytterligare till besvarande upptaga deras anföranden, utan jag anhåller blott ali få anmärka en enda sak.
Det är H. o. Ad. som bär skall ålägga Electorerne något, hvilket de ej enligt Ridd.Ordn. äro skyldige att efterkomma, ty det är ej R. o. Ail. sjelf som väljer ledamöter i Ulsk.; men jag hemställer, huruvida R. o. Ad. äger rättighet, alt ålägga Electorerne annat än hvad de tydligen af Ridd.Ordn. äro ålagde att göra.
Jag tror ej detta vara rätt handladt af R. o. Ad.
Detta är ännu ett ytterligare skäl hvarföre jag tror att 11. o. Ad. hvarken kan eller bör yrka remiss af Gr.
Äfven jag ber att få yttra några ord i ämnet.
Frågan har redan blifvit så uppställd, alt man betraktat den ur 2:ne särskilda synpunkter, nyttans och laglighetens.
Jag skall välja samma form för min framställning.
Frågans laglighet har, så vidt jag kunnat fatta, ej blifvit bevisad annat än egentligen negativt; d. v. s. man har anfört att den ej är i grundlagen förbjuden, att förra riksdagens Landtm, trott sig derå kunna göra propos., alt R. o. Ad. måtte äga denna rätt lika så väl som ett annat Ståud; medell ord, allt negativa skäl.
Det positiva beviset deremot, som ådagalägger alt förslaget icke öfverensstämmer med Ridd.Ordn., har redan förut blifvit åberopadt, nemi. stadgandet i dess 23 §, som ganska bestämdt säger huru det skall tillgå när ledigheter inom Utskin uppkomma, eller att då skall för tillfället nya ledamöter väljas till desse Utsk.
En värd ledamot har härvid yttrat, att det ofta uppslår ledighet utan tillstånd, men jag får dertill svara, att äfven detta fall har Ridd.Ordn. förutsett, nemi. såsom oriktigt och förbjudet.
1 24 § stadgas ansvar derföre.
För u te blifvande hänvisas deruti till ordningsstadgan som för första gångerna bestämmer 2 r:dr b:co böter, men händer det 3:dje gången så blifver denna ledamot sin plats och sin riksdagsmannarätt förlustig.
Det är således uppenbart, att lagstiftarna hafva förutsett detta fall, men såsom correctiv deremot ej funnit för godt stagda att suppleanter skola stå tillreds, ulan uppställt ansvarsbestämmelser, hvilka endast behöfde bringas till efterlefnad, för att ändamålet skulle vinnas vida bättre än på del sätt som nu föreslås genom suppleant-val.
Orsaken hvarföre stadgandet i 24 § Ridd.- Ordn. i sjelfva verket är utan kraft och verkan, ligger otvifvelaktig! uti det motbjudande för Hrr Odf:r att utöfva ett slags fiskalsembete inom Utskin; men då Ståndet äger en tjensteman, som just bar ett dylikt embete, så skulle jag tro både det rättaste och lagligaste sältet att hålla Utsk:n fulltaliga varar, att åt denne tjensteman, nend. fiskalen, uppdraga en närmare tillsyn huru platserne inom Utsk.-n äro besatta, hvilket utan svårighet eller obehag kunde ske om i livart och ett af Utskis prot. antecknades hvilka som varit närvar.
Afven de som vid sista riksdagen ifrigast påyrkade dessa suppleantval, och förfäktade deras laglighet, gingo likväl aldrig längre än alt de medgåfvo stadgandets gällande kraft vara inskränkt till endast den riksdagen; ty ville man gifva detsamma fortfarande kraft och verkan så kunde — det lärer R. o. Ari. inse, — sådant ej ske utan en formlig ändring i Ridd.Ordn., hvartill fordras K.
Alltså blott för den riksdagen!
Men jag hemställer, mine Hrr! om man, den ena riksdagen efter den andra, sålunda besluter en fortsättning; blir ej detta de facto alldeles detsamma, som att för allo göra ett verkligt tillägg till Ridd.Ordn. och pä det sältet eludera den lag som säger att sådant ej får ske utan Konungens sanction.
Den jemförelse, man velat göra med de andra Ståndens rätt att välja suppleanter, håller ej heller strecket.
Det är härvid egentligen fråga om BöndeSl:s suppleanter, men dessa äro ingalunda i samma kategori, som de hvilka här föreslås.
BondeSt. väljer visserligen ständiga suppleanter en gång. för alla i Utskm, men desse suppleanter liro beräknade alt ingå dä ledamöter af Utskm erhålla tjenstledighet.
De veta dä pä förhand i hvilket Utsk. de skola inträda, i st. f. alt, såsom här, väljas särskildt för hvarje gång, utan att kunna bereda sig till ett sådant uppdrag, och otvifvelaktigt är denna metod vida bättre än vår; men orsaken hvarför Ridd.Ordn. föreskrifver detta sednare, otjenligare valsätt, måste efter mitt begrepp sökas i sjelfva Ståndets mera amhulatoriska sammansättning, som gör ett permanent val af suppleanter svårt eller omöjligt.
Den nu föreslagna utvägen är således någonting helt annat, än det, som Bönderna vidtagit; och att dessa hafva full rättighet till sill valsätt, derom upplyser Riksd.Ordn., som tydligen säger, att. detta Stånd, pä sätt det tjenligast finner, äger att utse sine ledamöter af Utskm, dä vi deremot i detta afseende hänvisas lill Ridd.Ordn., hvaruti vi ingalunda äga någon rätt att göra ändringar eller tillägg pä egen hand.
Jag har pä dessa grunder mina ganska stora betänkligheter vid den föreslagna åtgärdens laglighet.
I afseende på nyttan får jag för min del förklara, att jag äfven finner densamma vara ganska tvifvelaktig.
Först och främst tror jag att Hr von Hartmansdorff har orätt uppställt frågan, dä han sagt att hufvudsaken skulle vara alt alltid R. o. Ad:s ledamöter i Utskm voro fulltalige, ty jag föreställer mig alt icke detta, ulan ärendenas bästa möjliga behandling alltid mäste utgöra det yttersta syftemålet med åtgärden.
Såsom medel härtill medgifver jag visserligen att det är ganska vigtig! att R. o. Ad. sä vidt som möjligt håller sina ledamöter derstädes fulltaliga; men, mine Hrr! det är ej nog att platserne äro besatta, man måste äfven tänka på huru de äro det.
Man mäste besinna att ett sådant uppdrag att, sä snart någon ordinarie ledamot får förfall (lika godt hvilket), stå tillreds alt vid första budskickning inträda i Utsk., är lindrigast sagdt af en ganska obehaglig beskaffenhet, och blir en slags passoppsyssla, om jag sä får uttrycka mig, hvarföre jag äfven förmodar att få personer, hvars tid har för dem något värde, skola kunna förmås att emottaga en dylik beställning.
Det är också ganska säkert, att de tillfällen då suppleanterna anlitas icke kommer att inskränka sig till endast laga förfall, sådant detta i Rätteg.balken bestämmes, ulan mångfaldiga andra anledmr förekomma, och att de ordinarie ledamöterna just af den nya inrättningen skola taga sig anledn. att oftare blifva borta, derom är jag fullt öfvertygad, ty den hufvudsakligaste driffjäder att sä vidt mö.j - 150 Den 8 December. ligt, vara närvarande, nemi, pligtkänslan, förslappas eller försvinner lia man alltid sä lätt kan ursäkta sig sjelf oell säga : det gör ju ingenting om jag utelilifver, en annan får gå in i mill ställe.
Men, mine lini örn man pä det sältet liksom uppmuntrar de ordinarie ledamöternas frånvaro, så komma de också otvifvelaktig! alt mera än eljest vara borta från Utsk. och likväl är det väl egentligen desse, sorn med största insigt kunna behandla ärendena.
Och då nu suppleanterne för tillfället omöjligen kunna vara fullt inne i ämnena samt dessutom i allmänhet (må det tillåtas mig) torde blifva särlane personer sorn ej äga så stora insigler L ärendena, sorn skulle fordras för att fä platserna välbesalta; sä synes det mig verkligen vara ganska tvifvelaktigt om förslaget leder till nytta eller skada vid Ulsk:s-arbelet.
Det är dessutom säkert, mine Hrr! att hvarje menniska har sin del af fåfänga; när sålunda en dylik person inkommer för en gång i ett Utsk., så tycker han det vara ledsamt att så der alldeles obemärkt komma — och gå sorn en skugga.
Afven han vill skaffa sig en liten ryktbarhet för dagen och aflägga sitt lilla vältalighelsprof för stunden.
Detta är ingenting annat än hvad sorn är högst naturligt, och som kan förutses, men att arbetet derpå vinner, eller att R. o. Ad. dermed okar sitt anseende inför MedStm, derpå tviflar jag storligen.
Jag tror likväl, mine Hrr! att med den institution, som värt Ständ för närvar, har, är det af aldra högsta vigt, alt vi åtminstone, för alt värdigt representeras i dess delegationer, framte det utmärktasle vi äga, af insigler och duglighet; och jag må öppet bekänna att, ehuru mina sympatier för Ståndets närvar, institution ej äro särdeles stora, så ligger det mig likväl ömt om hjerta!, alt så länge denna institution lefver, i kraft hvaraf jag i delta ögonklick har den äran alt tala inför R. o. Ad., den äfven må hållas i helgd, och dess ära och anseende i möjligaste måtto bevaras.
Förslaget innebär för mig någon fara i delta afseende, och denna betänklighet i förening med de öfriga jag tagit mig friheten anföra, äro fullkomligt tillräckliga för alt bestämma mitt beslut.
Jag önskar att vi må blifva vid det gamla, och afstyrker den föreslagna förnyelsen af försöket vid sista riksdagen.
Jag hade hoppats, att endast Gr. Cederström, Fullm.
Frih. Cederström, Jakob, skolat understödja Frih. Cederström, Anders; men då nu en annan ledamot yttrat sig för samma mening, nödgas jag ytterligare besvära Ståndet med några framställningar i saken.
Hvad laglighelen beträffar, så skulle jag önska (på det att liden ej mätte för länge upptagas af denna öfverläggning) att Hr Gr. o. Landtm, behagade förklara, huruvida han anser frågans framställning olaglig; ty om han på förhand beslutat vägra propos. derpå, så är det fåfängt att vi derom längre orda.
Skulle åter Hr Gr. o. Landtm, icke för sig finna något lagligt hinder, att göra framställning i saken; sä sluppe vi genom hans förklaring, måhända tvista om lagligheten och finge uteslutande hålla oss till nyttan.
Jag torde emellertid få upptaga några invändningar mot Den 8 December.
151 lagligheteii, hvilka här blifvit frarnstälda.
Man har fästat sig vid ordalagen i 23 § Ridd.Ordn., der det talas om inväljande af ny ledamot i st. f. ledamot i Utsk. hvilken fäll ledighet, samt velat deraf sluta till oloflighetcn all välja suppleanter för deni, som intet tillstånd alt uteblifva erhållit.
Denna föreskrift har ej blifvit förbisedd i det förslag som Ridd.Utsk. vid förra riksd:n framställde, på sätt ordalagen i detsamma utvisa.
De suppleanter, som bär ifrågaställes äro sådana, som behöfvas för att ersätta ledamöter, hvilka mot sin vilja och utan tillstånd, mäste uteblifva för sjukdom, eller andra tillfälliga hinder.
Man har sagt, att det väl vore nyttigt hålla Uts>k:n fulllalige, men ej nödvändigt, emedan ärendena ändock kunde gå väl, blott de ledamöter som blifvit insatte i Ulsk:n vore goda.
Således om Eleclorerne tillsatte en ledamot, som vore sä god som O, så vore del likgiltigt om de andre 5 funnes der eller ej.
Men jag anhåller att få visa, det en ledamot, oaktadt en så stor duglighet, dock icke förslår.
Förliden riksdag salt Const.Utsk. på 6 afdelningar, och på hvardera en ledamot af hvarje Stånd.
Rade då Utsk. ej varit fulltaligt, så är det klart alt de 6 afdelningarne ej hade kunnat arbeta, utan blott sä många, till hvilka man fått en ledamot af hvardera Ståndet.
Sådane förhållanden lill hvilka jag, såsom den siste af Adelns ledamöter varit vittne, kunna näf som helst inträffa, och man bör på dem vara förberedd.
Man har talat om, att den Utsk:s-ledamot som ulan tillstånd vore frånvar., skulle, på sätt talaren uttryckt sig, vara utsatt för Ridd.fiskalens åtgärder.
Men der finnas vissa orsaker till frånvaro, hvartill samtycke icke begäres eller tillstånd behöfves; det är t. ex. att vara sjuk.
Deremot lärer hvarken liskalens uppmärksamhet eller böter hjelpa.
För sådant eller annat oförutsedt hinder behöfves att någon genast intager det tomma rummet; och det är hvad som åsyftas.
Här har blifvit sagt, att man vanligen i Utsk:n genast insätter sina insigtsfullaste män, och alt ärendena således icke skulle vinna derpå, alt man invalde suppleanter, som kanske voro de ordinarie ledamöterna underlägsne.
Jag tror visserligen att man bör antaga, att första uppsättningen i allmänhet är den bästa som för tillfället kunnat ske.
Men andra ledamöter som ej voro tillstädes vid första valet kunna sedermera tillkomma och genom sitt inträde i Utsk. gagna ärendena såsom suppleanter.
Det har äfven blifvit nämnt, alt den personliga fåfängan hos något hvar, att utmärka sig genom talareprof, torde föranleda suppleanter alt yttra sig utan erforderlig sakkännedom.
Jag förmodar dock, att Eleclorerne, likasom de akta sig alt vid första uppsättningen invälja fåfänga och talträngda ledamöter i Utsk:n, likaså skola de ock akta sig att ditsätla lika beskaffade suppleanter.
Denna anmärkn. bör väl således icke föranleda förslagets ogillande.
Ad. med yttrande i denna fråga, utan anhåller vördsamt att Hr Gr. o. Landtm, täcktes yttra sig om laglighelen deraf, på det att vi derefter må komma till slut i sjelfva saken.
En ledamot tycktes tänka att man borde börja med en remiss till Utsk.; nion för min dei Jä 2 Den 8 December. anser jag saken sa klar, (och dä man liar elt bestämdt förslag som vid förra riksdagen antogs och nu blifvit uppläst), alt Ståndet genast kunde besluta deröfver och med detsamma bifalla Gr, Cronhjelms motion.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade alt då hans utlåtande, huruvida propus, å den nu väckta frågan kunde framställas, blifvit hegardt, Hr Landtm, finge förklara, det han icke funne Gr.
Cronhjelms motion bokstafligen stridande emot grundlagarnes lydelse, och fördenskull propos. derå icke kunna vägras.
Utan alt längre vilja fortsätta en diskussion, som, efter alla de upplysningar, hvilka dels vid denna, dels vid förra riksdagen blifvit lemnade, synes mig tcmligen öfverflödig, ber jag endast, att få möta några förut icke förekomna inkast i Hr Gripensledts yttrande.
Om jag ej missförstått den värde talaren, så var hans mening den, att BondeSl:s suppleanter endast äro valde för sädane ordinarie ledamöters afgång, som utgå till följe af erhållen ledighet; men som jag uppfattat det prot.- uldr., som från BondeSt. inkommit, står der icke: på erhållande ledighet, ulan endast att nedannämnde personer äro valde, alt, i den ordning de finnas i prot.uldr. införde, ingå i Ulsk. dä någon af de ordinarie ledamöterne hafva förfall, och sådant styrker genom bevis från Talcmannen och Sekreteraren, hvilket bevis då skall medföras af den suppleanten som anmäler sig.
Hr Gripenstedt har visserligen sagt, alt han anser i alla fall BondeSt. ej hafva i denna sak öfverskrida sina rättigheter, emedan Hr Gripenstedt förmodar, att BondeSt. genom den särskilda klausul, sorn tillåter samma Stånd välja sina Utsk:s-ledamöter, skulle i detta afseende eller vid frågan om suppleanters tillsättande hafva en rättighet, som det således ej öfverskrida; men jag tror, att man i detta fall, som i mångå andra, bör väl något länka på grundlagens anda; och i öfverensstämmelse dermed mätte det väl ej vara, att eli Stånd skulle kunna hafva någon rättighet framför de andra 3.
Detta inkast tror jag i alla fall förfeladt, då man vet, ali ej BondeSt. ensamt tillsatt suppleanter.
Jag vill ej nämna alt R. o.
Ad. gjort det vid sista riksdrn, men jag erinrar mig bestämdt att, innan II. o. Ad. vidtog denna åtgärd, hade ej allenast BondeSt. utan äfven PresteSt. insändl prot.utdr. rör:de val af suppleanter.
Hr Gripenstedt har sagt att man borde lemna åt hvarje Ulsk:s-ledamots pligtkänsla, att uppfylla sitt kall och alt ej afhålla sig från sammanträdena.
Jag tror också alt, i fråga om motiver, så är della visserligen elt af de bästa; men erfarenheten har fulleligen styrkt, att pligten ej alltid i det fallet är tillräcklig, åtminstone då den kommit i kollision med sjukdom, och för den händelsen skulle jag ock tro, att den tidsutdrägt, som skulle vållas derigenom, att först en ledamot som blefve sjuk väntade med sin afsägelse i fall han trodde sig snart blifva frisk och ej förr än han märkte sjukdomen blifva värre afsade sig sill uppdrag, och sedermera derigenom att val skulle ske om igen; och innan alla de der formaliteterna hunne verkställas, vore Ståndet Den 8 December.
153 under tiden allt för fåtaligt i Disk.
Men för den händelsen alt [diglen skulle vara den tillfyllestgörande i sådane fall, så tycker jag man ej beliöfde ät fiskalen lemna del uppdraget, alt tillhålla vederbör, alt uppfylla sina skyldigheter; och jag hemställer huruvida, i händelse någon vigtig samhällsfråga förekomme i något Ulsk. och tolle till följd af en votering, der möjligen något Slånds ledamöter varit fålalige, jag hemställer då, om saken kan anses kompenserad genom en plikt af några r:dr lill Ridd.kassan, livad det beträffar, att Ut.sk:s ledamölerne af en slags nyck skulle vara borta och endast skicka bud till Ulsk., att de voro förhindrade, det tror jag skulle förekommas, om det villkoret utsattes vid uteblifvande, att den som vore förhindrad skulle sådant hos Landtm, anmäla, och att Landtm, sålunda vore den som anmodade suppleanten, att i Utsk. inträda.
Skedde så, kan jag, med den kännedom jag har om II. o. Ad:s sätt att uppfylla sina pligler, ej förmoda ali någon skulle göra sig skyldig till en så löslig beteelse.
Det har blifvit satt i fråga, om remiss är behöflig eller ej.
Om Ilr Gr. o.
Landtm., lill följe af den häfd frågan vunnit vid sista riksd., skulle finna alt frågan 1111, som då, kan anses för en blott ordningsåtgärd, och således ej anser remiss oundgänglig, så afstär jag frän min anhållan derom, och förenar mig med de ledamöter, som anse att frågan nu genast kan till afgörande företagas.
Jag har begärt ordet i anledn. af några framställningar, som synas mig alldeles icke hemtade till skäl för eller emot, ifrån de förhållanden, som våra grundlagar bjuda, och ifrån vår Sländs-Ordn. i full öfverensstämmelse med dessa grundlagar uti hvilka det äfven finnes föreskrifvet att densamma på dem skall vata byggd.
Då det nu erkännes att Ridd.
Ordn. icke innehåller något stadgande, som talar om suppleanter till Ulsk:s ledamöters ersättande, så är detta följaktligen ett erkändt factum, hvilket man icke behöfver återkomma till.
En annan ledamot har sagt alt BondeSt. skulle äga rättighet att välja suppleanter derföre alt nämnde Stånd är berättigad!, enligt 28 § Riksd.Ordn., M,j)ä. det sätt Ständet vid hvarje riksdag tjenligast Järner, välja ledamöter i de Utsk., hvilka skola ärendena bereda och utarbeta; men den värde ledamoten har dervid förbisett att samma § uttryckligen stadgar att Utsk:s-ledamöterna skola väljas lika mänga af hvarje Ständ.
BondeSt. äger således ingen grundlagsenlig rätt att välja någon enda suppleant, utan helt simpelt det antal ledamöter, som enligt Riksd.Ordn. skall fyllas.
Landtm, har redan förklarat att icke någon bokstaf i grundlagarne bestämdt förbjuder suppleantvalet och att således Hr Gr. 0.
Landtm, icke fann sig af grundlagarne hindrad att framställa propos. pä den af Gr.
Cronhjelm framställda fråga.