Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådant kan ej vara lämpligt här; men hvar och en torde finna, alt om det gifves några sådane opinioner, så alt statshushållning och bankväsende ledde ål samma syftemål, och då det måhända vore af värde örn de förenade sig och blefvo ett, så vore det, påslår jag nu, ett möjligt tillfälle för BancoUtsk., att kunna uppfatta dem gemensamt mera än förut, d. v. s. dä Utsk. afgaf sitt första betänk.
Således får jag förklara, det jag anser frågan om ett särskildt
Utskrs nedsättande, för denna riksdag vara förfallen.
För öfrigt kan jag ej undgå att tillkännagifva min förundran deröfver, att ett sådant betänk., eller hvad det må kallas, som comiterade skulle till Konung Carl XIV hafva afgifvit, aldrig hörts af i allmänna tidningarne.
Ilar sådant undfallit endast mig, så ber jag om förlåtelse, men jag har åtminstone nu hört talas om något sådant för första gången, och jag skall hålla all möda ospard för alt komma åt detsamma, ty i fall jag förstått Hr von Hartmansdorff rätt, står det en hvar öppet att taga notice derom.
Jag skall, säger jag, med största begärlighet taga kännedom om hvad dessa hedersman yttrat.
Da nästan alla talare, sorn yttrat sig i detta ämne, förenat sig i begäran om åleeremiss af detta betänk., bör jag ej sätta mig deremot, men som ledamot af BancoUtsk. måste jag på förhand reservera mig, i fall R. o. Ad. väntar några särdeles resultater af denna återremiss.
Frölich har i ett föregående yttrande sagt, att hans broclntr skulle för mig vara en terra incognita: häruti har han på sätt och vis rätt, men nog har jag både köpt och läst brochuren.
Jag har begärt ordet, icke för att påyrka nedsättande af ett särskildt Utsk., utan för alt vinna återremiss af detta betänk.
Jag ber att Utsk. måtte fästa en närmare uppmärksamhet på Biskop Agardhs motion.
Man finner af bancoreglerms 205 §, att crediliver kunna erhållas för span - Den 23 December. 057 spanmålsbelåning.
Man liar under flere års forlopp haft sig öppet alt erhålla en sådan förmån; all den ej blifvit begagnad, skall hafva någon orsak.
Man kan igenfinna den derpå, att man fastställt sädane villkor, som icke gerna slå i öfverensstämmelse med den egeniliga spanmålshandel.
Man har yrkat, ali sådant skulle ske i form af associationer; men det ligger i handelns natur, att den, som vill använda sin tid och omtanka för handelsföretag, vill vara sä oberoende som ske kan af andras medverkan, särdeles då handeln kan vara af beskaffenhet att till densammas bedrifvande icke behöfves större capilaler, än som det alltför väl kan ligga inom en enda persons förmåga alt vederbörligen sköta och använda.
Jag yrkar således återremiss i anseende dertill, att 205 § förutsätter, att, för erhållande af spanmålshandelscreditiv, skall linnåsen association.
Efter milt förmenande är äfven en enda person, såvida han kan ställa säkerhet för sig, fullt qvalificerad att i Banken erhålla creditiv.
Jag yrkar vidare återremiss, tinder anhållan om nedsättning af den i bancoreglemrs 207 § utsatte höga ränta, särdeles i den händelse spanmål, som belånas, skulle vara torkad.
Jag anhåller om återremiss vidare på den grund, att bancoreglem. förutsätter i dess 209 § förnyelse af crediliven hvarje år.
Denna lid är alltför kort.
Man kan föreställa sig, alt under 1 a 2 år årsväxten må vara god; följaktligen är det icke tillfälle att kunna afsätta de inköpta produclerne, hvadan jag anser den modification häruti, som Biskop Agardh föreslagit, vara ganska ändamålsenlig, och (innes upptagen i 9 mom. af hans förslag.
Spanmålshandeln är för vårt land af den största vigt; del lärer af en hvar erkännas; med den utsträckning, som Sverige har, skola priserne å denna nödvändighetsvara betydligen omvexla, oell om det ej finnes spanmålsupplag, som i vältan tid, särdeles medan sjöfarten är öppen, flyttas från en ort till en annan, så inträffar, att utländsk afsättning uppmuntras på bekostnad af den inhemska.
Äfvenledes loide del icke vara utan vigt alt ihågkomma, att vestra delen af Riket har ett särdeles fördelaktigt läge för exporthapdel till England, hvilket i ej ringa män talar för uppmuntran af spanmålshandel.
Jag anser för min del, att bancoregleims §§ i detta hän seende böra sältas i det sammanhang, alt den medgifna spaninålsbelåningen kan medföra något resultat, hvilket hittills icke inträffat, och yrkar jag derföre återremiss.
Lika med Hr Akerman tror jag, att en återremiss icke kan leda till ett utlåtande af särdeles förändradt innehåll mot del Ulsk. redan afgifvit, lill svar på Biskop Agardhs motion.
Frölich har yrkat återremiss, på det Utsk. mätte göra reda för sina financiella åsigtcr.
Utsk. har ullalat sina financiella äsigter i betänk.
N:o 29, och sedan delta betänk, numera blifvit återremitleradt blir Utsk., vid afgifvande af sitt svar pä återremissen, i tillfälle alt vidare yltra sig derom.
Dessa äsigter må nu för öfrigt komma att blifva enahanda, eller att modifieras i följd af anmärkn-.r inom IliksSlm, så torde det i 5 II. 83 058 De-n 23 DecembeT. alla fall böra blifva i detta betänk, och icke annorstädes, sorn Utsk. afgifver sina tillstyrkanden i afseende på hvad Ulsk. kan anse erforderligt för regleringen af vår penningeställning.
Att derutöfver afgifva någou särskild afhandling i iinanceläran, eller alt teckna ett motstycke, vare sig i ljusa eller mörka färger, till det Biskop Agardh förfärdigat, tror jag lika litet åligga Utsk. som jag tror något ändamål dermed kan vinnas.
Beträffande frågan om spanmälsbelåning, så har den visserligen varit föremål för Ulsk:s öfverläggning; men för min del tror jag icke, att Utsk. kommer att frångå sin redan uttalade mening, eller den att spanmälsbelåning icke lämpligen bör tillhöra Bankens funclioner.
Hvad Utsk. i sådant fall, eller lill gynnande af spanmälsbelåning, kan föreslå, finnes redan föreslaget, derigenom att Ulsk. tillstyrkt creditiv för de privatbanker, som befalla sig med en sådan utlåning.
Men då dessa banker icke hittills begagnat ett sådant creditiv, och således icke ansett lämpligt att befatta sig med spanmälsbelåning, vill äfven deraf synas, som bedrifvande! af denna lånerörelse skulle blifva för Riksbanken ännu olämpligare.
Skulle raan anse, att räntan pä de nu medgifna creditiven för privatbanker, som vilja befatta sig med spanmålsbelåning, är för hög, så blir det tillfälle att yrka nedsättning när Ulsk:s förnyade betänk, med svar på återremissen af betänk.
N:o 29 förekommer, men någon återremiss af detta betänk, finner jag för sådant ändamål icke erforderlig.
Jag anhåller således för min del, att R, o. Ad., med afslag å sista delen af detta betänk, ronde tillstyrkandet om tillsättande af ett särskildt Utsk., ville i öfrigt detsamma bifalla.
Jag tillstår, att jag med förvåning hör, allen gammal ledamot af detta Stånd och särdeles af BaneoUtsk, en ledamot i hvilken jag med nöje igenfinner ifrån fordna riksdagar en aktad sidokamrat inom närande Utsk., nemi.
Stjernstedt, vill motsätta sig en återremiss på sådane skäl, som de af Hr Akerman yttrade' och af Hr Frilen åberopade.
Jag tror mig minnas mycket väl, att hos en ibland fordna Ulsk:s-kamraterne den grundsats gjorde sig gällande, att det icke kunde vara behörigt, att sätta sig emot en begäran om återremiss, när man naturligtvis alltid borde förmoda, att det åligger Utskott göra afseende på de anmärkmr, som framställas.
Att bemöta en sådan begäran med det svar, alt Utsk. ej kan förändra något i sitt förut gifna utlät, det förvånar mig, säger jag, att höra af Frih. Stjernsledts, hvaremot ett sådant svar ingalunda förvånar mig ifrån Hr Akerman, ty han är sä färsk medlem af detta
Hus, alt han för första gången uppträder såsom ledamot af BaneoUtsk.
Han kan således icke af erfarenheten hafva inhemtat någon kännedom om några andra af våra förhandlingar, än dem som synas af grundlagarne.
Efter jag kommit att adressera mig till Hr Akerman, så får jag tacka honom för den lilla calembour, som lian sökt göra af orden terra incognila.
Han lyckades likväl icke att dervidoträlfa mig, utan sig sjelf, såvida jag måste förutsätta, att Hr Akerman vet hvad 1>en 23 December. 659 terra incognita betyder, och vet han det, så 8r det tydligen brist på skarpsinnighet att icke hafva i brochuren funnit åtminstone ett bemödande att visao luiru saken möjligen kan afhjelpa», och qm förslaget för Hr Akerman fortfar att bli en terra incognita, så är det icke mitt fel.
Raab, Adam Christian; Frill.
Stjernstedt har motsatt sig återremiss, på den grupd, att han, likasom Hr Akerman, i egenskap af ledamot utaf BancoUtsk., icke trodde att någonting dermed kunde vinnas, att BancoUtsk. icke skäligen skulle kunna afgifva ett annat svar, än det, som Utsk. redan meddelat; destonjindre, sade Frih:p, sorn Utsk. föreslagit creditiv för privatbanker till, spanmålsbelåning, men att det visade sig,, att privatbankerne icke begagnade dessa creditiv.
Jag vill fästa den värde talarens uppmärksamhet derå, alt fastän BaucoUlsk:s betänk.
N:o 29 visligen bar antydt, att privatbanker äro ganska nyttiga inrättningar, sä är det derföre icke sagdt, att dessa alltid komma alt fortfara, ulan alt den tid tillstunda!' måhända snart dä de ej mera finnas lill; och vid sådant förhållande, huru skola då de föreslagna crediliven lämpligen varda utdelade till spanmåls-uppköpare?
— Jag kan ej annat än understödja Frih.
Hermelins mening, att baucoregiem. må så förändras, att creditiv må finnas att tillgå för belåning af spaumåt för hvem som helst, som kan ställa fullgod säkerhet, oberoende af assosialioner och af privathankernes tillvaro.
Då BancoUiskis betänk. iN:o 29 disculerades, funnos flere talare, som i högsta måtto ville inskränka alla lån, ja, som ville sätta oss på dietkur, men yrkade likväl, att om några utvägar till länebilräden skulle vidtagas, borde det hufvudsakligen och företräijesvis ske för belåning af producter framför namnbelåning;, och-, dä Utsk. föreslagit tillökningar i andra läneröretsegrenar, så skulle jag tro, att Utsk. gjorde väl uti att lemna, försträckningar just till det nu afsedda ändamålet.
I’å sådan grund och då jag tror, att detta ändamål kan vinnas, yrkar jag återremiss.
Hr von Hohenhausen; Endast i anledn. af den siste talarens anförande, får jag upplysningsvis nämna, att såväl i nuvar. bancoreglem., som i det förslag till lånerörelsens reglerande, som på detta rum helt nyligen blifvit discuteradt, har BancoUtsk. föreslagit, att dessa creditiv för spanmålsbelåning skola utgå, icke allenast till privatbanker, utan äfven till associationer, och således kan ett lån erhållas, vare sig privatbankerne upphöra eller fortgå, så fort en association bildar sig för det afsedda ändamålet och ställer erforderlig säkerhet.
Biskop Agardhs motion är sä omfattande och så genomtänkt, att det minsta man kan för densamma göra, är att bevilja en återremiss af förevarande betänk.
Mig synes äfven som hade den blifvit nog lätt behandlad, och jag tillstyrker således återremiss.
Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ausåge de 600 Den 23 December. emot BancoUlsk:s betänk.
N:o 34, gjorda anmärkn:r föranleda till detsammas återremitterande.
Ropades ja jemte ett eller annat nej, hvarpå Ff. Ex. förklarade, del han trott sig finna, alt R. o. Ad. bifallit den gjorda proposm.
Föredrogs ånyo BancoUtsk:s d. IS och 21 dennes på bordet lagda mern.
N:o 37, med förslag lill sammanjemkning af RiksSl-.ns beslut, i anledn. af Ulsk:s betänk.
Delta mern. företogs punktvis till pröfning. lista pnnkten, ang:de Utsk:s framställning om införande af ett ordnadt ock bestämdt myntsystem; 2:dra punkten, ang:de frågan om decimalsystemets antagande i Rikets mynt- och pennin gefor hållanden och 3:dje punkten, ang:de bibehållande af nuvarande riksdaler silfver specie under benämning af riksdaler silfver, rukne-enhet ens bestämmande till ett värde, som motsvarar en riksdaler riksgäld, samt indelning af denna räkneenhet i ftj skillingar och af hvarje skilling i j styfver.
4:de punkten, ang:de den nya räkne-enhetens benämning.
Den reservation, som jag bifogat detta utlåt., rörer endast ett föremål af behandlingen.
När de fyra RiksSun hade fattat hvart och elt sill särskilda beslut om den benämning, som riksdalern skulle erhålla, och RiksStm antagit hvad Utsk. föreslagit, nemi. alt kalla den endast för riksdaler, anser jag, att det hade varit Ulskis skyldighet alt derom framställa propos.
Hvad åter sjelfva saken angar i denna del, sä erkänner jag nu, likasom inom Utsk., all jag tror behöflig! vara, att den erhåller ett namn, så att den mätte vara skild ifrån riksdalern silfver.
Att blott kalla den ena riksdaler, då den andra kallas riksdaler silfver, det kan föranleda lill irringar.
Jag är således af den tanka, att det bästa är att antaga hvad samtlige RiksSlin vid förra riksdagen antogo och nu vid denna, BorgareSt., nemi. att gifva räkne- eller pappers-riksdalern namn af riksdaler curant.
H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade för siu del antaga Utsk:s inbjudning lill R. o. Ad. samt Preste- och BondeStm, alt instämma i BorgareSt:s beslut, alt den nya räkne-enheten må erhålla benämningen ”riksdaler curant”.
Ropades starka ja blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade, del han trott sig finna, alt ja härvid öfverrösta! nej.
Uppå derefter framställd propos. godkände R. o. Ad. den föreslagna voter:spropos:n i ämnet, för den händelse alt hvarken Preste- eller BondeSt. skulle i R. o.
Adis nu fattade beslut instämma.
5:te punkten, innehållande, att då, med undantag blott af Den 23 December.
GDI hvad sorn angar rökne-enhet ens benämning, tvenne BiksSt. bifallit hvad Utsk. för öfrigt uti utlät.
J\.o 2.3 föreslagit, ronde 1:0 allina irna räkningssältet i handel oell vandel samt vid bokföring, 2:0 silf ver myntets ut myntning samt skrot och korn, 3:o kopparmyntets indelning och ut myntning, samt 4:0 Utsk:s slutliga hemställan, i fråga om liden för införande af det nya räknesättet, några andra förändringar i berörde förslag icke torde erfordras, än de, som kunde blifva en följd deraf, att B.
St. beslutade ett tillägg till benämningen riksdaler af curant eller riksgäld, i hvilket fall de uti punkten t:o morn. litt. b. samt uti punkterne 2:0 och 3:o förekommande benämningar af räkne-enheten borde derefter rättas.
Jag förmodar, att här insmugit sig ett tryckfel, hvarom ledamöter af BancoUtsk. kunna upplysa.
Det heter nemi.: ”Då, med undantag blott af hvad sorn angar räkne-enhetens benämningv tvenne BiksSt. bifallit”.
Det bör väl vara Irenne BiksSt. för alt kunna blifva eli B.
Sl:s beslut; ty hade endast tvenne BiksSt. bifallit, så hade icke Utsk. kunnat göra, som mig synes, den slutsats, att frågan verkligen vore af Ständerne afgjord.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, behagade i anledn. häraf upplysa, att, enligt den uti Utsk:s förevar, mern. intagna recit, de ifrågavar. delarne af utlät.
N:o 23 blifvit af 3:ne BiksSt. bifallne; hvarefter H. Ex. hemställde, om B. 0.
Ad. vid sådant förhållande ville låta bero vid hvad Utsk. i denna punkt yttrat.
6:te punkten, angrde 2:ne till rättelse anmärkta tryckfel. B. o. Ad. lät vid Utsk:s yttrande i denna punkt bero.
Upplästes och lades till handlingarne ankomne prot.utdr. från de öfriga BiksStm, nemi. från PresleSt. af d. 11, 14, 16 samt 18 och 19, frän BorgareSt. af d. 11, 14 och 16, samt från BondeSt. af d. 11, 14 och 18 i denna månad.
Ex. TIr Gr. 0. Landtm, tillkännagaf, att Hr Nordenanckar, Fredr. Wilh., såsom ledamot i BancoUtsk. begärt och erhållit 3:ne veckors ledighet från nästa Thorsdag, samt anmodade fördenskull Hrr Electorer, att utse en ledamot att under ledighelstiden tjenslgöra i BancoUtsk. H. B. 0. Ad. åtskildes kl. 9 om aftonen.
602 Den 28 December.
Lördagen den 28 December 1844.
Justerades 4 prot.utdr. för d. 23 dennes.
Som jag var förhindrad att deltaga i öfverläggningen, när BancoUlsk:s betänk.
N:o 34, i anledn. af Biskop Agardhs motion återremitterades, an-, håller jag att 1111 få framställa några tankar i ämnet, hvilka torde få åtfölja den af R. 0. Ad. beslutade återremissen.
Med afseende å den punkt i detta betänk., som handlar om spanmålsbeläning, så är jag af den tanka, alt en spanmålsbelåningsanstalt kan blifva oss af mycken nytta för jordbruket, om den rätt och ändamålsenligt ordnas, men att den äfven kan blifva skadlig, i motsatt fall.
Det förra tror jag inträffar, om spanmälsbelåningen är beräknad på att befordra export samt en liflig och skyndsam afsättning emelian de sädesbärande och de sädesfattiga provinserna.
Det sednare deremot tror jag inträffar, om spanmålsbelåningen närmar sig principerna för de fordna spanmålsmagasinernes förvaltning och om den gynnar upplag i de sädesbärande provinserna af en alltför stor qvantitet spanmål, hvilka befordra prisens fallande under deras naturliga ståndpunkt.
För alt medverka till en nyttig utveckling af denna fråga och motverka hvad som deruti kan vara skadligt, anhåller jag att bär få framställa mina åsigter i ämnet.
Sprengtporten följande: l:o R.
St. anvisa, i förhållande till den tillgång, som kan vara för handen, då Bankens lånerörelse på det hela lages i betraktande, å Banken ett creditiv af högst 2 och minst en million r:dr, att efter behof kunna, i egenskap af förskott eller förlagslån begagnas af personer, som i stort idka spanmålshandeln, såvidt denna handel är beräknad för export eller att genom afsändningar i fartyg tillhandahålla orter af Riket, som lida af missväxt eller som i allmänhet icke frambringa den spanmål, som de behöfva för sitt uppehälle, det öfverskott, som andra sädesrikare landskap lemna. 2:o
Den som anmäler sig till dessa förskotts- eller förlagslåns erhållande, skall, i någon af nedannämnde stapelstäder: Nyköping, Norrköping, Calmar, Cimbritshamn, Ystad, Malmö, Landskrona, Götheborg, Halmstad, Warberg och Uddevalla, eller andra, derifrån spanmål vanligen utföres, styrka sig äga till sin disposition säkra och tjenliga, helst Skottska eller s. k.
Sinclairska spannmålsmagasin; kommande såväl dessa magasinsbyggnader, som den der upplagda spanmål, dä den är ritorr och sä väl till vigt som i öfrigt är af fullgod beskaffenhet, antagas som hypothek för lånen Dea 28 December. 063 eller förskotten, spanmålen till ett visst af Banken åsatt värde, lämpadt efter gångbart medelpris, och, till så stor del af dess värde, som pröfvas förenligt med Bankens säkerhet; men för hvad i hypotheker brister lemnäs säkerhet i inteckning, räntebärande papper eller borgen. 3:o
Dä ändamålet med denna belåningsanslalt är, att till lättnad för jordbruket befordra export af spanmål samt en hastig och liflig omsättning af varan, mellan de sädesbärande och sädesköpande provinserne, men icke att inom förstnämnde provinser tillväbringa ett öfvermåttan stort upplag af spanmål, som endast skulle bidraga till att å stället ytterligare oell fortfarande nedtrycka priset å varan, ej eller att ingripa i den dagliga handeln, köpare och säljare emellan, derigenom att åtskilliga köpare gynnades på andras bekostnad, hvarigenom de försattes i tillfälle alt vid skeende försäljningar underbjuda de sednare, hvilket i sin mån skulle bidraga lill stagnation och prisernes nedtryckande under deras skäliga ståndpunkt; böra förskotten eller länen, hvilka på en haud icke torde böra öfverstiga 20,000 r:dr, om lånefonden blir 1,000,000, och 40,000, om den blir 2,000,000, endast lemnäs på korta tider af 3 till högst 5 månader, inom hvilken tid upphandlingen af spanmålen och en expedition till främmande eller inrikes ort bör kunna vara verkställd och de af försäljningen inflytande medlen indrifna. 4:o Terminen för dessa låns beviljande torde i allmänhet, och med de undantag, hvartill omständigheterna kunna föranleda, böra blifva, den ena terminen i Augusti, under nyss börjad eller fortgående skörd, och den andra i Februari; beräknade, den förra för afsättningen å öppet vatten om bosten, och den sednare för den export, som den påföljande våren är att förvänta.
Lånen anses böra vidkännas under de 3;ne första månaderne 2 proc. och under de irenne efterföljande månaderne 4 proc. ränta; allt i ändamål att genom den stigande räntan, i den mån lånen längre innnehafvas, verka till en hastigare omsättning.
Innan nytt lån eller förskott beviljas, bör innehafvaren af det äldre lånet styrka sig hafva lastat och skeppat lill främmande eller inrikes ort, belägen, då fråga är om iniikes hamn, på mera än 10 mils afstånd från aflastningsslället, hvarmed förstås den stapelstad, der spanmålen är upplagd och belånad, en qvantitet spanmål, som i värde efter Bankens belåningspris motsvarar det lån, han erhållit. 5:o
Såvida antalet af lånesökande skulle blifva större, än att deras anspråk skulle kunna tillfredsställas af fondens tillgångar, böra förskotten eller lånen fördelas mellan stapelstäderne, med beräkning af den spanmålstillgång för afsättning, som inom angränsande orter antages vara för handen, dock alt vid lika rätt, företräde lemnäs den, som visar sig disponera Skottska eller s. k.
Sinclairska spanmålsmagasin, hvilka till sitt byggnadssätt och sina företräden äro numera inom Riket sä allmänt kände, att någon beskrifning derå här torde vara öfverflödig. 6:o Konungens Befdr.de och vederbörande magistrater i för - 604 Den 28 December. elling med af Banken antagna ombud äga att vaka öfver Bankens säkerhet och verkställigheten af alla de föreskrifter, som i afseende ä spanmälsbeläningen utfärdas. R. o. Ad. biföll, att detta anförande, såsom ägande sammanhang med den af R. o. Ad. beslutade älerremiss å BaneoUtskis utlåt.
N:o 34, linge till BancoUtsk. remitteras.
Justerades pleniprot. för d. 7 dennes f. m.
Hrr Electorers lista till val af en ledamot i BaneoIJisk.
, under den ledamoten i nämnde lllsk.
N:o 189 Frih. Funck, Fullm.
Hr Nordenanckar, Fredrik Willielm, medgifna 3:ne veckors ledighet, från d. 26 dennes beräknad; och befans dertill hafva blifvit utsedd: N:o 2082.A.
Hr Mannerskantz, Carl Axel. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr dorchimont, Willi.
Albrecht, anmält, att han, i anseende lill embetsgöromäl, nödgades lemna riksdagen för längre tid, oell derföre anhöll att, med bibehållande af riksdagsmannarätt, blifva entledigad från sin befattning såsom suppleant i Allm. Besv.- o. Ekon.
Ad. biföll denna anhållan, hvarefter II.
Landtm, anmodade Hrr Electorer, att utse en ledamot lill suppleant i nämnde Utsk., i st. f. Hr dorchimont.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 18 och 21 dennes på bordet lagda betänk.
N:o 109, i anledn. af väckte motioner, ang:de presterskapets löneinkomster m. m. R. o.
Ad. företog detta betänk, punktvis till afgörande. lista punkten, ang.-de presterskapets löneinkomsters utgörande i contant, i st. f. in natura.
Vid riksdagens början tog jag mig friheten att afgifva en motion i ungefärligen enahanda syftning med den, öfver hvilken Utsk. bär liar yttrat sig; men denna motion, i hvilken jag föreslog, ali presterskapet, som nu får sin lön direele frän församlingarna, skulle komma ali uppbära den af Staten, ansågs böra remitteras till Stats- och Ekon.Hiskin, hvilket förmodligen är anledningen, hvarföre denna motion icke blifvit i sammanhang med de nu ifrägavar. handlagd.
Detta är redan ett skäl, hvarför jag för min del önskar älerremiss af denna punkt; men till detta skäl vågar jag lägga ytterligare det följande.
Utsk. har bär förklarat, dels att det vore för de flesta församlingar mindre betungande att allona presterskapet såsom hittills har skett directe, dels också att mänga församlingar linnas, hvilka icke dermed skulle vara missnöjde.
Emot dessa skäl tillåter jag mig, på grund af den fasta öfvertygelse, jag hyser, och som Den 28 December. 065 sorn delas af många med mig, uppställa den betänklighet, att den fördel, som onekligen kan finnas i närvarande löningssätt för en eller annan församlingsbo, all nemi. pastor efterskänker större eller mindre del af pastoralierna, här motväges i så mån«a afseenden af de verkligen stora olägenheter och, att jag så må sä^a demoralisationen hos både presterskap och församlingsboer sora af detta allöningssätt måste härflyta, att en förändring till följd deraf är nödig. 1(181 års författning, som här åberopats, är af Ulsk. sjelf erkänd såsom olämplig.
Man vet, att 1681 års författning tillerkände presierskapet vida större inkomster, än de på något ställe verkligen få.
Correclivet emot den i lag dem tillerkända alltför stora aflöning, består i lönens beskaffenhet, som är sådan, att det är för presten alldeles omöjligt att controllera det belopp, som församlingsboerne äro skyldige att till honom erlägga.