Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessas trefnad och utvidgning förutsätter frihet i tillverkning och afsättning samt stadga i födoämnens pris och författningarnes jemte den dagliga tillämpningens grundsattser, ty det sjelfvilliga arbetets, slöjdens äfvensom inhemska handelns uppkomst, förutsätter en störr» 935 Den 28 Februarii, frihet än hittills varit medgifven, anläggningar af spannemålstärande verk och inrättningar förutsätta beräknings möjlighet, hvilanda på hittills saknade bestämda grundsattser i Föifattningarna och deras tillämpning
. handeln torde sakna den stadga i beräkningsgrunder sorn fordras om den skall fr' das från vingla» ri; och sakna den frihet i utöfningen sorn em samt förmår att förekomma lurendrägeri och tullförsnillning.
I detta hänseende har jag trodt mig böra väcka Motionm N;o 2.
Ständer, nedlägga, genom en underdånig hemställan, uti Kongl. Majrts Omvårdnad för sitt folks välstånd och trefnad, sine bekymmer deröfver, att de författningar som ordna handverkerierna och, den inhemska handeln utsträcka tryckande band utöfver behof af ordning och konstflitcns utbildning uppå den frihet i tillverkning och afsättning sorn ensamt förmår bereda slöjdernas blomstrande tillstånd, att slöjderne, såsom innebärande production på öfverloppg tid, genom den dem påliggande ringare tillverkningskostnad, utgöra ett verksamt mede] til nationalrikedom uti vårt land, hvarest huivudnäringarne lemna större eller mindre delar af året arbetslrie, hvadan deras uppkomst utgör ett ömt ämne för Riksens Höglofl.
Ständers omtanka; att Riksens Höglofl.
Ständer lägga en allvarlig vigt deruppå, att mationen snart får del af Kongl- Majds nådiga beslut angående de grun - Den 2 3 Februarii.
936 der som för den administrativa delen af Riksstyrelsen böra läggas, på det att all den prohibition som icke tillkommer styrelsens uppsigt öfver ordning samt inverkan till nationens in. dustriella eultur måtte frånskiljas den stora byggnad af brchibitiva författningar, sedvan or och styrelsegrunder, hvilken sedan förfluiöe tider står ejvar, mera tryckande och imponerande genom sin tyngd (hvarmed jag me« nar blotta möjligheten att straffa oskyldiga näringsföretag): än vördnadsvärdsbjudande genom sin ålder.
Denna motion torde till allmänna Besvätsoch OeconomieUtskottet böra remitteras
Jag bör äfven härvid vördsamt antyda att den oinskränkta frihetsprincipen här som öfverallt är otillräcklig att fatta ämnet i roten.
Denna princip fordrar att aila band sorn icke påkallas af ordningens vidmagthållande, skola upphäfvasj Statens deltagande i näringarne endast vara negatift, det vill säga, de skulle lemnäs handlöst åt enskilta friheten.
Vettenskapsmannen är blott åskådare af upptäckten i näringarne, ty han vill endast kunna förklara allt hvad som tilldrager sig, vare sig i naturens fria lopp, eller under menniskoledning.
Hans förhållande till näringarne är negstift, men folkslagens representant i verldshistoriens styrelser, som förenar fornverld med efterverld och fattar folket först och individer sedan, sträfvar oupphörligt att förvandla så väi upptäckter i näringarne sorn inom vettenskapcr - 942 Den 2§ Fehr imri i. nes områden, till nationens tillhörighet; och man kunde tillägga, att först sedan kunskapen sprid t sina verkningar i Statslifvet, densamma undergått den pröfning som ensamt förmår att rena den från ali tillfällighet samt då först förtjena r den oförgänglighet som går i bredd med menniskoslägtets.
Om jag skulle synas hafva aflägsnat mig från mitt ämne, så hardetskedt för att vördsammast anmäla denna motion till en allvarligare behandling, än jag kunde vänta mig, om densamma skulle omfattas af den obestämda liberalitetsprincipens dunstkrets.
Den 3:dje bland monumenterna uti den allmänna klagan, hvars utredning och afhjelpa nde jag hittills sysslosatt mig med, afsåg svårigheten vid fast egendoms försäljning till gäldande af utmätningsgild skuld.
Snabbare utsöknings-författningar än nu gällande böra stadgas i anseende till fast egen. dom.
Att felet ligger i dem eller i deras verkställighet synes deraf, att den som ej får låna på inteckning, kan deremot få penningar å lös pant, sorn lätteligen kan försäljas, elke på goda namn, emedan utsökningaförfattningarne emot personer äro tillfredsställande för längifvaren.
I enlighet härmed får jag vördsammast väcka, Motionen N:o 5.
Då fast egendom skall tagas i mät för skuld, bör auction dera genast kungöras samt Den 23 Februarii» en månad högst 6 veckor efter utlysning, för 6ig gå, ulan någon förevändning och tili hvad pris sorn erhållas kan, utan afseende å dess i värderingen utsatte värde.
Skulle sådan stadgande bifallas torde detsamma 2 år efter Kongl. Majit nådiga beslut härutinnan taga sin början.
Denna min vördsamma motion torde tili Lagutskottet varda remitterad
Myntets vacklande värde medför utom skillnaden i varupriser, all den osäkerhet i beräkningar, som deraf föijer; vare sig, att dessa beräkningar tillhöra egendoms-köp, odlingar eller förbättringar, företag i handt verkerier eiler Fabriker, eller handel; och slutligen härflyter deraf en sfeadelig osäkerhet i bestämmandet af StatsVerkets och Arméens behof äfvensom Embets- och Tjenstemäns 15 ner Den oreda som alltså följer deraf, förtjenar i min tanka alfvarlig besinning.
Bancosedelns nu varande förhållande till varor, beror på opinion inom Riket: genom en realisation sattes s i 1 *rr c t in i detta förhållande till varor, ett förhållande som beror på ver Idens opinion sorn naturligen måste vara underkastad vida mindre förändringar.
Sedlarnes inlösen med silfver, vore alltså att önska, hvarvid deras värde efter cours i silfver naturligtvis skulle läggas till grund.
Ingen vunne eller förlorade derpå och Banken erkände blott hvad Banken redan genom bristande inlösen ådagalägger.
Man föregifver likväl allmänt, att Banken icke äger tillräcklig 939 Den 28 Februarii. reel fond dertill.
Då du Bankens egenskap
Bf långifvare icke Lärer utan inrättning af någon annaa LäneBank, kunna upphäfvas, återstår till realisations verkställande, att förstärka den reda londén , om detta skulle kunna till någon del åstadkommas genom enskildtas bidrag emot actiers erhållande i den nya blifvande VäxelBanken så magle likväl största delen af det möjeligen föreställbara behofvet förskaffas genom utrikes lån.
I båda händelserna äro sådana försträckningar icke tänkbara utan vinst åt försträckaren, actie-ägaren, och Bankens räntor, nu redan till fullaste belopp påräknade för Rikets flerfalldiga behof, skulle erfordras till realisationen, samt Riket dessutom fästas vid utrikes gäld.
Uppoffringen af Bankens räntor eller inkomster kan omöjligen genom hvilken konst-tillställning som hälst, förekomma* och utländska actieägare skulle ej insätta sitt silfver i den nya VäxelBanken, utan att actierne voro användbare i verldshandeln.
Hvad förtroende detta Rikes penningeförbållande kan äga utrikes, tillkommer mig icke att bedöma; men det sätt hvarpå Rikets utländska skuld nyligen blifvit, dels betald, dels betalning derföre erbjuden, samt den erfarenhet som Rikslånen i Europa nu synas uppdaga, leder mig på den förmodan att utlänningen, uti möjligheten af en öfverdrifven vinst, söker ersätta hvad i capital-säkerhetkan efter hans bedömande brista.
Förstärkningen af Bankens reela fond, skall till följe häraf dels genom Bankens årliga afsakning i inkomst eller utgift i räntor, dels genom capitalbiträ - Den 28 Februarii. 94o dets dyrhet, blifva Riket ganska kännbar och sjelfva det införskrifna silfret ovilkorligen utgå igen till vida större belopp, än det blifvit införskrifvit.
Härtill kommer, att det Bancomynf som i angränsande Stater kan vara utelöpande, väl genast efter en realisations inträdande skulle till inlösen uppvisas.
Jag vill i detta hänseende taga till exempel: Att
Banken ägde 5 millioner silfver; att sedelstocken vore 30 millioner, att en VäxelBank med | fond mot utelöpande representativer skulle åstadkommas; att inlösen skulle ske med 1 R:dr mot 2J
R:dr i sedlar, så erfordrades till realisationens öppnande 8 millioner silfver, det vill säga, 3 millioner skulle på ett eller annat sätt anskaffas.
Efter min öfvertygelse skulle detta ovillkorligen importeras.
Men vi äga icke varu-öfverskott att sätta emot; alltså Lån.
Men utländska långifvare kunna icke tänkas säsom evinnerligen långifvare eller delägare i VäxelBankeri; alltså realiseras deras förhållande till Sverige, det vill säga export påkallas-
Man må icke invända att länet kunde göras permanent genom fast pant; ty ett Rikes förbindelse kan bringas till fullgörande med magt.
Men export sker i varor, således återkommer jag till den följd att derest icke riket kan sätta varuöfverskott emot silfverimporten; silfret förr eller sednare utgår: jag åberopar äfven i detta hänseende Friherre Björnstjernas anförande till FinanceComitéen.
Till följe af dessa skäl anser jrg desse 3 millioner såsom snart åter - 34S Den 23 Felruarii, vandrande.
För att fullfölja exemplet vill jag antaga att 10 millioner BancoSedlar finnas hos vära grannar, deremot skulle ovilkorligen 4 millioner Silfver utvandra- Nu imräder det förhållande att 1 million silfver finnes i VäxelBanken emot 1 21 millioner BancoSedlar; då föres Rikets mynt snart till ett blott ideelt, såsom det nu är.
Den erfarenhet man samlat blifver köpt emot 4 millioners silfver-export.
1776 års realisation kostade stora ansträngningar och lyckades genom den välmåga som snart derefter genom en blomstrande handel tillskyndades riket; den föll 1800 genom creditsedlarnes inblandning med Bankens sedlar i 1800 års realisation fordrade en serskild förmögenhetsafgift, ganska känbar för riket, silfver indrifning från enskildta begagnandes, samt Wismars salusumma.
D« s bestånd hvilade på den lyckligaste period för Jcrncxport som detta rike erfarit och föll 1809 medelst Statskuldens sammanblandning med Banken.
Jag skitig le väl kunna tänka mig ett sätt, att hvälfva den omkostnad som åtföljer all realisation, hvilken icke göres af nationalvälmågan, på kommande slägten, medelst konstlade operationer ; men jag kan icke uppoffra den närvarande operationens omvårdnad af den kommandes rätt, för utförandet af någon financetheori, som mera afser sitt eget inre systematik ska sammanhang än nationens sanna väl; och jag tror mig dessutom inse att deon» theori Den 28 Feiniar ii, 94? skulle falla ett offer för sin abstractbet, derest ej oväntade händelser skulle bereda en nationalvälmåga, 60m jag af förevarande omständigheter icke ens kan ana, mindre påräkna.
Så vida den allmänna klagan äger rum, hvilket gifvit mig anledning till denna framställning; synes mig ingen tidepunct vara mera olämpelig än den närvarande, att anställa experimenter med Bankens reeala fond, emedan capitaler icke finnas att tillgå hos enskilta, och utrikes lån, i brist på betydliga domainer eller annat af antageligt värde att pantsätta, troligen skulle blifva alltför svårt att erhålla utan allför betungande vilkor.
Men fastän Bancomyntets vacklande värde icke genom en realisation kan bringas inom de trånga gränsor, hvarinom silfret olika mäter varors prisi så torde likväl den ena af dessa gränsor kunna sättas i verket, nemligen» den som förhindrar Bancomyntets förbättring.
Jag har redan anmärkt de stora fördelar soia tillskyndas riket af ett mynt, sorn så nära som möjeligt mäter varornas värden med oföränderliga priser.
Ett vacklande mynt kan både förbättras och försämras.
I förra händelsen förlorar den gäldskyldige och fordringsägaren vinner utan den ringaste egna förtjenst, hvarken genom arbete eller specula tion, och deraf lider det allmänna genom tyng. den uppå varutillverkaren.
Denna, den betydligaste skadan af ett vacklande mynt, kunna hindras genom ett sådant beslut hvar - 944 Den 23 Februaru, till nedanstående motion torde gifva anledning.
Motionen N:o 4, Riksens Höglofbge Ständer meddela Ban~ coFullmägtige den föreskrift att Commissariernei Riksens Ständers Bank emot insättning af hvarje 1 R:dr Specie silfver, låta affölja 2 R dr 32 sk. eller 1 28 skillingar sedelmynt, som coursen för det närvarande ungefärligen utgör.
Förmedelst denna åtgärd skulle den, som på Beursen icke kunde få mera än 120 skilling
Bancoscdlar för sin växel på Hamburg, häldre indraga silfver för att derföre erhålla 128 skilling genom insättning i Banken Sedelmyntets förbättring skulle förekominas, äfven som olägenheterne af en fixerad Bancosedelstock förmildras; ty en production och afsättning till växte, hvarigenom ett större rörelsecapi tal fordrades och coursen skulle falla; så behöfdeva ruinnehafvaren endast gå till
Banken med sin erhållna valuta i klingande mynt, för att få de sedlar, man till inrikes rörelsen behöfde.
Bankens credit skall derigenom icke försvagas, utan stärkas, emedan full valuta insattes å 128 skilling för de nya sedlar, hvilka utgifvas, och hvilka följakteligen blifva bättre grundade än de, sorn du finnas.
Denna motion torde till BancoUiskottet få remitteras.
Om Den 2§ Februarii. $45
Om min egen slutledning icke vilsefört mig hittills, bör realisationen vid detta Riksmöte endast utgöra ett syftemål för Riksens Högföfl.
Ständers önskningar och förberedande åtgärder.
Vill man nå detta syftemål, så måste förhållandet emellan silfverfonden och dess ideéla representant (Bancosedeln) bibehållas i möjligaste mån orubbadt, om ej förbättras.
Silfvertillgången bör alltså hållas sluten intill dess den lika säkert kan bestå i nationens vård såsom löpande mynt, som den nu är nationens skatt i Bankens hvalf.
Men, invänder man, en realisation angifves såsom nyttig för näringarne genom beredandet af säkrare varupriser och förtroende enskilde emellan; och' likväl uppskjutes realisationen intill dess att nationalvalmågan inträtt, sorn egenteligen skulle föregå realisationen.
Innan jag söker reda denna skenbara motsägelse, begagnar jag mig af detta ställe i ämnets utveckling för att göra motionen N:o 5 till beredande af något till långifvares skadeslöshet vid inträffande myntförsämring vid låns meddelande under vacklande cours.
Nfö 5.
Låntagare vare underkastad vidräkning efter myntets föiändring genom cours, derest Jångifvaren fötmår styika coursens förhållan Bil. till Ridd, 0. AiL Pr, 1 Band, 60 §46 Den 2 g F elmar ii. de sä
Väl då lånet meddelades, som nät det-1 samma betalas.
Skulle coursen förändrat sig till låntagarens fördel och han sådan förän^ dring styrka kan, vare lag samma.
Denna motion torde till Lagutskottet varda remitterad.
Silfverfonden och Bancosedelstocken skola hållas oföränderlige med undantag af det silfver sorn Banken kunde få köpa i händelse äf coursens fall.
Méti penningen skall under tiden och emedan realisationen beredes, föreställa varubeloppet i riket.
Detta är åter igen föränderligt, som lätt ffises af jemförelse emellan a ne års olika skör-' dar, hvilka lätt kunna skilja sig med en million tunnor säd, det vill säga 5 å 6 millioner R:dr Banco- Skall nu nationens industriella interesse, att nemligen varumängden behörigt representeras, noggrant bevakas och Bancosedelstocken för realisationens framtida möjlighet. hållas oföränderlig; så påkallar upplösningen af denna motsägelse, hvilken jag nyss vördsamt antydde såsom skenbar, införandet af ett serskildt myntslag, hvilket ersätter den fixa Bancosedelns oförmåga att representera en, till följe af rikets physiska belägenhet föränderlig varumängd, kanske till större ytterligheter ombytelig i Scandinavien, än i nå annat land.
Således måste för varutillgångens, det är Den a3 Februarii, 94?
hatiönalvälståndets skuld, det vill säga realisationens ernående, varumängdens öfverskott representeras af e,tt mynt.
Men detta får ej verka på förhållandet emellan silfverfond och Bancosedelstocken, mäste alltså lyda på annat än silfver, det vill säga betekna öfverskott af vahror, emedan allt mynt representerar producter icke producerande kraft, hvarken egendom, arbete eller speculation.
Detta mynt skiljer sig från Bancoinynt derigenom att Bancosedeln föreställer en vara, sorn'äger högsta användbarhet i handel, då deremot det förrå föreställer varor, hvilka ej genast äro lyftbara och i allmänhet sakna samma användbarhet i handeln.
Deraf följer att detta varurrtynt (om så tillätes mig säga) bör tilläggas någon serskilt fördel sorn Bancosedeln icke äger för att finna tillträde uti rörelsen; till exempel att jöpa med ränta.
Varumyntet skiljer sig från Statsobligationer derigenom, att dessa sednare antyda pgenteligen hvarken mer eller mindre än Statsbehof, vare sig till verkställande arbete, som kän vara både productift och icke productift, eiler till efterkommandes godsgö. rande, och äro således icke mynt.
Statsobligationerne behöfva också vanligen högre ränta, och torde hafva sin a"vändbarhet vid andra tillfällen, t. ex. inträffande krig.
Jag anmärker härvid den framställning
Sorn jag i första motionen gjordt, nemligen att nationens öfverskott af spännemål borde belånas och magasineras förmedelst
V procents re-’ ferser, ställda på inlösen efter i å 3 mån&defå -$48 Den a 8 Februarii. presentation.
Jag anser denna åtgärd såsom ett försök i smått, till utrönande ej allenast af den fördelaktigaste form på varumynt. man äfven af den grad af förtroende hvarmed detta mynt emotiages af vår inrikes rörelse.
Skulle detta försök, lyckas, så torde deraf kunna härledas sättet huru en LäneBank i riket kunde upprättas, hvarigenom Riksens Ständers Bank kunde återställas till blott växel-Bank, hvilket återställande torde vara ett bland vilkoren för en alfvarlig realisation.
En sådan Länebak skulle endast meddela lån på varor som kunna pantsättas, des,s mynt således antyda varubehållning, löpa med ränta, samt den utställande myndigheten äga disconträtt i växelbanken under vissa omständigheter och för kortare tider.
Denna Disconträtts nödvändighet antyder genast att växel-Banken icke kan lemnäs handlöst uti enskild hand, utan står i ett visst förhållande till det allmänna.
Belåning på fastighet är stridande emot hvarje Bankinrättning; tillhör enskild omsorg.
Om obligationernefå nogcredit att till följe af deras räntegiivande egenskap utgöra liggande delen af rörelse-ca pita let (i cassa till speculationer, till egendomshandel m. m.) och det vahruförrådet som deraf representeras och emot dess utgifvande blifvit pantsatte, lyftas emot
Bankosedlar sorn derigenom försvinna ur rörelsen utan att densamma känner sig deraf skadad; så verkar ränte-myntet ett närmande af Bancosedel-beloppet till silfverfonden j och båda dessa myntsorter dela, sig emellan, de Den 2S Februarii.
»49 functioner som rörelsen fordrar af rikets mynt.
En ökad varu-production kan då erhålla tillra c keligt rörelscmedel, under det att Banco-: sedelstocken ej allenast icke ökas, utan deremot minskas och härmed anser jag den motsägelse upplöst och förklarad, som jag redan vid dess törsta angifvande kallade skenbar.
Detta räntemynts belopps rörlighet efter varumängden bidrager äfven att vid varubrist (t. ex. missväxt) bibehålla stadga i varuvärdet; ty den tnmskade varu-productionen påkallar förrådernes användning; panteme kunna ej lyftas utan insättning af lånebeloppet och penningestocken minskas af sjelfva varubristen, hvilken under nu varande penning»ställning verkar motsattsen, nemligen penningens fall, det vill säga varornas dyrhet.
Då sedermera en ökad production inträder med ökade varuförråd i spåren, utgår nytt räntemynt, sedelstocken ökas
Och varuöfverflödet kan icke höja penningevärdet, det vill säga sänka priserna, emedan sedelstockens okände motverkar sådant.
På dessa grunder skulle jag leda till det förslag, att alla lån på effecter skulle utgifvas i räntemynt, om jag ej ansåg försigtigheten fordra, att endast försöka i smått, på sätt jag i motionen N:o i vördsamt föreslagit; hvadan desse reflexioner hufvudsakeligen blifvit anförde till styrka för införandet af det mynt , som sålunda blifvit föreslagit på försök.
Men af det resultat i afseende på en blifvande realisation, som har ofvan uppkommit, att nemligen Bancösedelstocken skulle i möjligaste måtto bibehållas oförändrad intill 950 Ben 2 8 Februarii dess realisation kunde inträffa, föres jag på motionen N:0 6.
Till bibehållande af en i det närmaste, oförändrad BancosedeRtock» föreslås vördsamjt att Bankens länebitrgden til JernContoiret, Manufactur Discont en, Strömrensningarne och Götha Canal varda o förryckte bubehållne intill nästa Riksdag.
Denna motion torde till BancoUtskottet Varda remitterad
Till beredande ar en sjelfständig
Bankinrättning erfordras vidare att StatsVerkei för evärderliga tider varder från Banken åtskild.
Genom successiv afbetalning på StatsVerkets skuld till Banken, eller samma skulds totala afskrifning, afhugges denna knut, men upplöses icke; ty så länge Riksens Högiofl, Ständer äro nödsakade att ställa creditif på Banken, underhålles denna förening i. sjelfva verket.
Att utställa detta, creditiv uti Statsobligationer , synss ej öfverensstämma med dea fordran Kongl. Majit måste göra af Riksens Ständer, att nemligen äga en oafkortad til 1— gårrg att påräkna i händelse af krig , och.
Statsobligationers värde kan icke på förband beräknas} således .ej deras tillräcklig - Den 28 Februarii, het bero uppå ett i förhand bestämdt belopp.
Dessa inkast låta icke afvisa sig genom hvilken konst sorn helst i financeuppfinning; ty endast vara, eller varurepresentanter äga bär vitsord; en krigsCassa mäste bildas, en slutföljd» sorn leder mig lill motionen N:o ?.
Den försvarsstyrka, som hvarje land kat» underhålla uti fullkomligt skick samt utrusta till sin högsta verkan i krig, mäste &tå i något visst förhållande till välmåga och folkmängd.
Är denna styrka mindre än dea bör; så representerar den icke nationalkraften, och en sådan nation afsäger sig sjelf de lyckliga verkningar sorn politisk vigt k-an medföra.
Äc denna styrka deremot stöire ån d n bör, så suger den kraften från nationens inre lif, från sin egen rot och man kan säga att ett sådant folk i politiskt hänseende är mera skal äa kärna.
En noga afvägning emellan dessa nationens yttre och inre krafter öfvergår vida min förmåga och kanske hvarje enskildts; torde äfven vara underkastadt ett beroende af förhållanden Stater emellan, som endast bestämmas af tidehvarfvets caracter.
För mig är den satsen här tillräcklig, att beloppet af den omkostnad en nation kan använda till sitt försvar och underhåll på en stadig fot, är tillsit,! väsende ett Stat9 oeconomiskt resultat
Man invänder kanske att i farans ögonblick, et£ folk icke må sky utomordentliga ansträngnm-'
Sfi* Den 28 Februarii. gar för att bevara sin frihet;" men ansträngningarne tillbära kriget och kunna sällan länge ioitsättas då deremot försvar^styikans underhåll på stadig fot tillhör freden och måste underhållas oalbrutit.
Betraktar jag de anslag som uti Sverige angå krigsmakten, så visar sig oemotsägeligen att dessa anslag åtminstone icke kunna ökas; ty hvarifrån skulle val medlen tagas?
jag erkänner att det förtroende Högl.
Ridderskapet och Adeln behagat vid flere tillta!len visa mig dels i Val t till Ledamot af StatsUtskottet dels af revisionen öfver Statsverket, borde hatva försatt mig i tillstånd att lära känna rikets tilgångar, men för mina ögon hafva icke sådane visat sig, hvarmed 'detta anslag skulle kunna ökas.
Att öka bevillningen i rikets närvarande inre belägenhet, skulle icke vara rådligtj ty blotta egendoms-innehafvaren på förlag, så återverkar denna förminskning i vida högre mått på productionen.
Men productionen utgör Nationens inre kraft i nationelt hänseende; dess lördelagtigaste förhållande till nationens arbetskraft, förutsätter lull magt att sköta jorden eller näringen, och denna magt förutsätter förlag.
Är det nu en sanning, att S!itsanslaget för k'igsmakten icke kan ökas; men deremot en ovilkorlig fordran att en krigs cassa bildas så föijer tydeligen att den måste uppstå af besparingar i ett eller annat hänseende jag motser det inkast, att nationalförsvaret icke medgifver någon besparing; men jag kan lekt* anse denna krigscassa såsom nå - Den 28 Februarii.
953 gon indragning, utan blott ett nödvändigt återställande af krigsmakten på sådan fot att den kan i fullt dugligt skick röras i fält.
Årliga anslagen till arméens beväring, beklädnad, tross och utredning synas mig böra användas ej allenast till ersättning för hvad som årligen förslits, utan äfven till beredande af reservförråd för infallande krig.