Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men i den fullkomliga öfvertygelse, att ett upplyst Oeconornie- och BesvärsUtskott finner detta ämnet värdigt sin hela uppmärksamhet, betviilar jag ingalunda, att det saknar anledningar att så framställa det gagneliga af en på Statens bekostnad inrättad farande Post , som att utfinna och föreslå medel för densammas inrättande på ett sätt, att den svarade mot sätt ändamål, med fullkomlig kraft och consequence kunde intaga den nu varande Hålloch Reserveskjutsens ställe.
Herr Malmerfelt, Gustaf:
Frågan är väckt rörande skjutsens lindrande och mindskande i Wermland.
Alla,'sorn äro ålagde att bestrida skjutsen , veta och känna hvad kostnad och möda det är att fullgöra alla skjuts-inrättningar i detta Rike.
Jordbrukaren har blifvit ålagd, utan lottning, utan surrogat, att bestrida alla skjutsinrättningar i detta Rike.
Torde händt genom urminnes häfd.
De måste Den 13 April. således förskapa alla vägfarande — ifrån och med Mans Kongl. Majit hela raden utföre , tili och med den sämsta betjent på köpet.
Item alla diverse Köpmansvaror.
Dervid får ej Jordbrukaren åtnjuta samma förmån, som Skepparen:
Han betingar sin frakt innan han segiari nej!
Jordbrukaren, tryckt af alla möjliga onera, som tid efter annan kunnat uppnittas och påtänkas hvaribland med rätta bör räknas de ofta påbudna kallelserna af Herrar Landshöfdingarne att samlas på anvista ställen, att få säga:
Hvad befalles?
Dertill fordras äfven hästar för dem sorn dervid skola agera Fullmägtige.
Ändå måste Jordbrukaren kjutsa efter bestämd taxa.
Skjutsnings-skyldigheterne bestå i detta Rike allenast uti följande: 1:0 Kungskjutsen, som i alla tider varit, och hvaraf årliga KungshäStarne eller årlige hästar i gamla tider påfördes hemman:
Nu äro desse hästar intagne 1 rentan, som utgöres af Jordbrukaren} således har jordbrukaren fått den förmån att betala för hästar, sedermera att prestera hästar vid skjutningen 3 hvarför Städerne alldeles undslippa Kungskjutsen , har jag aldrig kunnat pånitta.
Det är visst:
Största delen af Städernas invånare äro Borgare} men Borgarerätten medför ej någon lag att undslippa betala eller deltaga i Landets allmänna onera. 2:0 Hållskjutsen, hvarvid en del Städer underhjelpa Landet, dock alltid med högre skjutslega- 3:0 Kronoskjuts- Märkligt, att Städerne både för sina gardar och sin jord äro Såkallade att deltaga i denna skjuts.
Krono - Den 13 April, 191 skjutsen består merändels deri att fortskaffa manskap, deras kläder, gevär, ammunition, proviant, krut och saltpeter.
Visst voro mina hästar med 1S08 och flera andra hästar på Kronoskjuts och forslade Caffebönor, Socker, nr. m- för 2 sk. milen} men sådant måste sällan hända.
När Hemman och Städer äro skyldige deltaga i Landets försvar, manne då icke Städerne borde, efter deras gårdars och jords storlek eller värde, deltaga i Kronoskjutsen?
Visst undslippa större delen af Städerna numera hålla Båtsmän i krig eller fred, utan betala en ringa och obetydlig afgift derför j men skola de derföre undslippa Kronoskjutsen, som de ej betala det mindsta för denna frihet? 4:0 Courierskjutsen.
Städerne äro äfven befriade ifrån denna skjuts.
Jag kan ej påminna mig hvad år denna skjuts blef ålagd Jordbrukaren} men det kommer jag ännu ihåg, att denna skjutsinrättning korn lika så hastigt på oss, som när man i hast börjar nysa.
Af Fjerdingsman blefvo vi bådade att i Staden, der vi ej höllö Hållskjuts, borde vi infinna oss klockan 6 om aftonen, der vänta i 24 timmar för att se om någon Courier ankommer, som påfordrar hästar.
Flere dagar gingo förbi, innan någon Courier ankom.
Så sker än i dag:
Hästar och karlar ligga hela dagen och göra intet.
Jo! inom kort tid lärde alla unga drängar sig att så väl spela kort, att den största mästare i kortspel knappt skulle vunnit på dem.
De spelte väl ej höga spel blott en sup ur det stora glaset skulle den bestå som tappade.
Dessa unga drängar lärde roye - 192 Den 13 April. ket annat under tidens fruktlösa förnötande j som jag ej här hinner specificera.
Förut har alltid en Courier tagit Hållhästar.
I Städerna äro hästar snart i beredskap.
Der kunna de ej tryta.
Att Landet kunde undgå att ligga och fruktlöst förnöta sina dagar på Courierskjutser, vore nyttigt.
Hvad åter Hållskjutsen i Städerna angår, har Stockholms Stad, utan Landets tillhjelp, sjelf i alla tider bestridt denna skjuts.
Att släppa en fet, vacker och förnäm statshäst i skjuts, vore rent att förrin* ga högheten och rangen på ett sådant högdjur.
Andra utvägar måste påfinnas.
Borgare, som fingo namn af åkare, antogos, hvilka inom Staden skulle fortskaffa högfärden och lättjan, så ofta de hade en 12 sk. att uppoffra Äfven skulle desse åkare skjutsa Resande.
Skjutslegan var för knapp.
Åkarne blefvo Borgare; men inga betalare.
Än värre:
De förmådde ej bestrida Hållskjutsen.
Den säkraste och bästa utvägen uppletades.
, att andra Stadens hästar undsluppo skjutsskyldigheten.
Högre taxa utfärdades årligen, hvad milen borde betalas med.
Efter sorn myntet försämrades, ökades taxan årligen.
Ännu mer:
När väglaget var elakt om våren, påöktes taxan ännu mer.
Deraf blef ingen brist på Bondhästar i Stockholm, som bestredo skjutsen, att tyngden på Åkarne blef obetydlig.
Borde således af den grund icke alla Städer , utan Landets tillhjelp , bestrida sin Hållskjuts sjelfva?
På 1760 talet betaltes för milen af en häst 3 sk., som då var specie mynt - II.
193 mynt eller i plåtar.
Då gällde en tunna Haf ra 22 24, allrahögst 28 sk. specie- När en då skjutsade 4 mil med ett par hästar, förtjentes en tunna hafra; ändå knotade alla den tiden, att skjutslegan varför liten, men hästar tröto sällan.
Nu få de J2 sk- milen; således när någon skjutsar med par hästar 4 mil, får han 2 R:dr Banco eller 3 R:dr Riksgälds.
Att bafran dessa år kostat 7,8 å 9 R.dr Riksgälds tunnan, ofta mer, veta alla.
Således fås nu, efter ett medium å 8 R:dr tunnan, |:dels tunna bafra, när man skjutsar 4 mil med par-hästar, då likväl samma 4 mil på i76o;talet, efter 3 sk. för milen, betaltes med en tunna hafra.
Hvaraf kommer sådant?
Jo deraf, att Banco* myntet kallas specie, men är ej specie, när Sedeln ej inlöses efter ordalydelsen.
Född och uppfostrad i ail enfaldighet på landsbygden , vågar jag ej tala om det förunderliga odjuret, som kallas Växelcours.
Det vet jag, i min barndom omtaltes af mångå spökeri och trolldom.
Få vågade bestrida sådant.
Upplysningen har bannlyst alla vidskepelser, att ingen tror sådant mer.
Anskaffa Speciemynt i rörelsen , att Bancosedeln inlöses efter ordalydelsen, tror jag att inom kort tid allt spökeri om Växelcours skall aftyna ja rent förfalla.
Häraf torde vara utrönt, att det är en ren omöjlighet att någon kan er.treprenera om hållskjutsen på annat sätt, än att hvart hemman årligen skall betala en hög gärd Huru skall sådant kunna verkställas, då Jordbrukaren är förut så onererad , att restantier af Bevillningen gå ej Ridd. 0. Ad.
Neo 2/. 26. 194 Dm 13 April* ut annat än med Auctioner årligen?
Ändå blifvcr brist att utpressa allt.
Vore då ej bättre, att Landshöfdingarne årligen med de Deputerade , som vore närvarande vid Markegångstaxornas sättande, då utsatte hvad skjutslegan för året borde vara, allt elter som markegängen för en tunna halra är.
Att inrätta Forvagnar på alla strykande landsvägar, är och förblifver en ståtlig inrättning, att dermed fortskaffa Resande, köpmansvaror och paketer 3 men att Jordbrukaren skall bidraga till denna kostnad, synes obilligt.
Vore det tillgång på allmänna medel att underhjelpa dessa Forvagnar i början , visst vore det både nyttigt och billigt.
Om de finge en helt liten fattigdel med af hvad Götha Canal fått och framdeles åstundan få , torde saken vara afhjelpt, jag bör äfven något orda derom, att Städernes hästar alltid fatt högre skjutslega än Jordbrukarens.
Orsaken dertill torde vara'
Borgaren är så kallad Ståndsperson; behöfver således bättre kläder och föda än Bonden.
Borgaren säger: halra, hö och halm kosta pengar i Städerna; för jordbrukaren växer allt sådant medan han sofver.
Borgarens häst kostar mera att sko åt Smeden, ty Bonden skor sin häst sjelf.
Dessa laga kraft vundna skäl vågar jag ej afdömma, utan underställer sådant andra kunniga mäns afdömmande.
Det vet jag, att Jordbrukaren får resa 1, 2 å 3 mils väg till Gästgifvaregården lika lång väg hem, om han ej får skjutsa.
Vänta på skjuts för intet 24 timmar, som händer ganska ofta på de mindre vägarna.
Dessutom vid Gästgifvare - t) en 13 April. gården bygga hållsta 1! för sina häAar, äfvert hällstuga att vistas uti, när deras drängar äro på håll.
Äfven reparera dessa hus.
Deremot bor Borgaren på stället, leder sällan sin häst ur sitt stall förr, än den tingade skjutsen ankommer.
Är skyldig vänta en timma för intet, sedan får han väntningspengar.
Hvilken af dessa bör ha större skjutslega?
Är de"t jordbrukarens skyldighet fortskaffa Ostron, Hummer med flera köpmansvaror för utsatt taxa, mer än Skepparens?
Bör jordbrukaren fortskaffa Utländningar med sin skada?
Likså Köpmännerna till och från aila marknader?
Jordbrukaren har ej rätt taga sina hästar att färdas med, då de stå i hållstallet, om han bor en mil nära gästgifvaregården, Borgaren deremot , som bor näst Gästgifvaregården , tar hållhäst när han behagar , i synnerhet när väglaget är elakt.
Jordbrukaren har svårt resa långa vägar med egna hästar hvarföre?
Det fins ej säkra stall eller vagnshus på Gästgifvaregård, mindre hafra, hö och hackelse, om man derföre ville erbjuda dubbel betalning.
Om sådant vore att tillgå på alla Gästgifvaregård'^, visserligen reste mångå med egna hästar.
Hvar och en bör besinna, att, när Jordbrukaren i samma vecka råkar ut för Häll-, Kron- och Courierskjuts, som ty värr ofta sker och händer, då få hans hästar galoppera hvarenda dag i hela veckan.
Den som då ej har flera hästar , än han skall skjutsa med , kan ej reda sig.
Således måste numera hvar Jord brukare, sorn vill ha goda hästar, hålla dubbelt antal af hästar, emot hvad hans skyldig - ic6 Den 13 April. het är att skjutsa med.
Sådant är en obotlig skada för Jordbruket och Boskapsskötseln.
Den som kan uppfinna något annat medel, än att årligen sätta 'Markegång på hvad milen ko«tar alla årstider, att lindra Jordbrukarens skjutsnings-skyldigheter, förtjente med rätta premium af hvarje hemman, som är ålagdt att skjutsa; ty nu mera vilja alla åka; men få vilja skjutsa för 12 sk. i papper milen, utom de fattigaste Bönder och Torpare, som endast nöden drifver dertill Visserligen skjutsa andra godvilligt; men för högre betalning.
Hvart 14 de dygn äro de fleste Jordbrukare skyldige att, hela året omkring, ligga på hållskjuts.
Detta är en respectabel utlaga, som ej göres mindsta afseende på vid Bevillningens b s ammande.
Af allt detta torde va>a och förblifva en ostridig sanning , att Jordbruket, som skall bestridas med Torparaibete-, gilver i afkastning
Torparlön för all möda och arbete, som dervid skall användas.
Herr af Wingård, ff'ohan Didric, utbad sig, i anledning af hvad Herr Spaldencreutz behagat yttra, endast få nämna, det han, såsom ett vilkor för verkställigheten af sitt förslag, ansett inrättningen till en början blott böra sträcka sig till en väg.
Erfarenheten kunde derigenom vinnas, och visa möjligheten af och sättet att derefter verkställa en dylik inrättning på flera vägar.
För öfrigt yttrade sig Herr af Wingård känna, det motioner i samma ämne äfven inom BondeStåndet blifvit gjorda, och begärde, i anledning deraf, att få com - Detl 13 April. 197 inunicerä sitt Memorial med de öfriga respectiva Stånden, i hvilket fall han trodde, det åtskillige af bemälte Stånds Ledamöter skulle sig med honom förena.
Herr af Wingårds Memorial, tillika med de dervid gjorda anmärkningar, remitterades tili Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottet, och blef det Herr af Wingård tillåtet att berörde Memorial med de öfriga respectiva Stånden communicera.
Vid förnyad föredragning af Herr von Heyne s i sista Plenum upplasta
Dictamen, yttrade sig Friherre Mannerheim, Lars Angnst: Med Eders Excellences Högvälborne Herr Grefvens och E.andtMarskalkens samt Höglofl.
Ridderskapets och Adelns bevågna tillstånd , torde mig beviljas, att med några anmärkningar till vederbörligt Utskott beledsaga ifrågavarande Memorial.
Sedan den värde Författaren anfort de skäl i allmänhet, på hvilka han grundar sina önsk» ningar, så väl för en jemnare indelning af den oroterade jorden, som ock att dess skyldighet att under krigstid uppsätta Manskap måtte förvandlas i en årlig afgift i Spannmål, så länge krig varar, sammanfattar han dessa sina önskningar i j.-ne hufvudmoment. 198 Den 13 April.
Usta innehåller:
Att all til!
Extra Rotering skyldig jord måtte jemnare indelas till utgörande af detta besvär.
Uti denna delen är jag med den värde Ledamoten alldeles ense.
Det är rättvist, att denna jords skyldighet att bidraga till Fäderneslandets försvar med personer, ehvad den verkligen utgöres i personer, eller, enligt hvad sedermera bldvii påfunnet, i hästar, eller i tunnor spannmål, jemnt fördelas.
Den oundvikliga hast, hvarmed Roteringen verkställdes, den olikhet i fördelning, som derigenom förorsakades, påkallar jemnkning, och då Riksens Ständer vid 18°y ars Riksdag förbehållit sig att, enligt So. §. af Rege/ ingrFonten, vid nasta Riksdag rörande detta ämne öfverlägga och besluta , torde det ej kunna anses för tidigt, att nu, på den 3.'dje, saken företaga.
Det s:dra momentet upptager i sammanhang med det na grunderna för Extra RoteTingens indelning.
Uti allt hvad med billighet kan förenas, är jag äfven i denna del med författaren af enahanda tanke , men jag tror dock, att, till vinnande af ändamålet, skalf finnas användbart, hvad Riksens Ständer vid 1809 års Riksdag beslutit, att Extra Roteringen skulle indelas efter de grunder och den method som med den förut i hvarje provins verkställda ordentliga regleringen och dm oroteracls Sordens kända förhållande emot den roterade närmast står att förena.
Uti 3rrlje momentet föreslås: 5,Att hvar je Extra Rote, från det arets början då krig Den t 3 April.
199 5,är förklaradt och så länge kriget fortfar, be”talar årligen 3 tunnor Spannmål och dermed ”är för all Extra Ro.eringsskyldighet fri.”
Det är i denna del , som jag är af alldeles olika tanke med den värde Ledamoten, och jag tror mig kunna bevisa, att hans framställning strider emot de för, det utomordentliga försvaret Jagde grunder.
Enär, i anledning af Kongl Majlis till Riksens Ständers medborgerliga och eniga bedömande öfverlemnade frågor:
Riket skulle försvaras, och huruvida den ela varande Krigsmagten dertill ansåges tillräcklig , Riksens Ständer beslöto den nyligen med så mycken framgång begagnade Beväringen, fastades vid detta beslut det uttryckliga , oskiljaktiga och förutgående vilkor, att all orotetad Jord skulle under krigstid uppsätta manskap, i likhet med den förr roterade.
Till bevis deröfver tjena följande ställen i Oeconomie- och BesvärsUtskottets Betänkande af den 30 Mars 1810, hvilket Riksens Ständer antogo såsom deras :
Såsom det första medel till Rikets ökade försvar bör all nu inom dess gränsor varande oroterad jord, af hvad namn och beskaffenhet den vara ma, de Boställen endast undantagna, som af i tjenst varande militära personer innehafvas, så snart
Riket med krig hotas eller oroas, genast uppsätta och med beklädning förse det emot samma jord svarande Försvar s-manskap, hvilket Kongl. Majit äger att pä en 200 Den 13 yjprit. gång mel or din aira arméen låta uppbåda och utcommendera.
Under förbehåll, att ofvannämnda extra rotering af den hittills oroterade jorden vid påkommande krig ofelbart blifver verkställd, samtycka Rikets Ständer, att, när Rikets gränser af fiendtligt anfall hotas eller oroas, För stärknings-manskap. må uppsättas , med följande vilkor och efter nedanskrifne grunder, Så väl i första punkten nämnde nyroterade Soldater, som det nu stadgade
För stärknings-man. skåpet inför lif vas till alla delar med det InfanteriR gemente, sorn närmast dem befinnes indeldt, ställas under detta Regementes befäl och njuta samma sold och förplägning af Kronan, ifrån den dag då de vid Compagniets eller Regementets vanliga samlingsplats inställas.
Hvem finner väl ej af allt sådant, att grunden, så väl för Beväring som för Extra Rotering, är det directa försvar, som endast och allenast åstadkommes.genom stridbara personer, genom den ädlaste af alla varelser menniskan, men alldeles ej det indirecta, som kan vinnas genom kreaturet Häst eller liflösa tinget Tunna Spannmål?
Att afsigten med Extra Roteringen är den rigtiga, den billiga, att med dess personal mindska behofvet af Beväringens.
Den är ett högtidligt löfte, gifvet till Beväringen, lika så heligt, som det rörer en ömtålig sak, och som ändamålet är ädelt.
Hurudan blir då följden af Tunnor Spannmåls sättande i stället för personer?
Ingen an - Den 13 April.
201 nan än den , att den oroterade Jorden betalar en extra skatt, och att Beväringen äfven tillsläpper den personal af stridsmän Extra Roteringen bort utgöra.
Enär Beväringen sålunda pålägges Extra Roteringens primitiva skyldighet, synes ock deraf följa, att det af den senare erlagde aeqvivalentet borde tillfalla Beväringen såsom ersättning.
Men huru är det möjligt att bestämma beloppet af denna ersättning, enär i Beväringsåldern sådane personer skola finnas, som icke tillåta att deras värde evalveras i Spannmål, eller i hvad som helst, och då äfven ibland ägare af oroterad jord sådane skola finnas, hvilka, när fråga är om verkligt behof af att försvara Fäderneslandet, skola stöta ifrån sig all beräkning af enskildta fördelar.
Jag bestrider således all förvandling i Spannmål eller hvad annat, vare sig under krigstid eller äfven derimellan, af Extra Roterings-skyldighet att uppställa personer, såsom alldeles oförenlig med de för inrättningen af Beväring lagda hufvudgrunder.
Då det måste medgifvas, att den Rotering, som, i anledning af 1809 års Ständers Beslut, blifvit verkställd, icke öfverallt skett med den noggrannhet, som vid en mognare pröfning och närmare jemförelse af hvarje Hemmans olika godhet kunnat äga rum __ då Nationens billiga fordran, att de bördor, 202 * Den 13 April. sorn elen för Statens väl eller upprätthållande sig åtager blifva efter rättvisa grunder fördelade, icke, hvad Extra Roteringen angår, blifvit i alla orter af Riket uppfylld , så synes Herr von Heynes förslag om en allmän jemk. ning i grunderna för Extra Roteringen, och om en ny taxering af all före 1809 oroterad jord , icke sakna billighet
Den brådska, som rådde vid Roterings förrättningarna och so.n k?nske af då varande omständigheter var en följd, skulle nödvändigt på ett och annat ställe loran eda till misstag, och dessa böra utan tvifvel rättas, der de kunna igenfinnas»
Deremot kan jag icke instämma uti Herr vou Ht ynes project, att hvarje Extra Rote un-; der krig, trän det årets början då kriget är förklaradt, borde erlägga tre tunnor Spannmål årligen så länge kriget fortfar, emot befrielse från vidare Roterings • skyldighet.
Jag utbeder mig att r Korthet få anföra de skäl, som grundat mitt omdöme i detta fall.
Om de de reglor 1’ allmänhet stå fast, att ingen f örfattning bör ändras, utan så vida den finnes olämplig, och att ingenting nytt bör ar.tagas blott derföre att det är nytt, torde de i synnerhet böra gälla, då fråga är om sådana Författningar, i stöd af hvilka Contract blifvit afslutade emellan enskildta.
Sådan är Författningen om Extra Roteringen.
Öfverenskom nieber hafva ^blifvit träffade emellan Rotehållarne och Soldaterne , i förlitande på Den 13 April. 203 den helgd, rom bör åtfölja Konungs och Ständers gemensamma beslut.
De fleste åtmindstone ganska många Rotehållare, hafva legt sina Soldater icke blott lör det första infallande krig, utan för lifstiden.
Soldaten har på många ställen erhållit Torp, för hvilka han gör dagsverken i fredstider, hvaremot de för hans räkning skötas af Rotehållarne under krig.
Jag frågar f
Är det rättvist att upphäfva dessa aftal, slutade med full tillförsigt till ett fattadt authentiskt beslut?
Soldaten, som, emot försäkran om en tarflig utkomst, uppoffrat sig åt Fäderneslandets tjenst, bör vara trygg , att det yrke han valt skall försörja honom.
Rotehållaren åter, som redan anskaffat Soldat och utgifvit en dryg lega, har derigenom afbördat sig det mest känbara af Roterings skyldigheten.
Denna lega hade blifvit betydligen mindre, om den blott varit ämnad till vedergällning för ett enda krig.
Har han ej, om han nu blir ålagd att lemna Spannmål i stället för att hålla den Soldat han en gång anskaffat, skäl att klaga att han blifvit förledd till en onödig och likväl betydlig utgift?
Vid det Nådiga förslag, seni år 18 n gjordes Extra Rotehållare, att gifva Säd emot befrielse från skyldigheten att hålla Soldat, har Nationens önskan temligen allmänt blifvit yttrad.
Jag tror, lika med Herr von Heyne, att man i allmänhet ansåg den afgift af 5 tunnor Spannmål, som föieslogs vara för dryg, sär - 20,4 Den 13 April. deles i en tid då alla Rotehållare anskaffat sina karlar; men jag anser ej detta skäl hafva varit det enda, som föranledt dertill, att Kongl. Maj:ts Nådiga Förslag ej allmänt blef antaget.
Man erinrade sig, huru 1809-års Seander glömt att Säterier i hela Riket och In■ sockne-hemman uti Skåne, Halland och Blekinge, från äldre tider tillbaka blifvit frikallade från Rustnings-Skyldigheten, och man befarade till äfventyrs att andra Ständer, i en må hända aflägsen framtid, skulle glömma, att sådane Hemmansägare nu ytterligare betalt en afgift i Spannmål för att slippa hålla Soldat.
Man fruktade, att denna afgift skulle med tiden blifva förvandlad till en grundskatt, och att Säterierne ändå, med densammas bibehållande, skulle roteras, om Fäderneslandets behof det framdeles fordrade.
Jag känner Hemman som, ej från så aflägsna ti. der, köpt sig fria från Roterings skyldigheten och ändock nu blifvit tvungne att hålla Soldat.
De täta förändringar, som föregått med Militairen sedan 1808 , och den ovisshet om Fcrfattningarnes bestånd, som af dessa förändringar varit en följd, göra kanske en sådan farhåga ursägtlig.
Man har under loppet af fem år, från 1808 till och med 1812, sett flera ändringar i detta afseende ske, än under ett hundrade förutgående år.
Man har haft Landtvärn , Förstärkningsmanskap , Extra Rotering och Beväringsmanskap.
En gång böra väl dessa täta förändringar upphöra.
Jag tror, att Nationen önskar det, och den önskar det med
Den 13 April. skäl.
De leda till en osäkerhet som är skadligare än sjelfva ämlringarne, hvilka jag medgifver kunna vara billiga och nyttiga, om de åsyfta en jnnnare fördelning af ett allmänt onus, men icke om de hafva för föremål att tillintetgöra på god tro afslutade Contract, eller att rubba grunderna af en med Lags'if tande Magtens Ivfall verkställd Rotering, så vida ej en allmän förändring af Indelningsverket kommer att äga rum, till mindre tunga för Landet.
I sammanhang härmed torde det tillåtas mig att fästa Köglofl.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på ett ämne, sorn väl icke har oskiljaktig gemenskap med detta, men som likväl ej är för detsamma alldeles främmande.
I Skåne, der Extra Roteringens permanence blifvit föreslagen, har. det skett med förständigande, att de, som ej infunno sig vid de sammankomster, sorn till öfverläggning härom blifvit utlyste, borde anses soiri hade de bifallit förslaget.
Då jag är öfvertygad, att ett sådant sätt att fastställa en förändring i en redan antagen allmän börda, ej instämmer med Kongl. Mapts
Nåd ga och rättvisa tänkesätt, som vill bibehålla Beskattningsrätten helig, hemställer jag, om icke Högiofl.
RiIderskapet och Adeln skulle behaga jemte de öfriga RiksStånden hos Kongl.
Maj t i underdånighet anhålla, att de Kungörelser, som blifvit utfärdade af ofvannamnde innehåll, ej måtte lägga hinder i vägen för deni som icke ännu öfver det framställa Förslaget sig yttrat , att fritt få, efter förekommande omständigheter, sig deröfver utlåta. 206
Herr Grefven och Landt Marskalken samt Höglofl.
Ridderskapet och Adeln torde tilllåta, att detta mitt anförande blifver till Allmänna Besvärs- och OeconomieUtskottet remitteradt, dit förmodligen Herr OfversteLieutenant von Heynes Memorial kommer att öfverlemnas.
Herr ven Heyne: Genom Herr Friherre
Mannerheims anmärkningar och citationer har jag hemtat den upplysning, att jag kanske misstagit mig om principen för Extra Roteringens utgörande, då jag i 3-‘dje punkten af mitt Memorial föreslagit, att under Krig endastunder Krig — i stället för Roteringskarls uppsättande, erlägga i spannmål en årlig afgift.