Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
ByggningaBalken förut är förändrad, föreslås vördsammeligen, att hvar och en Hemmansägare äfven må vara berättigad, att utan vilkor och förbindelse att ingå i allmänna Brandförsäkringsverket, skilja sig från allmänna Brand, stodsföreningar, med tillkäimagifyande derom hos Den I Martii. hos Landshöfdingen eller HäradsRätten; men att, till betryggande, för större kostnader än förut, borde de qvarblifvande i Brandstodsförening icke komma att erlägga brandstod i annat förhållande än till det hemmantal, hvari de förut deltagit, så, att om t. ex. i ett Harad af 4o mantal, 20 frångått Brandstodinrättningen, hvarje mantal af de återstående tjugu, blott erlade en fyrationdedel, af förut på Häradet belöpande ersättning, och hvarvid äfven borde tilläggas^ att de sorn erhållit brandskade-ersattning, icke blefvo beiättigade att skilja sig ifrån den inrättning, der de en sådan förmon tillgodonjutit, åtminstone icke förr, än de i brandstod utgifvit det belopp, som kan svara emot den fördel de af Brandstodsinrättningen njutit.
Jag anhåller vördsammeligen att detta anförande till Lagutskottet remitteras.
Grefve Gyllenborg, Johan Henning'.
Ibland de olägenheter som Landtmanneri får vidkännas, är den icke obetydlig, att nöd-; gas emottaga kringvandrande personer, väl med pass försedde, men stundom af sådan beskaffenhet, att det dermed åsyftade ändamål icke uppfylles.
Jemte andra kringvandra Gesäller, permitterade Soldater och Båtsmän, förpassadé till aflägsnare provincer, de förre ofta att söka Bil. till Ridd. 0. Ad.
Fr. 2 Band. 4 5® Den i Martil. antagas af Mästare i någon aflägsen stad, äfvensom de sednare att söka arbetsförtjenst, besöka slågtingar, eller i andra ändamål, ulan att i passet år föreskrifvet bestämdt ställe dit förpassningen leder, tiden då den förpassade borde ankomma till föreskrifven ort, eller vågen sorn densamma borde färdas, hvaraf blifver en följd, att innehafvare af sådana pass kunna verkställa deras vandring, så långsamt och med så mångå krokvägar de finna för godt.
Landtmannen år likväl nöjd då deras besök icke hafva andra påföljder, ån att blott meddela desse besökande mat och herberge, stundom äfven understöd, och har man förbindelse åt Svenska Nationalcaracterens godhet, att detta förpassningssått icke oftare, ån som sker, leder till menligare följder; men då det obestämda i förpassningar, hvarigenom den förpassade kan fortskrida i sin vandring så långsamt honom godt synes, utan att någon derföre åger lägga hinder i vågen, kan blifva vådligt för allmänna så* kerheten, och det år af större angelägenhet att lemna uppmärksamhet åt de gående ån åkande resandes förpassning, tror jag icke anledning saknas till det tillstyrkande, att i alla pass, för gående personer, som ifrån SlottsCancelliet, Landshöfdingesåten, ståder eller andra vederbörlige autoriteter emanera, borde bestämdt utsättas, jemte desiinstionsstållet, vågen som bör följas utan rättighet till afvikande, vid ansvar, och Gåstgifvaregårdarna till nåstintill belägna
Lån, der påskrift å passet meddelas, äfvensom,' med beräkning af reseiid, minst 2 mil om dagen, det torde vara lämpligt att derom meddela fö - Den 1 Martil. t reskrift; och torde till vinnande af åndamålet så vida icke allt för mycket besvär derigenom beredes blifva, såsom oontrollerande gagnelig!, om förteckningar upprättades af de authoriteteter som förpassning*!- meddela, upptagande förpassningames innehåll, samt äfven af den föregående sista påskriften, då passet ifrån annan authoritet blifvit utfärdad, för att deraf kunna utröna, huruvida föreskiifterne blifvit behörigen iakt tagne.
Jag anhåller vördsammeligen afl detta anförande må till Oeconomie- och BesvårsUtskottet remitteras.
N:o ig.
Herr König, Jokan A.'.
Vid alla Riksdagar har det visserligen Varit
Bevillningsutskottets berömliga omsorg och bemödande att på säkra grunder fördela beskattningen.
I sista Bevillningsstadgan har det dock håndt att en högre afgift blifvit ålagd för utsatte capitaler, som icke äro intecknade, S.n för dern som äro det.
Då likväl det år en stor förmon att hafva sitt capital försäkrad t genom inteckning, i stället att andra utestående capitaler kunna vara underkastade många tillfälligheter till långifvarens osäkerhet, hemstålles ödmjukast att den omständigheten måtte med Höglofl.
Ridderskapefs och Adeina bifall till Bevillningsutskottets handläggning vid förestående Bevillningsstadga, remitteras, att en helt omvänd ordning malte iakttagas och således 52 Den i .liars. den afgift, sorn i sista BerillningsFörordningen år ålagd oiiitecknäde eapitaier blifva ålagd de intecknade, och de lörre för framtiden njuta den lindring i afgift, sorn de infecknade genom samma stadga åtnjutit sedan sista Riksdag.
Hvar och en torde anse detta så billigt, att jag icke tror mig fela då jåg ödmjukast hos Högvålborne Herr Grefven och LandtMarskalken saint Uöglriflige Ridderskapet och Adeln anhåller att detta Memorial till vederbörligt Utskott måtte remitteras. 20.
Herr Königh Johan A.'.
Långe nog har man vid de olika tillfålleri och stållen då mått, mål och vigt nyttjast, blifvit gåckad genom deras olikhet, dels på särskildta platser eller verk, dels för olika varor, aå att den ene eller andre ofta icke vetat om honom skett rått eller ej.
Det år vål att ett sådant förlitande gifves medborgare emellan, att misstroende icke åger rum; men det år bättre att en sådan tydlighet gifves, att alla begripa förhållandet och att ingeri orätt kan ske.
Nu år det annorlunda.
Hvad kan ock vara orimligare, ån att det finnes tvenne tal, som kallas aooo, eller att 1200 skall stundom kallas 1000; att 25 marker skola heta ett Lispund, då likväl detta aldrig består af mera ån 20 marker; och att
Skeppundet på olika stållen och för olik* varor har olika innehåll?
Så många skiljaktiga vigter finnas nu, att den yttersta redighet bé^ Deri i M'U't/r\
53’ höfves för alt ej confnnderasj och ulan annan gillig orsak än vanan, har man bibehållit en annan vigt för Stap.elståderne, en annan för Uppsl åderne; äfvensom vid Järnbruken en olika vigt eiler beräkning för Malm, Tackjern och Stångjern, samt Annu en annan för Victualievaror, då likväl allt kan och synes böra vågas efter enahanda grund, så att köpare och säljare lika begripa beräkningen.
En Comittée var i mångå år förordnad att utreda detta ämne, der likväl hela saken hjerpes genom en enda befallning, att icke annan vigt eller beråkningssått må på något ställe ^ller för någon vara nyttjas, än en och densamma.
Huruvida måtten,, målen och vigterne böra indelas i decimaler eller förblifva sådane de nu af Allmänheten brukas, och hvad vigterne angår år genom den så kallade Betsmannen allmännast, understålles i ödmjukhet närmare pröfning.
Ehvad härom förordnas, är ändamålet vunnit blott ett och samma mått, mål och vigt komma att gälla öfverallt i Riket och i all slags handel.
Att mången, sorn nu invant sig vid gamla bruket, skall i början finna sig besvärad, år väl, onekligt; men snart skall detta förgå, och ingen skall gifvas, sorn icke efter någon tid skall finna förändringen eller rättelsen lika god, som den verkligen år behöflig till upphåfvande af oreda.
Det lilla motskålet att
Allmänheten nu har sina målkårl och vigter annorlunda indelta, ån kanske vid förändringen, 54 Dea i Martii, kan finnas redigast, är för svagt ätt motverka; ty snart och för ringa kostnad får man dera ändrade och omjustersde, hvilken förrättning dessutom år Landtmåtarne åjagri mot ringa afgift samt för öfrigt bör i alla Salubudar årligen iakttagas.
Men då fördelandet i fjerde- åttonde- och i6;dedelar o. s. v. torde förefalla lika lått som i decimaler och icke så snart förfaller i brutna tal eller så kallade Bråk, saint nu år allmännast, torde allt, eller så vål vigterne sora måtten och målen dervid kunna förblifva; och för redighets skull allfr så kallade öfvermålskappar vid ali mätning försvinna.
Saken beror blott på ett förordnande om lika förhållande öfver allt.
Man skall vål säkerligen rörande Jernvigten finanda, att inrättningen i Bergslagerne nu år sådan* att jernet* enligt talesättet, arbeter sig sjelft, hvarmed lärer förstås, att det qvantum mahn, som der kallas ett Skeppund, skall innehålla så manga Lispund eller så stor öfvervigt, att hela afbrånningen vid Tackjernstillverkningen kan afråknas, och ett så kalladt Skeppund Tackjern erhållas ur del qvantum som med sin öfvervigt kallats ett Skeppund malm, samt vidare och på samma sått ett Skeppund Stångjern utaf hvad som anses för ett Skeppund Tackjern, så att når man vet huru mänga så kallade Skeppund malm man har, vet man ock huru många Skeppund jern man kan påräkna sig äga.
Jag medger vigheten häraf; men intet Bruk lärer åga så okunnig betjening, att den ej kari uträkna dei ändrade och proportion Den I Martil. 55 nelia förhållandet, samt Patronen sjelf, utan egen möda, lå lika rigtig kännedom om hvad han åger.
Invändningen måste ock icke vara så betydlig, emedan malmens förhållande år under-*- kastad mycken olikhet genom dess iner eller mindre rikhaltighet: och uträkningen år lätt gjord, hålst följden blott blefve
,en proportionerad minskning i priset för Mahnskeppundet, når det innehölle mindre vigt eller verkligt värde.
Men om emot förmodan en rubbning i vägningssåttet möjligen vore för Bergslagerns otjenlig i det ht la eller hvad Malmen och Tackjernet angår, synes dock den ändring vara högst behöflig för hela Allmänheten, att ett Skeppund Stångjern och. allt Manufactnrsmide, åtminstone när det såljes eller afgår från Bruket, beräknas på lika sätt och till lika mångå Lispund och Marker, sorn ett annat eller Victualievigts Skep. pamf eiler den vigt, som i allmän handel och vandel år eller kan blifva bestämd.
Om en dubbel uträkning blefve häraf en följd förBruksbetjeningen; rörer den och endast dem, hvars kunskap och öfning skall härvid lätt reda sig; och hela Allmänheten, som ej åger samma upplysning i Räknekonsten, skall härvid vinna en betydlig förmån i det den då kände vigten gf hvad han köpte och kunde se oin möjligen ett misstag eller orättvisa skett.
Om hela förändringen i nåder 01 befalles. att taga sin början med nästa Nyår, efter hvilken tid intet annat mått, mål eller vigt bör i någon handel få nyttjas, ån den som nu blifver påbjuden, skall hvar och en dessförinnan
Den i Martii. hinna anskaffa sig nödiga mått, mål och vigt?»!, i fall, emot förmodan de nu, så vål för våta’ som torra varor, allmänt i handel brukliga måtten , målen och vigten med dess nu varande indelning icke skulle kunna fastställas, och hela oredan således på en gång försvinna genom enhet och likhet öfverallt.
Något mera eller flera omständigheter be~ höfvas icke, ån ett allmänt gällande
Påbud nied »trångt förbud mot alla afsteg derifrån, om hvilkets utfärdande jag i ödmjukhet vågar föreslå att Riksens Höglollige Ständer ofördröjligen hos Kongl. Maj:t i underdådighet anhålla sedan saken, blott för grunderne till måttens, målens och vigternes indelande, varit till OeconomieUtskottets skyndsamma utredande remitteradt.
N:e 2.1,.
Herr Konig, Johan A.'.
I ett tidehvarf då Litteraturen vunnit en sådan tillväxt att större
Verk i flera lårdomsgrenar utkomma, och då ordning äfven i de minsta delar åsyftas, torde det tillåtas att väcka uppmärksamheten på en sak, som ej mindre kan i sin mon vara gagnelig, ån ländande till Verkens prydlighet, men egentligen rörer stadgande för ett af vårt Lands mindre Manufacturlnrättningar, nemligen Pappersbruken.
Man har sett desse ej allenast i myckenhet ökas, utan ock deras tillverkningar så i godhet tilltaga, Pen i Martil. v - att både våra bok- och kopparpråssar kunnat af dem nöjaktigt förses med vackra papperssorter.
Det gör likväl för alla utgifvare af större verk och i synnerhet af arbeten, sorn långvarigt fortsåttas eller som, bestämda till flera deiar, icke hastigare ån på flera är kunna utkomma, en stor olägenhet, att papperets storlek nästan vid hvarje Bruk år olika.
Man liar stundom sett höcker utgifvas, sorn till en ny del måst åtnöjas med annat format ån i de föregående, och våra Collegiers archi ver intyga huru i deras tjocka volumer förekomma oformligt olika storlekar af papper, hvilket gör boken ej blott mera ful och svårare att inbinda, utan ock obeqvämare att handtera och genomleta.
Det vore derföre, en tjenlig sak om vissa storlekar för papper blefvo föreskrifna, Af hvarje papperssort barde dock tillverkas till alla de storlekar, som komma att blifva bestämda, så att den sorn vill hafva mera fint och mera hvitt papper, men af enahanda storlek med Het gröfre, alltid kan finna tillgång, och papperets god. het eljer vackerhet ej bindas till viss form, utau fås af alla storlekarne, hvilket förmodligen kunde för vanliga behofven inskränkas till 4 slag och bestämmas för en sort eller nu vanliga skrif- och concept-papperet till 17 tums längd med 14 tums bredd för hela arket; för en sort eller nu vanliga post- och bref-papperet till 22 tums längd med 17 tums bredd; för en sort eller så kallade regal-papperet till 24 tums längd med 19 tums bredd och åter för en sort eller imperial-papperet 3o tums längd med 22 tums bredd.
De äijnu större slagen nyttjas 58
Den i Mars. gå sällan, åtminstone icke allmänt eller till böc. ker, räkenskaper eller andra vanliga behof, utan någon enda gång tili chartor och kopparstick, då också särskildt tjocklek erfordras, sä att ett visst mått icke behöfde för dem föreskrifvas, helst sådane sorter icke vid hvarje Pappersbruk hvarken sökas eiler tillverkas, utan hvar och en som behöfver dem, lärer få beställa sitt erforderliga qvantum å de Bruk, der de kunna fås.
Men nödigt blefve, såsom redan ofvan förs år nåmndt, att alla slig af papper, både tryck-, concept- och skrif-papper, samt ånna finare, til! verkas af enahanda storlekar, så att allmänt och vid alla Bruk kunde finnas af alla desse redan allmännare eller allmänna blifvande slagen.
Förlägenheten att få papper af lika storlek till manuscripters eller tryckta verks fortsättningar skulle då försvinna, äfvensom att i Coilegiernes stora voiumer hafva ån ett litet och ån ett stort ark.
Men en anstalt, som i sammanhang härmed får i ödmjukhet nämnas och som vördsammeligen amnåles att i alla fal! blifva vidtagen, år att allt ståmpladt papper elter så källod Chartte Sigilla itc skall vara lika stort och skurit till precist lika storlek efter ett visst föreskrifvit mått, som i ödmjukhet föreslås till i5 tums höjd och 8 tums bredd för vikta arket eller halfarks storlek.
Detta år af vigt för alla rättsökande: oell hemstålies derföre till Högvålborne Herr Grefven och Landt Marskalken och Högloflig*?
Ridderskapets och Adelns ompröfvande, med anhållan att detta Memorial matie de öfrige Ra - Deli 1 Marti i.
59 spective RiksStånden meddelas, saint i händelse af bifall, en underdånig begäran bos Kongl. Majit genast anmälas om utfärdande af författning i förenämnde tvånne ämnen, af hvilka det första befrämjar en viss ordning, oell det senare länder till ett rättvist behandlande af Svenska Allmänheten, sorn nu ofta, kanske blott genom en Bokbindares hårda beskärning af papperet, får ena gången mindre ståmpiadt papper, andra gången större; hvarföre också ett högt vite borde utsättas för minskning i det mått, som för ståmpiadt papper komme att föreskrifvas.
N;o 22, Herr Konig, Johan A, i Ingen tvifvel år att ju i ett land, der för uppsigten öfver rättvisans skipande finnas både Justitias-Cantzler och JustiticE-Ombudsman, på allt sätt vakas öfver allt hvad dertill hörer; och då ingen Domare tillsättes utan i Siats-Rådet, der äfven flere af Rikets kunnigaste lagfarna män, lika kände för oväld sorn oegennytta, åro Ledamöter, år otvifvelaktig?, att ingen annan kommer atti såsom Ordinarius intaga Domaresäte, ån personer, som med mogna insigter förena rättrådighet, samvete och dygd.
Derpå beror oek Folkets vål och timliga välfärd.
Men om detta vigtiga ändamål skall vinnas, år nödvändigt, att de som sålunda blifvit af Ofverheten utnämnde och hvilka likasom i dess ställe skipa rättvisan, sjelfve göra sia syssla och icke utöfva 6o Dm i Martil, den genom viesner, hvilka hvarken kunna för^ mödås lika kunnige eller åro lika förbundne och måne att i Orten förtjena det vittsord om ovåld och rättvisa, som ordinarie Domaren.
Det år derföre ett verkligt brott i Lagskipningen, att ganska ofta och utan särdeles nödvändighet extra Domare intaga Doraare-såtet: ofta ynglingar, sorn nyss intrådt i Auscultantskaran i någon Kongl. HofRått och börjat sin Skrifvare-förrättning hos Häradshöfdingen.
Om deras befattning vore på ordinarie
Domarens ansvar, skulle en större säkerhet vara att ingen annan af honom föreslogs till hans vicarius, ån Hen, om hvars utmärkta skicklighet och rättrådiga tänkesätt han vore fullt öfverlygad eller hvars omdömen han finge styra.
Men så snart han utverkat Kongl. HofRättens förordnande, år ordinarie
Domaren fri från allt ansvar för ehvad dom som utfaller och ehvad vicarien företager.
Till mognares besinnande får derföre nu den fråga i Ödmjukhet väckas, om icke några mått och steg kunde vidtagas, att en ordinarie
Domare icke må utan de ytterst tvingande omständigheter kunna utöfva sin syssla genom andra, utan ansvar och utan förbindelse.
Jag får derföre hos Högvälborne Herr Grefven och Landt-Marskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln anhålla att detta
Me* anorial till Lagutskottet måtte remitteras.
Herr Konig, Johan A.:
Bland de syftemål, hvartill vid alla pålagor; Den i Martil. 6l stråfvats, år visserligen en lika fördelning, så att desse må i lika nion trycka, och den ene medborgaren icke mera ån den andra betungas.
En orättvisa uppstår eljest, sorn väcker afund och derefter håmdelust eller hågen att vid annat tillfälle få kasta en annan börda på den som förut njutit lättnad, ån mera på den som varit drif-fjåder eller bidragande till hans betungande.
Så böra ock alla lika deltaga i kostnaderiie till Landets försvar, och ej deri eha mer än den andra vara underkastad att genom olyckan eller andras vårdslöshet lida drygare känning.
Lika orätt, sorn hardt år det derföre att den Rote eller Rusthåll, som under ett krig och sedan utrustningen dertill blifvit vederbörligen besörjd, mister sin karl eller häst, skall på sin enskilta kostnad anskaffa en annan.
Exempel gifvas att en och samma Rote eller Rusthåll måst under ett krig uppsätta 2 karlar eller 2 hästar, då deremot andre fått sina tillbaka ur kriget, friska, helbregda och tjenstbara.
Hvarföre skall en sådan olikhet vara möjlig, som ofta till den grad förtryckt den o lycklige, att han mäst sålja sitt hemman, af oförmåga att utgöra rustningen.
Ej endast billigheten, utan också rättvisan bjuder, att når en Rote eller Rusthåll till ett krig vederbörligen fullgjort hela sin utrustning, och öfverlemnat den, vare sig karl eller häst, eller bägge, jemte tillhörande mundering, så skall Kronan vara för alla under kriget timade förluster och påkostningar ansvarig samt vid krigets slut återlemna till Rusthållet eller Roten, alltsammans i lika godt stånd sorn det emottogs.
Oå alla aadr» 6* Dm x Martti. kostnader under och för ett krig bestridas af StatsCassan eiler komma hela Nationen till last, är det orättvist att hittills annorlunda förhållits med berörde utrustning; hvarföre en rättelse i denna delen ödmjukast föreslås och att alla under ett krig timende förluster och omkostnader så vål till ersättande af karl elier hast, sorn till munderings återskaffande eller reparerande, eller med ett ord alla under kriget och för dess skull tillgörande kostnader, böra af Statens Cassör bestridas.
Men på det en rättvisa älven å andra sidan må iakttagas, och hemmanen icke just genom kriget åtnjuta enskilt fördel, hemstålles tillika, alt om kriget skulle räcka längre ån ett år, hvarunder Roten eller Rusthållet på föi’eliåmnde grund blir fritt från all kostnad för sin kneckt, bör en viss afgift för hvarje påföljande krigsår betalas, hvilken för hvarje Rusthåll synes kunna blifva 5o Riksdaler Banco, men för hvarje Soldatrote blott 25 Riksdaler, och för hvarje Båtsmansrote 20 Riksdaler.
Saken är lika rättvis och billig som vigtig, och rörer vårt Fäderneslands fastaste stöd, landtbruket eller jorden, och jag begär derföre i ödmjukhet hos Högvålborne Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln att detta Memorial till vederbörligt Utskott måtte remitteras.
N:0 24.
Uppå våckt fråga af några bland Lands - Ben i Martil, *3 Kammererarne i Riket om förbättring i deraa lönevilkor, har Högloft.
StatsUtskottet, i anledning af erhållen remiss, vål i allmänhet afstyrkt bifall till berörde ansökning, rnen likväl föreslagit, att ved till LandsContoiren skulle af Krös nan bestås.
Som någon dylik fråga icke blifvit vackt för LandsCancellien och LandtRånterierne, men anslaget år för dem lika behöfligt, som för LandsContoiren, får jag åran härmed föreslå, att Höglofl.
Ridderskapet och Adeln, i förening med sine MedSfånder täcktes godkänna vederbörande Embetsmåns rättighet, att få dessa sine Embetsrum under vintermånaderne med ved försedda, utan någon sin enskilta kostnad, och det antingen genom anslag af Kronans ränteved, der sådan finnes, genom utsyning SfKrönans Parker och Allmänningar, der sådane åro närbelågne, i hvilket fall likväl vedens upphuggning och transport torde få af Kronans medel bekostas, eller, i brist af allt detta, genom uppköp af det erforderliga vedbeloppet å allmän EntreprenadÅuction, sedan samma belopp förut blifvit i vederbörlig ordning bestämd till vissa famnar för hvarje Embetsrum.
Om remiss af detta Memorial till StatsUt” skottet anhåller jag ödmjukast.
Då Kongl. Förordningen om iateckq^ig i 64 Den. i Martti, f»»t Egendom af den 15 Julii 1818, torde, i afseende på underlättandet af de athandlingar, för hvilka inteckning tjenar till säkerhet, komma att i vissa delar undergå förändring, utber jag mig att få fästa Högloft.
Ridderskapets och Adeins uppmärksamhet å behofvet af ett st dgande, rörande rättighet för den, som å Utmätnings- eller ConeursAuction inköper fast egendom, att få, sedan kÖoeskillingen blifvit erlagd Egendomen befriad från alla köpeskillingens belopp Öfverstigande gravationer.
Denna rättighet har af åtskilliga Domstolar blifvit ifiågasatt, på den grund, att 24 §. i högstberörde
Förordning omförmåler skuldebref» företeende hos Rätten, med bevis om dess infriande, såsom vilkor för intecknings dödande, men hvilket vilkor köpare vid ofvännåmnde tillfällen icke varit i tillfälle fullgöra, i afseende på sädane i den köpte egendomen intecknade skuldebref, till hvilkas infriande köpeskillingen, såsom understigande inteckningarnes sammanräknade belopp, i anseende till äldre inteckningsh-fvares eller andra fordringsägares förmonsrått icke lemnat tillgång, men hvilka förbindelser Borgenärerne ändock kunna vägra att återställa, såsom berättigade att derföre hålla sig till Gåldenårens öfriga egendom eller ock till hans person.
Då likväl emot en köpares af fast egendom skyldighet, att köpeskilligen derföre erlägga, måste svara han» rättighet att af samma egen - Dm x Martti. 65 egendom komma i full laglig ägo och besittning, men hvilken likväl i betydlig trion inskiänkes, om, vid dess antingen föryttrande eller belåning, äldre inteckningar ligga i vågen, saint det måste vara gifvet, att i och med detsamma som en concurs- eller utmåtnings-auction, hvarigenom egendom blifvit försåld tinder inteckningarnes belopp, vinner laga kraft, Borgenåierne upphöra att hafva fortfarande rått till egendomen, i afseende på den del af berörde belopp, som icke af köpeskillingen kunnat utgå; så lår jag äran föreslå följande tillägg till berörde 2't
Då fast egendom .blifver i Concurs, eiler å utmåtnings-auction försåld, och köparen behörigen styrker, att aucti.onen vunnit laga kraft, samt att han köpeskillingen erlagt; varda alla inteckningar i den fastighet dödade, ändock att de skulle öfverstiga det belopp, som köpeskillingen utgör.
Enär det likväl år angeläget, att icke innehafvare af sådane inteckningar, efter det intecknings-såkerheten för fordringarna såmedelst upphört, kunna få tillfälle öfverlåta dem på andre, som deri kunna tro sig äga säkerhet, torde det böra fästas ej allenast vid Konungens Befäl Iningshaf vandes åliggande, att å alla skuldsedlar, som vid utmåtnings-auction eller deraf följande liquidation företes, terkna om och i hvad mon innehafvaren blifvit af köpeskillingen godtgjord, utan ock vid Domarens, att om inteckningars dödande, i de foll dä det ej verk - Bil. till Ridd. 0. Ad.