Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Härutaf behagade R. o. Ad. finna, att det aldrig vant grundlagstiftarnes mening, alt sådane reservationer skulle till R.
Sedan jag nu yttrat mig öfver den del af frågan, som rörer Const.Utskis skyldighet sami vidtagna åtgärder, återstår för mig ali tillse hvad R.
St:r, och serskildt R. o. Ad. bör i nu förevande fråga tillgöra.
Den af mig ofl i åberopade 107 § innehåller: — — — ”R.
St:r kunna, om de finna Rikels väl det kräfva, hos Konungen skriftligen anmäla deras önskan, att Han ville ur StatsRådet och ifrån Embetet skilja den eller dem, emot hvilka anmärkn. blifvit gjord.”
Alt jag för min del icke kan önska någon sådan anmälan, synes deraf alt jag bland 18 punkter reserverat mig emot 17, och att den anmärkn:s-punkt, rör:de hvilken jag varit af lika åsigt med Ulsk., är af alltför obetydlig vigt för att föranleda till någon skrifvelse, hvarföre jag endast anhåller, att R. o. Ad. behagade lägga Betänk, till handlme.
Då emellertid åtskilliga talare begärt, att Betänk, måtte lill Ulsk. varda återremitterad!, anhåller jag att få fästa upmärksamhet deruppå, till huru litet en återremiss skulle tjena.
107 § börjar nemi. med de orden: ”Skulle Const.Utsk. anmärka.” Ulsk. har, genom förevar:de Betänk., framlagt hvad Utsk. ansett vara anmärkningsvärd!, och när nu Utsk. sagt, att de 18 punkterna innefatta de anmärkn:r, som höra göras, så kunna icke eller andra anmärkmr till R.
Skr inkomma, eller till någon åtgärd föranleda.
En återremiss skulle således, enl. min tanka, icke kunna föranleda till något annat, än ytterligare uplysning om hvad Utsk. menat med de framställda anmärknme, men då ingen ledamot påstått att de blifvit otydligt eller ofullständigt refererade, torde R. o. Ad. finna, att frågan om återremiss bör förfalla.
1 anledn. af det af åtskilliga talare framstälda förslag —r hvarifrån dock 2:ne hafva afstått, — att lägga Betänk, med ogillande till handhne, anhåller jag att fä detsamma bestrida.
En af de talare, som framställt detta yrkande, har dock förklarat att han funnit en anmärkn. riktig, ehuru han icke ansåg den vara af beskaffenhet, att böra föranleda lill en underd. skrifvelse.
Jag hemställer lill honom, huru han kan begära alt Betänk, i sin helhet skall med ogillande läggas- till handhne, då han sjelf förklarat, ali han funnit en anmärkn:s-punkt i och för sig sjelf riktig.
Föremålet för vår öfverläggning nu utgör icke, huruvida Const.Utsk. på ett värdigt sätt fullgjort sitt åliggande eller icke, ulan oss tillhör nu i detta ögonblick alt afgöra, om vi, till följd af de utaf Const.Utsk. upgifne anmärkn:s-anledn:ne, anse, att någon skrifvelse bör till K.
M. afgå, för min del svarar jag deruppå Nej, och förnyar derföre min vördsamma anhållan, att Betänk, måtte varda lagdt till handhne.
Ilr Dalman, Wilh.
Det hade varit min afsigt, snart sagdt min föresats, att icke besvära det Högh Ståndet med något yttrande i detta ämne.
Den politiska krets, 108 Den 5 Juli e. in. hvilken jag alltsedan början af min Riksdagsmannabana tillhört, har inom detta hus blifvit allt trängre och trängre, och antalet af mina politiska vänner är nu så ringa, att jag står nästan ensam och följaktligen icke kan smickra mig med, att R. o. Ad. med något slags intresse åhörer hvad jag kan hafva att anföra, i strid med de flesta ledamöters har yttrade åsigt.
Jag vill således blifva ganska kort; men då meningar här blifvit framställda, sorn lill och med ifrågasätta Sveriges egenskap af ett konstitutionell samhälle, och R.
Stms rätt att yttra sig om vissa regeringsärenden, så har jag icke kunnat bibehålla en fullkomlig tystnad.
Lika med en föreg:de talare får jag således fästa upmärksamheten derpå, att Reg.F:n ovilkorligt binder Konungen vid skyldigheten att ingenting besluta, utan att förut hafva inhemta! uplysningar och råd af ansvarige Rådgifvare, att 38 § i samma Reg.F. till och med gör Konungens beslut ogiltiga, så vida de icke kontrasigneras eller utfärdas af en ansvarig Embetsman, och alt slutligen icke blott R.
St:rs Const.Utsk. är, enl. 106 § i samma lag, berättigadt att för tillstyrkanden af något deremot stridande, eller af öfverträdelse!- af allmän lag, ställa Rådgifvarne under Riksrätt, utan ock R.
St:r i 107 § hafva sig förbehållen den rätt att, derest de finna dessa Rådgifvare icke hafva ”iakttagit
Rikets ”sannskyldiga nytta” eller ”icke med oväld, nit, skicklighet och ”drift sitt förtroende-Embete utöfvat,” hos K. M. anmäla
Sin önskan, ”alt Han ville utur StatsRådet och från Embetet skilja ”sådana Rådgifvare.”
Jag har mig icke bekant, att något lands grundlag så uttryckligen och tydligt konstruerar ett konstitutionelt statsskick eller åt representationen inrymmer en vidsträcktare makt alt tillse, det de Ministrar, som betjena.
Konungen, upfylla Sin pligt och att, i följd deraf, Regenten icke gör ingrepp i folkets och representationens rättigheter.
Om således det konstitutionela statsskicket här i landet beklagligen icke alltid är en sanning, så bör detta icke skjutas på grundlagens räkning, utan på den splittrade och bristfälliga representationens, som ännu bibehålies såsom ett arf efter andra tider, en annan samhällsställning, och isynnerhet andra förhållanden mellan de elementer, hvaraf denna representation är sammansatt.
Jag kan ej eller finna, att det parlamentariska styrelsesättet är oförenligt med nyssnämnde sladganden i Rikets fundamentallag.
Tvertom anser jag detta styrelsesätt derifrån härleda sig såsom en klar följd.
Utan tvifvel har sådant jemväl varit grundlagsliflarens mening, då han från de lagar, som gällde under den ofta alltför hårdt smädade s. k. frihetstiden, låtit qvarstå grundsatsen af R.
St:rs yttrande- och petitions-rätt, ang:de Riksens, nu Statens, råd, med den utan tvifvel helsosamma modifikation, som dels från Rådet borttager beslutande rätten, och dels åt Konungen inrymmer rättigheten att Sjelf välja de män, som skola stödja Hans thron och ikläda sig ansvaret för Hans regeringsåtgärder.
Jag beklagar likväl, likasom flera föregtde talare, att då Const.Utsk. afgifvit sitt s. k. décharge-Betänk., Utsk. icke rätt upfattat sin pligt, att hos R.
St:r ”tillkännagifva,” huruvida de funnit Stats - Den 5 Julie m. 109 Rådets ledamöter, en eller flera, hafva, rör:de allmänna mått och steg, iakttagit Rikets sannskyldiga nylla, eller de föredragande med nit och skicklighet fullgjort sina vigtiga Embetens åligganden.
I st. f. ett sådant Utlåt , grundadt på inhemtad kännedom om förvaltningen af regeringsärendena i deras helhet, det system som vid Rådslagen blifvit följdt, de resultater, sorn visat sig af Rådgifvarnes verksamhet m. m., har Utsk. vid denna, likasom vid förra Riksdagar, åtnöjt sig med vissa parliela anmärkn:r, utfärdandet, om jag så får uttrycka mig, af vissa slämningspunkter, hvilka, äfven om de gillades, svårligen kunde motivera ett politiskt omdöme öfver konseljen, eller i och för sig föranleda till någon åtgärd.
Ett sådant förfarande å Utsk;s sida har jemväl öpnat tillfälle för ett par af Rådgifvarne att, likasom inför en Kämnersrätt, ingå i svaromål på de gjorda anklagelserna punkt för punkt, och jag vill icke bestrida, att detta försvar är utförd! på ett ganska moderat och skickligt sätt, hvarför jag gerna vill hålla Rådgifvarne räkning.
Deremot hafva Rådgifvarne på detta sätt helt och hållet kunnat undvika att ingå i en politisk discussion, eller försvara sig såsom Ministrar egnar och anstår.
Den Utsk:s Betänk, bifogade reservationen från Borgareoch BondeShns ledamöter, har likväl gjort försök till en sådan upställning af Betänk., som, efter min öfvertygelse, är den enda rätta; och då denna reservation är biträdd af 12 ledamöter i Utsk. bland 24, så följer deraf, att det endast varit genom slumpens nyck, som hufvudmemorialet undgått alt erhålla en sådan form och att, jemte de 18 anmärkntr, som deri förekomma, jemväl innefatta de flera och, efter min öfvertygelse, vida vigtigare anmärkmr, hvilka uptagas i reservationen.
Härigenom torde jemväl hela det stöd falla och den glädje försvinna, som blifvit härledd derifrån att icke mer än 18 ”obetydliga” anmärkn:r kunnat upletas bland de 19 å 20,000 mål, som varit föremål för granskning.
Med lika mycket skäl kunde samma ledamöter, sora från siffran 18 hemtat en så stor hugnad, fägna sig öfver alt icke mer än en, två eller högst tre anmärkn:r förekommit, emedan om lottospelet genom den förseglade sedeln städse varit lika gynnsamt i afseende på de 15 eller dö anmärkn:r, emot hvilka R. o. Ad. samt PresteSt:s samtlige ledamöter
Sig reserverat, som vid voteringen öfver de anmärkn:r, som förekomma i de två andra Ståndens reservation, så hade Mern. icke, som sagdt är, kommit alt innehålla mer än två eller tre anmärkn:r.
Vid sådant förhållande, och då Utsk:s Ordfide sjelf erkänt, att Borgare- och BondeSl:ns reservation icke kan anses såsom ett obehörigt afslöjande af StatsRåds-protrn, utan endast såsom en hänvisning till allmänt kända, och således bevista facta, torde det väl vara skäl att vid svaret på frågan om en eller annan Rådgifvares skiljande från Embetet, jemte de 18 punkter, som lyckats vinna plats i Betänk., jemväl taga i betraktande dem, som genom ödets skickelse blifvit tillbakaskjutne till reservationen, för att ej tala em de flera, i detta hänseende under Riksdagen ”timade händelser.” 110 Ben 5 Juli e. m.
Const.Utsk:s Ordfcde, Gr.
Lagerbjelke, liar förklarat en åt erremiss ändamålslös, emedan några andra anmärknir icke kunna komma att framställas, än som redan skett, samt någon utredning af dessa sednare icke blifvit begärd.
Men dä Const.Utskis ledamöter icke äro permanenta, ulan, åtminstone inom R. o. Ad., ej sällan ombytas, så kunde det ju hända att, vid en förnyad pröfning och derefter anställd votering, den nu så mycket klandrade reservationen komme att ingå i det förnyade Betänk., hvilket derigenom komme att erhålla både en annan form och ett annat innehåll.
Jag anser det likväl ”ändamålslöst” att inom detta Stånd yrka en återremiss med den derigenom uttryckta tanka, att från Utsk. erhålla en allmän öfversigt af det sätt, hvarpå Regeringen sedan sista Riksdag förvaltat de allmänna ärendena.
Jag erinrar mig likväl, att vid en Riksdag! för 14 år sedan af 250 här voterande, 111 röstade för återremiss, och bland 184 derefter röstande 47 för en direkt anmälan om en af Konungens d. v.
Rådgifvares entledigande från Embete!.
Men tiderna och opinionerna inom Ståndet har sedan dess väsendtligen förändrat sig.
Jag vill således ej göra ett fruktlöst försök i denna riktning, äfvensom jag anser det öfverflödigt att för enskild del här afgifva någon trosbekännelse.
Min politiska öfvertygelse är känd under min temligen långa Riksdagsmannabana, och att denna icke kan gilla det regeringssystem af stillastående eller tillbakagång, som nu följes, behöfver ej sägas: men jag vet, att för detta Ständ sådant är fullkomligen likgiltigt, och jag vill således ej förlänga discussionen med en mera detaljerad framställning i detta hänseende.
Jag vill likväl, och ehuru svaret på frågan är på förhand gifvet, fästa upmärksamheten vid det gamla parlamentariska bruket, äfven inom R. o. Ad., att innan propos. framställes på Betänkts läggande till handkné, den fråga göres till R. o. Ad.,, huruvida Ståndet anser Rikets väl kräfva, att R.
M. framställa sin önskan, att Han måtte från Embetet och ur StatsRådet skilja någon af de Konungens Rådgifvare, mot hvilka anmärkn. blifvit gjord.
Hr Ribbing
Då flera hafva yttrat sig rörande frågao om propos. på återremiss, vill jag så mycket mindre vara vidlyftig, som jag endast med några få ord behöfver vidröra de af Frih. af Ugglas tili dess anförande framställda anmärkmr, hvilka, om jag sä får säga, voro på sidan om saken.
Hvad första frågan angår, har jag sjelf motionerat om nödvändigheten af, all Föredraganden för Ecklesiaslik-ärender mätte erhålla biträde uti utöfvandet af de mångfaldiga göromål, hvilka honom åligga, och hvad åter andra frågan beträffar, var det icke K.
M. såsom ekonomisk lagstiftare, som utgjorde föremål för milt yttrande, utan K.
M. så vidt Dess verksamhet sträckte sig derutöfver till uphäfvande af civil-lagen.
Mänga ledamöter hördes ropa pä propos.
Rehbinder, Fred. Wilh.:
Hr Cederschiöld, som funnit skäl att på allt sätt nagelfara med mitt på f. m. afgifna yttrande, har dervid begagnat en högst egen argumentation.
Anförande der - Den 5 Julie. m. lil vid den sals, alt då man har en sjuk sak alt försvara, Sfven den största talang stundom möjligen råkar på villovägar, har Hr Cederschiöld, för alt kunna framställa mitt yttrande i en mindre förmånlig dager, låtit förstå, att de hår upträdande Konungens Rådgifvare, med afseende pä den åtgärd, som i litte punkten af delta Mern. blifvit klandrad, ingalunda förklarat sig i allmänhet hylla den sats, att Lands-Kamer. och Lands-Sekret. må med serskild skrifvelse till K.
M. ingå, ulan endast anmäla sin reservation emot Landshöfdtns åtgärder, men att vid del tillfälle som nu är i fråga, Konungens Rådgifvare eller Regering skulle hafva stadgat en lex in casn.
Det är icke möjligt alt någon af Konungens Rådgifvare låtit förstå dylikt, ty i oell med detsamma skulle han eller de hafva medgifvit, att Regeringen vid detta tillfälle handlat oi ätt, utan måste de ovilkorligen vara af den åsigt som jag på f. m. uttalade, och hvilken jag ännu fortfarande vidhåller.
Alt således, pä grund af ett sådant antagande som det Hr Cederschiöld framställt, klandra iui.ll dylika vänner som jag, är ett hell och hållet falskt resonnement, ty det kan icke vara möjligt alt erkänna en princip icke vara rigtig, men dock försvara de i ani. deraf vidtagna åtgäi derna.
Jag medgifver visserligen, alt det går an att den af Lands-Kamenn eller Lands-Sekretm afgifne reservation, ingär till K.
M. på samma gång som prot., men att, såsom här varit händelsen, en serskild skrifvelse inkommer till K. M. på samma gång, som från K. M:s Befh:de, tror jag aldrig kan blifva riktigt.
Hr Cederschiöld som hakat sig fast vid del af mig fällda yttrande, alt Lands-Kamer:n och Lands-Sekretm icke äro Konungens Rådgifvare, samt att det till följd deraf vore likgiltigt om deras yttranden till K.
M. ingingo, har vidare yttrat, att Konungens Bef:de icke eller voro K. M:s Rådgifvare och alt till följd deraf, deras yttranden icke borde till K. M. ingå.
Men jag hemställer om en sådan af honom uttrycki sats kan hålla streck.
Emedan Regeringen måste bedöma de af K:s Befhide vidtagna åtgärder, måste naturligtvis hans yttranden deröfver till K. M. inkomma.
Då man upmanat de ledamöter, som yrkat att Betänk, måtte med ogillande läggas till handhne, derifrån afstå, så, ehuru jag hade önskat, att ett slikt yrkande blifvit af R. o. Ad. bifallet, får jag, emedan det icke tyckes vinna någon framgång, derifrån afstå, och förena mig med dem, som anhålla att Betänk, måtte läggas till handhne.
Discussionen har nogsamt ådagalagt, att nästan alla talare, som här yttrat sig, hafva ogillat de liesta af de anmärkmr som Coust.Ulsk. uti förevar:de Mern. framställt.
De anmärkmr, hvarpå några talare fästat sin upmärksamhet, och som de ansett kunna i eli eller annat hänseende gillas, hafva af Gr.
Lagerbjelke blifvit uplagne och af honom så fullständigt utredde, att något vidare icke för mig återstår att tillägga, än möjligen i afseende på ett af mig såsom Föredragande behandladt mål, hvilket Utsk. ansett innebära återställande af försuten tid, och hvilket 113 Ren 5 Juli e. ni. K. M., enligt Hr von Harlmansdorffs tanka, hade bordt lill R.
Sits medgifvande framslälla, och det på samma grund som K. M. lill R.
Sl. öfverlemna! 3:ne andra frågor, rörtde restitution af bevillningsmedel, som af 3:ne Regements-Skrifvare blifvit öfverlefvererade.
En väsendtlig skillnad förefinnes dock emellan dessa mål, emedan de öfverlefvererade bevillninasmedlen hade ingall tili R.
St:s kassa, att Riksg:sKout. och Fullmägtige i delta Kontor icke lätteligen låta afbända sig medel, söm en gång uti nämnde kassa influtit.
Således kunde denna fråga af K.
M. svårligen behandlas pä annat sätt än genom en remiss — såsom jag vill minnas — till StatsUtsk., hvaremot de medel, hvilkas utbetalning utgjort föremål för pröfning vid nu ifrågavar:de måls behandling, hafva varit Statsmedel, eller medel frän Skogsplanteiings-kassan, hvilka således kunde restituera» eller utbetalas, när K.
M. fann skäl dertill vara för handen.
I sammanhang med sitt yttrande öfver 2:dra punkten ang. utbyte af prebende-pastorat under hiskops-slolen i Kalmar, beklagade Hr Ribbing all förra Chefen för EcklesiastikDepar:tel blifvit lockad lill all afgå från sitt Embete lili Kalmar Biskops-stol, hvarigenom han blifvit bortryckt från fullbordandet af sitt värf, skolfrågaus slutliga ordnande.
Då della yttrande skulle kunna gifva anledning till missförstånd, lager jag mig friheten fästa upmärksamhet deruppå, att han icke blef lockad eller bortryckt från sitt Embete, utah att K.
M. pä håns egen begäran befordrade honom till ett Embete, som hans helsotillstånd mera tillät honom att med sin vanliga drift och nit sköta, än det mödosamma StatsRåds-kallet.
För öfrigt har samme talare lågt Regeringen till last åtskilliga underlåtenhetssynd^-, hvilka, äfven af några talare på f. m., t. ex. Frih. Raab, omnämnde, skulle bestå deruti, att inga förbättringar blifvit vidtagne i afseende på kyi kolagsliflningen, i epresentationsväsendet m. m.
Jag hemställer till eder mine Hrr, huruvida man kan bota alla brister på en gång, och om det är möjligt, att på en gäng sysselsätta sig med förbättringar i alla frågor.
För att komma till ett godt slut i hvarje sak, måste man, enligt min tanka, behandla den ena frågan efter den andra.
.lag skulle tro alt R.
St. under denna Riksdag, hafva från K. M. erhållit Propos:r om så mångå vigtiga ärenders afgörande, alt de torde tillfyllest uptaga den tid, som R.
St. på sitt sammanträde vilja använda.
Förutom alla mindre frågor halva vi ännu icke ordnat skalle-väsendet och bränvins-väsendet, men om dessa frågor blifva väl ordnade, hafva vi ju gått tvä stora steg framåt.
Kan Regeringen vid hvarje Riksdag afgifva Propos. uti lika vigtiga ämnen, och R.
St:r äfven afgöra dem, anser jag att liden mellan och under Riksdagarne blifvit så väl använd, alt man icke bör sträcka sina anspråk alltför långt derutöfver.
Man har klandrat Const.Utsk. derföre alt Utsk. icke i en sammanhållen bild framställt Regeringens system.
Då jag f. n. icke vill inlåta mig uli denna fråga, emedan jag derigenom på eli obehöfligt och ändamälslöst sätt skulle uptaga R. o. Ad:s tid, samt förlänga discussionen, tager jag mig friheten all blott fästa R. o. Ad:s upmärksamhet deruppå, hur svårt, ja nästan omöjligt, det vore för Coost.- Den 5 Juli e. m. 113 Const.Utsk. alt under denna Riksdag framställa någon sådan helgjuten bild; ly då deo ena hälften af Utsfe. ser saken från en sida och den andra hälften deremot från en annan, så skulle det ju blott bero på ett lotterispel eller lyckträff, om denna bild blefve svart eller hvit.
Ropen på Propos. förnyades.
Jag anhåller endast att få till mitt förra yttrande tillägga — hvad jag då icke kom alt uttryckligen nämna — nemi. att jag för min del belt och hållet instämmer uti den reservation, som af Borgare- och BondeSuns ledamöter blifvit afgifven, och som finnes Betänk, bifogad.
Med afseende på den otålighet, som R. o. Ad. tillkännagifvit, skall jag icke manga ögonblick uptaga Ståndets tid, utan anhåller jag blott att få uptaga en, emot en af Konungens härstädes icke närvarande Rådgifvare, riktad anmärkn. uti ett ämne, som ligger mig temmeligen nära.
Såsoni ledamot i LagUtsk. är jag nemi. i tillfälle att härutinnan kunna lemna några upplysningar:
En talare har lagt Regeringen till last, att icke i fråga om lagstiftningen något förslag från Regeringen framkommit.
Utom den anmärkning, jag härvid först måste göra, att denne talares yttrande i afseende på sådana anmärkn:gar, som från Const.Utsk. skola utgå, torde, enär han alldeles icke kan känna huruvida den person, som han syftade på, vore till förevitelsen skyldig, böra betraktas såsom den blindes om färgen, så ber jag att få nämna alt hvad denna talare egentligen klandrat, är icke underlåtenheten att något icke blifvit i lagstiftningsväg vidtaget, utan om man närmare skärskådar hans yttrande, skall man finna, att det är jnst det, som uti den, Betänk, bifogade reservation finnes uttryckt, nemi. att de af serskilda kommiterade utarbetade arbeten i civil- och brottmålslag icke blifvit framlagde, hvarigenom de i dessa hänseenden nedlagda kostnader icke burit någon frukt; men mine Hrr, K. M. har vid 2:ne Riksdagar lill R.
St. öfverlemnat ett af dessa arbeten, och hvad blef följden?
Jo att K.
M;s förslag afslogs af 2:ne Stånd, och af ett 3:dje med så väsendtliga anmärkmgar återremitterades, att man icke kunde hafva någon tvekan om representationens tanka rörande detta arbete.
Jag vågar påstå att sympatierna icke sedan dess hafva tilltagit.
M. beträdt en annan bana eller antagit en annan metod för reformernas befrämjande, än den som komiterade ifrågasatt, då skulle vi hafva fått hört hvilka yttranden skulle blifvit fällda, och huru man skulle klaga öfver att kcstnaderne på arbetet blifvit förspillde.'
Inom några dagar, mina Hrr, skall från Edert LagUtsk. komma ett försök, alt på en annan bana än den, som af komiterade blifvit beträdd, åstadkomma den efterlängtade reformen.
Jag är säker på att detta försök skall af dem, som nu yrka på nya reformer, blifva på det bittraste klandradt, just derföre alt man försökt en annan väg än de komiterade.
Emellertid är det kändt, att Regeringens omtanka i lagstiftningsväg under tiden icke hvilat, ty en komité har varit sysselsatt med utarbetande af ett förslag i 9 H. 8 114 Den 5 Juli e. m. credit-lagstiflningen, hvilket, ehuru pröfningen af detsamma uti Högsta
Domstolen dragit länge ut, dock inom några dagar torde vara att förvänta.
Hvad beträffar det af åtskilliga talare framställda klander deröfver, att Const.Utsk. icke upgjorl någon tablå, lemnar jag osagdt, huruvida detsamma har skäl för sig eller icke, dock skulle jag för min del tro, att det är tillfyllest, när Const.Utsk. framlägger facta, hemtade ur StatsRåds-protokollen samt tillkännagifver, huruvida, efter granskningen af desamma, Konungens Rådgifvare uti sina rådslag iakttagit sina pligler, med ett ord gifva materialier lill en tafla, ty om sådana materialier finnas, synes mig i sanning som artister icke saknas, för att sammanföra dessa spridda drag lill en fullkomlig tafla.
De förebråelser man påbördat
Regeringen för hennes underlåtenhet att icke hafva gjort det eller det, att hon vidtagit en författning i reaktionär syftning, eller hvad man vill kalla del, anser jag vara oriktiga, ty, såsom jag förut nämnt, dömer man uti denna sak, utan alt känna det factum hvarpå man skall bygga.
Man känner nemi. icke, utan man blott förmodar, att Konungens Rådgifvare gjort sig skyldiga till det förebrådda felet, och man är fullkomligt okunnig om huruvida icke Konungens Rådgifvare just i detta fall påyrkat en åtgärd, motsatt den man klandrat, ehuru K.
M. ej funnit för godt att densamma gilla.
Jag instämmer med de
Hrr ledamöter som yrka, att Betänk, måtte läggas till handlingarne.
Gr. Puke, Folke
Då mitt på f. m. framställda yrkande att ifrågavande Betänk, mätte med ogillande läggas till handl., blifvit af åtskilliga talare så upfattadt, som skulle jag förklarat, att jag ogillade Utsk:s rättighet att framkomma med sitt Betänk.
, får jag förklara, alt det alldeles icke afsåg något sådant, utan att jag endast önskade att Betänk, icke måtte till någon åtgärd från R. o. Ad:s sida föranleda, och då detta mål kan vinnas endast genom Betänk:s läggande till handl., får jag förena mig med de Hrr ledamöter, som framställt ett sådant yrkande.
Starka rop på Propos. hördes åter.
Jag skall vara ganska kort.
Jag hade önskat slippa uppträda vidare, enär vid ett tillfälle, sådant som detta, ett yttrande kan vara nog om ej för mycket; men med ani. af Gr.
Sparres sista anförande, som till en del synes rigtadt emot mig, anhåller jag att få nämna några ord:
Hr Gr. har sagt, att den anmärkn. som gjorts i afseende på lag-formen, vore af den beskaffenhet att den borde ha framställts af Const.Utsk. samt alt hvar och en annan som gör en dylik anmärkn., resonnerar som den blinde om färgen.