Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Men isynnerhet får jag hemställa till hvarje jurist, huruvida någonsin en casus adjudicatus medelst en lag för ä n dr ing eller en lagförklaring ret ro activ t kan tillintetgöras, och om ett sådant förfarande icke vore att våldföra all rättsgrund för lagskipningen från hedenhös till närvar, tider?
Att lag icke kan verka retroactivt är ensamt en mer än tillräcklig grund för frågans afgörande; men skulle andra skäl erfordras, finnas många att framte, hvilka på det mest evidenta sätt bevisa 01-iktigheten af de argumenter, man yttrat i en motsatt riktning.
Man har påstått, att den af R.
St. år i83o vidtagna förändring af Reg.F:s 37 § endast var en lagförklaring, och icke en lagförändring; men härvid är att anmärka, att sjelfva grundlagen förer rubriken: "K. M:s och Rikets fastställda Reg.form af d. 6 Juni 1809, med de derefter och sist vid riksdagen i Stockholm 1828, 1829 och i83o af K. M. och R.
St. antagna förändringar;” således nyttjas ordet förändringar, men icke ordet förklaringar, hvarföre tvifvelsmål i frågan så mycket mindre torde kunna uppstå, Den i3 April e. m. som 83 § Reg.F. bjuder grundlagarnas tillämpning efter ordalydelsen, och utesluter således hvarje godtycklig tolkning deraf.
En lagförklaring sker dessutom på så sätt, att man åt samma ordalydelse inlägger en annan mening, men icke så, att man förändrar ordalydelsen, hvilket här ar fallet.
Men om den skedda åtgärden äfven skulle endast vara en lagförklaring, så kullkastar detta icke heller på minsta vis den till stöd för mitt påstående anförda grundsatsen, att lag ej kan verka retroactivt; ty lika litet kan en lagförklaring retroactivt våldföra de efter samma lag under loppet af en längre tidrymd åtnjutna rättigheter, som en lagförändring det mägtar göra, för hvilket påstående jag äfven tryggt vågar vädja till hvarje sakkunnig jurist, såväl i Sverige som i det öfriga Europa.
Jag hemställer t. ex., huruvida en ny förklaring öfver någon § af Tryckfr.förordn. skulle af skriftställare, jurymän eller domare erkännas såsom ägande förmåga att retroactivt verka på hvad dessförinnan från trycket blifvit utgifvet?
Att ordalydelsen i 37 § Reg.F. dessutom var tydlig och kunde tillämpas annorlunda, än som skett, synes vid minsta undersökning deraf.
Den är:
"Ej må adelskap, eller greflig eller friherrlig värdighet, som hädanefter förlänas, tillfalla flera än den, hvilken adlad eller upphöjd blifvit, samt efter honom hans äldste manlige bröstarfving m. ni.”
Orden efter honom, som utgöra sjelfva tvistefrågan, äro de vanliga (verba formalia) i alla full mag ter, icke allenast vid befordringar efter de genom döden afgångna personer, utan äfven efter sådana, hvilka genom egen vunnen befordran lemnat plats ledig, och kunna de, efter Svenska språkets allm. begrepp, omöjligen erhålla någon an^ nan mening, än den de erhållit af aliade samhällsauctoriteter, hvilka ägt befattning med grundlagens tolkning: Konung, Ständer, Landtmarskalkar, samt Constit- och Ridd.Utsk.m, under loppet af icke mindre än sex förflutna riksdagar.
Man har påstått, att lagstiftarens mening vid 1809 års riksdag var, att successionen till en högre adlig värdighet skulle endast ske efter innehafvarens afgång med döden.
Att så icke var, be vises af följande:
Constit.Utsk. vid 1809 års riksdag (således samma Utsk., som uppsatte 37 § i dess primitiva ordalydelse) inkom under samma riksdag med förslag till ny redaction af nämnde §, hvari, jemte flera andra förändringar, det föreslås, att orden efter honom skulle förändras till orden: efter hans afgång.
Jag får nu vördsamt hemställa, om 1809 års Constit.- Utsk. , detsamma, som utarbetat vår nuvar. grundlag, icke skulle påhittat det enkla uttrycket: "efter hans död,’? om meningen varit, att upphöjning endast skulle ske efter fadrens död; men meningen var alldeles icke sådan, hvil - Den i3 April e. m. ket kari intygas af flera ännu lefvande ledamöter af nämnde Utsk. — Lagstiftarens mening har visserligen varit, att medelst nämnde 37 § minska de adliga värdigheternas antal i Sverige, och har denna mening äfven fullkomligen blifvit uppfylld, i hvad de nya slägterna beträffa!', enär det aldrig iner kan finnas flera än en Grefve Adlersparre, Puke och Björnstjerna, då det möjligen kan finnas 20 Grefvar Lewenhaupt, Hamilton eller Mörner; men detta är annat än frågan att utestänga äldste sonen, sjelfskrifven efterträdare i fadrens värdighet vid dess dödliga frånfälle, att efterträda honom äfven, då han i något enda fall blifver upphöjd till en högre adlig värdighet och således vanligen, efter naturens ordning, blott några få år, innan han dertill i alla fall skulle blifva berättigad.
Men skulle äfven lagstiftarens mening uti den nämnde § hafva varit att utestänga sonen från att efterträda fadren, som blifvit befordrad till högre värdighet, hvilket jag på uppgifna grunder vågar bestrida, så verkar delta alldeles ingenting till sjelfva saken; ty hvad slags lagskipning vore den, sorn dömde efter en, jag vet ej på hvad auetoritet påstådd, andemening, stridande icke allenast emot sjelfva lagbudets tydliga föreskrift, utan äfven emot dess under loppet af 20 är skedda tillämpning?
En sådan lagskipningsprincip hoppas jag aldrig skall blifva införd i vårt fosterland, och allraminst af dess första stånd:
Ridderskapet och Adeln.
Att antalet representanter inom Riddarhuset skulle i förevar. fall blifva ökadt med inalles 8 nummer (nemi. frilierrliga ätternav.
Engeström, Puke, Sandels, Adlersparre, Skjöldebrand, Wirse'n och Björnstjerna, samt den i samma kategori sig befinnande adliga ätten von Nieroth) eller, rättare sagdt, icke minskadt med de 8 slägter, hvilka der ägt ett flerårigt inträde, utan att möjligen kunna lända till något prejudicat i framtiden, enär lagrummet nu är tydligt, borde vara af så mycket mindre vigt, som fullmagter i alla fall icke saknas, att der under riksdagarna finna säte; åtminstone torde olägenheten icke vara af den vigt, att R. o. Ad. derföre vill uppoffra en princip, som utgör sjelfva grundvalen för all lagskipning, den, att lag ej kan verka rotroactivt.
Ehuru de uppgifna facta visserligen icke erfordra tillägget af några ytterligare bevis till frågans afgörande, skall jag dock anföra prejudicatet af flera familjer, hvilka, upp- f höjda i adligt stånd före nuvar.
Reg.form, men icke introducerade förrän efter dess antagande, likväl nu åtnjuta adelskap för alla deras barn, ehuru den nya grundlagen frånkänner en sådan rättighet.
Det enkla skälet för detta förhållandet är, att lag ej kan verka retroactivt.
Äfven får jag vördsamt hemställa, på hvad grund man yetroactivt kan tillämpa ordalydelsen efter hans död på *34 Den i3 April c. m. ofvannämnde 8 familjer, då den icke tillämpas på de slägter, hvilka, äfvensom vi, upphöjda i grefligt
Stånd efter antagandet af 1809 års grundlag, men voro Friherrar förut (såsom Adlercreutz, Tauast, Anckarsvärd m. fl.), och hvilka förblifvit i deras besittning af den friherr liga representationsrätten?
Upphöjd i grefligt
Stånd efter antagandet af 1809 års Reg.form, borde ordalydelsen efter hans död tillämpas antingen lika på den som på oss, eller ock, hvad rättare är, på ingendera.
Kathegorien, vi komma uti, att få dubbla representanter för våra 8 familjer, vore således icke ny eller enstaka; den vore ej annat än densamma, hvaraf några och 20 andra familjer redan äro i åtnjutande; mer än tillägget af dessa 8 kan det aldrig blifva.
Påståendet, att de vid de sednare riksdagarna i grundlagen gjorda förändringar skola gälla såsom vore de gjorda år 1809, är såvida riktigt, att de böra aga samma kraft och verkan, som vore de införda i grundlagens originella text, likasom additionella artiklar till tractater ofta erhålla en sådan utvidgning; men retroactiv tillämpning deraf vore en lika orimlighet, som retroactiv tillämpning af all annan lag.
Örn t. ex. Reg.F:s 106 och 107 §§ skulle blifva ändrade vid denna riksdag, får jag vördsamt hemställa, huruvida den nya ordalydelsen möjligen skulle kunna tillämpas retroactivt på de af Statsrådet dessförinnan afgifna rådslag?
I fall det af våra söner eller deras Fullmägtige under loppet af flera riksdagar intagna säte på Riddarhuset nu skulle anses vara ett missförstånd eller en misstydning af lagen, huru förhåller det sig då med riktigheten af alla de voteringar, i hvilka de eller deras fullmägtige deltagit, och med riktigheten af sjelfva riksdagsbesluten, de underskrifvit, enär de förra medelst deras vota möjligen kunnat erhålla ett motsatt resultat, och de sednare ett fqrändradt innehåll?
I anledn. af hvad jag ofvan haft äran anföra, och med full öfvertygelse om rättvisan af den sak jag försvarat, får jag nu vördsamt mig reservera mot de af Hr Gr. o. Landtnäs vägrade propos. möjligen uppstående slutföljder; anser mig i detta afseende hafva öppen talan vid en påföljande riksdag; anser min äldste son medelst den vägrade proposm icke hafva förlorat sin rätt till det sköldemärke, ban sedan födseln burit, och som bland öfriga friherrliga pryder dessa murar; och tror honom, i följd deraf, äfven vara berättigad till den nämnde sköldemärke åtföljande benämning, hvilken, såsom en gång erkänd af alla samhällsauctoriteter, och visserligen sedan icke förverkad, honom omöjligen retroactivt kan fråntagas, utan att. derigenom våldföra all rättsgrund, hvilket säkerligen icke varit Hr Gr. o. Landtm:s afsigt, ejler kan vara R. o. Ad:s.
Den i3 April e. ra. i35 Hos E. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, får jag vördsamt anhålla, att denna min reservation må till prot. få upptagas.
Justerades 4 prot.utdr. öfver de i detta plenum fattade beslut.
Upplästes och lades på bordet nedannämnda inkomna memor. och utlåtm från StatsUtskottet: N:o 4^9 angrde af Kammarrättsrådet S.
Lindberg och Häradsskrifvare!! A. Halldin sökt eftergift af dem ålagd betaln:sskyldighet för förre Kronofogden J. II.
Hoflings uppbördsbrist; Nro 44°- i anledn. af vackt fråga om upplysningars meddelande, ang:de dels beloppet af i832 års öfverskott å statsverkets inkomster och dessa medels användande, samt dels huru derutöfver en extra statsbrist för år i83a kunnat uppkomma; W:o 44r- angrde K.
M:s nåd. skrifvelse med uppgifter å clereci- samt skolstaternas anslag och löneinkomster; Nro 443. med öfverlemnande af förstärkta StalsUtskrs memor., ronde åtskilliga voteringar m. m.; Nro 443- i anledn. af verkställd omröstning i frågan om reglementariska föreskrifter för brännvinsbränningsredskapens försegling m. m.; Nro 444’ ' anledn. af verkställd omröstning i frågan om det sätt, på hvilket upplåning för Kiksg:scont:s behof skall verkställas; BevillningsUtskottet:
Nro 59. i anledn. af Gr. v. Fersens, H., motion om ändring i stadgandet ang:de creditupplaget; Nro Go. i anledn. af Hr Prosten Åstrands motion, angrde uppdrag åt Fullmägtige i Riksg.cont. att, vid yppad större statsbrist på allm. bevilln. å 2 art., med en fyllnadsafgift fördela den bristande summan, m. 111.; Bane.o Utskottet:
Nro 120. i anledn. af Ilr Nordenanckar motion, angrde de till Bankens disposition reserverade vinstmedels användande till uppköp af Riksg.contrs obligationer; N:o 121. med öfverlemnande af förslag till sammanjemnkning af ItiksStrns beslut i anledn. af memorrn N:ris 84 och 88; N:o 122. till svar å de från V. BorgareSt. ankomna återremisser å Utskrs betänk, N:o 98 samt memor.
N:ris 100, lil och 116; N:o 123. med öfverlemnande af förslag till instruction för B.
St:s BancoUtsk. vid nästk. riksdag; N:o 124. i anledn. af Gr.
Frölichs motion, att af den i Banken för fastighetsinteckningar å landet afsatta summa Den i3 April o. in. endast de af Sveriges allmoge må kunna blifva delaktiga, hvilkas hemmansdelar icke uppgå lill ett värde af 10,000 r:dr b:co; Wto ia5. med öfverlemnande af förslag till reglementariska föreskrifter, i anledn. af R.
St:s beslut om loliiafgifts erläggande till Banken af privata assignanter.
Upplästes och lades på bordet ett prot.utdr. från BondeSt. af denna dag, innehållande underrättelse om Ståndets beslut öfver de inom Ståndet oafgjorda delar af StatsUtsk:s utlåt.
Wto 3g3 öfver gjorda anmärkn:r vid Utsk:s betänk.
Wto 2^3, angtde dels grunderna för markegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnas omsättning och förenkling, indelta räntors och tiondeanslags Ateringående till Kronan samt andra med grundskatternas utgörande gemenskap ägande ämnen , och dels i anledn. af flera i samma frågor väckta motioner; innehållande prot.utdr. tillika inbjuda, till R. o. Ad. samt BorgareSt. att i de delar, hvaruti dessa Stånds beslut skilja sig ifrån RondeStts, med sistnämnde Stånd sig förena.
Likaledes upplästes och lades på bordet ett prot.utdr. från BondeSt. af denna dag, innehållande, jemte remiss till Bevilln.Utsk. af ett anförande utaf And.
Danielsson från Elfsborgs län, Ståndets beslut att fästa MedSt:ns uppmärksamhet derpå, att Bevii!n:sUtsk:s hemställan i dess betänk.
Wto 56 örn en und. anhållan till K. M., att, i händelse husbehofsbrännerimedlen icke skulle uppgå till den beräknade årliga summan, rättigheten till erläggande af hälften utaf den skatt, som tariffen innehåller, emot brännvinsbränningens idkande under tre månader, endast måste tillgodokomma ägare utaf pannor af 20 k:rs rymd och derunder, strider emot och går ut på icke mindre än ett direct upphäfvande, i väsendtlig måtto, af alla fyra Ståndens fattade beslut, genom hvilka blifvit bifallet, att det skall vara en och hvar till brännvinsbränning berättigad obetaget att anmäla sig till brännvinsbränningens utöfvande, antingen för hela eller hälften af tillåtna tiden, emot, i förhållande derefter, beräknad afgift; tillförseende sig BondeSt., att MedStånden taga detta i öfvervägande vid den förestående pröfningen af Bevilln:sUtsk:s svar på BondeStts återremiss af Bevilln.Utskts betänk.
Wto 56.
Justerades pleniprottn för d. 22 och 24 Jan. f. och e. m., för den 26 Jan., för d. 29 Jan. f. och e. m. samt för d. 3i Jan. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J till 9 på aftonen.
Tis_
Den 21 April f. m.
Tisdagen den ar April 1835.
Upplästes till justering och godkändes nedannämnda frän Exped.Utsk. inkomna förslag till R.
N:o 3ao. ang:de ändring i nu gällande lag i afseende på behandling af frågor om oenighet emellan makar; N:o 322. i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de förändrad lydelse af ii § i g cap. Hand.bm; N:o 323. med öfverlemnande af förslag till lag för inrikes oell utrikes vexlar.
Likaledes upplästes till justering och godkändes Exped.- Utsk:s förslag till nedannämnda §§ i riksd.beslutet, nemi.: i:o ang:de prescriptionstid, inom hvilken de från Riksg.- cont. utgifna creditsedlar böra till inlösen företes; 2:0 ang:de förändringar i författningarna, ronde bergsoch jernhandteririgarna; 3:o ang:de frihetsår för jernverk inom Norrbottens och Westerbottens län; 4:o angtde sättet för utgörandet af städernas inqvarteringsbesvär, samt om en jemnare och rättvisare fördelning deraf; 5:o ang:de portions- och rationsvärdets för tågande trupper och hästar bestämmande i rund summa vid de årliga raarkegångstaxornas upprättande; 6:0 angtde undersökning om tillkomsten och användandet, dels af den till stapelstäderna utgående tolag och dels af de s. k. stadsandelarna i uppstäderna; 7:0 i fråga om grunders bestämmande för Hofstatspersonalens pensionering; 8:0 rörtde sättet för directtn öfver Hjelmare canal- och slussverk att fullgöra det beslut R.
St. vid sistförflutna riksdag fattat om afsättande af en reparationsfond, såsom vilkor för erhållande af afskrifning af canalbolagets skulder till Ranken och Riksg.cont.; g:o angtde väckt fråga om försäljning till skatte af de till ekeplantering anslagna Bispmotala kungsgård och 2tne under Wisingsborgs kungsgård lydande hemman, samt om inköp för ekeplantering af jord å Wisingsö; 10:0 om formulärs upprättande för de förvaltande verkens räkenskaper; 11:0 i anledn. af förehafd granskning af hufvudboken öfver Kronans hus och byggnader; 12:0 i anledn. af K.
M:s nåd. skrifvelse med öfverlemnande af Lagcommitteens förslag till allm. civillag; 21 H. iS 138 Den 21 April f. m. i3:o i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de det vid sista riksdag framställda förslag till ny stängselförordning.
I anledn. af §:n, ror:de förehafd granskning af hufvudboken öfver Kronans hus och byggnader, yttrade Frih.
Jag var icke i tillfälle, då det betänk, bifölls, i anledn. hvaraf den upplästa skrifvelsen tiII koin ari t.
Jag får nu förklara, alt den grundar sig på en fullkomligt oriktig uppgift.
Det finnes icke någon s. k. conceptbok i KammarCoIbm.
Den ifrågavar. är af en tjenstgörande i StatsUtsk., utan Collegii vetskap, begärd och erhållen af en underordnad tjensteman inom Colbm, och hvarom Colbm redan, i följd af nåd. remiss, till K. M. afgifvit förklaring.
Ånyo föredrogs BondeSt:s d. i3 dennes på bordel: lagda inbjudn. till instämmande i Ståndets beslut i anledn. af StatsUtsk:s utlåt.
JNT:o 3g3, ang:de grunderna för markegångsprisens bestämmande m. m.
Frih. Cederström, Jac.* och Ilr Rosenblad, Bernh., begärde, att detta mål ytterligare måtte få hvila på bordet.
Ehuru jag betviflade, att det skulle finnas 2:ne ledamöter, som kunde ytterligare vilja begärabordläggning af en fråga, hvilken ända sedan sistl.
Dec, berott på R. ö. Ad:s afgörande, finner jag likväl orsaken dertill i hoppet att såmedelst kunna omintetgöra allt resultat i frågan vid denna riksdag'.
Men för att, i hvad på mig beror, motverka en sådan plan, anhåller jag, att detta mål må blifva det första på föredragn:slistän för nästa plenum.
Jag är förekommen af Ilr Hjärne och förenar mig med honom, tilläggande min förundran öfver dessa ytterligare försök från den besegrade sidan att omintetgöra R. o. Ad:s en gång fattade beslut i saken.
Jag hade önskat, att ytterligare bordläggning af denna fråga icke ägt rum; men då jag icke äger motsätta mig begäran derom j förenar jag mig blott med Hr Hjärne i anhållan om sådan propos., sorn den han uppgifvit.
Hr af Dalström, Gust.‘Jac.:
Ehuru jag icke tillhörde majoriteten vid frågans förra behandling hos R. o. Ad., och altså äfven nu har föga hopp om framgång för min åsigt, önskar jag dock, att ärendet så snart som möjligt må till afgörande förekomma. R. o. Ad. beslöt, att detta mål skulle blifva det första^ som föredroges i nästa plenum.
Den ai April f. m.
LagUtskls d. 6 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 180, i anledn. återremiss af Utsk:s betänk.
N:o 64 öfver väckta motioner om antagande af en mera fri afsägningsrält enskilda emellan, än nu äger rum.
Likaledes bifölls vid förnyad föredragning StatsTJtskis d. i3 dennes på bordet lagda utlåt: N:o 4^9, ang:de af Kammarrättsrådet Lindberg och Häradsskrifvare^ A.
Halldin sökt eftergift af dem ålagd betalningsskyldighet för förre Kronofogden J. H. Hoflings uppbördsbrist.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. i3 dennes på bordet lagda memor.
N:o 44° i anledn. af väckt fråga örn upplysningars meddelande ang:de dels beloppet af i832 års öfverskott å statsverkets inkomster och dessa medels användande, samt dels huru derutöfver en extra statsbrist för år i832 kunnat uppkomma.
Ehuru, i anseende till min lilliga önskan, att riksdagen snart må afslutas, jag ej vill yrka återremiss å detta betänk., anser jag mig dock böra till prot. anföra, det jag icke kan godkänna det sätt, på hvilket Utsk. behandlat den af mig gjorda motion, samt att jag tror det hafva varit Utskrs pligt att icke vägra representanten de upplysningar, han begärt och dem han ej är i tillfälle att sjelf med samma tillförlitlighet förskaffa sig.
För min del förmår jag icke inse, att Utsk. genom meddelande af upplysning, hvarifrån den så högst betydliga statsbristen för i832 sig härledt, vidtagit en åtgärd, som i ringaste mån ingripit uti blifvande revisorers pröfningsrätt.
Att, i detta hänseende, hänvisa till rikshufvudbokscapitalräkningen synes vara något alltför mycket knapphändigt.
Tvärtom skulle jag föreställa mig, att denna oförmodade statsbrist af 36i,ooo rtdr bort leda Utskrs uppmärksamhet på nödvändigheten att, medan R.
St. ännu äro tillsammans, strängeligen undersöka, icke blott riktigheten af räkenskapen, utan äfven sjelfva beskaffenheten af det hushållningssystem, som kunnat föranleda till statsbrist, oaktadt betydliga öfverskott å de beräknande statsinkomsterna under samma tid funnits, och oaktadt Regeringen haft tillgång att å s. k. besparingar anvisa betydliga löneförhöjningar och andra af R.
St. afslagna utgifter.
Med denna reservation vill jag ej bestrida, att betänk, nu inå läggas till handlrna.
Hr Stuart, Carl Gust., förenade sig med Hr Dalman.
StatsUtskts mentor.
N:o 44° Indes till handlrna.
Likaledes lades till handlrna StatsUtskts d. i3 dennes på bordet lagda memor.
JNT;o 44’: angtde K. M:s nåd. skrif - Dea 21 April f. in. velse med uppgifter å clereci- samt skolstaternas anslag oell löneinkomster.
Ånyo föredrogs StatsUtsk:s d. i3 dennes på bordet lagda raeraor.
N:o 442 lned anmälan om ett skedt misstag vid en inom förstärkta StatsUtsk. verkställd votering.
Erfarenheten har redan vid mångfaldiga tillfallen visat, att misstag vid behandlingen af riksdagsärenderna lätteligen kunna begås såviil inom RiksStm som inom Utsk:n. särdeles vid slutet af riksdagarna, då en större skyndsamhet vid dessa ärenders handläggning vanligen erfordras och den af riksdagsförhandlingarnas långvarighet förorsakade tröttheten dervid föranleder en mindre noggrann uppmärksamhet.
Särskilda förhållanden kunna äfven inträffa, som göra sådana misstag iner eller mindre ursägtliga.
Jag har nu icke heller begärt ordet för att med mitt yttrande öka det klander, som förstärkta StatsUtsk. och synnerligast dess ordförande redan i rikt mått fått uppbära för det i förevar, memor. anmälda, verkligen obehagliga förhållandet; men jag har ansett mig böra fästa H. R. o. Ad:s uppmärksamhet på en oformlighet, hvartill StatsUtsk. jemväl gjort sig skyldigt, då detsamma uti detta memor. tillstyrkt R.
St. att förklara en af förstärkta StatsUtsk. anställd votering ogiltig.
Om, genom bifall till hvad Utsk. sålunda tillstyrkt, R.
St., med godkännande af denna oformlighet, förklarade sig berättigade att ogilla de af förstärkta StatsUtsk. fattade beslut, befarar jag, att sådant, såsom prejudicat för framtiden, skulle kunna medföra de vådligaste följder för beståndet af dessa beslut, hvilka, uti de af grundlagarna uttryckligen bestämda fall, detta Utsk. äger att fatta med R.
St:s rätt.
Då följaktligen RiksStm icke fått sig någon rättighet tillerkänd att vid samma riksdag upphäfva och tillintetgöra de beslut, sorn tillkommit i följd af anställda voteringar inom förstärkta StatsUtsk.
, så inser jag icke någon annan utväg att få nu ifrågavar. misstag rättadt, än att nämnde Utsk. sjelf förklarar den för tidigt anställda voteringeri ogiltig och det derigenom åstadkomna beslutet förfallet.
Jag afstyrker bifall till StatsUtsk:s rörde detta ämne afgifna memor. och hemställer, att detsamma endast måtte varda lagdt till handlma.
Hr Dalman, Wilh. Fredr., förenade sig med Hr Stuart.
Gr. Posse, Arv.:
I afseende på det begångna misstaget borde jag icke behöfva yttra mig; anledn. dertill är uppgifven och erkänd.
Här är blott fråga om, hura misstaget skall rättas, och jag tror, att Utsk:s förslag i detta afseende bör antagas; ty förstärkta Utsk. kan icke votera öfver annat än i Stånden godkända voter:spropos:r.
Andra kunna icke grundlagsenlig! der framställas till afgöran ) "
Den a i April f. m. de.
Hvad den anmärkn. vidkommer, att Ständerna icke i något fall kunna upphäfva, hvad förstärkta Utsk. beslutat, så gäller detta endast i de fall, då förstärkta Utsk. handlat lagligt; men här är uppenbarligen en olaglighet begången, härledd af ett misstag, dels af ordföranden och dels genom Utsk:s cancelli.
Således är det rätta att bifalla betänk., ehuru det visserligen äfven kan läggas till handkna.
Uti den siste talarens åsigt,som skulle förstärkt Utsk. icke sjelf kunna rätta de misstag, som inom sådana kunna äga rum, kan jag icke instämma.
Det är visst sannt, att grundlagen icke tillåter öfverläggningar inom dessa Utsk.; men om under och i afseende å sjelfva voteringen olagligheter förekomma, så är det en ny olaglighet, om de icke genast rättas.
Jag har hört förundran uttalas deröfver, att ledamöter af det Stånd, hvilket ännu icke godkänt voter:spropos:n, icke vid voteringen derom upplyst; men om sådant skett, så hemställer jag till Gr.
Posse, huruvida icke misstaget genast blifvit rättadt.
Såvida instämmer jag med Hr Stuart, alt det är ett farligt prejudieat, att Ständerna kunna upphäfva ett förstärkt Utskrs beslut, samt anser det rättaste hafva varit, att Utsk. sjelf ogillat sin votering och företagit ny, sedan det felande prot.utdr. ankommit.