Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Resultatet deraf tycktes mig vara, att konjunkturen nu är vida bättre än den var vid 1844 och 1845 årens riksdag samt att det skäl, som då talade för nedsättning i skallen, numera bortfallit.
Vid berörde riksd. hade jag jemväl den äran att vara ledamot af StatsUtsk.; jag förutsäg dä alt följden af den beviljade nedsättningen skulle blifva, alt när uppsättning en gång ifrågakomma, derom skulle uppstå en hård strid.
Sä har också nu inträffat, sä väl i StatsUtsk. som inom Stånden.
För min del anser jag, såsom jag nyss nämnde, att de skäl, som vid förra riksd. talade för nedsättning, numera ej förefinnas och hade således önskat alt Utsk. föreslagit återtagande af den gamla skatten.
Dä Utsk. nu likväl icke så gjort, utan ansett, sig böra föreslå en medelväg, af skäl att det befarade, att en alltför hastig förhöjning skulle verka menligt på tackjernstillverkningen, och jag dessutom är öfvertygad alt Utsk., i händelse af äterremiss, vidblifver denna sin åsigt, vill jag visserligen icke yrka derpå, utan förenar mig med dem, som tillstyrkt bifall till hvad Utsk. uti denna punkt föreslagit.
Ilr Akerman:
Jag vill icke upptaga Ståndets lid med någon vidare utveckling af mina åsigter i saken, men jag hav icke kunnat underlåta att lästa uppmärksamheten på halten af det märkvärdiga yttrande Frih.
Cederström här sednast haft.
Visserligen är landet fattigt, men skulle hans definition af tiggeri antagas, sä att hvar och en som begär något vore att anse såsom en tiggare, så fruktar jag att vi litet hvar komme att tillhöra denna klass.
Gr. Spens, Jakob Melcher:
Afven jag ber att få förena mig med de ledamöter som begärt äterremiss af den nu föredragna punkten, på det StatsUtsk. måtte bomma i tillfälle att fastställa tiondeafgift en i enlighet med K. M:s nåd. propos.
Jag är icke tackjernstillverkare, har aldrig varit det och kommer troligen aldrig att blifva det, således kan jag anses vara opartisk vid bedömande af denna fråga.
Jag har visserligen icke den kännedom om denna näring, som erfordras för att kunna bedöma huruvida den Den i G Februari e. m. 531 utan skada kan utgöra den högre beskattning, sorn före förra riksdagen åläg densamma; men hvad som verkar på min känsla i denna fråga, är det motbjudande som ligger deruti att dä Regeringen föreslår en nedsättning uti en skatt, det är de skattskyldiges egne ombud som motsätta sig den föreslagna skattelindringen.
Man har visserligen sagt, att denna nedsättning skulle utgöra en skänk ät en viss klass af näringsidkare, på det öfriga folkets bekostnad, som måste fylla bristen.
Det vöre visserligen bättre om eftergiften kunde motsvaras af en minskning i Statsutgifterna och således en ren eftergift äga rum såsom förhållandet var i Norrige för några år sedan.
Men i alla fall tror jag icke att anmärkmn äger sin riktighet.
Den kunde hafva något skäl för sig om det här vore fråga om en utaf jorden ovilkorligen utgående grundränta, som vore beräknad då nuvar. ägaren af jorden förvärfvade densamma, hvadan räntans afskaffande skulle öka egendomens kapitalvärde.
Men här är icke fråga om någonting sådant, utan om en skatt, som är beräknad att utgå i mån af den tillverkning, som skei-.
Om tackjernstillverkaren icke tilltror sig kunna tillverka sä mycket som hittills med den högre beskattning man nu vill ålägga honom, så skaffar han sig sjelf nedsättning, derigenom att han antingen tillverkar mindre eller ock ingenting alls.
Vid sådant förhållande skulle följden naturligtvis blifva att Statens inkomster af denna näring minskades i samma mån som rörelsen afloge, och behandlingssättet af frågan kunde sättas i jemnförelse med fabeln om hunden, sorn släppte det köttstycke han hade i munnen, för att gripa efter ett större köttstycke som han i vattnet inbillade sig se en annan hund innehafva.
Jag hade icke ämnat deltaga i denna öfverläggning då så mångå talare förut yttrat sig.
Men i anledn. af hvad Gr.
Spens anfört, anhåller jag få säga några ord.
Han har påstått att då Regeringen förordat en fortfarande nedsättning i tackjernstiondeskatten, sä borde icke de skattskyldiges ombud sjelfve uppsätta henne.
Detta vore väl sagdt, i händelse riket icke behöfde skatten, men då hon för statens behof verkligen erfordras, sä torde det vara en skydighet för R.
St. att tillse huruvida den ena näringen bär mindre skatt än den andra, och i sådan händelse söka återställa jemnvigten.
Derefter har Hr Grefven sagt, att det vore ett annat förhållande med tackjernstillverkningen, än med jordbruket; att det berodde på tackjernstillverkaren att blåsa tackjern eller ock underlåta det, hvaraf Kronans inkomst i sin ordning berodde.
Men just häraf visar det sig ock, att ingen annan än den som finner sin räkning vid att blåsa, får betala den tackjernstionde, som är bestämd.
En sådan lättnad finnes icke för jordbruket.
Om den olyckliga händelsen skulle inträffa, att den skattskyldige icke kunde beså sin jord, eller saknade vanlig gröda deraf, så vore han likväl skyldig att betala den å jorden satta ständiga tionden.
Hvad den mycket omtalade billigheten beträffar, sä hänför jag mig till hvad Hr Lagerhjelm derom yttrat.
Han är bo 34* - 532 Den 16 Februari e. m. satt i bergslag, har i mänga år idkat jernhandtering, och i jernkontoret varit ombud för dess idkare.
När han likväl kunnat tillstyrka hvad StatsUlsk. föreslagit, sa tror jag att vi andra kunna tryggt låta dervid bero.
31ig synes att tackjernstillverkarnes oförnöjsamhet med hvad SlatsUtsk. föreslagit, är så stor, att man kunde vara frestad, i händelse de icke åtnöja sig dermed, att, lika som Frih.
Palmstjerna gjort, yrka skattens återgående till sitt ursprungliga belopp.
St., derföre att de en gång medgifvit en af billighet påkallad tillfällig nedsättning uti en viss skattetitel, skulle anses deraf vara så bundne, att de icke kunde åter höja densamma, så skulle föliden deraf naturligtvis blifva, att man aldrig vågade medgifva någon nedsättning, under farhåga att hon kunde blifva stän digt fortfarande.
Derigenom skulle man således beröfva sig möjligheten alt vara billig när det behöfdes, blott derför alt man icke tilltrodde sig förmåga att sedermera återställa det förra förhållandet.
Jag anhåller om propos. till bifall.
Ofverläggningen ansågs härmed vara fulländad, hvarefter FIr Gr. o. Landtm, hcmstälde om R. o. Ad. behagade bifalla hvad StatsUlsk. uti l:sla niom. af 8:de punkten ronde liondetackjernet föreslagit, samt, sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja, blandade med nej, förklarade det han trott sig finna att ja härvid varit öfvervägande. 8:de punktens 2 morn., ang:de hammar skattsj ernet. R. o. Ad. biföll den af StatsUlsk. föreslagna beräkning af ifrågavar. inkomst.
Härefter beslöts, uppå hemställan af Hr Gr. o. Landtm., alt med pröfningen af den nästföljande 9:de punkten, ang:de Aluntionden, i anseende till dess sammanhang med StatsUtsk:s utlåt.
Nio 37 Litt B. skulle anstå till nämnde utlåt, blifvit af R. o. Ad. pröfvadt. 10:e Svafvelbrukstionden och Ilie Mantalspenningar ne.
De beräkningar, Utsk. i dessa punkter föreslagit, blefvo af R. o.
Ad. godkände.
Uppå härefter framstäld propos., beslöt R. o. Ad. att med pröfningen af den nästföljande 12:te punkten, ang:de gerningsören af handtverkare, skulle anstå till R. o. Ad. pröfvadt SlatsUtskis dermed sammanhang ägande utlät.
Nio 37 Litt. C. 13:0, Bötesmedel, 14:o Kavallcrireg:tenas häst-vakansspanmål, 15io Ständiga rote-vakans-afgifter, 16io Tillfälliga rote-vakans- och mötes-afgifter, 17:o Rotefrihets-afgift af oroterad, men ordinarie rotering underkastad jord, 18:o Båtsmn ns-vakans-af giften, 19:o Krut- och Saltpeter-försäljningsmedel, och 20:o kontrollstämpel-medlen. R. o. Ad. biföll de af StasUtsk. i dessa punkter föreslagne inkomstberäkningar. 21:o B åk- och lots-medlen.
Den 16 Februari e. m. 533 Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Jag kan icke instämma med SlatsUtsk. uti det omdöme, alt man saknar giltig grund att upptaga ifrågavar. inkomst högre än till 75,000 r:dr. K. M. har i Sin nåd. propos. upptagit ett ganska lågt medeltal, enär den ej blifvit beräknad högre än till 78,000 r:dr, oaktadt den år 1845 uppgick lill 92,481 r:dr.
Förmodligen är det ingen obekant alt vår handel och sjöfart långt ifrån att vara i aftagande tvertom är i stigande.
Således torde Utsk. snarare kunde anses hafva saknat gillig grund att beräkna denna inkomst så lågt, som det gjort.
Jag sträcker mig likväl icke längre än lill hvad i K.
M:s propos. i detta afseende föreslås och hemställer vördsammast om icke R. o. Ad. skulle vilja antaga denna beräkning.
I öfveresstämmelse med de åsigler jag i f. m. uttalade, får jag instämma med Frih.
Palmstjerna, emedan den siffra, han uppgifvit i enlighet med K. M:s nåd. propos. , är sanningen närmare än den Utsk. föreslagit. H. Ex. Hr Gr. Posse, Arvid:
Jag ber att fä förena mig med Frih.
Palmstjerna uti hvad han anfört lill stöd för den af K.
JVI. föreslagna beräkning utaf denna inkomst; men då delta är en stalsregleringsfråga och R. o. Ad. icke nu kan besluta en förändring uti hvad Utsk. föreslagit, nödgas jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. pä äterremiss af denna punkt. R. o. Ad. ansåg de emot denna punkt gjorda anmärkmr för anleda till densammas återremitterande. 22:o Danska fyringsmedel.
Det inverkar visserligen icke särdeles mycket pä statsinkomsternes totalbelopp, om man gör någon ändring uti denna punkt, men då man söker komma det sannolika så nära som möjligt för en kommande tid, så tror jag alt man äfven å denna litel bör undvika att beräkna på höft.
Orsaken lill den högst olika inkomst, som på de sednare åren under denna litel kommit statsverket till godo, härleder sig från den konvention, som år 1842 afsltitades med Danmark, i följd af hvilken detta rike förhöjde den af detsamma förut utbetalta ersättningssumman från 5 till 10,000 Hamburger b:co.
Men denna inkomst har dock icke ingått oafkortad till Statsverkerket, utan K.
M. har dermed lemnat ersättning lill sådane Öresund passerande fartyg, hvars lästetal gått öfver ett visst belopp och hvilka derföre skolat erlägga fyringsafgifter till Danska staten.
Då är den af Utsk. föreslagna afkortningen af 666: 32. alldeles för ringa.
Således, ehuru litet detta verkar på statsregleringen i det hela, skulle jag dock vilja föreslå alt ifrågakomne inkomst beräknades endast till 24,000 r:dr.
På grund häraf får jag således vördsammast anhålla om äterremiss af denna punkt.
Efter de upplysningar, som blifvit StalsUtsk. lemnade, ingå de omnämnde 10.000 Hamburger b:co oafkortade till statsverket, och de ersättningar, hvarom d34 Den IG Februari c. m.
Hr Rosenblad lala!, utbetalas af fyr- och bak-medlen.
Således torde hvad Utsk. härutinnan föreslagit vara enligt med verkliga förhållandet.
Utsk:s förslag i 22 punkten blef af R. o. Ad. bifallet. 23:o Ersättning af Ilonvoij-kommissariatet för Turkiska beskickningens aflöning.
Hr Fahr re lis, Olof Immanuel:
Utsk. häri nästföreg:de punkt yttrat, att rubriken ”ersättningar” vore oegentlig.
Jag tillåter mig alt, hvad denna punkt beträffar, anmärka att den här begagnade rubriken är lika oegentlig.
Jag kanner icke att Svenska statsverket fått vidkännas någon utgift för någon Turkisk beskickning; Men deremot bar jag mig bekant att Svenska konvoy-kommissarialet lemnar bidrag till aflöning af Svenska och Norrska beskickningen i Turkiet.
Jag hemställer derföre huruvida icke, lill undvikande af möjlig förvillelse, denna rubrik mätte förändras lill: ersättning af konvoy-kommissarialet för aflöning af Svenska och Norrska beskickningen i Turkiet.
Ehuru jag till alla delar instämmer med Hr Fähraeus uti den anmärkta olämpligheten af den rubrik, som Utsk. har uppgifvit, samt anser den af nämnde talare föreslagna vara den rätta, hemställer jag likväl lill R. o. Ad. om det är skäl att blott för redaktionsförändring återremittera förevar, punkt, hvilken dessutom troligen i dess närvar, skick af de öfrige Stånden bifalles.
Då denna rubrik dessutom under så många föregrde statsreglering»!' begagnats, utan alt raan försport något men deraf, torde den väl ock kunna under de följande 3 åren få qvar stå.
Jag hemställer derföre om propos. till bifall.
Landtm, anser sig oförhindrad alt framställa propos. om förändrad rubrik på den ifrågavar. inkomsttiteln, dä ett namn icke bör kunna anses utgöra föremål för statsreglering, utan snarare för logisk utredning, sä bör Ståndet äfven kunna deröfver besluta.
Och dä äfven jag erkänner riktigheten af den htaf Hr Fähraeus härvid gjorda anmärkn., får jag hos Hr Gr. o.
Landtm, anhålla om särskilde propos:r, den ena till bifall å hvad StatsUlsk. i afseende pä inkomstbeloppet föreslagit, och den andra till förändring af rubriken lill den lydelse, Hr Fähraeus uppgifvit.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han, då benämningen af ifrågavar. statsinkomst icke kunde inverka pä slalsregleringen, ej fann hinder för framställning af propos. till bifall å den förändring af benämningen, som Hr Fåhraeus föreslagit.
Gabi’.:
Efter man vill göra ändringar, så torde man böra göra det fullständigt.
Jag tror att ifrågavar. fond numera icke heter konvoy-kommissariatet, ulan handelsoch sjöfartsfonden.
Få hr atus:
Den afgift som lemnäs till Turkiska beskick - Den IG Februari t. m. 535 ningen algur ganska riktigt af handels- oell sjöfarts-fonden, men det verk, livars embetsman förvalta denna fond, heter konvoy-kommissarialet.
Uppå härefter framstälde särskilda propos:r, biföll R. o. Ad., att ifrågavar. ersättning skulle benämnas ”Ersättning af konvoykommissariatet för atlöningen af Svenska och Norrska beskickningen i Turkiet” samt godkändes den af Utsk. föreslagna beräkning af denna ersättning. 24:o Observalions-medlen.
Mig synes alt. den här beräknade inkomsten är upptagen till allt för ringa belopp.
Förhållandet med intraderne för de för.g:de åren är visserligen sådant SlatsUtsk. omförmält; men dä det sist upptagna året 1845, då beloppet utgjorde 15,000 r:dr, utvisar en betydlig minskning emot det föreg:de då inkomsten uppgick till 24,000 r:dr, och den förra summan utgör ungefär samma belopp som inflöt år 1841, så synes det mig, som hade titeln observalionsmedel, med året 1845 återgått lill sitt förra medeltal.
Dessutom anser jag oriktigt att nedsätta summan under det belopp, som verkligen influtit under de upptagne åren, och isynnerhet att göra nedsättningen sä stor, att då det minsta beloppet är omkring 15,000 r:dr, har Utsk. föreslagit endast 10,000 r:dr alt uppföras.
Detta är att göra sig fattigare än man verkligen är.
Jag tillstyrker således återremiss af förevar, punkt.
Sjelfva benämningen observationsmedel gifver tillräckligt tillkänna osäkerheten af denna inkomsttitel.
Jag tror således att Utsk. gjort rätt uti alt icke föreslå förslagsberäkningen högre än lill 10,000 r:dr, oaktadt medelbeloppet af inkomst under åren 1841 t. o. m. 1845 utgjort något mer är 17,000 r:dr, och får jag derföre anhålla om propus, lill bifall å denna punkt.
Hr Gr. o. Landtm:s härefter till bifall i den af Utsk. föreslagna beräkning af observalionsmedlen framstälda propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det han funnit ja hafva öfverrösta!, nej. 25:o
Utsk:s i denna punkt gjorda förslag godkändes. 26:o Intresse-medel.
Summan utaf intressemedel måste naturligtvis ökas i den mån lån af anslaget till vatten-aftappningar och odlingar m. m. utgått och den lid förlupit, inom hvilken räntebetalningar icke ägt rum; men efter 5:le årets förlopp, sedan arbetet blifvit påbörjadt, ingår räntan å dessa län och jag anser således denna punkt oriktig; på grund hvaraf jag skulle önska att densamma blefve till Utsk. återremitterad på det utredas må i hvilken mån räntemedlen äro sådana af Slaten lemnade förskotter, som 530 Den 10 Februari e. m. komma att till Statsverket ingå och man derefter må kunna uppgöra sin beräkning.
Pal mstjerna:
De räntemedei, hvarom Frih. Cederström, Jak., talat, äro sådana, som erläggas dels af städer och korporationer, dels af jord- och hemmansägare, hvilka företagit odlingar och undfått lån af riksg.-kont., dels oek från städer, som anlagt hamnar och företagit strömrensningar.
Dessa medel hafva hitintills ingått till riksg.-kont. direkte och icke varit sammanblandade med Statsverkets ordinarie inkomster.
De äro äfven till sin beskaffenhet vidt skilde frän de ordinarie Statsinkomsterne, såsom ytterst till— fällige och ombytlige allt efter de villkor, hvarunder de blifvit beviljade.
Jag anser derföre att, sålänge riksg.-kont. och medel till dylika lån finnas, räntorna böra årligen dit ingå samt der beräknas, och icke sammanblandas med Statverkets andra inkomster, helst de ordinarie.
Den rubrik, de ifrågavar. medlen erhållit, nemi. intressemedel, tillkom vid 1834 års riksdag, då numera framlidne Gr. von Schwerin yrkade, att som Staten icke var belastad med någon skuld, borde dess medel göras fruktbärande.
Hitintills hafva dessa lån icke varit betydliga och rubriken ä medlen har således icke medfört, hvad man deraf hoppats.
Jag tror dessutom, att med lens tillvext, hvarom Frih.
Cederström nämnt, icke skall vara ändamålsenlig och leda lill reda i räkenskaperna, utan tvertom den största oreda, i händelse denna klass af intresse-medel infördes uti Statsverkets ordinarie inkomster, pä sätt Frilen föreslagit.
I afseende på utredningen af den utaf Frih.
Cederström vid denna punkt gjorda anmärkn. är jag förekommen af Frih. Palmstjerna.
De ifrågavar. medlen hafva ständigt ingått till riksg.-kont. för utlåningar, och hafva till beloppet icke undergått förändringar, utan ständigt bibehållit sig vid det närvar, beloppet 30,000 r:dr. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i 2G:te punkten föreslagit.
Restantier.
Utsk:s i denna punkt afgifna förslag blef af R. o. Ad. bifallet.
Då härefter förekom StatsUlskrs yttrande om de extra ordinarie inkomsterna, anmälte sig och yttrade:
Då beslut ronde de extra ordinarie inkomsterne, icke för närvar, kan fattas, sä hemställer jag vördsamt, att vi måtte få öfvergå till frågor, som kunna blifva föremål för Ståndets beslut. R. o. Ad. beslöt, uppå härefter af Hr Gr. o. Landtm, gjord hemställan, att med föredragningen af StatsUtsk:s framställning om beloppet af de extra ordinarie inkomsterne skulle anstå tills Bevilln.- Utsk. inkommit med sitt yttrande i ämnet.
Föredrogs ånyo StatsUlsk:s d. 9 och 12 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 37, Litt. A, i anledn. af K. M:s nåd. propos., an - Den 16 Februari e. m. 537 g:de nedsättning uti den af Stora Kopparbergs bergslag utgående kopparränta från hvart 10:de till hvart 30:de Ska' af tillverkningen samt upphörande af allmogens inom åtskilliga socknar af Stora Kopparbergs län skyldighet att in natura till bergslaget leverera sina hemmans- ränte- och mantals- eller qvarntulls-kol.
Hr Kröningssvärd, Carl Gust., hade inlemnat ett sälydande anförande: Dä II.
SlatsUtsk., medelst särskildt utlåt., Litt.
J.. bifogadt utlåt.
N:o 37, ronde Statsverkets inkomster, funnit sig sakna skäl att tillstyrka R.
St:s bifall till K.
M:s nåd. propos. om en ytterligare förmedling af den från Stora Kopparberget utgående koppartionde - m. m., utan i kalkylen öfver dessa inkomster beräknat samma tionde till del belopp, som den, efter livart 10:de Ska' af tillverkningen, förmodas komma att utgöra, anhåller jag vördsammast att, emot berörde utlät., få framställa några anmärkmr.
Den 1 :sta af dem är, att H.
Ulsk. icke synes hafva fästat det afseende, som vederliordt, på den stora fördel della urgamla bergverk tillskyndat
Staten genom den oerhördt dryga beskattning, som ålegat dem, hvilka bearbetat detsamma.
I afseende derpå förekommer, hvad K. bergs-kommissionens betänk. och icke eller K. M:s nåd. propos. nog fullständigt upptager, men hvilket af anthenlika handlingar och räkenskaper, såsom vågböckerne vid Fahlu Kronovåg och bergmästare-embetets vid Kopparberget afgifne ärs-relationer, tillförlitligt upplyses, alt produktionen vid detta bergverk ifrån och med år 1633 t. o. m. år 1845, eller under en tidrymd af 213 år uppgått till 1,544.656 Sk# 16 L# 15 #; att af detta belopp 400,6S8 Sk# 7 L# 14 # eller mera än såsom afrad och tionde m. m. ingått till Statsverket, samt alt af återstoden, icke allt, ulan 1,090,634 Sk#, eller omkring \ af hela tillverkningen, tillfallit näringens idkare, eller de brukande bergsmännen.
Att detta bergverk dessutom emellan medlet af 1200-talet, då det sannolikast först begynte blifva bearbetadt, och till år 1633 lemnat Staten en ganska betydlig inkomst, är otvifvelaktigt och bevises, dels deraf att
Kopparberget utgjorde en väsendtlig del af det lill Drottning Margareta år 1388 öfverlemnade lifgeding, och hvad som äfven kan historiskt visas, alt afraden deraf utgjorde ett fullvigtig! hypothek i och för Konungarne Magnus Erikssons och Albreehts af Meklenburg lånenegociationer; den förre med Romerska Stolen, och den sednare med riks-drotset Bo Jonsson Grip, samt Grefvarne af Hollstein, hvilka för en försträckning af 3500 # silfver skulle i årlig ränta fä uppbära 100 Sk# af detta bergverk; dels deraf, att tillverkningen derstädes, redan år 1633 var uppstigen lill 7857 Sk#, hvilket äter utmärker att produktionen under nästföreg:de åren, särdeles från de sista på 1500-talet intill det förutnämnda, varit i successivt tilltagande, och att följaktligen Statsverkets inkomst deraf under samma tidsperiod äfven mäst hafva varit rätt betydlig.
Den 2:dra anmärkmn är, alt H.
Utsk. icke tagit i nog full - 538 Den tö Februari e. m ständig beräkning den förlust, som blifvit bergslaget tillskyndad, derigenom att medelst den år 1805 beviljade förmedlingen i koppartionden, åtskilliga förläningar och förmåner frångingo bergslaget: äfvensom den vinst, som derigenom uppkom för Statsverket.
Hvad den förra beträffar, visar det sig då, alt bergslaget ifrån och med år 1806 t. o. m. år 1845, efter beräkning dels af förut gällande lösningspriser, dels af dessa års markegångsvärden, förlorat ganska betydligt, nemi.:
På vedräntan r:dr 00,008: 8. — på dagsverks d:o 24,929: 8. — på e. o. grufvehjelpen 130,107: 45.
5. på kolen från Leksand 74,028: t. — pä löningskolen 149,858: 16. — pä skaltckolen 74,175: — — och på mantalskolen 68,327: 9. 8. eller tillsammans 611,433: 40.
t. hvilket belopp utgör i medeltal för hvarje år 15,261: 16.
— Beträffande åter den sednare, så har densamma under denna tidrymd utgjort ett vida ansenligare belopp, nemi.: på vedräntan 90.008: 8. — på dagsverks d:o 79,892: 46. 6. pä e. o. grufvehjelpen till år 1824 då den indrogs 38,688: 6. 2. på Leksandskolen 74,028: 1. — på löningskolen 429,100: 14. 11. på skattekolen 208,806: 10. 6. och på mantalskolen 80,408: 46. 8. eller tillsammans 1,000,932: 37. 9.
Hvarifrån likväl afgår värdet af den förmedlade tiondeu, beräknadt efter de priser, hvartill kopparen vid de inför K. kam.- colhm och K. stats-kont. hällne auktioner blifvit försåld, utgörande 389,019: 17. 6. hvarefter återstoden blir tillsammans . . . 611,913: 20.
3. och således i medeltal för hvarje år .
. r:dr 25,023: 5. 4; härrörande skilnaden emellan denna Statsverkets vinst och bergslagets ofvanupptagne förlust, dels från den som uppkommer emellan lösningspriserna och markegången pä dagsverksräntan, löningskolen och allmogens mantalspenningar, som af bergslaget fullt utgöras, dels från den progressiva förhöjningen af 2 sk. årligen på markegångspriset på kronans hemmansräute- eller skattekol 13,351,} stigar utöfver fordna lösningspriset 6 sk. 8 r:st. stigen, som bergslaget allt sedan 1805 mäst vidkännas.
Till denna Statsverkets vinst på bergslagets bekostnad, bör äfven för hela denna lid läggas:
Brukande bergsmän nes bevillning för deras bruksvinst, hvilken utgått, likasom för annan borgerlig rörelse, med 5 för 100; Bevilln:n pä den blefne fjerdeparts-revenyen, och den sorn Den 10 Februari e. m. 539 fallit på de vid verket befintlige kolförlänte hyttor, hvilken med enahanda procent utgått; samt Hammarskatten och bevillmn af de nya jernverk, som under dessa 40 år blifvit af bergslaget arilagde.
Jemför man nu dessa förhållanden med resultatet af 1805 års förmedling, så blir det uppenbart, att den fördel bergslaget hoppades genom densamma vinna, alldeles icke blifvit uppnådd, ulan alt bergslaget, som på kopparliondens nedsättning vunnit ofvanuppgifna summa r:dr 389,019: 36. 10, deremot, pä de indragna förläningarne och förmånerne, förlorat r:dr 611,433: 40.
1. och således måst vidkännas en förlust, betydligt öfvervägande den fördel, som det af denna tionde-nedsättning påräknade.
Den 3:djeanmärkn:n är, att II.