Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
----- Det är för detta ändamål lika angeläget at et redbart
Mynt göres i Riket gängse utan upstof, med den mindsta omgång, som är mö» zelig, och nian nägra sädana föregående ansiallter, som ankotnma pä tid och hwilkas werkan först om Hägra ar derefter bäfwer synlig och kännbar. - - - « - häldst all medborgerlig eraälr och rörelse, under en sadan porioä ntäste afstadna samt tillika uvwäeka in- och inrikes spscolationor at winna pä sjelfva rnyntet, i och för stg sjelf, såsom mera lönande än sjelfva handeln.
Utaf ben oreda, hwaruti Mynt- och kinaoce» tverket räkat, hafva flera slags intcresten npkommik, hwilka, ehuru delade sins emellan, likwäl derutinnan instämt, at göra de widtagna kniance-Författningars framgång allt det motständ, som antingen winningslystnad eller en naturlig omtanka at bewara sig för förlust och at förekomma sina wikkors försämring ästad-- komma bordt.
Men da en hwar fokt gagna sig af' de anstalller, som blifwit gjorda til winnande af en förutsagd och pä längre tid ankommande Realisation^ allt efter som desi Interelle8 beskaffenhet fordrat, häruti en sadan ställning den följden blifvit oundwikelig,, at rinanee-Författningarna, som blifwit et mäl stundom för et, stundom för et annat en skilldt InterelL^ HwilkeL sednare alltid är mera sintligt och mera activt. uti sina werkmngar, än at de, som hafwa upseendet öfwer det A-llmänna, förmä det samma uti alla desi omwägar följa och förekomma, mäst blifva dels hindrade uti sina werkmngar, dels otilräckeliga emot det ändamål, uran sökt och ändteligen til en del stridande deremot.
Under sädana förberedande anstalltec til en reallLation hafwa emedlertid Rikets tilgängar för en Verkelig realisation blifwit dels förmindstade dels förtärLe, sä at det med nog stät kan pästäs, at Riket nu Lesinner sig längre ifrän en realisation än för sirra är tilbaka och swagars uti siw förmåga at kunna eu sadan åstadkomma, i synnerhet dä harwid tillika conLäsisras dsr; Me stada och hinder, som upkvrnmit 59- Ati Rikshushällningenö drift och förkofran/ af et cm ellan sig stridigt enfkiltdt Interelle, och af detta IiuereöictL oppolltion emot kllnaiwe - anstallternaS fraw.gLng.
Längt ifrån at Författningarna om en Utgörande realisation kunnat ästadkonimn den päfyftads stadgan uti SeLelnlynte!6 warde och under det sa nuna en behörig jämnhet u!i Rikets näringSrörelse, hwilket är och sLrblistrer hufwuogrnnden til all pälitclig RiksknLnoL, hafva de, emot all bade förmodan och afsigt, gifwit anledning til en flags a§io-handel med Rikets Penningestock, förrvLndt den janima i frän dest rätta och egenteliga bruk, samt derigenom Åstadkommit en dubbel stada för Riket.
Dä nn werkan as en förutsagd, men ej genast företagen oealillnion sig sä förhäller, som anfördk är, kan ej något twifwclsmäl wara öfrigt om nödwändigheten af en snar och utan widare upstof företagen rea., lilation, pä hwab sätt den sig vek med förrnänligare werkan emot förenämnda olägenheter hätdst göra läter, samt at all tidö förlust uti dess werkställande bör sä mycket sorgMLgare und,vikas, som, under det at de samma olägenheter, hwilka inan afhjelpa söker, stundeligen öka sig genom realisationens utdrägt, medlen och utwägarna ti! dest werkställande deremot mindflas och förtäras.
Det torde förekomma mindre sammanhängande och lil äfwentyrö dristigt at förestå en snar och skyndsam realisation under en anmäld
Rikets mindre förinäga bertil nu än tilförene.
Men om Rikets enda och sanAxldiga hjelp uti dest Mynt- och kinance»verk, beror af et redbart mynts anskaffande, ju förr dest häldre utr Rikets rörelse och en widare utdrägt dermed gör swärigheten större, men trlgängarna mindre för en framdeles realisation, innefattar detta förstas ej annat, än «r tryckande nödiyändishet, at M 6?s - Riksens Ständers nu påstående Sammankomst, samla alla krafter och upsöka alla medel för at rädda Riket genom ea snar och skyndsam hjelp.
« - - L -------- I all händelse och i afseende pä ea rea'ilarion b is .»er det således högst angeläge-, at RiAbusl ällningen förbättras, om annars en realisation skall klifva möjelig och för Riket nyttig; 1y i a a NiN, som enjkilld Hushållning, reZlerar Hushållningen calisus drygsel och tilrätkelighct, hwilkeN man fasa ngt w ntar, sä linge icke HuSHMningen är sä sialld, at ätminöstone utgift och inkomst bara sig emot hwarannan.
--------- Det äterstär at 8ecr6iL 11 kotte' stuteligen stg yttrar öfwer det evslnarionstnväämsnt, hwaret er kaninen, wid en realilLtMu, l a- oc> bor med Riksdaler inlösa desi Sedlar pä kopparmynt.
Slvärigheten at uti denna, Rikets och Undersatares > ä.t och w lsärd pä det ömmaste rörande vmständigdete. trästa et ej mcndre billigt, an säkert kunäam eut har sä mycket minore kunnat Undfalla, som af pera derutinnan gjorda försök, man äger mera öst wertygelse oerom, än man önjkar.
Efter et noga öfvervägande af de i denna sak förekommande cooliäerariorisr torde säkrast kunna utresas : huru laugt st loigpelen at upfylla löften och förbindelser bor gä; h-vad aktning Rikets räddning fordrar, och i b vilken'punkt Rikets styldighet och Rikets förmåga bora hä.ur niman mötas.
Det har harwid förekommit Secrsta Istjkottek i:o At ben försäkran, ksnczuen gistvit och Kongl. Förordningarna innehålla, om lAnciuoiw KopparRtynl§>-ft. dlarS irtlöjen rvid upwifandet med Koppar-- MpM, Mptt,är lika gammal med transport-sedlarnas första inrättning är 1702; icke desimindre har, pä snart 27 ärs tid och ifrän 1745 ars inrättning med de smärre 1'ranlport--sedlarnas gångbarhet, ingen Lanhuens Sedel pä Kopparmynt blifwit inlöst med Platar, utan med stor stränghet wista tider Slantar kunnat mot Sedlar i smärre summor omwaxlas och i Langren erhällas, som utgör emellan 6o och 70 marks evalvation pä Riksdaler».
Om, under enahanda och samma Lag, innehafwaren af Lanqnens Kopparmynts -Sedlar icke fact hugna sig af denna Lags werkan pL 27 ärs tid; men Lagen warit hanlande för alla framfarna innehafware af desta Sedlar, och de deremot mast åtnöja sig med en förlust, til stundom öfwer och stundom under ioo proLent och oftast dcrutöfwer, pä Langens Kopparmynts - sedlar, med h vad billighet kan dä stdsta innehafwaren af en Langens Kopparmynts-sedel reclamera en Lags werkan, som alla de öfriga icke ätnjuta fatt? i synnerhet, som stdsta innehafwaren af en Sedel iklädt sig, wid Sedelns transport, ej stagon större och mera laglig rätt, ärr de föregående innehafware ägt och werkeligen njutit.
Billigheten ester Lag, at wid en llealilation njuta bättre rätt och större förmon, än alla de för gäende ' innehafware, synes således icke wara fullkomlig, häldst dä han wid samma tid, i allmänna rörelsen ej kan utbringa sin Sedel til högre valma, men wäl rmn» dre, än Aealilationsckunilarventet utstakar. 2:0 Ibland dem, som wid en Lealikation kunna wara innehafware af Langens Sedlar pä Kopparmynt, lärer deras antal wara ganska ringa, och deras Lapital föga betydande, som warit beständige ägare af et Kopparmynts (iapital i Sedlar, allt strän dcn tid Lankinen är r?45 uphörde med Plätars utgifwande för Sedlar.
En blott kundstap om Sedelstockens storlek wid 1741 och 1771 ärens stut, styrker denna. kanka, Me L.e öfrige innehafware hafwa, under Sed? 6ss larnaS föränderliga warde, efter Lours blifwit dexckf ägare, med Av til loo och 2oa ^roLents af , Sedlens wärde efter påskrift.
At wid en ssealilation ^ -ifwa fullt för det som kostat innehafwaren twä tredjedelar och en halft af summan, som af Lancken fordras, more blott at med Rikets och merändels aila dest Inbyggares drygaste känning, fylla nägra personers winning slystnad, hwaraf frukten til största delen skulle tilfalla de i sednare tider inrättade allmänna Lassor, men mindsta delen inhemska Laxitalisser, som dymedelst i concourter mäste sakna fiera tilgan-ar, äfwensom nog sannolikt förekommer, at slämman?
de äro ägare til en stor del af sädana skuldpapper, som kunna sörwandlas til Lanco-sedlar, hwilka wid en kealssatioo böra med mynt inlösas, och hwarigenom således största winsten skulle utur Riket dragas.
SeLel-Jnnehafwares påstående, at fä fullt gen fullo, förekommer sälcdes icke eller fullkomligen billigt, i afseende pä ätkomsten til La^uens Sedlar. zto Blifwer det mycket owistt at säga, hwem som under de mangäriga förändringar, somSedelmynket i dest wärde undergått pä en tid af 27 är, warit mera lidande, antingen Näringsidkare eller LaxitaliIler, och under sädan owisthet tyckes det ej wara min- . dre obilligt, än för Riket skadeligt at genom en sseLlilation til fullt runehäll af Langens Kopparmynts sedlar, gifwa en mycket liten del af Rikets Inbyggare en winning, som man icke med säkerhet wet om de förtjent, men som skulle ske med den större och arbetande delens undergång och Rikets ömmaste förlust.
4.0 - - - - Under den ställning ssauco - Werket Nu äger, är det mera troligt, at Langens Lreäit stärkes, än at den försvagas genom en ssealssation, ehuru densamma icke skulle jske med Plätar fullt gen fullo; ty den som betalar nägot, bör alltid äga mera Lreäit, än den, som betalar intet, och den som friwilligt ingär någon förbindelse, bör ej lofwa mer, an Han med trygghet ser sig kunna halla, hwaruppä Lreäiten ifrän samma tid hufwudsakeligen beror. 5:0
Man kan icke grunda något stötigt hopp, vm en lyckeligare tid, och nägra bättre Rikets om» siändigheter för en Realisations företagande, framdeles , än uppå en Rikshushällningens förbättring och förkofran^; men utom en Kealilation, wäntar man förgäfwes någon stadga i myntet och följaktligen någon handels re§!erin§, eller jämnlikhet i näringarna» drift och gäng, och annu mindre, nägon allmänna hushållningens förbättring.
Under allt annat hopp, än det som är byggdt pä denna grund, ökes näringarnas wantrefnad, och under försök at hjelpa kllnanceWerket i en annan wög, an genom Uealisation, förswinner Rikets fönnäga at kunna en sadan ästadkomma.
Nu pästäende
Riksdag torde derföre wara en lyckligare tid, och Rikets omständigheter bättre nu, än wid en tilkommande Riksdag.
MSSSSSSS SS s s s s s s O Det medgiswes gerna, at en Kealilation är ek wägsamt företagande, men desi äfwentyr kan genom medel förekommas och afböjas, allenast ingen alteration tilfogas N iringarna, och all möjelig styndsamhet och besparing derwid nyttjas.
Deremot synes det wara et wida större wägspel at läm Rikets wälfard ytterligare ankomma pä utgången af et sä oredigt
Mynt - och kllnance-werk, som det närwarande är. 6:0
Det kivalvations - kunäament, som grunda» pä
Lag och författningar förtjenar wisierligen all conlläeration - - - - men, af ännu ömare bestaffenhet är det evalvation» tunäament, som Rikets Näringars bestånd sch trefnad fordrar, och hwilket i det stick allmänna hushållningen, til alla desi delar, nu mera kommit, icke stär at föreua med det förra.
LS4 Utom den förhöjning uti warors och egendomars «arde, sam en efter handen tilökt Sedelstock werkat, > Har en dermed tillagande inllustrie -och tilwäxt uti Rikets näringsrörekse, ästadkommit en annan förhöjning un Egendomar och tilwerkningars warde, som til en wist grad , är alldeles inllepenllent af myntets första warde.
At nu mera under en dylik ifrån alla näringars bestånd oMljaktig, willja relluccra Lan^uens Sedcl> mynt til likhet med Plätmyntets warde emot Silfwer nore, at gifwa Rikets swaga och aftagande naringsrörelse desi sidsta bane, at jkillja Riket wid den gagneligare delen af desi arbetande Inbyggare, at göra största delen af de qwarblifwande genom fattigdom beswärliga för sig sielfwa och andra, men onyttiga för .Staten, och at för en ordhållighet, hwartil endast det strängaste begrep om (wellie kan styrka, men hwarifran Rikets sannstyldiga bästa, och alwen billighet afräder; försäkra en Kealilation til fullt, som, om den kunde lyckas, gjorde nagra personer i Staten nöjda med alla Lc ösrigaS ofärd.
I afseende pa allt detta, samt Rikets Hnfwndnäringars närvarande tilstand och desi Jvkares wiljor; fordrar RikshushällningenS bestånd och trefnad, at man uti Uealilation fogar sig efter det marketal och proportion, som Sedelmyntet och desi Louis rmot Silfwer, pä lang tid tilbaka och i synnerhet nnaer de twänne sidstförflutna ären, med någon stadga satt pä waruprisen i allmänhet, nämligen et wärde omkring 60 mark kopparmynt i Lanco-Sedlar för en S.renff Specie Riksdaler, som är flera mark under hwad den nu werkeligen gäller; men i anseende lil det, at En Riksdaler Specie är til sin halt circa g procent bättre, än En IllamdurZer Länck), gör evalvarions proportion sä mycket högre emot den sednare, i löfte hwaraf et Lvaluittions-kunllament wid en tilHöpande Realisation, kil iZ daler kopparmynt i Lam 60; ^ueiis Sedlar för En 8pocis Riksdaler blefwo det hwarmed Riket och Näringar kunna bestå.
Således, och dä Lecreta u skottet ester nogaste pröfning af föregående Lonlickerationer funnit stg böra tilstyrka iA daler koppm mynts evaluations kunckameut wid en förestående ll.ealikation, och hwaruppä denna kmsncs - plans möjelighet i werlstalligheten är grundad; har sädant ffett i den fulla öfvertygelse, det annan utwäg icke lärer finnas, och at, i fall et lidande är oundwikeligt, wid en fi-ealilcktion, borde man följa den wägen, som åstadkommer det mindsta och det för färre personer, men räddar Riket och Staten ; häldst man ingalunda bör förglömma, utan fästa sin upmärksamhet Lerwid, at det är hela Rikets kllnauce - Werk och ej Langens allena, som skall hjelpas.
Som nyttan och nödwändighelen af en Realisation är sä handgripekig och en sä allmänt antagen princips, at den utgör hwar och en enskilld persons och hela Allmänhetens önskan; sä lärer man gerna finna sig wid del föreslagna marketalet, allenast Realisation blir möjelig och snart werkställd; särdeles som den iäeala. förlust, ett och annan dermedelst kunde tilskpnvas, ej är at räkna emot den bätnad, Rcket i gemen derigenom tilsiyter. -------- Herr ^älersparrs, -^xsl.
Ingalunda för at afbryta en sa 'vigtig öfiverläggning, utan blott up< lyönings-wis, anhäller jag ödmlukast at fa göra en ganska korrt hemställan.
Uti sidsta klsno wackte en ward
Ledamot fragan om bestämda tiden för Bewillningen.
Dess äiLäamen lades pa Bordet.
Efter min öfwcrtygelse utgör den bestämda tiden för Bewillningen den enda säkra grunden för hwilken vinsnes klan som häldst.
Jag hemställer således ödmjukast, at Herr Grefwe» och Landtmarskalken täcktes underrätta Högloft.
Ridderskapec och Ä« deln i hwilken ordning Herr Erefwen och Landtmar - skalken behagar öpna öfwerläggningen i detta angelägna äronde.
Näzo» torde finna, at jag ej afpafiat rätta ö» goiiblickct för denna min hemställan, sedan öfwerlaggninaen redan är börjad och alla wara R,elxeAive Medständer redan hunnit tanka ut, i et annars ratt betänkligt ämne, haldst det angar ek helt RikeS kmsnce-reglsrmg och z,ooo OOo menniskors »välfärd.
Jag bör derföre i afmatta» as en sadan anmärkning genast förklara, at jag redan wjo dswerläggningenö första början anmälte mig at rala; men joq war förekommen af flera warda Ledamöter, som anmält sig i samma afsigt, och min ordning mäste afwaktas; äfwen torde jag fa tillägga, at som war närwarande öfwerläggning angar et ämne af sä stor wigt, magar jag tro, al de z Ständens hastiga beslut ej bör rubba den rigtiga ordningen och ej före» komma den fria och jämna gängen af denna war öf» rve »läggning. Mänqe af Ridderskapet och Adelli hördes instämma .d Herr ^älorsprrre.
Hans Lxcellencs Herr Grefwe» och Landt max skalken.
Jagsar den äran tilkännagifwa, at frägan nu endast ar om Hemliga Utskotters ^insnceplan.
När fräga upstar om Bewillnjngs summan, sä behaga Herrarne dä yttra sina tankar angående tiden.
Friherre ^antingskaulen, albreckt, -upläste följande til krorocolier.
Sedan wi ändteligen hunnit til den efterlängtade stunden, at den kealilsnors plan, Hemliga-Ulskottet föreflagit, bliswit Ständernas klena meddelt, förekommer nu hos Ridderskapet och Adeln en »vigtig fraga: upsyller denna Plan det päsyftade andamalet, aterwinneS härigenom stadga uti Rikets Penninge-werk?
At we^erböriigen och med fullkomlig kännedom af kin-mcshender granska Hemliga-UtfkottetS föreslagna Plan, ders kil erkänner sag mlg icke äga nog skicklighet, men Riddecskapel och Adeln torde dock icke obenäget anse at jag för egen tilfredsställeise anhäller, at ti! ?rorocol!:k fä relervera mina tankar, uti et sa angeläget mål, soni del hwjlket nu är ämnet för RidderffapetS och Adelns öfwerlaggning.
Ware här endast fraga om uppoffringar til at derigenom rädda Fäderneslandet utur den wavestga belägenhet, som är oskiljaktig isrän de uti Larens kanslier upkvmna oredor, kunde denna öiwerlagguing icke blifwa brydsam för Ridderskapet och Adeln, ock kan yr; omöjeligen fela uti mit omdöme, da jag hyser den lankan, at Ridderskapet och Adeln will haswa allt ospardt för et älskadt Fosterland.
Men uti en sa ta rik smn, ling, som wärk Riddarhus, hwars Ledamöter, ändock och alle syfta til samma mål, Rikets basta, likwäl hysa sk.lj. aktiga meningar, angående medle» som bertil leda, lärer ej annar wara at förmoda, än at olsta tankar äfwen blifwa yttrade angående förewarande ämne.
Derom hofwa likwäl alla warit öfwerens, at wara Lreälk-Sedlar, hwilkas warde endast beror af opp. nionsn, förorsakat brist uti de kilgängar hwarmed Larens behof skulle bestridas; at Riksgälds-Lnnkoirer igenom detta icksals mynt ofta blifwit satt i förlägenhet i anseende til upfyllandct af sina förbindelser lil Utrikes Longifware, med et ord, at detta mynt, som medfört skadeliga werkningar bade för dec allmänna och för den enskillda rörelsen borde indragas och redbart mynt sättas uti omlopp; grunderna uppå hwilka en Kealisarion skalle byggas hofwa likwäl warit och äro annu, et widstrackt kwisteämne.
En del önska, at Riksgälds-Sedlarna skulle igenom en bertil anslagen ^markistemsnts-lko^ iucceslivs dragas »kur rörelsen, andre äcer, at LreäikMyntet matte pä en gang realileras, män^^ bestrida all devalvation ä Riksgälds-Sedelstocken, andre ater sinna slA nöjde, om ock dera rabstlsraäcr 2; ä zz^ ^>ro(leor. 6^8
Men om wart nu gängse Lrsäir-Mynk småningom 06) inom en tid af 1; » 2O ar stulle amorteras, hivad säkerhet kunde wi da äga, at e^gio emelian detta
Mynt celi Lmco, ömlom stegradk och fä lid t, icke skulle fortfara ar utbreda sina förder fweliga och nog kända följder bade för Stats-Werket, Riksgälds.
Ooruoirer, och alla dem, som wero i behof af redbart
Mynr; det är frnktanswärdt ak d sta följder blefwo likaså kaschgra för Riket och dest Innebyggare, som de hittills warit, otmindstone rutil dest mera Lnnea Mynt än RcksgaldsSedlar hunnit komma i omlopp, hwarstl fordrades flera ar.
De summor som utur Långören emirraraäez til inlösen af Riksgälds - Sedlar, skulle ju wäcka 8^>eculanlens winningSlystnad, och således det ofkäliga ocker, hwarigcnom den ene Medborgaren blifivit den andras skaktsky!dige E>cke pä längre rid kunna förrkommas.
Ar rsslilsra Riksgälds-Sedlarna genast och med ens samt dymedelst afskara dek onda wid roken, lärer dä wara det med andamälct mest öswerensstämmande sättet, ar återställa ordning i Rikets Penninge-Werk.
Hemliga Utskottet har ock insett nödwändighekcn af et fadant kealiIHons-fäkt, hwarkil Konungens Nådiga Lropoluion äfwen gifwit anledning.
Bristande tilgangar, at äfwen genast realisera den -Idolen af Pmningestocken, som under namn af Riksdaler Louranr enligt UtskotttlZ Lroje5i, skulle komma ak med Lansa-Mynter circulsra i rörelsen, ar et sa gällande skäl, at derwid ingen er» indran kan göras; det lärer icke eller skäligen kunna förmodas, at en betydande upgäld emelian Lanea och Riksdaler Courant kan äga rum, da der förra blir til summan dubbelt emot dec sednare, at dä delta enligt Utskottets Betänkande ärligen blefwe mindskat med Z0O,ooo Zhdalcr.
Annorlunda förhöll det sig med RikögäldsSedlarna, för hwilkas inlösen ingen wist lid wac äsrerminsraä, och hwilka til »a stor myckenhet utkomma i rörelsen ester 1772 ars Riksd-g, at de til summa,, widq 1 kc>') wida öfwerstego den utelöpande kmco - Sedelstock'-, hwilk-n deremot ärligen förmindfkadss igenom inbecab-iugar til llangusn, och derigenom at Lauce, Lpecis sYrkades urur Landet.
Den of Hemliga Utskottet föreslagna kockls ck-n-^- Planen, mindskar icke i känbar män Rörelse-O--in- er igenom den ösvalvarioa a Riksgälds-Sedlar, sm d.r ritfattes ri! i6L proLsnt; de skäl, som häxtil foran'edt Hemliga Urskotrct, öro uti Betänkandet anförda, och ausir jag dem sullgilltiga; näppeligen lärer ock niston, med mindsta kanrredom om wart Penninge.L/stömr, Hofwa föreställt sig, at någonsin erhålla fullt gen suilo för Riksgälds-Sedlar, aldramindst sedan Riksens Ständer wid 1792 ars Riksdag tillagt
Dcbimrer den räkkicheten, at med 6 proLsms upgald uti Osäic-Sedlar !i^uiäLr» Lznco skulder man och man emellan, da Lä echior äterfordrade L^pirslsr; och nar HZio för det nar° warands är ^0 prvLsnt, ka» ingen med skäl säga sig wara lidande, om Riksgälds - Sedeln stlöses med ^ afkorrrning, utan twarkom de steste af Rikets Inneby ^ gare anse sig wara öfwer förmodan godtgwide för Riksgälds-Sedelns numaerairs Ivärde, igenom Utbytet as denna Sedel, emot ^ uti L-inco-Mynt»
Onekeligen är summan af 4^ millioner, stm ril Lsslilscicmen erfordras, ganska betydelig i -ämuföreiss med den folkstock, stm den stmma kommer at utgöra och allmänna förmögenheten i Landet; mm da wi ak-r jämnsöre denna afgift med hwad en del K<ni»nsr bem-- la, hwilka icke lika mrd osi aga den dyrbara rättiahett!,, at beskatta sig sjelfwa, och hwilkaS ursky^der uti wgch Klarer belöpa sig til en tredjedel af den arliga inkomsten, böre wi skatta osi lyckliga, at med en drägeligan. och dcrjämte friwillig gafws, erlagd i twanne är, fö -- skaffa osi den förman ak aga et godt Mynt.
Hu> --- wida den paräknade summan, efter be uri^Hemliga l > 77 t skottets Betänkande ripglfna grunder, kan kil sit fulla be« lopp inflyta Uli kLnc^uen, är en sak, htvaröfwer lag ej kan yttra mig; förmobestgen äro rilförläteliga urräkni.igar haröfwer uprälkade, dem jag likwäl icke kanner; men i händelse «t Hemliga U> skottets Betänkande bifalles och del skalle biifwa Bcwillnings.
Ucffottec updrager, at pa ofwannämnda grunder författa er krojcQ, hmarescer den friwilliaa gästvän skulle komma at utgå, blir efter min kanka nödigt, al sidstnämnda Utskott, fa mycket som görligt är, lätcar den mindre förmögna Hemmansägaren, Näringsidkaren och Löntagaren, ril hwilka s antal lag äswen wille räkna dcm, som ej agde mer än ioO Riksdaler ärlig inkomst, eller kön lil 200 Riksdaler om äret.
Sattet, hwilket Hemliga Utskottet föreslagit ok för czucns säkerhel erhålla den lii Rsalilaticincn nödiga redbara bV.näcn, medförer utan twlswel manga olägen, he er i anseende til werkställighsten, såsom wärderingar a fastigheter och Hus i Städerna, lör handa orckrlga upgiscer of pemiinge-förmögenhet och waru - förlpger, n'dwändighcken at nödgas yppa et gäldbunder tilstand, för ac icke blifwa underkastad afgift a det man icke äger, swarighelen deraf ar kunna bewila sig wara skyldig, da förstwlsningen är ställd til Sedelhafwaren och uti 0- känd mans hand m. m.; men besia olägenheter aro icke alia af den beskaffenhet, at de ju icke kunna förekommaS eller afhie!pas,och böra således, efter min tonika, icke medföra werkön af ek asslag hoS Ridderskapet och Adeln uppå Henrliga Utskottets Betänkande.
Hemliga Uiffotkct har följt billighetens föreskrifter, da der ansett, ar sammanskottet kil IvoalrtslioQS ^onäsn borde utgöras af all förmögenhet, efter en wisi fast ställd proLsnr; enligt denna princip drabbar afgiften endast d,m, som äro Fastighetsägare, draga ränta af ullanka Lapiraler eller sadana, som uti någon rörelse ä ro gjorda fruktbara, samt innehafware af större Löner; ! - ! 6lt den träffar asla besia, liki et lika förhållande och i män af deras förmögenhet; den frikallar härifrån alla de af 8-Men» Medlemaiar, är hwilka lyckan med mera sparsam hand utdelar gods och egendom; men dest? sednare, h,vilken alädjesnll känsla! desi? fa äswen njuta frukten af et redbart
Mynt, sedan de i flera ar igenom ec wacklande mymwärde ofta ftnmit bade kön och arbers-sörrjenst otflräckeliga ri! nödrorftig bergning.
Huru tilfredsställande är det da icke, at ig-nom den förrflagna ofnsren, bidraga til wanlotrade medtiiidersätares wal!
Dec sriwilljga offer wi gore til 8rsren af wart Silfwer och andra rcdbarhecer, lönar ost med de» glada erinran, at hafva lättat en ä.stad Konungs bekymmer, al hofwa bidragit til Fäderneslandets basta, lil allman och enstilld båtnad och den mindre bemedlades bättre utkomst.