Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 18 Julii e. in. 3og Den ministeriella ansvarigheten utgör en af det representativa Statsskickets förnämsta beståndsdelar, och granskningen af Ministerens caractére, uttryckt i fulländad handling, eller genom blott synbar syftning, utgör ett af Representantens mäst maktpåliggande värf; men i samma mohn detta åliggande är vigtigt, är det också svårt att fullgöra på ett sätt, någorlunda svarande emot samhällets fordringar, och ändamålet, att tillvägabringa rättelser i anseende till Styrelseprinciper, hvilka 0111 de äro felaktige, altid blifva af menligt inflytande för det allmänna.
Der en Representation vore sammansatt af Folkets verklige ombud, af män, hvilka uti Folkets ändamålsenliga val fingo anseende af dess pålitligaste sakförare, blefve denna granskning af Ministerens caractére icke svår.
Hvarenda Representant skulle under ett sådant förhållande, såsom troligen den mäst upplyste inom sin ort, medföra ett stadgadt omdöme om Styrelsegrundsatsernas inverkan på Folkets trefnad och lycka; och det torde vara mera än sannolikt, att osammanhängande Styrelser, och menligt verkande Styrelsegrundsatser, inom representativa Stater åtminstone, aldrig i längden kunna bestå, eller förblifva oafbrutit verkande, utan i skydd af osammanhängande Representa - 3io Den 18 Julii e. m. tioner, och af altför felaktiga representativa former.
Att vårt, uti besLämda kastskilnader fvrdelade, representationssätt icke uppfyller tidehvarfvets fordringar, af vördnad bjudande begrepp, om representationens förmåga, att fördelaktigt verka till samhällets bästa, lärer snart vara föga tvifvel underkastadt, och, under sådane omständigheter, är det äfven lätt förklarligt, huru den offentliga granskningen af Ministerens handlingssätt gemenligen aflöper så lätt, att något resultat sällan förmärkes ifrån Rikets Ständers rätt, att för en förfluten förvaltningstid lemna, eller vägra, Konungens Rådgifvare sitt godkännande; och det sätt, hvarå majoriteten antager lagbestämmelsen för ConstitutionsUtskottets verkningsbana, omintetgör all Rikets Ständers delaktighet uti förvaltnings-' åtgärdernas bedömande till något resultat, RegeringsFormens 106 och 107 §§. utvisa ganska bestämt, huru Lagstiftarne afsedt de olika synpunkterne för bedömandet af de Rådgifvandes handlingssätt, i anseende till positiva öfverträdelser af lagens klara bud, och i anseende till det nit, den skicklighet och drift, hvarmed Rikets rätt och bästa, genom de rådgifvande åtgärderne blifvit iakttaget.
Vid teckningen af caractérsdragen hos -en Styrelse inom ett constitutionelt samhäl - Den 18 Julii e. m. le, är Grundlagens obrottsliga iakttagande af Styrelsen ett liufvudvilkor för det allmänna förtroendet, och der Grundlagen, ■vid något tillfälle, af verkställande
Magten uppsåtligt öfverträdes, är dörren för det allmänna misstroendet öppnad.
Om sådane händelser kunna inträffa, ulan att af Folkets ombud beifras, är representationen så illa sammansatt, att den ej förtjenar det högtidliga namnet af Folkets ombud, eller äro dessa, individuelt, föga ägnade för deras magtpuliggande värf.
ConstitutionsUtskottets Memorial, med betänkande i följd af StatsRådsProtocollens fullbordade granskning innebär, att skäl saknats, att i följd deraf tillämpa RegeringsFormens 106 §; och jag åberopar i detta hänseende hvad jag redan haft äran anföra, rörande det afsteg, som emot RegeringsFormens 86 §, ej mindre än emot Tryckfrihetsförordningen ägt rum, och såsom det enda bevisningssätt, hvilket i denna del återstår emot Utskottets åsigt, har jag att tillkännagifva, att det är anledning till anmärkning emot Konungens Rådgifvare samt Föredragande af Krigs- och Kammar-Ärenderne under åren 1825 och 1826, hvarom remiss begäres till ConstitutionsUtskottet inför hvilket anledningarne skola uppgifvas.
Hans Excellence Herr Grefven ock Landt Marskalken förklarade, att denna an - 312 Den 18 Julii c, m. märkntfigsanledning lomme, enligt 2g §.
Riksdagsordningen, att, jemte Protocollsutdrag derom, till ConstitntionsUtskottet afgå.
Hvarefter Friherre Änckarswärd fortfor att uppläsa följande:
Ifrån de posiliva öfver träd elser na af klara och tydliga Grundlagsstadganden, eller af öfrige i Riket gällande lagföreskrifter, förflyttar sig Folk-ombudets anmärkningsåliggande till förvaltningsåtgärdernes synbara följder och allmänna syftning.
Under de former, som för anmärknings-. ■ rättens utöfning äro den enskildte Representanten föreskrifne, visar det sig tydligt, att Grundlagen i sådant hänseende hufvudsakligast inskränkt dess verkningsförmåga till blotta antydanden inför ConstitutionsUtskottet, dels af positiva lagofverträdelser, som ägt rum, dels å Styrelseåtgärder, hvilkas verkningar vittnat om mindre nit, skicklighet och drift samt åsidosättande af Rikets sannskyldiga nytta bos Rådgifvare.
Det är ConstitutionsUtskottet förbehållit, att, på grund af StatsRådsProtocollens granskning, i ett systéme framlägga förvaltningens caractöre och anda under en förfluten tid.
Det tillhör ConstitutionsUtskottet, att ådagalägga, om Konungens Rådgifvare luli rådslagen företedt fullkomlig kännedom om.
Statsförfattningens anda, och om Den 18 Julli e. m. 3i3 samhällets kraf vid frågor af en allmän syftning, och om enskildtes rättigheter och skydd, då någon fråga uppstått till kränkning derutinnan, Det är ConstitutionsUtskottet allena förbehållit, att ifrån rådslagen upphämta liufvuddragen af en förvaltning, hvars godkännande, om den varit felaktig, naturligtvis verkar till en skadlig fortsättning.
Det ar ConstitutionsUtskottet ensamt medgifvit, att utur StatsRådsProtocollen framlägga rådslagens caractére af sparsamhet, eller misshushållning, med allmänna medel, Det är ConstitutionsUtskottet ensamt niedgifvit, att ådagalägga, om StatsRådsProtocollen icke vitsorda någon särdeles de Föredragandes eller Rådgifvares arbetsamhet, i anseende till förslagen för upphjelpandet af Rikets allmänna hushållning, och dess mera eller mindre syftning till möjlighet för enskild, och dermed förknippad, allmän förkofran.
Det är ConstitutionsUtskottet ensamt förbehållit , att vid StatsRådsProtocpllens granskning inhämta, om Rådgifvarne i allmänhet med någon serdeles ifver, med något verkligt nit, omfattat den allmänna Folkbildningen; och det tillhör härutinnan ConstitutionsUtskottet, att antingen i anseende till de hinder, sorn för Folkundervisningen 314- Den iS Julli e. m. mött, rättfärdiga de Rådgifvande för de bristande resullaterne i denna del, eller öppet framlägga Styreläfeörganernes bristande vårdnad om Rikets sannskyldiga nj^tta, i anseende till ett för det allmänna så magtpåliggande föremål.
Det är ConstitutionsUtskottet ensamt förbehållit, att utur StatsRådsProtocollen inhemta de
Rådgifvandes andel uti snart sagt alla misslyckade, eller illa beräknade, organisationer, antingen genom felaktige åtgärders tillstyrkande, eller, genom förtigande af de skäl, som bort anföras emot åtgärder, hvilka i resultaten visat sig understundom sä illa uttänkte, att godtgörandet altid varit förknippadt med ökade kostnader för Statsverket, Det hade tillhört ConstitutionsUtskottet att utförligt bedöma rådslagen vid tillfällen af något för samhället påkommande oberäknadt behof, och att ådagalägga, om altför synbara tecken till bristande nit skicklighet och drift, eller till uraktlåten vård om Rikets sannskyldiga nytta, ögonskenligen varit för handen; och det hade ålegat ConstitutionsUtskottet att i följd deraf ådagalägga Styrelsens mera eller mindre brist å verkligt Statsekonomiska åsigter, då sådane mera än vanligt varit påkallade.
ConstitutionsUtskottet är ensamt satt i tillfälle, att undersöka den Rådgifvande per - Den 18 Julii e, m. sonalens meningar, råd och yttranden, i anseende till en, sedan vårt nya Statsskick, såsom
Styrelsegrundsats så ögonskenligt införd böjelse för rangsjuka och flärd, hvars menliga inverkan å en sann, och verkelig, allmän samhällsanda, är altför ögonskenlig, för att kunna nekas.
Det är ConstitutionsUtskottet ensamt förbehållit, att uti StatsRådsProtocollet inhämta, hvad sorn blifvit tillstyrkt, eller ifrågasatt, såsom utväg att tillvägabringa någon lindring uti Folkets skattebördor; eller huruvida omtanka i sådant afseende aldrig utgjort något de Rådgifvandes bekymmer, eller någon deras omsorg; och jag hemställer till en hvar, hvilket förtroende man kan hysa till ConstitutionsUtskottets fördomsfria omdöme öfver dessa vigtiga och särdeles magtpåliggande förhållanden, sedan man erfarit Utskottets förbiseende af Grundlagens klara stadgande i anseende till ConstitutionsUtskottets pligt, att tillämpa RegeringsFormens 106 §. vid sådana tillfällen, då omisskänneliga anledningar dertill förekomma.
Jag nödgas öppet förklara, att jag i Utskottets Memorial saknar annan plan i uppställning, änden, att i möjligaste motto försvära fullföljandet af den enskild ta anmärkningsrätten emot Konungens Rådgifvare.
När man jemnför de tillfällen, då 106 §. förr vunnit tillämpning, med dem, för 3 iG Den 18 Julii e. m. hvilka nuvarande
CdnstitutionsUtskott ej funnit skäl att tillämpa den, så finnér man, huru de constitutionella garantierne inom oss dageligen försvagas, och att det är genom ConslitutionsUtskottets ytterlighet i öfverseende , sorn den enskildta representantens måhända ytterlighet i ansvarsfordrande ovilkorligt påkallas.
Jag är af den orubheliga öfvertygelse, att Nationen, förr eller sednare, skall finna, att de grundsatser, hvilka sedan sista Regementsförändringen utmärkt Ministeren, omöjligt kunna blifva samhällsbåtande; och det är utom allt tvifvel, att den vanzaagt, hvarunder samhället dväljes, snart kommer att uteslutande tillskrifvas en Ministere, som, under de mäst gynnande yttre och inre förhållanden, icke förmått bibringa samhället någon slags drift till ett bättre tillstånd, eller till en fördelaktigare ekonomisk ställning.
Att jag under en sådan öfvertygelse icke kan medverka till den nu ifrågavarande dechargen för StatsRådets ledamöter i allmänhet, torde finnas helt naturligt; men jag utbeder mig, att äfven få ådagalägga, huru ConstitutionsUtskottets Memorial icke eller i dess närvarande skick rimligtvis kan medföra den decharge, Utskottet uttrycker vara förnämsta föremålet för dess arbete.
ConstitutionsUtskottets anmäldte anmärkning i anseende till rådgifvande åtgärden Den 18 Jul ii e, m.
Lill det i KammarExpeditionen den 22 December 1824 fattade beslut, om gillad indragning, och förbjuden fortsättning af Tidningen Conversationsbladet, godkänner jag tillfalla delar, men tror för min del, att ConstitutionsUtskottet bort bestämt uppgifva, hvilka de Rådgifvare varit* som deltagit i beslutet, i stället för att tillkännagifva, det Herr SlalsRadet Grefve Löwenhjelm, öch tillförordnade StätsSecreteraren Danckvardt, icke ; innefattades uti anmärkningsföremålet.
Då beslutanderätten rörande tillämpningen af RegeringsFormens 107 §. ensamt tillhör Rikets Stander, är det i högsta måtto angelugit, att bestämt veta, emot hvilka personer §:ns verksamhet bör rigtas, dä det torde vara för mycket 1’ordradt, att Rikets Ständer skola känna, af hvilken personal Konungens Rådgifvare utgjordes den 22 December 1824; och är det till upplysnings vinnande härom, äfvensom för behörig fullständighet, jag anhåller om återremiss utaf Memorialet i denna del.
ConstitutionsUtskottets anmärkning efter 107 §. emot StatsRådet och Föredraganden i och för rådgifvande åtgärderne i Krigs* Expeditionen till uppdragandet af handelstransaction om Örlogsskepp åt en enda Embetsman , tillika Konungens Rådgifvare, med förbigående af vederbörande Förvaltnings - 318 Den 18 Jul i i e. m. verk, godkänner jag visserligen, såsom utgörande eri liten del, eller kanhända rättare sagt den minsta delen, af Levisen å bristande nit, skicklighet oeh drift, samt åsidosatt vård om Rikets sannskyldiga nytta hos de Rådgifvande i anseende till skeppshandeln, och alla der med sammanhängande detailler.
Att göra denna anmärkning till demanda , sorn ifrån Skeppshandeln bort omfattas till den påföljd 107 §. föreskrifver, lärer utan tvifvel tillfyllest stämpla ConstitutionsUtskottets anda vid denna Riksdag.
För Rikets Ständer skulle det vara, att nedstiga ifrån ali värdighet, att åt denna anmärkning' isolerad lemna den påföljd 107 §. föreskrifver, under åsidosättande af de mångfaldigt vigtigare omständigheterne uti denna för vårt land-' betydliga Statsaffair, som böra föranleda Rikets Ständer, att å den väg 107 §. föreskrifver till Konungen framföra anledningarne till klagan öfver bristande förmåga bos de Rådgifvande, att iakttaga Rikets sannskyldiga nytta.
Rikets Ständer skulle utan tvifvel blottställa sig för det allmänna klandret om de, underlåtande, att framföra sine klagomål öfver altför synbar brist å skicklighet, i anseende till de å Skeppshandeln inverkande politiska verlclsförhållandernes bedömande och beräkning, uteslutande fästade sig Den 18 Ju 1 ii e. m. 319 vid den aldraminsta del af frågan; om Rikets Ständer på sådant sätt an sago sig hafva tillfridsstält
Folkets fordran af ansvar för en förskingring af försvarets materiel, på ett sätt, som ögonskenligt strider emot allt hvad i dessa delar förordnad! varit; om Rikets Ständer skulle härigenom föreställa sig hafva uppfyllt samhällets rättmätiga anspråk å någon ansvarspåföljd, i anseende till den bristande omsorg om Rikets sannskyldiga nytta hos de Rådgifvande, somför Staten vållat en förlust af mera än en half Million; om Rikets Ständer skulle tilltro sig, att, genom framförandet af den i hela denna sak ©tvifvelaktigt aldraminsta anmärkningsanledning, kunna undgå att visa någon ömtålighet för den våda, hvaruti Rikets anseende och sjelfständighet, genom bristande nit, skicklighet och drift, vid detta tillfälle blifvit försatt.
Jag vågar åtminstone icke med min röst tillstyrka Rikets Ständer att handla uti ConstitutionsUtskottets anda, och att sålunda göra sig till ett åtlöje, inför alla verldens tänkare, som taga någon kännedom om saken oell dess behandling; men då, enligt min altid yttrade öfvertygelse, beslutanderätten i anseende till 107 §:s tillämpning, uteslutande, och ensamt tillhörer Rikets Ständer, anser jag Rikets Ständer omöjligt kunna eftergifva Folkets billiga anspråk å Rikets Ständers beifran, af så synbar brist å 320 Den i8 Julii e. m. nit, skicklighet och drift, samt af omtanka för Rikets Tätt och hästa, som Skeppsbandelsfrågan företer* Jag anser icke Rikets Ständer kunna vara tillfridsstälde af de yttranden ConstitutionsUtskottet öfver denna fråga afgifvit, och tror således,, att Utskottet bör lemna en närmare uppmärksamhet åt saken, för att sätta Rikets Ständer i tillfälle, att sedan handla med öfvertygelse, att ej hafva åsidosatt det ringaste af i Lägen föreskrifven utväg, att före beslutets fattande inhämta alla upplysningar, som derpå kunna mera eller mindre inverka; och är det, till vinnande af ett sådant ändamål, jag anhåller om återremiss af Utskottets Memorial uti denna del, Ätt Utskottet i anseende till rådgifvande åtgärden, rörande den sednare Handelstransactionen om Örlogsfartyg, eller till försäljningen af Linieskeppet Gustaf den Store, samt af Fregatten Camilla, uteslutande rigtat sin anmärkning emot StatsRådet Hans Excellence Herr Grefve Cederström, kan jag ingalunda godkänna, annorlunda än i det fall, alt alla öfrige vid beslutets fattande närvarande StatsRåd sig detemot reserverat,- hvilket af Utskottet icke ät uppgifvit hafva varit händelsen.
Jag igenfinner icke uti Grundlagarne något stadgande, som frikalla!’ StatsRådcts Le - Den 18 Julii e. m. 3at Ledamöter från skyldigheten, alt till StatsRådsProtocollet yttra ett eget omdöme om hvad Rikets rätt och hästa kräfver, och jag finnér ingenstädes någon trovärdighet till vederbörande LocalAuctorileters och Tjenstemäns, samt vid detta tillfälle till GeneralAmiralens, antingen obestridda eller svagt vederlagda omdömen och vitsord, för Konungens Rådgifvare anbefald; hvadan jag också vid detta tillfälle icke kan dela den åsigt, att StatsRådet Grefve Cederström skulle vara den, mot hvilken anmärkningspåföljd ensamt skulle komma att äga ram, i anseende till den sednare Skeppshandelns tillstyrkan, med uteslutande af den högre ansvarighet, som i min tanka hör i första rummet drabba StatsMinistern för Utrikes Ärenderne, i fall af underlåten föreställning af handelns äfventyr, isa vidt det var Styrelsen bekant, eller af Styrelsen medgifvit, att de försålde Skeppen voro destinerade till de SydAmericanske
Republikernes tjenst, och att de, under Svensk flagga och under dervid förenadt äfventyr, skulle clirecte till den Columbiska Republiken öfverföras, och icke efter Contraktens innehåll och efter hvad som varit allmänheten kunnigt, användas till ett handelsföretag å Ostindien.
Då ConstitutionsUtskottet lemnat alldeles outredd denna vig tiga del af frågan, anser jag Memorialet äfven ifrån denna synpunkt kräfva en återremiss. 33 H. 21 022 Den 18 J nIi i e. m.
DA del är ifrån denna sednare Handelstransaction den verkliga Statsförlusten uppkommit, och då det är ifrån denna del af Skeppshandeln alla anmärkningsanledningar egentligen härleda sig, anser jag StatsRådets samtelige uti heslutet delaktige Ledamöter skyldige till den ansvarspåföljd 107 ^stadgar; och då Grundlagens positiva öfverträdelse, i anseende till handlingarnes förhemligande, icke kunnat förmå Utskottet att åt 106 §. gifva verksamhet, så inträder Rikets Ständers ovilkorliga rätt, att med denna märkeliga tilldragelse, öka anledningarne, att emot de felaktige Rådgifvarne göra 107 §. gällande, och är det liufvudsakligast i afsigt, att vinna uppgift örn de verklige föremålen för anmärkningspåföljden , jag anhåller om återremiss af Utskottets Memorial äfven i denna del.
Hvad Utskottets anmärkning emot StatsSecreteraren Arnell, i anledning af GeneralMajoren Friherre von Schulzenheims frikallelse från inbetalning af 1809 R:dr, vidkommer, tager jag mig friheten fästa uppmärksamheten derå, att Utskottet ingalunda uppgifvit, hvilken mening af de närvarande StatsRåden blifvit yttrad, i anseende till heslutet i förevarande fråga.
Jag anser således Memorialet i denna del vara ofullständigt, då en Föredragandes mera eller mindre nitfulla behandling af ett mål, med stöd af Grundlagen, ingalunda frikallar Rådgif - Den 18 J u 1 i i e. m. 3i3 vare, att medelst till-eller afstyrkande medverka till heslutet, eller till dess förekommande, i fall det visar sig vara af lagstridig, eller för Staten skadlig, natur.
Jag anhåller, i följd häraf, om återremiss utaf Memorialet, för att sedan genom Utskottets Biträde Blifva i tillfälle att yttra mig, i anseende till anmärkningspåföljden; och anser jag mig i förbigående böra fästa uppmärksamheten vid ConstitutionsUtskottets nit, att med sine anmärkningar träffa den genom olyckan redan oåtkomlige, under ett oförklarligt öfverseende med de magtegandes betydligare förseelser.
"Vid ConstitutionsUtskottets yttrade öfvertygelse om fullgjord gransknings pligt, kan jag ej underlåta, att uttrycka en motsatt mening, förnämligast stödjande sig å de erindringar, jag emöt Utskottets Memorial redan afgifvit.
Vid Utskottets vittnesbörd, att i allmänhet Konungens Rådgifvare och Föredragande troget och redligt bevakat Constitutionens och Lagarnes helgd, Fäderneslandets bästa och enskilde Medborgares rätt, nödgas jag anmärka, att ConstitutionsUtskotlets omdöme i denna del icke är särdeles öfvertygande; då Utskottet, uti frågan om Skeppshandels-handlingarnes förhemligande, förbisedt Constitutionens helgd, äfvensom vid andra tillfällen Lagarnes. 33 II. 21* Den 18 Julli e. m.
Ali Fäderneslandets blista vid Skeppshandeln ingalunda varit iakttaget, lärer icke eller vara något tvifvel underkasladt; och att enskilde medborgares rätt, vid flere tillfällen, uti de rådgifvande åtgärd erne icke varit afsedd, skulle må hända icke blifva alltför svårt att ådagalägga, i fall man ägde samma tillgång till StatsRådsProtocollen, som CönstitutionsUtskottet äger; och då jag tror mig med något factum kunna styrka hvarje af dessa fall, anser jag mig också icke kunna medverka till den decharge, hvars egenskap och verkan i 76 §.
Riksdagsordningen bestämmas.
ConstitulionsUtskottets slutliga anmälande af några under Protocollsgranskningen förekomne vigtigare omständigheter, dock med uttryckligt förklarande, att ingen anmärkning dervid bordt eller kunnat göras, framställer vid denna, likasom vid sista Riksdag, en oformlighet, hvars syftning jag ännu icke hunnit annorlunda uppfatta, än sorn en förberedande åtgärd, att sluteligen omintetgöra Utskottets till påföljd ledande aumärkningspligt i allmänhet.
Jäg kan ej fatta, att uppgiften ifrån ConstitutionsUtskottet, af, i anseende till rådgifvande åtgärderne förekomne vigtigare omständigheter , någonsin kunna frånkännas egenskapen utaf anmärkning, ehvad ConstitutionsUtskottet dervid fogar den mening, D e ii 19 Julli e. ni. att anmärkning icke uti anmälandet innefattas eller ej.
Då ett ConstitutionsUtskott inför Rikets Ständer framställer RegeringsFormens g §., lill jemförelse med StatsRådsLedamöters och Föredraganders deremot stridande handlingssätt, har jag svårt att fatta annat, än att deruti innefattas antingen den strängaste anmärkning, af den art, att ConstitutionsUtskottet i anseende dertill ägt att tillämpa 106 §., eller också innebär den ett uppenbart gäck af Rikets Ständer, i fall man föreställer sig, att en så beskaffad anmälan ifrån Rikets Ständers ConstitutionsUtskott kunde göras, utan att Rikets Ständer skulle äga, att i följd deraf, tillämpa 107 §.
Kunna StatsRådets Ledamöter ådagalägga något bestämdare bevis å bristande vård om Rikets sannskyldiga nytta, än 0111 de underlåta att framsäga, och bestämdare utveckla, deras tankar, ända till och med i sådane frågor, som berodt på tillämpning af Grundlagarnes ordalydelse?
Jag skulle tro mig illa uppfatta mitt kall som Folkets Ombud, om jag icke, med anledning af ett sådant ConstitutionsUtskottets anmälande, yrkade att Rikets Ständer måtte, äfven ifrån denna synpunkt, emot Konungens Rådgifvare göra 107 §. verksam.
Örn detta ConstitutionsUtskott icke så fullständigt ådagalagt sin grundsats af likgil - 326 De n 18 Ju 1 ii e. m. tighet för Grundlagens stadgande i allmänhet, skulle jag yttra mili förundran, att RegeringsFormens 34 der det heter: ”att ”StatsRådsEmbetet icke må af någon, tilli”ka med civila Embeten, beklädas,” blifvit af Utskottet ansedd, af så föga värde, att Utskottet blott önskat, att StatsRådet framsagt och bestämdare utvecklat sina tankar, då ett StatsRåd förordnades, att, tvärtemot RegeringsFovmens ordalydelse, tills vidare ÖfverStåthållareEmbetet förrätta.
Då Rikets Ständer efter Grundlagens ordalydelse icke äga att tillämpa RegeringsFormens 106 §., som här ©tvifvelaktigt bordt af Utskottet tillämpas, så återstår likväl för Rikets Ständer rättigheten, att hänföra Grundlagsöfverträdelsen till bristande nit, skicklighet och drift, och eftersatt vård om Rikets sannskyldiga nytta hos de rågifvande, och att i anledning deraf hos Kongl. Majrt. göra den underdåniga anmälan, hvartill RegeringsFormens ioy §. berättigar, hvadan jag anhåller, att ConstitutionsUtskottet måtte uppgifva, emot hvilken Föredragande, och emot hvilka StatsRåd anmälandet i sådant hänseende bör rigtas , hvarföre jag anhåller om återremiss af Utskottets Memorial äfven uti denna del.
Den af Utskottet angifne upptäckt af smärre afvikejser från gällande Rättsformer, med olika behandling af lika mål, är i min Den i8 J u I i i e. m. tanka, ett så ytterligt bevis på bristande skicklighet, att jag, i anseende till hvarje medborgares mera eller mindre beroende af Regeringsmagtens ekonomiska lagskipningsrätt, anser Rikets bästa ovilkorligt kräfva, att Rådgifvare, hvilka i allmänhet kunna tillvitas afvikelser från gällande Rättsforrner, böra ifrån utöfningen af deras magtpåliggande förtroende kall skiljas, eller Rikets Ständers önskan derutinnan åtminstone frambäras, på sätt 107 §. medgifver; men som jag föreställer mig, att undanlag likväl härvid måtte gifvas, likasom det af Utskottet blifvit antydt, att en Ledamot af StatsRådet reserverat sig emot öfverträdelse!! af 34 §.
RegeringsFormen; så anhåller jag, att ConstitutionsUtskottet måtte bestämt uppgifva, mot hvilka Föredragande och StatsRåd i synnerhet den tillvitelse kan göras, att hafva afvikit från gällande Rättsforrner , med olika behandling af lika mål; eller hvilka i synnerhet underlåtit, att emot en sådan lagskipning göra föreställningar, hvadan jag äfven i sådant afseende yrkar åtterremiss af Utskottets Memorial.