Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Bruksidkaren Samuel Owens Enka, N:o 207, i anledn. af väckt motion, om bidrag af allmänna medel för tillvägabringande af ändamålsenlig communication emellan Sveriges fasta land och Gottland; N:o 208, i anledn. af väckt motion, ang:de civile och militäre embets- och tjenstemäns pensionering; N:o 209, i anledn. af väckt motin om fortfarande understöd för reparation af Linköpings domkyrka; N:o 210, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de pension på allmänna Indragnings-Staten åt tvenne Afvittrings-landtmätare i Norrbottens län, äfvensom rättighet till dylik pension för sådane tjenstemän i allmänhet; N:o 211, i anledn. af K. M:s Nåd.
Propos. ang:de förlängning af arbetstiden för jernvägsanläggningen mellan Köping och Hult.
Den 2 Augusti. 15
Be villnings-Uts kottet: N:o 19, i anleda, af gjorda anmärkntr vid Betänk.
Nio 13, angtde Städernes salu-accis; N:o 20, i anledn. af återreraiss af Betänk.
Nio 14, angtde Post-bevillningen; Lag-Utskottet: N:o 38, i anledn. af väckt motion om förklaring af K.
Förordn. den 10 Juni 1841, angtde straffet för olofligt innehafvande af dyrk; Nto 39, i anledn. af återremiss af Utsk:s Betänk.
N:o 18, öfver väckt motion angtde vilkoren för vinnande af lagfart å fast egendom; Nto 40, i anledn. af återremiss af Utskis Betänk.
Nto 26, öfver väckte^ motioner om en fullständig revision eller förklaring af 15 cap. Arfda-Balken; och Nto 41, i anledn. af K.
Mts Nåd.
Propos., med förslag till ändring i K. Förordn. d. 20 Nov. 1845, om jords eller lägen hets afstående för allmänt behof; Lag- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utskotteti Nto 13, i anledn. af väckt fråga derom, att R.
Sttr måtte, i underd. skrifvelse, hos K.
M. anhålla om vidtagande af skyndsamma åtgärder till lugnande af de separatistiska rörelserna inom kyrkan och uphörande af förföljelser emot dem, som i borgerligt afseende föra en stilla och oförvitlig vandel; Nto 14, i anledn. af väckt motion om ändring af 8:de §tn i K.
Förordn. om kyrkoråd, d. 29tde Aug. 1843; Nto 15, i anledn. af väckta motioner om ändringar uti K. Stadgan, d. 13 April 1808, om jagt och djurfång; Nto 16, i anledn. af återremiss af Utsktns Betänk.
Nto 5, öfver väckta frågor om förändring eller förklaring af gällande stadganden angtde skyldighet att bygga och underhålla prestgård, tingshus och häradsfängelse; Nto 17, i anledn. af återremiss af Utsktns Betänk.
Nto 6 öfver väckta motioner om förändring af nu gällande stadganden, angtde flyttningstid för tjenstefolk; Nto 18, i anledn. af väckt motion om förnyelse af stadgandet i 52tdra §tn af K.
Resolutionen på allmogens besvär d. 29 Juni 1752, angtde rättighet för allmogen att till Rikets städer få till, försäljning afföra den afvel och de varor, dess hemman af sig kasta; samt Nto 19, i anledn. af väckta frågor om ändringar och tillägg i K.
Brefvet d. 5tte Febr. 1808, samt K.
Kammar-Colltii derå grundade kungörelse d.
29 i samma månad rörtde besittningsrätt till kronohemman. 16 Den 2 Augusti.
Äfvenledes anmäldes och lades på bordet ett från Riddarh.- Utsk. ankommet under N:o 6 afgifvit sålydande Vördsamt
Efter vid 1847—1848 årens Riksdag derom väckt motion, updrog H. R. o. Ad. åt Riddarh.-Direkt., att gå i författning om uprättande af plan och kostnadsförslag till ombyggnad af de omkring Riddarlus bakgård befintliga byggnader, med hvad dertill hörer, på ett sätt, som i möjligaste måtto afsåge såväl Riddarh:s fördel som yttre prydlighet.
Till följd deraf lät
Direktionen uprätta för ändamålet nödiga ritningar och kostnadsförslag, slutande sig med en summa af 66,000 R:dr b:ko, samt öfverlemnade dessa vid derpå följande Riksdag till H. R. o. Ad., dock utan att, i afseende på lämpligheten och nyttan af det ifrågavar:de byggnadsföretaget, yttra sig hvarken med af- eller tillstyrkande.
Vid inom Riddarh.Utsk. förehafd pröfning af detta ärende, stannade Utsk., bland annat, i den åsigt, att den dåvarande tidpunkten icke vore rätt väl vald, för att på Riddarhusgården upföra dyrbara hus, enär fråga vore väckt om byggnad af en ny bro öfver Norrström från Tegelbacken förbi Strömsborg till södra stranden af strömmen, men definitivt beslut angående landfästena derför då ännu icke blifvit fattadt, utan syntes böra afvaktas, innan R. o. Ad. ginge i författning om nya byggnader å denna plats; uppå hvilket m. fl. skäl och dä dessutom, derest i en framtid de å Riddarhusgården nu upförda byggnader skulle komma att helt och hållet borttagas, både Riddarhuset och hufvudstaden, i följd af den derigenom beredda, serdeles vackra öpna plats, skulle vinna en betydlig försköning, Utsk., i Meni. d. 27 Jan. 1851, tillstyrkt, att någon ombyggnad af oftanämnde byggnader icke borde ega rum.
Detta Utsk:s Betänk, blef af II. R. o. Ad. bifallet, hvarigenom frågan om såväl borttagande af de nu å Riddarhusets bakgård befintliga byggnader, som upförande af andra i deras ställe, kommit att förfalla.
Sedan likväl hufvudstadens Borgerskap och Herrar Femtio Äldste numera, under den 4 Mars sisth år, beslutit, att den ifrågavar:de brobyggnaden öfver Norrström borde sträcka sig från Tegelbacken till Riddarhusgränden, med bredd af 30 fot, men genom ett sednare beslut, d. S:de derpå följande Nov., på förslag af Drätselkommissionen, förordnat, alt bredden å samma bro skall ökas till 44 fot, deraf 30 farbana, svarande mot den smalaste delen af Riddarhusgränden, som på begge sidor skullé omgifvas' af trottoirer till 7 fots bredd hvardera, förefaller det icke osannolikt, att, såvida tillfälle dertill erbjuder sig, hufvudstadens styrelse, med afseende å den alltför trånga och i flera hänseenden mindre lämpliga passagen genom Riddarhusgränden, jemväl skulle önska att i någon mån förändra brons riktning, så att den på södra sidan finge sitt landfäste å en rymligare öppen plats.
I detta hänseende och derest de å Riddarhusgården befintliga byggnader borttoges, torde svårligen någon lämpligare erbjudas, än Den 2 Augusti. 17 än å Riddarhusets sjötomt, midt framför Riddarhuset, hvarigenom icke allenast en rymligare öppen plats erhölles för passagen lill bron, utan ock Riddarhuset komme att stå mera fritt, hvilket både skulle förhöja intrycket af denna i arkitektoniskt hänseende serdeles vackra byggnad och, genom anblicken från norra sidan, åt hufvudstaden bereda en betydlig försköning.
Af sådan anledn. och dä de å Riddarhusets tomt 1111 befintliga byggnader äro i hög grad vanprydliga och genom deras uthyrning, på sätt som svårligen kan undvikas, åt
Riddarhusgården gifva ett högst skräpigt utseende — för att ej tala om den eldfara, som är förenad dermed, att dessa lägenheter begagnas lill stall, foderskullar och vagnshus, — har inom Utsk. förslag blifvit väckt örn framställning till H. R. 0. Ad., ang:de borttagande af omförmälda byggnader och Riddarhnsgårdens planering samt uplätelse för ofvanberörda allmänna ändamål.
Ofver della förslag har Utsk. inhemlat Riddarh.Direktms Utlåt.
, hvaruti Direktionen uplyser, ”att den direkta förminskningen ”af Riddarhusets kontanta årliga inkomst genom de ifrågavande ”byggnadernas nedrifning och platsens afstående utan ersättning ”kan skattas till minst 2,000 R:dr b:ko, vare sig att de nuvarande byggnaderna bibehållas eller att de nedrifvas och andra ”upföras i deras ställe, dervid icke inheräknadt ersättningen till ”Riddarh.-Sekretm och Vaktmästaren för de åt dem på lön anslagna lokaler; och då den årliga till vesten af Riddarhusets ”kapitaltillgångar i medeltal under de sista 10 åren icke utgjort ”mer än omkring 2,070 R:dr årligen, skulle genom uphörandet ”af den inkomst, som kan beräknas af gårdsplatsen, hela della ”öfverskott pä en gäng försvinna och således kassan omedelbart ”befinna sig i den ställning att den nätt och jemnt förmådde ”bestrida sina nuvarande ordinarie utgifter; och detta ändock ”under förutsättning att kassans kapitaler allt framgent skulle ”kunna utlånas till samma ränta som hitintills eller 5 å 6 proc.
”Men utom det att svårigheten, att utan afbrott kunna påräkna ”en sä hög ränta emot fullgod säkerhet, på sednasle tiden ökats, ”så ali Direktionen sett sig nödsakad, för att ej allt för länge ”hålla medlen ofruktbara, att till ej så ringa belopp inköpa ”proc:s obligationer, torde härvid jemväl böra fästas afseende ”derå, att vid hvarje
Riksdag en eller annan extra utgift alltid ”å Riddarlms-kassan anvisas, såsom t. ex. för målningen af Hrr ”Landtmarskalkars porträtt, aflöningcn till vakten utanför Riddarhussalen under 11. R. 0. Ad:s plena, till prägling af Riddarhusets metalj m. m. s. Motion har äfven vid denna Riksdag ”blifvit väckt och är ännu beroende på Ståndets pröning, angående bidrag från Riddarhus-kassan, för utgifvande pä trycket ”af R. o. Adis hittills otryckta protokoll samt för bearbetning af ”SekretaUtskis i Riddarhus-arkivet förvarade handlingar.
1 afse”ende på Riddarhusets pensionsstat förekommer äfven, att, ehuru ”den för närvarande utgör endast 83 Ridr 16 sk. biko till Enkan ”efter Riddarhus-Vaktmästaren Sundberg, flera af Riddarhusets 10 H. 2 18 Den 2 Augusti. ”tjensteman redan hunnit den tjenstetid och ålder, att de äro ”kompetenta, att, i händelse af afgång, kunna erhålla pension, ”hvarigenom allt kassans utgifter komme att ökas utöfver de nuvarande och, derest, under de föregående åren, något öfverskott ”icke kunnat samlas, brist komme alt upstå, samt fördenskull ”antingen kassans nuvarande behållning småningom nedgå, eller ”oCk inga slags extra utgifter, pensioner eller dylikt framdeles ”kunna på densamma anvisas”.
”Af dessa skäl och ehuru
Direktionen fann borttagandet af ”de ifrågavande byggnaderna leda till hufvudstadens försköning ”äfvensom ät Riddarhuset gifva ett vackrare utseende, har Direktionen likväl för sin del ansett sig böra f. n. afstyrka det väckta ”ifrågavar:de förslaget, såvida icke för byggnaderna erbjudes en ”tillfyllestgörande ersättning i kapital eller årlig afgäld, ungefärligen motsvarande den minskning i inkomst, som, genom lägenheternas afstående, för Riddarhuskassan upkomme”.
Vid öfvervägande af delta ärende har Utsk., som fullkomligt instämmer i det väckta förslagets hnfvudsyfte, lika med Direktionen, ansett härvid böra tagas i betraktande ej mindre den direkta förlust i inkomst, som genom vidtagande af den föreslagna åtgärden skulle Riddarhus-kassan förorsakas, än äfven den omständigheten, huruvida kassans ställning tillåter en sådan upoffring utan fara för dess möjliga förmåga att bestrida de framtida extra utgifter, som torde komma ifråga att på henne anvisas.
Med afseende likväl dels derå att byggnadernas borttagande ännu icke på flera år, eller förr än den nya bron öfver Norrström blifver färdig, torde komma att verkställas, intill hvilken tid Riddarhus-kassan fortfarande vore i tillfälle att tillgodonjuta hyresinkomsten af lägenheterna, hvarmed kassan under tiden kunde årligen förökas, dels derå, att värdet af de försålda byggnads-materialierna, hvilket skäligen icke torde kunna upskattas till mindre än 7 å 8000 R:dr, jemväl blefve en kapitaltillgång för Riddarhus-kassan, har Utsk. beräknat, att vid den tid Riddarlmsgården skulle komma att för det nu ifrågasatta ändamålet uplåtas, Riddarhuskassan troligen bör befinna sig i en så fördelaktig ställning, att den icke med något slags sannolikhet kan, utöfver räntan af dess kapital, hvilken redan finnes fullt tillräcklig för bestridande af kassans ordinäre utgifter, ega behof af större inkomst än högst 1,000
R:dr b:ko årligen för sådana extra utgifter, pensioner m. m., hvarom i Direktionens Mern. förmäles.
Vid sådant förhållande och då ensamt ändamålet att årligen med ett eller annat hundra eller tusen riksdaler föröka Riddarhus-kassans kapital icke, efter Utsk:s tanka, bör eller kan ega företräde framför tillfredsställelsen hos H. R. o. Ad. att dels åt det af Ståndet upförda vackra Riddarhuspalatset och dess tomt återställa det prydliga utseende, som efter arkitektens mening detsamma tillkommer, dels jemväl för sin del bidraga till del allmänna ändamålet af hufvudstadens försköning; samt Utsk. jemväl har sig bekant att byggnaderna å Riddarlmsgården upfördes endast Den 2 Augusti. 19 För att åt Riddarhus-kassan bereda då behöfliga inkomster, hvarföre skälet för samma byggnaders bibehållande uphör i den mån ett sådant behof minskas eller kan på lämpligare sätt fyllas, har Utsk. ansett sig kunna, utan förbiseende af Riddarhus-kassans fördel eller skäliga anspråk, tillstyrka H. R. o. Ad.: att derest hufvudstadens Borgerskap och Hrr Femtio Äldste skulle med K. M:s Nåd. tillåtelse besluta en sådan sträckning för den nya bron från Tegelbacken öfver Norrström, att den å södra sidan finge sin slutpunkt på Riddarhusets tomt, midt framför Riddarhuset, samt dertill begära Riddarh.-Direkt:ns medgifvande, R. o. Ad. m'å bemyndiga
Direktionen att låta borttaga alla å Riddarhusgärden nu befintliga byggnader, samt om vilkoren derför med vederbörande myndighet öfverenskomma, dervid Utsk. för sin del anser följande hufvudgrunder böra stadgas, nemi.: l:o
Staden lemnar en hyresersättning till Riddarhus-kassan af 1,000 R:dr b:ko årligen eller ett deremot svarande kapital å 5 proc., jemte den ersättning i ett för allt eller årligen, som Direktionen derutöfver kan bestämma, för de boställsrum och lägenheter, hvilka i byggnaderna å Riddarhusgården nu äro åt Riddaihusets Vaktmästare samt till en del jemväl åt Riddarh.-Sekreten nplåtna och bland deras löne-inkomster ingå; 2:o Staten besörjer och ansvarar allt framgent för planering, gatuläggning, renhållning och belysning af den blifvande öpna platsen; 3:o Riddarh.-Direkt:n förbinder sig att på samma plats icke utan
Drätselkommissionens hörande upföra några vanprydliga eller hinderliga byggnader; hvaremot platsen ej heller får, utan Riddarh.-Direkt:ns samtycke, af staden disponeras för något annat ändamål än passagen öfver bron; 4:o
Byggnadernas borttagande verkställes på stadens bekostnad, men beloppet för byggnads-materialiernas försäljning tillfaller Riddarhuskassan.
Det får ej ske förr än bron är färdig, såvida icke staden förbinder sig att för den tid som förflyter från det lägenheterna utrymmas till dess bron blifver färdig till begagnande, gifva Riddarhus-kassan ersättning för hela den byra, hvaraf kassan under samma tid går i mistning.
Ad:s eget ompröfvande vördsamt öfverlemnas.
En ledamots reservation medföljer.
På Riddarhus-Utskottets vägnar Tönnes Wrangel.
IV F. Dalman. 2 * 20 Den 5 Augusti f. m.
Reservation af Hr von Francken, Georg Wolfgang, som för sin del instämde i det af Riddarh.-Direktm afgifna Utlåt - H. R. o.
Lördagen den 5 Augusti 1854.
Justerades 9 prot.-utdr. för d. 2 dennes samt p!eni-prot:n för d. 15 och 16 sisth Maj.
Uplästes till justering och godkändes ett från Exp.Utsk. inkommet, under N:o 93 afgifvet, Förslag till R.
St:rs underd. skrifvelse till K. M., ang:de inqvarterings-skyldigheten i Stockholm.
Föredrogs ånyo Serskildta Utsk:s d. 26 och 28 sisth Juli på bordet lagda Betänk.
N:o 13, i anledn. af åtskilliga motioner om vilkoren för bränvins försäljning.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då i den del af förevar:de Betänk., som föregår förslaget till Förordning, icke förekom någon hemställan, R. o. Ad. torde finna lämpligt att öfvergå till nämnde förslag, samt företaga detsamma §:vis till afgörande.
Ropades Ja. § I Gr. Sparre, Erik: Enl. min åsigt är det af Utsk. föreslagna minimum af 60 k:r alldeles för högt.
Om man vill stifta en lag med hopp, att den skall efterlefvas, böra väl bestämmelserna icke öfverskrida klokhetens och rimlighetens gränsor.
Omkring 15 k:r är minimum i Norrige.
15 k:r eller en ankare är i handel och vandel ett hos oss brukligt mått eller käril.
Jag föreslår således, att 15 k:r må blifva minimum, och §:n erhålla följande lydelse: ”bränvin må ej till mindre belopp än 15 k:r försäljas af annan än den, som enl. 4:de §:n dertill är berättigad”.
Ehuru jag, åberopande Utsk:s motiver till lista §:n, helst önskat bifall till densamma, måste jag likväl, sedan jag erfarit, att andra Stånd äfven antagit minimum till 15 k:r, anhålla om bifall till Gr.
Frih. von Krteraer, Rob.
Jag vill yttra några ord först om behandlingen af detta förslag.
Det är klart, att vid upgörandet af ett förslag till en författning, sådant som detta, hvari så många stridiga intressen måste saras och gamla vanor brytas, mycket skrik, mycken missbelåtenhet skall npstå; men det finnes likväl ett högljuddare rop, som snart sagdt hela nationen uttalat, nemi. att kraftåtgärder måtte vidtagas för att hämma bränvinsfloden med alla densammma åtföljande laster.
Det är detta rop, som Utsk., till hvilket motioner och petitioner i denna rigtning inkommit, sökt följa, men det är äfven klart, att Utsk., hvarest så många meningsstrider upslått och då personalen sorn oftast varit ombytt, icke alltid kunnat åstadkomma det bästa.
Jag vill likväl försvara den anda, som genomgår liela detta Betänk., nemi. att, såvidt möjligt är, söka fördyra bränvinet och göra det mindre åtkomligt för drinkare.
Möjligen fordrar förslaget förändringar och förbättringar, hvilka jag alltså icke vill motsätta mig, helst jag sjelf har sådana att göra, men sådana förändringar, hvilka sönderbryta förslaget, måste jag motsätta mig.
Sparres redaktions-förslag, sä, enär 60 k:r är ett för högt siffertal, förenar jag mig med Gr:n derom, att minimum må blifva 15 k:r och således lika med det i Norrige antagna, hvarföre jag anhåller om bifall till Gr:ns förslag.
Mina skäl dertill äro, att stora olägenheter så för släderne som för landet skola upkomma, om man antager ett fat såsom minimum, ty om en bränvinstillverkare skulle vilja införa bränvin lill försäljning å torget i en stad, skulle han enl.
Utsk:s förslag icke kunna deraf försälja mindre än 60 k:r.
Genom antagande af Gr.
Sparres förslag kan någon fara för sedligheten icke upkomma och jag förnyar alltså min anhållan om bifall till detsamma.
Sedan härefter propos. till bifall å förevande § blifvit framställd, men besvarad med Nej, blef samma §, i öfverensstämmelse med Gr.
Sparres förslag, af R. o. Ad. bifallen med den förändring, att i !:sla morn. infördes 15, i st. f. 60 k:r, och sednare mom. uteslöts. § 2.
Emot det i denna § bestämda belopp af minst en k:a måste jag protestera.
Då man vid denna riksdag, såsom jag hoppas med framgång, sökt förekomma eller rättare förminska det öfverhandtagande bränvinssupandet, är det väl skäl att ställa så till, att de fattige icke någon gång kunna åtkomma något af denna dryck, bränvinet, hvilken nu är den enda som står dem till buds och som de dessutom så mycket värdera, under det att de bättre lottade förtära vin och andra spritdrycker; och jag går så långt att det är orätt, att betaga de fattige möjligheten att någon gång få bränvin.
Jag har kännedom om, huru det tillgår på landet.
Den fattige stattorparen har sällan den summa af 1 R:dr b:ko, hvartill en kanna bränvin hädanefter kommer att upgå, och han skulle således nästan aldrig kunna förskaffa sig något bränvin.
I vårt 22 Den 5 Augusti f. m. härda klimat, och då något surrogat för bränvin ännu icke finnes, må det väl vara billigt, att minimum nedsättes till \ stop, destoheldre som i §:n är tillåtet, att uti stad få köpa detta qvantum.
Jag kan icke inse något skäl, hvarföre man skall förvägra de fattige på landet denna förmån.
Skall §:n antagas sådan den är, så måste flere slå sig tillsammans för att kunna köpa 1 k:a, och då upstår mycket mera rummel, än om de hvar för sig kunna få köpa | stop, hvarmed de kunna hushålla flere dagar, under det fisket och bergningstiden pågår.
Jag anhåller således, att redaktionen må blifva följande: ”Den, som erhållit rättighet att idka minuthandel med bränvin, får icke sälja mindre belopp än k:a”.
Hr von Hartmansdorff, Aug.: 2:dra §:n kan icke lämpligen afhandlas utan i sammanhang med den 3:dje och 4:de.
Jag anhåller således först att få upläsa de 2 sista §§:ne och dernäst, att Hr Gr. o.
Landtm, måtte tillåta öfverläggningen förås om alla 3.
De 2:ne sednare lyda sålunda: 3:dje §:n: ”Vid handel, som i förestående §§:r omförmäles, må hvad såldt blifvit icke afhämtas i mindre bolopp än det minsta, som i hvartdera fallet säljas må eller något af det sålda å försäljningsstället förtäras.” 4:de §:n: ”Den, som erhållit rättighet att idka utskänkning af bränvin, må sälja huru litet belopp som helst, och må detta å stället förtäras eller derifrån afhämtas.
0 n A utskänkningsställe skall varm mat alltid vara att tillgå”.
1 fråga om bränvinshandel har Utsk. ansett sig böra föreslå en ändring i sjelfva sättet, hvilken hittills icke varit inom vårt land men väl i Norrige iakttagen.
Utsk. har nemi. gjort skillnad mellan minuterings- och utskänkningsställen.
Det förra är ett sådant, hvarest bränvin får köpas utan att der förtäras, såsom förhållandet nu är med Liränvinsmagasinen i Stockholm, hvaremot, å utskänkningsställen, bränvin får icke blott köpas utan äfven förtäras såsom nu sker på våra krogar.
Skälet till denna skillnad är, att man vill förekomma fylleriet, emedan det väsendtligen vållas derigenom, att å krogarne samlas hvarjehanda personer, äfven sysslolösa, hvilka älska dryckenskap, ägga och förleda andra till omåttlig förtäring.
Denna kroglefnad har man velat mindska utan att betaga den fattiga möjligheten att erhålla det bränvin han anser sig, för hvarje tillfälle, behöfva.
Under sådana förhållanden hade, enl. min åsigt, Utsk. icke hort bestämma ett minimum för minuteringsställena, hvilket är större än det för krogarne utsatta.
Följden blifver naturligtvis den, att en arbetare, som vill köpa en sup och har penningar till mera, ej kail gå till minuteringsstället för att köpa detta ringa belopp, bära det hem och vid sin måltid förtära det, utan han måste gå till krogen, hvarest ett så ringa belopp kan erhållas.
När han kommer dit, är han blottställd för de frestelser, jag omförmält och hvilka förleda honom till dryckenskap.
Enl. min tanka, hade Utsk.
Den 5 Augusti f. m. 23 bort bestämma samma minimum för minuteringsställen, som för krogar, och låta del blifva så ringa som helst.
Gör man den skillnad Utsk. föreslagit: så hindrar man minuteringsställens upkomst.
Jag befarar, att man får blott krogar, oell man har förkastat ett verksamt medel mot dryckenskap.
Jag har derföre tillåtit mig föreslå en ändring af ordalydelsen i 2:dra, 3:dje och 4:de §§:ne, hvilka skulle sammandragas till 2:ne, i händelse R. o.
Ad. godkänner den mening jag här uttryckt.
På sidan 8 i bilagorna till Utsk.
Betänk, har jag nemi. föreslagit: att 2:dra och 3:dje §§:ne malte få följande lydelse: ”Vid handel, som i förestående § omförraäles, må, hvad såldt blifvit, icke afhämtas i mindre belopp än det minsta, som i hvartdera fallet säljas får”. 3:dje §:n: ”Den, som erhållit rättighet att idka minuthandel med bränvin, eller utskänkning deraf, må sälja huru litet belopp som helst.
Endast å utskänkningsställe, der varm mat alllid skall vara att tillgå, må något af det sålda bränvinet på försäljningsstället förtäras”. B. o. Ad. lärer finna, alt genom detta mitt förslag är ingen ändring gjord i sak utom i fråga om det minsta belopp, som pä minuteringsställe må försäljas.
Det öfriga är blott en olika ordalydelse, som följer af den ändring i sak jag föreslagit.
Rehbinders förslag, att det minsta till försäljning å minuteringsställen på landel tillåtna belopp skulle nedsättas till | k:a, närmar sig mitt förslag och utgår från den åsigt jag uttalat.
Frihm har 'velat, att den fattige skulle få köpa | k:a.
Men jag kan icke inse något skäl, hvarföre man skall tvinga honom eller hvilken som helst att köpa mera bränvin än han sjelf vill.
Om han åstundar köpa blott en sup, hvarföre skall det honom förmenas?
Utsk:s förslag innebär en hänvisning för honom att gå till krogen.
Detta är enl. min åsigt så mycket mera origtigt som BondeSt:s ledamöter i Utsk. öfverhufvud yttrat: ”vi vilja hädanefter, såsom hittills, hafva tillgäng att inom socknarne få köpa bränvin för tillfälliga behof, vare sig graföl, barnsöl, slotter eller hvilka andra tillfällen som helst.
Men vi vilja alldeles icke hafva krogar inom socknarne, der kroggäster supa, qvarsitta och förspilla sin tid, förstöra sig och sina hushåll”.
Om således R. o. Ad. icke medgifver, att bränvin å minuteringsställen må till det minsta belopp en köpare åslundar försäljas: så blir den naturliga följden att antingen krogar eller lönkrogar inom socknarne på landet upstå.
Man motarbetar således sitt ändamål, genom en dylik författnings antagande.
Utsk. likväl vidhållit den tanke, som är uttryckt i denna §, har varit, att som en kanna är det minsta belopp, hvilket hittills fått försäljas, så skulle man hålla sig dervid för framtiden.