Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
I Hery Ståhles reservation står:
Genom ep. rösts pluralitet inom StafsUtskottet, har uppkommit den felaktiga StatsReglering , sqni nu understäUes Rikets Ständers prof-; ning, och hvarå, genom denna reservar tion, jag vågar påkalla särdeles uppmärk-.
Samhet, tiU förekommande af Statsbrist och deraf följande Urtima Riksdag.
Det är omtalad t, och befinnes vara minskning i an?
slagen å vissa HufvpdTitlar.
Man kunde lätt tro, att sådant uppkommit genom spar? samhet, mpn på det Utskottet icke må blifya debiteradt för något, så vida skildt från detsammas grundsattser, skall jag upplysa de helt naturliga orsakerna, som utan Utskottets förvållande åstadkommit nedsatt?
ning på vissa Titlar.
Minskningen på första HufvudTiteln har uppkommit derigenom att den Kongl. Prinsessan dödt; minskningen på den andra har skett genom öfyerflyttning till den 3:dje; således alldeles jcke genom någon hushållning eller be? sparing.
Herr Riben, Carl Wilhelm; Det var i aplgdning af Friherre Cederströms anmärkning jag tog mig friheten att begära ordet. jfag var ej ledamot af StatsUtskottet, då det misstag begicks, sorn satte Utskottet i nödväpdighet att afgifva Memorialet N:o 352, men jag var ledamot, då detta sednare af?
Den 28 December f. m. 23 gafs.
Jag tror, alt Friherre Cederströms anmärkning kan grammaticaliskt vederläggas, ty, om jag rätt fattat hans anförande, så grundar det sig derpå, att ordet Landshöfdinge skulle stå i Genitivus, hvilket ej är föi hållandet.
Jag får nämna, att Utskottets uppmärksamhet på misstaget visades af en Ledamot af PresteSlåndet, som i Utskottets plenum gaf tillkänna, att 4ooo R:dr voro beviljade åt Generalitetet, hvilket likväl var ett belopp, som ingen tänkt på att gifva Generalerne.
Yid undersökningen härom, hvilken var ganska vidlyftig, ty den borttog en hel förmiddag, var man tvungen att se efter, huru den voteringsproposition såg ut, som man voterat öfver, och denna propositions ordalydelse borde blifva den regel, hvarefter StatsUtskoltet måste göra hvad Utskottet kunde, för alt rälta ett misstag, hvartill Utskottet sjelf gifvit anledning.
Då fann man att, efter de beslut som voro fattade, det ej var sagdt, att Landshöfdinge-pensionen skulle vara den, som borde tillkomma Generalerne.
Det fanns ej sagdt hvarken j propositionen eller i utlåtandet.
Det blef då fråga, hvad Utskottet menat för belopp.
Då kom man öfverens, att det yar 3ooo R:dr, eller precist den summa, som utgör Generalernes egentliga lön.
Jag tillstyrker, alt Ridderskapet och Adeln måtte bifalla detta Memorial, såsom en uppgift på hvad Rikets Ständer och Utskottet menat.
Två Den 28 December f. m.
Stånd hafva redan bifallit det, och jag ser ej, huru StatsRegleringen annars i dag skall kunna afgöras, Herr von HartmansdorffAugust:
Jag ämnar yttra mig både emot Friherre Cederström och Herr Rosenqvist; rupn sorn de talat om olika Memorialer, anhåller jag få veta, hvilketdera först skall företagas?
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, det han ansåg StatsUtskottets Memorial N:o 352, såsom innehållande en rättelse i Memorialet N:o 335, böra först pröfvas och afgöras.
Herr von Hartmansdorffv Jag får då Upplysa, att det omtalade misstaget härrört deraf, att StatsUtskottets betjening icke är så kunnig som Ledamöterne om Betänkandernas innehåll.
— Då tableauerne voro uppgjorda, önskade jag, att någon af Utskottets Ledamöter på UtgiftsAfdelningen måtte före tryckningen collationera dem med betjeningen.
Sjelf kunde jag ej åtaga mig det, emedan jag ej hörde till den afdelningen och hade öfverhopande göromål på min. —- Ingen af Utgifts-Afdelningen sade sig heller hafva tid dermed, och så inträffade felet.
Att det verkligen är ett misstag, skall jag söka utreda.
Grunden, hvarföre Generalspersoner nu skulle pensioneras på IndragningsStaten, var, att derutinnan införa likhet med civile Pensionärer.
Ehuru an - Den 28 December f. m. 25 märkningar inom Stånden deremot gjordes, bifölls dock förslaget af RiksStånden, emedan likheten befanns billig, och borde införas.
Då man utgick från en jemnlikhets-grund, kunde hvarken StatsUtskottet, eller RiksStånden, vilja göra militairpensionerne större, än de civila, och således åstadkomma ny olikhet.
Civila Tjenstemän få, såsom bekant är, vid 65 års ålder behålla hela lönen, men icke taffel-penningar.
Hvad Generalerne hafva i lön, det skola de således uppbära i pension, men hvad de hafva i taffel- eller respenningar, kunna de ej få behålla såsom pension, emedan det just vore att borttaga likheten med civilen, i samma ögonblick, man begagnat henne såsom skäl för Generals-pensionernas uppförande på IndragningsStat.
Vid sådant förhållande anser jag det icke vara origtigt, utan i sin ordning, att rätta misstaget.
På samma sätt som StatsUtskottet anmäler för Rikets Ständer, att en origtig ziffra insmur git sig i beräkningarne, på samma sätt kunna och böra Rikets Ständer, till förekommande af oreda och tvister i framtiden, anmäla hos Kongl. Majit, om något misstag insmugit i en expedition, för hvars skyndsamhet vi hafva att tacka den Ledamot, som här gjort anmärkningen.
Jag tillstyrker således, att Ridderskapet och Adeln måtte desto heldre vidtaga den rättelse Stats» Utskottet föreslagit, som den jemförelse friherre
Cederström uppdragit icke bevisar Den 28 December f. m. hvad som åsyftades.
Om StatsSecrelerarelönerne höjas, följer ej deraf, eller af Embetenas lika rang, att Landshöfdinge-lönerne äfven skola ökas.
Dertill mätte behöfva s ett särskilt beslut af Rikets Ständer, hvilket ännu icke ägt rum.
Emedlertid kunna Landshöfdingarnes rättigheter icke vara större än de hittills varit.
Det är rätt illa, att jag blifvit tillagd yttranden, som jag ej haft.
Jag har aldrig påstått att, om StatsSecreterarelönerne förändras, Landshöfdingarnes pensioner derföre äfven skola ändras.
Jag har endast yttrat, att år 1818 Rikets Ständer beslutat, det Landshöfdingars pensioner skulle vara lika med StatsSecreterarelönen.
Rikets Ständer utsatte då ingen summa, men hvar och en vet, att StatsSecreterarelönen då var 2,800 och några oell \o R:dr. Således är nu frågan den, hvad Rikets Ständer beslutat?
Det påstås af Herr Riben, att grammatican ej skulle följas, om man sade, att Generalernes pensioner skulle blifva lika med Landshöfdingarnes.
Nu frågar jag, när man begynner med att säga, lika med Landshöfdingar, och i enlighet med hvad för civila embetsmän är stadgadt, om icke, i fall Rikets Ständer hade stadgat detsamma om ProtocollsSecreterare, som nu om Generaler, nemligen alt deras pensioner skulle blifva lika med Landshöfdingars, och i öfrigt lika med hvad Den 28 December f. m. 27 för civila embelsmän stadgadt finnes, Herr Riben skulle vilja göra sin rätt gällande, enär det en gång kunde komma i fråga, samt finna stadgandet så val logiskt, som grampiaticaliskt rätt bestämdt.
Då Rikets Ständers beslut äro tydliga, bör ingen förändring deruti göras.
Här är ej sagdt för Generalerne, "hela lönen”, utan, Jika med Landshöfdingar, och i likhet med hvad som för pivila embelsmän är stadgadt.
Jag är ej af den tanka, att Landshöfdingepensionen är ökad till 4ooo R:dr.
Jag är af den, att hvad som stadgades 1818 är gällande för alla dg Landshöfdingar, som äro tillsatte efter 1818, och att de, som äro näpinde förut, äro berättigade, enligt förut gällande stadganden, till bela lönen såsom pension.
Som det är olika Författning för Landshöfdingar och andra civila tjenstemän, i afseende på åldern för pensioners erhållande, är stadr gandet för Generalernes pensionsrätt, sedan pensionsbeloppet blifvit bestämdt lika med Landshöfdingar, enligt hvad för civil Embetsman är stadgadt, icke en betydelselös pitation; det innebär tvertom ett bestämdt stadgande rörande åldern.
Jag har intet emot den rättelsen i N:o 335, att summan 4°°o anses oriktig, ty Rikets Ständer hafva }cke beslutif någon summa; Rikets Ständer hafva helt enkelt beslutit, att dessa pensioner skola yara lika med de för Landshöfdingar bestämde, och erhållas vid 65 års ålder.
Sår Jedes, om den rättelse iakttages i N:o 335 5 28 Den 28 December f. m. att alla sumtnor uttagas, och någon summa aldrig »ämnes, såsom i Betänkandet N:o i32, så tror jag det blifva lika med hvad Rikets Ständer beslutat, och med den Expedition Rikets Ständer justerat angående 3:dje HufvudTiteln, der dessa pensioner finnas upp<- tagne i de ordalag, man. torde finpå böra blifva gällande. (grefve von Schwerin _, Fredrik Fogis? laus:
Förvillelsen synes ligga deruti, att i Bilagan N:o 11, sorn har till titel:
Till utgående å Allmänna IndragningsStaten hafva följande utgifter blifvit anviste_, blifvit upptagen en summa af 8.000 R:dr till pen? sioner för a:ne Generaler.
E11 eventuell utgift får ej finnas der.
Den princip, hvarefter Generalspensionerne komma att bestämmas, enär behof derom uppstår, igenfinnes pag. 67.
Något anslag till eventuella Landshöfdinge-pensioner finnes icke på Allmänna Indragningsstaten.
Hvarföre då för Gene? raler?
StatsUtskottet, då det insåg, att dess gjorda framställning behöfde förklaring, hade gjort bättre om det rent ut sagt: här har misstag ägt rum.
Jag instämmer med Friherre Cederström deruti, att det senare Memorialet må läggas till hand Hogarne.
Inträffar casus alt tillämpa Rikets Ständers beslut, lära Konungens Rådgifvare ej låta förvilla sig af ziffran, utan till grund för sina rådslag lägga hvad Rikets Ständer beslutjt.
Den 28 December f. m. 29 Herr Riben:
Jag instämmer så till vida med Grefve von Schwerin, att jag tror det vara ett stort misstag af StatsUtskottet, att det uppfört summan af 8000 R:dr, men jag kan ej instämma deruti, att liela frågan är upplyst derigenom att man förklarar saken som ett misstag.
Det liufvudsakliga återstår, att bestämma Generalspensionen.
Det är den frågan, som måste afgöras, och som måste förhindra, att detta Memorial lägges till handlingarne.
Rikets Ständer måste svara, om de godkänna projectet till rättelse.
Det är mig likgiltigt, om Generalerne få 3ooo eller 2,800 R:dr, men jag kan icke underlåta att besvara det exempel, hvarmed 1 Friherre Cederström velat försvara sin mening.
Han har anfört exemplet af ProtocollsSecreterare, som skulle få Landshöfdingepension.
Just detta bevisar motsatsen af hvad han velat styrka.
Man behöfver blott kasta .ögat på rangordningen för att finna det orimliga af exemplet.
Nu står frågan så, att innan Rikets Ständer hafva med Ja eller Nej afgjort detta Memorial, är ingen summa bestämd till pensioner för Generalerne, ty det är väl sagdt i tabellen, att de skola hafva 4ooo R:dr, men det åstadkommer en förändring i StatsRegleringen.
Om Rikets Ständer gifva bifall till dessa 3ooo R:dr, behöfves ingen återremiss.
Jag ber likväl, att ytterligare få upplysa meningen i StatsUtskottets Memorial.
Rikets Ständers beslut lyder så här: att blifvande in - 3o
Den a8 December f. m. nehafvare af de g Generalslönerne i penningar må, lika med Landsbofdingar, och i enlighet med hvad För fattningar ne om afskedstagande civile embetsmäns pensionerande föreskrifva, vid 65 års ålder, efter erhållet afsked, till
Pensions åtnjutande för den öfriga lifstiden uppföras å Allmänna JndragningsStaten.
Jag öfverlemnar nu till hvar och en att afgöra, om Landshöfdingepensionen är den, som Generaleine skola åtnjuta.
Jag skall gerna medgifva, att ordet Landshöfdinge kunnat vara uteslutet ur Betänkandet.
Orsaken, hvarföre det står der, malte förmodligen vara den, att de äro personer, som hafva rang lika med Generaler; men visserligen hade det kunnat vara borta.
Jag tillstyrker, att Ridderskapet och Adeln måtte bifalla rättelsen af misstaget.
Hans Eoccellence Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, att enär det vore klart, att en misskrifning från 3ooo till /fooö R:dr ägt rum, sådant torde böra rättas, i anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln godkände den af Utskottet i Memorialet N:o 35a föreslagne rättelse.
Ja, jemte några Nej. Grefve Brahe, Magnus:
Jag får vördsamt hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle vilja qvarblifva vid det beslut,- att ej utsätta något bestämdt pensionsbelopp.- Den 28 December f. m. 3i Då kommer frågan till Kongl. Maj:ts afgörande, som kan bestämma pensionen efter de Författningar och Stadganden, hvilka redan finnas.
Jag skulle för min enskilt» del alltför gerna gä in på delta sätt att afgöra frågan, men jag vågar hemställa, om icke, då vi hört, huru personer inom Ridderskapet och Adeln missförstått meningen, Konungens Rådgifvare sjelfve skulle kunna komma i osäkerhet om hvad heslutet innefattar?
Hvad som angår ziffra, hör med ziffra bestämmas, och då det är fråga om att fixera ett belopp af pensioner, hvarföre icke utsätta ziffran?
Man har bestämt lönerne för Generalerne, och att de vid 65 års ålder skola, i likhet med Landshöfdingar och civile embetsman, åtnjuta pension, det vill säga, om jag utesluter ordet Landshöfdingar, hela lönen.
Hvarföre icke då, för tydlighetens skull, säga, att beloppet utgör jemt 3ooo R:dr.
Jag anhåller få veta, huru Herr Grefven och LandtMarskalken uppfattat det svar Ridderskapet och Adeln gifvit på den sist framställda propositionen, och skall uppskjuta vidare yttrande, tilldess jag får erfara, om någon discussion derefter erfordras.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att, enligt hvad 32 Den 28 December f. m. Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, och att Ridderskapet och Adeln sålunda godkänt den af Utskottet föreslagne rättelse; hvaruti Ridderskapet och Adeln äfven höides instämma.
De anmärkningar, sorn blifvit gjorda vid StatsUtskottets Memorial N:o 335, kunna hänföras både till form och sak.
Man har uppehållit sig dervid, att blott en enda röst utgjort pluraliteten inom Utskottet.
Men hvar och en vet, att då fråga är om pluralitet, är den lika giltig genom en, som genom flere röster.
Hvad för öfrigt Herr Ståhles reservation beträffar, så torde Ridderskapet och Adeln, sedan min reservation blifvit uppläst, inhemta att jag redan vederlagt honom.
Men som delta Memorial icke innefattar annat än ett omdöme af StatsUtskottet, utan någon framställning till afgörande, sa.mt för öfrigt endast en uppgift på den summa, hvilken såsom Statsbrist bör af Bevillningen fyllas, inser jag icke något skäl att återremittera Memorialet, hvilket egentligen endast innefattar en recapitulation af summor, sorn förut äro bestämda.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid StatsUtskottets Memorial N:o 335 gjorde anmärkningar böra föranleda till delsammas återremitterande.
Uppä i Den 28 December f. ra, 33 Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken frams tåld proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt bifalla berörde Memorial, under iakttagande likväl af den i StatsUtskottets Memorial N:o 35a omförmäldte rättelse, samt tillika öfverlemna förstnämde Memorial till BevillningsUtskottet.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken tillkännagaf, att Plenum lomme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Företogs till pröfning StatsUtskottets den 7 sistlidne November under N:o 327 afgifne, och den \ dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, rörande liqvidationer af åtskillige Medborgares i de förenta NordAmerikanska Staterna fordringsanspråk hos Svenska Statsverket.
Grefve Horn s Claes Fredrik:
Sedan trenne RiksStåud redan bifallit förevarande Utlåtande, finnér jag, att en återremiss icke leder till något ändamål.
Hvad StatsUtskottet egentligen bordt göra, hade varit alt remittera frågan till ConstitutionsUtskottet, emedan hela åtgärden, hvarom Utlåtandet handlar, visar, huru de diplomatiska ärenderna i senare tider hos oss varit bedrifna. 55 H. 3 34 Den 28 December f. ui.
Jag tror nog, att StatsMinistern för Utrikes Ärenderna haft full anledning alt framställa inför Regeringen någon farhåga, i fall man icke godkände de Americanske fordringsägarnes anspråk, helst sedan de blifvit så liögst betydligt nedsatte; men det tyckes vara, om jag så får säga, något mindre passande, att Svenska Regeringen, sedan den tillerkänt dem hopp om ersättning för de uppbringade Skeppsiasterne, för enskild del begagnat de medel, som sedan inflöto för dessas försäljning, så att den medgifna ersättningen icke kom i fråga, förr än på fyrfaldiga och många gånger upprepade framställningar.
Jag anhåller derföre om proposition till afslag å Utlåtandet, emedan jag icke anser, alt Ridderskapet och Adeln bör gilla ett sådant förfarande.
Sedan trenne RiksStånd redan bifallit ifrågavarande Utlåtande, hemställer jag, om det är värdt att ingå uti någon discussion öfver ämnet.
Resultatet är i alla fall redan bestämdt.
Då jag hört en Talare citera såsom orätt, att frågan icke blifvit remitterad till ConstitutionsUtskottet, vili jag blott hafva äran tillkännagifva, att hon der varit under öfvervägande, och, så mycket jag och de öfrige Ledamöterne kunnat finna, är den saken nu Den 28 December f. m. 35 väl behandlad.
Jag har blott förundrat mig öfver, att man så länge genom negotiationer uppskjutit, alt betala en skuld, som man icke kuude bestrida.
Jag hemställer hvad annat är att göra vid detta Utlåtande, än alt lägga det till handlingarne.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla StatsUtskottets förevarande Utlåtande.
Grefve Horn och Herr Rosenqvist j Fredrik Leonhard, anmälte emot detta beslut sina reservationer.
Föredrogs å nyo Stats- och BancoUtskottens den 3 dennes under N:o 22 afgifne, och den ii derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående den Extra StatsRegleringen intill nästkommande Lagtima Riksmöte.
Att fatta något beslut öfver detta Utlåtande, anser jag oformligt, emedan Ridderskapet och Adeln derigenom kunde anses hafva på förband afgjort frågan om anslaget till Götha Canal.
Jag hemställer således, om det ej vore lämpligast att lägga Utlåtandet till handlingarne.
Det kan ej anses såsom annat, än en appercu af hvad Utskotten ämna göra. 55 H. 3* 36
Jag tror icke, att detta Utlåtande kan läggas till handlingarne, emedan tvenne beslut deruti äro framställda till afgörande.
Det första nemligen angående liqvidationssältet emellan Banken och RiksgäldsContoret om Bancovinsten; det andra om användandet af Extra Medel i24>6<->6
R:dr till bestridande af utgifter, hvilka dels redan äro anvisade, dels ock komma att anvisas på RiksgäldsContoret.
Enär således ett bestämdt beslut bör fattas, får jag, på de i Reservationerne anförda skäl, anhålla, att det måtte blifva återremiss.
Jag instämmer helt och hållet i de reservationer, som blifvit afgifna af Herrarne von Hartmansdorff och Franc Sparre, nemligen om vigten deraf, alt anslagen till Wanäs fästning, samt befästandet af inloppen till Carlscrona och Stockholm, må utgå äfven för det 6:te året med samma summa, som för de 5 föregående åren blifvit bestämd; och jag tror att det uppenbart är en stor misshushållning, om ett påbörjadt arbete skall under loppet af ett år ligga nere, till dess Rikets Ständer finna lämpligt, att om en blifvande Statsreglering besluta.
Under sådane förhållanden är det omöjligt för Styrelsen att bereda och anordna de föregående nödige åtgärderne med proviantering m. m., hvarförutan arbetet icke kan i tillbörlig
Den 28 December f. m. 37 ordning forisättas.
Jag anhåller på dessa skäl om återremiss, samt att Utskotten måtte ingå på Reservanternes mening.
Herr Riben j Carl Wilhelm:
Jag skall för min del visserligen icke sätta mig emot en återremiss, men bör likväl nämna, alt det varit efter en ganska långvarig öfverläggning och påföljande votering, som Utskottens pluralitet stannat i det beslut, att icke taga i beräkning det 6:te årets inkomster.
Afven jag tillhörde denna pluralitet.
Man är vid denna Riksdag frikostig på Anslag, men rädd för Lån.
Detta måste nödvändigt väcka en förskräcklig villervalla och ett förfaseligt bekymmer, när den slutliga regleringen skall uppgöras.
Man har så tillgripit alla tillgångar för Statsbehofven, att den ringaste stöt af brist skall föranleda till aldraminst en Urtima Riksdag.
Hvad reservationerna beträffar, får jag bekänna, att ehuru jag lika så väl som de värde Talarne önskar, att de ifrågavarande fästningsarbetena måtte blifva fullbordade, ser jag likväl heldre, att det sker genom vidtagande af lån, än genom tillgripande af den sista utväg man har, som fruktansvärdt nog torde behöfvas för realisationen.
Då jag här hört omtalas det 6:te årets tillgångar, skall jag blott utbe mig få hemställa, huruvida det ens kan komma i fråga, att 38 Den 28 December f. m. här anticipera på nästkommande Rikets Ständers beslutande-rätt.
Om Riksdag efter Grundlagen skall hållas hvart femte år, måsteden nästkommande sist inträffa den 4 November j833, och då kan man åtminstone aldrig få gå längre, än till år 1834» under hvilket år den nya StatsRegleringen bör blifva uppgjord. Herr Rosenqvist Fredrik Leonhard:
Lika med Grefve Horn anser jag visserligen rättast, att lägga Utlåtandet till handlingarne; men då återremiss blifvit begärd, och det ifrån en sådan sida, att man med. säkerhet kan veta, att utgången ej är equivoque, vill icke eller jag bestrida densamma, utan anhåller blott, att den då måtte blifva på grund af Herr Ståhles reservation.
Jag har begärt ordet i anledning af hvad Herr Riben yttrat, nemligen att han heldre ville, det lån skulle upptagas för att fylla det ifrågavarande anslaget på 6:te året.
I Herr von Jlartmansdorffs reservation finnes utredt, att RiksgäldsContorets tillgång uppgår till 340,000 R:dr om året, och behofvet endast till 135,ooo R:dr.
Således är der en behållning af io5,ooo R:dr.
Dessutom är Bankens behållning 300,000 R:dr.
Jag anser det icke nu derföre vara behöfligt, att ingå i någon närmare pröfning, huru medlen skola utfinnas.
För öfrigt torde det icke tillhöra Den 28 December f. m. 39 Ridderskapet och Adeln, att nu besluta, huru medlen skola utses, utan må det bero på Utskotten att föreslå, huruvida det skall ske genom lån, eller genom begagnande af de tillgångar, som finnas.
Hvad åter det beträffar, att Utskotten skulle sträckt deras omtanka för långt, genom bestämmande af anslagets utgående öfver det 6:te året, så skall jag förändra min framställning sålunda, att anslaget måtte anvisas för Wanäs, Kungsholms och Stockholms befästande, att utgå för alla de år den nu antagne Statsregleringen blifver gällande, hvarigenom den framställde betänkligheten måtte kunna förfalla.
Dessa medel hafva nu blifvit flyttade från ordinarie till särskild Stat, och jag ser icke någon olaglighet deruti, att då ifrågavarande anslag hitintills oafbrutit utgått, de äfven hädanefter komma alt göra det, ehuru förflyttade ifrån ordinarie till extra Stat; en förändring, som i intet fall bör kunna inverka på nödvändigheten af anslagets oafbrutna utgående.
Friherre af Nordin har anfört nästan allt hvad jag ville säga.
Jag får således blott tillägga några ord i anledning af hvad Herr Cederschjöld yttrat derom, att det skulle vara ett ingrepp i nästa Ständers rätt, att vi fattade beslut angående den extra Statsregleringen för nästkommande Riksdagsår.
Med lika skäl skulle 4o Den 28
December f. m. man kunna suga det vara ett ingrepp i deras rätt, att vi bestämma hela den ordinarie Staten för det kommande Riksdagsåret.
Gjorde vi icke det; så skulle både inkomster och utgifter, eller med elt ord liela Statsregeringen, upphöra, och en allmän villervalla inträffa med samma år, som en lagtima Riksdag börjades.
Men då man inser origtigheten deraf för den ordinarie Statsregleringen, bör man äfven inse den för den extra Statsregleringen, aldrahelst i ett så vigtigt fall som Rikets befästning.
Herr Riben har trott, att om man under
Riksdagsåret äfven skulle fortfara med de extra anslagen, skulle en förskräcklig oreda och ett faseligt bekymmer uppstå, i händelse en stöt, hvarmed lärer menas statsbrist, påkomme, enär man nu utsopat alla möjliga medel.
Om någon brist i tillgångarne skulle uppkomma, så behöfver man lorst göra lån, eller hvad han föreslagit att göra, onödigtvis, när man har penningar, som emellertid skulle ligga ofruktbara.
Ilan har äfven omtalat, aLt man skulle behöfva de ännu odisponerade medlen till Realisationen, men Ridderskapet och Adeln lärer icke hafva förglömt, att endast en viss summa årligen är anslagen till realisationen, och alt således de ännu odisponerade medlen ej kunna komma Realisationen lill godo, antingen de anslås lill den extra Slatsreglejingen, eller icke.
Den 28 December f. m. 4[ Herr Rosenblad, Bernhard: