Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Så har emellertid nu icke skett, utan EXped.-Utskit har tagit frågan om hand och, efter att hafva i Den 27 November. 333 sitt förslag till skrifvelse rörande 8:de hufvudtiteln intagit ordagrannt det beslut, som fattades i förstärkt Stats-Utsk., tillika uppfört detta i den bifogade tabellen litt.
D. såsom reservationsanslag af 30,000 rdr för en gång.
Vid pröfning af Exped.r Utsk:ts ifrågav:de skrifvelseförslag antogo B. o. Ad. samt PresteSt. detsamma med den ändring, att ifrågav.de 30,000 rdr skulle öfvertlyttas från tab. 1) till tab. C, och följaktligen utgå med 30,000 rdr årligen, under hvarje af de år statsregleringen on> fattar; hvaremot de två öfriga Stånden godkänt Utsk:ts skrifvelseförslag.
Det hade varit särdeles önskligt, om detta anslag blifvit för sig behandladt, utan sammanhang med 8:de hufvudtiteln i öfrigt; då hade skrifvelseförslaget ang:de denna titel kunnat handläggas oberoende af denna fråga, hvars behandling ej vidare bort möta någon svårighet.
Genom sammanställningen är afsändandet af skrifvelsen om hela 8:de hufvudtiteln sammanhängande med och beroende af detta anslag.
Jag nämnde att jag ansåg rättast hafva varit, om frågan blifvit ånyo behandlad af Stats-Utsk:t; men i det skick densamma nu befinner sig, tror jag ioke något sådant numera kunna komma i fråga.
Exped.-Utsk:t har ock derför äfven för andra gången tagit frågan i öfvervägande och tillstyrkt R. o. Ad. samt Preste-St. att, med frångående af sina beslut, förena sig med Borgare- och Bonde-St:n.
Skulle nu något af förstnämnde tvänne Stånd, till hvilka inbjudningen är ställd, ingå härpå, är ock dermed frågan löst; men i fall åter inbjudningen alslås, måste Exped.
-Utsk:ts förslag till voter:s-propos. tagas i betraktande, ehuru det ingalunda kan anses öfverensstämmande med grundlagen att votera om expeditionssättet, då ej hufvudsaken är afgjord.
Då jag nu tager mig friheten hemställa, att R. o. Ad. måtte antaga Exped.-Utsk:ts inbjudning, sker det på den grund, att förstärkta Stats-Utsk:ts första beslut, såsom i sig sjellt ganska otydligt, måste ovilkorligen fordra en förklaring; att en sådan förklaring med fullt goda skäl kan meddelas såväl för anslagets utgående på en gång, som för beloppets utgifvande årligen; samt att, om den nu gjorda inbjudningen afslås, en längre tid kommer för riksdagen att åtgå, hvilken kan kosta mera än hela det ifrågav:de anslaget, och, hvad betänkligare är, föranleda till följder, som icke äro att beräkna.
På denna grund får jag anhålla, att R. o. Ad., med frångående af sitt förra beslut, måtte antaga den af Exped,-Utsk:t gjorda inbjudningen.
Då denna fråga förra gången var föremål för R. o. Ad:s pröfning, tillhörde jag deras antal, som ansågo att Exped.-Utsk:ts förslag till skrifvelse endast med en förändring borde bifallas.
Jag kan icke neka till att jag ännu ville vidhålla samma åsigt, så länge en sannolikhet för mig funnes att få frågan löst på ett med våra former öfverensstämmande sätt; men efter hvad en högt aktad ledamot, som 334 Den 27 November. R. o.
Ad. hedrat med förtroendet att vara medlem af Talmanskonferensen, nyss gifvit tillkänna, befinnes icke någon utsigt mera vara för handen till en sådan utgång.
Det torde då vara orätt att, genom fasthållande af den åsigt, vi förut yrkat måtte blifva gällande, vidare uppehålla expeditionen af hela den vigtiga, kyrkan och läroverken berörande, 8:de hufvudtiteln, helst K.
M. måhända ogerna skulle vilja förlänga den redan långvariga riksdagen för detta enda, ehuru vigtiga, ärendes afgörande.
Med stor afsaknad och utan att i grundsats afstå något af min öfvertygelse om rättaste behandlingssättet, finnér jag mig förpligtad afstå från yrkandet om dess tillämpning, utom hvad som nu synes låta sig göra.
Af sådan anledning tager jag mig friheten hemställa, att R. o. Ad. täcktes instämma med H.
Exc. Hr Gr. Sparre.
Då jag förenar mig med de båda föreg:de talarne, får jag såsom orsak dertill nämna, att det ej lärer finnas något annat sätt att lösa denna fråga.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställda särskilda propos:r antog R. o. Ad.
Utsk:ts i ämnet gjorda inbjudning och lade den föreslagna voter:s-propos:n till handlingarne.
Upplästes och godkändes Exped.-Utsk:ts skrifvelseförslag N:o 185, i ani. af K. M:s Nåd.
Propos. med förslag till ny Strafflag.
Justerades 2 prot.-utdrag för dagens plenum. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | 2 e. m. in fidem, 0. Brakel.
Den 28 November. 335 Lördagen den 28 November 1863.
Justerades prot:t för den 27 sist].
Då grundlagen förbjuder en frånvarande ledamot att mot ett fattadt beslut nedlägga sin reservation, anhåller jag endast att få till prot:t antecknadt, att jag icke var närv:de, då det Höglofl.
Ståndet i går frånträdde sitt förra beslut och antog
Utsk:ts inbjudning ang:de anslaget till komininistrarne.
Upplästes och godkändes Exped.-Utsk:ts skrifvelse-förslag: N:o 186, ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens 9:de hufvudtitel; och N:o 187, ang:de förändrade föreskrifter i afseende på skogshushållningen i riket.
Vidare upplästes och godkändes nedannämnde, från Exped.- Utsk:t inkomne förslag till §§ i riksdagsbeslutet, nemi.:
N:o 27, ang:de sättet för stämnings delgifvande åt byalag m. m.; N:o 28, ang:de anslag och lån till jernvägsanläggningar samt tillgångar derför; N:o 29, ang:de ändringar i instruktionen för R.
St:rs Revisorer af statsverket; N:o 30, ang:de grundräntors kapitaiisering; N:o 31, ang:de indragning af ulldiskonten m. m.; N:o 32, ang:de utsträckning af tiden, inom hvilken åtskilliga underrätts-prot:r böra till hofrätt insändas; N:o 33, om bestämmande af tid för klander mot till- eller afträdes- husesyn å kronojord; N:o 34, ang:de upphäfvande af föreskrifterna om offentliga stadgars kungörande å tingen; N:o 35, om ändring i författningarne rörande handels- och näringsrätt m. m.; N:o 36, ang:de stämplade pappersafgiften; 336
Bea 28 November.
N:o 37, ang:de ersättning till vederb:de för de i strafflagen stadgade böters indragande till Kronan; N:o 38, om upphäfvande af rättigheten att börda jord å landet; N:o 39, om ändring i K.
Förordningen rörande städsel och lega af jord på landet, den 13 Juni 1800; N:o 40, om ändring af föreskrifterna rörande anmälan af missnöje mot domstols beslut i itivändningsfrågor; N:o 41, om ändring i 4:de kap. 2:dra §:n Jordabalken; N:o 42, om förändring i lagstiftningen rörande jords eller lägenhets afstående för allmänt behof; N:o 43, om ändring af 2:dra och 3:dje §§:ne i 3:dje kap. kyrkolagen; samt N:o 44, om val af fullm:ge i Banken och Riksgäldskontoret.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:ts den 26 och 27 dennes på bordet lagde Mern.
N:o 240, ang:de beredande af tillgångar för det till försvarsverkets fullständigare ordnande af K.
M. äskade särskilda kreditiv. l:sta punkten.
Sparre, Erik: Detta Betänk, synes mig i mer än ett afseende anmärkningsvärd!.
Om jag till en början fäster mig vid motiveringen, heter det: »Ehuru nu tiden icke medgifvit att från Riksgäldskontoret infordra nödiga upplysningar etc.»
Visserligen önskar hvar och en att snart komma hem från riksdagen, men att det skulle vara så brådtom vid bestämmandet af en utgift på 3 milloner, att Utsk:ts ledamötar icke kunde hinna gå tvärt öfver gatan för att fråga Riksgäldskontoret, om det finnes tillräckliga medel, så att man kunde slippa upplåna penningar, det hade jag icke föreställt mig.
Ett helt annat sätt att utreda frågan hade representationen med allt skäl kunnat vänta och fordra af sitt Stats-Utsk.
Nu deremot har Stats-Utsk:t föreslagit en ny beskattning, utan att, som af motiveringen svnes, göra sig underrättadt om huruvida icke medel finnas, utan att taga sin tillflygt till denna utväg.
Vid kreditivers beviljande är det annars vanligt att anvisning lemnäs på Riksgäldskontoret, och jag kan sannerligen icke fatta, hvarföre man nu gör ett undantag härifrån, Och detta så mycket mindre som den nu föreslagna summan endast är en förstärkning af lilla kreditivet, hvarföre det icke heller är gifvet att hela beloppet kommer att af K. M. lyftas.
Om man nu, som sig bort, föreslagit en anvisning på Riksgäldskontoret, hade detsamma, i enlighet med sitt reglemente, fått utgifva obligationer, ställda på 5 år, och dermed hade hela affären varit uträttad.
Men Den 28 November. 337
Men nu har jag mig likväl bekant, att all upplåning torde blifva öfverflödig, ty vid de efterfrågningar, jag gjort i Statskontoret, har jag erhållit den upplysningen, att 400,000 rdr redan den 26 November influtit utöfvér den till 7 millioner beräknade bränvinsskatten.
Dessutom synes af bränvinskontrollbyråns tablå, som äfven varit införd i tidningarne, att 3^ millioner kannor bränvin mera än man beräknat blifvit anmälde till bränning.
Och allt detta är val en tillgång, som icke är beroende på några sannolikhetsberäkningar.
Vidare har jag fått upplysning om att de influtne tullmedlen redan öfverskjuta det beräknade beloppet med 200,000 rdr, hvarförutan man redan nu med säkerhet ytterligare kan påräkna ett betydligt öfverskott.
Alla dessa medel tillsammans blifva sannolikt tillräckliga att betacka det ifrågav:de kreditivet.
Om jag nu öfvergår till probabilitetskalkylen, så hafva vi vid innev:de riksdag beviljat så många och stora anslag till åtskilliga ändamål, att de sannolikt icke komma att lyftas till sina hela belopp, hvarigenom ytterligare besparingar böra uppkomma.
Att under dylika förhållanden öka bevillningen, som på 2:dra artikeln kommer att höjas med icke mindre än 50 proc., finnér jag, lindrigast sagdt, föga välbetänkt.
Hvilken verkan tron J väl, Mina Hrrl att ett sådant beslut skulle utöfva på landet?
Ty vi veta att alldeles nya grundsatser för bevillningens utgående på sednaste tid blifvit införde, hvarigenom taxeringsvärdena blifvit ovanligt högt uppdrifna; men det heter på samma gång att detta ingenting betyder, emedan skatterne derföre icke blifva högre.
Om vi nu, då detta system första gången skall tillämpas, i så betydlig mån höja bevillningen, blir missbelåtenheten stor, och folket skall med misstro anse hela detta nya skatteväsende.
Vidare veta vi att man i landsorten på vissa tider har att kämpa mot en stark penningebrist, nemi. på hösten, när bränvinsskatten, och på våren, då bevillningen skall erläggas.
Landtmannen måste då ofta till underpris sälja sin spanmål, och, ökas bevillningen, blifva naturligtvis dessa olägenheter ännu större.
Kommunalutskylderne rätta sig äfven efter bevillningen, och ehuru man visserligen kan minska dem genom att nedsätta fyrktalet, vet man alltför väl att tendensen icke går i denna riktning.
Och slutligen: hvilken verkan skulle väl ett sådant beslut medföra på vår kredit i utlandet, då man der får veta att vi, för att kunna åstadkomma en så obetydlig summa som 4 millioner francs eller 180,000 pund st., nödgas höja vår »income taxe» med icke mindre än 50 proc.?
I detta ögonblick saknas icke pengar i Riksgäldskontoret, som, bland annat, har ett kreditiv på banken å 1^ million; men om också inga medel funnes och en upplåning således blefve nödvändig, kommer ju icke någon betalning i fråga förr än nästa gång R.
St:r samlas eller 1865.
Då blir det tids nog att tala om huru medlen skola återgäldas.
Man har åberopat exemplet af 1848, men då stod kriget för dörren, hvadan förhållandet var helt olika.
Bevillningen H. VII. 22 338 Den 28 November, ökades då icke heller med mera än 16|proc., och afbetalningen fördelades på en längre tid.
Man påminne sig likväl, att missnöjet blef så stort att afbetalningen på det beslutade sättet måste afbrytas.
Och på samma sätt kan det gå 1865, om detta förslag går igenom.
Jag frågar då, om det är lämpligt att under nuv:de bislra pennigetider vidtaga en slik åtgärd som denna?
Man och man emellan har man visserligen talat om hurusom Utsk:t genom detta förslag velat skrämma representationen från en påstådd benägenhet att ingå i alltför äfventyrliga företag.
Men jag kan icke finna någon rimlig grund, hvarföre hela nationen skulle lida derföre, att en och annan tidningsskrifvare eller pratmakare tanklöst ropar på krig.
Och dessutom får jag på det bestämdaste förklara, att Stats-Utsk:t icke eger någon befogenhet att utdela dylika lexor, hvarifrån det också samvetsgrannt bör afhålla sig.
Jag skulle således helst önska att frågan återremitterades, men som jag befarar att Utsk:t, som så enhälligt, ja! man kunde nästan säga öfvermodigt, fattat sitt beslut, icke dervid skulle fästa något afseende, får jag hemställa till Hr Gr. o. Landtm., om man icke genast kunde antaga följande beslut: vatt fullrmge i Riksgäldskontoret må, för bestridande af utbetalningen af det utaf K.
M. äskade särskilda kreditiv till försvarsverkets fullständigare ordnande, begagna Riksgäldskontorets disponibla tillgångar och, ifall dessa icke äro tillräckliga, anskaffa derutöfver erforderliga medel genom upplåning, under de vilkor, som stadgas uti § 198 af det för nämnde Kontor nu gällande eller § 178 af det vid innev:de riksdag antagna reglemente.» Frih. af Ugglas, Gustaf:
I)å endast den 1 ista punkten nu är föredragen, borde jag måhända inskränka mig att blott derom yttra mig, men då Gr.
Sparre hufvudsakligen sysselsatt sig med den 2:dra, torde Hr Gr. o. Landtm, och R. o. Ad. tillåta mig att följa den ädle Grin i hans yttranden jemväl i hvad dessa röra denna sednare punkt.
Till en början ber jag att få lemna R. o. Ad.-en kort förklaring hvarföre icke Utsk:t från Riksgäldskontoret infordrat några upplysningar.
Detta kommer sig helt enkelt deraf att Riksgäldskontorets ställning är Stafs-Utsk:t nogsamt bekant, enligt hvad Stats-Utsk:ts Meni.
N:o 235 gifver vid handen, och något vidare än detta Mern. innehåller, har ej Riksg.-kont. att meddela.
Enligt detta Mern. uppstår emellan inkomster och utgifter för innev:de statsregleringsperiod — allt utom beräkning af de 35 millionerne till jernvägsbyggnader — en skillnad af något öfver 5 millioner, hvilken brist måste fyllas genom allmän bevillning.
Diponibla medlen uppgå nemi. till omkring 30 millioner, och utgifterne till 35.
Emellan detta särskilda kreditiv och de förut befintliga förefinnes en betydlig olikhet.
Det stora har aldrig blifvit lyftadt; af det lilla endast mindre delar, hvilka icke på förhand kunnat bestämmas eller beräknas, hvadan icke helier några särskilda
Den 28 November. 339 fonder kunnat för detta ändamål anvisas. K.
M. liar visserligen i sin Nåd.
Propos. kallat den nu äskade summan för ett kreditiv, men i sjelfva verket är den dock ett anslag, som man på förhand vet h. o. h. kommer att uttagas.
Sparre har sagt alt Riksgäldskontoret icke skulle behöfva gora någon upplåning i och för dessa 3 millioner, utan att detsamma dertill ändock skulle hafva tillgångar uti öfverskolten, men den ädle Gr:n glömmer att man för betäckandet af de vid riksdagen beviljade anslagen redan beräknat de nu kända öfverskottsmedel.
När nu så skett, kan man väl ej gerna beräkna dessa penningar äfven för bestridande af detta anslag.
Hvad deremot angår den omtalda felaktigheten i beräknigen öfver statsinkomsterne, så rör den saken icke Stats-, utan Bevilln.-Utskd, som för öfrigt handlat ganska klokt uti att ej beräkna inkomst-titlarne till deras högsta belopp.
Dessutom måste vi komma ihog att R.
St:r icke anvisat några mede! till betäckande af stora och lilla kreditivet; och i en tid, då den politiska ställningen är så invecklad, som den nu är, kan ingen veta, om icke dessa inom kort måste tillgripas.
Då är det godt om
Riksgäldskontoret genom samlade öfverskott kan hafva någonting att lemna.
Sparres anmärkning om kommunalutskylderna beträffar, så hade jag sannerligen icke väntat mig någon sådan; jag föreställer mig nemi. att denna särskilda bevillning uppföres på debetsedlarne som en särskild post under särskild rubrik, ulan sammanblandning med den ordinarie bevillningen, och endast denna sednare ligger till grund för kommunal-utskylderna.
Jag medgifver ganska gerna att man icke bör öka beskattningen förr än sådant af behofvet oundgängligen kräfves, och anser äfven att vi handlat klokt, som icke skrinlagt stora summor, för att hafva öfverskott till blifvande behof.
Ytterligare har Gr.
Sparre talat om den närv:de svåra penningeställningen.
Det tyckes mig vara att gå något långt fram i tiden, ty vi måste komma ihog att den föreslagna förhöjda bevillningen först skall börja utgå 1865, och vi kunna väl hoppas att det nu rådande betrycket då är öfverståndet.
Dessutom anser jag det nu föreslagna sättet som det lämpligaste, ty den begärda summan är ett bestämdt anslag, som skall användas till ett bestämdt ändamål, och då är det väl icke rätt att lägga dess tyngd på kommande tider; dessutom anser jag farligt att invagga sig i förhoppningar om stora öfverskott, som sannolikt aldrig blifva realiserade.
Jag håller mig mycket strängt vid den grundsats att icke i och för beviljade anslag bygga på vid en blifvande statsreglering möjliga öfverskott, ty man bör åt hvarje kommande riksdag noga bevara rättigheten att, som den sjelf finner för godt, begagna de öfverskott, som uppstått på den föreg:de statsregleringen.
Af denna orsak har jag lemnat min röst till Utks:ts förslag.
Och då för öfrigt, som jag förut nämnt, denna bevillning icke 340 Den 28 November. skall börja utgå förr än 1865, då R.
St:r åter sammanträda, kan ju denna ökade beskattning genast borttagas, om den anses obehöflig.
Hvad slutligen det af Gr.
Sparre omnämnda skrämskottet beträffar, ber jag få upplysa Gr:n om att ingen sådan tanke, mig veterligen, uppstått inom Utsk:t; och lika litet som det icke tillkommer något Utsk. att gifva nationen Iexor, lika orätt är det af en enskild person att endast på grund af lösa rykten tillåta sig gifva ett Utsk. otillbörliga
Iexor och förebråelser.
Om inga andra anmärkningar än de nu framdragna kunna gifvas, får jag anhålla att R. o. Ad. måtte godkänna detta mom.
Hr Cederschjöld, Robert Teofron: Lika med Gr.
Sparre måste äfven jag beklaga att Stats-Utsk:t icke gifvit sig den tid, som vederbort, att handlägga detta ämne ; men mina skäl härför äro dock icke desamma som dem Gr.
Sparre anfört eller att Utsk:t icke gifvit sig tid att inhemta upplysningar från Riksgäldskontoret.
Skälet till mitt missnöje är det att Utsk:t icke handlat i öfverensstämmelse med grundlagen, och jag tror icke att Utsk:ts ledamöter böra företaga sig att handla i strid mot denna lag. 49:de §:n R.
O. föreskrifver nemi. uttryckligen att den enskilde ståndsledamotens yttrande vid remissen äfven skall till Utskd remitteras.
Såvida någon mening finnes uti detta stadgande, lärer det väl innebära att detta yttrande skall af Utsk:t tagas uti noggrannt öfvervägande.
I afseende å denna fråga har likväl Utsk:t icke gifvit sig tid att invänta dessa yttranden, utan tillåtit sig att afgöra frågan dem förutan.
Hvad nu särskildt denna fråga beträffar, så kan detta icke vara af så särdeles skadlig effekt, men Utsk:t har begagnat samma grundlagsvidriga förfarande med fyra enskilda motioner.
Mot ett sådant sätt att uppfylla ålagda skyldigheter måste jag nedlägga min protest, ty om representationen kommer att fortgå på samma bana, vet jag sannerligen icke hvart det skall taga vägen.
Hvad åter angår medlens anskaffande, kan jag icke instämma med Gr.
Jag hör till dem som anse alt dessa medel böra anskaffas genom bevillning, och just de skäl, Gr.
Sparre anfört mot saken, hafva hos mig talat för densamma.
Men det kan dock leda till det aT Gr.
Sparre antydda resultatet, att icke allenast bevillningen, utan äfven de andra utgifterne ökas, om man icke sätter ut att det är för krigsrustningar, och detta skulle äfven medföra den fördelen att man fick se att endast detta obetydliga anslag kan leda derhän att bevillningen måste ökas med 50 proc.
Då föreg:de talare i ett sammanhang yttrat sig om frågorna, ang:de upplåning eller anskaffande af de till försvarsverkets behof beviljade medel af 3 millioner och ang:de nödvändigheten eller lämpligheten att af Den 28 November. sådan anledning nu pålägga en särskild eller förhöjd skatt, så utber äfven jag mig att få taga begge dessa nära sammanhängande ämnen uti ett gemensamt betraktande.
Stats-Utsk:t liar föreslagit, att till betäckande al den omlörmälda summan skulle under 3 år utgå en extra beskattning af en million rdr årligen, och då alla andra inkomsttitlar redan blifvit bestämda, torde väl i sådant fall numera knappast någon annan utväg vara öfrig, än att höja den allmänna bevillningen efter 2:dra artikeln, hvilken således skulle komma att under tiden ökas med omkring 50 proc.
De fakta och upplysningar ang:de Riksgäldskontorets ställning, hvilka måste algöra huruvida en sådan åtgärd må vara af behofvet påkallad eller ej, äro visserligen, i främsta rummet, blott för Stats-Utsk:t och Riksgäldskontoret tillgängliga, och detta är också anledningen hvarföre K. M. i sin Nåd.
Propos. ang:de kreditivet ej derom framställt något särskildt förslag, utan öfverlemnat detta till It.
St:rs eget bepröfvande.
På grund af hvad om
Riksgäldskontorets ställning för nästkommande statsregleringsperiod är bekant, anser jag emellertid för min del, att påläggandet af en särskild beskattning för detta ändamål icke är behöfligt.
Jag stöder denna öfvertygelse på följande förhållanden.
Först och främst har genom beslutet att jernvägslånet skulle bestämmas till 35 millioner i st. f. till 32 millioner — hvilket belopp Stats-Utsk:t ansett vara, tillsammans med öfriga härtill disponibla tillgångar, tillräckligt till bestridande af de beviljade anslagen och lånen för jernvägar — Riksgäldskontorets tillgångar naturligtvis ökats med 3 millioner utöfver hvad de eljest skulle hafva utgjort.
Vidare har man vid beräkningen af vissa hufvudposter bland inkomsterna nedsatt dessa med 600,000 rdr, hvilket jag för min del, med afseende på anförda förhållanden, fullkomligt gillar, men hvarigenom också Riksgäldskontorets ställning ytterligare förbättrats, då sålunda större öfverskott kunna påräknas.
Och slutligen är jag i tillfälle lemna den uppiysningen, att detta års inkomster af tullmedel och bränvinsafgift så betydligt öfverstigit samma inkomster för 1862, att tillökningen för tullmedel utgjort omkring 800.000 rdr, och för bränvinsskatten något öfver en million.
I följd af dessa fakta kan således numera med visshet förutses att det blifvande öfverskottet för 1863, hvilket tillfaller Riksgäldskontoret, kommer att uppgå till k 2 millioner mera än öfverskotten för 1862.
Vid beräkningen af öfverskottens belopp för begge dessa år har likväl Stats-Utsk:t, på samma sätt som K. M. i sin Nåd.
Propos. om statsverkets tillstånd och behof, i enlighet med hvad då kunde antagas, upptagit summan för 1863 lika med den för 1862, hvilket emedlertid nu visat sig vara för lågt; och på grund af detta lyckliga förhållande kan således Riksgäldskontorets tillgångar under den kommande statsregleringsperioden påräknas blifva ytterligare förökade med åtminstone lf million.
Det är visserligen sannt att dessa ökade tillgångar icke nu genast äro i Riksgäldskontoret 342 Den 28 November. tillgänglige, och att således, om medlen tidigare behöfva lyftas än inkomsterna inflyta, detta verk måste bemyndigas att deni på lämpligt sätt anskaffa, i likhet med hvad sorn är föreskrilvet i fråga om öfriga kreditivsummor; men med afseende å det nu anförda tror jag mig vara berättigad till den öfvertygelsen, att någon särskild beskattning till betäckande af ifrågav:de måttliga summa, åtminstone icke för närv:de behöfver påläggas nationen.
Och jag är så mycket heldre af denna mening, som jag, enligt förut ofta tillkännagifven åsigt, anser att, ifall någon tillökning i statsinkomsterne framdeles visar sig behöflig, en sådan tillökning al t. ex. en million, långt mindre känbart, och på ett i alla afseenden lämpligare sätt, kunde vinnas genom en ringa förhöjning i bränvinsskatten, än genom en våldsam rubbning i den nyss införda bevillnings-taxcringen, hvarigenom denna plötsligt skulle stegras med omkring 50 proc.
Ilade det väckta förslaget härom, som beklagligen foll i förstärkt Hevilla.-Utsk., såsom jag tror blott på en röst, i stället blifvit antaget, så hade nu icke allenast all tanke på förhöjd bevillning varit öfverflödig, utan ännu derutöfver omkring en million kunnat disponeras, med hvilken ganska mycket godt och nyttigt både i afseende å försvarsverket och andra vigtiga ändamål kunnat uträttas.
Men detta är för denna gång försummadt, och vi hafva nu blott att tillse, huru medlen skola erhållas, och huruvida, med anledning häraf, någon ny beskattning behöfver påläggas.