Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
En dylik förklaring är likväl något helt annat, än att tillstyrka ett totalt förbud, och för min del får jag bekänna, alt, i fall emot förmodan ett sä besKaffadt förbud kommer att ega rom, så önskar jag att bränvinsbränningen mätte blifva tillåten under en lika lång tid nästa år.
Den siste värde talaren och, jemte honom, flere andra hafva framhållit, hvilken ofantlig stor fördel det skulle blifva för de bränvinsbrännare, som ega brännerier af den största tillåtna storlek, eller 1,000 k:r om dygnet, att fä bränna under vårmånaderna.
Andra hafva gjort den anmärknm, att denna vinst vore obetydlig i jemförelse med den, som skulle kunna erhållas enl. gamla författningen.
Ju flere, som således skulle kunna vinna på att bränna ett par månader, ju flere skulle också bränna.
Ty hvilken skulle väl underlåta att göra alla möjliga ansträngningar för att få vara med om den vinst, sorn kan vara att erhålla.
Och hvad vunnes dermed?
Jo, att en mängd personer, sorn förut icke varit intresserade af denna handtering, skulle drifvas, så att säga, af omtanka för egen fördel att kasta sig på densamma.
Någon modifierande åtgärd måste således vidtagas.
Jag har icke tillhört deras antal, som vilja gå brådstörtande tillväga, och jag förstår icke, huru man kan påstå, att det icke finnes någon medelväg emellan ett rent förbud och en oinskränkt tillåtelse.
Det förslag jag framställt har ansetts stridande emot 61 § R.F:n; men Hr von Hartmansdorff har i sin reservation visat motsatsen.
Jag har framställt det derföre, att jag ansett det utgöra en modification af tvenne ytterligheter; jag håller emellertid icke envist derpå, utan önskar blott att ett bättre förslag
Ben i Maij. 39 mätte upgifvas.
Som jag äfvenledes redan förut upgifvit skälen för min åsigt vill jag icke trötta med att vidare orda derom.
Så mycket önskar jag blott säga, i afseende på den anmärkn., som man gjort emot mitt förslag, eller att något sådant aldrig förut egt rum, att vid 1828 års
Riksdag gjordes just ett dylikt förslag rör:de bränvins-lagstiftningen, hvilket då tillämpades, ehuru det under påföljande året uphäfdes.
Men, som jag förut haft äran nämna, jag vill icke längre uppehålla R. o.
Ad:s tid med något vidare försvar för min framställning, utan anhåller blott, att Utsk:s Retänk. mätte blifva återremitterad t, då jag der får tillfälle att närmare utveckla skälen för min åsigt.
De skäl, som här blifvit anförda mot Retänk. och för ett totalt afslag derå, äro t. ex. af Hr Printzensköld, att det innebure en afundsamhet mot bränvinsbrännarne.
Men jag frågar, skall icke afundsjuka upstå genom licenser?
Jag begriper icke heller huru han skall kunna undvika att framkalla den, då en sådan sinnesbeskaffenhet i allmänhet finnes i landet, och alltid visar sig mot dem, som framför andra anses gynnade.
Vidare säger man, alt, genom Utsk:s förslag, skall en stor rubbning upstå.
Ja, detta är visserligen sant!
Men en större rubbning skulle upkomma, om jag först tillåter en näring att drifvas i en ofantlig stor skala, och sedermera låter den uphöra.
Då jag, i det föregide redan antydt, att jag icke håller på mitt förslag, utan skall söka att inom Utsk. göra det gällande, hemställer jag till de Hrr, sorn, lika med mig, önska en medelvägsåtgärd, huruvida de icke skulle vilja förena sig med mig i en anhållan om Betänk:s återremitterande.
Jag är glad att numera kunna inskränka mig endast till att betyga min tacksamhet mot Frih.
Stjernstedt, derföre att han upläst det förslag, jag framställt inom Utsk., och hvilket ju bevisar att jag har fullt skäl att yrka afslag å Utsk:s Betänk.
Deraf synes att skillnaden är ej mindre än huruvida man skall ingå till K.
M. och begära bränvinsbränningens inställande i höst, eller om man icke skall göra det, och då jag arbetat för bifall lill den sednare meningen, har jag haft all anledn. att nu yrka afslag å förevande Betänk.
Raabs förslag angår, så har det af föregrde talare blifvit tillräckligt granskadt, hvarföre jag icke längre behöfver uptaga R. o. Ad:s tid.
Jag har visserligen, såsom af min reservation synes, varit af skiljaktig mening från Utsk:s fleste ledamöter; men jag vill ingalunda tillstyrka R. o. Ad. att afslå Utskis Betänk., och derigenom tillintetgöra den öfvergång, som jag anser behöflig från det nuvar:de tillståndet till ett blifvande bättre.
Skälen att önska bräuvinsbränningens inställande under nästkommande höst hafva så tillräckligt blifvit ådagalagda, att jag icke behöfver orda derom, men vill deremot besvara några här gjorda invändningar.
En talare har yttrat, att det icke vore någon fara för brån - 40 Den 1 Maj. vinsfloden; ty om än en sådan skulle inträffa, så blefve den naturliga följden att priset på varan folie, och då skulle man afhålla sig från att bränna.
Men sedan skadan inträffat vore det för sent att afhålla sig från hennes vållande.
Följden af en bränvinsflod blefve den att bränvinsbrännaren skulle blifva lidande, derigenom att lian nedlagt kostnad på tillverkningen af en vara, den han nödgades sälja-för underpris; drinkaren skulle förlora derigenom, att det låga priset narrade honom att supa mera än förr.
Slutligen skulle äfven samhället förlora både genom det moraliska förderfvet och de förspilda födoämnena.
Mot Utsk:s förslag har man åberopat den rättighet, bränvinsbrännaren skulle ega att få utöfva sin handtering.
Men bränvinsbrännarne hafva icke samma rättigheter som andra näringsidkare i vårt land.
Det är således endast i afseende på fria näringar, som man må tala om ordhållighet.
Bränvinshandteringen är blott tillåten under en viss tid af året och äfven då endast med vissa vilkor; men oaktadt Konungen kan när som helst förbjuda henne, vill jag likväl icke att man skall träda ut~ öfvaren deraf för nära, ulan låta honora jemväl få njuta sin näring till godo.
Det är derföre jag tillstyrkt en förmedlande åtgärd, jag tror, att om man tilläte bränvinsbränningen fortfara under hösten, men emot ökad skatt, så skulle man derigenom förekomma de olägenheter, som man befarat, nemi. dels sädesprisens nedtryckande, dels de förluster, som för jordbrukaren skulle upkomma genom en på bränvinsbränning under nuvande vilkor beräknad potatisodling.
Man hade med detsamma äfven förekommit det omtalade missnöjet.
Här har blifvit sagdt, att om Utsk:s förslag antoges, och sålunda de tvenne bränningsmånader, som betages bränvins-tillverkaren på hösten, komme att utbytas mot tvenne andra månader på våren, så skulle, emot Utsk:s af tre Stånd gillade förslag, 4 månaders bränningslid komma att inträffa pä samma år.
R. o. Ad. behagade likväl benäget taga i betraktande, att Utsk. sjelf föreslår att 2 månaders bränningstid skall följa på 1854 års skörd, och lika lång tillverkningstid på 1855 års skörd, hvadan Ulsk:s förslag således icke är stridande mot författningens åsyftning.
Man påstår vidare att detta förslag kommit för tidigt från Utsk., bland annat derföre att den nya beskattningen ännu icke är slutligen bestämd.
Detta inkast kan hafva skenfager grund; men R. o. Ad. torde fästa afseende på de skäl, som både i Utsk:s Betänk, och i reservationerne omförmälas, nemi.: att man önskat komma så tidigt med framställningen i denna fråga, att de landtbrukare, som möjligtvis rättade sin potatissättning efter Ständernas beslut, måtte i tid få kunskap derom att förevande inskränkning kanske förestår.
Jag tror således Utsk. hafva gjort rätt, att så tidigt sorn möjligt fästa R.
Strs upmärksamhet på frågan.
Här har yttrats, att en åtgärd i förevande afseende från Ständernas sida vore onödig; emedan det i alla fall berodde på Konungen att, ronde bränvinsbränningens inställande, fatta det
Den 1 Maj. 41 beslut, han funne för godt.
Inom Utsk. gjordes, på sätt en föreg:de talare uplyst, af Gr. von Platen en framställning i denna syftning: ett förslag till undvikande hemställan, hvarigenom R.
St:r skolat ställa sig hakom Konungen, och låtit Honom bära skulden för möjligen blifvande missnöje.
Dermed var jag för min del icke nöjd, och om det är orätt att Betänk, i delta hänseende lyder såsom det gör, så är det till stor del mitt fel; ty jag yttrade, alt om det är Ständernas mening, att bränvinsbränningen skall inställas, så skola de förr få sin önskan upfylld, om de.uttycka sig bestämdare, än om de icke göra det.
Jag anser icke heller denna åtgärd ä Ständernas sida vara öfverflödig; ty lika mycket motstånd, som förslaget här i dag rönt, lika mycket och än mera skall det röna, om det sättes i verket.
Dä kan det icke skada utan gagna Konungen att Ständerna gjort framställning derom.
Jag tror slutligen, att när så stränga åtgärder, som de af Utsk. föreslagna redan blifvit af tre Stånd beslutade att vidtagas från och med 1855 års början, så lärer väl Konungen svårligen kunna underlåta att göra någon inskränkning i bränvins-tillverkningen under instundande höst.
Men som jag anser ett inställande deraf, en eller två månader, vara för näringsidkaren vida menligare, än om han
Ange bränna under tvenne månader emot en högre skatt, så anhåller jag alt R. o. Ad. icke ville afslä Ulsk:s Betänk., utan tillåta att det återremitteras, på det att Utsk. måtte komma i tillfälle att föreslå någon förmedlande åtgärd.
Att nu genast antaga någotderå af de serskildta här framställda förslagen, anser jag icke vara möjligt, när man ser på timman och kommer ihåg hvilken dag det är.
Jag hemställer derföre vördsamt att II. o. Ad. ville bifalla den återremiss, som så många föreg:de_talare vrkat.
Då redan flere talare begärt återremiss å ifrågavande Betänk., kan det synas vågadt af mig alt upträda för att göra ett annat yrkande.
Men jag beder Eder, Mine Hrr, att få fästa upmärksamlieten på den spända väntan, hvaruti hela den jordbrukande klassen af landets befolkning, med afseende å detta ärendes afgörande, f. n. sig befinna.
Jag tror icke det vara rätt eller lämpligt att sätta denna väntan på långvarigt prof; och detta är för mig ett serdeles talande skäl, att någon åtgärd på ett eller annat sätt, måtte i den föreslagna riktningen vidtagas.
Visserligen går jag icke så långt som Utsk. i förevande Betänk, gjort; ty jag tror, alt den deruti föreslagna åtgärden skulle komma att verka alltför nedslående och nedtryckande på de landtbrukare som tillika utöfvat bränvinsbränning.
Deremot anhåller jag, att få i detta hänseende sluta mig till det förslag Gr.
Lagerbjelke afgifvit, åsyftande att bränvins-tillverkningen måtte varda inställd under högst en månad af instundande höst, och i stället blifva tillåten under en motsvarande tiderymd det påföljande året, allt under de vilkor Gr;n i sitt förslag närmare upgifvit. 42 Den 1 Maj.
Om bränvinsbränningen nemi. inskränkes till blott en månad af bosten, så, enär man icke bör förmoda, att afverknings-beloppet då blir så oerhört, som man med antagande af 2:ne månader befarat, kommer den förlust, hvilken Staten skulle göra derigenom, att den ginge i mistning af de önskade inkomster, som kunna påräknas under tillämpningen af en i detta hänseende nu beslutad strängare lagstiftning, icke att' blifva så serdeles betydlig; och verksamheten af den svindlande spekulations-anda, för hvilken Utsk. hyst en rättvislig farhåga, torde likaledes derigenom i samma mån hejdas.
Lagerbjelke har redan förskottsvis fästat upmärksamheten på de invändningar, som mot bans förslag kunna göras.
Men som Gr:n blott i korthet vidrört desamma, anhåller jag att få till närmare skärskådande uptaga en ibland dem.
Man har nemi. yttrat att
Grins förslag skulle innebära en orättvisa och en obillighet, i så måtto, att, då det finnes personer, tilläfventyrs närboende grannar, som ega den ena ett större; den andra ett mindre bränneri, så skulle det lätt inträffa, säger man, att den som egde det mindre bränneriet ej funne för sig förmånligt att ändra detsamma till den konstruktion, som lämpade sig för den nya bränvinstillverknings-lagstiftningen.
Han finge då afstå ifrån att begagna sig af ofvanföreslagna utbyte, och ginge sålunda i mistning af den fördel, dermed vore åsyftad.
Sådant kunde synas såsom en orättvisa mot honom.
Härpå bör dock enl. min tanka ej grundas någon giltig orsak att afslå det erbjudna förmedlingssättet, ty den förmenta orättvisan i sig sjelf skenbar mer än verklig, är icke annat än alldeles samma för hållande som i alla fall ju ovilkorligen kommer, enl. nya bränvins lagen, att inträffa i en nära framtid, och, om sådant alltså inträffar en eller annan månad tidigare, så torde deruti icke hvarken för det allmänna eller någon enskild ligga någon stor olägenhet.
Jag afstyrker således alt detta Betänk, må till Utsk. återremitteras; men skulle återremiss likväl af R. o. Ad. beslutas, utbeder jag mig att Utsk. ville taga i betraktande Gr.
Lagerbjelkes förslag, och torde i sådant fall jemväl detta mitt yttrande få till Utsk. åtfölja, kleist ser jag att R. o. Ad. ville bifalla nyssnämnde förslag, utan att vidtaga omgången af en återremiss.
Man har sagt, att jag medgifvit bränvinsbrännarnes rätt att tillverka bränvin, derföre att jag påstått att Utsk. för tidigt framkommit med ifrågavar:de förslag.
Jag har icke yttrat något dylikt, emedan jag bestämdt bestrider, att de ega en sådan rättighet ovilkorligen.
Jag hänvisar i detta hänseende till Usla §:n i nu gällande bränvins-förordning.
Jag har sagt, att Utsk:s förslag kommit för tidigt, derföre att, när R.
M. med en underd. framställning, så bör denna framställning vara byggd på någon bestämd grund.
Utsk. har antagit denna grund i den till 16 sk. förhöjda skatten på tillverkning af bränvin.
43 denna skatt ännu icke vore antagen, och derföre har jag påstått, att Utskis förslag kommit för tidigt.
Jag har icke dermed velat säga, att icke K. M., när
Han så finner för godt, eger rättighet att inställa'bran vinsbränningen.
Vidare har man yttrat, att jag skulle hafva sagt, att om ett bränvins-förbud flux skulle utfärdas, komme landtbrukarne icke alt lida derigenom.
Della har jag aldrig sagt; jag har endast påstått, att förmånligare tidpunkt än nu för en sådan åtgärd finnes icke, emedan man nu kan ställa sin hushållning så, att man icke är beroende af drankfodringen, och emedan landtbrukarne eger de största förhoppningar att icke behöfva sälja sin spanmål till eli alltför lågt pris.
Jag har äfven sagt, att om ett sådant förbud tillkommer, så kan landtbrukaren, lätt använda den jord, som han bestämt till potatis-odling, till annat.
Man har häremot invändt, att sandjord icke vore tjenlig lill annat än potatis-odling.
Delta hestrider jag icke; jag vill blott nämna, att jag icke trodde mig behöfva upräkna de olika sädesslag, som kunna på sandjord odlas i st. f. potatis.
Men då en sådan upgift tyckes hafva blifvit önskad, så får jag nämna, att på sandjord trifvas rofvor, kolrötter och hafre.
Alla dessa slag äro förträffliga fodervexter.
Man säger vidare, att det endast vore börsspeknlanten, som skulle vinna; ty han kan hålla på sin vara eller sälja den, om han finner det förenligt med sin fördel.
Men jag tror icke att bränvinsbrännaren sjelf, när han, kort lid efter sedan han bränt, kan förutse en stegring i priset af 24 sk. på kannan, skall alltför tidigt bortsluta sin tillverkning; och sålunda blir ju det icke ensamt börspekulanten, ulan biva gerna bränvinsbrännaren, som komme att vinna.
Den qvantitet bränvin, som Hr von Koch beräknat skulle i höst kunna tillverkas, är icke för högt tilltagen.
Ty hvad ångbrännerierna beträffar, så är beräkningen af deras afverkningsförmåga minst hälften för låg.
Jag frågar då, om, under nuvar:de politiska förhållanden, då man är osäker, huruvida man icke kan blifva inblandad i ett krig, det för landet vore serdeles fördelaktigt att hafva 40,000,000 kannor bränvin, i st. f. en motsvarande tillgång på spanmål.
Och om vi äfven äro så lyckliga att fä vara neutrala, så är det ändock säkert att vi icke hafva samma fördel af bränvinet som af säden.
Af dessa och förut anförda skäl, förtfar jag i mitt yrkande om återremiss.
Sedan härefter på förfrågan af Hr von Kraimer, And.
Robert, lindert.
Rid dar h.-Sek re t. uplyst att något prot.- utdr., ang:de i förevaride ämne af andra RiksStånd fattade beslut, ännu icke blifvit R. o. Ad. meddeladt, anförde Hr von Kraemer:
Då något prot.-utdr. ännu icke är ankommit, men det möjligtvis är obekant, att RorgareSt. redan bifallit Utskis förslag, så tager jag mig friheten att här omnämna detta.
Vidare torde jag, utan att utsätta mig för den fara, som 44 Den i Maj. spåman vanligen hafva, nemi. att misstaga sig eller spå orätt, kunna förutsäga, att BondeSt. afslår ifrågavande Betänk, Utgående från denna förutsättning, får jag till Hrnnes besinnande framställa en betänklighet, som yppat sig hos mig, och hvilken jag förut icke hört yttras.
Om vi nemi. antaga, att BondeSt. afslår Betänk, och att R. o. Ad. gör detsamma, så är saken afgjord, och de
Hrr, som önska att jordbruket måtte få någon fördel af de inskränkningar, som lagstiftningen derpå lagt, hafva således vunnit sitt ändamål.
Skulle deremot något jemnkningsförslag blifva af R. o. Ad. antaget, så, enär BorgareSt. redan bifallit Utsk:s Betänk, och PresteStåndet möjligen gör detsamma, samt således tre Stånd beslutat i frågan, måste den gå lill Förstärkt Utsk.
Samma faror hänger öfver en återremiss.
Man vet icke, hvilken utgång frågan kan taga, eller hvilken åtgärd Utsk. kan tillstyrka.
Jag får således ännu en gång be de Hrr, som önska att jordbruket mätte få någon fördel i höst, alt de fästa upmärksamheten på den fara, som de mot sig framkalla, derigenom att de yrka Betänk:s återremitterande.
Jag tror derföre att man så fort. som möjligt bör afgöra Betänk., och då jag dessutom är öfvertygad, att det rättaste är att öfverlemna frågan lill K.
M:s eget bepröfvande, så får jag för min del yrka afslag å Betänk., isynnerhet som det alltid står i K.
M:s skön, att, så framt missvext (hvilket jag, i förbigående sagdt, anser vara den enda giltiga anledningen till ett bränvinsförbud) eller dålig skörd inträffar, inställa bränvinsbränningen.
Då nn öfverläggningen förklarades vara fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., att i afseende på förevande Betänk, blifvit yrkadt, af åtskilliga ledamöter bifall, och för öfrigt af Frih. af Ugglas följande beslut: ”R. o. Ad. anser Serskildta Utsk:s Betänk.
JV2 9 icke föranleda till någon åtgärd från R.
St:rs sida”; af Frih. Åkerhjelm och Gr. Posse, att Betänk, måtte afslås; af Frih. Raab, sedan han afstått från sitt serskildta förslag, likasom af Hr Braunerhjelm med flere ledamöter, att Betänk, måtte blifva återremitleradt, samt slutligen af Gr.
Lagerbjelke ”att R. o. Ad. ”mätte besluta, att ät K. M. i underddiet öfverlemna, att, derest ”högst vigtiga omständigheter dertill föranleda, utbyta någon del, ”af högst en månad, utaf den i nu gällande
Förordning ang:de ”vilkoren för bränvins-tillverkning och försäljning tillåtna tid på ”hosten innevar:de är, emot en lika lång tid tillåten bränvins”bränning under de delar af år 1855,»då bränvinsbränning eljest ”icke vore tillåten, dock emot de vilkor, den nya författningen ”ang:de bränvinshfänning i öfrigt föreskrifver”.
Propos. till bifall å förevande Betänk, blef härefter framställd och besvarad med starka
Nej jemte åtskilliga Ja.
Sedermera hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad., på sätt Frih. af Ugglas föreslagit, ansåge ifrågavande Betänk, icke föranleda till någon åtgärd frän R.
St:rs sida, och utföllo härvid svaren nied blandade
Den 1 Maj. 45 Hr Gr. o. Landtm, hemställde vidare om R. o. Ad. ansåge de emot Utsk:s Betänk, gjorde anmärkmr föranleda till återremiss.
Ja blandade med många Nej, hvarjemte Hr Harmens, Henr.
Otto, anmälde och yttrade
Jag anhåller vördsamt hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. på bifall till det af Frih. af Ugglas framställda yrkande:
Landtm, förklarade, att lian icke varit fullt säker huru 11. o. Ad:s svar vid det af Hr af Harmens omnämnde tillfälle bordt upfattas, och att han, derest han tydligen kunnat nr kilja dpt, också skulle gifvit det tillkänna; men att han, dä så icke varit förhållandet, ansett sig höra framställa den propos., som derefter följde i ordningen, och trodde sig hafva funnit att den nu sednast framställda proposm blifvit besvarad med öfvervägande Ja.
Jag instämmer med de Hrr, som yrkat återremiss, och får således, för att icka öka antalet af propos:r, afstå från min först framställda anhållan om bifall; hvarjemte jag hoppas alt öfriga ledamöter, som talat för bifall, äfven mätte med mig förena sig i begäran om återremiss.
Jag vågar anhålla, att det af mig framställda förslag, mätte vid blifvande votering få ingå såsom contrapropos.
Äfven jag får afstå från mitt yrkande om bifall, och förena mig med de
Hrr, som anhållit om Betänk:s återremitterande.
Uplästes till justering och godkändes följande förslag till voter:s-propos.:
Den, som anser de emot Serskildta Utsk:s Betänk.
JYs 9 gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss, röstar
Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. förenämnde Betänk, icke föranleda till någon åtgärd från R.
I anseende tillförestående bortresa får jag vördsamt afsäga mig min plats såsom 46
Den 1 Maj. ledamot i Bevilln.-sUtsk., anhållande derjemte att vid min Riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o.
Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hrr Elektorer af Hr Gr. o. Landtm, blefvo anmodade att sammanträda till val af en ledamot i Bevil!n:sUtsk. efter Gr. af Ugglas.
Jag får tillkännagifva att jag röstat för afslag å ifrågavar:de Betänk, samt anhåller att i ett kommande plenum få närmare utveckla de skäl, som dertill förauledt mig.
Landtm, lillkännagaf att honom anmält, att, till följd deraf att under innevande Riksdag R. o. Ad:s plena inträffat betydligt oftare än förut varit vanligt, R. o. Ad:s vid [irot. tjenstgörande Notarier varit så sysselsatte, att derest icke deras antal förökades, med protmes.justering och upsättningen af de discussioner, som borde åtfölja de beslutade återremisserne, skulle komma att dröja alltför länge, hvarföre och då det vore sannolikt att, äfven under den närmast förestående tiden, plena kommo att hållas 4 dagar i veckan, Hr Gr. o. Landtm, linge hemställa om R. o. Ad. behagade besluta, att nu till tjenstgöring vid prot., tillsvidare antaga 2:ne Notarier utöfver det hittills bestämda antalet, samt att StatsUtsk. må genom utdr. af prot. derom underrättas, på det Utsk. måtte gå i författning om utbetalning af arfvoden för dessa Notarier.
Som jag nödgas inträda i tjenstgöring, så anhåller jag att, med bibehållande af min Riksdagsmanna-rätt, få afsäga mig min befattning såsom Suppleant i BankoUtsk. R. o.
Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att utse en Suppleant i BankoUtsk. efter Hr von Knorring. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | 3 e. m.
Den 3 Maj f. m. 47 Onsdagen den 3 Maj 1854.
Justerades 4 prot.-utdr. för d. 1 dennes.
Hr Palmcrantz, Joli. Maur., anförde skriftligen:
Jag anhåller nu att närmare få upgifva de skäl, som föranledt mig att rösta för afslag å Betänk. ang:de bränvinsbränningens inställande under nästa höst.
Jag hade nemi. icke förmått för mig vederlägga sanningen deraf att då den gamla bränvinsförordningen bestämdt tillåter bränvinsbränningen de två sista månaderna af innevande år, såvida icke högst vigtiga omständigheter, d. v. s. missgynnande skörd, föranleda ett absolut förbud, denna i ännu gällande lag stadgade tillåtelse icke eller borde kunna eluderas af R.
St:r sjelfva i deras egenskap af lagstiftare, aldra minst på en tid innan några farhågor för årets skörd ännu kunnat yppa sig, och alt försigtigheten derföre manade att icke introducera den nya författningen bland allmänheten lill noggrann efterlefnad med sådane åtgärder i afseende på den gamla sorn blifvit föreslagne.
Jag hade icke trott att ett dylikt handlingssätt vöre R.
St:r värdigt.
Jag vill visserligen medgifva att det vore att önska det man på lagenligt sätt hade kunnat förekomma offrandet af alltför mycket tid, arbete och produkter åt bränvinspannorne under nästa höst; men då tillåtelsen engång gifvits i lag, hvilket ej får förgätas, och detta löfte äfven är kungsord, så kan man väl ej förebrå folket såsom något fel om det litat och ännu litar derpå.
Att på något sätt bidraga till suspenderande af den gamla förordningen för den nyas skull hade jag dessutom trott innebära ett våld eller en högst förnärmande åtgärd äfven emot gällande grundlag, som bestämmer R.
St:rs egen lagstiftningrätt, och sålunda kunna för framtiden medföra långt större olyckor för landet än att t. o. m. låta bränvinsrörélsen ha sin gamla gång dessa sista två månaderna af den lyckligtvis snart tilländalupna gyllene bränvins-perioden.