Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Dock uti sjelfva saken kan det corrigen sig sjelf, ty ett godt Handelshus har vanligtvis br3 och ordentliga Skeppare — ert ordenteligt förlorar ingen ting mera i sin Credit genom Sluifviga tjenare, — Vid utöfningen af Visitationer på Sjön möter det stora hinder, i fall Oeconomiaj-UtskoN tets tillstyrkte förändring antages, att en lång tid, ja! flera timmar skulle åtgå att genomfgna alla möjliga Counpisscmenter, ofta flera Dm 4 April. hundrade, uppgöra deröfver en Märkrulla, För att om Insfructionen så befaller, insända dylika till Tullkammarne såsom Controller , hvilket dels gjorde besvär för den som visiterar och möjligen ändå större förlust för den som blef visiterad — ty ingen utom den som farit till Sjöss kan känna, att blott 2 timmars uppehåll i en segling, kan genom vindar och väderlekens förändringar förorsaka resans förlängande af veckor till och med månader , då i stället, utom detta uppehåll, Fartyget kunnat varit å distinerad ort.
På alla dessa skäl anser jag denna af Utskottet föreslagne ändring aldrig böra antagas; utan anhåller ödmjukeligen om äterremiss på Utskottets Betänkande.
Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg Oeconomiae-Utskottets Betänkande böra, i anledning af Grefve Grönstedts dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet återförvisas; hvilket bifölls.
Vid förnyad föredragning af ExpeditionsUtskottets den 23 sistledne Martti aflåtne, samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, angående' förvarings-rum för öfverblifvande Exemplar af Bihanget till RiksStåndens Protocoll; blef samma Memorial, uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, till Stats-Utskottet re.
Den 4 April. fnitter-adt, rned anmodan, att med Herrar Full» mägfige i Riksgälds-Contoiret öfverenskomma så väl om förvarande som försäljning af nämn» de Bihang.
Föredrogs å nyo Stats-Utskottets den it $istledne Marti i afgifne, samt den i dennes ek termiddagen på bordet lagde Betänkande, om förändring och lindring j Saltpetter-gardens ut* görande.
Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade jnlemnat ett Memorial, som upplästes så ly» dande; Då Högloflige Stats^Utskottet afslagit min Motion, om upptiäfvande af tvångs-lagarne att anskaffa Saltpetfer, samt lindring i de Gärd» $kyldiges förbindelse, i detta afseende, hade jag vantat, af Utskottets upplysta nit för all» plån och enskildt rätt, att till grund för afsla. get icke blott skulle åberopas Riksens Ständers beslut vid for blume Riksdagar, som vid föran» drade omständigheter böra kunna undergå för, ändring, utan att en mera detaillerad pröfning och vederläggning af mina anförde skäl , der» med skulle stå j sammanhang, heiist detta ärende ar ett af de vigtigaste, sorn angå den jordbrukande delen af Nationen, hvilken i detta afseende ostridjgt äger rätt att äska en nog* grann rättvisa.
Detta synes mig likväl icke sä noggrann* vara iagKaget, då UtsliQUct blott
Den 4 April, 201 5ig yttrar; att sorn au gällande Författningar grunda sig på Riksens Ständers egna Beslut vid jiirJlutne Riksdagar, kan sä myrket mindre tillstyrkas en nedsatt årlig afgift för Salt petter i penningar, som det skulle motverka den förkofran af Inrikes Saltpetter-tillverkningen, sorn Riksens Ständer ds}’/« tadt, det vill säga med andra ord i Att eftersom Riksens Ständer en gäng ansett
Saltpetter-anstalteme höra vara sorn de nu äro, böra de allt framgent så förblifva, utan all ändring, på det art till Saltpetters-Närmgens förkofran , dp Gärdsky Idige, som loaala förhållanden och saknad tillgång till Saltpefter-Sjudare, hindra att sjelfve tillverka Saltpetter, må kunna tvingas 3tt betala dubbelt mera än Saltpetter i andra Länder kostar, för hvilket stora föremål alltså aila, emot tvångs-lagar, varande principer af billighet och rättvisa böra gifva vika.
Utskottet hade deremot, utan att rubba den grundsats , jag godkänner, att nemligen Salrpetter-tillverknirgen bör uppmuntras, kunnat förklara, att, sedan på Saltpetters-gärdskyldi» ges bekostnad, en Fond af emellan 3 3400,000 R;dr blifvit samlad , var det så mycket mera billigt att de blifva i sådana utgifter lindrade, sorn de i flere år betalt en alldeles oväntad hög Saltpetrers-afgifr, nästan till dubbelt belopp än andra Länders S.ålfp. tfer-pris och mera än fyra gånger högre än Saitpertcr gällde, dä Riksens Ständer densamma afgjften vid *000 ätS Riksdag såsom obetydelig sig åtogo; och hada ett sådant medgifvande af Utskottet alldeles icke
Städt 1 stridighet med ändamålet af Saltpetteis* Ränngétis uppmuntran, hdist Saltpettvts-Fon» 202 Den 4 April. dens tillgångar rikeligcn medgifva inköp af Salpetter till skäligt'pris af dem, som kunde äga sadan att afsätta och hvilken Fond blott i detta afseende i förening med de Gärdskyldiges föreslagne lindring, bör kunna användas.
Jag har trott mig böra begagna de upplysningar, jag varit såsom Revisor, i tillfälle att inhämta om Saltpetters-ärendet i hela dess vidd, för att med framställningen deraf kunna ådagalägga Jordbrukarens obilliga behandling, som blifver mera obillig och mera tryckande ju längre den oförändrad bibehålles, och förmodar att för den oväldige torde det förekomma mindre enligt med rätts-principer, att då alla Landtmanna-producter blifva af förnyade Handels-tractater med Ryssland, till fortfarande införsel ifrån Finland tiliåtne, såsom Spannmål, Hö, Potatoes, Humbla, Kreatur med mycket annat, som Jordbrukarens Hemman kan lemna till afkastning, som skulle kunna umbäras, hvarigenom priset pS dess Producter nedsättesj skall likväl Salpetter, som icke utan kostnad, och af ingen Bonde ensam kan tillvägabringas, allena vara till införsel förbudit, på det att denna Handel innom Landet, skall i följd af tvångs-lagarne blifva för de tvungne Köpare, dubbelt tryckande än om äfven denna Product vore till införsel tillåten, som jag likväl icke yrkadt utan blott att en afgift i penningar, svarande emot Saltpetters-värdet, då Riksens Ständer vid 1800 års
Riksdag sig denna afgift åtogo, må bestämmas.
Jag tror för min del att skäl icke saknas, att Betänkandet till förändring, till Ben 4 April.
Utskottet återremitteras, sorn jag till Höglofl.
Ridderskapets och Adelns bedömande undersfälles, och, i händelsej af återremiss, anhåller vördsammeligen att dessa Anmärkningar må Batänkandet få åtfölja.
Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig, anförde skrifteligen:
Med Herr Grefve Gyllenborg conformerar jag mig till det mästa i det som rörer dess väckta Motion, om Saltpetter-Inrättningen i Riket.
Att likväl det skulle varda de Gärdskyldige tillåtit, i fall de sådant åstunda, med Penningar betala sin Saltpetrer-gärd , lärer icke vara tjenligt.
Ett skäl till den förändring, som vid JSoo års
Riksdag gjordes med Inrättningen var, att intet alla lika deltaga i detta onus; en sådan tillåtelse skulle i en framtid kunna leda till det förra.
Committerade som för närvarande härom hafva bestyret, hafva genom en berömlig omsorg om detta ärende, bragt det derhän , att Saltpetter-tillverkningen iir i staikt tilltagande i de orter, sorn äro härtill tjenliga, och på sodra förtjenar den knappt att uppmuntras— Härtill har visserligen bidragit anstalten om kunnige Saltpetter-Sjudares tilldanande, mc n det verksammaste medlet har dock oneke. ligen varit det höga priset , som å varan blifvit satt, hvilket framdeles torde kunnaiäm» pas mera efter hvad varan kostar utomlands, annars blir här iält för Lurendrägare att skör. da -— som synes deraf, att ehuru Cornmitterade i sin Berättelse upptagit lör hvarje år be. 20.J, Den 4 April, loppet af Salfpetter-tillverkningar , huru de är» ligen varit i stigande, blef likväl 18*6 flere tusende Lispund införde utifrån och det nied tillåtelse.
Man skall derföre icke tro, att all den Saltpetter, som finnes upptagen i Berättelsen, snart sagt för de fleste åren, varit Svensk tillverkning, Jag vill intet inlåta mig t någon närmare detsilje, hvarken om sjelfva Styrelsen af Verket eller disposition af SaltpetterlösningsMedlen, Högloflige Utskottet har nämnt att de derom framdeles med Betänkande ämna inkomma; jag får blott anmäla, emedan Grefve Gyll enborg tycktes önska en bättre Controll emot egennytta af emottagare, och jag såsom innehafvare af ett Krutbruk, just är en sådan, Rtt en sådan Controll aldrig kan vinnas så län, ge oiuttrad Saltpeter får lefvereras, efter den Arbets-metbode som nu brukelig är , icke hel» ler är det möjligt för Sjudare att kunna lefve» rera luttrad Salpetter sådan att lion håller da C kemiska prof, Författningarne bjuda, Det i senare tider nppfundna sättet att genom gjut* ning komma till ett säkert resultat är icke prac» ticabelt i stort, äfven icke päliteligt, bär gifves icke mer än ett sätt, detta är dock både lätt ocls föga kostsamt, nemligen, att genom omsmältning af flen råa Saltpettern, få densamma renad från större delen af sälta och jordparticlar ; i detta tillstånd är den väl icke luto träd, men då kan man likväl temmeligen bestämma dess halt, som annars är ogörligt; detta project har jag uppgifvit till Comitéen, trien ännu icke funnit att derpå något afseende blifvit gjordt, hvilket val också icke händer, Den 4 April, 20) tä länge lärde
Män hafva befattning med saken, som vilja göra äfven det minsta piactiska till scientifiquet, — I det hela anser jag denna sak gagneligare för det Allmänna, om den uppmuntras hos Allmogen , genom smärre anläggningar, än hos Stånds.
Personer efter stor Scala och med stora Premier samt förskott.
— En anmärkning får jag annu göra, den nemligen:
Att enligt Riksens Ständers Beslut vid I812 års Riksdag det,, blott Voro de, som begärde biträde af Kronän med Pannor, Kärl, m. m. som ålades att för hvarje Lispund erlägga genom afdrag på Krono-betalriingen 6 sk., hvaremot de som sjelfve utan något biträde lefveferade sin gärd, skulle oafkortat njuta den primitiva Betalningen af i R:dr 24 sk, Det är således emot Ständernes Beslut, som Förordningen nu bjuder att af all Salpetter, både den som lefvereraS in nätura, sorn ock den sorn löses med penningar, 16 sk. skall afdraga^ hvilket torde genom Utskottets åtgärd till rättelse varda föreslagit.
Uppå derom af Herr Grefven oell LandtMarskalken framställd Proposition, blef Statsutskottets Betänkande, i anledning af de dervid nu gjorde Anmärkningar, till Utskottet återremitteradt.
' FÖretögs till pröfning Stats Utskottets den ti sistledne Martil afgifne, samt den 1 dennes 2z6 Den y April. eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående Strömsholms Stuteri-Inrättning.
Jag finner Herr Öfversten Tersmedens i Utskottet ytt* rade serskilt;! tanka vara af den vigt, att jag skulle önskat det Utskottet mera bestämdt uppfattade cess innehåll.
Dä hvarje Häst, som vni Stuieliet uppiödes och till de Kongl. Stallen lefve* reras, kostar det Allmänna 6coo R:dr samt förlusten på denna Inrättning stiger till 40 000 R:dr ärligen, anser jag orsaken härtill böra uppsökas.
Herr Terstnedens mening går derpå ut, att fel i Styrelsen måtte existera.
I min tanka skulle Utskottet väl i sitt Betänkandet kunnat gifva anledning til! framställande af cn önskan hos Kongl. Majit örn förändring i Styrelsen.
Och som fråga härom^ej kan innom Ståndet väckas, anhåller jag oin Äterremiss af Utskottets Betänkande.
Herr von Schutzenheim, David, (deri äldre)i Jag har vid Högloflige Stats Utskottets Betänkande om Strömsholms Stuteri trott mig hafva skäl erindra, att den stora och alldeles ovanliga dödligheten af Hästar vid nämnde Stuteri, till en betydlig del måste härleda sig ifrån en felande Läkare-Värd el er så kallad Veterir.aire kunskap.
Jag kan icke rog fästa Högloll.
Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet uppå detta ämne och anhålla om dess ömma behjertande, i afseende å de dyrbara och olyckliga Hästarnes behandling vid förefallande sjuklighet , så väl som andra i Occonomiskt hän - seende , éj mindre angelägna kreatur, hvilka på ett oförlåtligt och obarmhertigt sätt förgöras af Hofslagare och flere i ali Läkare-vård okunnige Personer.
Dessa Kreatur äro endast vane vid den mildaste vegetabiliska föda, och veta af naturen merendels, genom lukt och smak att undfly skadliga och giftiga växter; likväl ingifves åt dem, i stor dosis.
Råttgift eiler Arsenik samt skarpa Antimonial-praeparater, ehuru det bör märkas , att dessa oskyldiga offers kroppsstructur är sådan, att de ej förmå uppkasta de lifsförstörande ting, sorn dem blifvit påtrugade.
Då det är mot Hästars natur, att vara löslifvade, och de således tåla starkare afförande medel än människor, så inbillar man sig, att allt hvad starkt och skarpt finnes vöre passande åt kreatur och i synnerhet till en Häst-Cur.
Skall någonsin en välgörande och förnuftig Läkarevård för Kreatur vinnas, så måste den vid så invärtes som utvärtes å. kommor i samma Scientifiqua väg sökas som för Människoslägtet.
Kongl, Maj:t har täckts sätta Veterinaire-konsten under Kongl.
Sundhets-Collcgii inseende; detta Co.iegium har ock i underdånighet uppgifvit sättet huru en grundelig så theoretisk sorn practisk Vererinairekunskap kunde vinnas, samt huru efterhand alle landets Medici och Chirurgi, borde undervisas och förbindas att afven sträcka Lnkarevården till de hemtamde Kreaturen, soia ej minst bidraga till människans lifsbehof.
Den högst kunniga Kongl. Stallmästaren Ehrengranat klagar högeligen öfver den felande
Va» terinaire-kunskapcn här i Lander, sorn ilia ver» ^-n 4 Apri'. kar pä vära Stuteri-Inrättningar, så vid Ströms-* kolm som Flyinge, och har i ett Memorial till Ötver-Styrelsen af Stuteri-Inrättningen, som jag i afskrilt bifogat mitt i Utskottet afgifne serskiltä yttrande, visat, att endast undervisningen ocn ändamålet kunde vinnas genom en Veterinaire Scholas inrättande i Hufvud-Staden.
Rikets HögloH.
Stander hade vid 1810 års Riksmöte anslagit Rsdr 10,000 Bancottilljflere slags Lakarebehof, samt deribland till Kongl.
Majit underdänigst recommenderat eli förkofran uti
Ve» terinaire-kunskapen < men dåtid efter annan flere ängelaglie behof Uppå denna inskränkte Fond blifvit ativiste, sa lärer till ett föremål af så mycken vigt, en serskild summa, hvars be» lopp jag ej vågar utsätta, böra beviljas; men sorn Stats-Utskottet vid en skeende Återremiss torde kunna föreslå.
Friherre Cederström , Jacobi I anledning af hvad Friherre Anckarsvärd och Hr Schulzenheim anfört, får jag erindfa att Stats-Utskottet svårligen kan ingå i detailler.
Hvad angar inrättandet af en Veterinaire-Schola, sa beror sådant på Medels anslående, och rörande åter frågan om fel i förvaltningen af Stuteriet; så tillhör pröfningen deraf icke Riksens Ständer, utan lärer ändamålet fullkomligen vinnas, om, på sätt Utskottet föreslagit, det öfverlemnas tili Kongl.
Majit, att angående förhållandet låta anställa undersökning.
Det kan icke skäligen för iras af Stats-Utskottet att förstå sig på Stuteri-Inrättningar, och jag känner ingen innom Utskottet, Dm 4 ApnU slottet, sorti göt pretention på denna kännedom»
Om ärendet till Kongl JVlaj;t öfverlämnäs och af de 40 0O0 B:dr Stuteri Inrättningen nu årligen kostar någon del besp^res så kunde den användas till en Veternaire-lnrättning, — jag bestrider ej den begärda åtetremiSsen; mell jag tviflar derpå att Utkottet kan meddela något annat yttrande än det nu affaifvit.
Friherre Stael von Dalstein , Corfitz Ludvig i Om jag ej mycket bedrager mig finnes någon Veterinaire-Inrättning i Sk-Jra.
Del var åtminstone förr en Lector vid namn Hernqvist, som var Boskaps-Lakare.
I Lund är också en Professor, sorn påstår Sig äga känuedom om Boskaps.Sjukdomar, Någon anstalt måste således gifvas för andra att inhämta kännedom i denna sak.
Friherre Anckarsvärd, Curt Hinric i Jag erkänner Friherre Cederströms anmärkningar, om omöjligheten för Urskortet att utarbeta nå. got Reglemente för Stuteri-Inrättningens förvaltning, men jag finner nödvändigt ärt utfinna en utväg att förekomma en misshushållning af 40,000 R:dr årligen , och ser gerna att en annan uppgifver bästa mealet dertill Herr Öfverste Tersmeden, som varit Ledamot i detl för Inrättningens Organisation tiillorordnade Comitté, har gifvit anledning till förmodan om fel i Styrelsen; och jag skulle således anse Ridd, och A d* Prot. V 2J. 1 Afd. 2.J, a g. 210 Den 4.
April. skal Vara, att hos Kongl.
Majit i underdånig, het hemställa , om ändring i samma Styrelses Personal.
Jag har i mitt uti Utskottet afgifne serskilta Yttrande, som nyss upplästes, omnämnt den lilla Veterinaire-Inrättningen i Skara, hvilken aflidne Lectorn Doctor Hernqvist stiftat, och sorn sjelf i Lyon , under Bourgelas, i Vettenskapen inhämtat sin Lärdom.
Maj:t har ock Nådigst till dea Stiftelsen anslagit några Medel, men i stort kan derifrån ingen kunskap utspridas, utan kan sådant blott vinnas af ett offentligt Läroverk eller Veterinaire-Schola, samt ett rymligr Sjukhus för Hästar, jemte flere Kreatur, i HufvudStaden.
Om hos Oss finnas några kunnige
Män i ämnet, så mäste till föga båtnad och heder för Riket en fullständig undervisning med practisk erfarenhet hämtas från Köpenhamns och flere Hufvud-Städers Vetirinairc - Scholor och Sjukhus.
Friherre Cederström> Öfverste Tersmeden har såsom Ledamot i Comitéen för Stuteri Inrättningens Organisation i Srats-Utskottet upplyst förhållandet.
Han har ej iillvitt Styrelsen något tel, utan endast fällt det omdöme, att Styrelsen ej hade lyckan för sig.
Det tillkommer ej Rikets Ständer att begära en Tjenstemans endtledigande, och jag tror ej att en förändring i Styrelsen kan på annat satt vinnas än som Utskottet föreslagit.
Befinnes
Tjenste, mannen icke därstädes gagnelig, kan Konun» Den 4.
April. gen förflytta honom på annatj ställe.
Ständerne kunna icke begära entledigande af andra Statens Embetsmän än dem, som i 107 §.
Regerings-Formen blifvit nämnde.
Jag delar i det närmaste samma tankar, som Friherre Cederström.
Min mening har också ingalunda varit att frågan om en Tjenstemans afsättande skulle komma directe från Ständerne , men jag önskade att Utskottet hade uti sitt Betänkande upptagit Herr Tersmedens Calcul öfver förhållandet med Stuteri-Inrättningen, hvars ofördelaktiga resultat i min tanka , icke allenast, som en Ledamots serskildta tanka bordt Riks-Stånden föreläggas.
Jag kan aldrig frångå, att eu af Utskottet obestridd Stats-forlust af 40,000 R:dr årligen påkallar en verksammare åtgärd än blotta önskningens, och det är af den anledning, jag yrkar Återremiss af Utskottets Betänkande , under förmodan att Utskottet ville lemna Riksens Ständer någon mera bestämd rigtning för dess beslut i frågan att häfva ett sä påtageligt missförhållande, som Herr Tersmedens Calcul utvisar.
Herr Grefven och LandtMarskalken hemstälde, om Ridderskapet och Adeln ausåg de vid Stats-Utskottets Betänkande framställde Anmärkningar föranleda till Återremiss derafj Ropades Ja.
Förodrogs å nyo Banco- Utskottets den 26 Den 4 April.
Sistledne Martii afgifne, samt den i dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i fråga om specificerade Förteckningars insändande öfver Assignationer, som på Banquen utfärdas.
Friherre Cederström, Jacob*.
Den af BancoU‘skottec tillstyrkta inskränkning i rättigheten att assignera på Banquen dä man där äger fordringar, måste medföra de mäst skadeliga följder, för så väl Rörelsen i allmänhet( som för alla enskilt* INänngs-företag, l de från Hufvud Staden aflägsoe Provincer, om det skulle b.fallas: Det Motive Utskottet uppgifver af en bättre Controll anser jag icke enligt med förhållandet; den säkraste och bästa Controllen är i Författningarne Banquen redan långt för detta tillerkänd uti rättigheten, att öfver korssa och icke till betalning antaga en Assignation, i händelse den, som assignerat icke äger fordran i Banquen: Banco-Styrelsen kan dessutom så ofta den för nödigt pröfvar, infordra Förteckningar å de på Banquen ställde Assignationer.
Jrg kan således icke i Utskottets Betänk inde hnna annat än ett medel att i betydlig man försvåra Rörelsen, så mycket mera oväntadt att finna serskilt nu förekomma, som de beslut Riksens Ständer i Finance-Regleringen komma att fatta, nödvändigt böra föregå alla detaille-frågor i ämnet:
Jag tillstyrker derföre ifall Ridderskapet och Adeln ej skulle viija afslå detta Betänkande, att det måtte återremitteras.
Grefve Spens, Carl Gustaf: Jag förenar mig med Friherre Cederström i den önskan, att Betänkandet må rakt afslås elier åtminstoStone återremitteras, men om denna var begäran ej uppfyiles, anhåller jag, att det ma få hvila pa bordet, till dess det väatade §å kallade stora Betänkandet, om Financerne förekommer, på det att vi på en gång, må lå något något hvar, yttra vår tanka om alltsammans.
Jag anhåller, ifall Betänkandet återremitreras, att Banco Utskottet må uppgifva, hvem som skall ersätta en Assignations-utgifvare den stora förlust, som för honom kan uppkomma, om ett Advis-brefs förkommande på Posten, tvingar Banco-Styrelsen att csjsera hans Assignation, och derigenom kanske obotligen såra hans Ciedit.
Hvem kan återställa Credit?
Friherre Wirsén har så väl utredf de menliga följderna af Förslaget för Rörelsen här i Hufvudstaden, att derom för mig intet återstår att säga.
Hela Förslaget är så öfverensstämmande med den åsigt, som de öfrige från BancoUtskoitet redan meddeite Förslag framställt, att de i sig sjelf icke förundra mig.
Jag påminner mig hafva hört någon yttra, att vi hitkommo med klagomål öfver brutit allmänt förtroende, roen synas erna resa bort med skäl till klagomål öfver förbjudit.
Detta Betänkande gifver mig anledning att instämma i denna tanka.
Jag för min del vågar ödmjukast tillstyrka bifall till Hög» loll.
Banco Utskottets Betänkande j och utbeder 214 Den 4 April. mig att i korthet få utveckla de särskilta skälen för min tillstyrkan.
Assignations-rätten på Banquen var visserligen ganska vigtig och af oändeligen stor nytta på den tid, dä fordom Rikets gångbara
Mynt utgjordes af tung och obeqväm metall.
I stället för att nödgas tränsportera Silfver och Koppar fram och tillbaka, nedsatte man metall-massorna i Banquen, och utgaf sedan anvisningar på denna Fond, hvilka anvisningar naturligtvis hade egenskap af verkliga Mynt-representativer.
Men nu deremot, då vårt Mynt, ty värr! är så lätt transportabelt, synes denna Assignations-rätt ej lag. ligen kunna medföra några serdeles betydliga fördelar; ty allmänna Posten lemnar en ganska lätt utväg för hvar och en att sända penningar hvart som hellst, utan att behöfva några Assignationer.
Denna Assignations-rätt synes således nu mera hufvudsakligen endast tjena till en täckemantel för missbruk, och att sätta Folk i tillfälle att efter godtycke tillskapa Mynt-representativer, och att röra sig med mera än de verkeligen äga, genom möjligheten att utgifva Assignationer till ett belopp, som vida öfverstiger deras i Banquen ägande Fond, med äfventyr för dem, som emottagit dylika Assignationer.
Assignationer på Barn quen synas mig böra bland den enfaldigare delen af Allmänheten, äga så mycket mera Credit, än Assignationer på Enskilta, och följakteligen åstadkomma så mycket skadligare verkningar, som mången tilläfventyrs bedömmer anvisningens värde, ej efter Utgifvarens säkerhet, utan efter dens, på hvilken anvisningen Den 4.
April. är ställd.
Jag anser således högst nödigt, att till förekommande af Öfver-assignering, Banquen erhåller såsom Utskottet föreslagit, Advisbref samma dag Assignatijnen utfitves, likasom Köpmän em-llan, Advis-bref alitid afgår samma dag vexeln eller anvisningen dragés.
Jag får derföre ödmjukast förnya noin tillstyrkan af bifall till Utskottets Betänkande.
Herr Hejkenskjöld, Carl Fredric.-
Som jag icke deltagit uti Utskottets ifrågavarande Betänkande , får jag förena mig med de Herrar, hvilka nu begärt återrcmiss deraf.
Friherre Cederström, Jacob: I anledning af H err Cederskjölds yttrande att
Assignationsrätten endast vore nyttig den tid då metalliskt
Mynt var i allmänna Rörelsen gångbart, anhåller jag att få anmärka, det den värda Leda. moten lärer härvid förgätit, att den egenteliga nyttan med rättigheten att assignera på Banquea består deri, att då man i Landsorterne ej ägcr passande Banco-Sedlar, man genom Assigneringen kan erhålla hvad sort Sedlar man behagar.
Beträffande Friherre Wirséns serskilta mening, hvari tillsfyrkes att den minsta summa, som skulle få assigneras borde vara 50 R:dr; så tror jag att ett sådant stadgande skulle till sina följder vara lika skadeligt som ett rent förbud.
Jag kan icke heller med Herr Cederskjöld instämma deri, att Banquens Credit skulle vara i någon fara derigenom, att enskilta Personer, hvilka ej ägde någon i Banquen deponerad Fond, likväl utgåfvo
Assiguationer