Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har för mycken aktning för R. o. Ad:ns tid, för att vilja till besvarande upptaga allt hvad, som mot mig personligen blifvit här i dag yttradt, men jag vill endast protestera mot den af Hr Huss framkastade beskyllningen, att jag skulle tillåtit mig förklara Prof.
Ribbings reservation vara illa skrifven och ologisk.
Tvärtom uttalade jag mig berömmande om reservationen i all - Den 3 Februari e. m. 317 mänhet och förklarade, att jag just till följd af författarens samhällsställning och reservationens i många delar utmärkta innehåll ansåg mig böra försöka att upptaga några der förekommande satser till vederläggning, och det var ett sådant försök jag till ätmiggöra.
I sjelfva saken har, sedan jag anmälde mig, redan så myc ket blifvit ordadt, att jag dertill icke vill tillägga något, i synnerhet som de talare hvilka hyst olika tankar med mig, oaktadt sina premisser, likväl kommit mig i konklusionen så nära, att jag icke kari annat än vara tacksam derföre.
Det återstår mig således endast att yttra mig rörande formen för beslutet.
Första gången, jag hade ordet, förklarade jag, att jag icke kunde bilalla Utslets Betänk, oförändradt, emedan det kunde missförstås.
Då nu tvenne Riks-Stånd redan antagit detta Betänk., skulle jag visserligen ej hålla på den ändring i Utsk:ts förslag, jag yrkat, eller att deri uttryckligen skulle tillkännagifvas att man ej åsyftade någon förändring i grundlagens och civillagens stadgande ang:de de tjenster, som af K.
M:t i Statsrådet bortgifvas, om jag ej funnit att åtskilliga talare på Riddarhuset fortfarande tolkat Utsk:ts förslag just i samma syftning, som jag befarat.
För den stora allmänhetens skuld, som ej har tillfälle att fasa Utsk:ts motivering och ej heller bar grundlagens bud sig så noga bekant, tror jag derföre det vara nödvändigt, att man, på sätt jag föreslagit, i Utsk:ts hemställan tillägger efter ordet »lämplig» orden »och hvarifrån hon icke genom grundlag eller civillag är utesluten;» och får jag således yrka bifall till Utsk:ts förslag, med det af mig nu omnämnda tillägg.
Då denna diskussion blifvit långt uttänjd och R. o. Ad:ns tålamod synes sedan vara slut, skall jag söka fatta mig så kort som möjligt, hvilket desto mera är i sin ordning, som här så mycket yttrats både för och emot detta förslag.
Att vidare orda om de andliga förmögenheternas olikhet hos mannen och qvinnan torde vara obehöfligt, och det skulle icke heller nu falla mig in att söka vederlägga de åsigter härutinnan, som en värd reservant uttalat och flera föregående talare efter honom upprepat, men, åsigterna i detta afseende må variera huru som helst, derom äro väl alla öfverens, att frågan är af stor social betydelse och att den alltmer oafvisligt fordrar statsmagterrias mellankomst.
Utsk:t har i sitt Betänk, uppgifvit, att år 1855 i Sverige funnos 283,578 flera qvinnor än män i den ålder, der äktenskap är tillåtet, och jag får härtill lägga några senare statistiska upgifter.
Ar 1860 voro de giltvuxna qvinnorna 328,173 flera än män öfver 21 år; vid samma tid funnos i Sverige icke mindre än 7(11,215 ogifta qvinnor öfver 15 år, deraf 169,830 voro enkor.
Den theoretiska delen af frågan har för öfrigt af föreg:de talare blifvit så fullständigt utvecklad, att jag icke vidare vill dermed upptaga R. o. Ad:ns tid, utan tillåter jag mig endast förklara, att jag anser Utslcts förslag till principen ohållbart och i tillämpningen outförbart, i följd af de obestämda ordalag, i 318 Den 3 Februari e. m. hvilka detsamma är aflattadt.
Deremot anser jag det af Hr Huss framställda förslag vara förtjent af bifall, då det enligt min tanke tillfredsställer den nuv:de tidens alla fordringar och på ett långt liberalare sätt löser denna fråga än Utsk:ts förslag.
Då flera af de föregående talarne vid detta tillfälle smyokat sina föredrag med poetiska bilder och målningar, då sålunda å ena sidan framkallats minnet af en Jeane d’Arc och en Christina Gyllenstjerna, medan å andra sidan Messalinas och den sköna Helenas skuggor frammanats, må det äfven tillåtas mig att sluta dessa få ord med ett yttrande, som vår egen. störste skald lägger i en qvinnas mun, och denna dock »en sköldmö, skön som dagens stråle.»
Hon säger så om sitt kön: »Men ack, natur, vi öfvervinna Ej dig; i hydda, som på thron, Som sömmerska, som amazon, Din qvinna blir ändå en qvinna; En ranka vissnad, om ej stödd, Ett väsen, hvartill hälften felas.» Frih. Hamilton, Hugo:
Jag har begärt ordet, icke för att taga R. o. Ad:ns tålamod i anspråk genom en utveckling af mina tankar i detta ämne, helst jag icke skulle kunna framställa dem bättre eller sannare, än Hr Huss redan gjort, med hvilken jag i allo instämmer, utan för att, om möjligt, sammanjemka de olika meningarne, så att vi kunde komma till en nyttig och tjenlig konklusion på den långa debatten.
Här har å en sida yrkats bifall till Utsk:ts förslag, å en annan återremiss af detsamma.
Vid det förhållande att, såsom här i e. m. uppgifvits, två Stånd redan antagit förslaget, torde emellertid en återremiss ej tjena till något, ty det är en gammal och välgrundad praxis inom Utsk:t att ej ändra ett Betänk., som blifvit af tvänne
Stånd godkändt, och jag vågar derlöre hemställa till de Hrr, som yrkat återremiss, om de icke i stället skulle vilja uppställa bifall till Hr Huss’ förslag såsom kontra-propos. mot bifall till Utsk:ts. Jag anser Hr Huss’ förslag hafva företräde framför det af Prof. Ribbing framställda, derutinnan att det går en fullt praktisk väg, att det föreslår medlen, innan det bestämmer ändamålet.
Man bör nemi. först inrätta lämpliga undervisnings-anstalter förqvinnan, innan man föreskrifver på hvilka platser hon sedermera skall få använda sina derigenom förvärfvade insigter.
Jag hemtar ett ytterligare skäl att understödja detta förslag deraf att qvinnans upphöjda ställning i Amerika, som här så sannt och vackert skildrats, har sin grund just deri, att de praktiska Amerikanarne gått samma väg som Hr Huss föreslår; de hafva inrättat en mängd praktiska undervisningsanstalter och colleges för qvinnan, der hon erhåller den höga grad af bildning, som berättigar henne att intaga en framstående plats i Amerikas fria samhälle.
Vi böra gå samma väg; vi ifra alla för qvinnans bästa; låtom oss då ej bortkasta medlen att vinna detta mål.
På dessa grunder anhåller jag ännu en gång, att de Hrr, som Den 3 Februari e. m. 319 ej vilja obetingadt bifalla Utslcts förslag, måtte i stället antaga det af Hr Huss framställda, hvilket jag nu torde få uppläsa.
Det innehåller trenne punkter: 1) »att K.
M. ville låta undersöka huruvida tillfälle till undervisning uti alla till Med.-Doktorsgraden hörande ämnen må kunna beredas qvinna, derhän att hon han erhålla rättighet till läkarekonstens utöfning, samt meddela resultatet af denna undersökning till en kommande riksdag» (härvid skulle jag visserligen önskat att Utsk:ts förslag om qvinnans rätt att anmäla sig till undergående af s. k. afgångs-examen blifvit bibehållet, men Hr
Huss har fästat min uppmärksamhet derpå, att ingenting hindrade K.
M. att låta äfven denna fråga behandlas af den komité, som säkerligen blir tillsatt för ärendets beredande), 2) »att K.
M:t vilie tilldela qvinna rätt att erhålla sådana beställningar vid post- och telegrafverket samt jernvägarne, till hvilka hon, efter aflagda kunskapsprof, kan anses lämplig», samt 3) »att K.
M. ville tilldela qvinna, som genomgått fullständig och godkänd lärokurs vid statens seminarium för bildande af lärarinnor, kompetens till lärare-befattningar vid lägre elementar-läroverk och pedagogier.»
Då jag i f. m. hade ordet, framställde jag icke något bestämdt yrkande om beslut, emedan jag ville först inhemta huruvida jag icke kunde förena mig. med något af de förslag, hvilket, efter hvad jag hade mig bekant, skulle komma att af andra talare framställas.
Jag får nu tillkännagifva att jag förenar mig med Hr Huss, hvars förslag i min tanke i vida högre grad än Utsk:ts skulle gå qvinnans billiga anspråk till mötes.
Björnstjerna har yttrat, att frågan här vore om tillämpningen af en stor sanning; detta synes mig likväl hvarken erkändt eller bevisadt.
För min del vågar jag tvärtom påstå, att den princip, hvarpå Utslcts resonnement stödjer sig, är en samhällsförstörande osanning. ötsk:t har nemi. icke ställt frågan på den punkt, att åt qvinnan skulle undantagsvis inrymmas rättigheten att utöfva en eller annan offentlig befattning i statens tjenst.
Sådant kan vara temligen likgiltigt, men att uppställa såsom regel att qvinnans uppgift inom samhället är eller bör vara den att konkurrera med mannen i offentliga värf, det är, i min tanke, ett steg till samhällets upplösning.
Det är för den skull vida mindre Utsk:ts tillstyrkande jag klandrar.
Detta är i allt fall så sväfvande, att det betyder stort ingenting.
Men det är mot Utsk:ts motivering eller de grundsatser, Utsk:t uttalat, jag vill opponera mig; ty för min del vill jag åtminstone icke att vi skola träda i fortspåren af de gamla Egyptierna, hvilka en talare på f. m. uppställt såsom föresyn.
Hr Huss förslag deremot går en medelväg, som påkallas af nuv:de förhållanden, icke med hänsyn att förändra qvinnans ställning i samhället, hvilket Utsk:t synes åsyfta, utan att bereda det icke obetydliga antalet ogifta qvinnor medel till utkomst.
Sådant är både rätt och billigt.
I öfrigt torde man böra erinra sig, att den förev:de frågan i sjelfva verket angår snart sagdt uteslutande 320 Den 3 Februari e. m. de s. k. bättre klassernas qvinnor, ty inom de arbetande och näringsidkande klasserna existera redan en tillbörlig jemnlikhet mellan qvinnor och män, sedan qvinnan erhållit rättighet att vid viss ålder råda öfver sig och gods sitt, hvilket äfven jag motionerat vid flera riksdagar, innan delta önskvärda mål vanns, och sedan en allmän näringsfrihet blifvit jemväl för qvinnan medgifven.
Erfarenheten visar likväl att inom dessa klasser de yttre göromålen i allmänhet äro öfverlemnade åt den manliga delen och de inre bestyren med hushållet och barnen åt den qvinliga.
Ur denna synpunkt förundrar det mig icke alt BondeSt. bifallit Betänk:t.
Deremot är jag i tillfälle upplysa att Borgare-St. ännu icke afgjort detsamma, utan uppskjutit beslutet härom till nästa plenum.
Man har upplyst mig om att jag i f. m:s plenum orätt uppfattat ett yttrande af Hr von Koch; jag får derföre nu offentligen bedja honom ursäkta detta misstag, hvilket härrörde från en orätt uppfattning och ej från någon annan anledning.
Ekon.-Utslcts ordförande, Hr Gr.
Björnstjerna, harsokt vederlägga i åtskilliga punkter mitt anförande under f. m. i denna fråga.
Jag vill ej upptaga tiden med besvarande af hans inkast, utan öfverlemna!' åt K. o.
Adois upplysta omdöme att afgöra, hvem af oss båda har rätt.
Jag anser mig endast böra upplysa Hr Gr:n, att han oriktigt uppfattat ett mitt af honom åberopadt yttrande i ett föreg:de plenum, då diskussion förekom om tillerkännande af
Danske läkares erkännande i Sverige utan förutgående pröfning.
Han har nemi. sagt, att jag skulle afstyrkt
Danska läkares likställighet med inhemska läkares inom riket endast på den grund, att Sverige då skulle blifva öfversvämmadt af Danska läkare.
Val nämnde jag såsom ett bland skälen till mitt afstyrkande, att en sannolik följd af en dylik tillåtelse skulle blifva att ett större antal
Danska läkare, som inom sitt fädernesland ej funne anställning eller utkomst, torde öfverflyta till Sverige, som för det närv:de ej lider brist på inhemska läkare, men det af mig anförda hufvudsakiigaste skälet var svårigheten, att ej säga omöjligheten, att bestämma, huruvida de Danska läkarnes i Danmark allagda kunskapsprof voro lika med dem, som Svenska läkare måste aflägga för fullständig legitimation.
Åtskilliga talare hafva yrkat återremiss till Utsk:t af nu ifrågav:de Betänk., men då jag ej kan inse hvartill en dylik skulle tjena, enär ett
Stånd redan antagit detsamma, ett Stånd afslagit det, och ett Stånd uppskjutit dess afgörande, får jag hos Hr Gr. o. Landtm, fortfarande anhålla om propos. på bifall till det af mig under f. m:s diskussion framställda förslag.
Jag har anhållit om ordet endast för att bedja om ursäkt för ett ofrivilligt misstag.
Man hade för mig Den 3 Februari e. m. 321 mig uppgifvit, att såväl Borgare- som Bonde-Stm antagit CJtsk:ts förslag.
Jag har nu blifvit upplyst derom, att endast Bonde-St. gillat Betänk:f, men alt Borgare-St. deremot uppskjutit frågan till annan dag.
För öfrigt och då allt för många propos:r måste skada saken, får jag för min del sluta mig till Hr von Köchs förslag, hvilket endast innehåller ett förtydligande af Utsk:ts hemställan.
Hen talare, som i dag öppnade öfverläggningen i denna fråga, har fästat uppmärksamheten derpå, alt åtskilliga af R. o. Ad:ns ledamöter inom Ekon.-LTtsk:t stodo antecknade såsom reservanter mot Utsk:ts beslut, utan att det syntes rätt klart, om dessa reservanter deltagit i Prof. Rihbings reservation eller ej.
Då jag är en af dessa, anhåller jag att få upplysa om den ståndpunkt, jag intagit till förev:de (råga.
Jag har hvarken kunnat förena mig med Utsk:ts majoritet, eller instämma i Prof. Rihbings reservation, och detta af det hufvudskål, att qvinnan alltifrån skapelsen fått sig af Allfader sin ställning anvisad i lifvet och att — då ej af Honom lärer vara att vänta någon nyare mera likartad rollfördelning emellan könen — så torde menskligheten hvarken få eller mägta rubba eller förändra hvad som utgjort och utgör qvinnans sanna bestämmelse, hennes ädlaste och rätta verksamhet, att vara maka och moder.
Af de q vinliga krafter, som derifrån möjligen kunna dragas, väntar jag löga gagn för statens väl, vare sig å embetsrummet eller i kathedern.
De närmare skälen för denna åsigt äro redan under diskussionen så fullständigt utvecklade, att jag ej med ett upprepande deraf vill upptaga R. o. Ad:ns tid.
Endast derå torde jag ännu få fästa uppmärksamheten att, då emellertid ett
Stånd redan afslagit Utsk:ts förslag, ett antagit detsamma och ett visserligen uppskjutit dess afgörande, men dock sannolikt kommer att bifalla detsamma oförändradt (alla ledamöter af detta Stånd tillhörde nemi. inom Utsk:t majoriteten), torde det ej vara skäl att antaga något af de nu framställda bemedlingsförslagen, hvarigenom vi endast skulle erhålla en votering i förstärkt Ekon.-Utsk.; utan hemtar jag härifrån en ytterligare anledning att hos Hr Gr. o. Landtm, vördsamt anhålla om propos. på afslag å Utsk:ts Betänk.
Posse: Jag anhåller endast att få yrka bifall till Utskits Betänk., med det af Hr von Koch sednast gjorda tillägg.
Då mina åsigter ang:de qvinnan, och hvad hennes bästa, efter min öfvertygelse, rörer, äro allmänt kända, anhåller jag endast att få till prot. antecknadt, H. II. 21 322 Den 3 Februari e. tn. att jag kommer att lemna min röst till det af Hr Huss framställda förslag, ehuru jag till och med tror att med hennes sannaste intresse vore mest öfverensstämmande att de åsigfer gjorde sig gällande, hvilka innefattas uti Hr Biskop Beckmans reservation.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, förmälte Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade afgifvits följ:de yrkanden, nemi.: l:o att Utsk:ts hemställan måtte utan förändring bifallas; 2:o af Hr von Koch, att densamma skulle bifallas med tillägg af orden: »och derifrån hon icke enligt grundlag eller civillag är utesluten» efter ordet »lämplig», så att förslaget erhölle följ:de förändrade lydelse: »att R.
St:r må i underd. skrifvelse till K. M:t, med anmälan, att It.
St:r anse befordringsrätt till tjenster och befattningar, hvartill qvinna kan pröfvas lämplig och derifrån hon icke enligt grundlag eller civillag är utesluten, hädanefter böra henne tillkomma, när hon visar sig dertill ega erforderliga kunskaper och skicklighet, och fördenskull rättighet böra medgifvas qvinna att såväl vid de högre elementarläroverken undergå s. k, afgångsexamen som vid rikets universiteter och dithörande anstalter deltaga i undervisningen och aflägga inom de verdsliga fakulteterna förekommande examina, anhålla, att K.
M:t läcktes vidtaga de åtgärder, som för genomförande af en sådan förändring i hittills bestående förhållanden finnas erforderliga;» 3:o af Hr Huss, med hvilken flere ledamöter sig förenat, att R. o. Ad. skulle för sin del fatta följ:de beslut: »att R.
Sl:r må uti underd. skrifvelse anhålla att K. M:t täcktes: l:o låta undersöka, huruvida tillfälle till undervisning uti alla till Medicine-doktors-graden hörande ämnen må kunna beredas qvinna, derhän att hon kan erhålla rättighet till läkarekonstens utöfning, samt meddela resultatet af denna undersökning till en kommande riksdag; 2:o tilldela qvinna rätt att erhålla sådana beställningar vid telegraf- ocb postverken samt jernvägarna, till hvilka hon, efter aflagda föreskrifna kunskapsprof, kan anses lämplig; samt 3:o tilldela qvinna, som genomgått fullständig och godkänd lärokurs vid Statens Seminarium för bildande al lärarinnor, kompetens till lärare-befattningar vid lägre elementar-läroverk och pedagogien); 4:o af Frih. Cederström, att R. o. Ad. måtte för sin del besluta: »att qvinna må vara berättigad att aflägga afgångsexamen vid elementarläroverket samt kunskapsprof och examina för vinnande af medicinsk grad vid universitet, samt att qvinna, efter nöjaktigt fullgörande af sistnämnda prof, må erhålla venia practicandi, dock utan rättighet till vinnande af offentliga läkareplatser; äfvensom att hon, möjligen med någon utvidgning emot hvad hittills varit henne medgifvet, må kunna erhålla de anställningar vid telegraf- och postverken samt vid jernvägarne, till hvilka hon enligt af K.
M:t nådigst utfärdande författning, efter nöjaktigt aflagda kunskapsprof, som för dylika anställningar äro Den 3 Februari e. m. 323 föreskrifna, anses kompetent; 5:o att Betänk:t mätte återremitteras; samt slutligen 6:0 att detsamma skulle afslås.
Härefter framställde Hr Gr. 0. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvartill svarades talrika och starka nej, jemte några ja, sedermera propos. på bifall till samma hemställan med den af Hr von Koch föreslagna förändrade lydelse, då svaren utföllo med talrika nej, blandade med ja, vidare propos. på antagande af Hr Huss’ förslag, som besvarades med talrika och starka ja, blandade med många nej, vidare propos. på antagande af Frih.
Cederströms förslag, hvartill svarades starka nej jemte ett eller annat ja, vidare propos. på Betänk:ts återremitterande, som med starka nej besvarades, och slutligen propos. på afslag å Betank:t, då svaren utföllo med talrika och starka både ja och nej; hvaruppå Hr Gr.
0 Landtm, gjorde förnyad propos. på antagande af Hr Huss’ förslag och, då dertill svarades talrika och starka ja, blandade med många nej, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Sedan (lere ledamöter ropat på votering, anmälte sig och yttrade Gr.
Jag får anhålla, att till kontra-propos. måtte antagas afslag å Utskits hemställan.
Jag får deremot anhålla, att bifall till Hr von Köchs förslag måtte blifva kontra-propos.
Hr Gr. 0. Landtm, yttrade nu, det R. 0. Ad. egde att bestämma, hvilket yrkande skulle utgöra kontra-proposm vid voteringen om antagande af Hr Huss’ förslag; hvarefter Hr Gr. 0.
Landtm, framställde först propos. derå, att bifall till Utsk:ts hemställan med den förändring
Hr von Koch föreslagit skulle blifva kontra-propos., hvartill svarades talrika och starka nej, blandade med många ja, och sedermera propos. på att afslag å Betänk:t skulle utgöra kontra-proposm, då svaren utföllo med talrika och starka ja, blandade med många nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Björnstjerna begärt votering om kontra-proposms innehåll, hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. 0. Ad. till nej-propos. vid den nu begärda voteringen om kontra-proposms innehåll antoge bifall till Utsk:ts hemställan med den af Hr Koch föreslagna förändrade lydelse; och sedan härtill svarats många ja jemte några nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande.
Uppsattes och justerades följ:de voterings-propos.: »Den som vill, att vid blifvande votering om antagande af det utaf Hr Huss i anledning af Allm. Besv.- 0. Ekon.-Utsk:ts 324 Den 3 Februari e. m.
N:o 39 framställda förslag, kontra-proposm skall innefatta afslag å Utsk:ts Betänk., röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. till kontra-propos. vid denna votering bifall till Utsk:ts hemställan med det af Hr von Koch föreslagna tillägg.»
Ja — 121.
Nej— 34.
Härefter upplästes och godkändes följ:de voteringspropos. i hufvudsaken: »Den som antager det af Hr Huss med anledning af Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 39 framställda förslag, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad.
Utsk:ts Betänk.»
Efter denna voterings slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda:
Gr. Ehrensvärd, Albert: Sedan R. o. Ad. nu behagat antaga det af Hr Huss framställda förslag till beslut, hvilket jag för min del biträdt och anser bäst bidraga till en lycklig lösning af frågan, får jag hemställa, att R. o. Ad. måtte inbjuda de öfrige Stånden att förena sig i detta beslut.
Jag hade ämnat göra samma hemställan som Gr.
Ehrensvärd, och får derföre förena mig med honom.
Afven jag förenar mig i Gr.
Ehrensvärds hemställan.
Föredrogs Bevilln.-Utsk:ts den 31 sistl.
Januari på bordet lagda Uilåt- N:o 2, i ani. af K.
Propos. ang:de med Frankrike afslutade handels- och sjöfartstraktater.
Detta Utlåt, begärdes af flera ledamöter ånyo på bordet, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad., Den 7 Februari f. m. 325 i enlighet roed hvad Riks-St:ns Hrr Talmän öfverenskommit föreslå, behagade besluta, att ifrågav:de Utlåt, skulle företagas till afgörande nästkommande Onsdag den 7 dennes.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, dels Frih. von Schulzenheims, David, den 31 sisth Januari bordlagde förslag om inbjudning till de öfriga Riks-St:n att förena sig i R. o.
Adrns beslut öfver Stats-Utsk:ts Utlåt.
N:o 22, litt. A, i ani. af väckt motion om tackjernstiondes upphörande inom bergslag; dels ock Hr von Ehrenheims, Per, samma dag på bordet lagda förslag om aflåtande af inbjudning till Med-St:n att biträda R. o.
Ad:ns beslut öfver Allm. Besv.-o.
Ekon.-Utsk:ts hemställan i sista punkten af Betänk:t N:o 36, i ani. af väckta motioner rörande ej mindre Norrmäns och Danskars än äfven andra utländningars rätt att i Sverige idka handel, handtverk och andra yrken. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 e. m.
Onsdagen den 7 Februari 1866(
Justerades 3 prot.-utdrag för den 3 dennes och profit för den 3 sisth Januari.
Med förmälan , ■ att Riks-Ståndens Hrr Talmän vid hållet sammanträde öfverenskommit föreslå, att val af Fullmäktige i Banken och Riksg.-Kont. samt af Styrelseledamöter för Lånekontoren i Göteborg, Malmö och Wisby skulle företagas nästk.
Onsdag den 14 dennes; hemställde Hr Gr. o. Landtm., huru - 326
Den 7 Februari f. m. vida R. o. Ad. behagade besluta att verkställa dessa val å nämnde dag.
Vidare hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad., i likhet med hvad vid föregående riksdagar förfarits, behagade vid1 ifrågavarande val jemväl utse Suppleanter till samma antal som Fullmäktige och Styrelseledamöterne samt företaga valen på följande sätt och i följande ordning, nemi.: l:o tre Fullmäk tige i Banken; 2:o tre Fullmäktige i Riksg.-Kont.; 3:o tre Suppleanter i Banken; 4:o tre Suppleanter i Riksg.-Kont.; 5:o en Styrelseledamot och en Suppleant vid hvartdera af Lånekontoren, vid hvilket sistberörde för alla Lånekontoren gemensamma val derjemte borde iakttagas, att å vallistorna bestämdt utsattes den befattning, hvartill hvar och en af de derå uppförde personer utsågs.
Jemväl till denna hemställan lemnade R. o. Ad. sitt bifall.
Föredrogs ånyo Bevilln.-Utsk:ts d. 31 sisth Januari och 3 dennes på bordet lagda Utlåt.
Med afseende å det vigtiga ämne, som nu afhandlas, och på de anmärkningar, som dervid blifvit framställda, torde val billigtvis förväntas, att ett yttrande från min sida afgifves, så väl rörande sjelfva hufvudsaken, som i afseende å dermed sammanhängande detaljfrågor.
Under det jag förnämligast uppehåller mig vid den förra, skall jag dock försöka, så vidt jag förmår, att upptaga och utreda äfven de sednare, för så vidt jag anser deras behandling nödvändig för alt kasta ljus öfver det hela.