Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Pehr, har yttrat sig hvarken för eller mot betänk., utan egentligen mot tidningarna och angrde det afseende allmänheten utom Huset förmenes fästa vid R. o. Ad:s öfverläggningar ; anseende Hr Lefrén det vara önskvärdt, om det bästa och förnämsta af de olika åsigterna inom Huset af skickliga personer troget uppfattades.
Hr Frih. Cederström, Jacob, ansåg förslaget vara ganska nyttigt, om man kunde få alla fyra Ståndens öfverläggningar upptecknade och sammanfattade uti en riksdagen tillhörande tidning, för hvars lifgifvande kostnaden skulle bestridas af riksdagskostnads-medlen, och att denna tidning utan betalning finge medfölja de mest lästa tidningarna Deu 18 Juli. iaj och loide R. o. Ad. kunna inbjuda de öfriga Stånden att om ett sådant beslut sig förena.
Hr von Hartmansdorff, Aug., har ansett det böra blifva föremål för Utsk:s uppmärksamhet, huruledes en tidning skulle kunna utgifvas för alla fyra RiksSttn, hvilket beslut, sedan det blifvit fattadt af R. o. Ad., borde meddelas de öfriga Riks:St:n för att erhålla en samfälld åtgärd i detta hänseende.
Hr Ribbing, Bengt, trodde ändamålet med den ifrågavar. tidningen, eller att få den allmänt läst, föga skulle vinnas med formen för våra riksd.förhandlingar i fyra Stånd, m. m. och afstyrkte alla åtgärder i detta hänseende, innan landet först erhållit en förbättrad representation.
Raab slutligen erinrat att, om medel å Ridd.capitations-fonden anvisades för ifrågavar. ändamål, Ridd.capitations-afgiften hvarken behöfde höjas eller förlängas, så vidt det rörde förslagets verkställighet för inlievar. riksdag, emedan R. o. Ad. redan bestämt, att nämnda afgift skulle utgå för två år utöfver de tre, hvilkas afgiftsbelopp Ridd.-direct:n ansett erforderligt för bestridande af de fonden tillhörande utgifter, och hvilka två års afgifter kunna beräknas till minst 4>4°° r:dr.
Utsk. har tagit så väl detta, som hvad ofvannämnde talare i öfrigt, hvar emot annan, under debatten anfört, i öfvervägande; och hvad först beträffar frågan, ang:de Hr Frih.
Raabs förslag, om antagande af särskilda tjenstemän för alt referera och officielt meddela tidnings-redactionerna sammandrag af R. o.
Ad:s öfverläggningar; så, ehuru TJtsk. fortfarande hyser den mening, att detta förslag skulle leda till ändamålet af en, om ej skyndsammare, åtminstone sannolikt mera tillförlitlig framställning inför allmänheten af tilldragelserna inom R. o.
Ad,, än hvad som för närvar, är förhållandet, då tidnings-redactionerna måste förlita sig på referenter, som icke hafva någon officiel egenskap, har TJtsk. likväl icke funnit sina betänkligheter häfna i afseende på svårigheten att anskaffa medel för bestridande af kostnaden för förslagets verkställighet; ty, om än behofvet af notarier eller referenter för erhållande af de önskade sammandragen af discussionerna kunde inskränkas ända till två, så skulle kostnaden derför likväl uppgå till 9 r:dr b:co om dagen eller 270 r:dr b:co i månaden — en utgift, hvartill de öfverskott, som möjligen kunna beredas af Ridd.cassans inkomster och hvilka äro beräknade alt förstärka fonden, så att räntan deraf blifver tillräcklig, jemväl för Riddarhusets underhåll, icke skäligen torde kunna anlitas.
Att åter för ändamålet att i mer justerad form offentliggöra yttranden af det jemförelsevis färre antal ledamöter af Ståndet, som deltager i debatterna, ålägga Ståndets alla, icke blott närvar.
, utan äfven frånvar. medlemmar en, vare sig större eller mindre, capitations-skatt, anser Utsk. för sin del hvar - Ben 18 Ju li. len lämpligt eller billigt, enär R. o. Adis ledamöter, likasom de öfriga Ståndens, i egenskap af skattdragande, förut contribuera ganska betydligt till statscassan för den fullständiga tryckningen af RiksStins protocoll.
Icke heller kan Utsk. anse sig lillsländigt föreslå, att, sedan R. o. Ad., vid pröfning af Ridd.directlns riksdagsberättelse, med bifall till Utskls hemställan, beslutat, att öfverskotlet å Ridd.-capitations-■ afgiften borde öka Ridd.-cassans capital-fond, så att denna, utan behof af vidare tillskott från R. o.
Ad., kunde för all framlid bestrida icke blott sitta egna årliga utgifter, utan ock Riddarhusets underhåll, H.
Ståndet nu, med ändring af detta välgrundade beslut, skulle förordna, att samma öfverskott må disponeras för att betacka utgiften för refereringen i tidningarna af Ståndets öfverläggningar under det återstående af riksdagen.
På dessa skäl, och då Utsk. icke anser sig vara behörigt att afgifva yttrande i ämnet, så vidt det angår att genom anslag af statsmedel öka antalet af R. o. Adis cancelli-betjening, i hvilket fall målet lärer böra till StatsUtsk. hänskjutus, har Utsk. icke funnit anledn. frångå sin mening: att afstyrka Frill.
Raabs ofvanberörde förslag.
Beträffande sedan den af andra ledamöter yttrade åsigt, att R. o. Ad. för sin def måtte besluta, att Ståndets öfverläggningar må refereras af särskildt antagna tjenstemän för att meddelas redaetionen af de mest lästa tidningarna, samt att de öfriga RiksStm inbjudas att om ett samfäldt beslut i detta hänseende med R. o. Ad. sig förena, hvarefter det blefve en gifven följd, att kostnaden komme alt anvisas på riksdagsmedlen, så förekommer härvid, alt ärendet, behandladt i sådan form, är eli allmänt ärende, d. v. s. att del kan eller bör komma under samtliga RiksSt.-ns öfverläggning och pröfning, hvaraf åter följer, att det, enligt 44 §m Riksd.- Ordn., innan derom beslutes, skall af ett R.
Sils Utsk. behandlas och således ej lärer kunna blifva föremål för något yttrande från R. o. Adis enskildta Utskott; — hvilket dock allt till H. R. o.
T vänne ledamöters reservationer åtfölja.
Slockholm den 7 Juli 1840.
På RiddarhusUtskottets vägnar S. 4.
Mot det af Utsk. nu fattade beslut nödgas jag anmäla min reservation, oell hade önskat, att Utsk. velat fästa mera afseende på de af flera talare inom R. o. Ad. gjorda yrkanden, hvari Ståndets pluralitet tycktes instämma, då återremiss beslutades till följe af gjorda anmäi kalr mot Ulskis förra afslag å Hr Frih Raabs motion, nemi. att Utsk. måtte - Den 18 Juli. 129 te inkomma med elt förslag, åsyftande att öfverläggningarne inom H.
Ståndet niåtte noggrannt och oväldigt refereras i tidningarna, äfven om det skulle ske med någon kostnad.
Utan alt loir vilja ingå i undersökning huruvida refererandet i tidningarna af riksdagsförhandlingarna inom Riddarhuset varit mer eller mindre partiskt; så kan dock icke nekas, att det nu endast heror af tidningsredactionerna sjelfva, alt fullständigare utveckla den ena sidans anföranden, och deremot ganska obetydligt vidröra livad å den undra blifvit sagdt, ja till och med ali alldeles utesluta vissa personers hela yttranden, då de strida mot redactionens egen öfvertygelse, så att den, som sjelf ej åhört discussionen, genom blotta läsningen af tidningarna, ofta nog kan Ij I i f v ja. missledd; hvartill äfven någon gång torde få räknas svårigheten för tidningarnes referenter, med plats på läktaren, att kunna höra allt hvad som yttras.
— Icke heller lärer kunna bestridas, att allmänheten med intresse följer riksd:sangelägenheterna , och alt särdeles begäret att höra detta Stånds discussioner, hvarest alla intressen äro representerade, så tilltagit, att man ej funnit läktaren tillräcklig för alla dem, som önska åhöra Ståndets förhandlingar, utan flera motioner under denna riksdag blifvit väckta med förslag, dels att utvidga den nuvar. läktaren, dels all bygga en ny; hvilka förslag, om de ock varit verkställbar, ej lemnat tillfälle för mer än ett obetydligt antal personer att åhöra discussionerna, emot den vida större tidningsläsande publiken, som vid första refererandet af discussionen äfven bör få en sanningsenlig och trogen uppfattning af hvad som å båda sidor yttras, för att sedan sjelf kunna fälla sitt omdöme, dels 0111 saken, dels huru nationens ombud fullgöra det vigtiga kall, som dem åligger.
Någon garanti för ett opartiskt refererande kan ej finnas, såvida icke tidningsredactionerna från Ståndens cancelli kunna erhålla en resnme af hvad som under plena yttras; och då tvänne af de mest lästa tidningarnes redacteurer förklarat sig beredvillige alt mottaga och införa dessa resuméer i sina tidningar, återstår blott att uppgöra kostnaden samt sättet för vinnande af delta ändamål.
I likhet med motionären, Hr Frih.
Raab, anser jag att ej mer än arne referenter erfordras för författandet af dessa sammandrag, helst hvarje tidnings-redaclion för närvar, blott håller en referent, hvilket antal Utsk., äfven för sin del, antagit som tillräckligt.
— Om således för detta ändamål cancellipersonalen skulle ökas med 2:ne personer, kan den ene sitta vid prot. under förmiddagens plenum, och den andre på eftermiddagen, då halfva dagen alltid återstår för att utskrifva det, som af dem blifvit annoteradt.
— Kostnaden å 9 r:dr b:co om dagen, enligt Ulsk:s förslag, gör för månaden 270 r:dr b:co, hvilken summa' dock är högt 10 H. 17 j3o Den 18 Jn 1 i. beräknad, under den lid plena blott inträffa 2:ne gånger i veckan, hvarföre jag anser att denna utgift skulle kunna nedsättas till 200 r:dr b:co.
— Men afven med antagande af 270 r:dr b:co i månaden, skulle kostnaden för en 6 månaders riksdag utgöra 1,620 r:dr b:co, sorn åter, delad på tre år, gör 54o r:dr årligen.
— Denna beräkning har jag tagit, såsom mest öfverensstämmande med det förhållande, hvartill vi snart nog torde komma, och som i alla fall motsvarar 10 månaders riksdag hvart femte år.
Till bestridande af denna utgift tinnes mer än tillräckliga medel, utan nya anslag, ty af Ridd.direcCns berättelse inbemtas: alt Ridd.cassan på de sednare 6 åren ökats med circa 12,000 r:dr b:co eller 2,000 r;dr b:co årligen; hvarjemte Ridd.kamereraren på begäran upplyst, att 0111 räntan också skulle falla till fem proc. för hela capital-utlåningen, la v i I ket likväl ej är troligt, så återstår ändock ett årligt öfverskott af minst rooo r:dr b:co, sedan alla utgifter blifvit betalda; och anser jag således Utsk. ej haft grundade skäl, alt, endast under förmenande att medel saknades, afslå Frih. Raabs motion, då Utsk. likväl vitsordar nyttan af det uppgifna förslaget.
Ett annat sätt till beredande af medel för denna utgift skulle äfven kunna uppgifvas, nemi. alt då R. o. Ad., som är mångdubbelt talrikare än de öfriga RiksStrn hvart för sig, samt i följd deraf har vidlyftigare discussioner, ändock cj äger så stor cancellipersonal som ett annat RiksStånd, belt enkelt skulle begära tillökning af 2tne cancellister; men jag värderar och gillar Utsk:s tanke, att ej vilja betunga statsverket med utgifter, som skulle kunna anses vara endast till fördel för detta Stånd, helst R. o. Ad. så oegennyttigt genom egna bidrag ensamt bekostar den local, hvari det har sina sammankomster; men då Utsk. förut tillstyrkt förlängd capitations-afgift, till och med 2:ne år utöfver bvad Ridd.direct. begärt och ansett behöfligt, för att derigenom bereda medel till målning af en del tak och väggar, så anser jag, att man ej bör vara mera hushållsam, då det är fråga om ett föga kostsamt sätt att få våra discussioner framställda i en sann dager, för att såmedelst söka freda oss från de mänga skarpa beskyllningar, som mer eller mindre orättvist drabbat detta Stånd, och hvilka blifvit framkastade både i flygskrifter och allm. tidningar, helst då ingen ny afgift af R. o. Ad. dertill erfordras.
Med anlcdn. af hvad jag nu anfört och uppgifvit, samt med afseende ej mindre på det inflytande, som ett oväldigt och troget refererande i allm. tidningarna af våra dåscussioner har på allmänhetens omdöme, än ock på den besparing för statscassan, hvartill denna åtgärd bör föranleda, hade jag trott Utsk. böra underställa H. R. o.
Adis bepröfvande följande förslag: ’'D<?t
Ståndet måtte besluta, att genom Ridd.direebn lå - Dc 11 i8 Juli. la antaga 2:ne skickliga referenter, hvilkas åliggande skulle blifva, att för hvarje plenum författa en resumé af det hufvudsakligaste, som derunder yttras och beslutes, för alt sednast arne dagar derefter tillhandahållas de tidnings-redaetioner, som sig deraf vilja begagna; samt att den derför erforderliga kostnaden 200, högst 270 r:dr blco i månaden, måtte af Ridd.cassan utbetalas; äfvensom att anmoda Ridd.- direclm att ju förr dess hellre vidtaga denna åtgärd för den återstående tiden af innevar. riksdag, — Ståndet likväl oljelaget alt besluta 0111 densammas upphörande efter 2;ne månader, i händelse det skulle finna den åsyftade större tilli förlitligheten af riksd.nyheternas meddelande i tidningarna ej på delta sätt koinme att vinnas.”
Skulle delta försök lyckas, hvilket jag förmodar, och samtliga RiksSt:n lill nästa riksdag ville vidtaga samma sätt för offentliggörandet af sina förhandlingar; så föreställer jag mig, alt ingen då skall motsätta sig upphörandet af tryckningen utaf riksd.prottn; och om detta förhållande inträffar, skulle R. o. Ad. hafva den tillfredsställelsen, att medelst en ringa uppoffring hafva tagit det första steget att åt det allmänna bereda en stor besparing; ty efter den förut gjorda beräkning af 270 r:dr i månaden för ett RiksSt., skulle kostnaden för samtliga RiksSlln under en 6 månaders riksdag blott utgöra 6,480 r:dr b:co och dubbla summan för en riksdag af eli års längd, hvilken utgift då kunde bestridas af statsmedlen; hvaremot den betydliga kostnaden för protocollernas tryckning, som vid sista riksdagen uppgick tili circa 70,000 i'.dr b:co, blefve inspard. S. A. Sandels.
Uti förestående reservation instämmer undertecknad till alla delar.
Thure
C e d c r s t r ö m.
Si. R. o. Ad, åtskiljdes kl. 1 c. m.
Onsdagen den aa Juli i84o.
Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, uppläste följande tvänne anföranden: 1.
Det är med anledn. af nli på Ståndets bord hvilande Den 22 Juli f. tn Allra.
Besvärs- oell Ekon.Utsk:s betänk.
N:o 73 jag begärt ordet.
I den öfvertygelse, att om biskops-embetena skola bibehållas, bör icke detta ske, för att upprätthålla kyrkans glans och gifva den en viss verldslig makt och betydelse; ty då hafva vi icke hunnit göra oss bättre begrepp ora christendoinens anda än våra catholske förfäder, utan för alt detta embetes innehafvare må kunna med ospard möda vårda de dem anförtrodda församlingars upplysning, bibehålla lärans oförfalskade renbet, och hålla hand öfver, att den genom sina tjenares efterdömen och förmaningar verksamt inverkar på mängdens moralitet; och anseende, att ju mindre fält de få för sin verksamhet, ju likare skola de göra dess frukter, men såsom hittills biskops-embetena i Sverige varit, hafva de icke kunnat anses annorlunda än såsom verldsliga maktens organer, hvarmed den efter behag verkat reciprok! från kyrkan på Staten och från Staten på kyrkan, hvilket kunnat varit nyttigt, om det afsell andra än verldsliga intressen, om det af dessa varit mera i administrativa un representativa förhållanden; eller också hafva dessa embeten varit sinecurer och föremål för verldslig och andlig äregirighet, verldslig huldhet och nådebevisningar, trenne verksaker, hvilka bäst bevisas af de tillsättningar af dessa embeten, som i sednare tider skett, väl till en stor del med utmärkta män, men om de ägde den insigt uti den egentliga delen af sitt kall, eller den andliga, som fordrades, kan man åtminstone hafva rätt att betvifla, då många af dem ej burit kragen förrän korset, andra väl en tid förut den förra, men då blott i längtan efter det sednare; verklige theologer hafva utgjort minsta antalet af dem, som kommit i åtanka vid tillsättandet af dessa kall: — anseende, suger jag, att ju mindre fält dessa embeten hafva för sin verksamhet, desto rikare skola de göra dess frukter; så delar jag fullkomligt motionärens, Biskopen Hr Doctor af Kullbergs åsigt, att Lunds stift är vida större och vidsträcktare, än att dess innehafvare, äfven med den mest ovanliga förmåga, verksamhet och oförtrutenhet i sitt kall skulle kunna egna åtalia delar af stiftet den vård de kunde tarfva, och sorn de närmaste åtnjuta, men hvaraf de aflägsnare måste till en del vara i saknad.
Men jag kan icke dela motionärens åsigt, att denna olägenhet skulle afhjelpas derigenom, att en del af Lunds stift eller Blekinge blefve anslaget till Calmar stift; ty 1:0 anser jag Carlmar stift vara så stort, att en man äfven med motionärens utmärkta egenskaper bör kunna anse sig fullkomligt tillfredsställd om han i alla afseenden der kon uppfylla sitt, om det rätt handhafves, visserligen maktpåliggande kall; 2:0 blefve vissa delars af Blekinge aflägsenhet från stiftsstaden mestadels lika så stor, då denna är Calmar, som då den är Lund.
Jag vågar derföre göra följande motion, att då, som kändt är, genom Regeringens beslut att inrätta ett gymnasium i Lunds stift, hvaraf behofvet länge varit 1 Den 11 Juli f. m. 133 ofverl; laga dt oell kännbart, något väl för undervisningen uti den ena utaf stiftets provinser, och uti den ena delen deraf genom en ändamålsenligare organisation och utvidning af Lunds cathedral-skola uti Skåne blifvit gjordt, men att detta är alltför otillräckligt i ett stift, så folkrikt som Lunds, med nära en half million menniskor, helst då denna skola ligger vid ena gränsen af stiftet, kan hvar och en lätt inse, och då läget för detta gymnasium blifvit bestämdt till staden Sölf-? vitsborg, hvilket, enligt min och jag tror efter de flestes åsigt, också ar det mest passande, — Lunds biskopsstol vid blifvande ledighet måtte fördelas i tvänne, på så sätt, att det ena biskopssätet förblef såsom hittills Lund, och det andra Sölfvesborg, som tillika blef säte för gymnasium , och hvilket stift borde innefatta Blekinge län, Östra Göinge och Willands härader samt kustlandet af Skåne kring Cimbritshamn och Chrislansslad, hvilka dels angränsa till Blekinge, dels äro för långt aflägsna från nuvar. stiftsstyrelse i Lund, och dels, såsom kustländer, stå i närmare förhållande till Blekinge än till den öfriga delen af Skåne.
Att inrättandet af en stiftsstyrelse och gymnasium i Sölfvesborg skulle gynnsamt inverka på dessa orter både till civilisation och materiell välstånd, torde ej vara tvifvel underkastad); att ett framåtskridande i bådadera är behöfligt, torde vara påfallande för hvar och en, som tagit närmare kännedom af dessa till en del de mest ödsliga och förvildade trakter af landet.
Då Regeringen en gång haft i förslag att inrätta ett gymnasium i Sölvitsborg, hoppas man den äfven vetat fonderna dertill; och skulle något derutöfver behöfvas, är ej skäl att förmoda, att det af landets representanter skulle vägras, då det användes för ett så vigligt änändamål som folkupplysningen.
De dryga skatter, hvarmed dessa tvänne södra provinser, Skåne och Blekinge, bidragit till de stora nationalföretagen i öfra och medlersta Sverige, torde göra dess innevånare berättigade att för sin folkundervisning, som i sekler, ända sedan freden i Roschild, likt dess handel, varit lemnad åt sitt öde, (den ena har, lemnad åt sig sjelf, på somliga ställen öfvergålt lill barbari; den andra genom Regeringens tvångsåtgärder till lurendrejeri), då man undantager inrättandet af Lunds academi, ett steg, som politiken föreskref, fordra en liten reciprocitet af bidrag.
Stiftets innevånare kunna hafva skäl att hoppas, att den snart sagdt styfmoderlighet, hvarmed Svenska Styrelsen behandlat isynnerhet den ena af dessa provinser, hvilken, om den varit lika styfmoderligt behandlad af naturen och lika sorglöst skött af sina innevånare, skulle till en del varit uppfylld af skogar och kärr, ännu lika vild som i Adams af Bremen tid, till en del variten öde hed, hemvist endast för dimman och stormen — att denna behandling, säger jag, en gång skall upphöra, och denna provins njuta lika rätt med Sveriges öfriga provinser, hvartill början skedde under Gu - *34 Den 32 Juli f. m. tafvernes regering, en liuldliet, som förvärfvare deni innevånarnes tacksamhet, och gjorde, att de méd stora uppoffringar oell tålamod uthärdade de olyckor, hvilka dessa Regeringars sednare misstag hvälfde öfver landet och isynnerhet öfver provinsen.
Man vågar hoppas, säger jag, alt nuvar.
Regering, upplyst och klok, skall finna, att upphjelpandet och ett klokt begagnande af en provins’ naturförmåner bidraga lill det helas bestånd; alt den besinnar att dessa provinser ej gifvit sig på eröfrarens nåd, utan, aldrig af Sverige intagna, blefvo genom Svenska fälttågen i Holstein och belägringen af Köpenhamn af moderlandet allrädda, och genom en offentlig act, Malmö recess, försäkrade om den nya Styrelsens huldhet och eli okränkt bibehållande af sina privilegier och rättigheter.
Regeringen verkligen hafva allvar med att gå dessa provinsers innevånares önskningar till mötes och uti Sölvitsborg inrätta ett gymnasium, vågar jag hoppas, att provinsernas egna innevånare skola göra alla uppoffringar för dess kommande tillstånd, som af dem kunna fordras; och skulle R.
St. bevilja den af mig föreslagna åtgärd, ”att hos K. M. i underd. anhålla örn delandet af Lunds biskopsstift i tvänne, och Sölfvesborg på en gång skulle blifva säte för biskop och gymnasium,’' finnes ännu en utväg för att komma denna inrättning till bestånd, densamma, som är följd vid Lunds academi, den att anslå de närbelägna landpastoraterna till prsebenden åt biskop och lectorer, hvilken utväg, sparsamt begagnad, ej torde vara att förakta.
Derjemte är den Lunds biskopsstol åtföljande lön af tvänne indelta professorslöner, Goo tunnor, Irenne landsförsamlingar och Helen* kungsgård med derunder lydande Östra Thorns by, så stor, att deu äfven skulle kunna delad vara tillräcklig för både cn biskop i Lund och en i Sölvitsborg ; helst om man följde den planen att frånskilja Östra Thorns hy, bestående af 1,848 tunni, den bördigaste jord, och som nu blott begagnas till hofveri till stamgården af några hundrade, och anslog denna by till academien, delade den i farmer, att behandlas och bortarrenderas på samma sättsom öfriga academie-hemman och praebenden, och lät båda biskoparna erhålla sin lön på samma sätt som Biskopen i Lund nu till en del har den, eller såsom academiens lärare, jemte det Biskopen i Lund fick behålla sjelfva Helen» kungsgård såsom boställe.
I förhoppning att Utsk. ville taga denna af mig framställda motion i öfvervägande, är jag öfverlygad att en klok Regering, såvidt det beror på densamma, ej skall åsidosätta någon del af sina undersåtares väl, och att provinsernas innevånare, hvad på dem kan bero, skola göra alla uppoffringar, som efter den ställning, hvaruti de sig 1111 befinna, äro möjliga.
Man må dock besinna, att isynnerhet den ena af dessa provinser efter Svenskarnes och Danska guerrilla-härarnas härjningar under Carl den XLs tid, då en stor del af innevånarne utflyttade til!
Danmark, ulskrifnin - Den 22 Juli f. ra. i35 garna och pesten i Carl den XII;s tid, då liela landsträckor Jågo öde, landtvärnssjukdomarna under Gustaf IV:s regering, och det olyckliga kriget under densamma, penningeoredorna och handelsförtrycket utan uppmuntran för fabrikationer eller ens för afsättning af provinsens producter och råämnen under de sista regeringarna, aldrig har kunnat upphinna sitt fordna välstånd.
Ty under
Danska tiden var den det mindre bördiga Seelands och Danska hufvudstadens korn- och victualiebod ; men den blef Svensk, — och Danskarne togo sina förnödenheter från det Danskblifna Holstein.
Sverige fortfor dock att till hufvudsladen taga sina förnödenheter från Finland , ehuru det blifvit Rysskt.
Enskiftesdelningen skulle kunnat komma denna provins alt ånyo uppblomstra, om den ej förfelat sitt ändamål derigenom, att ej mer än tiotusen (10,000) r:dr blefvo anslagna till hela provinsens ombyggnad.
Den skall dock alltid bibehålla hos innevånarne ett tacksamt minne, ty den var det enda hufvudsakligen allmänt gagneliga, som för provinsen blifvit gjordt sedan 1660, — eller på etthundraåttio år.
Jag anhåller*, att denna motion mätte blifva remitterad till Allm.
Besvärs- och Ekon.Utskottet. 2- Med nnledn. af sist återremitterade Stats- samt Allm.
N:is 6 & 7, afseende med elemenlar-läroverken och gymnasierna samband ägande ämnen; äfvensom med anledn. af nu på bordet hvilande betänk. rör:de undervisningen i allmänhet, samt på grund af de redan upptagna och återremitterade ärendena, angrde statsanslagen för tionde hufvudliteln eller undervisningsverken, gör jag följande motion: att R.
St. ville i underd. hos K.
M. anhålla, det Högstdensamme täcktes gå innevånarnes af Lunds stift, af provinserna Skåne och Blekinge, önskan till mötes genom inrättandet af det redan påtänkta och af behofvet än längre insedda och påkallade gymnasiet i S ö I f v i l s b o r g.
Jag anhåller att denna min motion måtte blifva remitterad till Allm.