Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Är och dag som förr ssrfwit stär. Lx krolocolio L. 6.
Herr Grcfwen och Landt» Marskalken anmälte, att med dctza handlingar äfwen följde ett yttrande af Friherre Wetterstedt, Lric, men hwilket, emedan det redan länge warit tryckt Herr Landt«Marskalken trodde ej behöfwa uppläsas nu, dä deraf endast tids-utdrägt följde.
Hant 892 Den 2Z September.
Hanö Excellence Herr Grefwe Au ut K förklarade sig hafwa welat görs samma erindran.
Ridderstapet och Adela hördes härtil samtycka.
Utlätande angäende grunderne för Bewillningen» ingifwit till Riksens Högloft.
Ständers Bewillniugs«Utskott ben 7 Juni! iZog.
Sedan Rikets behof, nu fordrar en wida större Mwillning än nägonsin tilförene, lärer wara högst angelägit, sä framt den med säkerhet och rättwisa stall kunna utgä, att i möjligaste mätto söka lämpa fördel' ningen efter hwar och en Medborgares mer eller mindre fbrmäga att den utgöra och att i synnerhet de fattige icke öfwer stäligheten belastas.
Wäsenteliga förmon af SamhällS-inrättnkngen» kestär ju uti beskydd och säkerhet för lif och egendom, hwaraf synes följa, att sammanstottet till Statens underhällande, förnämligast bör upbringaS genom Bewill»ing: 1:0 Af Personer och 2eo för innehafwande Egendomar, förmögenhet
,ch inkomster hwilket synes böra utgöra hufwud-titlarrre för de nya Bewillnings-Afgiftcrne, deruti ocksä torde kunna intagas hwad hitintils för öfwerflöd och under andre benämningar, säsom Lön» och BetalningSAfgift, Slottshjelp och 4 bres-afgift utgätt, men endast - Den 2Z September.
893 dast tjent att göra redogörelsen widlyfkig och inwecklad och den skattskyldig! twifwelaktig om dedltkringenS riktighet.
Medes först den personela Askesten/ sä ehuru den ena människans lif i sig sjelft är lika sä dyrbart som den andras, bör ändä icke en lika afgift läggas pä
Dagakarlen som pä en af de högre Medborgare-Clatzerne.
Den förra som uti sin stillhet genom sin flit och sikt arbete fbrtjenar en tarflig föda, är sällan blottstäld för nägons afund och förolämpande, dä deremot den sednare uti sin högre krets, eller med sin ärfda eller förwärda förmögenhet, är merendels mycket mera i behof af Regeringens beskydd och äfwen förtärer mänga utländska öfwerflöds-waror, som den förr» hivarken kanner eller kan förskaffa sig.
Jag fär derföre hemställa och förcstä, om icke tvid den Personela afgiftcns bestämmelse, samma gradation mä följas för Ridderskapct och Adeln, Präste, och Borgare-Ständen samt andra SländS - Personer, som uti första och fjerde Artiklarne i i8oo ärS Bewillning upräknaS, jemte tilläggning af Slottshjelpen, Lönoch Betalnings - samt 4 töres-afgiftcn och MedicinalFondcn.
Äfwenledcs torde en förhöjning pä Personela klfgiften af högst 20 procent, ! anseende till Rikets närwarande behof kunna äga rum, men högre lärer dessa afgifter icke skäligen kunna bringas, emedan de redan äro i BewillningS - Förordningen gansta högt upsatte.
För AdelnS- Präste- och Borgare - Ständens samt Ständspersoners hemmawarande mantalsstrefne
Söner och Döttrar, som hitintils icke warit till sädan afgift upfbrde, kunde en Personel Bewillning till dubbelt - 894 Den 2Z September. bekk belopp, emot hwad här nedanföre af Allmogens Söner och Döttrar är sörestagit, kunna fastställas.
Men för deras Betjente och Tjenstefolk erlägges lika med hwad 8 §- i förra Bewillnings-Förorduingen innes häller, utan annan förhöjning än att Tobaks? afgiften beräknas pä alla Manspersoner.
För Hemmans - Ägare af Allmogen, och JordTorpare med 2:ne Tunnors utsäde och derukbfwer, hemställes om icke den uti i Art. c) Z för Husbönder utsatte afgift till 21 still. 4 rist. kunde fortfara med m lrka förhöjning af 20 procent, samt akt dertill mä läggas afgiften för snus och röktobak 4 still., hwilkcn ' ll förekommande e) mindre af underslef än oro och äfw-.atpr af Maliska tilltal och Tings-förningar, i händelse af försummad anteckning, torde af alla dock utan förhöjning kunna utgöras, pä lika sätt som med de öfrige Ständen härutinnan förhälles.
För Allmogens och Jord - Torpares mantalsskrefne Söner, Mägar, Drängar.
Döttrar, Sonhustrur och Pigor, som tjena hemma hoS Allmogen, torde den förra Personcla afgiften 16 still, af hwar Mansperson, och 8 still, för hwar Qwinsperson, kunna utan förhöjning bibehällas; men deremot synes den Person la afgift, som iZoo ärs Bcwillning päjbrer arbetare af Allmogen som ej hafwa ärstjcnst eller Jordbruk till 2:ne Tunnors utsäde, samt förswarsfolk i Städene, wara nog dryg och tryckande för dessa merendels fattiga personer, och derföre wägar jag för min del hem, ställa, vm icke den mä nedsättas i likhet med hwad för Allmogens Söner och Sonhustrur är föreslagit, dock att uppä de stäk nyss förut äro uprepade, asaifkcn för Rök - och Snus-Tobak, sä för Allmogens Söner och Mägar som sistnämnde Manspersoner mä allmänt dock utan Den 25 September.
W5 «kan förhöjning utgä, och icke pä anteckning skifwa beroende.
Beträffande Gerningsmän och Handtwcrkare pä Landet, sä torde de, dock utan förhöjning, men med tillägg af Tobaks-afgiften, kunna käla hwad i denna y K hem är päfördt, och äfwen sä kringfarande SkälWästgötar, Hästprånglare, samt Glas-, Smides - och Poreellains - förare.
Lyckligast wore likwäl om dessa sistnämnde kunde aldeles afffaffas.
Dä Ägarne till Manufaktur - wcrk> hafwa rättighet att i hwilka Släder de behaga och äfwen pä Landet, hälla försäljningS-upplag för stna tillverkningar, sä företer sig .val grun da dt skäl, alt kunna försvara sädane Laad o.p
Rike kringstrpkande försäljnings-män, som dernrrder til ' yud - menigheten sä mycken olägenhet och gauffe, ofra störa allmän säkerhet.
Man finner ofta, akt emot uppköp wid nägot Bruk af tvaror till 20 Rrdrs warde, sädane personer crhällik kil, ständ, akt med hustru och barn, hela äret swäfwa Landet omkring.
Om man vcksä beräknar att wid försäljningen loo procent kunde winnås, sä inser ändä hwar och en omöjligheten för ett hushäll af man, hustru och flere barn, att med 22 R:dr kunna bärga sig äret öfwer, och mäste derföre del öfriga tilsättas af dem hos hwilka de under sitt kringstrpkande truga sig inn, hwit» ket i synnerhet ffcr hos Allmogen och hälst uti enstaka Gärdar och mindre Byar.
Det stär we"kcl?gen icke att beffrffwa huru mänga olägenheter d"ssa versoncr tilffynba Allmogen under deras knngstrsfwande, äfwen som stölder, wäldsamheter och bedrägerier af dem esit som oftast begäs, altsammans oändeligen mycket öfwmräffande dm förmo» Elas - 896
Den 25 September.
Elak - och Porcellains - Bruksägare genom deras warsförsäljning kan tillflyta.
Ntminstone borde hwa-je
Bruk icke fä antaga och betjena sig af flere än l högst 2:ne försäljnings-män, och äfwcrstäthällare och LandshöfdiN' gar wara förbudit, att för nägre flere Pa§ till kring» resande meddela.
Men ehuru detta ämne icke hörer till BcwikknkngS - Utskottets befattning, har jag likwäl, wid fräsan om beha personers beskattning, trott mig böra meddela denna uplySning.
Utom de nu upräknabe Personela Bcwillningerr underkastade personer; torde ännu mänga finnas, men hwilka wid förordningens utarbetande kunna nämnas och intagas.
Beträffande dernäst Bcwillningens fastställande för innchafwande Egendomar och förmögenhet, sä ehuru det icke är möjligt att för denna Beskattning uppfinna grunder, som med bibehållande af mathematisk wihhet kunna wcrkställas, sä bör man tvär ändä icke wika ifrän den, i alla tider och i alla länder, samt af sjclfwa rättwisan, erkända hufwudregeln, att den som i samhället äger större förmögenhet, bör wara owilkorligen skyldig och är äfwcn i tilfälle, att till Regeringen, som skyddar honom wid rolig besittning deraf) gifwa mera, än den som äger mindre.
Om detta fär utgöra föremälet för denna stagbeskattning, sä ankommer pä BcwillningS--Utskottets omtanka och bemödande, att till förmögenhetens utrönande, upgifwa reglor som sä nära i mensklig förmäga stör, kunna framställa densamma.
De» Den 25 September. 897 Deri bestär af 2:ne stag, den kända och den Okända.
Dea förra utgörande fasta Egendomar af alla stag, kan icke döljas, ulan ligger öppen för allas ögon; men dcrwid möter mycken swärighct, ast efter cnahandg principer kunna fä deras werkliga wärdén be» stämda.
Hade alla Landtegendomen ägor och förmonek som swaradc emot Mantalsberäkningcn, sä worc deras wärdering lätt, och kunde af BewillningS-Utstoktct pros scctcras, pä lika sätt som hitintils stedt med Äbo-afgifterna; men dä stilla a ben Hemmanen emellan är sä stor, att det ena till ägor och afkastning är mängfaldi» ga gängcr bättre än det andra, hwilkct af de wid Landtmäteri-Contoiret besintcligc domfästc Chartor och ägobestrifningar symt bifogade exempel kestyrkes, fä mäste man wäl wara omtänkt pä sakrare utwägar att ut» röna Egendomarncs sannstyldiga wärdén.
SLdant kan omöjligen ste utan en locale upstattning, sädan som ben är lZoo i anseende till realisation af Riksens Slän» ber bestöts och öfwergick landet.
Deremot kan inwän» bas, att wid denna upstattning olika g>unker blefwo följde, ej allenast
Länen emellan, utan äswen inopl bem, och att sädant äfwcn hädanefter kan wara akk ' befara; men utom det att man genom den erfarenhet dä wans, är i til,ständ att närmare förestrifwa wista grunder som säkrare leda lill ändamälet, sä lärer hwar uplpst niedgifwa, att ehuru i detta äfwcn sä litet som i andra mcnstliga företag, en absolut fullkomlighet kan winnås, bör man ändä söka komma sanning och billighet sä nära som möjligt är.
Jemte fasta Egen, domar och lägenheter pä landet, böra pä lika sätt HuS och Ägor i städernc, Bruk, Fabriqucr, och andra in» rättningar, eller med ett ord, allt hwad utgör fasta Postesstoner i Riket, af hwad namn och beskaffenhet de Tredje Band.
N:c> 115, 116. wa» 893 Den 2g September. wara mä och öfverstiga ioc> R:drs wärde, wara upskattning eller värdering underkastade, hwarwid örtens försäljningspriser och jemnfbrelse
Egendomar emellan kunna tjena till hjelpreda.
Beträffande widare ben okända förmögenheten, bestående i fordringar, actier och contanta penningar, sä är den ännu swärare att ätkomma.
Oe fordringar som äro intccknade, kunna dels fastighets-ägarne sjelf«e, sä framt de ästunda afdrag pä wärderings-summan dels domstolarne upgifwa, och hivad acticrne angär, den blifvande förmögenhets-afgiftcn lika som tilförene, wid utdelningen innehällas och redogöras, men contanta penningar»! tillika med de län som utan inteckning äro ineddclte, kunna lättare döliaS.
Med dem lärer man icke kunna komma närmare, än att anmana Längifwarne om redlig upgift, men för ingen del införa edgängar.
Efter Svenska Lagen äga tvenne wittncns edeliga utsago full bcwisningskraft.
Oä sä mpcken wigt derä ligger, bör man wara pä det högsta sorgfällig hos menigheten inplanta och bibehälla wbrbnad och agtning för Eden, hwartil fordras att edgängar sparsamt nyttjas, och man har dessutom skälig anledning förmoda, att den som kan undandraga sig att efter räd och lägenhet bistä ett nödstält Fädernesland, skulle äfwen kunna glömma Edens dyra förbindelse., Sedan pä föregäende sätt, fbrmögcnhets-su niman för hela Riket blifvit utrönt, och beloppet af personliga Bewillningen äfwen calculerat, tillika med hvad här nedanföre förcfläS för Cmbctsmän och andra som ej hafva fast egendom, kunde Riksens Ständer stadga och fastställa huru stor- förmögenhets-procent borde erläggas för att upnä den summa Riket oumgängcligcn dehöfwer, hvilken efter de förrättade upskattningarne, för Den 25 September. 899 för be päföljande fem ären eller till nästa Riksdag kunde utgä och upbäras.
Ehuru under Riksens Ständers sammanvaro benna gäng, de nya uppstatlningarne icke hinna werk, ställas; sä gifwa likwäl i8oo ärs upstattuings-länader tilräcklig hjelpreda och uplysning för procentens fastställande denna åsäng, sä akt Bcwillningen ändä k n gifwas den stadga och säkerhet som wcderbbr och icke pä en blott stump blifwa beroende.
När Riket är pä alla sidor omgifwit af sien» der, och fräga är om icke mindre, än huruwida Swen, sika Folket skall kunna bibehålla sitt bcständ och sin sjelfständighet, eller underkastas främmande ok och Bcstatkningslagar» sä bör man wäl agta sig att ställa Bcwillningen, af hwilken förswars-werket stall taga sikt beständ och sin styrka, pä suppositioner och immaginaira upgifter.
I ett ämne af denna wigt, där Fäderneslandets wälfärd är i fräga, mäste alla steg som tagas wara säkra, wäl dfwcrlagda och beräknade sä att be aldeles icke förfela sitt ändamäl.
Det torde wara smärt att finna gällande stäk, hwarföre man stall gä ifrän fasta Egendomarnes upi» skattning, och i stället söka grund för Bcwillningen ut! hwars och ens enstilta omständigheter och sä kallade ärliga behällning.
Egcndomarne äro ju synliga och uppenbara och kunna icke fördöljas, hwarcmot inkpmstm hufwudsakeligcn beror af hwars och ens sätt att stöt» sin Egendom och göra sig densamma lönande.
Landtmans behällna inkomst beror de§utom as ärswäxten som det ena äret är god och det andra gans sta klen: af priserna pä Spanntäln och andra Landtbruket - 900 Den 2Z September. brukets producter också, mycket föränderliga och äfven deraf, om ägarn sköter sjelf sin Egendom, eller genom Legofolk, med mycket mera som för lika Egendomar ger mycket olika utslag.
Köpmannens inkomst och behöllning äter beror af mer och mindre framgäng pä hans Handels - företag, waru-afsättning, utrikes handclsrr, lationcr, sjöfartens säkerhet och flere händelser som icke kunna förutses, mindre calculcras.
Pä lika sätt är äfwen förhällandet med alla andra näringsidkare, hwitkas behällna winst beror af rudimatericns inköp, afsätt» ningen och mer eller mindre dprlcgda dagsverken med mera dylikt, som lägger dem hinder i wägen att rätt weta hwad de med säkerhet kunna räkna pä.
Skulle man ocksä tvinga dem att upgifwa alt sädant, bör man vänta, att de icke räknade sig till skada, utan Ott Kronan fick det minsta som möjligt är.
Att äter igen pälägga Taxcringsmänncn pä Ed och Samvete bestämma hwarS och ens behällna inkomst, dä ben beror af tusendetalS okända omständigheter som de omöjligen kunna reda och utransaka, wore att tvinga dem leka med Eden, och jag will fräga om nägon hederlig och om sitt samwctslugn ömsint man, skulle wilja äta, ga sig ett Mande, ber han icke enS för sin gissning, mindre för dess edeliga pröfning, hade ben aldraminsta grund att bygga pä?
Ibland de flere betänkligheter betta projcck innehäller, bör äfwen anmärkas att Kronan blcfwe blottstäld för alla de förluster som genom sig yppande Egenboms-Cessioncr kunde upkvmma, i stället att om afgiftrn ätföljdc Egendomen, den altid utgick, chwem ock deraf wore innehafware:
Att ocksä genom dödsfall och arfSdelningar mänga ändringar wore att befara, som gjorde debiteringen och redogörelsen skär, inwecklad och nästan omöjlig.
Om till exempel en man med 20,000 .
R:drs Den 25 September. 901.
M:dr§ samlad inkomst aflider, och lemnar efter sig fem arfwingar som säledcs fä 4000 R:drs inkomst hvardera, sä betala be efter ben uprättadc tariffen 2 procent eller Fo R:d, tilsammans 40-2 R:k> i stället för IOOO R:d som Kronan fört arfsdelningcn hade af denna Egendom, äfwcnsom den händelsen ofta skulle kunna inträffa, att en eller flere af Mfvingarnc hade för. ut sä stor skuld, att hela arfwct dertill medtogs och att filjaktcligcn ingen inkomst blef qvar, för hwilken beskattning kunde gifwas.
Det som ändä aldramcst talar emot detta BeIvillningS-projcct och gör det i högsta mätko wädcligt för Konungen och Riket, är att det supponerade antalet contribucrande och i synnerhet förmögne, är mycket högt tiltagit, och aldeles icke bygdt pä den säkra kännedom om JnbyggarncS tilständ och förmögenhet i Rikels särffildta landsorter, som till grund för Beskattningen, särdeles i nuwarande tider erfordras.
För min del ser jag intet skäl till ben nyheten emot hwad tilfdrcne warit manligt, att till förökande af be skattskyldigas antal, pälägga gifta hustrur en witz efter mannens omständigheter afpassa!) afgift.
Hvarföre kan man intet föra alt pä mannen hvarigenom ben härdheten undwikes att af Enkan efter en Tjensteman, som dör under de första mänadernc i äret, och med samma män-ad förlorar lönen, som kan hända warit deras enda understöd, utprässa Bevillning, den hon i sin fattigdom förmodeligcn ej annorlunda än med be« grafningshjclpcn kunde gälda, hvilket härda öde jämväl kan träffa mänga andra Enkor, som genom Männens fränfälle, sakna sin och sina barns bergning.
Skall vcksä Enkan alt framgent, ehuru fattig hon är, med afgiften belastas?
eller den sedermera uti räkenskaper» e fä afskrifva-?
902 Den 2Z September.
Pä en tid dä sä wänga Manspersoner, oaktadt inkomst och förmögenhet akt försörja hustrur och barn, afhälla sig ifrän gjstermäl, wore det icke försigtigt, med högre Bewillnmgs-asgjftcr belasta gifte Makar, som genom det de upkylla en af Försynens mest wälgörande S istelser, fä widkännas förökade behof och tils Statens tjenst framskaffa, dana och upfostra nyttiga medlemmar, bwarföre de snarare förtjena allmän erkänsla än att med större Bcwillning pligtfällas.
Af det päräknade antalet rika och förmögna, äger ocksä oändeligen mycken afprutning rum, särdeles dä de jjelfwe skola upgifwa sina behällna inkomster, och i närwarande ställning ingen ting synnerligt af de fleste Bruksägare wore att förwänta.
Emedlertid ädagaläager betta prvjcek uti hela sin upställning, en särdeles skonsamhet emot de rika.
Är det billigt, och rättwist, art ben svan har Egendom af govo R:dS säker ärlig behällning, och kanske knappast upgifwit hälften, skall slippa med allenast procent, dä i följe af i8so ärs Bewillning en indelt Löntagare, som mäste upoffra hela sin tid för Konungens och Rikets tjenst, skall för en lön af nägot öfwer 2500 Ridr, hwaraf ingen skilling kan döljas, betala s procent eller aldeles lika procent med den som äger 20,000 R;d. i behällcn ärlig inkomst.
Wore ocksä en sädan Beskattnings! rg billigr hwarigenom en rik och förmögen man med stora inkomster af Bruk, Landtegendomar eller widkyftig Handel, skulle slippa ull afgift för sina hus i Städerne af flere tunnor Gulds wärde, blott för det han, dels att bo rymligt och yppigt, dels att undgä beswär af hyresfolk, icke will eller behöfwer deraf söka sig nägon inkomst, men att deremot en husägare utan annan tikgäng än den dan genom hyror skall winna och derföre nödgaS inskränka sig sjelf genom ganska fä rum, mäste för denna sin inkomst erlägga beskattning.
Den 2Z September» 90A
Denna obillighet sä wäl svin all annan ojämnhet undwikcs om man dircctc häller sig till Egcndomarne, och ställer Bcwillningcn sä, att den som har mera deraf, och i samma mon behöfwcr tillita Regeringens beskyddande hand, ocksä till deh underhäll fär betala mera, än ben som äger mindre.
Dä har man vpfylt hwad billigheten kräfwcr, och äfwen kswerkygadk en uplyst allmänhet att Riksens Ständer icke pä höft och med otilbörlig skonsamhet mot de rika, utan med räitwisa och ömt afseende pä den fattiga, utöfwa sin beskattningsrätt.
Att i stället inswcpa sig i det mörker och den widlyftighct hwarmcd undersökningen och calculen öfwer hwars och ens behällna inkomst är förknippad, och den osäkerhet, som genom deruti sig yppande förändringar skulle upkomma, worc att gä ifrän rn korrt till mälct ledande öppen wäg, och i stället taga en läng obanad och med tusendctals hinder upfylld stig, der mau äfwentyrar att aldrig komma fram.
Beträffande widare Bcwillning ^af Löner, -Handelsrörelse, Näringar och Inrättningar, sä hcmställcs: 1:0
Om icke Cmbets - och Tjenstcmäns Lbnebewillning mä bibehällas i enlighet med 18OO är- Bewillning ehuru dryg och tryckande den är, och deras »vilkor ömmande tvid Nllwarande upstegradc priser pä als la nödwändighcts bchos 2:0
För handelsrörelse och näringar !
Städerne synes ci eller en sä dryg Bcwillning, som ben nuwawarande, böra erläggas, sedan fasta Egcndomarne derstädes lika med dem pä landet, blifwa upskattade och procent deraf utgjord; och derföre hemställes om icke den till hälften kunde nedsättas, och detta äfwen sträcka - 904 Den 2Z September, , kas kill alfa dem som äro lil; Städerne tilt Bcwillning upförde, Z:o Beträffande äler Hemmani-ägare af Ali, mogen och andra pä landet, sä bör all Äbo - och Hem» mans-afgift uphöra, och under den procent innefattas, som utaf Hemmanens upffattade wärdén skall utgä, Härifrän kikwäl undantagit den delen af Bewillningcn för Rusttjenst - markerne, som skall ersätta befrielsen jfrän Adels-rustningens utgörande jn natura, och hwit» ken dcrfö.r sä länge denna befrielse räcker icke kan upi höra.
I fräga om Arbetsfolk i Städer och pä Lan, tet som icke hafna Jordbruk eller äro i tjenst, utan arbeta för dagspenning, sä skulle det icke wara obilligt om de säsom en gärd till
Regeringen för det beskydd de äga att ostörde fä sig sill nytta anwända deras arbets» förmäga, crlade wärdct efter ortens markegängs-taxa, för ett eller 2rne dagswerken, som dä zoo arbetsdagar räknas pä äret", icke blefwe mycket betungande.
En lika afgift borde äfwcn i fredstider indck, te Ryttare och Soldater kunna utgöra, hwilka af sina Rust- och Rsthällare njuta hemkall och andra betydliga förmäner, och äga dessutom tilfälle att utom nägra »veckor som de tillbringa pä möten, hela den öfriga tiden af äret genom arbete öka deras förtjenst, sä att denna afgift blefwe ocksä dem obetydlig, men öktc täm, mcligen de allmänna intraderne.
^ För Inhyseshjon, born dels icke äro arbetsföre, dels hafwa mänga smä barn att framföda, bör ingen afgift äga rum, och säledcs ej eller den, som af Chri» stelig barmhertighet dem hyser, för betalningen deraf iva - Den 2Z September. gvZ wara blottstäld, hwarom lik.-väl tils förcksmmande af underslef, cn mera drtaillerad föreskrift i Förordningen bör meddelas.
Afgiftcrne för aila öfriga personer som uki 2:bra Artikelns 6 T äkv uppräknade, behhfwa ocksä en närmare granstning och nogarc bestämmelse, dels ock att för somliga minstas, hwaribland Mölnare torde kunna räknas, och derföre lämnas denna jämkning till Förordningens stutcliga handläggning.
'4:0 Ibland de önnäligaste frägor frid Beståttningswerkct är den som angär Bruk och Bergwerk, uti 7 F af andra Artikeln intagen.
Bcrgshandtcringen har ej allenast cn stor inflytelse pä Handelswägen, utan ock, säsom Landtmannens förnämsta afnämare ett sä nära sammanhang med Rikets Åkerbruk och Landtstötsel, att detza häda buflvudnär.ingar med hwarandra dela uppkomst och förfall.
Oen stada kriget och cn instränkt utrikes handel förorsakat Bergsrörelsen är oberäknelig, och Näringsidkarncs klagan deröfwer, härrörer icke ifrän vtälighet, utan grundar sig pä uppenbara i alla RiketS Jernwägen- synliga werklighcter.
Icke ligger Näringsidkarens rikedom uti sjclfwa warumängden allena , utan i den penningesumma han genom försäljningen kan erhälla hwarigenom ocksä näringen stall widare dsifwaS vch fortsättas.
Jag för min del anser, k detta kinkiga ämne, att sedan Bruksägares och Bergsmäns hemman och tillhörighcter i Jord och Ägor blifwa uppskattade och procent derföre utgjord, och Medes icke mera än Privilegierne äkerstä, de icke i annan män med afgift böra 906
Den 2Z September. böra beläggas, än som smakar emot ben mer eller mindre winst idkarnc tillffyndas.
Den beror cj allenast af en snar iffsättning utan ock pä Jcrnprjsernr.
Är detta ester önffan ^ sä kunna de mera understödja Riket, men i ett motsatt förhällande wore det bädc orättwist och för Rikets allmänna bästa skadcligt, att öfwer höfman belasta dem.
För att härutinnan träffa bet som man kallar Lagom, fär jag föreflä, om icke cn Tariff kunde uprältas, huru mpcket wid föränderliga Jcrnpriscr borde för sjelfwa smidet i Bcwillning erläggas, sä ställd och grundad, att dä priserne äro sä läga att ägaren sjelf icke har nägon winst, harr dä mä njuta lindring , men att afgifterne
Hkas efter som försäljningen tilltager och blifwcr förmonligare, härwid likwäl de Bruk särskildt ansedda , hwilkas Jern ' i anseende till sin synnerliga godhet alltid säljcs och rväl betalas.