Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nitet fäkt förblinda swensta folket, hwars wäl och säkerhet hade förtjent atr ocksä komma i beiraktandei.
Och stuketigen ren af vtffotlöt yttrade tankan, att Man bör förekomma mtstlroende hoS swenfta folket - till ben anda lotti lever best'epresetttctliter, är lämpad till förcwarande ämne, sa märkwärdig, art den icke bör undfalla granskarens upmät samher, att icke säga tnänui^vwäiinens hela bestörtning, Med andra ord skulle liickottet lika sä wäl kunnat säga! ali dä
Man en gäng mifikagit stg, böe
Män fastän derom öfwerlygäö, lättgk ifrätt att söka rättelse
Uti en felaktig författning- taga denna willfarelse till grund för att deruti beständigt fortfaraDlistrag ärs Möjelige, och betraktade säsöm frän Menstkliga handlingar oskiljaktiga, oftast föklätlige, mett att efter bättre och säkrare öfwerlhgelft, ändä Wilja förswaka gjorda Misttag, katt icke liNvrigatS bedöMas, ätt säsom en öfwrkdrifwen egenkärlek.
Den tattkatt höS swettstka folker, alt dest representant ter förändra hwaö
Ve finna wara felaktigt, är säkert föröelaktigate än den- ätt be förfwarä och als tzrig wilja tälta stna en gäng gjorda Misttäg.
Hwatz jag n« haft äran yttra, bewisar, gtt jag icke Den 28 Masi. kan antaga de grunder hwarpä Ulsikottet lipisiorj sin tillstyrkan om e» o:nffränkt panncrymds begagnande.
De af Utskottets beredning förcsiagne hufwudgrnnder för en ny bränwinsbränningo författning, synes mig mer lämpad efter den sa allmänt yktrade KNsikan, alt fä bränwinv riilwerkningcrr förändrad till hwad den förr warir: en laridtmarnm rörelse, drifwen i allmänhet endast till husbehof»
I den förhoppning art Ulstottek wid afgilwande af ett nytt betänkande hära mätte göra mera afseende, är min ödmjuka anhalla» gir det nn afgisne mätte återremitteras.
Arr kereLvvetofs öeloratla, Larl an förde slkrifteligcn lill protccoilek följande: Walborne Herr Landt-Marfkalk!
Höglofltge Ridderj^aprk och Adelnl Höglofl.
Riddrrsärapek och Adelns öswerwagande fär jag härmed ödmjukeligen underställa min öfwertygekfe, arr all stadsjord primitivt blifwit donerad endast i den afsigt, att densamma sikulle arrrvändas lil! sa kallade planlager, nemligen af jordfrngker, lin, hampa rc., ruan rättighet för stadsmannen aic blanda sig i landrmanna näringar, Hwilket nu siker, dä stadömanncn anwander nästarr ali berörde jord lill production af säd.
Öfwer detta städerncö inträng i landrmatiiiens rörelser, har Han man att ligga under kcxmansoket, och air ej fä ihärdigt yrka helgden af privilegier, som köpmannen sällan eller aldrig klagat.
Del medgifwcv ock. alt druna stadsjord wid de flästa städer warit otillräcklig att förhasta inwänarne ail den för dergs hushall nödiga säd. 2l - Ten 28 Maji.
341 tersioden, sä nial sein a l den säd. hwarmed de drifwa handel har således upköprs af landtmanncn s och der är naturligt, ali dertill tagus hans bästa och ej hans samsta foanncmöl.
I kraga vin landers och städernas rättighet till bränwinS brännande. föijer al hwad nn är sagt, «tt dä man rökl wal mer, der landunannen an. wänder kill bränwin stn sämre eller ja kallade stödsäd, bränna städerne aliid up den stridaste och bästa sadén, emedan lill deras widr ursträekra brän. winsbränning deras egen sädespioducston pä lang: när icke förstår.
Följden vä tillgängen lill bröd födan i riker inser dä hwar och en, och ar eli talande skäl dertill arr städerne borde intet sä bränna.
Att bränwinspaunorue inskränkas lil! eit wist kanneral för landrmannens husbehofsbränning , men kan urstraekas rist oändellgher för stadsminncn, dä han sär hafwa sä stor panna han nägonstn will, endast han har err wihr proporiionsradt qvantum spannemä! i si» bod, är en himmelsskriande vräkta wisa, i:o bör den som producerar spannemälcn ej hafwa lrka stor, uran större rätt tils test förädlande än den som koper henne. 2:0
Är förbindelsen för stadsmannen eller köpmannen alt hälla err wist qvantum spannemäl tillhands, i man af hans pan» nerymd, ett charteqne, ly man wet huru med con. trollen af sädane saker rillgärr och förmsdeligen hädanefter st°a!l tillgå.
Hivad de as Oeconomi» - Utskottet förestagne strafflagar widkommcr, är min öfwerlygelse följande: 1:0 arr befar ningen dermed ej tillkommer ert Oeconvmiä-Ulskotl, arr om den skulle röra nägot Ut. 34?
Deft ?8 Mji.
IltMk, det mors sag-Utikotter; men att den rf heller hör dit, uran till Avnnnaen, som äger käk» rlgheteg art ntkänka, urföra och bevaka atla alle manna polieelagar i sikt rike. 2?o Ärc> dessa straff, lagar ej werkstästhgra, uran att göra öfwerastr den ena medborgaren rist en spion och fiscal pa den an?
dra, till fiende och yelarenr, Növwändiqheren af noggran upsigt nekas ej, Men den hör ffe gf wcderbörltgr tillförordnade personer, ej qs broder pa broder, granne ra granne, dräng pa husbonde, g:o Skola twifwelsutqn sädane lagar, och jemiväl blott ett sqdani betänkan?
de, göra ost rist ämnen för ärlöje och förakt för andra ngkioner, och äfryen en dag för wara efter, kommande, Dg dr fq läsa sädane laapryjeercr, stkolg de jn tänka hmad är detta för en nations Hvad hay ben för embersmän bade i miliraire, erpil och andelig mäg, dq de mäste wara till hen grad nedsänkta i drvckenfkaps last, att de behöfva wid straff af penningebörcr, eatzation och lä widare hallas derifrån? jaq lägger till: ffola wi ej föilora ost agrning för hvarandra?
skola wi ej rodna arr . mäta hvarandra? ögon? jag rwiffgr pä arrén mer förnedrande allmän lag gifwjrs bland werkeligen degenererade och siafwijkq nationer; hur kan den dä proponera? bland oss? och bland oss sjelfva skola dä wi» fria, »plysta och högsinnad? medborga, k- npstä och säga: gif oss den, För öfiigt förestår jag ödmjukeligen, qtt det Mätte till Kongl, Maj:r i underdånighet fulleligen siwerlemims, att efter Egen hög pröfning och an» led - Den -r Maji- S4Z ledningar af miHwäxk, spannemälsbrist m. m., inställa eller tillära bränrvinsbrLaning i riket.
Hist torde jag sä proponera att NlfkortetS betänkande mätte till hela fin widd förkasta- och ett nytt utarbetas. Zriherre Stjern cron g., vavrä, upläste till protokollet följande dictamen r Beswärs, och Oersnoi„iä,l.llfVottet, har, uri ffrr betänkande ongäende indränkandet at branwjnS bränningen, synts wilja sälja den principen, alt söka hämma de grufiiga följderne as bränwineis öfwexdrifna njutande niera gcn^n ffärpade polic» författningar än genom en förminskad tillwerkning af pennq begärliga dryck.
Utskottet äbcropar sig i synnerhet derpä, att den i / 8 ro är6 författning stadgade näringsfrihet i motsatt fall skulle trädas för nära; lärom oh derföre granska »ned hwad billighet denna frihet bliftvik förunnad ät spannemäleno förädlande till bränwin.
Bränwinels skadeliga werkan inom fäderneslandet, sä wäl i moralist som physiskt afseende, är genom en bedröflig erfarenhet altförwäl besannad för att af mig behöfn-a anmärkas! äfwen f^ stor sanning är de» att fpannemälsprisernas förhöj, ning och i följd deraf ökade arbetslöner, samr en utomorventcfig stegring i alla wanrprisec, älwen pä inhemska produkter, nästan endast bör lillskriftvaS den öfwerdrifna bränwinstillwerkningen.
Den har medwerka» till försämrandet af landets mynt, derigenom, att ben gjort so större import af utländsk spannemal nöhivändig.
Den fkadeligg werkan bränwinetö jemna bruk h«r pä folkökningen är allmänt erkänd.
Den» Z44 Den -8 Maji.
Denna öfwerdrifna tillökning undcrgräswer således lrenne de starkaste pelare kill fädcrneölandeiSwälstäud, nemligen folkökningen, nn-nlets godhet, och stnteligcn ett ste förnödenheter ^ill lifsuppehället.
Förblandom da ej längre med andra nytliga näringar en tillwerkuiug sein sörbylcr brödfödan till ett säkert wgrande gift för wgrande och kommande rider.
Om lckwll sedan ett stenlim, bränminstillwerkninaen bli-wit ett nödwändkgc behof i aftcende pä de fördelar sm den nllffyndgr boffapsskötseln. sä nphör likwäl behottvct as större pannor än 90 kannors och derunder eller husbehofsbränning i samma ögonblick man >j mera anser den för en näring; och derigenom lindan,ödi s öftven den olägenheten, (hnnlkel hit ilis ong inträffa;) att regeringens förbud ko,nm,k för sent för au förekomma hungersnöd och dyr tid.
T,!ln> rkning med större pannor äro i samma man skadeligare för del allmänna, jn större qvannilst säd de kunna förbruka pä tonare lid.
Fördelarne af e» förökad tillgäng för siatseaSsan genom den af Iftffottet föresiagne lax ring as pauncrymden sou» öfwersiiger 90, kannor, tror jag ingalunda ösmettvaga de olyckliga följderna af en lättare tillgång pä denna sä stadeliga mara.
Jag anhal er således om aterremist af 11,skottets betänkande! och wägar jag hoppas att Ulffottct n?id Utarbetande af ett nytt, icke mera mätte göra afseende pä den aberopade näringsfriheten, Ulan häldre laga till rättesnöre de» allmänt för god an - Den 28 K7aji - 345 antagna principen i lagstiftningen, ark söka förekomma förbrytelser mera genom undanrödjandet af frestelse och tillfälle an genom stränga strafflagar, friherre Llael von lckollstem, Lorfits UuckviZ: Wid 1809 ärs Riksdag, dg denna nnwarande bränwins bränneri inrättning bewiljadcs, yttrade jag mig salunda, att jag anfäg bränwiliet för etk nöd,vändigt ondt som icke kunde aldeles afffaffas, mea borde inffränkas sä mycket mö,ligt wore, samt att näst krig, pest och hungersnöd, det more det största onda som kunde drabba ett land, när det mistbrukadcs. Jag will således icke widare utlaka mig i ett ämne hwarom redan sä mycket är sagt.
Döt är endast en anmärkning jag har att göra i anledning af de discourser har förefallit; det äc med oro jag märker, att det tyckes blifwa ett carackcristiskl drag af ost att lägga sten pä börda pä den som rakat misthaga, da Deremot man ej kan betyga »vördnad nog för den som är i faveuren.
Utskottet har intagit stg, och derigenom ädragit stg critiqac; men den har bliswa gjord sä sträng, ail den öswerjkrider gransen för det ti lätliga.
Wi stro ost skyldige inbördes agtning, och det ännu . 'mera, dä ledamöter af de andra staude» äiwen finnas i Utskottet, hwilka kunna finna det förolämpande för sig.
Oenighet och osämja b.if.va följder häraf, hwilka man dock borde noga söta undwika, om ett godt ändamål lkall winnås. Zerr vvn Lclrulksoicheim, Oaviö, uplästtz ett sä lydande anförande: Wördsamt Memorial!
Ämnet om wilkoren för bränwinelilliverknmgen - I 46 Den S8 Maj;. gen -r af mycken wigt, hälst mom Sveriges bägge huswudnäiingar, jord och bergsbruk, ingen till» »verkning sätter sä stort ro vital i rörelse, som bran» Winsbränningen, och ingen afgift erlaggeS med mindre motwilja af a^mänheten, än bränwinsbewillmngen.
Som denna tvarnprodurt haft mycken inflytelse pä menstlighekens seder och hälsa, sa förrjenar matet ock i det hänseendet en synnerlig om? ranka.
För min del finner jag föga fläl, akt föreflä betydliga ändringar Utl Höglostiqe allmänna BeswärS» »ch Oeeonomiä-Ulskorlets betänkande om bränwinshränningens reglering.
Om i8io örs Ständer för midt ursträckt. och för ringa taxerat bränwinsfriheten, lä kan uppå erhällen erfarenhet n» sadant inskränkas och rättar; nian att derföre ändra principen, och^genom »Ltg huShältuings resolutioner ö, ka mistiroender för Mikseno Ständers beflut.
L>m' bränwinSbränujnqen ökat spannemäls eonsnmtioneo, sä har den ork ökat sades prodnctionen, säsom befordrande en ymnigare mfordring ät kreaturen, och med det samma jordens fruktbarhet.
Att en brist af 32,020 R.dr wisakfigi,rio är- päräknade bränwins bevillning är ej underligt, Lä be mindre pannorne, innehållande »ill och med Z4 kannors rymd och som Utgjorde den största mänq» dru, blott ä , st per kannerrun, inbragte hwardera ät staten 34 st., men med mycket skal är nu en sältan panna ä 4 st taxerad till 2 R:dr 40 st.
Den svm förr nyttjade en panna om 34 till Zo kannors innehäll, crlade derföre 2 l x st allenast l Rtdr o/, Mes bewillningen för densamma är qrr förhöjd z
Dm 28 M»jU Z47
S si per kanna till H R:hr 12 si.
För en panna af 90 kannor skattades blott ä 5 si 9 R:dr 18 si 4 r, nien nu tillstyrkes för en dylik panna L 22 8 A7 R;dr 24 si, Acnng sistnämnde
xannerymv förr klaras ock för vrtinajre husbehossbränningens ma» ximum, Detta desi belopp kunde ock anses för öf» werflövjqt, för qtk bäxa den omi nationen as husbehof, Men dä hrjnwin rillw-rkqs af porqtoeS och siere till öndamälet tjenande wäxrer, sä behöfwea ett större utrymme, än för säden.
Dek hade ock 4ptb ketta tillfället behöft anföras, om klarpannans innehåll inom samma pannerymd af 90 kannor sin» NeS inheräknqd.
Hivad utj pannemäkt och tillwerkning öfwer, siizer nysinämnd? maximum, behagar Urffottet gisspå na,nn af brämvinofabrik.
Jag mcdgifwer, arr benämningen är nägyk stötande' och mä häldre beskattas under namn af extra bränwins tillwerkning.
Men i öfrigt mcdgifwes, att wälbemälte Utfkote sä wid beffalkninqen betungar denna sä kallade fa» hriksrörelse, mt sä winnjngslystne torde maga sig dermed befatta, I den förra hrän«v'nssörordnjngen höjdes blott asgjften med en enda sik ting för hwart 1o;tals större pannerymd, således betalades ril exempel för en panna om ih-d kannors rymd -s rs si allenast 4« R'dt — Mcn efter nya första» ger -l l
Rlvr för samma pannerymd med tös
M:or ky afgiften är ökad med Za procent föp all tillwerkning -fwerstigandp den ordinaira 92 kannors pannervmden. Uköfwer 16,0 kannors eapg» sint blek är I8io för hwart lotta! afgiften ytterligare förökad med 4 rst., sä atk för en panna om 348 Den 28 H7aji - 170 kannors rymd bötaldes a rz st 4 rst.
4/R:dr ro § deremot efter den nya förcslagne rariffen L i R:dr zst 8 rst., Ii.-draaoE—men harwid behöfwer anmärkas, ali om cn man ägde 5 gärdar, och för hwardcra af dem stanade för cn panna om ZL kannor, sa erhöll han en lika belopp af 172 kannor, man betalde för dem, i stället för extra afgiflen 220 R:dr allenast efter ordinaire bwistnlngcn för hwarje zz kannors panna L 2 R:'er 42 st allenast 12 R,dr 24 st.
Han amnander deinnd mera dagswcrken och skog samt förstör mera spannemal; man erhåller åtminstone inom samma lid lika mycket bränwin.
Deraf syncS klarligen, akt om någon finnes hugad nyttja de större extra pannorne, de hwarkcn för statSwerket, eller i afseende tik! spannemälö och wedconsumiion samt omvändt arbete, arv sä sördömelige som en mindre calcnlcrande person sig föreställer.
Widare mä anföras, art för en pamieeymd om z>o k:r, crladeo eftex förra ordningen ö. Z7 per kanna 2z8 R.dr 46 st; men efter den nn förcsiagne a z
R:dr 4 st en afgift stor 9ZZ Z6.
Dcstntom finnes denna extra bränwins tilltverkning, ntöfwcr det ordinaira hnobchoss maximum, widare förswärad genom ett alagt spanns, wals nplag till förekommande af en hastig sädeöbrist, forst af en tunna för hwarje kannerum, dek är ivo tunnor för 102 kannor; sedan ifrän 152 till 2Oo k »nerum a:ne tunnor per kanna, det ar Z02 tunnor spauncmäl för iAi kannerum, eller 42» rnniUr för 220 kannor.
Men öfwer sistnämnde kannerymd ffall ett uplag af z-ne lunn?r för hwar.
Den 28 Maji. 949 )e kanna, att med mederhäftig säker korgen, hällas Kong).
Maj.tt och Kronan tillhanda, samt således för Z02 kannors panncrymd 920 tunnor spannemäl 0. s. w.
Detta spainiemäls sörröd finge icke heller af ägare» disponeras förr än Kongl. Majit lant om den i MarS tillkännagiswa, att fpanncmä» len för allmänheten icke behöfdes.
Jag har hört flere klandra en för gränslös ansedd stor pannerymd; men snarare tyckes den mwändning kunna göras, ork man blott för syn skull för alt icke wilja aldeles rubba författningar, wäl behållit de förra erbjudna stora pannerymder, men sa betungat deni, akt ingen flg deraf betjena kunde.
Dä ock Kongl.
Majit äger wid timande mitzwaxt är, krig och hämmad csmmunicakion med andra sädesrika orter, alt pä kortare och längre tiv, hamma bränwins tillwerkniugen, och i synnerhet pannerymden öfwer hnsbchots max!muni, sä förefaller speculanterS utsigt med den större cxlra bräir-- ningen ännu mera osäker.
Dä den nog rikcligeir tillärna ordinarra bränningen, kan, Utöfwer eget husbehof, lemna ansenliga förråd med sig, samt dä tillika kronobrännerierne i Stockholm, Götheborg och Carlscrona kommo i gäng, och deremot dryckenskap genom kraftig åtgärd minMdcs, sä synes afsattningsn icke blifwa lönande.
Om imedlertid nägon kännare af stora branneciers möjeliga winst kunde med öfwertygande bcwis ådagalägga, art, Len tillstyrkta exira afgiftcn oaktadt, dock en lucrakif behällning winnås kunde, sä more
Ml ytterligare förhöja skiften.
HSgloK- UlMtet har ansett bättre, att utfästa - zz»
Den 28 Naju fia rättigheten kill bräntviNSbkänniug estet heMMäs netts ägande wärde än efter
Ven wid ali beskatt'- »<ing brukliga mantalsberäkniNaen.
En agate eliet brukare
Ukas ett hemman af sämsta elasien, estek wär» berådt till soöo R.dr, anses säledeS berättigad till nyttjandet af en panna om gg km»0rt ett annat wärvekadt till goos Ridt tillerkänncs, emot ordinarie afgift, fä nyttja eli panna om Zo kannors rymd; eMot jördens wardeting till 900-
Adr sivarade en panna om 7^ kannor» och SL wäkdet Npstege till iz^Ls Ridt, ellet derutöfwer, finzeemot ordinarie afgiften begagna en panna om 90 kannor.
Det Medqiftves, att hemman, efter mantalsberäkningctt, ffnnes as en ganska olika beskaffenhet och godhet; men mä»ne ben skedde wärderingeit tvid sista bewilltttngenS ffxering, dä öe fläste fokt blifmä rangerade i lägsta claflen, är mordén mera pålitlig?
Der är ock ännu owist, hwitkett stags grund tist nästa bewillning blifwer widragen, eller huru synbar egendomen kommer an beräknas.
U» rom mantals beräkningen skulle ock med skäl lada» gärdens beskaffenhet komma med i beräkningenklpvä eit bondhemman nnverhällas merendels g köt.
Männe icke, i synnerhet t granskapet af Skock» holm, flera kors Underhåll wid ett mindre hem» mantal borde' wid bräliwinstiliwerkningeN, och rättigheten akt vett samma fä tltäswa, komma ! tonstderä'iou? hufwudstaden torde eljest msjeligen förfäktas t mjölkbrif^ Wid Mindre hötillgäng, giftvek skuren halm och agnat, fuktade med drank ett närande föda.
Jag wilt icke aldeles medgifwa »änga erfarna kanvsmäns pästaetide, att drattkeri Dest 23 Nast. ssr »disar wid utfordringen lika kraftig werkatr, sorl» sjelfwa säde», hwaraf bränwinet blifwit rillkedt; men vet är wist, alt de betande kreaturen, som lcfwa utaf vegetabilier, hofwa en wida swagare digestion, eller förmåga akt draga kraften utur fö» doämnct, an de köttätande djuren.
Swinkreatur kunna födas och gödas blott och silena af drank, men frön och hafra, som paKerat igenom hästens Mage, kunna ofta ännu gro uti jorden.
De qwarwaraa» be och bättre Utwecklade beständsdelarnc af sädén hofwa ej fällan i nödens stund, dä om wären allt annar söder ätgätt, räddat den fattige jordbrukaren» kreatur, medelst takhalmens befästning
Med drank.
Utskottet finner, att jordbrukare, wid den « frägawarandc bränwinsbränningen, bör gynnäs framför stadsboer, samt lanvrboer förutan jordbruki, Hwilka begge beläggas med za proeent högre asgift, än rätte jordbrukare.
Dä man ofra klagat öfwer städer» monopolier, sä mä ock förekomma» art ej borgare kunde vice verta klaga öfwer landsboers monopoliska bränwmsbränntng; men deremot tycke» l8lv ärs ständers liberale bränwinsförfattning wara mer än för mycket af de personer, tnistbruka», som upförk stora bränneriwerk uppå en bär klippa, eller pä en inskränkt gärdstvmt, för utan all annan tillhörig jord; och torde blott, Med behörig gransknings en bränneri rättighet emot fö>^ ökt skatt ät sädane personer uran jordbruk förunnas, hwilka oafbrutit underhölls ett wist antal af kor, för att säledes betjena närgränsande städer med mjölk, grädde och färskt smör; och synes säbane LMOm6brä«narr kunna wara lika berättigade, a»k 352 Den 28 Nast. af andra landiboer fä köpa hö och halm, sam hrr» strur inom städer, hwilka drifwa en narina med kreamrs utfodring och miölk försäljning.
Dä wid ordmaire bränneri rättigheten endast fräga är om ägare och brukare af skattlagd eller roterad jord 5 landet, sä mäste Utskottet med landiboer man jord, hwarken lörmena soldater, torpare eller backstuguhion, hwilket dock wid stutliga regleringen, sä wal som rörande mindre hcmmansdelars bränneri rättighet, närmare kunde determineras.
Sädane ägare eller brukare as stora landgods med motfwarande ladugardar, borde i synnerhet, om ej endast, da de dcrwid funno sin uträkning, wara berättigade, alt enior erläggande af den bestämda extra afgifren, fä begagna en pannerymd, öfwerstigandc den ordinairc huSbehofsbränningens maximum af 9-Z kannors pannerymd.
Högst angeläget lstifwer, arr mi det skeende reglementet, med en noggran beskrifning och ritning, Utfästa bränwins pannorneö proportionerade högd emot deras rapacitet i bredd, bröstets och hattens skapnad, sä wä! som hattens form och högd, samt att uppä den samma ingen öpning eller lock ofwanpä sinneS.
Brygg- och Mäskpannans afstånd samt lägre eller högre planering i jemnförelse emot bräuwinspannan är ock af större betydenhet, än mangen torde känna.
Genom pannor med stor pannerymd, skall wid ett jemt gående werk, förutan all swek, io kill iZ procent, emot anna» medclmättig panna kunna winnås.
Kunde möjeligen afkastningen af hwarje braptnnna genom en förbättrad gäsning, mäskning, omarbetning, och en laggraiuiare disti - Den 28 Maji.
353 kering» sä att allsintet spritakligt bortdunstade eller förlorades, sä Medförde en satan industris bäde enskild och allmän winning.
Deremot äro de fa kallade Skoitske pannor, eller sä construerade branwinökäril, hmarmedelst inom förkortad lid, en stor spannemäls mängd afwerkas kan, men utan att wäll draga Adelar utur sädens wanliga kraft eller innehållande sprit, allerhögst fördömelig? och iandsförderfwelige.
Jag finner mig ock föranläten anföra, att en uti bränwins tillwerkningen högst erfaren man, till min fulla öfwertygelse, underrättat mig, alt med en bränwinspauna af den mäst wanliga och lagliga form, om 60 kannors innehall, 8020 kannor, da merker gär genom natt och dag, afwerkas kunna; men blott 15 till 16 kannor 6 graders bränwin erhallas efter bräntnnnan, och som dertill fordras dubbelt mera folk och wed, sa kan blott ett sädant bränningösätr med winst drifwas, dä spannemälspriset är lågt, men bränwinsafsärtningcn in- eller utrikes i proportion were lucrative.
Det, ra behandlingssätt, en gang kändt, sä wäl som alla andra koustgrep, att eludera stadgade författningar, kunna icke för ett skarpsynt öga döljaSz och dä efter det af Oeconomiä-Utskottets upgifna förslag, bränwinsbewillningcn bliswer 2 om ej Z gängor mer imporrerande, sä bör ock en alfwarlig eftersyn med utkomst befordras kunna^
Att all införsel af Utländskt bränwin förbjuden, synes sä mycket billigare, som drankens nytta för kreaturen och den dermed förknippade jördens ökade bördighet, förnämligast ursäktar swenjkajordbruka rens Hörsta Del.
No 23. 354 Den 28 Naji.^ rens bränwinsbränning.
Sädes prodnctionen och potaroes cultiveringen bcfinues
Uti ett jemt tilltagande.
Wi hafwa under de sista krigsåren, pä ett sjelfständigt sätt, förmätt, uran utlänningars biträde, föda ost sjclfwe och om yterligare förståndige Hushälls författningar widtogos, och i synnerhet all swensk jord komme i sjelfägandes händer, eller åtminstone i längwarig lega uplätes, sä mäste, wid en med förnuft äfwcn fortsatt bränwinsbränning, icke i en framtid all den uti detta sjelfständigt»
Rike producerade säd kunna af menniflor och hemtamde kreatur förtäras, samt ester hand all införsel af utländska victnaliepcrsedlar, samt af hudar, talg, lin och hampa, kunna uphöra.
Ehuru förledit ars »äring war en af de knappaste, och denna sena wär päkänt spanmälsboden, same bränwinsbräuningen warit ganska öfwcrdriswen, och stora lager af sä» dan tillwerkning flerestädes finnas, sä ärd ännu icke alla sädeslärac uttömde, och blifwer tillgängen nu »nera synlig, dä inkommande utländsk spanneNiäl börjar fälla priset.
Wi hafwa icke heller ifrän nägon ort hörk jämmerfulla klagorop om hungersnöd.
Utskottet gifwer ock berömligen diverse förslag, till hämmande af bränrvins misibruket; och önskar intet högre, än art de samina wid ntöfningen ma blifwa werkställbare och kraftfulle.
De wäxelwis Utfärdade bränwins förbud, öch äter förunnade tillwerknings friheter, jemte de nästan orakneliga krogar, hwarmed alla landswägar och i städerne alla gator och gränder, ifrän är 1775» först till befordran af de regale brännericrnas, och fe.