Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Björnstjerna och Frih. Klinckowström framställda förslag till godkännande af ingressen, allenast med uteslutande af ordet »allenast».
.lag har begärt ordet med anled ning af Hr Kamsays sednaste yttrande.
Det synes som om den värde ledamoten velat förbättra grundlagens 37 §.
Uti det tilllägg till densamma, som blifvit af R.
Shr vid innev:de riksdag antaget, står nemi.: »Riddarh.-Ordmn, som fastställes af Konungen samt R. o. Ad gemensamt, bestämmer huru R. o. Ad. må sammanträda, för att om sina gemensamma angelägenheter besluta.
» Nu vill Hr Ramsay förstå detta så, som om det stöde »allenast om sina gemensamma angelägenheter besluta»; men jag får fästa uppmärksamheten derpå, att ordet »allenast» ej förekommer i delta tillägg.
Jag inser icke anledningen, hvarför R. o. Ad. skulle afsäga sig rättigheten att öfverlägga äfven om andra angelägenheter, än som ensamt röra Ståndet.
Månne det skulle kunna vara R. o. Ad. förment att ingå till K.
M:t med en hemställan i ett eller annat afseende?
En dylik rättighet tillkommer ju hvarje korporation och hvarje medborgare; hvarför skulle då R. o. Ad. afsäga sig densamma.
Ett annat, ehuru mera oegentligt, exempel har blifvit anfördt af Frih. Cederström.
Detta exempel kommer dock, som jag tror, att af Frih.
Leuhusen bemötas dermed, att nämnda angelägenhet innefattas uti det i 4 mom:t förekommande stadgandet: »hvad i öfrigt till R. o. Ad:s gemensamma angelägenheter är att hänföra.»
Jag förenar mig fortfarande uti den af Gr.
Björnstjerna gjorda anhållan, att det i ingressen förekommande ordet »allenast» måtte derifrån utgå.
Lenhusen: 1 anledning af Frih. Cederströms an märkning, att val af Riddarh.-Direkt, icke finnes i denna § särskildt omnämndt, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att i denna § endast är fråga om de ämnen, hvarom på mötena må öfverläggas och beslutas, men ej om några val.
Derom handla andra §§ i förslaget; och hvad val af Riddarh.-Direkt. beträffar, igenfinnes föreskriften derom i §:n.
Hvad åter beträffar det af Frih. Klinckowström sednast algifna yttrande, så är det visserligen sannt, att i tillägget till 37 §-.n R.
F. icke står: »för att allenast om sina gemensamma angelägenheter besluta», men der behöfs ej ordet »allenast», emedan der icke är fråga om andra angelägenheter än de för R. o. Ad. gemensamma.
Häraf är det således, åtminstone för mig, klart, att R. o. Ad. ej eger befogenhet att under helgd af Riddarh.-Ordmn göra andra angelägenheter till föremål för öfverläggningar å Adelsmötena än sådane, som äro R o. Ad. i 154 Jieu 11 April f. in. grundlagarna rnedgifna.
Jag- yrkar fortfarande bifall till Utskits förslag.
Det skulle i min tanke vara ett högst ovanligt sätt att gå tillväga, om R. o. Ad. nu genom insättande af ordet »allenast», hvilket på intet sätt är al behofvet påkalladt, skulle för en framtid binda sina händer och beröfva sig en rättighet, som tillkommer hvarje annan korporation.
Månne det kan vara rätt att tolka de i grundlagen förekommande orden »gemensamma angelägenheter» så, som skulle vi ej ens få sysselsätta oss med en petition till Konungen?
Månne då våra gemensamma angelägenheter äro något annat än fosterlandets?
Hvarföre då genom bibehållande af det onödiga ordet »allenast» beröfva R. o. Ad. möjligheten att behandla andra frågor än vanliga bolagsangelägenheter.
Jag yrkar derför fortfarande, att detta ord mätte ur §:n utgå.
Såsom jag förut nämnt, afser denna § att bestämma, hvilka ärenden kunna hänföras till R. o. Ad:s gemensamma angelägenheter, ty endast angående sådana eger R. o. Ad. att vid sina blifvande sammanträden öfverlägga och besluta.
Skulle fråga uppstå om en petitions aflåtande till K.
M:t, så måste denna fråga först väckas genom en motion, och motionsrätten finnes uttryckligen förvarad och erkänd uti 4:de mom:t, hvarmed i öfrigt a Ises att ange, hvilka ämnen kunna utgöra föremål för dylika motioner.
Jag yrkar fortfarande bifall till Utskits förslag.
Då jag första gången genomläste denna § i Utskds Betänk., trodde jag, att det varit af förbiseende eller glömska ordet »allenast» influtit.
Nu har jag dock märkt, att det är på fullt allvar man ditsatt detsamma, emedan tvenne af Utsk:ts ledamöter försvarat dess bibehållande.
Då jag emedlertid anser det högst origtigt att insätta detta ord, hvilket utan tvifvel redan af törsta Adelsmöte kommer att borttagas, förenar jag mig med de Hrr, som yrka, att nämnda ord måtte ur §:n utgå.
Jag ber att få upplysa Hr von Francken, att det verkligen är på fullt allvar, som Utsk:t ansett sig böra insätta ordet »allenast» i denna §.
Om jag någonsin önskat ega förmågan att väl lägga mina ord, en förmåga, som tyvärr ej kommit mig till del, så är det i detta ögonblick, för att rätt kunna lägga på It. o. Ad:s hjerta nödvändigheten deraf, att detta ord bibehålles, till förekommande af all sträfvan i syftning att inlägga någon politisk färg uti våra blifvande öfverläggningar.
De politiska angelägenheterna böra vi behandla, i den mån vi blifva medlemmar ai riksdagen; men vid vära enskildta sammankomster böra vi endast hålla oss till de ärender, som röra oss sjelfva; hvarmed dock ingalunda är sagdt, Deri 11 April f. m. 155 att dessa ärenden skola vara al en uteslutande ekonomisk natur.
Enligt min tanke vore det högst olyckligt, om våra öfverläggningar komme att få någon politisk anstrykniug, och om ifrågavarande ord borttages, vore vägen dertill öppen, emedan det då stöde en hvar fritt att väcka motioner i hvilket ämne som helst.
Den advokatoriska tydning af grundlagen, som Frih. Klinckowström tillåtit sig, har redan blifvit af Frih.
Leuhusen tillbakadrifven, så att något vidare i detta hänseende ej återstår mig att tillägga.
Jag vågar ännu en gång bedja tt. o. Ad. behjerta nödvändigheten deraf, att ordet »allenast» bibehålies, på det ej dess uteslutande må gifva anledning till några demagogische Umtriebe, eller rättare politische Umtriebe. Gr. af Ugglas: .lag är till största delen förekommen af Gr.
Oxenstjerna och vill blott bedja R. o. Ad., innan beslut i denna fråga fattas, noga besinna, hvad som ligger under det af några talare framställda förslag.
Det kan lätteligen tydas derhän, att det åsyftar att bereda R. o. Ad. rättighet, att såsom
Stånd yttra sig i allmänna politiska eller ekonomiska frågor.
Månne R. o. Ad. kan anse, att dess framtida ställning bör medgifva en sådan rättighet?
Och månne det Högloft Ståndet tror, att det nya Statsskicket ej uti en sådan rättighet skulle se ett slags hot?
Man har anfört, att denna rättighet tillkommer alla korporationer.
Jag ber dock att få nämna, att Landstingen dock endast ega att sysselsätta sig med länets enskildta angelägenheter, och få ej till K.
M:t ingå med framställningar uti ämnen, sorn röra hela riket.
För min del tror jag, att det hvarken kan vara rätt eller klokt att vilja åt R. o. Ad. inrymma en sådan rättighet, och jag är fullt öfvertygad, att den ej kan blifva af K. M:t godkänd.
.lag har med dessa ord endast velat fästa R. o.
Ad:s uppmärksamhet på vådan af att utesluta det lilla ordet »allenast.» Frih.
Det förefaller mig, lindrigast sagdt, besynnerligt, att Gr.
Oxenstjerna tyckes vilja tro, att jag gifvit en advokatorisk tydning åt våra grundlagar, då jag endast citerat några §§ derutur.
Jag tror snarare, att det är Gr:n sjelf, som åt dem velat gifva en sådan tydning.
Jag hade trott, att jag på detta rum citerat 83 § R.
F. allt för ofta, för att jag skulle drabbas af en sådan beskyllning.
Oxenstjerna har uti slutet af sitt sista anförande användt en fras på Tyska språket, af hvilken jag ingalunda känner mig träffad; jag tror nemi. icke, att R. o. Ad. skall kunna med skäl säga, att jag gjort mig skyldig till några demagogische Umtriebe.
Detta uttryck får således stå för den värde ledamotens räkning.
Hvad beträffar den af Gr. af Ugglas anställda jemförelse emellan Landstingen och R. o. Ad:s blifvande sammankomster, får jag nämna, att denna jemförelse, enligt min tanke, ej är till - Deti 11 April f. m. lämplig, enär de båda anförda institutionerne äro af en alldeles olika art.
Jag anser det vara högst oklokt att genom bibehållande af ifrågavarande ord binda sina händer på ett sätt, som man inom kort kommer att ångra, och jag yrkar derför fortfarande, att detta ord inåtte utgå.
Ehuru varm man än må vara uti sitt intresse för de ärender, som här föredragas, är det dock nödvändigt, att man söker tillkämpa sig det lugn, som säkert är en den nyttigaste egenskap hos en representant, för ärendernas mogna behandling.
Ur sådan synpunkt hade varit önskvärdt, att Gr.
Oxenstjerna ej låtit undfalla sig ett sådant yttrande, som skulle hans motståndare kunna tänkas, om icke förbereda eller åsyfta, dock oförsigtigt vis inleda några »demagogische Umtriebe», derför att de medelst föreslaget borttagande al ordet »allenast» förordat en i deras tanke förmånlig jemkning uti ingressen till nu förevarande §.
Jag tror icke att Hr G. W. v.
Francken och jag någonsin hafva gjort oss kände för bedrifvande af demagogiska syften; och, så vidt jag vet, kan icke heller en dylik anklagelse före denna dag rigtas emot Frih.
Klinckowström eller Gr.
Jag tror således att det varit af en oafsigtlig öfverilning eller förhastad ifver, som Gr.
Oxenstjerna låtit detta uttryck undfalla sig; och då Gr:n redan tvenne gånger i dag förklarat sig »af förhastande» hafva framställt yrkanden, och tre ting enligt ett ordspråks lydelse alltid äro goda, förmodar jag, att, derest äfven det sista yttrandet kan och bör tillskrilvas en sådan anledning, Hr Gr:n är god och erkänner förhållandet varit sådant.
För min del anser jag att R. o. Ad. genom bibehållande al ordet »allenast» på ett betänkligt sätt binder sina händer.
Jag har flere gånger genomläst det 4:de mom:t, men ej funnit det kunna medgifva en så utvidgad frihet, som Hr Ramsay velat deri läsa och nyss hörts påstå.
Jag vill söka genom ett exempel framlägga min åsigt i detta hänseende.
Om under ett krig R. o. Ad. skulle vid sitt sammanträde vilja uttrycka sin önskan att åt K.
M:t till rikets tjenst erbjuda något understöd i penningar, hvad som i Frankrike ofta ifrågakomma under namn af »don gratuit», så skulle detta ju icke vara en »förmån», som tillskyndades R. o. Ad., en »rättighet», hvarom 4:de mom:t nu talar, utan det vöre ett oller på fäderneslandets altare; men fråga kunde uppstå, huruvida icke ett dylikt ärende borde af en Ordförande afskäras på grund af ordet »allenast», och ett sådant, af R. o. Ad. sjelf på förhand sig ålagdt hinder vore ju uppenbarligen ganska skadligt.
Man har, till min synnerliga förundran, framhållit att uteslutandet af detta ord: »allenast» skulle innebära en sådan våda, att det kunde föranleda K.
M:t att å Riddarh.-Ordn. vägra sin sanktion Jag tror det dock icke.
Hvarför skulle, om så vore, ej K.
M:t hafva begagnat nämnda ord uti den punkt af den Den 11 April f. m 157 nya K. 0., sorn afser ifrågavarande angelägenhet?
Så har dock ej skelt, hvilket är bästa beviset för mitt påstående.
Jag tillstyrker fortfarande, att ordet »allenast» måtte från ingressen borttagas.
Som jag är förvissad, att en Ordförande ej skall tillåta, att sådane ämnen komma under diskussion, som kunna ega någon anstrykning af de demagogische Umtriebe, Gr.
Oxenstjerna påpekat, yrkar jag att ordet »allenast» måtte ur ingressen utgå.
Jag ber endast att lå nämna, att i samma ögonblick, jag fällt uttrycket demagogische Umtriebe, ändrade jag det till politische Umtriebe, ehuru detta uttryck kanske torde vara mindre vanligt.
Min mening har ingalunda varit, att emot de Hrr, som yrkat borttagande af ordet »allenast», rigta en sådan beskyllning; men kunna väl dessa
Hrr ansvara för framtiden; veta väl de huru Riddarhuset framdeles kommer att se ut?
Och dessutom har jag icke velat lägga någon vigt på demagogische, utan på Umtriebe, och för mig är allt politische Umtriebe, som står utanför Grundlagen, det må vara i rigtningen till höger eller till venster!
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels af Hr Ramsay bifall till Utsk:ts förslag endast med ändring af orden de allmänna sammankomsterna till orden lagtima Adelsmöte, och dels af Gr.
Björnstjerna bifall till Utsk:ts förslag så väl med ofvannämnde ändring som ock med uteslutande af ordet alle nast framställde Hr Gr. o.
Landtm, först propos. på bilall till förslaget med den af Hr Ramsay yrkade förändring, hvarvid svarades många nej jemte åtskilliga ja, och sedermera propos. på bifall till förslaget med de al Gr.
Björnstjerna yrkade än dringar, då svaren utföllo med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Oxenstjerna begärde votering.
Uppsattes och justerades följ:de voterings-propos.: »J')en som bifaller ingressen och Usta mom:t i § 21 af Riddarh.-Utsk:ts förslag till Riddarh.-Ordn. med de förändringar, att orden de allmänna sammankomsterna utbytas emot orden lagtima Adelsmöte, samt att ordet »allenast» uteslutes, röstar:
Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. ingressen och l:sta morn:! i den ifrågav:de §:n endast med den förstnämnda af ofvan om förmälda förändringar». 158 Den II April f. in.
Voteringen företogs och befunnos vid dess sint rösterna hafva utfallit sålunda:
Härefter blef den vidare föredragningen af förslaget uppskjuten till e. m:ns plenum.
Anmäldes och bordlädes: Bevi!!n.-Utsk:ts Betänk.
N:o 8, ang. tullbevillningen och Utlåt.
N:o 9, i ani. af återremiss i vissa delar af Betänk:t N:o 3, ang. allmänna bevillningen; samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk.
N:o 79, i ani. af väckt motion om beredande af emeriti-löner åt ålderstigne eller sjuklige prester.
Hr Gr. o. Landtm, lät uppläsa en från Hr Stats-Rådet och Chefen för Kongl.
Civil-Departementet ankommen skrifvelse af följande innehåll:
M.t har för afsigt att kalla R.
St:r att Lördagen den 14 innev:de månad klockan 2 e. m. sig å Rikssalen församla till afhörande af K.
Mits beslut angående förändringar i Trvckfrihets-Förordningen samt aflemnande af R.
St:rs svar på K. M:ts Propos. i lagfrågor, som blifvit al R.
Stir bifallna, lår' jag, på nådig befallning, härmed tillkännagifva. R. o. Ad. åtskiljdes kl. }3 e. m.
In fidem, 0. Brakel, Den 11 April e. ni. 159 Onsdagen den 11 April 1866.
Plenum kl. O e. m.
Justerades prot:t för den 10 sistl.
Fortsattes föredragniagen af Riddarhus-Utskds Betänk.
N:o 8, med förslag till ny Riddar hus-Ordning. § 21. Mom. 2 och 3.
I enlighet med hvad jag i förmiddagens plenum hade aran anföra, kan jag icke förmoda, att stiftarne af vår nya Riddarhus-Ordning haft för afsigt att förmena R, o. Ad:n mera än någon annan korporation i landet rättighet att till K.
M:t vid vissa tillfällen framföra sina tankar.
Man har visserligen här i dag anfört, att en sådan rätt skulle vara landstingen förmenad, men jag ser häri snarare ett stöd för min åsigt än motsatsen.
Landstinget representerar endast det län, till hvilket det hörer; det får således yttra sig i alla till länet hörande frågor, men i inga andra. R. o. Ad:n är spridd öfver och tillhör hela landet; dess gemensamma angelägenheter måste derföre vara hela fosterlandets.
Jag kan således icke finna det förmätet, om R. o. Ad:n framträdde till sin Konung med en underdånig hemställan, i något vigtigt allmänt ärende.
Man har talat om den politiska vådan af sådana framställningar.
Jag vill icke upprepa det uttryck, hvarmed en värd talare benämnde dem; jag förmodar, att detsamma var lörhastadt, men, då jag betraktar det framstående rum, som R. o, Ad;n ännu innehar, när jag ser denna adel ännu stå i spetsen för krigshären och administrationen, vet att den ännu besitter en så betydlig del af Svenska jorden, vet att den i bildning och kun skaper läflar med hvarje annan samhällsklass, förekommer det mig som om det icke kunde lör Regeringen vara annat än önskligt, om R. o.
Ad:n vid vissa tillfällen låter sin röst blifva hörd.
Jag tror att den alltid skall vara en upplyst regering till gagn, utan att någonsin kunna skada.
Då bär endast är 160 Den 11 April e. m. fråga om unden), framställningar, utan afgörande röst, är det dessutom naturligt, att Ståndet endast vid få tillfällen och undantagsvis kommer att deraf begagna sig, men för oss anser jag en sådan rätt i alla fall vara af största vigt.
Vi hafva att välja emellan att vara endast revisorer af enskildas räkenskaper eller ock visa, att vi ännu hafva rätt att i fosterlandets angelägenheter gemensamt ingripa.
Genom en sådan rätt tror jag, att Ståndet fortfarande skulle känna sig hafva ett verkligt värde, känna sig vara något annat än det hvartill Riddarh.-Utsk:t i sitt förevarande förslag velat förvandla det eller till blott och bart en pergamentsadel, den minst aktningsvärda korporation jag känner.
På dessa grunder får jag hemställa, att i slutet af det nu föredragna mom:t af § 21 efter ordet »härföre» måtte insättas »eller hvarom R. o. Ad:n vill till K.
M:t ingå med underd. framställning», och får jag hos llr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. å detta mitt förslag.
Hr Ramsay, Anders Henrik: Genom den af Utskd föreslagna redaktion af § 21, är ingalunda R. o. Adms rättighet att till K.
M:t ingå med petitioner eller med framställningar betagen.
Med §:n afses endast att bestämma de ämnen, som kunna blifva föremål för öfverläggning och beslut; och rättighet att derom väcka motioner, är ju i §:n medgifven.
Björnstjerna föreslagna tillägg till nu föredragna mom. är ganska oskyldigt, emedan R. o. Ad:n enligt den af IJtskd föreslagna ordalydelse af ifrågavide mom. redan har den rättighet, sorn Gr.
Björnstjerna åsyftat.
Ehuru jag icke har någon förhoppning om att vinna bifall till min anhållan om afslag å det af Gr.
Björnstjerna föreslagna tillägg till det nu föredragna mom. af § 21, kan jag dock icke underlåta att yttra några ord om detsammas olämplighet.
Sä vidt jag kunde fatta syftningen af Hr Gr:us förslag, afser det, att R. o. Ad:n skulle till K.
M:t ingå med underd. framställningar i allmänna angelägenheter.
Jag upprepar hvad jag förut sagt, att R. o.
Ad:n enligt grundlagen icke eger rätt att befatta sig med allmänna angelägenheter, utan endast med sina enskilda, ty behandlingen af allmänna angelägenheter, vare sig de röra riket eller kommunen, tillkommer särskildt bestämda korporationer.
Hå jag anser det vara stridande mot grundlagens anda och mening, att R. o. Ad:n skulle ega befogenhet att befatta sig med andra angelägenheter än i 37 §:n R.
F. stadgas, får jag hemställa, att mom:t måtte antagas, sådant som det är af Utsk:t föreslaget.
Jag tror på de skäl, som Gr.
Björnstjerna här i största korthet anfört, men hvilka skulle kunna ännu vidare utvecklas, att det af honom föreslagna tillägg till det nu föredragna mom:t är lämpligt, men jag tror likväl, Den 11 April e. m. 161 likväl, att det skulle kunna finnas andra medel, sorn kunde leda till samma ändamål, och skulle vara enklare, hvad redaktionen beträffar.
Så skulle jag t. ex. vilja föreslå, att slutet af detta mom. erhöll denna lydelse, »dels ock i öfrigt It. o. Ad:n rörande angelägenheter.»
Om ordalydelsen af mom:t blefve så förändrad, synes det mig som om lt. o. Ad:n derigenom finge tillfälle att lill öfverläggning och beslut företaga ärenden, hvilka röra R. o. Ad:n, ehuru icke gemensamt.
Jag vill härpå anföra några exempel.
Om en enskild person skulle göra sig den otacksamma, ehuru särdeles lofvärda mödan att skrifva en historia öfver R. o.
Ad:n och derför sökte understöd, så vore det ju en angelägenhet, som icke rörde R. o. Ad:n ensamt, utan äfven en enskild person, eller om R. o. Ad;n skulle vilja eller kunna så utsträcka siri välgörenhet med afseende å fromma stiftelser, att R. o.
Ad:n ville stifta stipendier och pensioner äfven för oadliga ätter, så vore äfven det en fråga, som rörde dels R. o. Ad:n, dels andra samhällsklasser, eller om R, o.'Ad:n ville anslå medel till vetenskapliga expeditioner eller andra dylika ändamål; jag har nu anfört endast några få exempel, som för det närvarande fallit mig i minnet, af de 100 eller tusen sådana, som kunna upptänkas.
Jag hemställer, huru dylika frågor skulle kunna algöras, om man bibehöile den stränga och trånga ordalydelse af mom:t, som Utskit föreslagit.
Ilar velat förutskicka dessa anmärkningar, innan jag framställer något bestämdt yrkande, ty jag kan möjligen under diskussionens lopp förena mig i Gr.
Björnstjernas förslag eller ock torde det kunna hända, att han ingår på det förslag till §:ns omredigering, jag tagit mig friheten framställa, emedan våra åsigter i sjelfva saken i det närmaste sammanfalla.
Jag kan så mycket mindre biträda den af Frih. Klinckowström föreslagna förändringen, som det väl är alldeleles nödvändigt att i Riddarh.-Ordningen något stadgande finnes, hvilket sammanbinder denna med grundlagens bud i 37 §:n R. F., att Riddarh.-Ordningen skall bestämma, huru R. o. Adin skola sammanträda för att öfver sina gemensamma angelägenheter besluta.
Klinckowström anförda exempel torde för öfrigt icke ega någon tillämplighet i denna fråga; vill någon skrifva R. o. Ad:ns historia och derföre önskar understöd, lär det väl vara på annat ställe, än på adelsmötena, som han bör anmäla denna önskan.
Jag yrkar fortfarande bifall till detta mom.
Så vidt jag kan finna, återfinnes icke i 37 §:n R.
F. den tanke, som ligger till grund för Gr.
Björnstjernas förslag, ty enligt denna § eger R. o. Adm icke att besluta olver några andra angelägenheter, än sina egna.
Hr Gr:n har framhållit
Adelns vigt och betydelse samt dess förmåga att ingripa i landets angelägenheter; jag bell. IV. 11 162 Den 11 April e. m. strider icke detta, men, vilja vi hädanefter inverka på vårt fosterlands öden, bör det icke längre vara såsom en adelskorporation, utan såsom medlemmar af de valkorporationer, till hvilka vi höra, och såsom representanter i de nya kamrarna.
Der allenast ega vi hädanefter fältet för vår verksamhet, och der böra vi lägga all den tyngd i vågskålen, som våra insigter och vår erfarenhet kunna medföra.
Klinckowström har framdragit en mängd exempel, hvilka, enligt hans förmenande, skulle visa nödvändigheten af att i Riddarh.-Ordmn intaga ett stadgande, genom hvilket det blefve möjligt för R. o.
Ad:n att till thronen frambära sin åsigt angående de af honom åberopade frågor.
Alla dessa exempel, hvilka ju endast skulle utgöra en ringa del af de hundra eller tusen likartade, Hr Frih:n skulle |kunna framställa, bevisa dock ingenting, ty de röra alla frågor, hvilka angå R. o. Ad:ns enskilda angelägenheter, öfver hvilka R. o.
Ad:n har rätt att besluta: vilja vi stifta ett stipendium för ofrälse personer, lär det väl vara vår ensak, ty det är våra enskilda fonder, som dertill skulle disponeras.
Sak samma, om någon hos R. o.
Ad:n vill begära anslag till utgifvandet af Ståndets historia; vill han söka understöd af Staten, är det en fråga, som ej längre angår R. o. Ad:n, och då får han väcka eller låta väcka motion derom i någon af kamrarna.
Ur ingen synpunkt finner jag således skäl att bifalla det af Gr.
Björnstjerna föreslagna tillägg, utan får jag, i likhet med Frih. Leuhusen, anhålla, att det nu föredragna mom:t måtte oförändradt antagas.
Så framt det nu föredragna mom:t skall ega någon betydelse, bör det väl bestå deri, att mom:t angifver omfattningen af de ämnen, hvilka kunna utgöra föremål för R. o. Ad:ns öfverläggning.
Vid bestämmandet häraf, är man nödvändigt bunden af 37 §:n R. F., som säger att Riddarh.-Ordnm »bestämmer huru R. o. Ad:n må sammanträda, för att om sina gemensamma angelägenheter besluta.» R. o.
Ad:n eger således ej att vid de blifvande sammankomsterna eller mötena angående några andra ärenden öfverlägga och fatta beslut.
Hvad de af Frih.
Klinckowström åberopade exempel angår, så kunna de samtliga rubriceras under »R. o. Ad:ns gemensamma angelägenheter.
Man sökte inom Utsk:t att närmare bestämma detta uttryck, men försöken visade, hnru vansklig hvarje definiering deraf var, och man afstod derföre derifrån.
Då jag förra gången hade ordet, hade jag ej rätt fattat innehållet af Gr.
Björnstjernas förslag och förklarade derföre detsamma vara oskyldigt; närmare upplyst om dess beskaffenhet, finner jag nu mitt misstag och förenar mig med de ledamöter, hvilka yrkat, att mom:t måtte oförändrat antagas.
Om t. ex. en adelsman af en eller annan orsak vägrades pollett och motion sedermera på adelsmötet väcktes, angående denna fråga, skulle möjligen denna motion kunna tillbakavisas på den grund att den icke anigck R. o. Den 11 April e. m. IGS Ad:ns »gemensamma angelägenheter,» utan endast en enskild ledamot.