Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Då detta Sinne förra gången här förevar, anmärkte jag iredan olämpligheten deraf, att afhandla sättet huru med offentligheten vid RiksStåndens öfVerläggningar skulle förhållas, innan förut blifvit afgjordt, om den komme att' äga rum.
Då saken likväl nu åter kommit å bane, instämmer jag i deras mening, som yrkat arn» jaets öfverlemnande till ConstitutionsUtskottet, emedan det har nära sammanhang med- de mål, som af detta Utskott handläggas, och närmare än med dem, Lagutskottet behandlar.
I dessa sednare gälla tre Stånds beslut, såsom Riksens Ständers tanka.
Men här synes det vaxa otillräckligt, emedan det fjerde ej lärer kunna, i afseende på ordningen inom sitt eget samlingsrum, underkastas de öfrigas vilja.
Ef{er sorn jag ser förevarande fråga, har Rid* Den 30 September é. m< 48s derskapet och Adeln tvenne omständigheter att härvid taga i betraktande. 1:0
Sitt beslut i sjelfva saken; och 2:0 huru Kongl.
Majit Nådiga Skrifvelse skall besvaras.
Ehuru -Lag- och OeconomieUtskotten, efter min tanka, behandlat frågan riktigt, hafya de likväl ej framställt någon sats, som kunde blifva föremål för en proposition till bifall eller afslag.
Då nu Ridderskapet och Adela tillförene betraktat saken såsom en sitt Stånds enskilda angelägenhet, och redan deruti fattat sitt beslut, hvilket ej för denna Riksdagen kan omgöraS, skulle jag för min del tro lämpligast vara, att ifrågavarande Betänkande lades till handlingarne, och ExpeditionsUtskottet uppdrogs att i den underdåniga Skrifvelsen till Kongl. Maj: t anföra, att Ridderskapet och Adeln, genom redan fattadt beslut, är hindrad att vid denna Riksdag å nyo upptaga frågan.
Herr von Hohenhausen:
Om jag ej vore gf den tanka, att publicitetens införande för framtiden gagnade på samma gång Ridderskapet och Adelen samt Svenska Nationen, skulla jag visserligen instämma i hvad den siste värde Talaren förfeslagit.
Fråga kan icke mera uppstå, att vid innevarande
Riksdag tillvägabringa offentlighet vid våra öfverläggningar; men frågan är, att bereda utvägar till dess införande i framtiden, Och dessa utvägar lavi ej låta gå oss ur händerna.
Maj t har sjelf anvisat detta medel, och dervid endast fästat delta vilkor, att publiciteten mätte blif - ^85 lien 30 September e. ru - va lika hos alla fyra RiksStånden.
Deraf följer dqek ieke, att om principen gemensamt erkännes af alja, ett eller anpat
Stånds vägran att sätta den i verkställighet gkuUe kunna omintetgöra dess antagande för de öfriga.
D@t synes mig derföre vara skäl, att vid denria Riksdag bereda en,sak, hvaraf vi i framtiden skola komma att njuta futgten.
Jag kan således ej afstå fran min anhållan om remiss till CopstitntipnsIJtskottet.
Grefve Löwenhjelm, Carl Axel•
Rör min del håller jag före, att innan detta mål till ConstitutionsUtskottet remitteras, hör i följd af Kongl. Maj.-ts Nådiga Skrifvelse, först afgöras, om Ridderskapet och Adeln önskar offentlighet vid sina pfverläggnipgar, eller icke.
Då jimnet vid ett föregående tillfälle förevar, af* gjordes genom votering, att Ridderskapet och Adeln ej önskade publicitet.
Sedermera har den Nådiga Skrifvelsen i detta ämne blifvit a flåten, i följd af BorgareStåndels beslut i samma ämne.
Om nu remiss i förväg sker till GpnstitutionsUtskpttet, för aft få veta, huru denna offentlighet borde sättas i utöfning, vöre det att få methoden uppgjord innan saken blifvit beslutad 3ag skall visserligen aldrig opponera mig emot hvad som anses lända till Rikets nyttaj mern för ordningen skull, tycker jag att man först borde afgöra, om publicitet skall införas yld våra öfverläggningar, eller icke.
Då nu J)en 30 September e. ra. • 487 detta verkligen redan är afgjordt, förenar jag jnig med Grefve von Schwerin, att ingen yt* teyUgare remiss af detta tnål hör äga ram.
Herr Liljestråhle, Gustaf:
Jemte det jag till alia dpiar förenar mig med Grefve von (Schwerin, får jag tillägga, n(t det torde vara äodamålslöst, att nu meddela ny remiss a detta mål, som tillhör GunstitutjonslJtskottets behandling, då frågan kan vid nästa Riksdag ånyo upptagas.
Jivsd sjelfva saken angar, lä-, rgr Ridderskapet och Adeln ej kunna hufvud? sakligen yttra sig nu, sedan offentlighetens införande blifvit genom votering afsjagen.
Herr yon Hohenhausen '.
När Kongl, Mtj.:?, Nådiga Skifvelse afläts till Riksens Ständer, vaj? förmodligen l^ontingeq eller dess Rådgifvare jcke i okunnighet om det beslut, Ridderskapet och Adeln i detta ämne redan fattat.
Här ar dessutom ej fråga om publicitet enskildt; för detta Stånd, utan gemensamt för alla fyra.
Vj veta, att HorgaréStåndet stadnat i ett motsatt beslut tued oss, och att detta
Stånd önskat publicitetens införande, så fort möjligen ske kan.
Genom lietänkandets läggande till handling garne, hvilket i öfrigt ej öfverensstärnmer med dep.
Nådiga Skrifvelsens innehåll, som torde fordra en annan behandling, skulle man för JlorgareStåndet aflägsna det mål, dit detta Stånd öqskar komma.
Samma resultat
SKulle äfven för Ridderskapet och Adeln inträffa.
Jag kan således ingalunda instämma uti 488 Den |ö September e. m.
Grefvarne von Schwerins och Lötyenhjelrns förslag, utan qvarblifver vid män anhållan om sernis? till ConstitutionsUtskottet.
Jag ber om förlåtelse, att jag nu åter upprepar, hvad jag redan vid ett föregående tillfälle yttrat.
Jag anser nemligen fråga om publicitet grundlagsenligt på irenne olika sätt kunna förekommas 1.0 öm Kongl. Majit eller ConstitutionsUtskottet skulle föreslå offentlighet vid RiksStåndens öfverläggningar, såsom ett tillägg i den Svensk* Folket, enligt 59 §§.
RiksdagsOrd* ningen, försäkrade rätt att äga tillgång til! kännedom af hvad, sorn inom dess lagstiftning förefaller. 2:0
Då hvarje Rik-Stånd äger laglig ratt att besluta, hvad det i och för ordningen vid sina sessioner finner nödigt, kan frågan äfven såsom ett enskilt ordnings-mål , inom hvarje RiksSiånd, enskilt väckas. 3:0 Om
Stånden gemensamt öfverenskomma, att under vilkor af gemensamt beslut och gemensamma föreskrifter, införa offentlighet ;vid sina öfverläggningar.
Att icke Ridderskapets och Adelns sista beslut lägger något lunder i vägen för bifall till saken i dess närvarande förändrade skick, torde bäst kunna finnas af uttrycket för närvarande, som inflöt; i Ridderskapets och Adelös afslag å publicitetens införande enskilt vid dess öfverlägga Den 30 September e. m. 489 ningar.
Äfven under sjelfva discussionen yttrade flere varde Talare, sorn bestämdt för* klarade sig emot publicitetens införande enskilt hos Kidderskapet och Adeln, att de ha" de ingenting deremot, om de infördes hos Samtelige RiksStånden, och en af de Herrar, som vttrade sig ifrigast emot bifall å RiddarliusUtskottets Betänkande, Herr Grefve Lövenhjelm föreslog sjelf såsom contra^proposition, ej afslag utan att principen borde vara gemensam för alla fyra RiksStånden , eller just hvad sorn nu ar i fråga.
Af hvad jag således anfört, tror jag Ridderskapet och Adeln vara obehindrad, att i det skick, frågan nu befiri ner sig, vidtaga hvad beslut, som anses mest befrämja det stora än-, damålet allmänt väl. Friherre Cederström, Jacob :
Det är endast i anledning af det svar, Grefve von Schive* riri föreslagit skulle lemnäs å Kongl.
Majtts Nådiga Skrifvelse, jag anser mig böra fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att ett sådant svar icke ens vöre lagligt, ty Ståndets enskilda beslut hindrar ej, att om Kongl. Maj:t å nyo väcker samma fråga, Ståndet måste upptaga densamma, med sig naturligtvis förbehållen rättighet, att derå lemna bifall eller afslag, hvilketdera anses lämpeligast.
Denna Kongl. Majtts rått att väcka frågor kunde ej förblifva oförkränkt, om Ståndet agde rättighet att dem ej upptaga.
Jag har blott velat anmärka detta i afseende pä formen.
Den 3Q September t. w Hvgd ater fingäjr sjelfva saken , {lyse? jag den öfvertygelse, att IJtskptten ganska väl kunnat handlägga målet.
Det är icke så, jnyepkladt, att dess bearbetning fordrar mycken tid, och jhag- samt
QeeonomieUtskotten hade lika val kunnat sysselsätta sig dermed, som (jonstitittiens- Utskottet.
Det är emedlertid likgiltigt, hvilket Utskott får att skaffa med detta ämne; och då ConstitutipnsUtskottet nu mera bär ingen eljer åtminstone ringa sysselsättning, hvaremot manga göromål för Uagsamt Allmänna Besvärs-och QeconomieUtskotten ännu återstå, tror jag bäst vara, att remittera målet till ConstittitionsUtskpttet, hyared ter beslut i ämnet k§P och bb? fattas, JTerr Hjerta, Qu§laf:
Jag fjöner yisserU* gen, att Kidderskapet och Adeln genom deg .Kongl.
Skrifvelsen blifvit försatt i en bpsyn* iierlig ställning, sedan Ståndet i hufvudsaken redan fattat sitt beslut, samt alt Dag och QeConomie-Utskptten ej kunnat yttra sig annorlunda, än som skett, ^medlertid tror jag, att pm någon anngn åtgärd i dettg afseende skalf yidtagas, än den Cjrefve vpn Schwerin föreslagit, skulle det vara mest enligt formen,, atf återremittera Betänkandet ti 11 nämnde Utskott, med uttryckligt förständigande att behandla ärendet.
Att remittera frågan till ClonstitqtionsUtskottet anser jag deremot icke vara passande.
Jag anser mig likväl böra fästa uppmärksamheten på onödighe-tén af en aterremiss.
Frågan är här om stifiandet af en lag, och JJen 30 September e. m. 491 uppgörandet af ett Reglemente för offentlighet vid RiksStåndens öfverlaggningar.
Spm utr offentligheten vid denna Riksdag icke kan införas, har jag hela tiden ansett bägge delarnp öfverflödig».
Väj. har jag Jast i vissa Rc>- maner, fmrn den sorn gatt att upptäcka nya länder, i förhand uppgjort de Jagar, som der skulle införas; men jag deremot tror rätt» sät* tet vara, att först afgöra saken, och sedan stifta lag för dess verkställighet, För öfrigt har RorgareStandet lemnat etf så godt exempel, huru man kan och hör behapdla denna sak att jag tillstyrker Ridder* skåpet och Ädeln, att j en framtid behandla frågan på samma sätt.
RorgareStåndet har an* sett inga andra föresktifter i detta afseende helmi vas, än de sam finnas i Grundlag pph rillman Jhag, hvad Riksdägsmanqa-skydd o,Gh hemfrid beträffar , oph det har visat , huru Reglementet hlptt behöfver bestå af 5 tili b erikla pungter, för att få allt hvad som för verkställigheten erfordras j ordning.
Jfag y?t ej eller I sanning, hvarföre män snarare är skar en enskild lag för åhörarnp vid RiksStåndens öfverlägga ingar, äh vid Spectakler och Goncerter.
För min del kap jag ej län* k» mig en sådan lag behöflig.
Jag tillstyrker, på grund af allt detta, aR Retänkändet endast m|tie lägga» till handliqgärne, och Ridderskapet peli A-deln i underdånigt svar lill Kongl. Majit anmäla sig vara hind råd t af förra beslutet att åter upptaga må - 492 JDen 30 September e. ra» let till profning.
Vid en kommande Riksdag torde man vara mera beredvillig att vidtaga de åtgärder, som erfordras för att bringa offentligheten i gång, och då är man icke vidare bunden af de små iinpedirnenta, som vid denna lägga hinder i vägen för verkställigheten,.
Herr Cederschjöld : En värd Talare har förment, att Kongl. Majit ej vore hindrad af Riksens Ständers beslut, att å nyo väcka samma fråga till öfverläggning.
Jag utbeder mig derföre att få uppläsa några rader utur 75 §•
Riksdagsordningen: ”skulle två Stånd stadna emot 5’två, förfalle frågan, och förblifve vid det, ”sorn tillförene stadgadt varit, utan att samma ”fråga ma kunna vid den Riksdagen å nyö ”väckas eller upptagas.,y
Här är icke något undantag gjordt, för Kongl. Majit.
Frågan får ej å nyo upptagas, då den blifvit afslagen utaf tvenne Stånd, ännu mindre då den blifvit det af tre, eller alla fyra RiksStånden.
Hetta vinner ett ytterligare stöd af stadgandet i 58 §- Riksdagsordningen, der det heter» att ”vid justering af Protocoll eller ProtocoUs' ^Utdrag kan ett beslut ingalunda ändras, men ”val sådane tillägg göras, hvarigenom ingen ”ändring i beslut uppkommer.”
När ett beslut icke kan ändras vid justeringen, så bör det väl ännu mindre kunna ske senare, och Högloflige
Ståndet således icke nu till prufning upptaga , huruvida publicitet bör äga rum, då denna fråga redan en gång blifvit vid denna Riksdag afgjord.
Den 30 September e. m. 493 Herr vo n Hohenhausen' X anledning af hvad Herr Hjerta anfört, att detta ämne i afseende på formen ej skulle kunna til! något annat Utskott remitteras, utan blott återremitteras, till de Utskott, som detsamma redan handlagt, får jag blott erinra om innehållet af 44 §.
RigdagsOrdningen, der det står: ^Vill Utskott återlemna något från ett eller flere 'RiksStånd till detsamma remitteradt mål, såsom ”»till dess befattning ej hörande, åligge Utskot» 3,tet att sist inom åtta dagar afgifva sitt Utlastande med deruti anförde skäl till det eller 5,de Stånd, sorn remitterat; hvarefter samtlige ,,Ständen, efter erhållen communication , böra ,,skyndsamt yttra sig, under hvilket
Utskott de an>, se målet höra Då nu i kraft af detta stadgande ett sådant yttrande måste afgifvas, finner jag för min del lämpligt, att remiss sker till Constitu» tionsUtskottet, helst, om man äfven tager tiden i beräkning, detta Utskott, såsom för närvarande minst sysselsatt, är bäst i tillfälle att handlägga ärendet.
Frågan är icke nu derom; att Ridderska* pet och Adeln skall antaga publiciteten, utan blott att undersöka, huruvida principen i ali* mänhet är rigtig, och om dess införande i framtiden är önskligt eller icke.
Jag kan ej inse, hvarföre man icke skulle företaga en dylik undersökning.
Jag kan derföre alldeles icke afstå från min anhållan om remiss till 494 Deri 30 September e. m.
Const it ut ion sUt skottet.
Sedan ärendet derifrån återkommit, blir först tid att tänka på, hvad svar man bör lemna å Kongl.
Majus Nådiga Skrifvelse.
Herr Tharii, Wollraih 1 Öm Kongl. Majit 1 Kader proponerat Riksens Ständer att antaga offentlighet vid deras öfverlägghingar, hade Riksens Ständers pligt Onekligen Varit, att deröfver lemna svar; men derest jag ej alltför myCket misstager mig, är likväl förhållandet ej sådant.
Frågatl är blott, att om Riksens Ständer vid en k Ömmande Riksdag önska publiciteténs införande, Kongl.
Majit på förhand förklarat sig dertill vilja i Nåder samtycka.
När det nu förhåller sig så, hemställer jag, om Ridderskapet och Adeln kart lemna något annat sVar, än att Ståndet redan besvarat denna fråga med Nej.
Väl bekänner
Jag att detta skett emöt min önskan • men då likväl sVaret redan en gång är gifvlt, anser jag, lika med Grefve von Schwerin, att Rid* derskapet och Adeln ej kart besvara den Nådiga Skrifvelsen på annat sätt, an pluraliteten af Ståndet, efter anställd Votering, redart gjort.
Huruvida publiciteten är önsklig tror jag ej behöfva undersökas; derom förmodar jag allmänna omdömet vara stadgadt, ehuru pluraliteten har Slog ut på annat sätt, Möjligheten äf dess införande är en reglementarisk åtgärd, hvarom nu icke är fråga att Uppgöra reglemeniariska föreskrifter för en sak, hvars antagande ■fejan ännu icke beslutat, synes mig vara för hastigt, Först bör man
Väi afgöra, ont man vill Den 3p September e, m. 495 hafva publicitet, öch sedermera huru dermed skall tillgå. lag atihåilef derföre, alt Herr Grefven beti LandtMarskalken täcks framställa pioposition på bifall tili hvad Mert Grefve vöri Schwerin föreslagit.
Friherre Cetleriiiröiii:
Det äf mär kvärdlgt ätt Herr Cederschjöld, sörn sjelf är Ledamöt äf ConstitUtiönsUtsköttet, så ofta citerar Grundlagen på fett sätt, som alldeles icke är tillämpligt till de fall, han åberopar.
Den §• häri Uppläst handlar örn .allmänna Riksdagsärertden.
Det ifrågavarande målet har ej förut varit Väckt.
Det är således icke ett enskildt beslut, sorn kan framställas till jemförelse med allmän» ha bfeslut, söm blifvit vidtagne äf Riksens Ständer gemensamt.
Men hvad ifrågavarande Skrifvelse angår, så i händelse icke Ridderskapet Öch Adeln samt de öfrige RiksStånden skulle anse publiciteten nyttig, tarfvas ej något svar; ty Kongl. Maj:t här blott sagt, alt örn Riksens Ständer förena sig bra publicitetens antagande, Vill Röngl.
Majit till dess införande lemna feit t Nådiga samtycke.
Skulle åter Riksens
Ständer anse offentlighet vid deras öfverläggningar fördelaktig, skulle jag tro, ätt Utskotten borde böreda frågan, och föreslå det svar, söril i ämnet då skall till Kongl. Majit i Underdå» nighfet afla ta s.
Men ett sådant svar, söm det Grefve von Schwerin föreslagit, är bestämdt Olagligt. 4g6
Den 30 September e. in. Herr Munck af Rosenskjöld, Eberhard'-
Det har blifvit sagdt, att dem fråga, hvarom Kongl.
Mnj:ts Nådiga Skrifvelse handlar, här redan blifvit afgjord.
Detta är icke min tanka*
Man bör skilja emellan publicitet inom endast ett Stånd, och den inom alla fyrä Stånden.
Jag känner åtminstone ej, att Ridderskapet och Adeln fattat något beslut om denna sednare, helst flere Talare, på sätt Herr Rosenblad anmärkt, då ämnet här ventilerades, yttrade sig vara emot den föreslagna publiciteten, derföre att den ej sträckte sig till alla Stånden.
Således kan Ridderskapet och Adeln ännu ,utan ett upprifva sitt förra beslut, förordna om
Publicitetens införande här i förening med en lika beskaffad offentlighet hos de öfrige Stånden.
Herr Tham yttrade, att hvar och en af Ridderskapet och Adeln redan stadgat sitt omdöme i ämnet.
Det är väl sannt, då frågan blott angick detta Stånd; men jag tror förhållandet blir olika, då den äfven sträcker sig till de öfrige.
För Öfrigt anser jag det vara både möjligt och troligt, att flere bestämt sitt omdöme om publiciteten, i följd af den felaktiga underrättelsen, som här meddeltes af flere
Eedamöter om öfverhuset i England att dess sessioner ej äro offentliga, och att den Aristocratiska principen der ej medgifver sådant.
Engelska Ofverhusets öfverlägguingar äro lika offentliga, som JUnderhusets.
Det är afven ganska möjligt, att då publicitets-frågan här första gången förevar, Den 30 ^September e. m. 497 revar, flere bestämde sitt beslut på grund af ett misskännande utaf Kongl. Majus liberala tänkesätt i denna fråga.
Nu deremot äro vi genom Dess Nådiga skrifvelse öfvertygade, att Konungen ej har något emot Pub) iciteten, så vida den sträcker sig till alla fyra Stånden.
Således förmodar jag, att en och annan rättar sitt omdöme derefter; och jag förenar mig med de värda Ledamöter, som önskaj vidtagandet af förberedande åtgärder, på det publicitetens införande vid nästa Riksdag ej mätte alltför länge dröja ; och det gå med den som det gått med en äfven vigtig fråga, nemligen Bänkmäns afskaffande, hvarom beslut redan vid tre Riksdagar var fattadt, innan det blifvit ' verkställdt.
Jag tillstyrker derföre äfven, att ämnet må varda remitteradt lill ConstitutionsUtskottet.
Herr von Hohenhausen'.
Jag instämmer hufvudsakligen med Herr Rosenblad, som tydligen bevisat, att frågan nu är i annat skick, än då hon förra gången såsom en detta Stånd* enskilda angelägenhet förevar.
När Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse till Ridderskapet och.
Adeln ankom, hade det förslag bordt göras, som nu blifvit af Grefve von Schwerin framställdt, ty saken har ej undergått någon förändring derigenom, att den blifvit till Utskott remitterad.
Jag tror ännu lämpligt vara, att öfverlemna ärendet till ett Utskott, som hand - Ridd. och Ad.
Vrot.
VIII Band. 498 Den 30 September e. m.• lägger detsamma; ty jag har ingen anledning att tro, det frägan om publicitetens nytta är så alldeles afgjord, som Herr Tham förmodat, då en så stor pluralitet af vårt Stånd förkastat densamma.
Detta synes mig tillräckligen åda» dalägga nödvändigheten af frågans noggranna utredande; hvadan jag ock förnyar min anhållan om remiss till ConstitutionsUtskottet.
Herr Cederschjöldl
En värd Talare har emot mitt förra anförande anmärkt, att den af mig åberopade 7 5 §.
Riksdagsordningen ej skall kunna tillämpas på ifrågavarande fall, emedan den fråga om publicitet, som blifvit afgjord, var.af enskild, denna åter är af allmän beskaffenhet.
Härvid får jag dock påminna, att frågan om offentlighet vid öfverläggningarne var i så måtto af allmän beskaffenhet, att den blifvit väckt i tre
Stånd och afslagen af tvänne.
För öfrigt kan jag ej inse, huru RidderSkapet och Adeln nu skulle kunna bedomina publicitetens införande annorlunda än förut.
•Hvad Ståndet då ansåg icke vara för sig nyttigt eller lämpeligt, har väl icke förändrat sin natur derföre, att propositionen kommer ifrån Konungen.
Ehuru mycket således jag är älskare af offentlighet, och ehuru gerna jag skulle önska dess införande, skulle jag dock aldrig vilja genom advocatur eller lagbrott ernå ändamålet.
Om emedlertid Ridderskapet och Adeln skulle vilja besluta uppgörandet af en Eag för den händelse, att någre elier något Dm 30 September e. m. 499 Stand vid en kommande Riksdag skulle önska sig deraf begagna, l*ar jag för min del visserligen icke något deremot att invanda.
Herr Rosenblad: Friherre Cederström och Herr Munck af Rosenskjöld hafva redan så fullständigt utredt , att de citera de Grundlags §§. ej hindra ärendets behandling, såsom en allmän fråga, då offentligheten förut endast varit behandlad såsom en enskildt Stånds angelägenhet, att i detta afseende ingenting återstår för mig att nu tillägga.
Herr Cederschjöld har anfört, att frågan varit förut väckt i tre Stind.
Jag får dervid erinra, att då väcktes endast fråga om offent lighet vid Ridderskapets och Adelns, vid BorgareStåndets och vid BondeStåndets öfverlägga ningar, hvar för sig.
Efter mitt begrepp om svenska språkets uttryck, är detta icke detsamma, som offentlighet hos samtlige RiksStånden i allmänhet.
För öfrigt var Ridderskapets och.
Adelns beslut vilkorligt, och innefattade orden för närvarande.
Införandet af denna ovanliga term, hvaf' bm Grefve af Ugglas väckte fråga, och hvartill hela Ståndet samtyckte, måtte väl något betyda.
Icke vill det säga, att beslutet ej binder kommande Ständer; de lära i alla fall ej af våra beslut vara hindrade att upptaga, och, om de så för godt finna, annorlunda afgöra alla mål, som hos dem förekomma, mot hvilkas upptagande Grundlagen ej lagger hinder.
Des - 500 Den 30 September e. ml sa ord mätte således betyd under närvarande omständigheter, och att med dessa omständigheter förstods frågans väckande för ett enskildt Ständ ensamt, kan bäst upplysas af dé värde Talares anföranden, hvilka, såsom jag förut nämt, yttrade sig mot bifall å RiddarhusUtskottetS Betänkande, derföre att det endast rörde offentlighets införande hos ett enskildt Stånd, metl förklarade sig godkänna dess införande hos atla fyra RiksStånden, äfvensom af den kontraproposition, som framställdes af en utaf dessa Värde Talare, jag också åberopat, deri förslogs bifall till principen med vilkor, att den borde Vara gemensam för alla fyra RiksStånden.
Jag trör således, att vårt förra Beslut i ämnet, långt ifrån att lägga något lagligt
Ilin* der i vägen för dess pröfning i det förändrade skick, hvari det nu befinner sig, tvärtom lika såsom uttrycker en benägenhet hos Ståndet, att, under nu föreslagna vilkor, bifalla offentliga hetens införande* Kerr Printzensköld, Axel:
Lika mfed den siste värde Talaren får jag förklara, att jag an. ser frågan nU varå i ett helt annat skick, än då den första gången här behandlades; ty nu angar hon én gemensam publicitet för samtlige RiksStånden, hvilken Ridderskapet och Adeln, enligt min tanka, utan hinder af sitt förra beslut, kan bifalla; enär för verkställigheten deraf, genom Kongl. Majjts Nådiga Skrifvelse, är fästadt det vilkor, att de öfrige Stånden derom på enahanda sätt besluta.
Den 30 September e. m, 501 I öfrigt anser jag mig böra vederlägga Friherre Cederström, som bestämdt uppgifvit att Herr Cederschjöld citerat en Grundlags §. hvilken ej skall bört »ill ämnet, utan att Herr Friherren likväl visat, hvaruti den anmärkta origtigheten bestått eller sjelf anfört någon mera tillämplig §. såsom stöd för sitt yttrande.
Jag kan nemligen ej annat finna , än att §.
Riksdagsordningen uttryckligen förbjuder qpprifvande af fattade beslut, de må vara å allmän eller enskild beskaffenhet emedan det heter!
”Vid justering af Protocoll eller Proto”collsUtdrag kan ett beslut ingalunda ändras, ?1men väl sådana tillägg göras, hvarigenom iri"gen ändring i beslutet uppkommerOm detta galler vid justering af ett mål, matte det än mer gulla i afseende å ett justeradt beslut.
Om beslutet åter angår Ridderskapet och, Adeln ensamt, måtte val 41 §.
RiddarhusOrdningen vara tillämplig, öen stadgar äfven, att sedan en proposition blifvit ined
Ja besvarad må ingen försöka, att beslutet genom ny öfverläggning upprifva.
Jag Inser således ej, huru ett beslut, allmänt eller enskildt, kan, vare sig genom Kongl.; Majus Nådiga Skrifvelse, eiler Riksdagsman?
Motion, ater upprifva».