Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om de skulle fråntaga enskild man dess förmögenhet, ian man ej säga, att Rikets väl fordrar, att de derföre skola endtledigas; äfven om de fråndömde en menniska lif och egendom, kan man ej säga, att det är sådant, hvarpå Rikets väl beror; ja om till och med flere tusende Svenskar genom deras rådslag skulle förlora lifvet, hvartill skeppshandeln möjligen kunnat gifva anledning, så skulle sådant ingenting bevisa, ty ofta kan en farsot borttaga så många, utan att Rikets väl lider.
I Frankrike och England, om der funnes en 107 §, kunde möjligen politiska omständigheter göra den användbar; då Franska Ammen t. ex. marcherade till Spanien, och en längre tid låg der på Frankrikes be - 174 Den a4 J u 1 ‘ * e< m' kostnad; eller då Engelska Styrelsen bidrog till slaget vid Navarino, sora i framtiden kunde blifva för Englands politik skadligt; men vi äro i den ställning, att sådana händelser hos oss ej kunna inträffa, och vi kunna endast betrakta denna §. ur en moralisk synpunkt, som tillämpad bör hafva afseende på administrationens åtgärder i sin helhet, hvaremot isolerade anmärkningar efter ordalydelsen aldrig kunna medföra någon verkan.
106 §. är således den enda, som rätteligen bordt användas; hvarföre jag reserverar mig emot Utskottets Betänkande och emot beslutet.
Grefve Cederström är fälld enligt 107 §; jag anser det lagstridigt, emedan de öfrige af StatsRådet voro lika delaktige i saken som han, helst samma åtgärd, som fällt honom, friar dem; och om 107 §. skulle användas på honom, borde den äfven användas på de öfriga, emedan Grefve Cederströms åtgärd var en följd af ett collectift fattadt beslut; huru han sedan sorn Commissionair handlade, tillhör icke 107 §.
Man har talat om rent uppsåt, hvilket borde gälla som ursägt vid misslyckade administrations-speculationer.
Jag föreställer mig, att någon Svensk Embetsman ej finnes, som skulle handla annorlundare, utan alt vara uppdagad förrädare; men ett rent uppsåt kan gälla som ursägt för en enskild person.
Den kan ruinera sig och sin familj; man ansvarar derföre blott inför Gud och sitt samvete, men för Konungens Rådgifvare gör Den 24 Ju 1 i i e. m. i75 ej ett rent uppsåt tillfyllest; ty de böra noga betänka sig, innan de besluta och råda, emedan deras kall är vida ansvarsfullare än den enskildtes, och måste sålunda beräknas.
På denna grund anhåller jag, att dessa mina tankar såsom reservation måtte få åtfölja Handlingarne; och anser jag 106 §. vara den, efter hvilken anmärkningarne bade bordt vara upptagne, men ej den 107.
Till en början skall jag utbedja mig alt få göra reda för tillkomsten af dessa anmälanden.
De äro egenteligen ett slags minnesvårdar, om jagså får säga, af de strider, som minoriteten haft med majoriteten; och jag tror att Rikets Ständer böra vara belåtne med, att minoriteten lyckats att i dessa strider åtminstone rädda dessa anmälanden, hvarförutan ingenting derom kommit till Rikets Ständers kännedom.
Visserligen hade det i de flesta fall varit minoritetens afsigt och önskan, att kunna få dem framställde i form af anmärkning; men då det ej lyckades, måste man nöja sig med alt få fram dessa saker i hvacl form som helst.
Dessutom innefatta flera af dessa punkter nya principfrågor om förståndet af Grundlagarne, hvarpå uppmärksamhet hittills aldrig varit väckt; och i hvilka minoriteten sjelf funnit olämpligt alt göra lagen gällande emot Rådgifvarne, innan man varnat dem emot dylika misstag.
Hvad sedan sjelfva saken angår, eller om Constitu - 176
Den a4 Julii u. in. tionsUtskottetfkan framställa sådana anmälanden , så har jag visserligen en gång förr besvarat denna anmärkning, och skall derföre blott med några ord. upprepa hvad jag sagt.
Man har klandrat, att ConstitutionsUtskottet gör anmälanden utan tillämpning af 106 eller 107 ,5“. Regerings Formen; och samme Talare har sagt, att han ej kunde begripa, huru 60
Riksdagsordningen kunde tillämpas; men att emedan denna ,§*. hänvisar till Sg RegeringsFormen , dessa anmälanden , om fråga derom skulle väckas , borde af Ekonomiutskottet behandlas.
Att 60 §.
Riksdagsordningen uttryckligen berättigar Rikets Ständer att "till Konungen ’frambära någon deras allmänna önskan , i ”hvilket ämne som helst F är så ovedersägligt, att allt vidare bevis derför väl är öfverflödigt.
Och hvad den hänvisning beträffar, som i denna §. göres, nemligen alt med sådana frågor, hvarom Rikets Ständer ’■*vilja anmäla någon allmän önskan, för*’hålles pä det sätt Regerings Formens 8g utstakarså får jag fästa uppmärksamheten derpå, att här endast är'fråga om sjelfva sättet för dylika ärenders behandling.
Men huru är detta sätt?
När man går till 89 §. så ser man sättet, att nemligen Rikets Ständer ej kunna annat besluta, än endast anmälanden, på hvilka Konungen, sedan han hört StatsRådet, kari göra hvad afseende lian finner för godt.
Detta utgör sjelfva sättet.
Den a4 Juli! e. rn.
177 sättet.
Att önskningsmål ej uteslutande tillhöra Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet allena, synes bäst af 34 §.
Riksdagsordningen, der det är Rikets Ständer förbehållet att remittera sådana mål, som till visst Utskott icke böra, lill hvilket Utskott de för godt finna; och saken frångår ej sin natur af önskningsmål derföre, alt den behandlas af annat Utskott, till och med. om det vore af BevillningsUtskottet.
När nu ConstitulionsUtskottet har rättighet att väcka frågorj och således äfven i detta ämne, som så egentligen tillhör dess befattning; och då Rikets Ständer hafva rättighet alt lill Konungen anmäla deras allmänna önskningar, i hvilket ämne som helst; kan jag ej se annat än att Utskottet varit behörigt att göra den ifrågavarande framställningen, och att Rikets Ständer äro behörige att derom inkomma till Konungen med underdånig skrifvelse.
Men i den form ConstitutionsUtskottet nu framställt saken, kan det ej låta sig göra, ty man kan ej se, hvad som är Utskottets egentliga mening.
Det är omöjligt, att derpå grunda en skrifvelse.
Det är derföre jag för några dagar sedan uppläste min i Utskottet gjorde reservation emot formen; och jag hemställer, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna skäl att återremittera denna del af Betänkandet till ConstitutionsUtskottet, på det Utskottet måtte omarbeta det, och ställa det i sådan form, 34 H. 12 178 Den 24 Ju Ii i e. m. att en underdånig skrifvelse derpå kunde grundas.
Friherre Rålamb_, Claes:
Ehuru de nu ifrågavarande anmälningspunkterne ej äro i Grundlagen föreskrifne, har dock tvenne föregående ConstitulionsUtskotts handlingssätt gjort, att de blifvit äfven nu af Utskottet antagne genom votering; likväl fästades dervid det uttryckliga tillägg* att de icke kunde såsom anmärkningar af Rikets Ständer behandlas.
Jag tror, att Ridderskapet och Adeln vid delta tillfälle äger rätt* enligt 60 §.
Riksdagsordningen, att i önskningsväg afgifva en underdånig skrifvelse härom.
Detta är likväl bestridt af Grefve Posse, men häremot uther jag mig, att få göra en invändning vid 89 §:s tillämpning.
Han har väl läst början af 89 §., der det handlas om huru förhållas skall, när det är fråga om att upphäfva Ekonomiska lagar, men sednare delen innehåller: Rikets Ständer äge dock icke magt att i dessa mål annat eller mera beslutas än föreställningar och önskningaratt hos Konungen anmälas; och det är med hänseende till detta stadgande ConstitutionsUtskottet åberopat 89 §.
Jag har äfven hört nämnas, att fråga vore, att remittera detta mål till ConstitutionsUtskottet, hvartill jag visserligen icke bestrider Ståndet rättighet, men innan det beslutet fattas, vill jag likväl hemställa, om något derigenom särdeles kan vinnas, då Den 24 J u 1 i i e. m. '79 Memorialet innehåller omdöme om principer, och ej om personers åtgärder.
Jag anser för öfrigt att det ej åt ConstitutionsUtskottet hör uppdragas, att uppställa skrifvelsen till Kongl. Maj:t, utan att det är ExpeditionsUtskottet, som hör författa densamma.
Äfven mig anade det, att dessa anmälanden voro en minoritetens minnesvård, och jag har dervid icke att anmärka annat, än att, då det är ConstitutionsUtskottet, öfver hvilket den blifvit upprest, den hade bordt vittna om iakttagande af Grundlagens föreskrifter.
Jag har yttrat, att jag ej kan begripa, huru 60 §. kan tillämpas; men jag har sagt, att jag underkastar mig ConstitutionsUtskoltels omdöme i detta fall.
Deremot kan jag ej instämma med Herr Cederschjöld deruti, alt det blott är sednare delen af 8y §. hvarpå afseende bör fästas, ty ostridigt lärer vara, att i 89 §. står, att sådane mål böra af Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet behandlas.
Jag förnyar min anhållan, att denna delaf Memorialet måtte läggas till Handlingarne, och, om man icke det vill, att den remitteras till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet.
Jag kan ej linna, alt de af Constilutions 34 H. 12* j8o Den 24 Jill ii e. m.
Utskottet anrnäldte ifrågavarande vigtigare omständigheter innefatta några så kallade principfrågor, utan helt enkelt verkeliga anmärkningar.
En Talare har yttrat, att minoriteten i Utskottet tillvägabragt dem.
Jag anser Rikets Ständer böra understödja denna minoritet; och får i sådant afseende anhålla, att denna delaf Betänkandet må varda återremitterad.
En värd Ledamot bar, såsom jag fattat, anmärkt, att dessa anmälningar äro minnesvårdar öfver Grundlagars och formers öfverträdelser.
Jag medger det och förmodar, att icke endast samtiden, utan också efterverlden skall gilla denna mening; men blott med den anmärkning, att det icke är ConstitutionsUtskottet, som gjort sig skyldigt dertill.
Herr Tham, JVolrath:
Jag kan icke finna, att ConstitutionsUtskottet af Grundlagen äger någon anledning, att göra sådane anmälanden, som dessa.
Man har åberopat 37 §.
Jag tror väl, att sista momentet i denna §. ganska ordentligt har afseende på 107 §.
RegeringsFormen, i anledning hvaraf ConstilutionsUtskottet äger att framställa till afgörande, om Konungens Rådgifvare böra anmälas till afsked.
Men att framkomma med en berättelse, på hvilken intet afgörande till verkställighet eller beslut kan följa, tror Den 24 Ju 1 i i e. m. 181 jag icke låter sig förena med donna §.
Utskottet har äfven åberopat 60 §.
Denna §. innehåller, att om Rikets Ständer till Konungen vilja framföra någon deras allmänna önskan, skall dervid förhållas, på sätt 8g §. föreskrifver, och hvilket åter är, att de frågor, som derstädes omtalas, skola först utan undantag lemnäs till utredning af Ekonomiutskottet.
Jag instämmer derföre med Grefve Posse, att denna del af målet antingen må läggas till handlingarna, eller remitteras till Allmänna Besvärs- och Ekonomiutskottet.
Jag beklagar för öfrigt, att de två Stånd, som förut afgjort dessa frågor, icke behagat med Ridderskapet och Adeln communicera sitt beslut; ty om de af Preste- och BorgareStånden blifvit lagde tilUhandlingarne, lärer det besvär vi göra oss dermed, vara mycket öfverflödigt.
Jag känner sedan längre tid tillbaka, alt åtskillige Representanter haft den tro, att Ständerne skulle kunna, genom ett idkeligt gnagande på Grundlagarna, skaffa sig en petitionsrält, som de nu icke äga annorlunda, än genom Ekonomiutskottet.
Jag vet att man inom sjelfva ConstitutionsUtskottet under flere
Riksdagar sökt göra gällande den utväg för ändamålets vinnande, att bredvid Utskottets egentliga Betänkande, rörande StatsRådsProtocollernes granskning, komma
Den 2,4 Julii e. ra. fram med berättelser om sater, mot hvilka icke skäl funnits till anmärkningar, samt att sålunda på grundlagsvidrig väg bereda en petitionsrätt.
Men vid föregående Riksdagar bar man åtnöjt sig att göra en sådan framställning naken, utan åberopande af §. i Grundlagarne; hvaremot CqnstitutionsUtskottet nu gått ett steg längre då det velat grunda berättelsen på en formlig lag, samt citerat 37 och 60 §§.
Riksdagsordningen, 37 §.
1 momentet säger, att ”intet Utskott, Constitutions- och Banco”Utskotlen allena undantagna, vare berät”ligadt att väcka frågor, till afgörande i ”Rikets Ständers Plena, eller att upptaga ”andra ämnen, än de från Plena remitte”rade”; och detta är helt naturligt, ty Grundlagen ålägger ConstitutionsUtskoltet, att utan remiss från Stånden handlägga mål, äfvensom BancoUtskottet, medan hemlighet i Bancoärender ägde rum, var skyldigt att komma in med förslag till Ständerna.
Men icke nog med detta directa bevis; jag vill nu indirecte och genom sjelfva sattsens orimlighet, visa, att icke
Grundlagsstiftaren kan misstänkas hafva haft en sådan afsigt roed 60 §.
Riksdagsordningen, som närvarande Betänkande åberopar.
Riksdagsordningen står: ”Vilja Rikets Ständer ”till Konungen framföra någon deras alllmänna önskan i hvilket ämne som hälst, ”förhålles dermed, på det sätt Regeringsformens 89 §. utstakar, och gore derå Ko - Den 24 J n I i i e. m. i83 ”nungen, sedan StatsRådet blifvit bordt, det ”afseende Han för Riket nyttigast finner.”&c. 89 §.
RegeringsFormen säger äfven, ”att StatsRådet skall öfver önskningsfrågor ”höras, innan Konungen fattar dess beslut.” Nu har ConstitutionsUtskottet i förevarande Betänkande framställt åtskilliga anmärkningar, som det likväl förklarat icke vara anmärkningar, men hvilka hvarenda en innefatta klander å StatsRådets Ledamöter.
Om Rikets Ständer skulle besluta en skrifvelse på grund häraf till Kongl, Maj:t, så borde den innehålla en önskan, på hvilken Konungen kunde fästa afseende eller icke.
Men Grundlagen föreskrifver just i de af Utskottet citerade §§, att Konungen skall höra sitt StatsRåd öfver önskningsmål, som från Ständerne inkomma.
Således skulle Konungen vara nödsakad, inhemta StatsRådets tankar öfver anmärkningar vid deras åtgärder, och de sjelfva komma att afeller tillstyrka Konungen att ge dem en skrapa, för det de icke fullgjort sina pligter i Konungens högsta Nämnd.
Huru sällsam är icke en lagtillämpning, som leder lill sådana följder.
Det är sorgeligt att finna Grundlagar så misstydda och misshandlade.
Jag anser delta för ett af de icke sällsynta försöken, att gå i bakhåll för Grundlagen.
Man har i dessa dagar dessutom yttrat tvenne till sin natur Konstitutions - i84 Den 24 Julii e. m. undergräfvande sattser; den ena att ConstitutionsUlskottets
Betänkanden skulle kunna återremitteras, för att åstadkomma tillämpning af 106 §. i stället för 107; det vill säga: att ConstitutionsUtskottet skulle af Stånden kunna uppmanas, att upphäfva det beslut de med Rikets Ständers rätt redan fattat; den andra, att Rikets
Ständer skulle hafva rätt att vid målets återkomst, tvert emot Utskottets tillstyrkande, tillämpa 107 §., det vill säga: att Rikets Ständer, som icke äga rättighet att läsa StatsRådets Protocoller, skulle äga rättighet att, tvärt emot stadgandet i 107 §.
HÅLLNA HO® HÖGLOFLIGE MBMDllESa&EasI mil &2)llLm» VID lagtima ttiksfcageu i ^tockljolm ÅK 1859—1860.
STOCKHOLM, TYPOGRAFISKA FÖRENINGENS BOKTRYCKERI, 1860.
Lördagen den 2 Juni 186(h Ulenum kl. 10 F. m. justerades ett prot.u*dr. för den 30 sisth
Maj och pieniprot:t för den 14 nästförutgångne Mars e. m.
Uplästes ett af Hr von Strokirch, Joh an Pa ul Fred ri k Otto, inlemnadt Mern. af följande lydelse:
Af enskilda angelägenheter förhindrad att vidare bevista riksdagen får jag härmed afsäga mig mitt plats inom Bevil)u.Utsk:t.
Till följd häraf anmodade H.
Landtm. R. o. Ad:s Hrr Elektorer att välja en ledamot i Bevilln.Utskrt efter Hr von Strokirch.
Gr. Hamilton, Malcolm Walter, hadeingifvit ett Mern., Som nu uplästes och lydde sålunda:
Då jag nu i tjensteärender afreser från hufvudstaden på längre tid, så får jag vördsamt afsäga mig förtroendet att vara Bänkman, under anhållan att varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen.
Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af två ledamöter i Bevilin. Utsk:t efter N:o 792 Hr Lagerhjelm, Gustaf Reinhold, och N;o 1,629 Hr Wulfcrona, fullm.
Frih. von Schwerin, Carl Julius, samt en suppleant i samma Utsk:t efter N:o 875 Hr Gripenwald', Carl Ulrik; och befunnos följande hafva blifvit utsedde till Ledamöter N:o 1,877 A.
Hr Carleson, Edvard Henrik; » 2,109 B.
Hr Anckarsvärd, Wilhelm Theodor; samt till Suppleant N:o 390 Frih. Nordenfalk, Johan.
Érr Elektorers lista vid val af en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekou.Utsk:t efter N:o 1,417 Hr EhreuhofF, Gustaf Herman, samt frenne suppleanter derstädes efter N:o 833 HrWer - 4 Den 2 Juni f. m. denhoff, fullm.
Hr Tham, Sebastian Mathias, N:o 1,956 Hr Clementcoff, fullm.
Hr von Knorring, Erik Oscar, och N:o 272 Frih. Hermelin, Carl Samuel; och befunnos nedannämnde hafva blifvit utsedde till Ledamot N:o 2,227 Ilr Dorchimont, fullm.
Hr Törnebladh, Carl Ottomar; samt till Suppleanter N:o 2,195 Hr Edelstam, Carl Fabian; » 2,022 » von Axelson, Georg Julius; » 184 » Silfversvärd, Conrad Georg.
Öpnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Riddarh.- Utsk:t efter N:o 1,352 Hr Bongenhjelm, fullm.
Gr. Lewenhaupt, Mauritz, samt en suppleant derstädes efter N:o 262 Frih. Klinkowström, Wilhelm Leonhard Agathon; och befunnos följande hafva blifvit utsedde, nemligen till Ledamot N:o 211 Frih. Cederström, Claes Henrik; och till Suppleant N:o 227 Frih. Rudenschöld, Thorsten.
Anmäldes och bordlädes nedannämnde från Utsk:n inkomna Mern. och Betänkm, nemi. från Konstitutionsutskottet: N:0 25, i anledn. af RiksStms beslut rörande det i Konst.- Utskrts Mern.
N:o 13 afgifne förslag till ändring i 11 och 12 §§ Reg.Formen; N:o 26, i anledn. af RiksSt:ns beslut rörande det i Konst.- Utskrts Mern.
N:o 14 framställda förslag till ändring i 21 § R.
O.; N:o 27, i anledn. af RiksSt:ns beslut rörande den i Konst.- Utskits Mern.
N:o 15 föreslagna ändring i 28 § R. F.; N:o 28, i anledn. af RiksSt:ns beslut om det i Konst.Utsbts Mern.
N:o 16 framställda förslag till ändring i 18 $ R.
O.; N:o 29, i anledn. af RiksStms beslut rörande den af Konst.- Utsk:t i Mern.
N;o 17 föreslagna ändring i 5 § 3 mom.
; N:o 30, i anledn. af RiksStms beslut angående det i Konst.- Utsk:t.s Mern.
N:o 19 framställda förslag till ändring i53§R.
O.; N:o 31, med förslag till ändring i 30 § R. O.; N:o 32, med förslag till ändring i 14 § 3 mora. R. O.; Sammansatta Stats- samt Allm. Besv.- o.
Ekon.Utskit: N:o 9, i anledn. af väckt motion om antagande, öfver hela riket, af- mantalet såsom enhet vid skatteberäkningen och om re ducerande af mantalsbråken till decimalbråk; N:o 10, i anledn. af väckt motion om lindring i soldatroteringen; - Den 2 Juni f. m. 5 N:o 11, i anledn. af väckta motioner angående lättnader i rustningsskyldigheten genom kavalleris afsittande och förvandlande till infanteri; Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t; N.-o 93, i anledn. af väckta motioner i fråga om förändring i sättet för auktioners hållande i städerna samt om nedsättning af auktions-provision; N:o 94, i anledn. af väekt motion i fråga om ändring af 22 g i Fiskeri-stadgan den 29 Juni 1852; N:o 95, i anledn. af väckt motion om tillsättande af en komité för omarbetande af Krigslagarue; N:o 96, i anledn. af väckt motion derom, att lagstadd dräng, som till båtsman antage3, inåtle genast komma i åtnjutande af lön och rättigheter såsom båtsman, samt om ersättning till AmiralitetsKrigsmansKassan för de inkomster, hvaraf kassan derigenom skulle gå i mistning; N:o 97, i anledn. af väckt motion om uphäfvande af de stadganden, enligt hvilka båtsman, sedan han i tjenst inträdt, förverkar sin lön till AmiralitetsKrigsmansKassan; N:o 98, i anledn. af väckt motion om förändring i föreskrifterna rörande hästarnes färg vid artilleri-och kavalleri-regementena; N:o 99, i anledn. af väckt motion att sökande till musiklärareplats vid lägre Elementar läroverk eller Organist-beställning skall förete betyg om examen inför Kongl.
Musikaliska Akademien; N:o 100, i anledn. af väckt motion om de båda fotgardesregementenas förening till ett regemente; N:o 101, i anledn. af väckt motion om uphäfvande af förbudet för gemenskapen att gifta sig utan vederbörande befäls samtycke; samt N:o 102, i anledn. af väckt motion om bildande af föreningar för ersättande af förluster, upkomna genom hagelskador..
Föredrogs ånyo och godkändes Exped.Utsk:ts den 30 sisth Maj, bordlagde Skrifvelse-förslag N:o 64, angående fortsatt utförande af jernvägsarbeten för Statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel.
Fortsattes pröfningen af Bevilln.-Utskits Betänk.
N:o 23, angående Tullbevillningen, dervid nu i ordningen förekommo:
Utsk:ts hemställanden angående artik larne trävaror (skopligg), tumstockar, tungspat, vagnar, vantar, vaxarbeten.
Föredragningen blef härefter afbruten genom ankomsten utaf en deputation från Hederv. BondeSt:t, anförd af riksdagsfullmiiktigen Nils Larsson från Jemtlands län, hvilken yttrade följande:
G Pen 2 Juni f. m. Eders Exc.
Hr Gr. o. Landtm.!
Högloft, Ridderskap och Adel!
Under en följd af riksdagar hafva R.
St:r sträfvat att i frisin-t nåd anda reformera, hvad sorn i de särskildta grenarne af vår lagstiftning befunnits föråldradt och ej öfverensstämmande med en mera framskriden civilisations, fordringar.
Med högsinnad frikostighet hafva de också städse arbetat för handelns och näringarnes uphjelpande samt för statens embets- och tjänstemäns försättande i en mera tryggad ekonomisk ställning-
Men allt har icke kunnat vinnas eller åstadkommas på en gång.
Derföre hvilar också, ännu skjutsningsskyldigheten såsom ett onus på Svenska jordbruket och qvarhåller den s, k. frie Svenska bonden i ett slafveri, som, enligt hittills gällande lagstiftning i ämnet, på sin höjd kunnat förmildras till skattskyldighet under andra medborgareklasser.
BondeSt:t, som närmast känner tyngden oph o,lideligheten af ett sådant tvång, har, med tacksamt erkännande af de högsinnade tänkesätt, sorn, rörande denna angelägenhet, af R. 8t:r vid sistförflutne riksdag uttalades och som legat till grund för Sammansätta Stats- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts nu afgifna Utlåt, i ämnet, godkänt, nämnde Utlåt, i dess helhet och derjemte beslutat att vördsamligep inbjuda respektive MedStånden att sig i enahanda beslut förena.
I egenskap af BondeStits deputerade få vi derföre till Högloft. R. o.
Ad. nämnde inbjudning öfverlemna, jemte det vi anhålla att BondeStit fortfarande mätte få, vara inneslutet i Högloft. R. o.
Ad:ns välvilja och förtroende.
Sedan (Jet prot.-utdr,, som innehöll BondeSt:ts ifrågav:de beslut och inbjudning, härefter blifvit till H.
Hr Gr. o. Landtm, öfverlemnadt, samt H.
Exc. till svar yttrat, att R. o. Ad., så snart tiden det medgåfve, skulle taga inbjudningen i noggrannt öfvervägande och anhöll, att deputerade behagade till Hederv. BondeSt:t frambära uttrycken af R. o. Ad:s aktning och förtroende; blef deputationen på vanligt sätt utbeledsagad.
Den afbrutna föredragningen fortsattes nu med Artikeln väfnader och Utsk:ts första hemställan derom.
Sparre, Erik: Sorn Hrrme veta, fanns ännu år 1855, förbud på införsel af en stor del af dessa väfnader.
På samma gång, som förbudet borttogs, stadgades för dessa artiklar en tull, som i, allmänhet ansågs kunna beskydda industrien mot den svåra konkurrensen med utlandet, Jag behöfver ej säga i hvilka afseenden denna industri i utlandet har företräde.
Emellertid ådagalägges tydligen genom KommersGoliegii berättelser, att, sedan, nedsättning af tullen å denna vara börjat ega rum, fabrikationen deraf i betydlig män minskats.
Så har t. ex. under åren 1856 —1858 tillverkningen minskats med 10 mill. alnar.
För min del är jag fullt öfvertygad, att den konkurrens med utlandet, som upkommit genom tullnedsättningen, väsendtligen bidragit att försvåra och lägga hinder i vägen för näringens fortgång.
Deii 2 Juni f. m. 7 inora vårt land och isynnerhet inom det län, hvars förvaltning jag i nåder fått mig anförtrodd.
Jag inser ej hvarföre man behöfver brådstörta med tullnedsättningen, och tror att det vore fördelaktigare att åtminstone ännu någon tid afbida hvad verkan lättade kommunikationer kunna medföra.
På grund af dessa skäl tager jag mig friheten yrka, att samma tullsatser, som i afseende på väfnader voro gällande under åren 1858 och 1859, måtte i den nya tulltaxan ånyo dem åsättas.
Den siste värde talaren har upträdt såsom målsman för en betydlig industrigren inom det län, som blifvit honom anförtrodt.
Deröfver må ingen förundra sig; men jag har skäl tro att Hr Gr:n, som på den korta tid han beklädt sitt nu innehafvande embete, icke kunnat medhinna att tränga till djupet af alla länets inre förhållanden, uti för mörk dager ser följden af den tullbestämmelse, hvarom nu afhandlas.
Innan jag dock anför skälen för denna min åsigt, skall jag om frågan i allmänhet yttra några ord.