Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
St:rs hus inrättade arkiv och bibliothek samt anvisande af dertill erforderliga medel; N:o 87, i ani. af K. Mits Nåd.
Propos. ang. ytterligare förlängning i den för uppmuddriug af Ystads hamn bestämda arbetstid; Nio 88, i ani. af K.
Mits Nåd. skrifvelse ang. ändring i planen för sänkning af Solgen m. fl. sjöar i Jönköpings
Län, med bibehållande af dertill beviljadt låneunderstöd; Nio 89, i ani. af väckt motion om befrielse förstaden Linköping från skyldigheten att underhålla stadens vid Nyqvarn belägna, med bidrag af Statsmedel anlagda hamn; Nio 90, i ani. af väckt motion om lån till Gladsax socken i Christianstads län; samt Nio 91, i ani. af väckta frågor om inlösen af åtskilliga s. k.
Riksgäldssedlar, hvilka inom den bestämda preskriptionstiden icke blifvit till invexling företedda. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m.
H. V. 24 370 Den 17 Maj e. m.
Thorsdagen ilon 17 Maj 1866.
Justerades prot:t för d. 14 sistl.
N:o 80, i ani. af väckta motioner, dels om fortsättande af arbetena å redan påbörjade stambanor, dels om anläggning af nya sådana banor, dels ock om anvisande af statsbidrag för enskilda jernvägsanläggningar.
Då Stats-Utsk:t i den nu föredragna punkten behandlat en af mig väckt motion, torde det tillhöra mig att i frågan yttra några ord.
Jag har varit bland dem, som vid sednare riksdagar ifrigt sökt att få af representationen erkänd rättvisan deraf, att äfven provinserna norr om
Mälaren snart måtte få sina anspråk i afseende på jernvägskommunikationer uppfyllda.
För den skull kan det måhända synas inkonseqvent af mig, om jag vid detta tillfälle förklarar, att jag, sedan min motion om anslag till en stambana norr om Mälaren vid riksdagens början afgafs, trott mig böra modifiera min åsigt derhän, att jag för min del icke anser skäl vara för handen, att nu påyrka afgörandet vid denna riksdag af frågan om rigtningen för norra stambanans fortsättning.
Mina skäl härtill äro hufvudsakligen tvenne.
Det första skälet är det, att jag ansett mig böra vika för den allmänna mening, som under denna riksdag synes hafva gjort sig gällande, en mening, om hvilken regering och representation varit ense, den nemi., att
Staten nu bör inskränka sina utgifter för jernvägsbyggnad^- så mycket ändamålsenligt kan vara, i anseende till rikets mindre fördelaktiga finansiella ställning och de mindre goda utsigterna för upptagande af lån.
Den 17 Maj c. ni. 37!
Det andra skälet, som, endast för sig, har för mig varit bestämmande, är, att jag tror, att då man vill definitift afgöra rigtningen af den bana, som bör sträcka sig inåt landet norr om Mälaren, så må man göra sig reda för, att man bör hafva tvenne vilkor i sigte, det ena att banan utlägges så förmånligt, som möjligt, så väl för de provinser den är ämnad att gagna och beröra, som för deras förbindelse med hufvudstaden, och det andra, att man på samma gång ser till att förbindelsen emellan det, som jag vill kalla det, norra stambanesystemet och det vestra måtte blifva så beqvämt, ändamålsenligt och billigt som möjligt, ty att en sådan förbindelse norr om Mälaren bör ske, är redart' utom ali fråga erkändt allt ifrån det att den första stora planen uppgjordes för stambanornas lägen.
Nu visar det sig af de undersökningar, som blifvit gjorda, och de kostnadsförslag, som blifvit upprättade, att, för att komma till Sala, dit alla hittills uppgjorda förslag pekat, finnas tvenne vägar att gå, den ena att bygga ifrån Upsala till Sala och den andra att bygga öfver Almarestäk och Sevalla till Sala.
Sevalla är nemi. en punkt, känd sedan förra riksdagen, då K.
M:t föreslog norra stambanans dragande öfver Sevalla.
Jemför man nu kostnaderna för dessa vägar, sä befinnes det, att byggandet af väg ifrån Upsala till Sala. kostar 4,217,239 rdr, men att, utgående ifrån den färdigbygdå jernvägen emellan Stockholm och Upsala, bygga öfver Almarestäk och Sevalla till
Sala kostar 5,104,246 rdr och är sålunda vägen öfver Sevalla endast 887,007 rdr dyrare.
Men ser man derjemte på kostnaden för att sammanbinda det norra stambanesystemet med det vestra, antingen öfver Upsala eller öfver Sevalla, så befinnes det, att denna kostnad blifver öfver Sevalla vida billigare än öfver Upsala, hvadan Sevallalinien visar sig på det hela förmånligare.
Häraf inhemtas, hurusom det alldeles icke är skäl att förhasta sig vid bestämmandet af rigtningen af den bana norr om Mälaren, som skall betjena det inre af landet, och att detta ärende ■ synes erfordra närmare utredning, genom hvilken det, efter min öfvertygelse, skall visa sig, att man, med mindre kostnad på det hela kan få jernvägen till Sala utlagd i en ojemförligt mycket mera ändamålsenlig sträckning än att gå ifrån Upsala till Sala, en linie, som i och för sig redan är erkänd icke vara af någon vigt, utan tvärtom olämplig.
Ingen skall dessutom förneka, att efter Stockholm-Upsala-banans tillkomst frågan om banrigtningarna norr om Mälaren i sjelfva verket kommit uti en annan ställning än tillförene, en ställning, 372 Den 17 Maj c. m. sorn, efter mitt begrepp, fordrar en närmare utredning rörande de norr om Mälaren belägna provinsernas behof.
Dessa omständigheter äro de, som hufvudsakligen modifierat min åsigt i frågan, men häruti ligger också ett vigtigt skäl för mig att tillstyrka R. o. Ad. att bifalla den af Frih. af Ugglas gjorda framställning om en närmare utredning till nästa riksdag rörande de behöfliga jernvägskommunikationerna norr om Mälaren, en framställning, som Stats-Utsk:t afstyrkt, och hvarom Utsk:t yttrat sig uti följ:de punkt.
Jag skall således för min del icke motsätta mig bifall till hvad Stats-Utsk:t i den nu föredragna punkten tillstyrkt.
Då den siste värde talaren, som sjelf är motionär i frågan, icke framställt annat yrkande än det om bifall till Utsk:ts hemställan, har jag icke något att erinra, helst den värde talaren sjelf framhållit de anledningar, som föranledt Utsk:t att icke kunna fästa något afseende vid de ifråga:de motionerna, nemi. dels den finansiella ställningen och dels den omständighet, att bansträckningen icke ännu är tillräckligt undersökt.
Tre olika rigtningar för norra stambanan äro ifrågasatta: l:o Upsala-Sala, 2:o öfver Stäket-Sevalla-Sala, 3:o Frövi-Falun.
Måhända kunna alla dessa tre föreslagna rigtningar förenas i en enda; kanske också att man i en framtid kan behöfva dem alla tre, eller ock endast två af dem.
Dessa frågor är endast K. M. i tillfälle att låta behörigen utreda och deras afgörande bör derföre anstå tills en sådan utredning försiggått.
Frih. af Ugglas’ i särskild motion gjorda hemställan: »att R.
St:r måtte i underd. anhålla, att K. M:t, på sätt honom lämpligast synes, täcktes låta anställa undersökning: huruvida det norra Sveriges billiga anspråk på förbättrade kommunikationer kunna anses uppfyllda derigenom att den nu påbörjade stambanan till Upsala derifrån fortsattes till någon af de hittills ifrågasatta platser å Gefle-Dala jernväg, eller om icke jemte denna stambana, hvars ändpunkt då torde böra blifva Gefle eller någon plats i närheten deraf, en annan i vestligare rigtning bör ifrån Stockholm eller lämplig punkt å Stockholm-Upsala-banan utgå och sträcka sig åt Falun eller Insjön; samt att K. M:t till Rikets näst sammanträdande
Ständer täcktes afgifva de förslag i ämnet, hvartill berörda undersökningar må föranleda;» berör en fråga, som det ensamt
Den 17 Maj e. m. 373 tillkommer K.
M:t att afgöra, sedan, på sätt Betänkt utvisar, B.
St:r åt K.
M:t öfverlemnat att af jernvägsbyggnadsmedlen använda hvad som erfordras till anställande af undersökningar rörande rigtningarne af de blifvande stambanorna.
Jag tror således, att när K.
M:t finner det lämpligt och nödigt, lärer K.
M:t icke underlåta att anbefalla undersökningar och meddela en kommande riksdag resultaterna deraf, på det riksdagen må fatta beslut om rigtningen.
I likhet med den förre värde talaren, anhåller jag om bifall till Utsk:ts hemställan.
(Detta yttrande har af talaren icke blifvit återlemnadt.)
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå gjord propos., blef Utsk:ts förev:de hemställan af R. och Ad. bifallen.
Nogsamt inse ende, att det icke skall tjena till någonting, att nu begära ett anslag till den ifrågav:de jernbanan, enär jag ganska väl finner, att det under nuv:de tryckta penningställning icke är skäl att anslå medel till nya banor, vill jag dock fästa uppmärksamheten på vigten af att med en jernbanssträckning tillgodose den del af landet, som är belägen sydost om den blifvande stambanan mellan LinköpingNässjö oell Christianstad.
Blekinge-Kalmar och en del af Kronobergs län hafva för närv:de inga andra kommunikationsleder är landsvägarne.
Det är derföre billigt, att dessa orter må komma i åtanka och få sitt behof af lättnad i kommunikationerna uppfyldt ju förr desto hellre.
Jag kan icke undgå att betyga Stats-Utsk:t min tacksamhet för det Utsk:t förklarar sig »icke i ringaste mån vilja bestrida behofvet och nyttan af jern vägsförbindelse mellan södra stambanan och de båda kuststäderna Carlskrona och Kalmar.»
Med detta erkännande af nyttan och behöfligheten af den ifrågav:de jernvägsanläggningen, tror jag att man för närv:de får låta sig nöja, och jag vill derföre icke sätta mig emot bifall till Utsk:ts hemställan.
Gfverläggningen ansågs härmed slutad och Utsk:ts hemställan bifölls.
Den 17 Maj e. m. 4:de punkten.
Hr Lagerhjelm, Gustaf Koin hold:
Det ari sanning ej utan en viss betänksamhet, jag nu har den äran att uppträda inför R. o. Ad. föratt förorda bifall till ettjernvägsföretag, som lyckats tillvinna sig Stats-Utsk:ts tillstyrkande, och som måhända kunde vara motbjudande under en tidpunkt af så stort finansiellt betryck, som den närv:de.
Jag skulle också ej hafva velat påkalla R. o. Ad:ns uppmärksamhet vid denna fråga, såvida jag icke ansåg den vara äfen exceptionel natur, enär den endast afser ett lån af en jemförelsevis ringa summa, och den lika mycket är af allmänt sorn enskildt intresse.
Under alla förhållanden kan jag icke undgå att här offentligen uttala mig, då Utslcts Betänk. är åtföljdt af en reservation af Frih. Klinckowström, hvilken innehåller högst väsendtliga misstag, och som så mycket mer förvånar mig, som Frilen i allmänhet med den största noggrannhet uti dess detaljer lyckats utreda de frågor, hvilka kommit under hans behandling, och hvaraf således synes, att äfven den bäste kan misstaga sig.
Uti första punkten af nämnda reservation, som har den stora förtjensten att vara särdeles redigt uppställd, yttrar Frilen, »att hela denna jernbana, afsedd endast för att gynna några få. bruksegares intressen, hvarken för den befolkning, som deromkring bor, långt mindre för landet i dess helhet har den fördel eller betydenhet, att derför en under nuv:de förhållanden så betydlig summa penningar bör utgifvas.»
Det förundrar mig, att Frih. Klinckowström kunnat anse denna fråga endast beröra ett privat intresse, då K.
M:t vid densamma fästat en särskild betydelse, och vid ärendets föredragning i nåder beslutat, att arbetsföretaget borde af styrelsen öfver allm. väg- och vattenbyggnader uppföras uti det underdåniga generalförslag öfver allm. arbeten, som styrelsen egde att före innev:de riksdags början till K. M:t afgifva.
Lägger man härtill, att landshöfdingen i länet varit motionär i frågan, så tror jag man måste erkänna, att föga skäl förefinnes för den fruktan, att frågan endast afser ett privat intresse.
Man bör derjemte ej förglömma, att då R.
St:r vid sednaste riksdag beslöto Nordvestra stambanans dragande öfver Degerfors, som är beläget vid sjön Möckelns södra ända, skedde det med afseende på den nu ifrågav:de jernbanan, hvarigenom stambanorna skulle sättas i förbindelse med dessa bergslag, hvilka ega nästan Deli 17 Maj e. m. 37 fi outtömliga tillgångar på malm, på samma gång som de konsumera spanmål, viktualier och stora behofver af kol o. d., hvilka på sednare tider till en hög grad trafikerat Staten jernväg.
— Enär de i söder derom liggande provinser hafva riklig tillgång på kol, spanmål oah andra produkter, hvarpå brist är uti den ifrågav:de trakten rådande, så finnes allt skäl att antaga, att genom tillförsel af dessa produkter, liksom äfven genom en lättad afsättning af malm, säväl denna trakt som jernbanorna skulle komma att skörda rik fördel.
Det var naturligt, att då i R.
St:rs ofvannämnda beslut äfven ingick en tanke på den ifrågav:de jernbanan, skulle ett bolag snart bilda sig för realiserande deraf.
Detta bolag bär nu äfven utan ringaste svårighet kommit tili stånd, och teckningen har blifvit fullbordad under loppet af endast några veckor.
Klinckowström har i första punkten af sin reservation tydligen påpekat, att ifrågav:de företag endast skulle afse ett enskildt intresse.
I sådant afseende anhåller jag att för K. o. Ad. få redogöra för resultatet af den omnämnda aktieteckningen; och öfverlemnar jag sedermera åt en hvar att bedöma, huruvida man med skäl kan säga, att denna jernväg endast är af intresse för den kringboende befolkningen.
Af de 3,700 aktier, som teckningslistan innehöll, hafva blifvit tecknade mellan 3,600 och 3,700 aktier; deraf almogen i orten tecknat aktier, bruksegare i sydöstra Wermland , bruksegare i öfriga delar af Wermland , bruksegare i den ifrågav:de trakten , intressenter i Göteborg , Christinehamns köpmän samt enskildta personer .
Häraf synes att de bruksegare, hvilka Frih. Klinckowström uti sin reservation påpekat, tecknat endast ett relativt ringa antal aktier.
Jag öfverlemnar nu till Frilun sjelf att bedöma, huruvida den nu lemnade redogörelsen ger stöd åt det påstående, att ifrågav:de företag endast afser ett specielt intresse.
Om man undantager Westmanland, förefinnes den rikaste malmtillgång i mellersta Sverige just uti dessa bergslag.
Men de äro fullkomligt i saknad af lämpliga kommunikationsanstalter.
Det är naturligt, att en trakt, som är glest befolkad, men eger stora resurser i metaller, måste i främsta rummet kunna göra anspråk på förbättrade transportmedel, då körkraften ej kan utveckla sig i samma proportion som t. ex. grufvebrytningen.
Då nu grufvedriften särskildt vid Dalkarlsberg^ grufvor måste i högst betydlig mån hämmas genom bristen på tillräckliga körkrafter, så må det ej förefalla någon underligt, att denna trakt är synnerligen intresserad uti ett jernbansföretag, hvarigenom icke blott grufdriften komme att i betydlig mån förökas, utan jemväl fraktkostnaderna att 376
Den 17 Maj e. m. nedsättas.
Fraktkostnaderna äro i allmänhet till den grad tryckande för den Svenska jernproducenten, att jag vågar påstå, att deruti ligger ett af de väsendtligaste hinder för en fördelaktig jernexport, emedan Sverige till följd deraf ej kan på verldsmarknaden hålla sitt jern i så lågt pris som andra länder.
Hvad särskildt beträffar Carlskoga bergslag, som är beläget intill Nora bergslag, så eger det ej sjelf några grufvor, men deremot en stor tackjernstillverkning vid ej mindre än 11 hyttor.
För att nu visa, huru trängande behofvet är att i dessa trakter få förbättrade kommunikationsanstalter, vill jag exempelvis nämna, att dessa hyttor under innev:de år ej kunnat framforsla mer än hälften af den qvantitet malm, de för sin blåsning behöfva; och tvenne hyttor hafva ej alls kunnat framforsla någon malm.
Detta kommer sig deraf, att malmen der i allmänhet under vintern transporteras öfver en mängd små sjöar, hvaraf följer, att under blidare vintrar, då sjöarne ej äro farb ara, transporten måste besörjas vida längre vägar och på hjuldon; och Frih.
Klinckowström är en allt för stor mathematiker för att ej inse, att häri måste ligga ett väsendtligt hinder för industrien.
Jag vill ej längre upptaga R. o. Ad:ns tid med denna fråga.
Hvar och en, som egnat densamma någon uppmärksam hot, inser allt för väl huru mycket ifrågav:de jernväg är af behofvet påkallad.
Jag tror derföre, att om företaget ej vid denna riksdag lyckas vinna R. o. Ad:ns bifall, så grundar sig detta icke på ett underkännande af dess behöflighet, utan på de finansiella svårigheter, hvari vi för närvrdc befinna oss.
Jag vågar emedlertid hemställa, huruvida det kan vara skäl att för en summa af 743,000 rdr uppskjuta ett företag, som är af sådan vigt och nytta såväl för det allmänna som för jernhandteringen särskildt uti den ifrågav:de trakten.
Innan jag slutar anhåller jag att få påpeka en annan omständighet.
Klinckowström har under innev:de riksdag vid flere tillfällen under den offentliga diskussionen yttrat, att den Svenska jernhandteringen är i lägervall Jag vågar förklara, att denna sorgliga åsigt endast är frukten af en allt för uppskrämd fantasi.
Jernindustrien i Sverige har aldrig varit under inflytelsen af en så stor utveckling som i våra dagar.
Mén all utveckling af industrien förutsätter kapital och lättade kommunikationer.
De transportmedel, hvilka hittills begagnats, äro numera ej tillräckliga för den allt mer förökade tillverkningen.
Yåra vintrar äro genom sin ostadighet ej mera lämpliga såsom medel i den ständigt stigande industriens tjenst.
Under sådane förhållanden är det högst märkligt, att de personer, hvilka klaga öfver Statens dåliga finanser, öfver silfrets utströmmande ur landet, den Den 17 Maj e. m. 377 tillväxande svårigheten att fylla Statens utgifter m. m. d., nied så mycken ifver motsätta sig vidtagande af de åtgärder, hvarigenom dessa olyckliga förhållanden kunna motverkas; och dessa åtgärder äro just transportmedlens underlättande och industriella trakters förbindande med Statens jernbanor.
Det är ett arbetsamt, idogt och förståndigt slägte, som bebor våra berg.
Från urminnes tider hafva de varit vana att se bekymret i ansigtet, och de sky ej tillbaka för några svårigheter.
Men det tillhör Statsmakterna att tillse, att arbetet, som är Statens helsa, icke förqväfves genom brist på luft, och de lungor, genom hvilka jernhandteringen skulle andas, äro förbättrade kommunikations-medel, hvarförutan den aldrig kan uppnå den höga ståndpunkt, naturen anvisat den genom tillgodogörande af de rika tillgångar, våra skogar och berg hafva att erbjuda.
Af dessa skäl vågar jag anhålla om bifall till Utsk:ts förev:de förslag.
Det är i sanning en ganska egen företeelse, att en talare uppträder för att försvara en sak, som icke behöfver något försvar.
Som vi veta har Utsk:t. tillstyrkt bifall till den anhållan om låneunderstöd för ifrågav:de jernbansföretag, som blifvit af flere motionärer framställd.
Jag kan således icke upptäcka någon rimlig anledning, hvarför Hr Lagerhjelm, innan något motstånd blifvit gjordt emot Utsk:ts hemställan, uppträdt. till dess försvar.
Skulle jag under sådane omständigheher våga en förmodan, så måtte saken vara temligen sjuk.
Det är visserligen sannt, att en stackars reservant ej ansett sig kunna instämma uti Utsk:ts beslut, men jag hade icke trott att den af honom afgifna reservation kan förskräcka någon och aldraminst Hr Lagerhjelm.
Som jag är denne reservant, och mot min reservation blifvit rigtade åtskilliga anmärkningar, må det tilllåtas mig att, så godt sig göra låter, yttra några ord till dess försvar, synnerligast som jag tror, att ifrågav:de lån ej vid denna riksdag bör af R.
Uti denna reservation har jag punktvis och på möjligast korta sätt uttalat de hufvudsakliga skäl, hvarpå enligt min tanke Utsk:t bort grunda ett afstyrkande af denna fråga.
Den anmärkning, jag i första punkten framställt, nemi. att jag tror, att ifrågav:de företag endast kommer att tillgodose några få bruksegares intresse, har, åtminstone såsom mig synes, ingalunda blifvit af Hr Lagerhjelm vederlagd.
Hr Lagerhjelm har medelst en redogörelse för aktieteckningen och aktie-egarnes grupperande velat ådagalägga, att företaget vore af allmänt och ej uteslutande af lokalt intresse.
Men dervid har talaren 378 Den l7 Maj e, m. förgätit att upplysa K. o. Ad., huru många af' de s. k. intressenterna i Göteborg måhända äro delegare i de ifrågavrde bruken eller i de i Nora bergslag belägna hyttor och grufvor.
Likaså torde äfven förhållandet vara med en del Östgötar, hvilka äfven lära tecknat aktier i detta företag.
Mig har nemi. berättats, att malm från Nora bergslag föres ända ned till Taberg, och om så är förhållandet, förefinnes verkligen ett privat intresse, på grund hvaraf nämnde personer önska underlättande af denna transport.
Hvad beträffar det antal aktier, som blifvit af allmogen i orten tecknadt, så har jag grundad anledning att tro, att något mer än 100 af dessa aktier blifvit återtagna af den anledning, att allmogen skulle anse företaget nyttigt endast för bruksegaren i orten, men deremot för dem sjelfva ganska ofördelaktigt, synnerligast för dem, som verkställa malmtransporter.
Det kan väl vara sannt, att bruksegarne äro intresserade af att få sin malm så billigt som möjligt; men å andra sidan må man ej förtycka, om de personer, hvilka hittills haft sin bergning genom att forsla malm och andra produkter, ej vilja afsäga sig denna förtjenst.
Beträffande den andra punkten uti min reservation, eller att genom medgifvandet af ifrågav:de understöd den grundsats skulle rubbas, som Stats-Utskit för sin del vid denna riksdag velat iakttaga, att ej besluta anslag eller lån till några nya, ej ännu påbörjade banor, har någon anmärkning ej blifvit framställd.
Detta är verkligen första gången (jtsk:t frångått nämnde grundsats, hvilken hittills blifvit följd till stor fromma för det allmänna och för Statsverkets närvale bedröfliga tillstånd.
Det är derför jag anser det ej vara skäl att nu gifva efter för Utsk:ts hemställan, i stället för att skipa lika rätt mot alla, ty jagtror, att många af de såväl allmänna, som enskildta jernbansföretag, till hvilka under innev:de riksdag bidrag förgäfves blifvit begärda, äro af en vida mera fördelaktig natur och ömmande beskaffenhet, än den ifrågavrde banan, hvilken, -jag tog mig friheten att i Utskrt begagna detta uttryck, — har hvarken hufvud eller svans.
Den börjar nemi.
I j mil från Nora och slutar vid öfra ändan af sjön Möckeln.
Kan det väl vara skäl, att sålunda anlägga en bana midt inne i landet, der den ej mynnar ut vid någon annan bana, som deraf kunde hemta direkt nytta?
Man säger, att den skall befordra malmtransport till Carlskoga bergslag.
Ja, det kan nog vara möjligt; men deruti ser jag ej något skäl, hvarför Staten för denna bana skall göra en så betydlig uppoffring, då andra banor af vida fördelaktigare natur måst hålla till godo med afslag å deras gjorda anhållan om understöd från Statens sida.
Man har äfven framhållit, att nordvestra Den 17 Maj e. m. 379 stambanan tagit vägen öfver Degerfors, emedan den hade den ifrågav:de banan i sigte.
Jag tror emedlertid, att man skall blifva oss skyldig beviset härför.
Troligen skedde det för att draga rörelsen från Carlskoga på sjön Möckeln, ned till nordvestra stambanan, men icke för att sätta denna bana i närmare förbindelse med stambanan; man bör nemi. ihågkomma hvilka svårigheter dervid möta, i det produkterna måste underkastas omlastning ej mindre än fem särskilda gånger.
Här har ordats om den beklagliga ställning, hvari jernhandteringen för närv:de befinner sig, och man har medelst användande af denna käpphäst sökt ernå sina önskningar.
Det förvånar mig emedlertid, att de talare, hvilka vid denna fråga så varmt ifra för jernindustriens bästa, icke yttrade ett enda ord i sådan syftning, när den motion var före, som afsåg att upphjelpa densamma.
Då hade rätta tillfället varit inne för en hvar att draga sitt strå till stacken och nämna hvad han ansåg kunna befordra näringens framåtskridande; men nu tror jag det ej vara rätta stunden att göra det.
Uti sista punkten af min reservation har jag påpekat, att den ifrågav:de orten är jemnförelsevis rikt lottad med jernvägsförbindelser.
Der finnes nemi. för det första en jernväg från Nora; vidare nordvestra stambanan, som berör åtminstone en del af dessa bruksdistrikter, och slutligen finnes äfven direkt jernvägsförbindelse från Persbergs grufvor.
Om man härmed jemför andra delar af Sverige, t. ex. Halland, som ej har någon jernbana, hela Norrland, som endast har Gefle-Dala-banan, samt det stora Småland, som ej har mer än en bana, så torde man svårligen kunna bestrida, att den ifrågavrde trakten är synnerligen rikt begåfvad med jernbansförbindelser.
Af dessa skäl vågar jag anhålla, att R. o. Ad. täcktes afslå Utskds hemställan om understöd till förevarande jernbana.
Den siste talaren har börjat med att rigta en anmärkning emot Hr Lagerhjelm, emedan denne försvarat Utskds förev:de hemställan, innan någon angripit densamma.