Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu är likväl allmänt kändt, att de creditiver, som meddelats privatbankerne, aldrig till sina fulla belopp begagnats, möjligen af en eller annan, men sammanräknadt icke mer än till hälften, eller högst § af hvad på det hela blifvit medgifvet, och således kan öfverskottet derföre tagas i beräkning, så mycket hellre som Riksbanken icke kan komma att få vidkännas den olägenhet af creditiverne, hvarföre privatbanker understundom kunna vara utsatte, genom hastiga uttagningar af större belopp på en gång, och creditiverne alltså i Bankens hand blifva tillräckligare, och detta föranleder till en ganska betydlig skillnad i beloppet af den lånerörelse, som bedrifves, och de sedlar, som för denna rörelse behöfvas.
Alltså anser jag, att det kan och bör vara en skillnad mellan det lånebelopp, som Banken får anse att vara insatt i deuna rörelse, och den summa nya sedlar, som Banken för detta ändamål behöfver utgifva.
Dessutom förutsätter jag, ali B.
St:s Bank, på ett eller annat sätt, t. ex. om vinsten ej atlemnas lill Riksg.cont., kan komma att minska och indraga någon del af sine utelöpande sedlar, eller af den sedelstock, som Banken, enl. 51 §, liar som maximum sig föreskrifven, och således, utan att utsläppa nya sedlar, likväl kunna, i den rörelse sora öfvertages, insticka en del penningar.
Skulle åter en sådan tillgång uppslå, ma då Bankens öfvertagande af privalbanksrörelsen bli något inskränkt.
Jag anser, alt den summa nya sedlar, som för denna rörelse får användas, icke må öfverskjuta det belopp, som för närvarande ligger i densamma.
För det närvarande röra sig privatbankerne med omkring 7 millioner, och minst 2 millioner bancosedlar; skillnaden är 5 millioner, och således skulle jag anse 4 å 5 millioner vara högst den sedelmasså, som Banken hör utgifva för denna rörelse; dock, vid betraktande af Bankens nuvarande ställning, icke utan motsvarande metallisk valuta, d. v. s. icke r:dr för r:dr, utan i en temligen stark proportion till det nya mynt, som utsläppes, och således att denna lånerörelse, om den kommer i fråga, bör till hälften motsvaras af metallisk valuta, hvadan, om Banken utgifver 4 millioner nya sedlar, grundfonden bör ökas med minst | millioner species.
Jag instämmer med Hr Rosenblad, att de ulgifvande sedlarne böra motsvaras af Riksg.cont:s obligationer, och att af desse göras en sanning, d. v. s. att fonden bör finnas i hvalfvén och icke blott i boken.
I öfverensstämmelse med hvad jag nu anfört, lager jag mig friheten föreslå, att mom. litt. a) antages på sätt PresteSt. beslutat; att början af mom. litt. b) förändras sålunda : "att sammanräknade summan, som Banken i sådant afseende må till denna lånerörelse anvisa, icke får öfverstiga 7,000,000 r:dr, hvilka” etc.; alt mom. litt. c) får följande lydelse : ”att det i § 51 stadgade maximum af sedelstock icke härigenom må ökas med mera än högst 4,000,000 i nya sedlar, och att, såsom fond för de nya sedlar Banken sålunda utgifver, skall anskaffas metallisk va - Den IG April e. ra. -481 valuta motsvarande halfva beloppet, eller för 4,000,000 r:dr b:cosedlar | million specie-r:dr, samt att sedermera införes ett mom. litt. d) af enahanda lydelse med det af Utsk. föreslagna mom. litt. c).
Anskaffandet af metallisk valuta till ett belopp af § million r:dr species torde visserligen komma att kosta Banken något, men man måste äfven taga i beräkning den vinst, som
Banken kommer att göra på de lånecontor, som skola inrättas.
Skulle icke någon reel fond skaffas för de nya sedlar, som Banken kommer att utgifva, så fruktar jag att operationen skulle minska Bankens credit, och det vore mycket äfventyradt dervid, då Bankens cassa icke är mer än ungefär en million utöfver det maximum, som R.
St. bestämdt.
Det är af vigt, att de beslut, R.
St. fatta i afseende på Bankens öfvertagande af privatbankernes rörelse, blifva så uppställde, att inga svårigheter uppstå för att fullgöra de functioner, som dessa till allmänhetens gagn och nytta utöfvat, samt att Banken får vinst men icke förlust af detta öfvertagande.
Dertill fordras i första rummet, att Bankens silfverfond förstärkes, och i det andra, att den förstärkta fonden icke må, genom utvexling, hastigt förminskas, hvarigenom kriser åstadkommas.
Att Banken sålunda har vexelcreditiv afslutade på utländska handelsplatser, så att utvexling i bancoluckan till export af silfver icke må ifrågakomma, utan Banken alltid vara i tillfälle att kunna erbjuda vexlar i st. f. silfvervaluta åt den, som vill detsamma utföra.
Afven jag anser PresteSt:s redaction vara bättre än den af Utsk. föreslagna, hvarigenom ordet berättigas borttages och ordet ålägges sättes i stället, hvilket är ganska riktigt, men jag instämmer icke fullt med PresteSt.
Jag vill nemi. icke åt Fullmäktige öfverlemna att förlägga dessa filialbanker på de orter, der privatbanker nu finnas, sä framt dessa orter ej äro länens residencestäder, utan då den Skånska hanken, som nu ligger i Ystad, upphör, vill jag att den'nya, som kan varda inrättad, förlägges i Christianstad, så att landshöfdingen må kunna controllera dess functinner.
I öfrigt, och då Ständerne nu gå att supplera den rörelse inom landet, som af privata associationer hittills bedrifvits, så instämmer jag med Frih.
Palmstjerna deri, att det ej går an att, lika med PresteSt., bestämma 5 millioner, att anvisas i st. f. den summa, hvilken i privalbankssedlar varit utelöpande, utan måste hela, denna rörelse öfvertagas, så fordras dertill 7 millioner, såsom redan blifvit sagdf.
Det silfver, som införskaffas, bör vara svarande mot den rörelse med nya sedlar, som Banken drifver, och den credit, som utomlands beredes, bör alltså vara på sidan om Dämnde silfverfond, för att trygga vexlingen här hemma, så att silfret blir i landet, samt vexling till export deraf icke förekommer.
Jag skulle derföre tro, att mom. litt. b) icke behöfde innefatta något annat än den nyssomförmälda summan af 7 millioner, som Banken lika med privatbankerne bör hafva i rörelsen.
Beträffande stadgandet i mom. litt. c), så kan jag ej rätt förstå till 9 H. 61 482 Den 16 April e. m. hvad ändamål dessa assignationer blifvit föreslagne; det finnes en mycket vigare utväg att emottaga uppbörden i ränterierna oell låta den öfverflyttas på Banken, som sålunda har sina sedlar i ränterierna och i stället kan förstärka contorens cassör.
Denna sak är så enkel, att man alldeles icke behöfver införa några nya sedlar här i Sverige, under namn af assignationer, hvarmed man icke i landsorten blefvé belåten, oberäkuadl den omgång, som den här omtalade avis’n skulle förorsaka.
För rörelsen i landet önskas och fordras svenskt mynt helt simpelt, eljest blir rörelsen haltande och kommer ej att motsvara sitt ändamål.
Med denna förändring anhåller jag, att R. o.
Ad. ville antaga det beslut PresteSt. fattat, hvarigenom 3 Stånds beslut komma att medföra jémkningar i fråga om Bankens öfverlagande af privatbanksrörelsen.
Dernäst böra Ständerne auetorisera Fullmäktige att begära Konungens bemyndigande för vederbörande Svenska beskickningar att bemedla de behötlige vexelcreditivernes erhållande, med garanti af Ständerne för fullgörandet af de contract, Fullmäktige kunna komma att å utländska orter med enskilda banker afsluta.
Det är första gången efter realisationens verkställande, som fråga uppstår att utställa nya sedlar, utan motsvarande valuta i R.
Det är således ett grannlaga ärende, som vi hafva före i detta ögonblick, ty det är icke utan, att de, som tänka i sådane saker, t. ex. utländningar, med hvilka vi bafve affärer, tvifvelsutan skola fästa uppmärksamhet på en sådan nyhet som denna.
Man skall säga, att hittills den grundsats varit följd alltsedan realisationens början, att icke utställa nya sedlar utan motsvarande valuta; och som Svenska Banken försyndat sig mot denna regel i fordna tider, och derigenom ådragit sig bankrutt, synes han nu vara på vägen att falla i sina gamla synder.
Banken är väl icke alltför nära detta tillstånd, men det är att förvänta, emedan, när man börjar synda, brukar förhållandet vara att man dermed fortfar.
Här är nu fråga om att öfvertaga privatbahkernes rörelse; Disk. har upplyst, att dessas utelöpande sedlar belöpa sig till ungefär 7 millioner.
Utsk. har äfven upplyst, att privalbankernes cassör i riksmynt, tillsammanlagdt, kunna beräknas till omkring 2 millioner r:dr.
Det är då gifvet, att dessa 2 millioner r:dr alltid äro bundne, d. v. s. äro icke i rörelsen pä samma gång som de 7 millioner r:dr privatbankssedlar, som ulelöpa.
Den verkliga tillökning i bytesmedel, som privatbankerne åstadkommit, är således icke 7 millioner r:dr, utan endast 5 millioner r:dr.
PresteSt. har också på sådan grund inskränkt sig till att föröka den af Utsk. föreslagna summan 4 millioner till 5 millioner.
En ledamot härstädes har deremot påyrkat en förhöjning i förstnämnde belopp af 3 millioner, då han vill att Banken skall tillåtas utställa nya sedlar till ett belopp af 7 millioner.
Detta anser jag vara en öfverdrift, till hvilken man icke bör göra sig skyldig.
PresteSt. har redan, som mig synes, tagit ut det maximum, som med skäl kan antagas, och jag tillstyrker således, att man icke må öfverskrida hvad nämnde Stånd framställt, ehuru jag önskade, att man Den IG April e. m. 483 vidblefve Utsk:s förslag om 4 millioner r:dr.
Men som jag icke kan hoppas, alt man mot denna nya sedelemission vill gifva Banken dessförinnan full valuta, r:dr för r:dr, hvilket vore det rätta och öfverensstämmande med hvad man är skyldig grannlagenheten och vården om egen credit, så vill jag förena mig med Frih.
Palmstjerna och yrka, att för hälften af det belopp, som Banken kommer att öfvertaga, skall reel valuta föröka Bankens reella fond, i det ögonblick, då Banken öfvertager privatbankernes rörelse till ett belopp af 5 millioner r:dr, som PresleSt. föreslagit.
Dä tror jag att man gått så långt i coneessioner från de stränga, egentliga och vederbörliga realisationsgrunder, som äskas kan; och det är väl ej för mycket, att man insätter i silfverfond hälften af det nya sedelbeloppet, dä vi vete alt vid realisationens början, reella fonden verkligen var mer än hälften emot sedelstocken, ty den motsvarade 52 proc. af densamma.
Jag tillstyrker Frih.
Palmstjeruas åsigt, men att Banken ej må föröka sina utelöpande sedlar till 7 millioner, utan till 5 millioner r:dr, på sätt PresteSt. beslutat, i händelse
Riksbanken skulle öfvertaga privatbankernes rörelse.
Jag har, på sätt min, vid Utsk:s betänk, fogade reservation innehåller, haft åtskilligt att anmärka mot den nu föredragna §, och jag har, i följd af de beslut, som här blifvit fattade, och som jag tror lära instämma med plurälitetens af Ständerne, fått än flere inkast att göra, hvilket föranleder mig att yrka afslag å densamma; utbjedjande mig att i korthet få redogöra för skälen dertill.
Det har flere gånger här blifvit anfördt, och jag tror mig icke begå ett misstag, om jag anser det vara temligen allmänt erkändt, att den väg, hvarpå man bör söka att komma, i fråga om utlåning, är den, att såsom lånegifvande förena Statens och de enskildes intressen.
Dermed kan man dels vinna att, med hänseende till det enskilda intresset, lån endast utlemnas ät dem, som vilja begagna penningarne i productiv väg, dels att endast ett rörelsemedel kommer att existera, nemi. så beskaffadt mynt, som Staten under alla förhållanden godkänner, eller bancosedlar.
Antager man nu förslaget alt inrätta filialdiscouter i provinserne i st. f. privatbanker, så har man långt aflägsna! sig ifrån att nå det mål man söker.
Det är nemi. föreslaget, att disconterne skulle gå till väga på samma sätt som privatbankerne gjorde, eller med korta tider för låns utlemnande; men jag tror mig icke fara vilse, om jag förutspår, att när disconterne väl kommit i gäng, skola Ständerne, med deras välvilja, då fråga uppstår att underlätta utvägarne till erhållande af län, snart bestämma för dessa filialdisconter enahanda rörelse som för Riksdisconten.
Ivoinme vi väl derhän, så kunna vi anse de nya disconterne som försäkrade för framtiden, och huruvida vi sedermera skola hinna målet, det betviflar jag åtminstone högeligen.
Vidare är det visserligen sant, att en utsläppning af sedlar ifrån Banken icke behöfves till högre belopp än 4 till 5 millioner ndr, då privatbankerne för närvar, hafva 2 millioner Riksbankens sedlar i sina cassör; men 484 Den 16 April e. m. detta hindrar icke, alt de kunna hafva fordringar till större belopp, dels i crediliv- dels i discontväg, och för alt icke åstadkomma en allt för stor förlägenhet i orterne, skulle
Banken öfvertaga hela detta lånebestyr, ty eljest skulle ovillkorligen en stor oreda inträffa.
Detta anser jag högst vådligt och olämpligt.
Ett ytterligare skäl att icke antaga förslaget, har tillkommit i följd af de redan fattade besluten; ty Utsk. hade, i öfverensstämmelse med denna §, och jag vågar säga som ett villkor derföre, till följd af beslutet vid 6 §, då fråga var om bancoviustens öfverlemnande till Riksg.cont., föreslagit, att i utbyte deremot skall lemnäs Riksg.- conl:s af Konungen garanterade obligationer på silfvervaluta, hvilka Fullmäktige skulle äga att använda för den händelse de nödsakades att, för privatbankernes supplerande, utsläppa nya sedlar ifrån Riksbanken.
Detta villkor har likväl icke blifvit af Ständerne antaget; således stå vi nu på den punkt, i fall denna § godkännes, att vi skola släppa ut åtskilliga millioner i rörelsen, utan att derföre äga någon valuta.
Eu värd talare, inseende vådan häraf, har föreslagit, att Bancofullm. skulle åläggas anskaffa ett visst qvantum silfver, på del att motsvarande reel valuta skulle finnas i Banken.
Det är godt och väl att besluta ett sådant åläggande ; men silfver står icke att taga på hyllan, det tror jag att Fullmäktige nogsamt erfarit under de år, sorn sedan sista riksdagen förflutit.
Det må kosta hvad det vill, säger man.
Men låt oss komma till köpmännen i Hamburg, der man skall få silfret, så taga de ej i betalning derföre discontreversaler, utan vilja hafva säkerhet för det silfver de lemna.
Det torde redan liera gånger vara upplyst under discussionen ang:de detta ämne, att Fullmäktige, huru gerna de än vilja låna, icke kunna få det, af skäl, att de utländska bankirerne icke hafva förtroende för Svea Rikes Bank; de vilja hafva att göra med Regeringen, vilja hafva densammas garanti.
Ett förslag är också gjordt af BancoUtsk. att sådant skulle begäras; men om jag ej misstagar mig, är det afslaget af de öfrige Stånden, i följd hvaraf verkställigheten å ett slikt förslag kommer att förfalla.
Huru vill man då skaffa silfver ?
Jag tror det blir omöjligt, åtminstone högst svårt.
Cederström har föreslagit ett tillägg vid denna §, hvarigenom han vill införa någon slags vexlingsrörelse mellan landtränterierne och Banken.
Den ädle Friherren, såsom sjelf chef i ett af de embetsverk, som regera öfver Konungens Bef:h:de, lärer nogsamt inse, att dessa embetsmyndigheter, som hafva att göra med allt hvad som är eller kan bli föremål för menskliga företag, äro nog förut öfverhopade med bestyr, utan att nu dessutom få sig ålagdt en bankrörelse, som i sanning de icke förstå.
Jag yrkar således afslag ä denna §, såsom vådlig för Bankens säkerhet.
Beträffande den omständigheten, att det icke vore nog med 5 millioner, utan att 7 millioner r:dr måtte bestämmas,' emedan privatbankernes utlåningar skola uppgå till delta belopp; så tror jag, att om några, som skötas af landtbrukare, komma att upphöra, sä skola deremot de, som bedrifvas
Den 16 April e. m. 485 nf verkliga affärsmän nog blifva qvar.
Men låt nu också vara, att vi toge för afgjordt, att alla skulle försvinna, hvem säger att det är 7 millioner r:dr, som de hafva nllånat.
De kunna hafva haft mera ute i sedlar och således äfven mera i lån, och intill nästa riksdag, under förutsättning af uppläggning af reservfonder, kunna de komma att hafva än mera ute i rörelsen, och således kunde det bli omöjligt att supplera dem.
Något belopp skall bestämmas, och jag instämmer med PresteSt.
Hvad angår förstärkning af Bankens reella fond, så tyckes det vara för mycket, att den skall ökas till hälften emot de sedlar, som komma att utsläppas.
Man har hoppats, att genom införande af creditiver skall man ej behöfva silfver.
Det har sig med dessa creditiver precist som med lån; äro handelsconjuncturerne goda, så alt vexlar kunna fäs, så ske ränteliqviderne och de afhelalningar, som skola ske, utan svårighet, må vara genom directa lån eller vexlar, som jag dragit derpå, det blir sak samma; skuld mäste betalas på ett eller annat sätt, något förr eller sednare.
Sker det med assignationer, så går det lättare, och när de gå på Banken, så äro de precist som Bankens sedlar och verka detsamma.
Min öfvertygelse är, att dessa privalbankssedlar verkat detsamma som Rikets mynt, derföre att om någon haft behof af silfver, så har han skickat till hufvudcont. eller invexlingscont. här i Stockholm och, i st. f. privatbankssedlar, tagit ut riksbankssedlar, och sålunda utan vidare omgång haft tillfälle alt utvexla silfver.
Jag anser således icke nödvändigt alt Bankens silfvercassa ökas, derföre att i st. f. för privatbankssedlar riksmynt utgifves, utan att den metalliska cassa, som hittills kunnat förslå, äfven hädanefter bör vara tillräcklig.
För att all farhåga i afseende på Bankens förmåga att upprätthålla utvexlingen måtte försvinna, vill jag likväl icke motsätta mig, att cassan förslärkes i den proportion Frih.
Palmstjerna föreslagit; men i fråga om den summa, som kan behöfva anvisas såsom ersättning för privatbankernes sedelutgifning, tillstyrker jag antagande af PresteStis beslut, eller att 5 millioner måtte bestämmas.
Man har frågat: hvad skulle utländningen t säga, om vi vidtogo den åtgärden, att, vid indragning af privatbankernas sedlar, utgifva nya af Riksbanken, utöfver den förmenta realisationsgrunden af ett visst förhållande emellan dennas sedel, stock och metallisk cassa?
En ledning för detta utländningens om döme har jag i min hand, nemi. i en af bilagorne lill den bill rörande regleringen af Englands bankrörelse, som förlidne år, på Premierministern Sir Robert Peels förslag, antogs af parlamentet.
1 denna bilaga inberäknas alla i Storbritannien och Irland circulerande banksedlar, jemte den stora Engelska bankens, ibland den landets sedelstock, hvilken medelbart eller omedelbart vid förekommande behof skulle tynga på dennas förmåga att upprätthålla det oafbrulna infriandet af sedlar med metalliskt mynt, och i förslaget grundades denna förmåga, ej på en viss proportion emellan > Bankens metalliska cassa och sedelstocken, utan på dess förmögen het; — dennas belopp af 11 millioner & ansågs tillräcklig att tryg - 486 Den 16 April e. ra. ga en sedelrörelse, utöfver Bankens hela metalliska cassa, afl(J millioner dess egna oell 21 millioner andra bankers sedlar, och billen förutsatte, att i händelse någon af de andra bankernes sedelutgifning upphörde, den derigenom uppkomna lucka i landets rörelse skulle ersältas genom en ökad sedelutglfning af Engelska banken.
Om vi, som deri följt det Engelska mönstret, att vi på Bankens förmögenhet grundat förtroendet till dess förmåga, ehuru vi gått mycket strängare tillväga vid beräkning af sedelstock, vid bestämmande af dennas maximibelopp, och vid den fria fördelningen af lånerörelsen, — om vi nu också skulle följa del Engelska mönstret deri, att bjuda, att den stora Banken skall ersätta de luckor i landels sedelrörelse, hvilka kunna uppkomma genom någon privatbanks upphörande, är jag fullt öfvertygad, alt den sakkunnige ulländningen lika litet i elt sådant beslut skall finna någon våda för vår realisations bestånd, som han funnit Sir Robert Peels likartade förslag i England i minsta mån hafva satt pä spel den realisation han 1819 beredde sitt fädernesland.
Palmstjernas förslag, sä, ehuru jag tror, att han icke begått det misstag alt förvexla lånerörelse och sedelrörelse, tror jag dock att det så uppfattats af många åhörare, som förgätit, att privalbankerne för deras närvarande sedelrörelse mäst hafva en stor cassa i Riksbankens sedlar, hvars belopp minskat den tillökning denna deras rörelse gifvit Rikets penningestock, hvarför, i händelse af privatbankernes upphörande, deras lånerörelse kunde bedrifvas af Riksbanken lill oförminskad! belopp, utan att denna behöfde utgifva större belopp nya sedlar, än hvad som utgjorde skillnaden emellan privatbankernas cassa och sedelstock, med tillägg af actieägarnes contanta tillskott.
Cederströms betänklighet i afseende på assignationerne försvinner, då man erinrar sig, att nuvarande lånecontor i Götheborg kan bedrifva en lånerörelse öfverstigande 2 millioner, utan behof af större cassa än 120,000 r:dr för jemkningar i vexling m. m., och sällan begagnas dess assignationsrätt på Banken, utan vid tillfällen af större jernbelåning.
— Jag anhåller om propos. i öfverensstämmelse med PresteSt:s förslag.
I hvad jag egentligen ville anföra, är jag förekommen af åtskillige värde talare och ber endast att, i anledn. af Hr Åkermans yttrande om svårigheten för Bancofullm. att erhålla credit på utländsk ort, fä nämna, att en sådan svårighet icke förefinnes på sädane orter, der organisationen af Sveriges Bank är bekant.
Jag medgifver visserligen, att
Bankens obligationer icke kunna å utrikes börser curseras som statspapper; men detta hindrar alldeles icke, att Sveriges Bank kan öppna en credit till hvilket belopp, som erfordras.
Det hade visserligen icke varit svårt för Bancostyrelsen att under den kritiska period, som nu öfvergått, erhålla utländsk credit, men lydelsen af Bancoreglem. är sådan, att det hos Bancofullm. mölle svårighet alt vidtaga den åtgärden.
Jag tror deremot icke, att dä numera bancoreglem. blir så stäldt, att
Fullmäktige utan betänklighet och svårighet kunna Den 16 April e. m. 487 handla som en bankslyrelse bör handla, det bör sättas i fråga, att Sveriges Bank, med den garanti den äger, skulle komma i förlägenhet att fullgöra sina förbindelser, såvida nemi. icke hela Svenska allmänheten, hvilken beror af sättet hvarpå denna Bank skötes, skulle finna sig till den grad obelåten och nedtryckt till sin rörelse, all realisalionsgrunden pä denna väg kunde blifva i våda.
Men om Bancoslyrelsen med de resurser, som böra lemnäs och kunna beräknas, vet alt upprätthålla landets rörelse, så linner jag för Banken och realisationen ingen den ringaste våda, emedan Svenska Banken utan tvifvel är sä rik, alt den, välskött, icke kan hafva svårt att reda sig.
Dess förmögenhet, om den icke ligger i reel valuta, ger säkra utvägar att finna en sådan, och mig synes det vara ändamälslöst att hålla större metallisk cassa än som fordras, emedan detta silfver ovillkorligen måste vara dyrköpt.
Finnes deremot en credit, så är det lättaste sättet och bästa köpet, hvarför Banken kan hafva reel valuta.
Skulle privatbankerne upphöra, så anser • jag en sedelutsläppuing från Sveriges Bank i förhållande till de indragna privatbankssedlarne icke utöfva det ringaste inflytande på Bankens reela fond, emedan jag tror, att hela den sedelrörelsen, som varit i landet spridd, i hvad form som helst tryckt på bancoluckan, och jag finner således icke att denna fond på minsta sätt blir rubbad till sin nödiga proportion, om sedelrörelsen kommer att drifvas med R.
St:s Banks eller privatbankernes sedlar.
Jag tillstyrker således, att R. o. Ad. ville instämma i PresteSl:s beslut.
Man har yrkat dels afslag å ifrågavar. § och dels bifall lill såväl de af PresteSt., som de af Frih.
Palmstjerna framställda redactionsförslagen.
Hvad afslag å § beträffar, sä får jag visserligen erkänna de skäl, som dertill blifvit anförda, i hänseende till de låneaustalter, sorn skola surrogera privatbankerne; men jag anser det icke vara rätt att sätta frågan på spetsen, utan tror det vara bäst alt under nuvarande förhållanden antaga PresteSt-. s beslut, hvilket man synes missförstå, då man tyder mom. litt. b), som skulle Banken icke få, till bedrifvande af den lånerörelse, som privatbankerne drifvit, lemna mer än 5 millioner r:dr, d. v. s. i stället för att privatbankerne lånat ut 7 millioner, men måhända rört sig med 8 ä 9 millioner r:dr, så skulle man inskränka rörelsen till 5 millioner.
Delta har icke varit PresteShs mening, emedan detta Stånd i 1 mom. uttryckt den åsigten, att helt och hållet supplera privatbankerne i den mån deras rörelse indrages.
PresteSl. bar ansett behöfligt att sedelstocken varder ökad med 5 millioner.
Om detta Stånds beslut så förstås, så måste det antagas vara bättre än Frih.