Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Så tänkte man redanför 74 år sedan i anledn. af den erfarenhet man vunnit under det 3 år förut slutade Pommerska kriget, vid hvars utbrott Svenska arméen, i brist af nödig öfning under föregrde fredstid , befanns vara fullkomligen okunnig i allt som rörde större truppmassors skötsel, rörelser oell användande, ehuru reg:tena icke saknade nödig enskild vapenfärdighet, och hvar - Den 25 November e. m. ( af de menligasle och bedröfligaste följder, synnerligen under första fälttåget, visade sig, intilldess armeen, under förluster och motgångar, hunnit vinna erfarenhet i dessa stycken, och således fått dyrt plikta för under freden försummade vapenöfningar.
Samma och ändå sorgligare följder af lika försummelse ägde ledan rum under kriget 17ij 1 ■—1743; men vi uro senfärdige att låta varna oss.
Detta fel arsa mveket angelägnare att under närvar, tidsförhållanden aflägga , som vapenöfningarne i fredstid nu för tiden bedrifvas inom alla Europeiska armeer med vida stöire sorgfällighet än fordom, och således faran för oss är så mycket större att ensamme vara de försumlige.
Det är i sanning anmärkningsvärd! och bedröfligt, att, i en tid som skryter med upplysning och ifrar för reformer, landets försvarsverk skall ensamt lemnäs i sitt föråldrade och ofullständiga skick , och att hvad som fordras för dess vederbörliga ordnande till tryggande af landets säkerhet skall företrädesvis möta motstånd, klander och ogenhet.
Är sådant conseqvent, välbetänkt och försigtigt ?
— Jag tror det icke , och vädjar derföre förtroendefullt lill Utskts omdöme och fosterlandskänsla.
.Slutligen kan jag icke underlåta göra anmärka, mot StalsUtskts förslag att bestämma anslagen blott på fine år.
Såsom ägande närmaste befattning med och ansvar för ledningen af arbetena vid Rikets fästningar, anser jag mig pligtig här anmäla den stora misshushållning och olägenhet, sorn må'te blifva en gifven följd af en sa beskaffad anordning af medlen, sorn betager förvaltningen alla utvägar att med förutseende omtanka ordna och bedrifva arbetena.
Detta sätt att reglera staten har inom Utsk. uppkallat flera reservationer, så väl mot sjelfva saken , som mot det särdeles märkvärdiga skäl, som reservanterne upplysa dertill hafva föranledt.
Abraham , anförde till prot. följande : Emot StatsUlsk:s nu under föredragning varande utlåt.
N:o 354 anser äfven jag mig föranlåten att uppträda med anmärkutr; anhållande jag att, efter de upplysningar jag 1111 går alt meddela, berörde utlåt, mätte till XJysk.återremitteras.
Beträffande artilleri- och fortifications-behofven förenar jag mig fullkomligen och till alla delar uti hvad så viii Falttygmäslaren sorn Chefen för Ingenieur-corpsen i detta afseende nyss yttrat.
Likväl, och hvad angår gevärsfabrikationen, får jag vördsammast erinra Disk. om hvad jag i samma ämne, den 20 sisth Mars, på detta rum yttrat.
Konungen har både bort, och, i händelse K.
M. sådant funnit för godt, enl. mitt förmenande, kunnat förordna om en större gevärsfabrikalion än hittills ägt rum.
Föi hållandet härmed är nemi., att K. M. vid 1834—1835 årens riksdag för detta ändamål äskade ett anslag af endast 3oo,ooo r:dr, på den 3d4 Den 25 November c. rri. grund, att af elen del af den summa, som R.
St. vid 1828— 18io årens riksdag beviljade för gevärstillverkningen, återstod en behållning af omkring 200,000 r;dr , hvilken uppkommit i följd af gevärsfactoriernas bristande förmåga att tillverka åsyfladt antal gekär.
Sedan StatsUtsk. vid förtnämnda riksdag först det äskade anslaget afstyrkt, blefvo likväl, enl. Utsk:s sedermera skedda tillstyrkan, beviljade 180.000 r:dr, icke för fem år, såsom antaget oell yttradt blifvit, utan för en anskaffning af gooo gevär under loppet äf 3 år, emedan, efter hvad Utsk. förmält sig hafva bekant, tillgångar funnos för denna vigtiga fabrikation under de 2:nt första åren af då ingående nya statsreglerts-period, oell emedan Utsk. ansett, att gevärsfactoriernas tillstånd icke medgåfve en större årlig afverkning.
Häraf följer således , att då dessa 180,000 läggas till behållningen 200,000 eller rättare 2i5,l38 r:dr 17 sk., hvartill behållningen rätteligen Uppgick, häl' K.
M. kunnat under de sistföi flutna 5 åren, i och för gevärsfabrikationens bedrifvande, disponera omkring 400.000 r:dr på 5 år, eller omkring 80,000 r:dr hvarje år.
Kändt är ock, att K. M., med aidedn. så väl af förbrukningen af gevär inom artiieen, som af nödvändigheten att öka de i förråden varande upplag deraf, år i835 i nåd. beslutat, det gevärsfabrikationen i Riket borde uppdrifvas till 5ooo gevär om året.
De med enskildta faetorier uppgjorda conträct om gevärsleverancer kunna icke höfvas, utan stå fast, fotade, som de äro, pä R.
Ett afbrott af arbetena vid Carl Gustafs stads gevärsfactori skulle å ena sidan der försätta
Cn mängd fattiga hushåll i en betänklig förlägenhet för sin bergning, och, å andra sidan, för en lång tid bereda Kronan betydliga förluster, derigenom att många bland dessa arbetare tvingades att, i brist af arbetsförtjenst, lemna faktoriet, som derigenom komme i mistning af lika många vana och skickliga arbetare. -— Och icke destomindre föreslår Utsk:s utlåt.
, litt.
A, endast 60,000 rsdr årligen till detta maktpåliggande behof!!
Andra armeer äga fyra, fem till och med 6 gevär i reserv för hvarje män, då vi icke äga tyne.
Af dessa skäl får jag vördsammast anhålla om StatsUtskis ytterligare noggranna öfvervägande af detta vigtiga ämne, och får på det kraftigaste tillstyrka, att medel för detta behof må anvisas tili det uti Konungens nåd. propos. upptagna belopp.
Jag öfvergår nu till hvad som rör armeens utredning:
Till complette rande af beklädnad och utredning för den b e v ä r i n g sc I a s s, sorn årligen skall exerceras, m. m., äskas uti den K. propos:n allenast 186,000 r:dr.
De af Krigs-collegii ulredn.afdelning uppgjorda och StatsUtsk. meddelade calculer häröfver upptaga såsom nödvändigt ett vida högre belopp, så framt alla be - Den a5 November e. m. 3o5 hofven skulle fyllas, StatsUlsk. deremot tillstyrker, alt lill anskaffning af klädesbyxor för baväringsskyldiga matie af R.
St. beviljas en summa af blott 60,000 r:dr att under 3 år utgå med 20,000 r:dr om året.
Då Ulsk., såsom skäl för tillstyrkandet af ifrågavar.
60,000 r:dr, blott anfört angelägenheten, ’’att beväringsmanskapet, som för närvar, begagnar endast tällduksbyxor, må, för helsans bevarande, särdeles uti de norra länen , hvarest ofta under exercistiden starkare kyla inträffar, förses med byxor af kläde i stället för tältduksbyxoranser jag mig härvid först böra upplysa, at-t detta af Ulsk. förebragta skäl destomindre hos K.
M. kunnat komma i betraktande, eller föranleda till K.
M:s nåd. framställning, som klädesbyxor, under de beväringsskyldiges årliga vapenöfningar, icke äro af nöden, enär tidpunkterna för dessa öfningar bestämmas efter länens läge, tidigare eller senare på året, så att de infalla vid den varmare årstidens inträdande.
Sålunda försiggå dessa vapenöfningar uti länen söder om Dalelfven i slutet af Maj eller början af Juni, men i de neira först i slutet af Juni månad.
Vid sådant förhållande är bruket af klädesbyxor vid ifrågavar. tillfälle icke af behofvet mera påkalladt uti det ena än det andra länet; hvadan K. M., till beredande jemväl af mera snygghet och till förekommande af smittor, af skabb m. (1. sjukdomar, under den 5 Nov. 1817 i nåd. befallt, att beväringsskyldige under vapenöfningarna skola bruka linnebyxor, hvilka för hvarje möte tvättas, samt att, då möjligen större kyla inträffar, de beväringsskyldige under linnebyxorna, åtminstone i de norra länen, begagna egna kläder.
Klädesbyxorna äro deremot afsedda till begagnande i krigstid, och Utsk. har således helt och hållet missförstått afsigten med K. åhs nåd. framställning, hvilken varit alt, vid tillfälle af krig, kunna äga beklädnad för ett större antal beväringsskyldige, än som nu finnes, och ingalunda är för sådant fall tillräcklig.
M. äskade summan, 186,000 r;dr, är bestämd lill följande ändamål, nemi.: till materialier till klädesbyxor för en bevä ringsclass 101,718: 36.
,, reqvisita till beklädnad för 5oo man, för att dermed fylla reserv förrådet till fulla beloppet af en dass beväring eller id,5oo man 17,778: —• „ utredn.persedl. för 5oo man d:o 6,3oo: — „ arbetslöner 3o,ooo: — ,, ersättning till reservförrådet för utlemnade effecter .... 3o,i44: 16. iS5,94 i : 4.— .7 H. 39 3oG Den a5 November e. m. hvilket i rundt tal är uti K.
M;s nåd. propos. upptaget tili j 86,000 r:dr.
Genom beviljandet af dessa 186,000 r:dr skulle beklädnad, med undantag af tschacots samt de s. k. mindre munderingspersedlar (skjortor, strumpor och skor) beredas för 2:ne classer beväring eller omkring 32,000 man; och då fyllandet af detta behof ar för landets försvar af den högsta vigt, samt ett vägrande af det begärda anslaget vådligt för fäderneslandets trygghet, äger jag den förhoppning, att Utsk., inseende hvad Rikets väl klafver, vid förnyad pröfning af ärendet, icke skall underlåta alt tillstyrka R.
St. beviljandet af de utaf K.
M. begärda, till minsta möjliga belopp nedsatta 186,000 r:dr, hvarför tillgång för närvar, icke saknas.
Då sjelfva H.
Utsk. uti dess utlåt.
N:o 44 uppgifver sättet hvarigenom en stam af omkring 27,000 man landtlrupper, förutom en försvarligt öfvad, örn också icke fullbildad beväring, till tredubbelt antal skulle uppkomma, hvilket tillfyllest borde betrygga landets säkerhet, så borde ock samma Utsk. bereda möjligheten att behörigen bekläda och utreda denna bevärings-styrka.
— Utsk. påräknar denna till omkring 80,000 man; men, mine herrar! oaktadt all omtänksamhet och all möjlig hushållning, äga vi ju blott beklädnad för ungefär 32,000 beväringsskyldige, och det är denna beklädnad, som utgör föremålet för den K. propostn, och som bör fullbordas och i fullkomligt skick försättas.
Jag nödgas nu vända mig till en helt annan administrationsgren, nemi. till Postverket.
I 7tde punkten af utlåt. litt. A, meddela deras samtycke till en disposition af Postverkets öfverskott, men afstyrkes bifall till uppförande å stat af det utaf Konungen äskade anslag i5,ooo r:dr till anskaffande af telegrafpersedlar, för alt under krigstid användas; men, mine herrar! det är icke möjligt att af dessa öfverskott bestrida en ytterligare ökad extra-utgift, sådan som den ifrågavarande.
— Jag anhåller vördsammast, att med siffran få bevisa detta.
Postverkets brutto-rintrader af brefposten, som nästiidet år beräknades till 598,002 r:dr 26 sk. 7 r., torde för innevar. år och framdeles icke kunna uppskattas till högre belopp än jemna r:dr 600,000: samt af paketposten till . . . * ....
„ 9,000:
Summa r:dr 60g,000.
Utgifterna utgöra:
Enligt i84o års stater 423,376: 44- 4* deruti inberäknadt det årliga anslaget 12,120 r:dr till telegrafinrältningar.
Öfver stat:
Tillökning i utgiften för utrikes-bref Transport 423,376: 44- 4* Den s5 November e. m.
Transport 423,376: 44- 4- vexlingen, förmedelst den divenia ångbålscommunicationen emellan Götheborg och Hull, omkring , . 18,000:
Af öfverskottet anvisadt understöd till diligence-bolaget . 8,ooo: — — 449,376:44-4.
Behållning r:dr i 59,623: 3. 8.
I händelse Ii.
St. besluta att ...»
. i5o,ooo: skola af postmedlen statsverket förbehållas, blifver derutöfver endast i behåll . , r:dr 9,623: 3. 8. deraf likväl erfordras „ 3,433:42.— till bestridande af kostnaden för en nu nådigst anbefalld snäll- och paketpost-inrättning inom Calmar län, så att hela behållningen eller öfverskottet kommer att inskränkas till r:dr 6,187: 9. 8.
Då skjutskostnaden för samtliga postföringarna i Riket tili innevar. års stat är beräknad till 96,466 r:dr 3?. sk., och för det kommande året, genom tillkomna nya postgångar, icke lärer kunna upptagas till mindre belopp än 100,000 r:dr, blifver deraf en följd att, i händelse skjutslegan i allmänhet blifver förhöjd, någon tillgång dertill för postskjutsen af postmedlen icke förefinnes, med mindre än alt bidraget till statsverket i förhållande dertill blifver nedsatt.
Ingen vidare förbättring i posten är numera möjlig, och ännu mindre kunna de ifrågavar. telegraf-inventarierna bekostas.
Således, äfven i detta afseende, yrkar jag vördsammast på återremiss, och att det H.
Utsk. behagade föreslå, att den uti H.
M:s propos. äskade summa till dessa inventarier uppföres på stat.
Jag anhåller vördsammast, att dessa anmärkn.T må få åtfölja återremissen till SlatsUlskottet.
Hr Eden hjelm, Gillis, uppläste följande:
Ehuru jag, så väl vid de nu förekommande måls behandling, som de flesta andra som här förevarit, önskat kunna iakttaga den möjligaste tystnad, för att icke onödigtvis upptaga tiden för andra talare, som äga mera insigt i riksdagsförhandlingar och allmänna ärenders behandling än jag, och således så litet som möjligt göra mig skyldig till det klander, som i landsorterna allmänneligen höres öfver riksdagens obehöriga längd, så är jag dock nödsakad yttra mig öfver några vissa delar af TJtsk:S nu förekommande betänkm, men skall hvarje gång blifva så kort som möjligt är och endast göra anmärkmr öfver de delar i förslagerna, som mest förundrat mig kunnat göras af detta Utsk., hvars ledamöter under denna riksdag vid så många tillfällen gjort 3o8 Den a5 November e. m.
Regeringen sårande tillmålen för misshushållning och oklokt användande af Statens medel.
Jag högaktar dem, som iakttaga en förnuftig hushållning med egna medel, men ännu mera dem, som hafva fått det vigtiga uppdraget att förvalta Statens eller enskilda personers egendom, då de göra det med urskiljning och icke, som vid delta tillfälle det synes mig att StatsUtsk. uti vissa delar gjort, nemi., antingen gått till ytterlighet i hushållning, eller ock till uppenbar misshushållning, hvilket sednare bäst synes genom tillstyrkandet af betydliga summor till ändamål, hvars egentliga gagn äro tvifvelaktiga, i stället för att använda den betydligaste delen deraf till Statens större och nyttiga företag saint använda öfverskotten till samtliga lönebehof, för att derigenom bereda arbetsförtjenst åt personer, som sakna den, och för hvilka man i följd deraf nu blir tvungen bygga nya kostsamma fängelser, för att derigenom, så vidt möjligt är, söka bereda medborgare den säkerhet, de i ett lagbundet land böra hafva rätt att fordra inom egna bostäder.
Då här på stället finnas så många ledamöter, som äga mera sakkännedom, än jag, om behofvet af statsanslag för Rikets försvar, så anser jag mig icke böra uppehålla R. o.
Ad. med flera yttranden derom, än i afseende å det misstag Utsk. gjort, som endast anslagit 20,000 r:dr i trenne år för iståndsättandet af Marstrands eller rättare Carlstens fästning, och det endast i den afsigt att dermed sysselsätta arbetsfångarne, utan att bekymra sig om huruvida fästningen blir försvarad eller icke.
Flere af StatsUtskis ledamöter känna denna fästnings läge och kunna således äfven bedömma af hvilken betydenhet denna fästning är, icke allenast om Sverige skulle blifva tvunget att blanda sig i ett Europeiskt krig, utan äfven om det vid ett sådant tillfälle skulle förblifva neutralt, hvilken fördel jag dock anser vara omöjlig i och för den förträffliga Marstrands hamn, hvaruti djupgående fartyg titan svårighet från Vesterhafvet kunna in- och utlöpa, såvida fästningen icke sättes i tillfälle att försvara den för fiendtligt flottor och beskydda egna fartyg, som dit inlöpa.
Jag skulle till och med storligen förundra mig öfver, om någon af de mäktigare Staterna vid dylikt tillfälle icke genast satte sig i besittning af denna vigtiga punkt, sorn med särdeles lätthet skulle kunna ske, så länge den förblifver i det ofullständiga tillstånd att försvaras, som för närvar, är förhållandet.
Skulle en sådan olycka inträffa, att Carlstens fästning kom i Englands eller Rysslands ägo, sa undrar jag väl för hvad pris en sådan för dessa makter vigtig plats väl skulle kunna återfås, och om Sverige under en sådan tid icke snarare kunde anses som ett lydrike än en sjelfständig stat.
Fördelen för England att i Westerhafvet hafva en sådan hamn som Marstrand, med en sådan fästning
Den a5 November e. m. som Carlsten, dit deras fartyg med samma vind pä 60 timmar kunna inlöpa och vara försvarade, är icke obetydlig, synnerligast som ingen så förträfflig, naturlig hamn som denna finnes vid någon af StorBritanniens stränder.
Samma förhållande är det med Ryssland, som icke kan få en säkrare och fördelaktigare föreningspunkt för de i Cronstadt och Archangel varande flottor än i Marstrand.
Skulle ett sådant förhållande en gång äga rum, som är troligt, såvida Ständerne för hushållnings skull vanvårda delta för Rikets försvar påräknade ställe, så blir förhållandet i Sverige, efter millioner riksdalers försp i Ilning och tusentals Svenska soldaters uppoffring för dess återtagande, detsamma som Gibraltar är i Spanien, nemi. en främmande makts tillhörighet.
Jag hemställer således till edert bepröfvande, mine herrar! som äga kunskaper för att bedomina denna fråga, om det skulle vara förenligt med Sveriges väl, altför en sådan besparings skull, som vägran af hvad H. M. Konungen begärt för fästningens iståndsättning, blottställa
Riket för en möjligtvis så stor inträffad olycka, och oss sjelfva för Svenska folkets förbannelser för det blod vi för en lumpen och illa beräknad hushållning låtit flyta.
Hr Stjerngranat, Gustaf, uppläste följande skriftliga anförande:
Redan vid början af riksdagen gjorde jag det till en regel för mig, att, till följe af min anställelse vid numera en af Statsdepartementenas expeditioner, icke deltaga uti discussionerna öfver de vid riksdagen förekommande allmänna frågor, och minst uti sådana, som rörde anslag.
Jag har under loppet af riksdagen funnit mig äga ytterligare skäl att vidblifva denna föresats, dels derföre att jag ej vågat smickra mig med hoppet, att min röst skulle af Utsk. höras, då så många talare med vida större insigler och vana vid de allmänna ärendena, än jag kan hafva det, fåfängt användt sin förmåga på bemödanden att gifva Utsk:s förhandlingar den riktning, som äfven jag önskat att de ägt; dels derföre, att jag ej velat öka antalet af anmärkntr mot Utskts tillgöranden, öfvertygad att dessa anmärkmr skulle af Utsk. aktas ringa, då det till och med någon gång varit anledn. förmoda, att de grunder, hvarpå proposma h vila t, äfvensom de meddelanden, som genom prot.utdr. blifvit
Utsk. gjorda, icke alltid rönt det noggrannaste skärskådande.
Men då jag uti nu ifrågavar. betänk, tycker mig återfinna en och annan tråd af den, som mig syntes, något trassliga härfva, hvaraf betänk.
N:o 44 var sammansatt ; då samma villomeningar, hvaraf, efter mitt sätt att se, nämnda betänk, och dess yngre syskon voro genomträngda, äfven synas mig hafva gjort sig gällande i detta Utsk:s sednare arbete; då slutligen af det språk, som blifvit földt hvarje 3to Den a5 November e. m. gång Utsk:s beräkningar strandat mot majoriteterna inom Adeln och PresleSt.
, jag lyckt mig hafva anleda, att hos Ulsk. finna ett nog iångt utsträckt begär att under sin lydno kufva tänkesätten, men jag deremot tillensådan undergifvenhet ingalunda finner mig beredvillig; — så vill jag, genom granskning af några punkter af förevar, betänk., öppet uttala mina mot Utsk:s grundsatser stridande tänkesätt, och sålunda hafva tillfredsställelsen att ådagalägga, icke endast att jag merendels, och nästan alltid, tillhört den så myckel klandrade s. k. stumma majoriteten inom detta Stånd, utan äfven de skäl, som föranledt denna min opposition mot Utskts åtgärder.
Jag skall harvid mindre uppehålla mig vid anslagens belopp, än vid Utskts åberopade anledntr för till— eller afstyrkanden.
Mera under denna riksdag, än eljest i allmänhet under långliga tider, balva vi erfarit, hurusom allt går an att försöka.
StalsUtsk. har bland annat gilvit oss ett bevis derpå i dess gjorda försök att få den extra-statsregler:n bestämd för endast 3:ne år.
Detta Utskts bemödande att på en sidoväg framtvinga en snar riksdagskallelse förundrar mig icke, hvarken genom svagheten af det skäl, hvarpå det livilar, eller genom det dristiga i Utskis slutkonst.
Ett får jag likväl härvid anmärka, det nemi., att samma Ulsk., som, i sitt nit för helgdcn af II.
Sits anseende, en gång under denna riksdag tillstyrkt R.
St. alt hos K. M., lill erhållande af nåd. skrapa , i und. anmäla åtskilliga embetsverk , hvilka dristat sig att, i något skarpa ordalag, ålervisa några af R.
St:s revisorer gjorda anmärkntr, som ansågos mindre välgrundade, — samma Utsk. är det ock, som nu gifver detta vackra prof af aktning för R.
Stts redan fattade beslut örn tiden för nästa riksdags början.
Men om, uti Utsk:s nu omnämnda bemödande att framtvinga en snar riksdagskallelse, det ligger någonting stort, någonting raskt, någonting, som endast kan jemföras med Utsk;s tillgörande att, vid början af betänk.
N;o44s förklara R.
St. icke vara i tillfälle att förvissa sig 0111 ändamålsenligheten af den riktning, i hvilken de begärda anslagen borde användas, och att derföre, oaktadt de ganska nöjaktiga utredningar, Utsk. förklarat sig hafva erhållit, uppgöra nya organisationsprojecler, som, åtminstone inom detta Hus, ansågos något sväfvande i luften; om, säger jag, Utsk. härvid lyfta t sig högre än hvad man i allmänhet vågar, så visar Utsk. deremot, vid frågan om anslag till beklädnad och utredning för beväringsmanskapet, att Utsk. äfven är mäktigt i det lilla, då Utsk:s omsorg sträckt sig till bestämmandet af hvilken del af detta manskap, som företrädesvis kan äga anspråk på att Lomma i åtnjutande af de ifrågasatta klädesbyxorna.
Mig synes, som vore det afsedda ändamålet med dessa byxor, icke att använda dem till dagligt bruk, D * n a5 N o vo mbe r e. m. ninn att anskaffa dem i reserv, men såsom tillhörande nämnda mundering, der sådana byxor saknas.
Vare likväl härmed huru som helst, så klandrar jag ingalunda den ömhet örn beväringsmanskapets helsa, som Utsk. vid detta tillfälle visar; men jng önskar, alt denna ömhet malte få utsträcka sig till alla delar af beväringsmanskapet, och att Utsk. icke genom föreskrifter, som gränsa till bestämmandet af hvad som bör sättas på dagorderna, skall nedsänka sig till de minsta detaljer, och dymedelst åstadkomma sådana tvistigheter, som dem vi erfarit i afseende på de vägrade voterts-proposrna ; helst då detta, såsom vid närvar, tillfälle, är alldeles öfverflödigt, dels i anseende dertill, att det afsedda ändamålet, om också icke summans betydligen nedsatta belopp, torde vara tillräckligt att förhindra någon strid om ifrågavar. plagg, reg:tena emellan; dels då, vid den tid beväringsmötena i de norra länen vanligen pågå, kylan der ej lärer vara svårare, än hvad den öfriga beväringen under sina möten får uthärda.
Skulle den derföre icke vara alltför stark, den ömhet för de norra länen, hvilken gifvit sig luft, nu med anledn. af beväringens klädesbyxor, och i betänk.
N:o 44i genom uppsökandet i Skåne af en lill förläggande i Norrland lämplig sqvadron; — skulle, säger jag, denna ömhet icke vara alltför stark för att tillåta orden ''företrädesvis i de norra länen” få utgå ur förslaget till Sländernes beslut, så vågar jag vördsammast anhålla, att sådant måtte , vid svar å skeende återremiss, blifva iakttaget.
Äfven tillstyrkandena i afseende å anslaget för gevärsfabrikationen visa ett nära sammanhang emellan detta betänk. och StatsUtsk:s betänk.
N:o 44- Uti detta sednare yttrar Utsk., pag. 2, att "Sveriges försvarssysteme bör utgöra ett fullbildadt helt, hvars delar, beräknade på en kraftfull samverkan , borde stå i ett afmätt förhållande till hvarandra,” och "alt derföre äfven i biomständigheter bör undvikas hvarje organisation, som stör en sådan jemnvigt emellan krigsväsendets delar.”
Då det icke lärer kunna nekas, alt tillgången på vapen är en biomständighet, som har ett afgjordt inflytande på arme'ens organisation; så finner jag det visserligen ganska följdriktigt, att, sedan man sökt minska armeens numerär, sä till befäl som manskap, man äfven söker nedsätta den föreslagna gevärsfabrikationen.
Olyckan vill likväl, att denna åtgärd egentligen först då kommer att visa sin vederbörliga inflytelse, om ett möjligen inträffande fredsbrott någongång skulle påkalla elt verksamt försvar inom eget land, — en möjlighet, den Utsk. eljest uti betänk.
N:o 44 låter framskina.