Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
J nu handlingar varda ett rof för lågorne, emedan allt icke i brådskan kan räddas eller det nyttiga utgallras, hvilket likväl kunde ske, om Kke andra än till upplysning för Efterverlden gagne.liga handlingar, hvaribland ingalunda kunna beräknas brott och så kallade injuriemål, slagsmålssaker med flere merendels af den vidlyftigaste beskaffenhet uti Archiver, Källare och hvalf förvarades.
Hvarföre ock uti det af tillförordnade Kongl. LagCommittéen å trycket utgifne Förslag till en ny förbättrad Civil
Lag blifvit projecteradt, uti RätiegångrBalkens i Cap. 8 §. att ofvanberörde Småprotocoller, hvilka måste in extensö innehålla Inteckningar, Äktenskaps förord, Testamenten.
Afhandlingar om lifstidsränta och Bolag, Lagfart om fast Egendom och FörmyndareÄrender, böra enligt hvad ock nödvändigt synes, fullständigt rensktifne, vid förelagd tid till ÖfverDomstolen ovagerligt-n insändas.
Men deremot uti berörde CapiieU 16 §., af ofvan anförde skäl blifvit tillstyrkt, att ur UnderRätts Allmänna Sakprotocoll och Dombok utskrifvas endast alla de mål, som angå ägande rätt till fast Egendom , eller ock ägoskillnad eller delning af jord eller annan fastighet; men allt öfrigt uteslutes såsom icke för samtid ännu mindre för Efterverld interres*ant, och hvaraf dessutom de vigtigare mål antingen underställnings- eller Vad- och Besvärsvis inkomma till ÖfverDomstolen, och således finnas i deras Protocoller vidare förvarade och att detta renskrifne Exemplar af Domaren insändes irom slutet af det påföljande året anser jag mig befogad vördsamt
Den 3 Oelober f. m. 31 hemställa, att i likhet med hvad rörande åtskilligt andre föreslagoe lagstadganden blifvit vidtagit i anseende till den tidsutdrägt, som måste inträffa innan Förslaget till en ny allmän Civil- och CriminalLag kan komma till Riksens Höglofl.
Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet tillstyrkas, så att medelst utfärdande Nådig Förordning, det samma må gälla till ofelbar efterlefnad vid utskrifning och försändande till ÖfverRätt af UnderRätternes
Domböcker, ej mindre hädanefter än ock för den framfarne tid, hvarunder Domböcker hittills icke till behörigt ställe blifvit öfversände.
Lagutskottet remitteras, att benägit och ofördröjligen sitt Betänkande i likhet dermed affatta, för att Riksens Ständers pröfning underställas, så att deras tillstyrkande må på en gång med underdåniga skrifvelsen till Kongl. Majrt om Lagförklaringen angående ansvaret för uraktlåtenhet , att Småprotocollernc och Domböckerne till ÖfverRätt insända, kunna expedieras.
I 2§ Dén 3 Octöbcr e rn.
Bilagor till PlenlProtocollet för den 3 October, eftermiddagen.
Betänkande af den i6:de sistledne Julii, rörande Förslag till en ny Iostruction för RiddarhusDirectionen, har Riddarhusutskott väl såsom skäl hvarföre
Utskottet då ännu icke företagit till pröfning det utaf 1817 och 1818 årens Riksdags Riddarhusutskott uppgjorde, af RiddarhusDirectionen sedermera öfversedde och tili RiddarhusUtekottets utlåtande vid nu påstående Riksmöte remitterade Förslag till ett nytt Reglemente för Låns beviljande från de under RiddarhusDirectionens förvaltning ställde Fonder, anfört, att en sådan pröfning synts lämpeligast böra uppskjutas intill dess sig visat om och hvad förändring rörande hypotheksväsendet som under denne Riksdag kunde blifva af Riksens Ständer beslutad; och ehuru grundadt detta skäl i och för sig sjelf än är; dock tom den tidepunkt med hvarje dag synes allt mera nalkas, då Riksens Ständer må hända önska att åtskiljas, och till deras hemorter sig begifva; och något beslut som i omförmälte B en 5 Octobcr «. m. 23 afseende kunde vägleda Utskottets omdöme vid berörde granskning .ännu icke blifvit vidtagit och till äfventyrs ej förr än nära intill Riksdagens slut torde vara att förvänta, samt i öfrigt, för att döma af hvad hittils under denna Riksdag blifvit tillgjordt, rörande åtskilliga motioner som med detta ämne stått i sammanhag, någon särdeles anledning icke synes vara till den förmodan, att betydlig ändring i Hypothsksväsendet sker, har Utskottet trodt omförmälte betänklighet nu mera böra gifva vika för den skyldighet
Utskottet å en annan sida finner vara sig ålagdt, att så tidigt afgifva sitt ifrågavarande yttrande, att Ridderskapet och Adeln må kunna detsamma behörigen öfverväga; och det är tf sådan anledning aom Utskottet omsider företagit sig omförmälte granskning, dervid Utskottet hufvudsakligen gillat det Förslag, som af RiddarhusDirectionen blifvit öfversedt, utom i hvad det angar 2, 3 och 4 §. §., i afseende på hvilka Utskottet trodt förändrade stadganden vara af nöden, och hvartill] Utskottet jemväl hemtat anledning deraf, att RiddarhusDirection i dess Riksdags Berättelse på anförde skäl hemställt om en sådan förändring i berörde Lån Reglemente: 1:0 att när större penningesummor inflyta och icke kunna snart emot inteckning i f»3t egendom enligt Reglementet utlånas, RiddarhusDirectionen må äga, att endast intill dess tillfälle dertill yppas, emot annan af Riddarhus*
Directionen godkänd säkerket samma penningar på korrt tid utlåna.
2.0 att lån må efter de i öfrigt i Reglementet stadgade grunder, å Den 5, Oclober e. m„ Kronoskatte hemman meddela» till lika belopp^ som å Frälsehemman, eller hälften al värdet, 3:0, att Lån så väl a Kronoskattehemman, som å Stenhus i Stockholm må beviljas, älven då sådana fastigheter ägas af andre än Adelsmän och 4:0 att berest lån sökes på det sätt, att Directionen måtte efter behörig transport in« fria något till annat publikt verk stäldt, och med inteckcingibevis forsedt Skuldebref, och finneg det hufvudsakligen innefatta sådan© förbindelser sorn det fastst alde formulairet till Skuldsedlar innehåller, Directionen då må af Skuldebrefvets olika lydelse med samma formulaire i öfrigt, icke vara hind.»d, att sådan ansökning upptaga och dermed enligt de eljest i Reglementet stadgade förcski ifter, samt elter förekommande omständigheter förfara.
Och får Utskottet till befrämjande af en lättare pröfning för Ridderskapet och Adeln af berörde LånReglemente nu härhos öfverlemna ett exemplar deraf, hvari de förändringar
Utskottet ansett behöflige äro vordne intagne, hvarjemte Utskottet i afseende på de skäl, som till de samma föranledt anhåller få följande anföra.
Utskottet, har nemligen, lika med hvad RiddarhusDirectionen i denna del yttrat, icke funnit .någon anledning att anse
Kronoskattehemman utgöra mindre antagelig säkerhet, än annan fastighet å landet, hvartill Låntagaren innehafver full ägande rätt, hälst då, vid varderingen iagttages att hemmanets onera af räknas å a:fkas<r Ingen, i följd hvaraf värderingssumman blifver i proportion mindre, än den , å Dfin 3 Ckloher e. m. * .25 ?räl sehemman, och säkerheten således enahanda, hvadan ock.
Kronoskatte hem'.nan blifvit i Reglementet , uppförde bland de hypotheker, hvarå lån till hällten af värdet må meddelas.
Vid frågan om sättet att utröna en till pant erbjudea egendomsvärde, har Utskottet väl funnit, att de föreskrifter för värdering efter Bancomethod, som ännu aro gällande, torde i flere delar tarfva rättelse och förbättring; men då det icke tillhörer Utskottet, att afgifva något Förslag i detta ämne, hvilket, innefattande frågor om ändringar uti en allmän gällande Förordning, endast såsom lagstiftningsärende kan af Höglofl.
Ridderskapet och Adeln jemte de öfrige RiksStånden pröfvas, har Utskottet icke funnit skäl grunda sitt Förslag å annat än de hittills gällande föreskrifter om värdering af fast egendom.
Fråga har väl inom Utskottet' blifvit väckt, att såsom vilkor för Låns erhållande af Riddarhusets Cassör stadga någre serskilde föreskrifter i afseende på sättet, huru värderingen skulle vara. inrättad, men Utskottet har ansett så mycket mera betänkligt, att sådant tillstyrka, sorn des - sa föreskrifter, utan att äga gällande kraft af lag, icke kunna till efterlefnad förbinda vederbörande, sorn borde de samma vid värderinggförrättningen iagttaga, hvarigenom en Lånsökande möjligen kunde blifva ur ständsatt att fuflgöra de vilkor, som för lånets erhållande såluoda voro föreskrifne-, och det har dessutom synts Utskottet mindre äfventyriigt, att följa en från längre tid gällande bestämd
För - 26 Den å October c. rn. fattning, som erbjuder åtminstone några fasta stödjepunkter för bestämmandet af en egendoms värde, ehuru samma Författning k»n till äfventyr» i andra delar finnas ofullkomlig, än att genom en utsträckt beräkniogsgrund för värdet, lemna rum för en alldeles godtycklig behandling, sora ehvad correctiv deremot än må föreskrifvas, svårligen kan upptäckas, och hvarigenom osäkerhet för Cassan måste i större min uppkomma.
Då sednare tidens erfarenhet visat, att svårighet ofta uppstår, att genast kunna utlåna influtne penningar emot säkerhet af första Inteckningen eller Inteckning näst Banken, har Utskottet trodt det blifva nödvändigt, att nu lemtia Directionen rättighet, att i nödfall äfven bevilja
Dervid har det dock ej undfallit Utskottet, att då, genom meddelande af ett lån mot första In. teckningen, Cassan möjligen, ehuru föga troligt, kan äfventyra förlust till någon del af räntan eller Capitalet, men aldrig till det hela deraf, en sadao total förlust ännu snarare kunde uppkomma på ett lån till säkerhet hvarföre funnes gifven en Inteckning som vore Sednare ån den första; och Utskottet har således ansett sig böra föreslå sådane föreskrifter i detta afseeude, sorn i möjligaste måtto trygga för förluster, och sorn förhindra att den lemnade rättigheten icke utan i verkligt behof varder af Directionen begagnad, hvilket 3ter, om tillåtelsen blefve ovilkorlig och lem - Den 3 October e.m. 97 n«d utan annat förbehåll, In att en viss proportion af värderingssumman icke öfverskreds, lätteligen kunde vara att befara.
Deremot har UtBkottet uti 4 §. genom det, *tt något i ordalydelsen bestämdt formulaire icke ovilkorligen för låns erhållande blifvit före«krifvit, sökt bereda tillfälle för Lans upptagande i redan intecknade skuldsedlar, och derigenom förekomma de olägenheter, som för lånsökande tillförene ofta uppstått genom tvånget, att nödgas låta intekna en skuldsedel enligt Cassans formulaire och deremot döda en äldre inteckning å samma summa, hvilket jemväl fordrat sednare inteckningshafvarens begifvande, samt deraf följande tidsutdrägt och kostnader.
Directioneo åsyfta t genom sin hemställan om frihet, att få belåna till andre verk ställde skuldsedlar, då de å RiddarhusCassan transporteras.
Utskottet har jemväl trodt det böra vara RiddarhusDirectionen under vissa vilkor tillåtit, att på sätt den föreslagit, utlåna penningar mot ghypothek eller borgen på högst ett halft års tid, dervid Utskottet likväl, för att i denne del betrygga Caseans säkerhet fästadt det förbehåll , att de i beslutet deltagande RiddarhusDirecteurerne böra vara ansvarige såsom för egen ikuld för lånets återbetalning.
I öfrigt har Utskottet tillstyrkt bifall å Directionens Förslag, att Stenhus i Stockholm 23 Den 3 O t: t ober e. m. må belåna* afven i det fall, då de icke ägas, • f Adelsmän.
Hvilket allt jemte 2:ne Ledamöters yttrade serskildta meningar till Ridderskapets och Adelns vidare pröfning vördsamt Öfverlämnäs.
Utdrag af Profocollet, hållit i RiddarbusUtskottet vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 29 Augusti 1823. S. D. Vid granskning af det till Utskottets utlåtande remitterade Förslag till ett nytt Reglemente för Låns beviljande från de under RiddarhusDirectionens förvaltning ställde Cassör, voro Herr Grefve Spens, Carl Gu* Btaf, *amt Herr Treffenberg, Curry Gabriel, i afseende på 2, 3 och 4 §.
§. uti samma Reglemente af skiljagtige meningar och yttrade:
Herr Grefve Spetts:
För min del reser verar jag mig mot Utskottets beslut i afseende på 2:dra och 3*,dje § ne af LåneReglementet.
Andraes sista Moment föreskrifver värdering efter Bsncomethod.
Hvar och en kän2 ner denna methoda orimlighet.
Hvar och en Dea 3 October e. m. »9 vet, att enligt den summeras varuvärden, beräknade efter det ena århundradets skick, med varuvärden efter det andra; en Bancovärdering ger just då, när han är ärligt uppgjord af värderingsmånnen, ett lika confust begrepp, sorn de Förslager' till Riksstat, der man summerat ziffror efter kronovärdi, efter statspris, efter Riksmarkegång och efter verkligt saluvärde.
Det är ännu mer opulitijkt, ty ju mer orimlig en Författning är* ju lättare är den att eludera.
Ändamålet med värdering är en sann egendoms beskrifning.
Det är icke så nödvändigt att slutsumman af värderingen är lagom stor, som att grunderne för calculen äro uppgifne, och att de data, som pä stället måfte anskaffas^ äro sahna.
Värderingen kan sedan göras om lika lätt och lämpligt sf Directionen, efter de grunder den godkänner.
Det bör vid stadganden härom ihågkomma®, att eget intresse drifver Lånsökandqn, att skaffa värderingssumman hög; och likaledes, att
Domare äfven derpå arbetat någon gang: åtminstone har det sedt så ut.
Det är vidare tydligt, att enär sådana band finnas på värdering&männen, att, då Regeln stricte följes, den egendom, hvars hufvudsakliga inkomst är af Ladugårds vahfor, blir tre å sex gångor mindre i proportion mot den som ger spanmålsafkastning, är frestelsen stor att jämka denna exstanta obillighet, genom uppgifvande af annat korat&l, 5o tfen 5 Octoher g. m. annan åkerjords natur, och så vidare, än som man annars hade uppgifvit; och der billighet frestar till afsteg från Författning, blir författningens påföljd ofta skadlig.
Blifva de data, sorn
Directionen ej kan pröfva, härigenom förfalskade, så är för den origtigheten ingen hjelp, och Directionens Beslut bestämmes ändå sluteligen efter godtycke.
Mitt Förslag är derföre: ”Fast egendom på landet bör vara värderad af Domaren, med biträde af 2:ne i orten boende i Landtbruk kunnige, ojäfvige, män, som dervid fogat en fullständig egandoms beskrifning, upptagit afkastningen i varor, och nödige utgifter efter det förhållande de tilltro sig, att på ära och tro uppgifva, samt beräknat sedermera den behållna egendoms afkastningen efter noga utsatte grunder.
Directionen infordrar dessutom PröfningsCommittéernas taxeringsvärden, jemte uppgift af Länet* Markegåogspriser, under de sista iren; och tager sedan, med noga afseende på Cassans säkerhet, och med anförande till Protocoliet af grunderne derlöre, sitt beslut om hvad behållen årlig afkastning, som minst k»n anses böra af egendomen förväntas; hvarvid likväl ali sådan inkomst, hvar» fortfarande ej anses säker, icke tages i beräkning.
Värdet på egendomen beräknas sedan till Capital å 5 procent.”
Härigenom är en bestämdt större pröfningsrätt gifven Directionen, än i Utskottets Den 3 Ortoher t. mi or Förslag; men sådant är tillbörligt, då man hac så vidt möjligt är för«Dstalltadt om, att data blifva säkra, hvarefter Directionan skall döma; är deremot anledning lemnad till dessas förfalskning, då är all Directionens pröfningsåtgärd mer eller mindre olämpelig.
Skulle Bancomethod antagas, så borde man förut hafva öfvertygat sig, att det ena dervid skeende »fsteget från sanningen så corrigersr det andra, att värdet sluteligen blir ett säkert minimum^ vöre man derom öfvertygad, borde Directionen sedan icke få pröfva värderiogssumman.
Man har inom Utskottet anfört, att Domare icke äro i lag ålagde, att göra någon annan värdering, än efter Bancomethod, och att deras ansvar för en värdering af annat namn vore litet eller intet; jag tror den säkerhet Cassan kan få genom möjligheten att fordra ansvar framdeles på värderingsman, vara lika liten, som Discontens säkerhet genom så kallade vederhäftighets betyg af auetoriteter.
Directions omdöme, hvarvid ett förhållande af förtroende fordras emellan denna Direction och Auctoriteten; så endast bör åtminstone i min tanka saken betraktas.
Dessutom kan, endast genom ofvanstående Förslag, RiddarhusDirectionens Protocoll bli i dessa delar hvad det bör vara; annars undandrager sig den egenteiiga pröfningsåtgirden Bilt protocoll; många fall uppstå, der verkliga rättelsen för
Directionen mäste bli 32 Ben J Octobsr e. m. underrättelseri sorn icke produceras, och Protocollets grunder rättas efter det förut uppgjorde resultatet.
Missbruket häraf kan blifva vådligare, än den mindre ansvarsskyldigheten för värderingsmännen, hvilka i alla fall icke tnåtte ha särdeles svårt att undvika ansvar, hvad åter angår fruktan, att Domaren skulle kunna neka förrätta annan värdering än efter Bancomethod, synes sådant böra bli den Låhesökadens ensak att förekomma.
I annat fall är ingen egentlig skada skedd, d å lånet iiteblifver.
Utskottet har vidare i 5:dje § utsträckt
Directionens rätt att utlåna penningar äfven till sednare Inteckningshypotheker, när den omedelbart första prioriteten ej kan anskaffas; men fästat dervid tvenne vilkor, att utom Banrolån endast sådane Cassalån, å hvilka uppsägning ej befarades, borde tillåtas vara prioriterade tramför RiddarhusCasssns hypotheker, och att i sila sådana händelser egendomens gravationer, inberäknadt det sökta lånet, och 3tne års ränta på de äldre, skulle vära en tredjedel mindre, än i fall Cassans intekhing antingen vore den första, eller endast företrädd af Bancolån.
Senare inteckning medför i flera afseenderi mindre förmån än den första.
Man kan i senare fallet aldrig förlora bela Capitalet; man erhåller åtminstone allt hvad som fås för egendomen, ehuru stort vanpriset än må blifva; Den 3 October e. m.
Den hufvudsakliga olagenheten är, att forsta inteckningshafvaren kan ålägga ett brådstörtadt salu, i afseende hvarpå Utskottet föreslå’ git det första vilkoret, att aldrig taga inteckningar efter andra Cassör än der uppsägning ej befaras.
Vidare har inom Utskottet blifvit anfört, att Bancolån försvinna småningom, och andra Cassal ån fortfara, till sitt hela belopp; Utskottet har derföre föreslagit det ytterligare correctivet, att i alla dessa fall minska belåt ningsrätten med en tredjedel.
Jag tror för min del, att då man i alla fall icke utlånar mera än § på Säteri, och * af värdet på hemman af annan natur, är ytterligare nedsättning icke nödig, då blott Cassalån företräder den inteckning, som aökes; naturen af ett Bancolån, som med några få pro-: cent årligen minskas, ger härtill i min tanka icke tiilräckelig anledning.
Det fordras så mån-i ga år, innan Bancoifbetalningen sätter den sednare inteckningshafvaren i samma ställning, sorn om primitiva gravationssumman varit en tredjedel mindre, att innan dess, kan i alla fall egendomsvärdet hafva mångdub belt förändratsig.
Det är dessutom ingen princip i attlgrunda sitt beslut i afseende på Creditgifning, på den ställning, som många år hädanefter skall blifva^ detta beslut bör grundas på närvarande ställning ensamt.
Långt innan Bancolånet hunnit afbetalas, kan en senare prioriterad fordrings-, ägare, eller ock en ägarens enskilta borgenär, jBil till Ridd o. Ad, Pr. IX.
Band. 3 34 Den 3 October e, m. tvinga egendomen att bortgå under utmätningsklubba; och anser man i sådant fall erssan löpa fara, när den efter en annan Gassa har beviljat
Lån inom halfva värdet af ett Frälsehemman, fordrar man för dessa händelser i det stället en tredjedel mindre proportion, då synes det mig, att alldeles samma försigtighetsmått behöfves, när den Gassa som ä~ ger företrädesrätt är Riksens Ständers Bank.
Jag har inom Utskottet yrkat, att när senare inteckning, i brist af den första, af Directionen blir beslutad att kunna antagas; skulle summan af gravationerne med inberäknad tre års ränta, vara en tredjedel mindre än annars, så snart det äldre länet vore af enjlild man lemna dt, eller af en Cassa som kan behöfva sannolikt uppsäga sina Capitaler; det är nemligen då, sorn den största rirquen uppstår genom möjligheten, att fastigheten kan tvingas ned genom påstående af omedelbar betalning.
Utskottet har deremot alldeles afstyrkt ali utlåning på säkerhet efter enskild, man eller Cassa, hvaraf uppsägning befaras; jag tror att detta är för långt gångit. |ag tror att enda möjligheten att få goda hypotheker, är att icke onödigtvis inskränka genom lagdt band, concurrencen af Lånsökande; likasom det i allmänhet medgifves, att man lättare får goda vahror i handel när många concurrera om att sälja.
Till concurrence af Låcsökande fins ingen annan utväg, än att, när tillfälle blilver till utlåning, tillåta, att, så vidt det med Cassara säkerhet kan förenäs.
Den 5 October c. m. 55 redan färdige sedlar må få bslånas; Cassana behof att få sine medel fruktbara medgifver ofta ej det dröjsmål till nästa Ting, sorn inteckniag6Lagen föreskrifter, och mäste föreskrifva.
Hvar detta dröjsmål erfordras, blir ingen annan Lånsökande, än den, sorn genom privat bekantskap inom verket, fått veta en tillräcklig tid förut, att Cassan skulla snart få penningar att utlåna, eller ock den, som kan lemna in sitt hypothek flera år kan: ske förr, än han utfår länet.
Utskottet har gått ett stort steg ifrån den hittills antagna, i min tanka högst korttänkta, administrationsmethoden för Cassör, genom föra slaget i 4 §., att ej bestämdt fordra någon Skuldsedel efter visst formulaire, utan tillåta Directionen emottaga hypothejter, sådane de vanligen brukas man och man emellan, och endast afse, att det som kunde inteckna9, och behöfde inteckna», verkligen var intecknadt, samt dessutom pantens säkerhet, som alltid är det hufvudsakliga.
Concurrence af ^.ånsökande, att välja på, skall härigenom betydligen ökas, och de fall, då Tinget behöfver afvaktas, blifva mindre täta än hittills.
Men efter alldeles samma princip synes det mig orätt,att utestänga hela det stora antalet egendomsägare, sorn kunna ha sin egendoms äldsta inteckning pantsatt hos enskildte, och icke tillåta concurrence af andra än dem, sorn lyckats få förut ett annat Cassalån.
Jag tror derföre, att, om med anledning af den olägenheten, sorn uppsägning af ett äldre lån medför för sena - 36 Den 3 Oclobcr e. ml re inteckningshafvare, man för denna händelsen, att Lån söktes efter ett annat, som ansågs mindre stående, nyttjade det correctiv, sorn Utskottet föreslagit äfven för Lån efter andra stående, enär de lemnate af Cassör utom Banken, skulle man ha mycket mer afsett Cassans säkerhet, än som Utskottet har föreslagit.
Man hade då inskränkt behofvet af handlingar, som Lånsökanden i och för lånet behöfde anskaffa, endast till värderingsacten, som icke kan undvikas, och gravationsbevisen, som han alla tider på året kan få; och jag upprepar ännu en gång, min öfvertygelse, att möjligheten af den säkerhet, som sökes för Cassor, * ligger efter min tanka ytterst i concurrencen af Lånsökande, hvarigenom Directionen får att välja på; ju mer man ställer så till, att endast de lån kunna beviljas, som länge förut varit beredde, och hvarvid samråd med Embetsmännen inom Verket ofta varit ett behof, ju mer kan möjligen man risquera, att, oagtadt ständigt ökad försigtighet, se sina Ombud förda bakom ljuset och sina Författningar eluderade.
Att detta ej af mig befi-- ras, då jag betraktar Riddarhusets närvarande Embetetsmanna personal, hoppas jag är tydligt, eftersom jag deltagit i granskningen af deras åtgärder-, men principen är sann, och tor-; de förtjena någon uppmärksamhet.
I ett serskildt fall skulle jag vilja föreslå ett ytterligare correctiv, än Utskottet föreslagit.
Jag tror nemligen att i intet fall RiddarhusCtissan borde belåna en fastighet till hö - Den 3 October e. m. 37 gre bolopp, än att gravätionen tned 3 års rån»' ta uppgick till au,000 ä 25,000 R;dr Banco.
Större egendomar falla i proportion lättare, och jag för min del anser en inteckning för 10,000 R:dr uti en till 200,000 R:dr värderad egendom mycket sämre än en på samma summa i en fjerdedelen mindre egendom.
Herr Treffenberg; För min del kan jag icke instämma uti det stadgande Utskottet föreslagit i 4 §• af ifrågavarande LånReglemente.
Jag anser detsamma i betydlig mohn för svåra, kanske omöjligt göra, erhållandet af Lån ur Riddarhusets Fonder, för Personer, hvilka till äfventyra icke hafva förbindelser i Stockholm eller det utsatta districtet deromkring; och detta fallet inträffar säkert med många särdeles med dem, hvilka bo i de från Hnfvudstaden aflägsnare Provincerne.
Dessa personer kunna ofta hafva att erbjuda den i LåneReglementet föreskrifna fullgoda Fastighets säkerheten, och derjemte fullkomlig vederhäftig borgen för räntans rigtiga erläggande, men för sådane vilkor som de i 4 §. föreslagne, äro de urståndsatte att negociera ur dessa Cassör.