Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ämnade säga just detsamma som den siste värde talaren, eller att det visst icke är sagdt att allt hvad Hr Brakel anser vara rätt, derföre måste vara det enligt R. o. Ad:s åsigt, och fastän Hr Brakel nyss vunnit en votering, behöfva vi väl ej allt framgent låta leda oss af honom.
För min del anser jag det vara rätt att hushålla med statens medel, och yrkar derföre att Utsktts Betänk, i denna punkt måtte bifallas.
Sedan öfverläggningen ansets härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att i afseende å Utsk:ts förev:de hemställan, hvilken icke kunde i dess helhet bifallas, enär densamma stöde i strid mot R. o. Ad:s nyss fattade beslut, hade yrkats dels af Hr Brakel, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, måtte för sin del besluta att nuv:de anslag till exercis med flottans bemanning, 360,000 rdr, skall ökas med det af K.
M. äskade belopp, 190,000 rdr årligen, eller till 550,000 rdr, och dels af Frih. af Ugglas, att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, skulle besluta, att 360,000 rdr, må ökas med 120,000 rdr årligen eller till 480,000 rdr.
Landtm, först propos. på bifall till Hr Brakels förslag och sedermera propos. på antagande af Frih. af Ugglas’ förslag, hvilka båda propos:r med blandade ja och nej besvarades; hvarefter och sedan förnyad propos. på bifall till Hr Brakels förslag blifvit framställd samt med ja och nej i blandning besvarad, propos. på antagande af Frih. af Ugglas’ förslag förnyades och besvarades med många ja, blandade med nej; hvaruppå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
9:de—12:te punkterna.
Utsk:ts hemställanden biföllos. 13:de punkten.
Utskds hemställan bifölls, under förbehåll om iakttagande af de förändringar i afseende å summorna, som kunde blifva en följd af R. o. Ad:s vid 4:de punkten fattade beslut. 14:de punkten.
Då jag i förmiddags talade om nödvändigheten att utvidga den mekaniska verkstaden i Carlskrona, 574 jDen 18 April e. m. begick jag ett misstag, ithy att jag egentligen bort göra denna propos. vid denna punkt.
DS det är påtagligt att
Sveriges sjöförsvar kommer att bestå af jernfartvg, blir det väl också nödvändigt att öka dessa verkstäder.
Men det är icke nu måhända lämpligt att föreslå ökade anslag i delta afseende.
Man får inskränka sig till att ingå till K.
M. med en underd. anhållan, att K. M. till näst sammanträdande Ständer ville aflåta Nåd.
Propos. om huru en så beskaffad verkstad bör vara ordnad, och huru stora medel dertill skulle erfordras.
Medan jag har ordet, täger jag mig friheten tillägga ett ord hvarför det blifver nödvändigt att bygga dessa fartyg på kronans varf.
Det är tydligt, att om kronan skulle göra så stora beställningar som äro erforderlige på de enskilde verkstäderne, så kunna desse enskilde verkstäder omöjligen utföra dessa beställningar, utan att utvidga sina lokaler, men då inträder naturligtvis också det förhållandet, att staten ikläder sig en slags skyldighet att sysselsätta verkstäderne för de tillökningar, de varit tvungna att göra.
Ty det händer naturligtvis vid alla krig att, då beställningar göras på enskilde verkstäder, nödgas dessa såväl utvidga sig betydligt, som anskaffa andra verktyg.
Så tillgick det äfven under sista Ryska kriget med den verkstad en af våra landsmän, som bodde i Petersburg, In genieur Nobel, uppsatt.
Ryska regeringen lofvade att hålla hans verkstad med sysselsättning, men när kriget blef slut, ftinnos inga beställningar att göra, och som hans verkstad hade flere tusen arbetare
Och icke kunde få arbete nog, blef denne vår landsman ruinerad och tvungen att göra konkurs.
Detta var äfven ett af de skäl, jag i förmiddags borde hafva framhållit, men som jag då förglömde.
Huru den af mig föreslagne skrifvelsen för öfrigt bör vara motiverad, öfverlemnar jag åt andra att afgöra.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. blef Utsk:ts hemställan af R. o. Ad. bifallen. 15:de punkten.
Utskits hemställan bifölls.
17:de, 18:de och 19:de punkterne.
Utsk:ts hemställanden biföllos. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 10 e. m.
Den 20 April.
575 Måndagen den 20 April 1863.
Justerades ett prot.-utdrag för den I8:de dennes.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts den 11 och 15 dennes på bordet lagda Betänk.
N:o lil, i ani. af väckt motion om Upsala universitets förläggande till hufvudstaden.
Gr. v. Rosen, Fredrik.
Utan att vilja inså i bedömandet af fördelarne af Upsala universitets förflyttande till hufvudstaden, hvilka jag för min del anser ganska tvifveJaktiga i jemförelse med den fördel, sorn ett nytt universitets anläggande härstädes kunde medföra, antingen genom hitflyltande äfen eller annan fakultet serskildt, eller också genom att här föranstalta föreläsningar i vetenskapliga ämnen, finnér jag att Ekon.-Utslct icke förfarit konseqvent, då det endast med afseende på de dryga kostnaderna afstyrkt Hr Ljungbergs motion, och tycker att Utsk:t bort komma ungefär till det resultat, som jag i min reservation angifvit.
St:r hade då kunnat vid cn kommande riksdag hoppas att erhålla en noggrann utredning af denna fråga, som på sednare tider ständigt återkommit och som säkerligen kommer att fortfarande hållas öppen.
Jag är nemi. fullt öfvertygad att förr eller sednare ett universitet skall inrättas här i Stockholm, om det också icke genast blir alldeles fullständigt, och det synes mig då vara både lämpligt och nödigt att R.
M. anhålla om en förberedande undersökning af detta ämne.
På grund häraf anhåller jag vördsamt, att R. o. Ad. behagade, med afslag å Utskits Betänk., biträda den i min reserv, gjorda framställning.
Om också medel funnos i öfverflöd, skulle jag dock för min del vara ganska tveksam om att lemna min röst för Upsala universitets hitflyttning; men då nu inga medel dertill finnas, utan att antingen upptaga statslån eller ock pålägga nya skatter, så är detta för mig ett tillräckligt skäl att biträda Utsk:ts framställning.
Jag är icke heller af den mening, att en komité bör tillsättas för att utröna kostnaderna, då hvar och en bör kunna inse att dessa skola blifva högst betydliga.
Vi hafva i allmänhet icke haft stort skäl att prisa komitéer, och med den nu ifrågasatta torde lämpligen kunna upp - 576
Den 20 April. skjutas, då statens tillgångar icke medgifva några uppoffringar för det ifrågavarande ändamålet.
Jag anhåller således om bifall till Utskrts förslag.
Hr af Filin t, Erik Magnus:
Flertalet inom Utslct utgick från samma åsigt som den siste värde talaren och ansåg att, då i alla händelser tillgångar icke för närvarande funnos, hvarken för en hitflyttning af Upsala universitet eller för anläggande i hufvudstaden af ett nytt sådant, det icke heller vore skäl att besvära K.
M. med anhållan om nedsättande af en komité för ändamålet.
Utskrt har således afstyrkt Hr Ljungbergs motion, i såväl ena som andra afseende!, och jag får för min del anhålla, att R. o. Ad. ville biträda Utsk:s yttrande derom.
Då Allm. Besv.- o.
Ekon.-Utsk:t haft att behandla en motion af beskaffenhet, som Hr Ljungbergs, har Utsk:t, enligt min tanke, icke gerna kunnat komma till annat resultat, än att afstyrka den föreslagna llyttningen af Upsala universitet till hufvudstaden.
Motionären har nemligen väckt förslag i ett ämne, der han synbarligen varit alldeles obekant med förhållandena; och Irån denna obekantskap samt oriktiga förutsättningar hafva de felaktiga slutföljder uppstått, hvarom hans motion öfverallt bär vittne.
En föregående talare, Gr. v. Rosen, har yrkat, i öfverensstämmelse med hans, Betänk:t vidfogade reservation, att R.
St:r skulle ingå till K.
M. med en underdånig skrifvelse, begärande en utredning af frågan om »medel och kostnaderna» för nämnde flyttning.
En sådan skrifvelse synes mig emellertid ganska olämplig, enär först borde vara afgjordt, dels att Upsala universitet icke uppfyller sin bestämmelse på den plats, det nu är, dels att hela riket och icke blott Stockholm skulle af flyttningen draga omedelbar vinst, och dels ändtligen att den vetenskapliga odlingens kraf påkallade denna åtgärd.
När nu dessa frågor icke kunnat på giltiga grunder jakande besvaras, synes en skrifvelse i berörde syftning verkligen icke lämplig.
En klok man, som eger ett på god grund uppfördt hus, flyttar det icke gerna, utan att han noga beräknat alla dermed sammanhängande förluster och fördelar.
St:r böra dessutom vara förvissade, att om regeringen funne den ifrågasatta flyttningen vara af något verkligt behof, skall regeringen icke lemna saken utan uppmärksamhet.
För min enskilda del kari jag dock icke hafva något att erinra emot den åsyftade utredningen, emedan jag är ölvertygad derom, att om den verkställes af sakkunnige män, det också skall genast visa sig att de oundvikliga olägenheterna och kostnaderna af Upsala universitets förflyttande till Stockholm vida öfverväga de förespeglade fördelarna.
Skulle en utredning göras, borde åt densamma gifvas en större omfattning, än reservanterna antydt.
Det förtjenar nemligen undersökas, huruvida icke Sverige, med sin ständigt tillväxande folkmängd, kan Den 20 April. 577 kan behöfva ett nytt, tredje universitet.
Men man får icke taga för afgjordt, att det nya universitetet skulle hafva sin plats i hufvudstaden.
Det vestra Sverige och Göteborg hafva rättmätiga anspråk på utskiftandet af rikets högsta bildningsanstalter, •— anspråk, som ingalunda kunna lemnäs utan afseende.
— Af dessa skäl får jag vördsamt anhålla om propos. på bifall till Utsk:ts Betänk.
Behofvet af ett universitet i hufvudstaden har utgjort ett föremål för min uppmärksamhet, åtminstone så långt tillhaka som min tankegång kunnat sträcka sig.
Inkastad vid 16 års ålder vid ett garnisonsregemente här i hufvudstaden med den klena underbyggnad, som den tiden bestods vid Ivrigs-akademien, — och jag vågar påstå att den knappt är bättre nu, — kände jag, lika med många andra, behofvet af att fortsätta mina studier och vinna en bildning, som icke förut stått att ernå.
Jag föreställer mig att förhållandet är enahanda med såväl den militära som civila ungdomen, som i så betydlig mängd samlas i bufvudstaden efter sina undergångna examina.
Jag anser alt den väsendtliga undervisningen börjas just då man absolverat sina examina och inträder i det praktiska lifvet.
Jag kan icke förstå, att det skulle vara mindre af behof för
Sveriges hufvudstad än för alla andra hulvudstäder i hela verlden att hafva ett universitet.
Dessa mina åsigter stärktes än ytterligare, då jag för 30 å 40 år sedan hörde Lord Brougham i Engelska parlamentet, då han föreslog inrättandet af ett universitet i London, med ett slags hån för sitt eget fädernesland yttra, att London, Madrid och Konstantinopel vore de 3 enda hulvudstäder i verlden, som saknade universitet.
Det (ägnade mig mycket, att han då glömde att taga Sverige med i beräkningen.
Att hufvudstaden har behof af offentliga föreläsningar, torde hafva visat sig vid de tillfällen, då vetenskapsmän haft den godheten att hålla sådana.
Hvar och en af eder, M. Hrr! torde påminna sig med hvilken begärlighet dessa föredrag afhörts, så att platser knappt kunnat erhållas och huru mycket man saknat dem, då de icke längre funnits.
Det är icke nog att universitetet skall gagna ungdomen, som besöker detsamma, utan äfven mannaåldern har behof deraf.
Huru nyttigt vore det icke för oss alla att åhöra föreläsningar i nationalekonomien, statistiken, botaniken och dylika ämnen, som utgöra föremål för menskliga vetandet, och jag är säker att dessa skulle alhöras med högsta intresse.
Jag är ölvertygad att det muntliga löredraget från en kunnig och skicklig lärare stannar mycket bättre i minnet än hängandet öfver en bok, vid hvars omständligheter man ofta ledsnar.
Jag säger dessutom alt mig förekommer det, att i en hufvudstad, der representationen har sitt säte, tillvaron af ett universitet medförer oändligt många fördelar.
Huru många ibland oss är det icke, sorn skulle vid frågor af invecklad natur i hinH. lil. 37 S78 Den 20 April. etoriska, filosofiska och politiska ämnen, vara glada att kunna rådfråga vetenskapsmän på stället.
Tron I, M. Hrr! att en så klen journalism, som nu existerar i hufvudstaden, då skulle kunna ega rum, eller att man så ofta af den skulle vilseledas, som nu är fallet?
Jag liar vid flera riksdagar motionerat statsbidrag för åstadkommandet af offentliga föreläsningars hållande i hufvudstaden.
Vid sista riksdagen afspisades jag — likväl under erkännande från Stats-Utslut att sådana voro önskliga — med den förklaring, att medel dertill icke kunde anskaffas.
De materiella intressena synas mig, M.
Hrr! i närvarande tid hafva tagit allt för mycket öfverhand, och jag tror att deras sanna befrämjande fordrar, att intelligensen med desamma tillika befordras.
Jag anser för en af olygkorna vid vårt nya statsskick från år 1809, att här i hufvudstaden icke finnes något universitet, och jag tror, att vi skuile vara ofantligt mycket längre komna, om vi hade haft ett sådant.
Ett bevis på behofvet deraf finner man äfven deraf, att för ej längesedan ganska betydliga sammanskott gjorts för att på enskild väg åstadkomma ett universitet i Stockholm, om blott Staten velat bevilja så mycket, att man finge det i gång.
Jag är äfven fullt öfvertygad, likasom Utsk:t, att Hr Ljungbergs åsigt, att J:dels million vore tillräcklig, icke är riktig; men jag säger, att om man kommer öfverens derom, att ett universitet i hufvudstaden skulle verka ofantligt mycket mer än i en småstad, så måste man gripa sig an någon gång, och detta med all aktning för Upsala-professorerna, hvilka sjelfve borde inse en hitflyttning vara nyttig, emedan de då icke så mycket skulle isolera sig och utgöra likasom en makt för sig sjelfva, utan att ega något öfver sig.
Hvilka fördelar för den studerande ungdomen skulle icke uppkomma, om ett universitet befanns i hufvudstaden?
På samma gång den fortsatte sina studier, kunde den genom information skafiä sig bilörtjenster och derigenom uppehålla sig.
Hvad de stora kostnaderna beträffar, så får jag säga, att när man icke ryggat tillbaka för att skuldsätta landet utomlands till så mångfaldiga millioner, och när landet icke drager i betänkande att pantsätta sin jord hos utländningen, man icke heller borde rygga tillbaka för några millioner för ett ändamål af så ofantlig vigt som detta.
Det har blifvit nämndt, att om en flyttning skulle ske, borde det vara till Göteborg.
Jag anser universitetet i Lund lika litet fördelaktigt som det i Upsala, och om i framtiden en flyttning af det förstnämnda skulle ske, vore det till Göteborg.
Jag kan icke begripa annat, än att den humanistiska bildningen skulle ske med mycket större fördel i hufvudstaden.
Jag tror att »le frottement du monde« är nödvändig och att ensidigheten icke kan på annat sätt häfvas.
Jag hade hoppats att andra, vida mera kompetente i denna fråga, kommit att yttra sig, men diskussionen var nära att afstanna och jag nödgades derföre alt taga till ordet.
Jag har ansett mig föranlåten af det uttryck i Utsk:ts Betänk., att det borde
Den 20 A pril. 579 vara närmare utredt, huruvida några allmännare svmpathier inom representationen funnos för denna idé.
Jag anser att Utsk:t aflärdat
Hr Ljungbergs motion alltför lättfärdigt, och förenar mig med reservanterne, Gr. v. Rosen och Hr Nordenfelt, men jag skulle dock vilja föreslå en liten annorlunda uppställning.
Jag förordar icke några komitéer.
Jag tror i stället att regeringen bör vara i tillfälle att, genom de källor, som den disponerar, kunna inhemta de nödiga underrättelserna och göra de förslager, som kunna erfordras; och om R.
St:r finge ett sådant förslag från regeringen, så kunde man komma till ett resultat.
Jag föreslår således: »att R. o. Ad. måtte för sin del besluta, det R.
St:r skola hos K. M. i underd. anhålla, att K. M. i Nåder täcktes, genom sitt Ecklesiastik-Departement, låta sammanfatta de erforderliga åtgärderna för universitetets förflyttning frän Upsala till Stockholm, jemte de approximativa, härmed förenade kostnaderne, för att vid näst instundande riksdag af R.
St:r kunna tagas i öfvervägande, såsom en oundgänglig ledning för deras omdöme».
Behofvet af ett univer sitet i hufvudstaden är, enligt min tanke, ofta så väl bevisadt, att jag föreställde mig, att ganska få fullt opartiska personer, hvilka tänkt allvarligt på saken, skulle kunna bestrida detta behof.
Det har derföre väckt min förvåning, då jag hört en ledamot af Utsk:t förklara, att, äfven om medel funnits, han skulle hafva tvekat, huruvida det kunde vara förenligt med rikets sannskyldiga nytta, att det inrättades ett universitet i hufvudstaden.
För min del är jag deremot så öfvertygad om nyttan deraf, att jag vore färdig att, hvad på mig berodde, göra nästan hvilka uppoffringar som helst.
Men jag fruktar, att R.
St:r icke kunna förmås bevilja tillräckliga anslag för ett nytt universitet i hufvudstaden, och då återstår, enl. mitt omdöme, blott att, så fort ske kan, hitflytta universitetet från Upsala.
Sättet och kostnaden böra utredas och sådant nu i underd. begäras.
För öfrigt skall jag lör närvide inskränka mig till att taga upp ett pär af de anm:r, som blifvit gjorda i afseende å en sådan flyttning, och som kanske icke ännu blifvit fullständigt besvarade.
Den ena är den, att det, i anseende till universitets-ungdoms benägenhet för deltagande i alla revolutionära rörelser, skulle vara vådligt att hafva ett universitet i hufvudstaden.
Det var efter 1848 års händelser denna invändning mera allmänt framkastades från inflytelserika personer.
Härigenom inträffade en reaktion i tänkesätten.
Före den tiden önskade, äfven inom Consistorium i Upsala, majoriteten, efter hvad mig blifvit sagdt, universitetets flyttning.
Sedermera har detta förändrats, till en början sannolikt genom påtryckning från den tidens konservativa eller politiskt förskräckta.
Såsom ett prof af denna förskräckelse, tillåter jag mig uppläsa följande yttrande här på Riddarhuset d. 15 Juli 1857 (pag. 320.
Tom. 7): »Jag tror att den, som betraktar de olägenheter, som under tider af politiska förvecklingar för - 580 Den 20 April. orsakals af universitetens förlänande till hufvudstäder, skall vara föga angelägen att förskaffa Stockholm en dylik fördel.
Må man erinra sig 1848 års rörelser; var det icke universiteten i Paris, i Wien, i Berlin, i Köpenhamn, sorn deri togo en både verksam och ledande del.»
Detta yttrande förtjenar egentligen anföras, emedan det är afgifvet al en man, hvars mod och ridderlighet ingen ifrågasätter, emedan han sutit främst i det Utsk., hvilket afgifvit det nu föredragna Betänk:t, och emedan det i dag lemnade förklarande ang:de ett hufvudstads-universitets oförenlighet med ri kets sannskyldiga nytta, af en annan Utskotts-ledamot, häntyder derpå, att nämnda förskräckelse sannolikt förestalvat Betänk:t, om ock omedvetet.
Hvad nu denna förskräckelse beträffar, så, ehuru jag tror, att man ännu är skyldig beviset derpå, att studenter, mer än annan ungdom, deltogo uti 1848 års rörelser, vill jag gerna medgifva, att uti länder, der man ännu har en godtycklig despotisk styrelse eller ännu bedrager folket med en sken-konstitution, eller förtrycker detsamma, der äro studenter ett farligt folk, öfver allt, och mest i hufvudstäder.
När man vill bedraga eller förtrycka, då har man att frukta all upplysning, fastän kanske mest den otåliga och modiga ungdomens.
Bildnings-anstaiter blifva då äfventyrliga och de följdriktigaste systemerna äro då Påfvens, som förbjuder läsning af Bibeln, samt den Amerikanska sia Ihå Ila rens, som förbjder all läsning.
I länder, hvarest man deremot åtnjuter det lagbundna samhällsskickets välsignelserika frukter, der äro de upplysta samhällsklasserna den allmänna ordningens naturliga stöd.
Man hörde också, ej ens under den allmänna revolutions-epidemien år 1848, omtalas några upproriska tillstymmelser bland universiteternas alumner, hvarken i Sverige eller England, Belgien eller Holland.
Att nu här i Sverige år 1863, under en regent, som visat sitt folk det högsta af allt förtroende, som lemnat hela befolkningen vapen i händerna, som icke fruktat, och — hvad mera är, då fruktan för honom säkert är en främmande känsla — icke behölt frukta, att hufvudstadens eller Masthuggets jernbärare och schåare bilda sig till väpnade trupper, att nu rädas för en obeväpnad bildad ungdoms vistelse i iiufvudstaden, det förekommer mig alldeles orimligt, och, må uttrycket förlåtas, nästan barnsligt.
Andra invändningen mot universitetets förflyttning från Upsala, är, att man då skulle förlora de Gustavianska arfvegodsen och sannolikt andra donationer.
Afven denna invändning framställdes den 15 Juli 1857 af Hr Gr.
Björnstjerna och en annan ledamot (pag. 320, 330).
Då var jag icke närv.de, men jag ber att i dag få förklara, att detta är just en af de omständigheter, som bör utredas, innan man beslutar när — ty frågan är emellertid endast en tidsfråga — och huru flyttningen skall ske.
Den 20 April. 581 Jag önskar och hoppas, att härvid iakttages samma varsamhet, pietet och aktning lör gifvares vilja, som, linder de nära 20 år jag haft lill ernbetspligt att yttra inig och derföre löija alla dylika frågor, så vidt jag känner, vår Kegering alltid iakttagit.
Man har under hela denna lid antagit såsom regel, i afseende å donationer till det allmänna och fromma stiftelser, att gifvares vilja samvetsgrannt skall iakttagas, när den icke strider emot lag och goda seder, eller sådana förändrade förhållanden inträdt, som göra föreskriftens verkställighet omöjlig.
1 sistnämnde fall åter hafva de donerade medlen blifvit använda så i möjligaste måtto nära gifvares uttryckta eller förmodade afsigter, som de förändrade förhållanderna medgifvit.
Beslutas flyttning af universitetet från Upsala till Stockholm, så bör emellertid, för hvarenda donation, tillses om den då bör medfölja eller frångå universitetet, på grund af något förbehåll eller vilkor af gifvare.
Det är icke omöjligt, fastän föga sannolikt, att någon donation dervid förklaras böra frångå universitetet, af K. M., som här länge ensam ulöfvat och utöfvar den rätt att bestämma i dylika, af gifvare oförutsedda fall, hvilken jag tror alia stater förbehållit sig, men som på vissa ställen lemnats den exsekutiva, på vissa delats af denna med eller lemnats ensam åt den lagstiftande makten.
Emellertid tror jag mig, då jag granskat och här håller i min hand, til! beskådande för dem, som här önska det, donationsbrefvet, kunna försäkra att, enl. hittills följda grundsatser, universitetet icke genom flyttningen till Stockholm löper ringaste fara alt förlora de s. k.
Gustavianska arfvegodsen.
Till en början vill jag erinra, att donationen icke, såsom stundom antages, är gjord genom ett testamente, utan att donationsbrefvet af d. 31 Aug. 1624 innefattar, bland annat, att akademien då »utan gensägelse eller dröjsmål» skulle »inrymmas» i godsen, och att nämnde bref dessutom synes vara, icke en enskild handling, utan en offentlig regerings-handling, enär densamma dels börjar med »Wij Gustaf Adolph», och innehåller uttrycket »detta vårt Konungsliga öpna Bref», dels innefattar, att de bortgilna godsen, dermed följde, bland annat, »dess årliga räntor uti alla vissa och ovissa persedlar, ehvad namn de ock hafva kunna, så Landtogs-gärden som Byggnings-hjelpen — — och sakören, desslikes ock kyrkotionden», icke skulle »blifva med några gästningar eller skjutsfärder betungade», att»fogater.
Jäns- och fjerdingsman» icke skulle »något hafva öfver samma bönder eller kyrkotionder att bjuda, råda eller dispendera», samt befallning till »vårt Kammar-råd, Ståthållare och Befallningsmän uti Upland, Westmanland och Nordlanden att de inrymma vår academia förevide gods, gårdar och kyrkotionden.»
Men, om man ock icke af donationsbrefvets form och innehåll drager den slutsats, att de bortskänkta godsen redan förut blifvit införlifvade med stats-egendomen, undandragna andra medlemmar af familjen än Regenten, oell ställd under sta - 582 Den 20 April. tens embetsmäns förvaltning, samt att detta bref var en regeringshandling af Konungen i Sverige, utan vill anse den, åtminstone i vissa delar, lika med en enskild persons utfärdade gåfvobref, så är icke heller då fara för universitetet af flyttningen.
Utom det att icke ringaste vilkor eller förbehåll finnes angtde donationens återgång eller frångående universitetet i något fall, eller något uttryck, som antyder gifvarens förkärlek för Upsala, såsom säte för universitetet, synes det temligen påtagligt, att den store Konungens hufvudsakliga afsigt varit hvad han säger vara »högst angeläget att Guds församling igenom goda skolor, högre och lägre, nästan såsom uppfostrades.»