Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr af Ström anförde skriftligen:
StatsUtsk. har i betänk.
N:o 54 hos R.
St. föreslagit, § 33, att skogsplanteringscassan mätte blifva förräntad, i hvilken åsigt jag högeligen instämmer; men då StatsUtsk. i § 34 föreslår en redogörelses aflemuande till Revisorerne om ekeplanleringens framgång eller hinder, har Utsk. icke omnämnt denna cassas förräntning.
Jag får således i anledn. af denna under riksdagens lopp förekomne fråga vördsamt föreslå, att äfven denna cassa, hvilken efter min beräkning nu lärer utgöra 131,000 r:dr b:co, måtte blifva gjord fruktbar genom utlåning mot ränta och säkra lånedocumeuler, och anhåller, att detta milt förslag mätte äfven de öfrige Stånden meddelas.
St., på K. M:s nåd. propos., beslöto alt inkomsten af de å skaltejord, för Kronans behof umbärliga, växande ekar skulle försäljas, oell de derföre inllytande medlen skulle användas till en cassa, hvarmed nya ekeplanteringar skulle anläggas, så synes, efter mitt förmenande, att äfven den ränta, som kunde inflyta af dessa medel, borde samma cassa tillfalla, och jag kan sannerligen icke finna till hvilken annan cassa denna inkomst skulle inflyta, äfvensom alt det med en god hushållning skulle vara oförenligt alt låta dessa medel ligga oförräntade, då den i omlopp varande sedelstocken anses för liten, och planteringarne manga år kunna be drifvas blott med räntan.
Skulle något år en större summa behöfvas till jordinköp, sä att en del af capitalet måste dertill användas, så kan deremot af räntan några år besparas, så att capitalet åter kan tillväxa till sin primitiva höjd, och efter planteringarnes fullbordan finnas alldeles orubbadt till R.
St:s disposition.
Genom den sparsamhet, som hittills blifvit iakttagen, har icke en gång den årliga räntan blifvit medtagen, som skulle influtit, om medlen blifvit gjorde fruktbare, och planteringen har dock hedrifvits med den fart, att (>00 tunnland blifvit dels sådde, dels planterade, och således, efter beräkningen af 40 tunnlands plantering om året, 120 tunnland blifvit planterade öfver hvad som årligen skulle verkställas på den tid af 12 år, som planteringen varit i gång.
Beträffande de upplysningar, som Utsk. begärt, sä får jag äran tillkännagifva, att und. rapport lill K.
M. årligen ingifves om planteringens fortgång, och att i 5-årsberättelseu från laudshöfdinge-embetet i Jönköpings län en fullständig relation om ekeplanteringen på Wisingsö finnes ali läsa, pag. 14, 3 mom.
Den 27 X o v e m b c r e. m. 405 Frih.
Palmstjerna, Carl Otto: Hvad Hr af Ström yttrat i afseende pä utlåningen af det capital, som är afsatt för ekeplanteringars bekostande, så torde ändamålet vinnas, om saken anmätes hos Konungen, som äger alt öfver dessa medel disponera.
Dä Sländerne anhållit, alt Skogsplanteringscassans medel måtte utlånas, torde icke Konungen anses förhindrad att befordra det ändamåls uppnående, som talaren uppgifvit.
Hvad för öfrigt angår StatsUtsk:s hemställan i denna §, så synes af den upplästa reservationen, att jag varit af motsatt mening med Ltsk:s pluralitet; alt jag ansett, alt R.
St:s Revisorer icke äga någon i deras iustruclion grundad rätt eller anledn. att begära berättelser om administrationens gäng i ena eller andra fallet, således icke eller huruvida ekeplantorna växa 1, 4 eller 5 turn, huruvida något hinder af jordmån möter denna plantering o. s. v. Ständernes Revisorer hafva med rätta granskat utgifterna, och tillsett att statsmedlen blifvit använde till de ändamål, som dermed varit afsedde, men hvad beträffar ekeplanleringens beskaffenhet och de hinder, som dervid kunna mola, torde allt sådant vara föremål, som alltför mycket skulle upptaga Revisorernas tid under de 3:ne månader, som äro ämnade att användas lill granskande af statsverkets utgifter och inkomster i alla dess särskilda grenar.
Som dessutom inslruclionen för Revisorerne icke innehåller något, som kan gifva anledn. till en sådan hemställan, anser jag densamma olämplig, och tillstyrker afslag å detta StalsUtsk:s förslag.
Cederström, Jacob, anhöll att få veta, om det var kändt, huru de öfriga Stånden i fråga om denna § beslutit. II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, behagade, i anledn. häraf, tillkännagifva, alt från Högvörd.
PresteSt. ankommit prot.utdr., som visade, att derstädes Ulsk:s tillstyrkande i denna § blifvit afslagel, men att från de 2:ue öfriga Stånden ännu icke något prot.utdr. i ämnet till R. o. Ad. inkommit.
Då det icke är kändt, huru de öf rige Stånden, med undantag af PresteSt., afgjort denna puukt, så skulle jag tro, att det vore nyttigare alt återremittera densamma tillika med Hr af Ströms anmärkn:r, på det att dä Ståndet bifallit 33 § om utlåning af Skogsplauteringscassan, en dylik anmälan skulle göras om Ekeplanteringscassan, och att, i det stället, vid återremissens besvarande, Utsk. uteslöt allt tillstyrkande om skrifvelse till K. M. i afseende pä uppgift om ekeplanleringens fortgång, hvarmed Hrr Revisorer icke hafva något alt skaffa, pä sätt så väl Frih.
Palmstjerna sorn Hr af Ström rätteligen anmärkt.
Jag instämmer med dem, som yrkat afslag ä denna punkt.
Någon anledn. lill äterremiss af densamma, på grund af Hr af Ströms anmärkmr, finner jag icke vara för handen, ty vederbör, kunna sjeifve vända sig omedelbart till K. M., med hemställan om desse medels förräntande, i 496 Den 21 November e. m. fall det anses lämpligt eller behölligt.
Ingen lärer vara mera intresserad, än Regeringen sjelf, att kunna bereda medel för det ändamål, som här åsyftas (och den dertill föreslagna utvägen lärer icke lemnäs obegagnad); men jag anser olämpligt för R.
St. att för hvarje särskild fråga, på sätt Revisorerne här gjort, gifva Regeringen, så att säga, förmaningar att, i ett eller annat afseende, uppfylla hvad man önskar.
Hr Lefre'n, Joh.
Pehr:
Afven jag delar den åsigt, alt R.
Revisorer här hafva, af vanligt kändt begär alt styra och regera, inträngt på ett område, dit deras befattning icke sträcker sig; och jag yrkar således afslag ä den föredragua punkten i det fallet; men den fråga, som Hr af Ström framställt, har härmed ingenting att skalla.
Ilan har yrkat, alt de medel, som äro afsalia för delta behof, och som förvaltas af Stäudernes Fullm. i Riksg.cont., skola fä den förändrade förvaltning, alt räntan skulle reserveras för delta ekeplanterings-ändamål, så att densamma först skulle utgå till årsbehofvets fyllande, och att, då den vore dertill otillräcklig, man först då skulle taga af capitalet, hvilket åter skulle fyllas af öfverskottel på eli kommande års räntemedel.
Jag tror, att hvad Utsk. föreslagit, allt för väl kan afslås, och alt Hr af Ström är oförhindrad, om han så för godt finner, alt förändra siu framställning till en ny motion.
Då Ständerne bestämt, att alla medel, som inflyta för gamla ekars försäljning, skola användas lill betäckande af kostnaderna för ny ekeplantering, anser jag att Ständernes afsigt varit, att den sålunda uppstådda afkomsten, eller räntan af dessa försäljningsmedel, bör läggas lill den förut varande fonden.
Sådant har icke iakttagits, men jag anser med god hushållning öfverensstämmande, att förvalta penningarne sä, alt fonden skulle bli mer än tillräcklig, m. e. o. sådan, alt capitalet ej skulle behöfva röras.
Jag har sökt drifva denna plantering till sin högsta höjd, och har nu också gjort 3 års plantering i förskott, men jag har fruktat för det inkast jag bort yttras, att ekarne skulle bli så dyra hos oss, att man skulle kunna köpa ek af utländningen för de penningar, som härtill åtgå, och derföre, sä väl som af princip, iakttagit all möjlig hushållning.
Jag anser således, att när en fond är anslagen till ett visst ändamål och den kan förräntas, räntan matte tagas så, att man kan säga att capitalet icke blifvit rördt.
Jag hemställer, att mitt upplästa anförande må anses som en motion, föranledd af nu föredragna StatsUtsk:s framställning, samt att densamma må Medstånden communiceras.
Då Hr af Ströms framställning betraktas som en särskild motion, skild ifrån StatsUtsk:s förslag i denna punkt, och sålunda icke föranleder till betänk:s återremitterande, så har jag mot denna del af frågan intet att invända.
Uppå Den 27 November c. m. 41)7 Uppå härefter framställd propos. afslog R. o. Ad. 34 §.
Landtm, hemställde sedermera, om R. o. Ad. l>ifolie, att Hr al'
Ströms nu väckte motion finge remitteras lill StatsUtsk. och coniinuniceras de öfrige RiksStin.
Ropades ja. 35 §.
Bifölls. 36 §•
Ansågs icke erfordra någon åtgärd. 37 §•
Bifölls. 38 §.
Den i afseende på denna § af Frih.
Palmstjerna afgifna, vid Ulskis utlät, fogade reservation upplästes pä begäran af Hr von Hartmansdorff, som derefter yttrade: 1 anleda, af de skäl Frih.
Palmstjerna i den upplästa reservationen anfört, anhåller jag, alt II. o. Ad. mätte afslå Ulsk:s betänk, i denna punkt.
Uppå härefter framställd propos. blcf 38 § afslagen. 39 §.
Det förslag till framställning, som Utsk. gjort mot slutet af sin hemställan, anser jag vara ganska rikligt, nemi. att föreskrift måtte i nåder varda meddelad, det rakenskaperne hädanefter höra åtföljas af en förteckning öfver säkerhelshandlingarne, för de af inrättningens medel utgifne lån; men hvad hela den föregående delen af hemställandet beträffar, om undersökning af Veterinäre-inrältningens i Skara tillstånd och förvaltning ui. m., så anser jag det vara en helt och hållet administrativ åtgärd, hvarmed Ilevisorerne icke hafva alt sig befatta.
Jag tror således, att hela den förcg:de delen af förslaget måste afslås och endast den del bifallas, som angår säkcrhetshandlingarne.
Jag instämmer med Ilr Silf verstolpe, sä vida han yrkar alslag ä denna punkt, men jag skiljer mig ifrån honom i den delen, der han anser något böra qvarstå af SlalsUlsk:s hemställan, eller den slrophcn, som angår säkerhetshaudliugar för lån, meddelade af inrättningens medel.
Ständernes begäran vore nödig för cn sådan föreskrift, dä skulle jag instämma med Ilr Silfverstolpe; men alldenstund Konungen kan, när som helst, meddela denna föreskrift, i fall Kammarrätten skulle vid räkenskapernas granskning anmärka att förteckningarne saknades, så tror jag det vara alldeles öfverflödigt, alt Ständerue i delta fall ingå med und. påminnelser lill Konungen om åtgärder, som i alla fall kunna vidtagas, om 4 11. 63 498 Den 27 November c. m de befinnas nödige.
Jag anhåller derföre om afslag på punkten i sin helhet. R. o. Ad. afslog 39 §. 40 §.
Palmstjerna i afseende på denna § afgifna, vid Utsk:s utlät, fogade reservation upplästes på begäran af Hr von Rosen, sorn derefter yttrade:
På de skäl, sorn Frih.
Palmstjerna i sin reservation uppgifvit, tillstyrker jag afslag ä denna punkt.
Då Konungen har rättighet, så väl alt nedsätta lull, sorn upphäfva förhud, med åsättande af dea eventuella lull, sorn Konung och Ständer för dylika förhud bestämt, finner jag ej att Revisorerne haft någon anledn. att klandra, det Konungen, på derom af enskilde ingifne oell behörigen pröfvade ansökningar, beviljat en och annan licence, helst jag är öfvertygad, att alla skäl för en sådan blifvit noga öfvervägade, hvarföre jag, som anser en påminnelse, sådan som den föreslagna, innebära fiiga grannlagenhet mot Konungen, äfven tillstyrker afslag å denna punkt.
I anledn. af den form, hvaruti Ulsk:s betänk, i denna punkt blifvit alfaltad, instämmer jag äfven i begäran om afslag.
Revisionsberättelsen har icke gifvit anledn. lill delta förslag, ty anmärkn. angick icke nedsättning i luliumgälder, utan alt sådan blifvit lemuade till några enskildes fördel genom licencer, i stället för allmänligt, sä att allmänheten kunnat concurrera i speeulation pä de varor, hvarföre lullnedsältning blifvit medgifven.
Del var således den allmänna principen, som lag lill grund för anmärkn.
Proposition lill afslag å denna § blef härefter framställd och med ja besvarad. 41 §•
Jag tror icke alt SlatsUtsk:s förslag i detta afseende förljeuar bifall, ty de bestämmelser, som i fråga om skeppsprovision ä handelsfartyg kunna föreskrifvas, äro icke lämplige för Kronans fartyg.
De förra göra vanligen bestämda resor frän utrikes hamnar lill sina destinationsorter i Sverige, hvaremot krigsfartyg göra mera vidlyftiga resor, inlöpa i ilere hamnar och äro vida längre tid ute.
Jag tror derföre, alt de i 22 § af underrältelserne till tulltaxan befiutelige bestämmelser, i afseende pä skeppsprovision för handelsfartyg, icke äro tillämplige för Kronans eller krigsfartyg, och yrkar således afslag ä denna puukt.
Hr Råfelt, Anton:
I motsats till den sista talaren, anhåller jag om bifall lill denna punkt.
Man har hittills alltid stannat i ovisshet, huru man i detta hänseende hade att förhålla sig, och derföre alltid nödgats ingå lill Konungen med förfrågan
Don 27 November e. m. 409 i hvarje speciell fall.
22 § i underrällelserne till tulltaxan bestämmer väl i afseende å handelsfartyg, alt ett visst qvantum ijfverhlifne lifsförnödenheter tullfritt må inforas, beräknadl efter besättningens och passagerarnes antal, men ang:de Kronans fartyg finnes icke något stadgande i delta hänseende, hvilket jag dock anser nödigt, ty det händer, alt desse fartyg, kommande från Medelhafvet eller Westindien, medföra en mängd öfverblefne iifsföruödcnheler, hvarmed man icke vet huru förhållas skall.
Hr Printzenskjöld, Carl: SlalsUtsk:s tillstyrkande är, som mig synes, ganska oskyldigt., emedan Utsk. försigligtvis låtit inflyta den mellanmening i framställningen: ”så vidt omständigheterna föranleda”.
Hela tillstyrkandet har alltså på det hela intet alt betyda och är derföre öfverflödigt.
Finner Konungen nyttigt och nödigt att meddela den författning, hvarom här är fråga, så lärer han väl icke underlåta alt den utfärda, utan att.
Sländerne påpeka behofvet.
Detta sätt att likasom vilja föra Regeringen i ledband anser jag vara alldeles olämpligt och föga låta förena sig med begreppet om den ståndpunkt, på hvilken Regeringen sig befinner, hvarföre jag tillstyrker afslag å punk ten.
IIr von Hartmansdorff anhöll alt erhålla upplysning om de öfriga RiksStms beslut i denna fråga; i anleda, hvaraf II.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, behagade tillkännagifva, alt PresteSt. bifallit förevar. § och att någon underrättelse om de öfriga Ståndens beslut ännu icke ankommit, Ilr von Hartmansdorff:
För min del tror jag det vore skäl att bifalla StatsUtskis hemställan.
Denna fråga angår just ett sådant ämne, som kan vara föremål för Rev isorers anmärkmr och som har varit det för Revisionen i K.
Kammarrätten.
När nu dessutom en af flottans officerare ansett förslaget nödigt, anser jag mig böra tillstyrka, att R. o. Ad. bifaller denna punkt.
Propos. till bifall å 41 § hirf härpå framställd och besvarad med starka ja, blandade med nej, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att ja härvid varit öfvervägande. 42 och 43 §§.
Biföllos. 44 §.
Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr., anhöll att erhålla underrättelse om de öfriga RiksSt:ns i afseende på denna § fattade beslut; i anledn. hvaraf H. Ex. Hr Gr. o.
Landtm, behagade upplysa, att ifrågavar. § blifvit af PresteSt. afslagen.
I sådant fall skulle jag äfven önska, att R. o. Ad. ville afslå denna §.
Hr P r i n t ze n s k j öld :
Jag känner nogsamt förhållandet med anledn. till ifrågavar. hemställan, och gillar äfven denna anledn., men kan det oaktadt icke med Utsk. instämma.
Den 27 Novemi)er e. m. skulle tro, att (len händelse, som inträffat, utgör för sig tillräcklig anledn. för Regeringen alt meddela (jfvér-Intendentsembetet sådane fiireskrifter, hvarigenom händelser af dylik art kunna lörekomnias, ulan alt Sländerne i det fallet afgifva några påminnelser; hemslällattdes jag således, alt punkten malle afsiäs. R. o. Ad. afslog 44 §. 45 §.
Bifölls. 46 §.
Ansågs ej erfordra någon åtgärd. 47 §. lie Fåhraeus, Olof Immanuel:
Vid 1864 och T835 årens riksdag heslöto R.
St. för deras del, att öfverskottct på Sveriges bidrag till Hand.- o. Sjöf.fonden skulle afsättas, för att efter Coniin.eollegii och haiidelssoeieteternes i Rikets större sjö- och handelsstäder hörande, användas lill Svenska handelns och sjöfartens utvidgande och befrämjande, såväl inom som utom Riket; men R.
St. förklarade tillika i sammanhang dermed, att fonden borde dädanefter sorn hittills vara stående under Konungens höga disposition.
Vid föredragning af Stäuderues und. skrifvelse i ämnet behagade Konungen emedlertid fatta ett, i sä måtto från berörde skrifvelse afvikande beslut, att det möjligen blifvande öfverskottct af Sveriges bidrag lill Hand.-o. Sjöf.- fonden hurde afsättas, för att efter Coniin,eollegii och handelssocietelernas i Rikets större sjö- och stapelstäder hörande i hvarje fall, der Unnungen pröfaade nödigt att deras utlulm inhemta, användas till Svenska handelns oell sjöfartens befrämjande.
1 följd af detta beslut, som ordagrant ingenlinnes i K. kungör, d. 19 Juni 1835, hafva allt sedermera, i frågor om anvisningar pä Hand.- o. Sjöf.fonden, Coniin.coll. oell handelssocieteterne icke blifvit hörde i andra fall, än dä sådant funnits erforderligt för utredande af vissa handels- oell sjöf.msförhällanden, sorn med frågorna haft gemenskap.
Att, som SlalsUlsk. nu föreslagit, infordra förenämnde Collegii och societeters utlåtanden i hvarje fall, ehvad någon närmare utredning larfvas eller icke, synes mig vara ulan egentligt ändamål, helst då Utsk. äfven här åberopat hvad Sländerne vid 1834 och 1835 årens riksdag förklarade, att nemi. löndén icke destomindre skulle stå linder Konungens disposition, och alt alltså Konungen vore oförhindrad, ehvad Coniin.coll. och haiidelssociclcterne af- eller tillstyrkte en sak, att fatta ett jakande eller nekande beslut.
Må del vara mig tillåtet att anföra ett exempel, som tillfyllest torde ådagalägga olämplighelen af ett sådant o-villkorligt förbehåll.
StalsUtsk. har i 15 § af nu förevar, betänk, gjort den hemställan, som R. o. Ad. i dag godkänt, "hilt hos Konungen mätte begäras, att de bidrag af allmänna medel, hvilka hädanefter kunna linnas nödige för anställande af sjömätningar och ulgifvande af sjöcharlor, må varda ä Hand.- o.
Sjöf.fonden au - Den 27 November e. m. 501 ordnade.”
Det måste antagas, att Ulsk., innan en sådan hemställan gjordes, ansett ämnet vara fullständigt ulredt.
Efter förslaget i denna 47 §, skulle det emedlertid blifva nödigt för Konungen att i hvarje fall, dä en så beskaffad anvisning komme i fråga, inhemta Coniin.collegii och handelssocieleterncs i Rikets större sjö- och stapelstäder tankar i ämnet.
Jag hemställer huru, tinder dessa förhållanden, en slik procedur ens kan linnas passande.
Det har äfven förefallit mig anmärkningsvärd!, att SlatsUlsk. gifvil ät ämnet, en större omfattning, än Ständerne vid lS34oeh 1835 årens riksdag; dä var nemi. endast fråga om öfverskottct å Svenska bidraget till Hand.- o. Sjöf.fonden, sedan behofven för fredsverkets underhållande med Barbareskslaterne samt cousularafgiflerne blifvit bestridde.
Nu deremot är icke något undantag gjordt.
Jag föreställer mig som en möjlighet, alt ett hastigt påkommande behof kunde inträffa, i följd af pågående underhandlingar med Maroccanska regeringen: det skulle då kunna hända, alt hela underhandlingen misslyckades, derföre alt det vore nödigt att först infordra K.
Coniin.collegii och vederbör. hniidelssocieteters tind. utlät:n.
Jag hemställer till delta upplysta
Stånd, huru man med fog skulle stämpla en Regering, sorn för en sådan ändamålslös formalitet lemnade till spillo Rikets sanna väl.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, tror jag del rättaste vara all bibehålla samma villkorliga föreskrift, sorn K. kungör, af d. 19 Juni 1835 innefattar, att nemi. endast vid de fall, då sådant pröfvas nödigt, Coniin.collegii och handelssocieleternes uud. ullål:n må infordras; samt anser således, att SlatsUlsk:s förevar, förslag hör ogillas.
Af alla de framställnin gar, som SlatsUlsk. i detta hetänk. gjort, rörde hemställanden till K. M., har jag icke funnit någon, sorn i högre grad påkallar eli afslag, än den nu under öfverläggning varande.
De Heste punkter i detta betänk, innehålla uud. hemställanden, alt Konungen ville meddela den eller den föreskriften i afseende pä det eller det embetsverket. o. s. v. Men denna innebär directa påminnelser lill Regeringen, hvilkas framställande jag ogillar.
Jag har varit tvekande huruvida Ständerne haft ovillkorlig rätt att meddela den föreskrift, sorn i betänk, åberopade skräfvelsen af d. 23 Febr. 1835 innehåller, men efter de upplysningar Hr Fåhraeus nyss lemnat, är jag icke mera tveksam, utan tror det vara sä mycket mera orätt alt begära den föreslagna föreskriftens iakttagande, som
Ständerne icke äro ovillkorligen berättigade att derom ensamt besluta.
Funnes en sådan rättighet hos Ständerne, då kunde dertill gifvas någon anleda.
, men att göra en sådan framställning till den nuvar.
Regeringen, sorn utgöres af en helt annan personal, det anser jag otillbörligt, och anhåller derföre om afslag. 47 § blef af R. o. Ad. afslagen.
502 Den 27 November e. m. 48 §.
Ansågs icke erfordra någon Sigard. 49 §, förra momentet.
Elr Lefre'n anförde skriftligen:
Efter det hos K.
M. blifvit i und. anmäldt, det gräsmarken, tillhörande Marieberg, vore så mosslupen all bringen deraf årligen minskades, läcktes K. M. uti nådig skrifvelse af d. 5 Fehr.
1839 förordna om uppodling af denna mark, hvartill skulle få användas påföljande årens afkastning, till den del som försäljas kunde, och förväntades häraf del afkastningen åter skulle betydligen ökas, hvilket ock inträffat.
Dä i sammanhang härmed K.
Collegium varit betänkt på markens upplåtande efter anställd auction till den mestbjudande, framställdes deremot, uti meni. d. 28 Jan. 1843 af befälhafvaren för läroverket, sådana betänkligheter och olägenheter för läroverkets personals öfningar och för Raketcorpsens exercis, att Collegium fann sig föranlåtet att från utarrenderingsförslaget afstå.
Hr Lefre'n tilläde härefter muntligen:
Förhållandet synes af denna framställning, och jag vågar för min del anhålla om afslag å det gjorda förslaget, emedan resultatet icke kail blifva något annat, än det som Krigscoll. redan försökt att vidtaga, emedan man ej kan för några LU hö mer eller mindre förbise läroverkets ändamål, der exercisutrymme erfordras för verkets bedrifvande som sig hör.
I anledn. af de upp lysningar, som Hr Lefren lemnat, vill jag ej påyrka bifall å StatsUtsk:s utlåt, i denna puukt.
Jag hade eljest ämnat hemställa, att denna skrifvelse mätte fä afgå, enär StatsUlsk. i afseende på Mariebergs egendom i ett annat fall, som jemväl kommit under R. o. Ad:s pröfning, ådagalagt, alt Utsk. insett de svåra förhållanden, som i afseende på nämnde egendom sig föreledt, och dem Uisk. sökt afhjelpa på det sätt att Utsk. tillstyrkt, att den skuld, hvarföre Depart. för inköpet af Marieberg häftar, mätte af Riksg.cont. liqvideras.
Frih. Wrede, Fab.
Jacob:
Jag är förekommen af Hr Lefren i de upplysningar jag ville meddela och ber blott att få instämma i yrkandet om afslag ä denna punkt.
Uppå härefter framställd propos., blef förra mom. af 49 § afslaget. 49 §:s sednare mom.
Ansågs icke erfordra någon åtgärd. 50 §.
Bifölls. 51 §- Hr Lefre'n uppläste följande: Sedan Carl Gustafs stads gevärsfactoris verkstadsbyggnad
Den 27 November e. m. 503 och tillhörande niachineri vid utgången af
Sr 1843 blifvit fullbordade, så att från detta ars ingång factoriet kommit i full verksamhet, förordnade Krigscoll., i skrifvelse till styresmannen d. 18 Jan. detta år, huruledes förslager och räkenskaper från delta års ingång borde efter medsände formulärer så inrättas, att fullkomlig redovisning uti alla detaljer skulle vinnas och så att dessa redogörelser kunde särskildt utvisa alla tillverkningar af de olika modeller samt prisen derför, m. m.
Hr Lefren tilläde:
Då således det redan är anbefaldt hvad Utsk. åsyftar med denna skrifvelse, sä synes densamma också vara öfverflödig; eljest skulle det synas likasom ville man påminna alt göra något, som redan är gjordt, och således göra en slags anmärkn., ehuru indirect, då likväl administrationen gått den väg, som (Jlsk. önskat.
Jag tror, att man i allmänhet gör väl att lemna någon heder och verkställighet åt de administrativa verkens egen omtanka, och ej beständigt sporrhugga dem, ty det tjenar föga annat till, än alt misskänna deras bemödanden, som ej äro så små som åtskilliga förmena.
Jag tillstyrker således afslag å denna §. 51 § blef af 11. o. Ad. afslagen. 52 §.
Jag har icke kunnat förena mig med Utsk:s pluralitet, ehuru jag ej reserverat mig mot beslutet.