Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om en sådan kommer i financiel förlägenhet, torde han framställa erhållandet af ett accord såsom enda utvägen till sin räddning; någon annan torde som en nåd anhålla att få betala detta accord, och måhända saknas ej tjenstfärdiga vänner af dem båda, hvilka framställa den ifrågavarande accordsmannen såsom just den, hvilken i alla fall vore mest förtjent af den ifrågavarande befordran; när man då kommer ihåg, att, ehuru största tyngden af de uppdrifne accorderne kommer att återfalla på de lägre Tjenstemännen, såsom deltagare uti de stora successionerne, kunna likväl deras rop af missnöje ej hinna fram till Regentens öra, för att motverka de omgifvande gunstlingarnes begärelse; och derföre tror jag, att det vore obilligt att vänta eller ens begära, att Regenten ensam skulle motstå alia dylika oförsynta försök, så länge han ej till sitt stöd eger någon lag, som det ej beror af honom att upphäfva, eller till verkställigheten suspendera.
Det torde kunna lyckas för en Konung, kanske för två eller flere, men det är alltid en tillfällighet, som icke i längden är att påräkna.
Utskottet säger sig hafva insett olägenheten af tjensteaccorderne inom Armeen, och att deras till - Den 11 Maji e. ra.
Varö mycket inverkar på behofvet af löneförbättringen.
Jag skulle härutaf vilja draga den slutsats, att Utskottet icke insett hela olägenheten af accorderne, ty då hade det sannolikt sagt: att dessa ensamt föranleda detta behof, och alt, om de ej funnos, skulle Staten långt ifrån att till delta ändamål behöfva göra nya anslag, tvertom på de redan varande kunna göra betydliga besparingar.
Jag tror, att detta låter bevisa sig genom en ganska enkel arithmetisk beräkning.
Den af Utskottet föreslagne summa lill indeldta Arrneens löneförbättring utgör 24,000 R:dr B:co, när dertill lägges 36,ooo R:dr B:co, som gå till ersättning åt FördelningsGeneralerne, hvilkas indelningar skola ingå till löneregleringen, så utgör summan, som Utskottet anser erforderlig, 60,000 R:dr B:co.
Uti ett underdånigt Memorial, som år 1826 af dåvarande GeneralAdjutanten för Armeen till Kongl. Maj:t inlemnades, förekommer: ”Det inom Armeen ”bevisligen betaldta accordsbeloppet uppgår ”till den ofantliga summan af 3,334,402 R:dr ”B:co.” Herr GeneralAdjutanten fortfar, ”att ”Kongl. Maj:t likväl förminskat denna sum*’ma med 35r,5oo R:dr B:co, som Han af ”serskild
Nåd och Egna tillgångar afbetalt "å Generals- och Öfverste-accorderne.”
Jag lemnar derhän, huruvida ej denna förminskning åtminstone till någon del blifvit omintetgjord derigenom, att sådane höge Tjen i3* - 196
Dan 31 Maji e. m. stemän, som af Kongl.
Maj:t återfått den accordssumma de erlagt, sedermera vid afskedstagande af efterträdaren dessutom erhållit en kanhända större summa.
Jag följer blott Herr General-Adjutantens beräkning, som leder till det resultat, att de återstående inom
Armeen bevisligen utbetaldte accorder utgöra en summa af 2,982,961 R:dr, hvarå årliga räntan utgör 180,000 R:dr B:co, eller 3 gånger hvad Utskottet ansett behöfligt till löneförbättringen; hvaraf synes, alt om accorderne ej funnos, skulle af de gamla löneanslagen årligen kunna besparas 120,000 R:dr B:co, och hvarje
Armeens medlem skulle ändock ega lika stor löneinkomst, som han genom Utskottets förslag kan erhålla.
Jag har kanske orätt, att säga lika, då ofelbart mångå individer skulle ega större behållen inkomst; nemligen alla de, som äro nödsakade att i låneväg uppnegociera sine accordsummor, och hvilka, om de beräkna resor, commissionsarfvoden , m. m. oftast derföre erlägga mera än 6 procent.
När således accorderne ej allenast för individerne äro förderfliga; ej allenast motverka en god esprit inom TjenstemannaCorpserne, hvilka se att befordran ej erhålles som belöning för förtjenst, utan köpes forpenningar; när de sätta Tjenstemannen i ett förnedrande och beroende förhållande till andra personer, af hvilkas godtycke det heror, huru länge han får fortfara att tjena Fäderneslandet, ehuru dessa måhän - Den 21 Maji e. m. »97 da ej ega annat värde, än förmågan att hafva kunnat förskjuta tjenstemannen de accordssumrnor han behöft; när utom detta, det hefinnes, att accordssystemet haft ett så betydligt och ett så ofördelaktigt inflytande på förhållandet med Statens inkomster och utgifter, så tror jag det ej vara obilligt, att jag finnér mig förundrad, det Utskottet ej behagat göra något afseende på den framställning jag under början af Riksdagen tog mig friheten göra om nödvändigheten af garantier deremot, att icke just sjelfva löneförbättringen skulle blifva en anledning till accordernes stegrande, hvarigenom lätt kan hända, att årliga räntan af accordernes totalsumma förökes med hela beloppet af löneförbättrings-anslaget, derigenom skulle inträffa, att löntagarne åter befunno sig i samma ställning, som nu, ehuru Staten fortfarande kom me att betungas med en årlig utgift af 60,000 R:dr B:co.
Jag ber dessutom att få erinra, att dessa accorder, som jag och flere med mig kallat lagstridiga, äro vida mer; de äro nemligen bestämdt Grundlagsvidriga; enär 28 §.
RegeringsFormen föreskrifver, att vid sysslors till sättande endast får göras afseende på de sökandes förtjenst och skicklighet; hvarmed, väl ej lärer kunna menas förmågan och viljan att utbetala en summa penningar.
Föranledes detta stadgandes öfverträdande genom någon af Konungens constitutionella Rådgifvare, så är visserligen djm constitu - » ig8 Den a t Maji e. m. tionella ansvarighetslagen tillämplig.
Jag tror likväl, att felet i denna del mindre ofta lärer linnas hos dem, än hos de Embetsman, hvilkas åliggande det är att till Kongl. Maj:t inkomma med underdåniga förslag till lediga tjensters tillsättande.
Om någon af dem dervid rättar sig efter accords aftal, så begår han ej allenast en orättvisa mot den person, som han antingen uteslutit från förslaget, eller tillfogat en betydlig och onödig utgift, utan äfven ett groft brott emot Samhället, emot hela folket, då han förvillat Konungen till Grundlagens öfverträdande.
Som våra närvarande accordsförhålla«den ej lära medgifva, att alldeles förneka tillvaron af sådana förseelser; synes det mig vara en lucka, som behöfver uppfyllas uti vår criminella Lagstiftning, att deruti icke finnes något stadgande för att motarbeta dem.
Det är af dessa anledningar, som jag, med begagnande af den rätt Grundlagen mig lemnar, att, i anledning af redan väckte frågor, göra nya Motioner, vördsamt får framlägga följande förslag till strafflag mot olagliga tjensleaccorder; Söker någon genom erläggande af accordj utöfver hvad genom af Kongl. Maj:t utfärdadt accordsreglemente finnes föreskrifvitj bereda sig befordran, miste den tjenst han sig pä sådant olagligt sätt förskaffat; äfvensom den hvilken den olagliga accordssumman erhållit, skall densam - Den 3i Maji e. m. *99 ma åter utbetala, hälften till angifvaren, och hälften till Wadstena Krigsmanshus.
Om någon Embetsman, hvilken det åligger att till Kongl. Maj:t inlemna underdånigt förslag till tjensters återbesättande j dervid föreslår någon, som honom veterligen genom accord medverkat till ledighetens inträffande vare han suspenderad 3:ne månader.
Söker denna eller annan förman , att genom hotelser eller öfvertalande tillvägabringa något olagligt accordsaftalj miste tjensten, Jag anhåller ej allenast om remiss häraf till Lagutskottet, utan äfven att den måtte få åtfölja återremissen af förevarande Utlåtande till StatsUtskottet, hvilket jag vördsammast anhåller ville taga i betraktande, om det icke verkligen vore skäl föreslå Rikets Ständer att, såsom vilkor för de ifrågavarande löneanslagen, fordra Nådig sanction på det Lagförslag, hvilket Lagutskottet, som jag hoppas lärer utarbeta i anledning af det utkast dertill, som jag nu tagit mig friheten framlägga.
Uti 22 punkten, om Gottlands JVationalBeväring har Utskottet väl afstyrkt de gjorda Motioner om förökadt anslag, men det synes mig, att Utskottet bordt finna, att det redan varande 25,585
R:dr är alldeles för stort.
Ändamålet med underhållandet af BeväringsBefäl i fredstid kan ej 200 Den 21 Maji e. m. vara något annat, än att gifva Beväringsmanskapet elen krigiska bildning, som gör det skickligt, att i behofvets stund inträda i ledet bland Fäderneslandets försvarare.
Till detta ändamål har hittills uti Halland, med mer än dubbel befolkning emot Gottland, ej funnits mer än aine Compagniers Befäl.
I den folkrikaste af våra provinser, i Skåne, som har vid pass nio gånger så stor folkmängd, sorn Gottland, då det förra räknar 3.37.000, och det sednare 38,000 menniskor, erfordras enligt Utskottets förslag 18 Compagniers Befäl sammanräknadt för den inom pro vinsen roterade Infanteristyrkan och för Beväringen.
Om jag alldeles utelemnar det indeldla Infanterimanskapet ur beräkningen, och anser detta Befäl vara endast för den Skånska Beväringen, så skulle Gottlands behof af BeväringsBefäl i förhållande derefter vara ?.:ne Compagniers, och om således en sådan bataljon, som den föresiagne i Halland, skulle komma att der förläggas, så torde finnas, att det jemförelsevis, vore mer än tillräckligt.
Kostnaden derföre har Utskottet uppgifvit till 600a R:dr, och skulle således en besparing af mer än 19,000 R:dr årligen efter hand kunna tillskyndas StatsVerket.
Då Utskottet utan tvifvel vid denna Riksdag är nödsakadt föreslå Rikets Ständer många nya utgifter, skulle jag tro, att det äfven borde med uppmärksamhet eftersöka, hvad som åtminstone , framtiden, kan leda till deras förminskande.
Den ai Maji e. m. 201 Vid 23 punkten, Hallands Beväringsbataljon vill jag ej undersöka, huruvida de föreslagne lönerne i sig sjelfva äro för stora, eller för små, utan blott anmärka en comparatif besynnerlighet, att de äro vida större, än lönerne för motsvarande grader vid Wermlands Fältjägare, hvaraf måtte följa, att antingen de å ena stället äro föreslagne för stora, eller ock på det andra för små, enär jag ej kan inse någon orsak, hvarföre JägareBefälet skall aflönas sämre, än det vid Beväringen, då det sednare sannolikt ej lärer vara besväradt med något slags expeditionsföring, hvilket likväl åligger JägareRegementets CompagniOflicerare.
Friherrre Wrede j Carl Henrik j anförde skriftligen:
Då StatsUtskottet ej kunnat följa Kongl.
Majrts Nådiga Proposition i dess helhet, hade jag önskat, att Utskottet tagit
Indelningsverket enligt prima plan till grund för sitt förslag, likväl med den nådigst föreslagne förändringen, att SubalternOflicerare ej sjelfve skulle bruka Boställen, utan afkastningen ingå till deras aflöning; och att Utskottet upprättat en Stat för 3:dje BataljonsBefälet i likhet med Skånska Infanteriernes; men då Utskottet i stället uppgjort ett aflöningsproject, som efter min tanka ej kan leda till ändamålet, får jag deremot först anmärka, att Utskottet nedsatt den af Kongl. Maj:t nådigst proponerade 702 Den ai Maji e. m. stat, hvilket synes mig så myeket mer obilligt, som den nådigst föreslagne tariffen icke är högre beräknad, än att de deri upptagne löner verkligen behöfvas för dem, som skola lefva deraf.
Då man besinnar, att Militären i allmänhet ej eger någon möjlighet till biförtjenst, om lian aldrig så gerna vill söka den, en förmån, som för Civila Tjenstemän alltid står öppen; att med hans tjenstgöring en myckenhet resor inom Regementet på syner, besigtningar, krigsrätter, kyrkparader, m. m. äro förbundna, hvarför han ingen ersättning åtnjuter; att hans lilla indeldta lön aldrig utfaller lill gifven tid eller summa; så torde den nedsättning, som Utskottet föreslagit, ehuru obetydlig den för somliga kan synas, ändå blifva betydlig för den, hvilken af sina löneinkomster skall taga hela sin bärgning.
För det andra anmärkes olämpligheten af det sätt, som Utskottet föreslagit till vinnande af dess projecterade löneförhöjning.
Utskottet har uppställt sin beräkning på indragning af en hop indelningar, som ännu icke äro vacante, och hvilka i mån af innehafvarnes afgång successift skulle komma Armeen till godo.
Det vill säga, att Utskottet hänvisat
Militären till en för dem båda lika osäker framtid, utan att betänka, om eller när denna indragning kan ega rum, eller ihogkomma, att just genom denna ovisshet ingen hjelp skulle vinnas för Den ai Maji e, m. ao3 liela det nuvarande så högst vanlottade MilitärBefälet.
I min tanka vore det högst nödvändigt, att LöningsStaten borde grundas på samma Spanmålspris, som förra Ständer fastställt, nemligen 6 R:dr B:co tunnan, emedan medium af io års Markegång hädanefter ej är att påräkna till högre belopp; samt sedermera att Utskottet, i stället för de indelningar, som ännu ej äro vacante, mätte till dess de så småningom blifva det, till en början anvisa medel till löneförhöjningens utgående från någon viss tid, såsom från början af år i83i.
Detta anslag skulle sedermera minskas, i mån af de nämnde indelningarnes skeende indragning.
Endast genom en sådan bestämdhet kan någon hjelp erhållas för MilitärBefälet, och att en sådan är af nöden, lärer väl ej af många kunna bestridas.
Utskottet lär säkerligen svara, att tillgångarne ej medgifva större anslag, och alt Statsmedeln blifvit fördeldte enligt Kongl. Majrts Nådiga Proposition.
Jag medgifver, att detta svar är afskräekande; men om man betraktar, att
Utskottet kanske beräknat tillgångarne nog knappa, och dessutom icke frånsk il jt sådana utgifter, som kunna hafva anstånd, eller långsammare utgå, utan ansett alla lika angelägna, så hoppas jag mera tillgång skall finnas till lindring i Arméens betryck.
Om 204 Den 21 Maji e. m. den princip af Utskottet iakttogs, att ändamål och utgifter classilicerades efter deras oundvikliga nödvändighet, och Utskottet då tog Militärens existence och användbarhet i jemförelse med inrättningar, arbeten och företag af åtskilliga slag, hvilka så småningom kunna fullföljas, så torde, vid en sådan granskning, ett tjenligt anslag till upprätthållande af hela Rikets Krigsmakt icke komma att stå i sista rummet.
Herr Uggla_, Carl Wilhelm:
Jag förenar mig i deras åsigt, som tillstyrka Armeens löneförbättring; ty då nödvändigheten ovilkorligen påkallar en Aimee, måste den ock lönas försvarligt.
Äfvenledes tror jag, att indelningen i Brigader och Divisioner bör bibehållas, emedan sådant instämmer med, huru det, efter nu varande tactiska grunder, bör förhållas i krigstid, och det fördenskull är nyttigt, att under freden vänja sig dervid.
Efter de många försvarsprojecter jag här hört uppställas, är det väl möjligt, att någon Svensk Carnot kan uppstå, samt utfinna ett bättre Krigssystem, men intill dess sådant inträffar, torde vi få hålla oss till det gamla, som är bepröfvad!.
Utskottets Utlåtande, i hvad det angår pensioner för de föreslagne Generalerne, förefaller mig högst besynnerligt.
Med antagande af nio Generalslöner på stat, vill man endast anslå tvenne pensioner, att utgå vid 65 års ålder.
De ofri - Oen ii Maji e. m. gä 7 Generalerne måste således, om de gå ur tjensten, expectera.
Vid omnämnde ål' der är det vanligen icke mycket att räkna på en längre lifstid, derest icke desse på stat föreslagne
Generaler blifva förunnade en längre lefnad, än andra menniskor.
Jag vet sannerligen derför icke, hvad som kunnat motivera Utskottet till detta förslag, om icke en hugsvalelse af egen art dervid blifvit beräknad, eller att med sorgetåren öfver en bortgången gammal medbroder, borde blanda sig en glädjetår öfver den tillfallande pensionen.
Jag föreslår derföre såsom billigt och rättvist, att, då vi antaga nio Generalslöner, vi också böra fastställa lika mångå pensioner.
Herr von Troils förslag till strafflag för öfverlrädelser emot accordsreglementet, önskar jag blott, att, om det antages, det ej måtte få någon retroactif verkan; emedan säkerligen både han, jag och flere, då skulle, som man säger, få dubbelt hugg för öfverträdelser i detta fall, såsom dels accordsgifvare, dels accordstagare.
Friherre Fleetwood j Carl j uppläste följande:
Jag hade icke trott, att det lilla anslag, som StatsUtskottet utan tvekan föreslagit till förbättrande af lönerne vid Wermlands Fältjägare, skulle föranleda till nå - Den ai Maji e. m. gra anmärkningar; men då detta inträffat, vill jag försöka besvara dem.
Det tillhör icke mig att besvara det klander, som blifvit gjordt å repartitionen af anslaget, enär den är föranledd af en Promemoria från Konungens GeneralAdjutant för Armeen; men jag bör icke förtiga, att den skiljaktighet, som förekommer emellan Kgl. Majrts Nådiga Proposition och GeneralAdjutantens Promemoria, tillkommit på Regementsbefälets önskan, emedan detsamma, i egenskap af Passevolantörer, skulle förlora vid den först föreslagne löneregleringen, och detta står visserligen ej tillsammans med Rikets .Ständers önskan eller Ko'ngl. Maj:ts Nådiga vilja.
RegementsOfficerarne skulle, oberäknadt en förminskad årlig inkomst, äfven förlora på utgifna accorder, då den mindre lönen ej kan betalas så högt som den större.
Derjemte hade de öfrige Officerarne ej fått någon tillökning.
Deras loner äro visserligen ändå för små; men om Statens tillgångar icke medgifva, att alla dess Embetsman få en behöflig inkomst, borde likväl en analogie finnas emellan de mer eller mindre vanlottade; och på denna grund lärer det icke anses obilligt, att Officerarne vid Wermland Fältjägare fingo åtminstone samma löneförmåner som Befälet vid Hallands Beväring, hvilket utom mötestiderne ej har någon tjenstgöring, och icke erlägger accorder; hvaremot Officerarne vid Wermlands Fältjägare, såsom en värd Talare redan an - Den 21 Maji e. m. 207 fört, tjenstgöra 3:ne månader ärligen, utom möten, och betala ej obetydliga accorder.
Utan att klaga öfver för små inkomster för Regementsbefälet, åtminstone inom Majorsgraden, måste jag dock nämna, att Chefslönen är vida mindre, än hvad sorn är föreslaget inom den öfriga Armeen, till ett belopp af circa i,3oo R:dr; och med Majorerne är det förhållande, att då deras löfner endast med 3oo R:dr, efter projecterad förhöjning, öfverstiga CompagnieChefernes, blir det en gifven förlust att befordras till denna grad, då ränta för accord och omkostnader i och för tjensten afdragas, hvilket alltid är och blir ett missförhållande inom ett Regemente, StabsCapitainerne anses likväl af mig vara de sämst lottade, helst det visar sig, att ofta denna grad ej uppnås på mindre än i5 å 20 år under närvarande förhållanden, och det är icke uppmuntrande, att efter en sådan tjenstetid ej hafva tillträdt en lön af mer än 4^° R.‘dr, hvartill den blifvit förhöjd från 35o, hvaraf man, med afsägande af de flesta beqvämligheter, ej kan lefva oberoende.
Soubalternernes belägenhet är föga bättre, och de civile Tjenstemännens och UnderOfficerarnes kanhända ännu sämre.
Jag vill blott anföra ett exempel på hvad jag nu yttrat:
En SiabsCapitaine vid Wermlands Fältjägare skulle få 400 R:dr mindre än en Capitaine vid indeldta 208 Den ai Maji e. m.
Infanteriet; 25o R:dr mindre Jin en Capitain vid Skånska InfanteriRegementerne, och i5o R:dr mindre,än alla BeväringsCapitainer, Derjemte må anföras, att de 5öo R:dr, som äro anslagne till Musiken, endast är en ringa ersättning för hvad Regementet förlorat till detta ändamål, genom Philipstads Bergslags befriande från Vacance-afgift, hvilken varit Regementet anslagen och uppgått tili 680 R:dr årligen.
Detta anslag är dessutom påkalladt af nödvändigheten, då Jägare till största delen böra comrpenderas med signaler, och kan sålunda ej anses befordra någon serdeles musikalisk lux.
Jag vill icke trötta med anförande af flere siffer-jemförelser eller detaljer, hvilka sjelfmant framställa sig vid granskningen af de olika Staterne, under förhoppning, att hvad jag anfört är tillräckligt att bestämma känslan af rätt och orätt vid regleringen af lönen förden, hvars kall är att försvara Fosterlandet.
Jag äm nar ej fästa mina anmärkningar vid StatsUtskottets Utlåtande i allmänhet; men, i anledning af hvad af en Ledamot, Herr v. Troil, blifvit yttradt, vill jag upplysa, att han synes icke hafva kunskap om Gottlands organisation, i afseende på Beväringen.
Han har uppställt sin beräkning på folkmängden, ej correct uppgifven, i jemförelse med Halland - Den 21 Maji e. m. 209 land och Skåne, och ansett Befälet för talrikt för tjenstgöringen i fredstid.
Jag får i anledning deraf nämna, att Hallands Bataljons Befäl är uppsatt för extra Roteringen i Halland.
Gottlands Beväring utgöres af hela provincens population emellan i5 och 5o år.
Summan går till 8,ioo man, oell för dem finnas ^5 Officerare.
Alt med mindre antal exercera en sådan styrka tror jag ingen kan åtaga sig.
Jag hemställer, om man kan anse mindre antal tillräckligt, eller förhållandet der jemförligt med hvad sorn eger rum i andra orter.
Hvad som är säkert, är att Sveriges intresse i besittningen af Gottland icke medgifver, att inskränka Befälets antal, som tvertom måste ökas, för attega Beväringen riktigt tjenstbar, och hvarförutan denna Ö aldrig kan komma i försvarsstånd.
Blefve Gottland en gång taget af fienden och tillräcklig styrka der förlagd, vore det svårt att återtaga denna Ö.
Är Beväringen väl försedd med Befäl och vapen, kan den försvara Ön.
Dertill bör t. ex. det Artilleri, som der är förlagdt, förses med nödigt antal Olficerare.
I sådane omständigheter tror jag ej, att någon besparing för andra föremål här kan påräknas.
Detta har jag upplyningsvis velat nämna, och bar ej annat att tillägga, än att de flesta Compagnier utgöras af 3oo h 4oo man, och hvar Bataljon af Landets Beväring ;if öfver 2,000 man. 25 H. 14 aio
Friherre Silfversköldj Carl:
I förmodan af återremiss, anhåller jag alt få lemna några upplysningar lill vederläggning af hvad Grefve Horn anfört, om Artillerihästar och ArtilleriStahen.
Grefve Horn gillar ej förslaget om
Artillerihästars anskaffande genom contract med Rusthållare vid de af- » sutne CavalleriRegementerne.
Jag tror deremot, att på delta sätt de med minsta kostnad kunna anskaffas.
Behofvet af dessa hästar för Artilleriet skall jag söka utreda.
Vid åkande Artilleriet behöfvas i,q32 stycken till 12 batterier, och vid det ridande 856 till 4 batterier.
Konungen har i Nåder föreslagit, och StatsUtskottet har tillstyrkt, att vid pass en åttondedel skall af Staten ständigt underhållas, och en annan åttondedel genom conlracter med Rusthållare tillhandahållas under exercis-tiderne.
Yid ett krig kunna då hästar finnas för en fjerdedel af behofvet, och mindre bör väl ej vara i beredskap i Sverige, som saknar tillgång på brukbara hästar för Artilleri vapnet.
Kostnaden för
Staten blir den minsta möjliga genom dessa contracter.
Hvad åter hästarne för öfningen angår, så är beräkningen gjord för halfva antalet af exercisbatterier.
Artilleristen kan ändå ej få i manöver mera än 3o timmars öfning, och likväl beror på manövern ofta vapnets ära och batteriets räddning.
I afseende på enskilda ridningen, som utgör ett af hufvud-elementerne för FältArtilleriets danande; så t
Den 21 Maji e. m. 211 om man än förbiser, att större delen af häslarne måste vara på bete under 2:ne månader af året, och antager, alt hvar häst går hvarannan dag, får hvar karl likväl ej rida mera än i5 timmar om året, och då äro ej recruter och mnladretter serskildt beräknade.
Jäg tillstyrker således bifall till hvad StatsUtskoltet i detta afseende föreslagit.
Hvad åter Staben angår, så önskar Grefven förut utredt, hvarföre en Arti 11 er i Stab skall finnas, förrän anslag beviljas densamma.
Om man än ej antager beliofvet af denna som ett axiom, blir det dock ej svårt för StatsUtskottet att bevisa det.
Artilleriets
Befälhafvare behöfver väl några Tjenstemän sig till biträde.
Slutligen finge han annars sjelf göra ritningar och förrätta renskrifning.
Här är föröfrigt ingenting annat föreslaget, än att de summor, som redan förut utgått, skola på Stat uppföras.
I afseende på de 4oo R:dr, som äro anslagne för tvenne Officerare, hvilka hafva befattning med materielen, har Konungen funnit behofvet deraf redan 1826.
Ändamålet var, att genom tillgång på i de teckniska ämnena kunnige
Officerare bereda en bättre tillsyn vid de arbeten, som gjordes.
Detta blir ändå nödigare, om en större tillverkning skall ega rum.
Herr von Troil: Friherre Cederström liar sagt, att det förhållande emellan ser i4* - 212 Den ai Maji e. m. skilda provincers folkmängd jag omnämnt ej vore noggrant uppgifvet.
Jag medgifver, att jag ej beräknat bråk oell decimaler; men i öfrigt är det i enlighet med hvad till Rikets Ständer blifvit uppgifvet efter Tabel 1- Commissionens beräkningar.