Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Banken uppbär således under de 5 åren 3,197,424 r:dr, deraf 986,45i äro föreslagna att lemnäs till faslig hetsbelåning och Handels-disconten, men deraf således ändock 2,210,973 r;dr återstå att placera, sorn utan sedelstockens ökning kunna och böra användas, såvida man erkänner atj de icke böra ifrån allmänna rörelsen indragas, och såvida man ej vill med afsigt förspilla räntan derutaf.
— Denna framställning må äfven visa', huruvida banken verkligen var i behof af att för sin lånerörelse reservera en million af vinstmedlen, såsom det i discussion om den frågan emot mig uppgafs.
Det vore dessutom i min tanka både vinstgifvande för banken och af nytta för allmänna rörelsen, om banken åter började den upplåningsrörelse å 3 proc., hvarpå Handelsdiscontens lånerörelse förr var grundad, likväl endast i den mån sådana medel kunna användas och till ett belopp af högst 2 millioner.
Medgifves äfven detta, så kunna vi nu, mine herrar! beräkna en tillgång af 4,210,973 r:dr, till hvars användande intet förslag ännu blifvit afgifvet.
Den i3 Januari f. m. 87
I fall lill belåning erkännas bruksägares och Skånska Ilypolh.-föreningens obligationer, äfvensom armeens pensionscassas obligationer med 4s proc. ränta, så toi de en del af tillgängliga medlen kunna användas i publika pappe rs-belåningen; men sjelfva sakens natur sager, att sådan belåning ej skall mycket sökas, emedan publika papperen till större delen ligga i våra allmänna cassör iller capitalisternes bänder, som ej hafva behof af lån.— Bruksägares obligationer finnas nästan inga i Sverige.
Accordsfondens/obligationer ligga till större delen begrafna i aromens pensions- och andra cassör och finnas till ringa belopp i rörelsen.
Bankens behållning kan således icke till betydligt belopp i publika pappers-belåningen utgå, och jag föreslår derföre, och vida hellie inför R.
St., att man en gång mätte tillåta R.
Sirs Bank, att i likhet med andra banker en gång blifva verklig sjelfägare lill sådana allmänna papper, som lemna osviklig säkerhet, som äga ett stadgadt börsvärde inom- eller utomlands, och således äro näst silfver den mest disponibla egendom, och erbjuda ett medel att i behofvets stund anskaffa silfver utan strypning af bankens allmänna lånerörelse.
Jag gör det äfven derföre, att om en inländsk eller utländsk statscredit någonsin skall kunna grundläggas, så är det oundgängligt, alten handel med sådana papper inledes, så att de blifva kända på börsen; och detta skall i vårt land , der så få capitaler äro till en sådan rörelse disponibla, svårligen kunna äga rum, såvida icke R.
St:s Bank, våra allmänna cassör och landsorternes egentligaste capitalister nemi. privatbankerna uppträda på börsen såsom alternativt säljare och köpare.
Har detta föregått och allmänheten finner att sådana papper alltid finna afsättning lill ett föga ombytligt värde, då skola så småningom äfven enskilde personer våga ingå i samma handel och deruti förränta äfven mindre behållningar.
Detta är ett understöd, som R.
Sits Bank kan med egen fördel lemna den enskilda och slatscrediten, men som icke vinnes, om banken vidblifver det gamla, visserligen beqvämare bruket, alt endast belåna men aldrig tillegna sig publika papper.
Det gränsar näston till löjlighet, att banken belånar sina egna obligationer till 99 proc.; och såsom bevis derpå, att publika pappershandeln varit illa förstådd i vårt land, erinrar jag endast om det vanpris af några och 80 proc., hvartill armeens 5 proc;s obligationer en gång kunnat falla.
Huru mycket bättre för banken vore det ej t. ex., när kursen är låg och medgifver vexel- och silfverköp, att i stället för silfver inköpa Hamburgska papper, som när som helst kunna förvandlas till silfver och emedlertid gifva banken en ränta h 4 ptoc.
Det vore i min tanke en klok beräkning, om t. ex. banken af Salomon Heijne å 97 eller 96 proc. (och kanske vore
Heijne i anseende till affärens enkelhet belåten med 88 Den t3 Januari f. m. mindre) öfvertog i eller million af brukshypotheks-lånet, som annu ej är indraget.
Härtill erfordras intet vexelköp.
Dessa papper hafva pä Hamburger börs ett stadgadt vaide, som varierar emellan 97 och gB proc., och skola troligen, i likhet med Tyska pantobligationerna, med hvilka de närmast kunna jemföras och som vanligen noteras öfver pari, så snart alla obligationerna blifvit utsålda, lioja sig till pari.
Man skulle härigenom bespara landet en årligen utgående summa af 5 proc. deraf; räntevinsten öfverflyttades på banken, i hvars ägo dessa papper ägde silfvervärde.
Armeens pensionscassas obligationer å 4i proc. äro okäuda utomlands, men skulle troligtvis vinna ett stadgadt värde af 4 eller 6 proc. utöfver pari, om de icke vore tippsägbara, och om de voro ställda i utländsk myntsort.
Att bringa Riksg.contorets obligationer i en bestämd kurs på utländska börser, är ett allmänt intresse, som borde sökas, äfven om det skulle ske med uppoffring; men uppoffring behöfves ej, — ändamålet kan vinnas i förening med Bankens fördel, om man blott tillåter det.
På grund af hvad nu blifvit anfördt, får jag inför R. o. Ad. vördsamt föreslå: 1:0 att BancoUtsk. måtte anmodas att skyndsamt inkomma till R.
St. med en approximativ calcul öfver beloppet af den sedelindragning, hvartill nu gällande bancoreglering och vidtagna beslut anses föranleda, och att derefter ingifva förslag lill dessa medels nya användande, på det att den sedelstock, som vid 183g års slut var i omlopp, sedan densamma, enligt den princip jag följt, blifvit ökad med hvad som af dåvar. depositioner kan blifva uttaget, icke med afsigt må vidare rubbas; 2:0 att de till allm. discontrörelsen nyligen anslagna 460,000 r:dr måtte derifrån återtagas, i den mån desamma kunna användas annorlunda och i öfverensstämmelse med den nya reglering af bankens rörelse, som R.
St. antaga; 3:o att såsom deponerad fond till creditiv för liypotheksföreningarna ej må anses behöfliga mera än 100,000 rtdr, men återstående 3oo,ooo r:dr såsom disponibla till annan utlåning, utan minskning i föreningarnes ägande creditivrätt; 4:0 att
Handels-discontens låneanslag må bestämmas till 3 millioner, oberäknadt dess reservfond 200,000 r:dr; 5:o att hvad som af ett låneanslag tidtals kan blifva innestående, må af fullmäktige i annan väg kunna disponeras, med villkor att medlen till sitt bestämda ändamål åter förflyttas, när behofvet så fordrar; 6:0 att fullmäktige må auctoriseras att köpa och sälja Riksg.contorets, armeens pensionscassas och brukshypolheks-föreningens obligationer, till det pris de sjelfva för tillfället bestämma, (ty ulan sådan latitud i afseende på värdet skulle hela ändamålet förfelas), samt att R.
St. genom särskild § i instructionen för full— mäk - D tn i3 Januari f. m. 89 mäktige må fästa deras uppmärksamhet på vigten af de ändamål, som med detta stadgande åsyftas, nemi. att bereda banken räntevinst, att förekomma sedelstockens indragning, att förse banken med sådana allmänna papper, som äga ett stadgadt börsvärde, och att befordra dessa pappers circulation på inländsk eller utländsk börs; 7:0 att, när ftiksg.contorets depositioner i banken uppgå till betydligare belopp, utan anledning alt desamma så snart komma att åter uttagas, det må vara fullmäktige tillåtet att under tiden göra deni fruktbara i låneväg eller genom köp af obligationer.
Slutligen, ehuru jag förutser, att BancoUtsk, skall afstyrka det, föreslår jag äfven: 8:0 att upplåningsrörelse i banken till 3 proc. må såsom förr äga rum, likväl endast ä den mån sådana medel kunna af banken användas, och till belopp af högst 2 millioner.
Fördelarne af de förslag, jag framlagt, synas mig vara följande: 1:0 förökning i vissa delar af lånerörelsen; 2:0 en garanti emot sedelstockens skadliga indragning; 3to befordrandet af ett obligations-systeme, som i nödens stund kan blifva en tillflykt för statscrediten och enskilda associationer; 4:o att banken förses med sådana realisabla papper, som erbjuda medel att anskaffa silfver, om sådant för realisationen erfordras, och delta utan Statens mellankomst eller indragning af lånerörelsen; 5:o besparing al den ränta och transportkostnad, som silfverköp medför; 6:0 en ökad räntevinst på de inköpta obligationerna, som helt och hållet uteblifver, om de indragna sedlarna blifva oanvända, och som i lyckligt fall bör uppgå till ett belopp nära 100,000 r:dr årligen, tillräckligt för 5,ooo gevär om året eller dockbyggnad i Carlskrona för ett skepp om året, eller ett större ångfartyg för flottan innan nästa riksdag, eller £ af det årsanslag, som enl. fondsystemet erfordras fölen canal emellan Wenern och Hjelmaren.
Jag anhåller att denna min motion måtte till BancoUtsk. remitteras.
Gr. F r-ö lich, David:
Det är i afseende å Hr Nordenanckars sednare motion jag anhåller att få yttra några ord.
Den värde motionären har haft godheten att enskildt lemna mig del af sina motioner, hvarom jag således mer än någon annan, sora nu afhört dem, är i tillfälle att genast meddela yttrande.
I afseende på grunderna för den sednare motionen instämmer jag fullkomligen med motionären ; men beklagar blott, dels att motionen framkommit så sent på riksdagen, och dels att motionären, enligt hvad han yttrat, kommer att lemna riksdagen och således äfven det Ulsk.*, hvarest motionen skall behandlas.
Då det emedlertid icke 19 H. 12 9° Dea lB Januari f. m. kan vara motionarens mening, att ett arbete, hvarpå lian nedlagt så mycken möda, icke skall komma till nytta, och då jag anser, lika med honom, omöjligt alt inom BancoUtsk. vinna bifall dertill, åtminstone såvida ej tillfälle gifves att dessförinnan bereda närmare kännedom om förslaget, än som vinnes genom uppläsning i Utsk.; så tror jag att den värde ledamoten borde låta trycka sin motion.
Jag vet alltför väl, att det medför kostnad, men jag tror, att hans patriotism är så stor, att han ej anser en sådan kostnad illa använd.
Jag har ansett mig böra på detta sätt lemna min gärd af uppmärksamhet åt detta ämne; men om ej, vid denna tidpunkt af riksdagen, Heres uppmärksamhet riktas deråt, kan förslaget omöjligen vinna verkställighet.
Hvad angår tidpunkten för väckandet af motionerna, så erkänner jag, att det varit mera ändamålsenligt om de förr framkommit, ehuru jag icke anser någon lid försutten , då BancoUtsk. ännu ej behandlat de ämnen, hvarmed motionerna äga sammanhang.
Beträffande åter i hvad mån jag sjelf, såsom ledamot i BancoUtsk., skulle kunna bidraga till det med motionerna afsedda ändamålet, äfvensom detsammas befordrande förmedelst den ifrågaställa tryckningen, så får jag blott förklara, del jag är öfverlygad att utgången i BancoUtsk. icke skall hindra Stånden att å motionerna fästa det afseende de förtjena.
Då jag med djupt intresse afhört Hr Nordenanckar motion, tager jag mig friheten beledsaga remissen deraf lill BancoUtsk. med den önskan, att Utsk. ville taga densamma i allvarligt öfvervägande.
Jag anser den innefatta för Bancostyrelsen så vigtiga och genomgripande satser, alt det vore illa om BancoUtsk., af den anledn. att riksdagen så långt framskridit, skulle med mindre noggrannhet behandla densamma.
Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh,:
Till motionären, som ej vill vidtaga åtgärder för motionens tryckning, får jag ställa den anhållan, att han ville begära, alt motionerne må blifva med öfriga Stånden communicerade.
Jag vet, att dertill erfordras 4 eller 5 exemplar, och då, med afseende på motionernas vidlyftiga omfattning, det är för mycket begärdt, att motionären skulle anskaffa afskrifterna, anhåller jag att afskrifningen måtte genom Ridd.cancelliet besörjas.
Till en del förekommen af den sista värda talaren, vågar jag hemställa, om ej Hr Frih. o. Landtm, täcktes höra R. o. Ad., huruvida R. o. Ad. medgifver, alt dessa motioner tryckas på allmän bekostnad.
Hr Bråkenhjelm förenade sig med Frih.
Ridderstolpe.
Den i3 Januari f. m. 9« Hr Gripenstedt, Joh. Att g.:
Innan R. o. Ad. kan lemna sitt ja eller nej till Frih.
Ridderstolpes föreslagna åtgärd, torde vara nödigt alt närmare inhemta innehållet af motionerna; hvarföre jag anhåller, att de må få hvila på bordet till nästa föredragning.
Ridderstolpe instämde med Hr Gripenstedt.
I anledn. häraf, blef Hr Nordenanckars annu icke remitterade motion hvilande på bordet.
Hr Gri pens ted t, Joh. Äng,: Innan R. o. Ad. öfvergår till föredragningen för dagen, anhåller jag få göra en kort framställning, som dermed icke äger sammanhang.
Bland de ämnen, som upptaga längre tiel än de flesta andra, är utan tvifvel tull-frågan; och då denna sak äger nära sammanhang med ett mål, som hvilan på R. o. Ad:s bord, nemi. den ifrågaställa inbjudningen till Öfriga Stånden att sig med R. o. Ad. förena i afseende å vissa bestämmelser, så får jag hemställa, om det ej vore nyttigt lill tidens vinnande, alt denna inbjudning så fort som möjligt kunde expedieras.
Den har N:o i i3 på föredragn.listan, och om den skulle förekomma i sin ordning, torde man ej kunna hoppas att hinna dit förr än i nästa månad; men då afgörande! deraf kommer alt verka på BevilIn.Utskts framställningar, i ändamål alt bereda sammanjemkningar, så, ehvad åsigt man å ena eller andra sidan må hysa i afseende å förslagets lämplighet, hoppas jag att en hvar med mig instämmer i den önskan, att denna fråga så fort som möjligt måtte afgöras; och vågar jag derföre föreslå, att inbjudningsfrågan måtte ställas främst på listan om Lördag.
I anledn. häraf beslöt R. o. Ad., att den af Hr Prytz föreslagna inbjudning skall ställas främst på föredragn.- listan lill nästa Lördag.
Ånyo föredrogs Exped.Utskts den 9 dennes e. m. på bordet lagda förslag N:o 191 lill R.
St:s und. skrifvelse till K. M., ang:de vidtagande förändringar uti bålsmansroteringens utgörande å landet.
Jag har genomläst den nu föredragna skrifvelsen och dervid trott mig tinna , att den första utaf de af Frih. Cederström, Jacob, gjorda anmärkn:r kunnat vara ogjord, emedan der står, alt de persedlar, som lemnäs, skola vara brukbara; men Hr Frih:ns andra anmärkn. anser jag ganska riktig, nemi. alt ordet "rotehållare” bör utbytas mot ordet ”rote," emedan i annat fall hvarje del af båtsmansroten til leib tinnes en rättighet , som endast kan anses tillkomma hela roten. Gr. af Ugglas, Ludv.:
I afseende på den förda an - 9a Dell i3 Januari f. m. märkningen är jag förekommen af Hr Nordensköld; ty enligt de underrättelser jag erhållit, föreskrifver reglementet, att de persedlar, som båtsmännen medföra, skola vara brukbara.
Hvad den sednare anmärkningen beträffar, så får jag förklara, att äfven jag finner skrifvelsen i det uppgifna hänseendet böra rättas.
Felet härrör från ordställningen uti det af RiksStm godkända betänk.; ty då här står: ”att II.
St. ville K. M. i und. föreslå, om icke lili rotehållarne kunde göras nådig framställning, huruvida de skulle vara hugade att ingå contract om bålsmans-beklädnadens öfvertagande af Kronan emot vissa årliga afgifter af rotehållarne_ för hvarje särskild persedel, dock att contracten ställdes pa vissa, ej alltför många år, och upprättades på grund af frivillig öfverenskommelse särskildt sned hvarje rote, och utan att några af dem kunde åläggas att ovillkorligen, och derest han ej finner contractet för sig förmånligt, deruti ingå,” så och, derest fråga endast vore om roten, vore hela sista perioden öfverflödig.
Af denna orsak ansåg Utsk., att någon mening skulle ligga derunder.
Jag hemställer, om icke hela sista perioden kunde ulga och rättelse med orden han oell den på vederbörligt sätt iakttagas nu genast utan behof af återremiss i och derför.
Jag känner visserligen författningarnes innehåll och föreskrift i det hänseende, att, då båtsmännen uppbådas, utredning^persedlarne skola vara i brukbart skick; roen annat är förhällandet då de nied dessa persedlar infinna sig till arbete eller till tjenstgöring på flottan, och annat, då dessa'persedlar öfverlemnns till förvar i Kronans förråd.
Det är naturligt, att de böra vara i brukbart skick.
Då Hr Nordensköld, såsom en bland (lottans befälhafvare, tillkännagifvit det vara deras åliggande att tillse, det de äro i brukbart skick, må mini detta hänseende gjorda atunärkn. få förfalla, ehuru jag icke kan neka, det jag anser rättast vara, att R.
St., vid öfverlemnande tili K.
M. af deras beslut, iakttaga den noggrannhet i sina uttryck, hvarigenom tvister emellan Kronan och de skattskyldige må förekornroas.
Hvad den sista anmärkntn beträffar, så är det klart, att jag icke går in på att nyttja ordet rotehållare, eroedan det måste bero på pluralitetens veto inom roten, om en förändring skall ske och icke på fem sjettedelar eller tio elftedelar af roten alt säga ja samt en sjettedel eller en elftedel att säga nej.
Sådant kan och får icke förhållandet vara inom ett knektehåll, ty der måste de fleste hafva afgöranderätt.
Hvad angår att här omedelbarligen eller utan återremiss företaga de ifrågaställa förändringarna, så har sådant visser ligen flera gånger tillförene skett; men rätt är det icke att så skei', ty uti löparen bör ingen inskrifning eller correctur äga runi.
Den bör vara fullständigt renskrifven, för att i sådant skick -afgå till Stånden och derefter förvaras såsom Dea i3 Januari f. m. verification.
Jag anser derföre ålerremiss af nöden, för vinnande af de nödiga rättelserna.
Äfven jag förenar mig uti den af []r Nordensköld yttrade åsigt, alt frågan derom att kojerna skola vara i bruk bart skick desto mindre varit af gilltig anlcdn. påkallad, som Utsk:s af RiksSCn antagna förslag, att sådana skola åtfölja hvarje uppbådad båtsman, vore utan ändamål, om det icke förutsatte, att de vore brukbara.
Man liar anfört, att ordet rotehållare bör utbytas mot ordet rote.
Jag är af samma öfvertygelse desto hellre, som jag vet att Utsk. velat uttrycka den tanke, som meningen sålunda förändrad innefattar; men jag måste beklaga, alt jag och andre ledamöter i Utsk. icke Icmnat den uppmärksamhet åt uttrycken, hvarigenom man kunnat förekomma den tvetydighet, sorn harleder sig derifrån, att ordet han blifvit nyttjadt i stället för ordet den.
Jag har ingenting emot, att orden koj och täcke, som förekomma uti en föregående punkt, utbytas mot orden koj och sängkläder, ehuru saken kan vara densamma; ty då K.
M. kan förklara, att med sängkläder endast förstås täcke, så ser jag ingen fara uti att nyttja ordet sängkläder.
Det kunde visserligen äfven heta koj och hängmatta; men min anmärkn. härleder sig derifrån, att den skrifvelse, som trenne Stånd antagit, nyttjar orden koj och sängkläder; hvarföre jag anser rättare att bibehålla benämningen koj och sängkläder än koj och täcke.
Då trenne Stånd fattat ett beslut, är det nödigt, att skrifvelsen blir i enlighet dermed.
Jag öfverlemna!’ lill deras afgörande, hvilka äro mera bevandrade i sådana ärenders handläggning, om ändringen kan ske här genast, eller om densamma nödvändigt påkallar återremiss lill Utsk.
Jag skulle tro, att sista punkten kan få blifva oförändrad, blott med utbyte af orden rote- och rotehållare.
Det är med anledn. af Hr Nordenskölds sednare anmärkn. jag anhåller att få yttra mig.
Vid behandlingen af denna fråga i Exped.Utsk., voro flere af oss af den tanken, att hela sednare punkten borde utgå, eller alt åtminstone ordet rotehållare borde förändras till rote; men då yttrade sig Utsk:s ordför., hvilken såsom cavalleri-olficer borde hafva reda derpå, att hvarje rotehållare hade veto, d. v. s. att en hvar kunde säga nej, då det blefve ingenting af med hela saken.
För det fallet var det nödigt att hafva ordet rotehållare i stället för ordet rote; och derföre afstod jag från min mening och lät det passera med ordet rotehållare.
Emedlertid, då Hr Nordenskölds anmärkn. är riktig, och en annan anmärkn. jemväl blifvit gjord mot Utsk:s skrifvelse, skulle jag anse bäst alt skrifvelsen återremitteras. 94 Den 13 Januari f. m. Gr. af Ugglas:
I afseende på den af Gr. von Platen gjorda anmärkn:n, att Utsk. nyttjat ordet sängkläder i stället för ordet täcke, så får jag upplysa, att när skrifvelsen kom till Utsk., så var prol.utdr. ankommet från R. o. Ad., att Ståndet godkänt betänk., blott med den skiljaktighet, att orden täcke och sängkläder voro utbytta.
Utsk. hade sig bekant, att med sängkläder icke kunde förstås annat än täcke, och derifrån härleder sig det anmärkta förhållandet.
Rehbinder omnämnda, af mig såsom cavalleri-officer mcddelta upplysningen, så har jag ingalunda bestämdt förklarat, utan blott sagt att jag trodde förhållandet vara sådant, som jag uppgaf, om hvilken mening jag dessutom icke var ensam.
Beträffande frågan om återremiss af skrifvelsen, så, ifall Frih.
Cederström anser formvidrigt att skrifvelsen ändras här, isynnerhet om sista strofen skall utgå, vill jag icke motsätta mig hans begäran.
Likväl får jag erinra derom, att i händelse vid slutet af riksdagen, då en mängd mål skola expedieras, långa skrifvelser blifva återremitterade ; så skulle så långa uppskof deraf uppkomma, att Exped.Utskts göromål blott derigenom komme alt medtaga flera månaders tid.
I anledn. af Gr. von Flåtens anmärkn. får jag upplysa, att jag skulle kunna vara af samma tanke, sorn' han, ifall Exped.Utsk. hade sagt i belänk. koj och sängkläder, emedan jag anser att täcket hvarken löser eller binder; men rättare är att säga koj och täcke; ty om båtsmännen commenderas ut, kunde de möjligtvis medföra madrasser, som icke passa för kanonjollarna; men så långt mankan fournera båtsmännen med koj och madrasser, är det lämpligast.
Också hafva vi uppköpt ett betydligt parti hår, för att deraf tillverka madrasser.
För min del anser jag återremiss icke behöflig.
Den siste värde talaren har fullkomligen upplyst, att sängkläder och täcke icke äro detsamma, utan skiljaktiga saker, och såsom haia jemväl upplyst, är det redan antagligt vid flottan att förse båtsmännen med madrasser.
Likväl får jag förnya mitt [förra gången afgifna yttrande, att jag skulle anse likgiltigt hvilketdera uttrycket man begagnade, derest icke trenne
Stånd hade godkänt det betänk., uti hvilket det heter sängkläder.
Jag vet, att i R. o.
Ad:s prot.utdr. heter det koj och täcke; men StatsUtsk:s betänk, innehåller koj och sängkläder, och detta betänk. är af trenne Stånd antaget.
Jag vet ej, hvarför icke, vid sådant förhållande, de trenne Ståndens beslut skulle gälla framför det ena Ståndets.
I stället för ordet rote elier rotehållare, vore det kanske lämpligare att nyttja orden rote-intressenter.
Om skrifvelsen skall återgå till Exped.- Utsk., anhåller jag, att denna erinran måtte lagas i öfvervägande.
I min öfvertygelse innefattade orden rotehållare
Den i3 Januari f. m. 95 och roteintressenter detsamma; men andra torde anse det sednare ordet tydligare och bestämdare uttrycka det afsedda begreppet.
En värd ledamot af Exped.Utsk. liar yttrat deti öfvertygelsen, alt den sista sti'ofen kunde utgå.
För min del kan jag icke instämma deruti, emedan den är bifallen af alla Stånden.
Det är således blott i afseende på orden rote och rotehållare, samt orden täcke och sängkläder, som rättelse bör äga rum, på sätt jag redan baft äran uppgifva.
Jag har begärt ordet, blott för att meddela den upplysning, att ordet roteintressenter nyttjas så väl i afseende på båtsmans- som soldat-roteringen, hvarföre jag föreslår, att detsamma såsom mera passande måtte användas.
Gr. af Ugglas: I anledn. af Gr. von Plåtens yttrade förmodan, alt det skulle vara grundlagsvidrigt att borttaga sista punkten, får jag hemställa, om icke, i händelse man vill vara så samvetsgrann i form, då saken är densamma, man af samma skäl är hindrad att utbyta ordet han mot ordet den.
Jag vill denna gång i allo förena mig med Gr. af Ugglas och fortsätter min anhållan om återremiss, på det Utsk. må komma i tillfälle att, i anledn. af de gjorda anmärkntna, åt skrifvelse!! egna nödig handläggning.
Jag anser sista punkten öfverflödig, i samma stund man antager, att det beror på piuraliteten i hvarje rote att antaga eonlracten.
Jag ämnar icke yttra mig öfver de särskildt gjorda anmärkningarna, utan blott öfver den frågan, hvarom åtskillige talare synas vara något tvekande., huruvida det går an att här genast göra de rättelser, hvarom Ståndet kan sig förena.
Sådant går icke an, när en skrifvelse kommit från ett Utsk., utan måste i detta hänseende så tillgå, att anmärkningarna ordagrannt antecknas i prot., hvarefter anteckning skei' på löparen, som sedermera går till de öfriga Stånden.
Ifall de öfriga Stånden gilla anmärkningarna eller gilla skrifvelsen, sfi har Exped.Utsk. sedermera att tillse hvad det får rätta eller icke får rätta.