Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Sparres förslag, ehuru icke så bjert framställd som i Utskottets.
Då jag således opponerar mig emot detta sednare, nödgas jag äfven hos 11. o. Ad. tillkännagifva mina iuvänduingar mot Hr Nordenfelts, samt anhåller, det R. o. Ad. behagade antaga Gr.
— Skulle ett val göras emellan de begge förstnämnda, torne Exp.Utsk:ts, såsom mildare i uttrycken, ega föreIV. H. 35 386 0 e il 26 Mars f. m. träde framför
Hr Nordenfelts, som egentligen är en troget sammanfattad, något förkortad kopia af Ekon.Utsk:ts ursprungliga Betänk.
Men jag har redan tillkännagifvit den åsigt, att här fordras vida större varsamhet och grannlagenhet i valet, af hvart enda ord, än som var af nöden i Bet:det till Ständerna.
Ekon.Utsk:t behöfde blott faktiskt utreda ämnet; det har så gjort, förtjenstfuilt och sakrikt.
Nu, då dess slutliga hemställanden skola klädas i ord, egnade att inför Thronell och inför brödrafolket befrämja målet, anser jag Gr.
Sparres förslag till redaktion bäst förena hofsamhet med värdighet och kraft.
Jag anser det för min del hvarken lämpligt eller tillständigt för mig att ingå i något försvar för det förslag, jag framställt och hvars tillkomst jag redan tagit mig friheten meddela.
Det är verkligen icke af någon slags klåfingrighet som jag författat detsamma; men hvad jag anser mig vara berättigad att säga, är att, då Hr Printzensköld påstår att icke ett ord om unionsflaggan förekommer i Ekon.Utsk:ts Betänk., så är detta ett för tal. oförklarligt misstag.
Erågan om unionsflaggan uptager i nämnde Betänk. pag. 17—22. och således '/6 af hela Betidet, som innehåller 36 sidor.
Om jag icke tröttade R. o. Ad., skulle jag upläsa alltsammans.
Jag tror således att just denna fråga, som är en ibland dem, som otvifvelaktigt träffat
Svenska folket i dess innersta hjerta, icke bör ur skrifvelse!) uteslutas, så mycket mer som jag har grundad anledning att intaga den, då densamma i Utsk:sBetidet uptager V6 ^ess utrymme.
Det är möjligt att mitt förslag har åtskilliga fel, men det synes mig i korta ord något mera betonadt än Utsk:ts förslå"1, hvilket, ehuru det är fyra gånger så långt, förefaller mig i viss mån färglöst.
Grundtanken i mitt förslag är den, att, oaktadt de eftergifter, som Sverige gjort, oaktadt redligheten i dess afsigter samt oaktadt icke något tecken till anspråk på öfverhöghet å Sveriges sida kunnat spåras, har dock obenägenheten från Noriges sida att gå Sveriges önskningar tili mötes fortfarit och varit, som jag anser, den rätta orsaken till den nu gjorda framställningen från 11.
Jag hade icke tillfälle att vara tillstädes dä Frih.
Cederström npträdde emot Exp.Utsk:ts förslag.
Jag har således icke hört hans anmärkningar mer än den sista, deri han förebrått Ulsk:t alt det begagnat ordalag, som enligt hans upfattning icke skulle vara lämpliga.
Jag har under den tid, då jag hade äran med honom sitta i Utsk:t, delat med honom den åsigt, att man skulle, så vidt möjligt är, begagna de ordalag, som finnas i Utskms
Bet iden, då de utan reservation blifvit gillade af 11.
Om Hr Frih.» täcktes hafva den godheten slå upp det Bet:de, som ligger till grund för Utsk:ts förslag, skall han ord för ord återfinna den framställning, som finnes i skrifvelseförslaget.
Detta är den praxis, som vid föregående riksdagar blifvit följd, och jag tror att man handlar klokast och säkrast, om man iakttager kontinuitet, i synnerhet som man icke kan säga att dessa ordalag äro förnär - Den 26 Mars f. m. 387 mande för K. M., fy i sådant fall hade jag säkert varit den förste, som förändrat dem Hvad beträffar Gr.
Sparres anförande, till bevis för motsatsen af livad jag yttrat, eger med hans bevisning det besynnerliga rinn, att den innefattar både sanning och motsatsen deraf.
Jag erkänner ock det med nöje att Utsk:ts Bet:de sysselsätter sig icke en utan flére gånger med frågan om unionsflaggan.
Men hvar förekommer detta?
Jo, i den historiska framställningen.
Der står hela marscheu af de särskilda förhållanden, som egt rum vid Unionens tillkomst; men då man går derifrån till hvad som härflutit nr Utskits egen fatabur, så vet jag icke mer än ett enda ställe, och detta i förbigående, der något yttrande förekommer, som har någon slags tillämpning eller afseende på unionsflaggan.
Hade det varit förhållandet, att Utsk:t sjelft i sitt räsonnemang vidrört denna sak på ett mera framstående siitt, så är det säkert, att jag icke skulle underlåtit att genomdrifva, det nämnde fråga äfven influtit i mitt förslag.
Men just derföre att Ekon.Utskit framställt åtskilliga punkter såsom de vigtigaste att förekomma till pröfning vid revisionen, men deremot icke omnämnt unionsflaggan, så ansåg
Utskits majoritet densamma icke böra nämnas : skrifvelse!!.
Jag anser, att om så icke hade skett, hade det troligen föranledt ganska mycket klander emot Utskits förslag; och vid sådant förhållande ansåg jag mig icke böra fortsätta mitt förut framställda yrkande att låta denna omständighet inflyta i förslaget, så mycket mindre som det är säkert, att. när dessa frågor en gång komma till tals i en Komité, så lara väl de
Svenska ledamöterna icke underlåta att framdraga just hvad Gr.
Sparre velat lägga märke till.
Jag har med mycken uppmärksamhet alhört upläsandet af Gr.
Sparres förslag och erkänner att det i afseende på vältalighetens språk är mvcket öfverlägset Exp.Utskits; men jag har verkligen föreställt mig att vältaligheten alldeles icke bör i så beskaffade frågor, sorn (lenin, sättas i det främsta rummet.
Jag tror deremot att den nakna, klara sanningen, framlagd i klara, värdiga ordalag, är hvad en skrifvelse från Ständerna till K. M. i allmänhet bör innehålla och icke ett språk, som genom grannlåterna mera förvillar sinnet än lernnar det tillfälle att redigt opiat ta hvarom frågan är.
Jag har efter måttet af min ringa, högst inskränkta förmåga sökt gå denna sednare väg, så att den, som icke har så lätt fattningsgåfva, skall vid skrifvelsens genomläsning kunna förstå dess syftning samt inse pä hvad punkt man ställt de båda rikena, i jemförelse till hvarandra.
Men att, pä sätt Gr.
Sparre gjort, i svassande ordalag framställa dessa förhållanden, det vågar jag påstå omöjliggör upfattningen huruvida det är Sveriges eller Boriges skuld att Unionen icke upfvllt sin Itest lim melse.
Det finnes ett gammalt ordspråk, som säger, att det ieke är ens skuld att tvänne träta; men vid förevarande tillfälle tror jag icke att detta ordspråk är tillämpligt.
Dessa äro de skäl, pä hvilka jag grundar mitt omdöme att Exp.Utskits förslag är bättre än de båda här uplästa.
Med anledning af det oegentliga och för Sverige mindre tillfredsställande sätt, hvarpå Unionen represeute - 38* Den 2(5 Mars f. m ras f. n. genom de håda rikenas flaggor, vågar jag anhålla att bland de punkter i den anderd, skrifvelse», hvilka skola opiats såsom blifvande föremål för Komiténs granskning, afven måtte inflyta en så lydande:
Unionens representerande genom en för håda rikena gemensam örlogsfiagg.
Jag anser icke att def för Norrmännen skulle vara särdeles smärtande eller svårt att antaga denna förändring, örn de ville rätt npfatta Unionens fordringar.
De nuvarande färgerna påminna icke om något särdeles kärt för Norige.
Får man tro historien, borde snarare de blå och gula färgerna för Norige vara kära och påminna om den tid, då de förvånade verlden med sina hjeltedater på sjön.
Skulle Norrmännen åter icke i detta iäil vilja erkänna historiens vittnesbörd, återstår ej något annat fin hvad jag sett till och med i Norska tidningar uttalade, nemi. att unionstecknen må borttagas från de båda''rikenas flaggor.
Jag förmodar äfven att, i händelse af vägran å den af mig föreslagna punkten, en i en framtid vaknande nationalkänsla skall veta att begagna det andra alternativet.
Jag vill icke längre uppehålla 11. o. Ad., utan anhåller vördsamt att Hr Gr. o. Landtm, måtte framställa propos. pä bifall till en så lydande punkt, som jag nyss hade aran uplasa.
Jag för min del kan icke annat än förorda bifall till den skrifvelse, som Gr.
Sparre föreslagit, icke derföre att den, såsom Hr Printzensköld påstått, är vältaligare, utan emedan den är mycket bestämdare och går mera rakt på saken.
Jag skall bedja att få för Hrrme upliisa blott en enda fras ur Exp.Utsk:fs förslag, som just innefattar sjelfva hufvudsaken.
Den lyder sålunda: »Och hafva 1{.
St:r, efter de öfverläggningar, som rörule detta vigtiga ärende egt rum, för sin del ansett att, i det upgilna ändamålet, nedanuiimnde ämnen synnerligen förtjena att uptagas, utredas och närmare bestämmas, nemi. sättet för Konunga-, thronlöljare- och förmyndare-vals anställande, interimsregeringens sammansättning och verksamhet, uniotiskonungens dispositionsrätt öfv er arméen och flottan samt försvarsverkets skyndsamma ordnande efter en gemensam plan, grunderna för utgörandet af bidrag till gemensamma kostnader, inrättandet af och formen för en unionel representation för vissa ärendens behandling», rn. fl. Nåväl, jag frågar Eder, Mine Hrr, om det finnes något, som är så nära bestämdt som thronföljare- och Konungaval?
Hvarföre skall man dä begagna uttryck, som antyda att dessa ämnen böra närmare bestämmas?
Borde det icke stå att de böra på ett lämpligare sätt förändras eller ordnas?
Jag vill icke anföra flera exempel, utan blott påpeka att de finnas i stor mängd.
Jag kan icke annat än förena mig med Gr.
Posse i anhållan, att en liten strof måtte intagas angående unionsflaggan.
Det är verkligen genom Noriges grundlag bestämdt att de båda rikena skola hafva en unionsfiagga.
Denna grundlag anses vara en föreningsakt emellan rikena och då bör den väl äfven vara en sanning.
För närvarande hafva vi icke någon särskild flagga, och skola vi Den 28 Mars f. m. 389 hafva det, anser jaer, ; likhet med Gr.
Posse, att den bör vara utan några främmande tillsatser.
För öfrigt vill jag fästa upmärksamheten på att Norska flaggan icke är känd i Europa, och jag tror att det för närvarande finnes klagomål från Noriges sida i Utrikesministerium deröfver, att den Norska flaggan icke erkännes och saluteras.
När en Norrman hissar sin flagga, så hissas till svar Svenska flaggan och gifves Svensk salut derföre, att nan icke känner någon sådan flagga som Noriges.
Jag för min del påyrkar emellertid icke bestämdt införandet af det utaf Gt.
Posse föreslagna tillägg, utan kan möjligen vara nöjd med hvad Gr.
Sparres förslag derom innehåller; men, går det an att få in det, så anser jag det varn ganska lämpligt.
Under de flera Riksdagar jag hade tvekan att med den aktade ledamoten, Hr Printzensköld samarbeta i Exp. Utsk:t, egde jag afven den lyckan, att med honom öfverensstämma i åsigter, och inträffade någon gång motsntsen, kunde sådant (lika litet då som nu) aldrig föranleda till någon bristande vänskap oss emellan.
Jag är öfverlygad, att förhållandet alltid blifver sådant.
Här har blifvit af den värde ledamoten nyss hos oss yttrsdt, att Gr.
Sparres förslag icke skulle vara lika kraftigt i sak, som Utsk:ls. I Gr.
Sparres finnas dock upräknade alla de omständig heter, som synas mig vara af hufvudsaklig vigt.
Uti första inledningen har Grefven tillika framställt de hufvudsaklig» synpunkter, hvarutur ett tillnärmande är å Svensk sida flerfaldigt åsyttadt, och huruledes erfarenheten beklagligen ej ådagalagt tänkesätt å Norige» sida, sådatie vi trott oss ega skäl förvänta, men dem vi framgent vilja påräkna, derest föreningen skall blifva läst och fruktbringande.
Detta språk har sin fulla motsvarighet i hvad Ekon.Utsk:t anfört, och det är således fullt befogadt, att något sådant namnes; men att, på sätt Gr.
Posse yrkat, gå derutöfver och nu, vid pröfning af Exp.Utsk:ts skrifvelseförslag, inblanda frågan om flaggan bland de föremål, om hvilka man begär en revision, är något hittills ovanligt, enär Ekon.Utsk:t icke uptagit denna speciella fråga bland de ämnen, hvarom det till It.
St:r aflälit sin hemställan.
Exp.Utskits Hr Ordförande har med full riktighet anmärkt, att Hetta Utsk. egentligen har till föremål, att, på grundvalen af de andra Utskms bifallna Bet:den, upriitta redaktionsförslag; och derföre har det också icke ansetts formeuligt, att i dessa förslag intaga hvad som icke influtit i det principala Utskits gillade Bet:de.
Detta förfaringssätt måste erkännas vara i detta hänseende det lämpliga.
Beträffande sjelfva saken, så, ehuru jag fullkomligen och af hjertat delar Gr.
Posses och andras kärlek för vår gamla Svenska flagga, så kan jag icke anse rätt att frånkänna våra blöder Norrmännen deras naturliga rättighet att vara sin flagga tillgilne.
Denna flagga har redan varit dem tillerkänd under loppet af 16 år; nationen och dess representation hafva deröfver ej framställt ringaste klander; Regeringens åtgärd i detta mål har ej varit föremal för tadel, hvarken inom publiciteten eller å Konst.Utsk:ts sida; allt bar iakttagit tystnad; kan det då lända till något hugnesamt re - 390 I)en 26 Mars f. m. sultat, att man, jemte de många allvarliga och svårlösta frågor, som här äro väckta, inblandar äfven denna så högst ömtåliga?
Jag tror ej att det är hvarken billigt eller lämpligt.
Jag kan således icke för min del biträda Or.
Posses hemställan; men anser deremot ganska behörigt och rätt, att i ingressen eller reciten namnes, på ett elier annat lämpligt sätt, något cm unionsflaggan, dä derom blifvit taladt i Ekon.IJtskits Bet:de.
Exp.Ut.sk:ts Hr Ordförande har ansett, att den af mig gjorda anmärkningen, att R.
St:r icke borde inför Thronen framträda med sådana ordalag, som Exp.Utsk:t begagnat. icke egde sin giltighet.
Han sade nemligen, till stöd för Utsk:ts hemställan, att dessa ordalag funnes i Ekon.Utsk:ts Bet:de.
Men, Mine Hrr, det är en helt annan sak, att Ekon.Utsk:t framställt ett ärende inför B.
St:r än att dessa sjelfva begagna enahanda uttryck.
Het har fastmera helt och hållet berott på Exp.
Utsk:t, att antaga eller utbyta de ord i Ekon.Utsk:ts Bet:de, hvilka icke innefattas i de indragna raderna eller, med andra ord, det definitiva beslutet.
Afven på elt annat, ställe förekommer det uttryck af Exp.Utsk:t föreslaget: att 1?.
St:r anse de i Bet:det framställda slutsatser ega sin riktighet.
Hetta kan visserligen vara sani,t, men jag anser dock, att man icke bör så uttrycka sig, att derutinnan skulle synas ingå en slags tanke om ofelbarhet.
Men, Mine Hrr, vi hafva ju ett förslag af Gr. Sparre, som, med full komligt framhållande af allt faktiskt och bestämdt, dock utesluter det polemiska.
Hr Printzensköld har sagt, att en framställning i vigtigt ämne från Ständerna till K.
M. bör på samma gang vara allvarligt i sak och hofsamt i form.
Hetta är fullkomligt riktigt; men Gr.
Sparres förslag synes mig upfylla båda dessa fordringar i högre grad än de öfriga förslagen, och just derföre hoppas jag, att R. o. Ad. ville antaga detsamma.
Hr Cederschiöld, Rob. T h.:
Yid afhöratidet af de två förslag till skrilvelser, som i dag blifvit uplästa, har det förefallit mig som om företrädet borde lemnäs åt Gr.
Het är dock möjligt att jag misstagit mig och att jag derom kan blifva öfver tygad, om jag närmare granskar det.
Hå det likväl icke torde vara länspligt att man i en så grannlaga fråga som denna antager ett förslag, som blifvit af enskild Riksdagsman väckt och blott en gång för Ståndet upläst, tror jag att det vöre rättast att till Exp.- Utsk:t återremittera dess förslag samt medsända det bär i dag väckta.
Alen om tiden icke skulle medgifva en sådan åtgärd, får jag anhålla att de af Gr.
Sparre och Hr Nordenfelt väckta förslagen måtte få hvila på bordet, helst som i denna fråga mera grannlagenhet än i någon annan torde böra iakttagas.
Jag instämmer helt och hållet i hufvudsaken med hvad Hr Cederschiöld nu yttrat; men anhåller att såväl Exp.Utsk:ts skrifvelse som de här afgifna förslagen måtte få hvila på bordet.
Ifall någon betänklighet skulle upetå Den 26 Mars f. in. 391 äfven emot den bordläggning, som jag ifrågasatt, ifall nemi. ärendet är af en så brådskande beskaffenhet att några dagars upskof kan medföra olägenheter, anhåller jag dock att Hr Gr. o. Landtm, måtte till e. m. upskjuta öfverläggningen härom, på det man under mellantiden må komma i tillfälle att taga kännedom om förslagens innehåll.
ITr Printzensköld:
Jag tror mig ega någon anledning för moda att det vore af vigt om det ifrågavarande skrifvelse-förslaget kunde af B. o. Ad. definitift behandlas ju förr desto heldre.
Jag anser icke de båda loir framställda motförslagen vara af den öfvervägande vigt, att man ej kunde godkänna Exp.Utskd.s förslag; men om också B. o. Ad. skulle finna företrädet böra lemnäs åt något af de andra förslagen, önskar jag att det måtte ske så fort som möjligt., och jag får för min del förklara att jag vida heldre röstar för antagande af något af dessa förslag, än jag anser att frågans afgörande bör fördröjas.
Orsaken härtill tror jag för hvar och en af Eder, Mina Herrar, vara tydlig och klar.
Jag anhåller blott att få förena mig med Frih.
Tersmeden om bordläggning af såväl Exp.- Utskits skrifvelse som af de båda här afgifna förslagen.
Hr Ca r
I h e i m - G y 11 e n s k ö 1 d , Henrik Adolf Oscar:
Äfven jag har icke annat att yttra än förena mig med Frih. Tersmeden och Hr Mannerskantz; men jag vill tillägga den önskan att Utsk:ts förslag till skrifvelse måtte komma att ställas främst på föredragningslistan till nästa plenum.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, då flere ledamöter begärt Exp.Utsk:ts ifråg:de skrifvelse-förslag ånyo på bordet, komme detsamma att der hvila tillika med de af Hr Nordenfelt och Gr.
Sparre afgifne förslag, hvilka äfvenledes blifvit bordlagde, och hemställde H. Exc., huruvida It. o. Ad., på sätt Hr Carlheim-Gyllensköld föreslagit, behagade besluta, att Exp.Utsk:ts meranämnde skrifvdlse-förslag jemte de förslag, som af ofvanbemälde ledamöter afgifvits, skulle sättas främst på föredragningslistan i nästa plenum.
Sedan B. o. Ad. härtill lemnat bifall, åtskiljdes Ståndet kl. V, 4 e. m.
In fidem, O. Brakel. 3«?
Den 2tf Mari e. ra.
Måndagen den 26 Mars 1860.
Plenum k!. 6 e. m. Justerades Protokollet för (leii 8 #is4l.
Hr Prin t rensköld.
Carl, väckte följande motion:
Ehuru det med full visshet kan antagas, att innevarande Riksmöte ännu fänge kommer att fortfara, torde det likväl icke vara olämpligt att nu fästa upmärksamheten pä behofvet att, likmätigt Riksd.Ordna föreskrift, bestämma dagen, då E. St:r nästa gång skola sammanträda.
Enligt min enskilta åsigt, skulle det öfverensstämma med en rätt tillämpning af ordalagen uti 49 g K. F. och 2 § B. O., att »R.
Stur skola hvart tredje år sammankomma», om beräkningen i detta hänseende skedde från den föregående Riksdagens slut till nästpåföljande Riksdags början, så att tre år alltid komme att emellan hvarje Riksdag förflyta, helst enahanda tillämpning af samma ordalag, hvilka återfinnas uti 1723 års R.
O., under hela den så kallade frihetstiden oafbrutet egt rum.
Men då denna min åsigt, hvilken jag under flera föregående Riksdagar förgäfves sökt göra gällande, säkerligen ej heller nu skulle lyckas att vinna framgång, sedan samtlige RiksStånden alltid ansett sig böra beräkna tiden för Ständernas sammanträden till lagtima Riksdag från den ena Riksdagens början till den dag, då niistpåföljande Riksdag begynner, så får jag, i öfverensstämmelse med den tolkning, man sålunda gjort af ofvauberörde stadgande att R.
Stur skola hvart tredje år sammankomma, härmedelst föreslå, att tiden för nästa lagt irna Riksdags början måtte bestämmas till den 1 3 Oktober 1862.
Anhållandes jag om remiss af denna min motion till Exp.Utskrt samt att densamma måtte med öfriga resp.
RiksStånden kommuniceras.
Föredrogs ånyo Allm. Besv.- och Ekon.Utskds den 14 och 21 dennes bordlagde Betänk.
N:o 42, i anledn. af väckta motioner om uphörande af skyldigheten för resande inom Sverige samt för Norrmän vid resor till Sverige att vara försedde med pass.
Hr von Ehrenheim, Pehr Jakob: Utsk:t har, i afseende på den äfven vid denna Riksdag förekommande Irågan om uphörande af skyldigheten för resaude inom Sverige samt för Norrmän vid resor till Sverige att vara försedde med pass, afgifvit följande fram - Den 26 Mars e. m. 393 ställning, »att K.
St:r måtte i skrifvelse till K. M:t i underdånighet anhålla, att, vid afgörandet af den på K.
M:s Nåd. pröfning beroende frågan om utfärdande af förändrade passförfattningar, måtte tagas i nådigt öfvervägande, dels huruvida icke skyldigheten lör inländske resande, äfvensom för Norrmän, vid resor inom Sverige, att vara försedde med pass må kunna inskränkas, dels ock hvilka lättnader i detta hänseende böra utländske resande beredas».
Som, enligt min upfattning, en inskränkning i ifrågavarande skyldighet icke skulle leda till något resultat, emedan osäkerheten, som är den största olägenheten af nu gällande stadgande!!, i alla läll komme att qvarstå, får jag vördsammeligen föreslå att K. o. Ad. måtte, i likhet med hvad redan inom BorgareSt.-t egt ruin, besluta att det i Utsktts Utlåtande förekommande ordet »inskränkas» måtte utbytas emot ordet »ttphöra», hvarom jag hos llr Gr. och Landtm, anhåller om propos.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt H.
Exc. Hr Gr. o Landtm, yttrat, att i afseende å förevarande Betänk, endast yrkats bifall dertill med den förändring, att ordet »inskränkas» utbyttes emot ordet »uphöra», framställde H. Exc. propos. å bifall till Betänk, med berörde förändring, hvartill svarades ja.
Då, som jag nyss nämnde, Borgare* St:t bifallit Betänk:t med den af R. o. Ad. nyss beslutade förändring, men Preste- och BondeStrn bifallit detsamma olörändradt, anhåller jag att K. o.
Ad. måtte besluta att inbjuda dessa sistnämnde
Stånd att i sitt nyss fattade beslut instämma.
Afven härtill lemuade lt. o. Ad. sitt bifall.
Föredrogs ånyo, företogs punktvis till afgörande samt bifölls Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ts den 14 och 21 dennes bordlagda Betänk.
N:o 43, i anledu. af väckta motioner om ändringar dels i K.
Stadgan den 21 Januari 1855 om mått och vigt, och dels i K.
M:s under samma dag utfärdade Nåd.
Instruktion för Justerare af mått och vigt.
Föredrogs ånyo Sammansatta Bevilln.-, Lag-samt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk-.ts den 17 och 21 dennes bordlagda Betänk.
N:o 4, angående vilkoren för bränvinstillverkning, i sammanhang hvarmed jemväl föredrogs BondeSt:ts prot.-utdrag N:o 245, innefattande inbjudning till de öfriga RiksStånden att förena sig uti BondeStrts vid behandlingen af ifrågv:de Betänk, fattade, så lydande beslut: »Ståndet återremitterar till förnyad behandling Sammansatta Bevilln.-, Lag- samt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ts Betänk.
N:o 4, jemte det dervid fogade förslag till förordning angående vilkoren för bränvinstillverkning, under förklarande, att Ståndet godkänner samma Betänk, och förslag, med de ändringar deruti, som blifva en följd af Jöns Pehrssons från Blekinge Län med flera StåndsLedamöters 394 Den 26 Mars e. m. vid Utsk:ts Betänk, fogade reservation; hvilken St:t såsom sitt beslut antagit».
Exc. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad., i afseende å sättet för frågans föredragning, funne skäligt besluta, att BondeSt:ts inbjudning först skulle företagas till afgörande, samt att sedermera, derest inbjudningen icke antoges, det af Sammansatta Utsk:t afgifne förorduingsförslag skulle paragrafvis komma under pröfning.
Härefter anmälde sig och yttrade Gr. af Ugglas, Carl Ludvig:
För min del kan jag icke tro, att R. o. Ad. bör bifalla den ifrån Hederv.
BondeSt:t ankomne inbjudning, att förena sig i dess beslut att återremittera Betänkö, innan detsamma till pröfning företagits.
Jag får således yrka afslag på den gjorda framställningen, och anhålla att Betänk:t måtte, innan något sådant beslut fattas, underställas R. o. Ad:s pröfning.
Jag instämmer till alla.delar med Gr. af Ugglas och anser, att R. o. Ad. vid detta tillfälle ej kan vidtaga annan åtgärd, än att afslå den ifrån Hederv.
BondeSt:t ankomne inbjudning om Betänk:ts återremitterande.
Jag får således yrka, att detsamma, innan något sådant beslut fattas, må un derställas R. o. Ad:s pröfning, hvarom jag anhåller oin propos. H.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, beträffande BondeSt:ts ifrågav:de inbjudning, något annat yrkande icke blifvit framstälidt än om afslag derå; och tilläde H. Exc., att inbjudningens afseende naturligtvis icke innebure något annat, än att R. o. Ad. förklarade sig icke kunna instämma uti BondeSt:ts beslut att återremittera Betänk:t i dess helhet, och följaktligen icke lade något hinder i vägen för St:ts pröfning af de särskildta §;ne i förordnings förslaget.