Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
— Skulle någon rättelse i hästhållningsskyldigheten, med hänseende till den olika tjenstgöringstiden, vara af nöden, är ingenting lättare än att föreskrifva, det den rusthållare, som det ena året lemnar häst till stammen, lemnar häst det andra året till beväringssoldaterne.
”Slen som redan är yttradt, äro dessa anmärkmr af mindre vigt, och kunna vid tillämpningen lätt undanrödjas, såvida systemet i öfrigt vore antagligt och för fäderneslandet nyttigt.
Men det hvilar på förutsättningen af indelningsverkets uppbäfvande.
En sådan åtgärd vore dock, efter Utskrns tanka, af den våda för fäderneslandet, att all tanka derå bör lemnäs å sido.
Indelningsverket har blifvit klandrat af mången, och uti dess organisation finnas väl brister, i anseende till dess i flere hänseenden intrasslade och omilitäriska former(!); men till sin hufvndgrund innefattar det, efter Ulskins åsigt, det för Sverige mest passande organisationssystem: ty den indelda arméen är nationel och egendomlig för Sverige.
Kärleken till det egna hemmet inger soldaten en ökad kärlek för fosterlandet.
Det enkla, arbetsamma landtmannalif han förer, stärker hans helsa, gör honom ihärdig och duglig till många i fält förefal lande göromål.
Då han af fri böjelse omfattat soldatlifvet och gjort det till sitt lefnadsyrke, går han äfven med mera villighet dess skiftande öden till mötes, än den, som utan inre kallelse, pä grund af en lag, som snart skulle anses tyrannisk, tvingades att, emot sin vilja underkasta sig krigstjensten.
Hans långa tjenstetid inplantar hos honom en krigslydnad och en disciplin, hvilken man förgäfves skulle söka hos en på endast nationalbeväpningens grunder bildad trupp, och denna omständighet, i förening med hans öfriga förhållanden, gör honom dessutom mindre benägen för rymning.
Spridd öfver hela landet, utgör den indelta arméen en stam, synnerligen lämplig för beväringen, och skulle uppfylla detta ändamål ännu mera, derest soldaternas utbildning ifrån början blefve fullständigare och undervisning dem meddelades i alla till soldatyrket hörande delar.
I detta fall finnes väl en brist, men denna brist kan afhjelpas genom en ändamålsenligt ordnad rekrytexercis”.
”En sådan organisation, stark i sig sjelf och genom de ärofulla minnen, den för Svenska hären bevarar, kunna Utsk:n desto - 262 D en 28 Juni f. m. mindre tillstyrka att tillintetgöra, som dess vidare utveckling etter tidens fordringar ulan svårighet låter verkställa sig”(!?).
Utsk:n medgifva indelningsverkets intrasslade och omilitäriska former, men anse det icke dess mindre vara det för Sverige mest passande organisationssystem!
— Den motsägelse, som häri innefattas, torde ej med tystnad böra förbigås.
I förslaget har ingalunda klandrats indelningsverkets hufvudgrund med hänseende till de tidsförhållanden då det inrättades, men deremot har i förslaget detsamma ansetts olämpligt för nutidens behof ; — till en del med anledn. af dess af Utsk:n medgifna, brister.
Att indelta arméen är egendomlig för Sverige, måste väl ej vara ett skäl att bibehälla den, om man icke anser den ändamålsenlig?
Att indelta arméen är nationel medgifves; men en på allmän nationalbeväpning fotad armé är det ej mindre.
Har beväringsynglingen ej ett torp till brukning sig upplåtit, så äger han ofta dels egen gård och grund, dels en familj, som han har lika kär som den indelta soldaten har sin.
Det arbetsamma landtmannalif som massan af beväringsynglingarna föra, görer deni ej mindre härdiga och dugliga till i fält förekommande göromål, än den indelte soldaten.
Ilar den af fri böjelse bland stammen ingångna mannen mindre gjort till sitt lefnadsyrke militärståndet, än den indeldte soldaten?
Jag tror motsatsen, dä ej allenast en säker utväg lill dess befordran är öppnad, utan äfven bättre är sörjdt för dess framtid och ålderdom, än för den sistnämndes.
Disciplinen beror ej allenast på en lång tjenstetid, utan äfven på det sätt, sorn tjenstgöringen verkslälles.
Den föreslagna stammen är icke mindre spridd öfver hela landet än den indelta arméen, men är vida mera i tillfälle fullgöra sitt monitörskap för beväringen än den sednare, i följd af den högre soldatbildning, som blifver densamma bibringad.
Skulle indelta arméen i det sednare afseendet blifva jemngod med den föreslagna stammen, så erfordras: l:o Ett förändradt rekryteringssätt, d. v. s. att antagningen ej skedde som nu, nära nog för lifstiden, utan endast för ett mindre antal år hvarje gäng: efter hvilkas förlopp befälet skulle ega rättighet att förnya eller upphäfva kontraktet; 2:0
En vida längre årlig öfningstid.
Ingendera delen kan förenas med indelta soldatens närvande aflöningssätt.
Tror någon för öfrigt att rust- och rotehållare skulle gå in på det förra, när deras utgifter derigenom betydligen blefvo förökade genom en ofta förnyad lega?
— Huru skulle väl den indelta soldatens ekonomiska ställning blifva genom det sednare, som förhindrade honom lägga nödig hand vid det jordbruk och arbete, af hvilken han påräknar sin näring?
Svenska indelta arméen bevarar ärofulla minnen jäfvas af ingen, men ega ej äfven Gardesregementerne, Artilleriet och Kronprinsens husarregemente, för alt hålla sig lill nuvarande korpser, Den 28 Juni f. m. 263 lika ärofulla minnen?
— Dessa förhållanden få dock icke, enligt mitt förmenande, sökas uti rekryterings- och aflöningssätten, utan deruti: att båda truppslagen äro Svenskar, varit lifvade af en god anda och väl anförda.
Hvilket regemente, för att hålla sig till kavalleriet, åtnjuter väl rättvisare anseendet att vara det första inom vapnet, sä väl hvad manöverfärdighet sorn den enskilde militärbildningen angar, än kronprinsens husarer?
Detta regemente är doek icke indeldt, ulan i det närmaste organiseradt som arméen enligt förslaget.
Oaktadt Utsk:n lemnat oanmärkt, hvad jag yttrar om indelta arméens dyrhet framför alla andra truppslag, bör jag, då exemplet ligger för handen, ej underlåta att derom yttra några ord.
Vi hafva nu ett större truppantal sammandragne; hvad företer sig väl härvid med hänseende till kostnaden? jo! att indelta soldaten kostar statsverket presist lika mycket som den värfvade, och det oaktadt, fortgår rust- och rotehållarnes utgifter för densamma oförminskade; denna summa är likväl ej något lappri, då den för hela indelta arméen uppgår till cirka 2,000,000, r:dr ärligen.
Hvad är likväl vinsten med denna så dyra aimée? jo! att vid hvarje förminskning i dess leder, något som i betydlig mån kan äga rum, då det verkligen kommer att gälla; — då vi, i stället för att gä med, komma att gå emot grannen i öster, — så är det ingen annan än den nu cöfvade beväringsynglingen som får intaga platsen, och bördan i fördubblad män således falla på nationen, synnerligast på den jordbrukande klassen, hvilken till en stor del ej är i tillfälle, att genom legning befria sig från beväringspligtens fullgörande.
Betryggar likväl alla de med landtförsvarets närvar, organisation förenade uppoffringar försvaret af egen strand, egen sjelfständighet?
”Då, i anseende till hvad sålunda blifvit yttradt, Utsk:n icke kunna dela motionärens åsigter om fördelarne af Hr Stjernsvärds ifrågavar:de förslag, följer äfven deraf, att Utsk:n icke kunna tillstyrka den af Hr Ekholm väckta motion, att en kommité måtte nedsättas för att samma förslag granska; hvadan Utsk:n tillstyrka alt motionen i denna del må förfalla”.
Skulle efter hvad i föreg:de blifvit yttradt, emot förmodan några anmärkmr, ovederlagda qvarstå af dem, Utsk:n mot förslaget anfört, torde de likväl icke vara af den betydenhet, att de bordt hindra bifall till den gjorda motionen, att underdånig begäran måtte göras om nedsättning af en kommité till granskning af förslaget.
”Motionären har jemväl föreslagit en kommitées nedsättande för att utarbeta, och till Rikets näst sammanträdande
Ständer afgifva ett fullständigt utlåt, om försvarsverkets lämpligaste ordnande; men då K.
M. vid början af innevar:de riksdag till R.
St. öfverlemna! en plan (ill försvarsverkets ordnande, och R.
St. äfven i vissa delar förklarat sig gilla K.
M:s åsigter i afseende härå, samt i andra delar uttalat sin önskan, alt vid hvad hittills är gällande må förblifva; så anse sig Utsk:n icke för närvande böra tillstyrka några ytterligare åtgärder för det af motionären åsyftade ändamål, utan 264 Den 28 Juni f. ni. få, med afseende jemväl derå, att K.
M. derest förbättringar uti arméens organisation skulle anses vara af behofvet påkallade, bäst är i tillfälle att låta vidtaga de åtgärder, som för ändamålet kunna vara erforderlige, vördsamt tillstyrka”, ”att Hr Ekholms motion äfven i denna del ej må föranleda till någon R.
St:s åtgärd ?
M:s under riksdagen afgifna nåd. propos., ang:de förändring i tiden för beväringens exersis, icke kan anses innehålla den fullständiga plan till försvarsverkets ordnande som motionären afser, så har af denna omständighet skäl till afslag af Hr Ekholms motion ingalunda bordt af Utsk:n hemtas.
Att de vederläggningar jag i förbigående afgifvit likväl ej, med hänseende till den opinion, som nu inom R. o. Ad. är rådande, föranledt återremiss, derom är jag nära nog förvissad, och det hade troligen ej återstått mig annat än hvad jag nu fullgör, nemi. att reservera mig mot Ståndets bifall till Stats- o. Ekon.Utsksns betänk.
N:o 23, och att till så väl Ståndet, som Stats- o.
Ekon.Utsk:n testamentera berörde betänk., såsom gradmätare af den sakkunskap och oväld, hvarmed mitt förslag till förändrad organisation aflandtförsvaret blifvit behandladt.
Förslaget är för närvar:de undertryckt, men det är derföre ej dödt, det endast hvilar, för att åter framträda, om ej förr, den dag, då, under ett förändradt representionssätt, landets verkliga behof samt Konungs och folks sanna fördelar på ett annat sätt skola göra sig gällande än vid våra nuvar:de riksdagar.
Ehuru det torde kanske med skäl anses, såsom föga grannlaga, att i en tid då R. o. Ad. är sysselsatt med så vigtiga angelägenheter och då hvarje ögonblick är af vigt, upptaga så läng tid, som den siste värde talaren gjort med ett så långt anförande öfver detta ämne, som redan af R. o. Ad. blifvit afgjordt; så torde det likväl icke förefalla underligt att den värde motionären har sökt så mycket som i hans förmåga stätt, och lill den kraft och verkan det kan hafva, försvara sin motion; och vederlägga de anmärkmr som emot densamma af de sammansatta Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskm äro gjorde.
Jag beklagar blott att de icke blifvit afgifne vid det tillfälle då frågan här var före och då det hade varit tid att besvara dem.
Nu skulle det upptaga R. o. Ad:s tid på ett föga grannlaga sätt.
Hvad den ifrågavar:de motionen i öfrigt beträffar, så forde någon hvar medgifva, att den har haft ett ganska besynnerligt öde.
Den framträdde under ganska stora anspråk, utskriken af åtskilliga motionärer, välbevågne tidningar, såsom den förnämsta motion, som hade blifvit väckt under riksdagens lopp.
Men underkastad närmare skärskådning af personer, som vore mera bekanta med ämnet, befanns den vara grundad dels på oriktigheter och dels på osäkra kalkyler, hvilka befunnos vida öfverstiga de summor, hvartill de i förslaget blifvit upptagne.
Dessutom visade sig att den föreslagna förändringen skulle för nationen medföra en så serdeles stor uppoffring i ekonomiskt afseende och derjemte, så serdeles många andra Den 28 Juni f. m. 265 olägenheter, att dä fråga inom Utsk:n förekom, ingen enda person fann lämpligt att emot Utsk.-ns beslut sig reservera och det oaktadt Utsk:ns ledamöter ganska väl hade sig bekant att den värde motionären hade öfver 14 dagars tid haft en afskrift af Utskrns betänk, och alt åtskillige af Utskrns ledamöter hade blifvit försedde med upplysningar i ämnet dels mundlligen, dels skriftligen.
Då det oaktadt de sammansatta Utskrns betänk, icke blifvit beledsagad af någon enda reservation; då här inom R. o.
Ad., der så många personer af yrket finnas och der man är så intresserad för dylika förbättringar, ingen röst höjde sig då målet här slutligen afgjordes, till försvar för betänk., så torde dessa omständigheter mer än något annat bevisa af hvad värde, de emot betänk, här nu gjorde anmärkme kunna vara.
Jag vill icke ytterligare upptaga tiden, utan anhåller endast, att delta mitt yttrande mätte få intagas i protocollet.
Ilr Stjernsvärd:
Med anledn. af hvad den siste värde talaren anfört, får jag gifva tillkänna att om jag skulle besvara de anmärkmr han gjort, så skulle jag få återuppläsa hvad jag nyss anfört och det tror jag icke skulle vara serdeles angenämt för Ståndets ledamöter, och dä för öfrigt i sjelfva saken med mitt svaromål ingenting kan uträttas, så anser jag öfverflödigt att dermed upptaga tiden.
Jag har dessutom sagt, att jag för min del anser förslaget icke vara dödt.
Få se hvilken af oss två, antingen den siste värde talaren eller jag kommer att hafva rätt.
Föredrogs ånyo Exp.Utsk:s d. 21 och 22 dennes på bordet lagda mern.
N:o 10, i anledn. af äterremiss ä skrifvelse-förslaget N:o 103.
Palmstjerna, Carl Otto: Ehuruväl de 3 RiksStm, i öfverensstämmelse med sina beslut, godkänt Fxped.Utsk:s förslag, till underd. skrifv. i förevande fall, så torde R. o. Ad. likväl icke kunna godkänna det, enär det strider emot det beslut, R. o. Ad. fattat i en fråga, som är af privilegii natur för R. o. Ad.
Vore nu fråga om att fatta beslut i sjelfva saken, så skulle jag visserli gen icke hafva något serdeles emot förslaget, enär frågan är af föga vigt, och medgifvandet af detta privilegii borttagande icke kan betydligt inverka på R. o. Ad. i det hela, men då R. o. Ad. förut fattat sitt beslut, och ett begifvande dertill, att de öfriga Stånden skulle kunna, emot R. o. Ad:s beslut, bestämma en ändring i R. o. Ad:s privilegier icke kan ske, så anser jag att R. o. Ad. icke kan godkänna den skrifvelse, som skulle föranleda till ett sådant resultat.
Jag tager mig derföre friheten föreslå, att R. o. Ad. måtte förklara, att då R. o. Ad. afslagit Allm. Besv.- o.
Ekon.Utsk:s tillstyrkande i utlåt.
N:o 60, att äfven säteri- rå- och rörs-, samt insockne-frälsehemman skulle åligga fjerdingsmansbestyret och R. o. Ad. anser R.
St. icke, utan R. o. Ad:s begifvande, ega att dermed betunga R. o. Ad:s hemman af nyssnämnde natur, kan R. o. Ad. ej godkänna Exp.Utsk:s förslag till und. skrifvelse.
Jag har icke varit tillstädes då 266
Den 28 Juni f. m. R. o.
Ad. fattade det beslut, som ligger till grund för hvad den siste värde talaren yrkat i afseende på expedition af Ståndets beslut, rör:de säteri-, rå- och rörs- samt utsockne-frälsehemmans deltagande i fjerdingsmansbestyret.
Hade jag varit närvande så hade jag sökt bevisa, att det icke är R. o. Ad;s privilegier i 8 §, som här äro för nära trädda, ty efter de concessioner, som gjordes år 1809, är rättigheten att ega säterier i hvarje mans hand, och det är således icke ett Stånds- utan ett jord-privilegium, som här är i fråga, och om 3 Stånd vilja förändra ett jord-privilegium, så kunna de göra det.
Enligt 9 § af riksdags beslutet d. 2 Maj 1810 är det hvarje Svensk mans rätt att besitta all slags jord i Sverige, så väl i städerne, som på landet med thy åtföljande rättigheter.
Det är således icke personernes utan jordens rättigheter, som äro i fråga, och då 3 'Stånd ega fullkomligt laglig rätt att besluta, att säterier i Sverige skola deltaga i fjerdingsmansbestyret, utan afseende på, om det är en adelsman eller någon annan, som eger jorden, så anser jag, för min del, att R. o. Ad. icke kan instämma i ett sådant beslut, som Frih.
Palmstjerna föreslagit utan tillstyrker att R. o. Ad. vill låta vid Exp.Utsk:s memorial bero.
Jag bestrider på intet sätt, att riksdagsbeslutet af 1809 innehåller de ord, Frih.
Cederström nyss nämnt, men deraf följer icke den conelussion, hvartill Frih.
Cederström kommit.
När säteri- rå- och rörs- samt insockne-frälsehemman komma i andra händer än R. o. Ad:s, så beror det på dess egare, att medgifva sin jords betungande med hvad besvär eller hvad pålagor som helst, och den §, jag åberopat, angår alldeles icke den frågan utan den angår endast R. o. Ad. tillhörige säteri- rå- och rörs- samt insockne-frälsehemman och genom 1809 års beslut är alldeles icke pä något sätt ändrad den § i 1723 års adliga privilegier, som i detta afseende finnes och sorn således, i min tanka, ännu är gällande.
För att förändra en § i privilegierne fordras ett formligt beslut.
Ett sådant beslut har icke någonsin tillkommit, och det är på denna grund, och då R. o. Ad. redan fattat sitt beslut i denna fråga, som jag anser att följderna af detta beslut måste göra sig gällande.
Det är mer än beklagligt, att R. o. Ad. år 1848 vill försöka att återgå ifrån hvad R. o. Ad. beslutade år 1809, i afseende pä concessioner i privilegierne.
Dessa concessioner, mine Hrr, skedde icke utan vilkor. R. o. Ad. föreläde de öfriga Stånden de vilkor hvarunder de ville göra consessionerne och derigenom fick Ståndet rättigheter, som privilegierne icke gåfvo, och de andra Stånden fingo rättigheter, som icke heller de hade.
Det ömsesidiga, som i premissen af dessa concessioner är gifvet, är att icke de personliga rättigheterne inför lagen skulle blifva olika för olika personer inom riket.
Det står qvar sedan det en gång af R. o. Ad. blifvit gjordt, och lärer icke kunna häfvas genom några försök att återgå till hvad som fordom varit.
På samma sätt kunde man också vilja återgå der - Den 28 Juni f. m. 267 lill att ofrälse man icke får besitta frälse jord, men det låter sig icke göra.
Skall vi nu föreställa oss att t. ex. ett säteri, som innehafves af en frälse man, blifver till jrten inlöst af en ofrälse man, ,l:ten, om Frill.
Palmstjernas motion antages, draga fjerdingsmans-bestyret, den andra deremot icke.
Blefve detta likhet i medborgerliga rättigheter och skyldigheter?
Månne då ofrälse man, som förvärfvat säteri-, rå- och rörs- eller insockne-frälsehemman kunde sägas hafva samma rätt, som en adelsman, egare till dylikt hemman?
Det är icke tänkbart och i verkställigheten icke möjligt.
Jag ber R. o. Ad. fästa uppmärksamheten derpå, alt det är en ganska viktig fråga, att icke rubba en handling, hvarmed R. o. Ad. har nedlagt en stor förtjenst emot fäderneslandet, då den gjordes, och vi skulle icke strafflöst söka alt återgå derifrån.
Jag förnyar min begäran, att R. o. Ad. ville låta bero vid Exp.Utsk:s förslag till underd. skrifvelse.
Cederström har, såsom mig synes, icke gifvit akt pä riktigheten af Frih.
Palmstjernas anmärkn.
Palmstjerna gör icke någon invändning, att en hvar af de öfriga Stms medlemmar som det behagar, må kunna låta högre beskatta sina hemman.
Palmstjerna har endast velat förbehålla R. o. Ad. sin, i privilegierne grundade rätt att bibehålla säteri-friheten å sina hemman.
Denna rätt har allt hittills varit erkänd, och kan icke frånkännas Ståndet genom serskild förklaring af en eller annan ledamot, det må vara Frih.
Cederström, eller hvilken annan som helst.
Jag tillstyrker således att R. o. Ad. mätte instämma i det förslag som Frih.
Palmstjerna gjort.
Mig förekommer otvetydigt att Frih.
Cederström i denna fråga har fullkomligen rätt.
Om det skulle sig sä förhålla, som Hr von Hartmansdorff nu sednast anfört, nemi. att, hvad beträffar den frälse-jord, som innehafves af öfrige medlemmar utom R. o. Ad. så skulle denna frälse-jord vara underkastad att deltaga i utöfningen af fjerdingsmansbestyret, hvilket åliggande deremot icke skulle åtfölja den frälsejord som af R. o. Ad. innehafves, emedan den, pä grund af de adliga privilegierne icke skulle kunna underkastas en sådan börda.
Om så skulle förhålla sig, så skulle deraf uppstå den orimliga följd, som nyss antyddes af Frih.
Cederström, att ett hemman, deladt emellan 2:ne egare, fick helt olika onera.
Derigenom skulle också visserligen stadgas en fördel för ett Stånd, hvilken fördel redan detta Stånd afsagt sig.
Jag kan således icke ur någon synpunkt anse alt detta vore rättvist.
Hvad äter angår det rätta och kloka i saken, så torde det ligga klart för hvar och en af R. o. Ad:s ledamöter, att det icke är rätt att protestera i en sak, der man icke kan få rätt i längden.
Jag tillstyrker bifall till Exped.Utsk:s förslag till underd. skrifvelse utan det af Frih.
Palmstjerna föreslagna förbehåll.
Denna fråga om fjerdingsmansbestyret har jag förut nämnt vara egentligen af ringa vigt, men om Frih. Cederströms och Frih.
Raabs grundsatser, jemförde med adliga pri - 568 Den 28 Ju n i f. m. vilegierne af 1723, 8 § skulle conseqvent genomföras, så skulle det på 3 Stånds beslut bero att betunga R. o. Ad:s säteri- råoch rörs-hemman med rustning och rotering, med kronotionde, med hemmantals- och jordeboksränta, skjutsning, o. s. v. när som heldst.
Detta är conseqventa följden af de grundsatser, som Frih:ne Cederström och Raab nu yttrat.
Jag hemställer nu likväl om R. o. Ad. kan anse sådant förenligt med de privilegier, som för R. o. Ad. nu finnas.
Om R. o. Ad. finner att jag har rätt i mitt påstående, att dylika, af mig nu sednast uppräknade pålagor icke kunna åläggas säterier och öfriga hemman, utan R. o. Ad:s begifvande, så kan det icke nekas att icke jag äfvenledes har rätt deruti, att icke heller fjerdiugsmansbestyret kan åläggas utan R. o. Ad:s begifvande.
För öfrigt vill jag icke kosta ett ord mera härpå.
Den siste värde talaren torde vara god, såsom Landshöfding, att upplvsa mig, huruvida en R. o. Ad:s ledamot , innehafvare af krono-skattehemman undgår att deltaga i fjerdingsmansbestyret.
I händelse han, för det krono-skatte-hemman, som han är ägare af, måste vara fjerdingsman i sin tur, så lärer det väl icke lida tvifvel, att han äfven får vidkännas detta åliggande för säteri-hemman om säterier blifva med detta onus belagde.
Såsom Landshöfding står jag icke till svars pä detta rum.
Jag är här blott en af Svenska folkets representanter och icke Landshöfding, och lemnar följaktligen Frih.
Cederströms fråga obesvarad.
Man har sagt, det vara allt för orimligt, att en del af ett hemman skulle vidkännas fjerdingsmansbestyret, men den öfriga delen slippa det.
Sådant är icke mera orimligt, än att den ena hemmansdelen, är af krono, den andra af frälse natur o. s. v. Det beror allt pä de förhållanden som förut ägt rum i hänseende till hemman.
Jag hemställer för öfrigt till R. o. Ad., som synes mig icke kunna annat än instämma uti Frih.
Palmstjernas framställning, huruledes det skulle kunna sammanhänga med hvartannat, om
Ståndet vid afgörandet först afsloge frågan och förklarade henne vara stridande mot sin rätt, och sedan när målet kommer frän Exped.Utsk. förklarade expeditionen vara riktig, emedan hon öfverensstämde med det beslut, som de tre öfriga Stånden fattat, öfver ett ärende, der alla 4 Ståndens samtycke erfordras.
Hr von Hartmansdorff har hemställt huruvida det kunde sammanstämma med Ståndets beslut att nu bifalla Exped.- Utsk:s förslag.
Detta sammanstämmer på samma sätt som i alla öfriga frågor, der tre Stånds beslut är afgörande.
Om också Ståndet här har afslagit frågan, då den förra gången förevar, så hindrar det alldeles icke
Ståndet att godkänna en skrifvelse, som är af tre Stånd besluten, och det är denna åtgärd, som vi veta, här vara i fråga, och helt enkelt ur denna synpunkt sedt, är det, som jag tagit mig friheten tillstyrka bifall till förslaget.
Utan att vidare inlåta mig i Den 28 Juni f. m. 269 ämnet; hvilket, efter mitt förmenande är, af Frih:ne Cederström och Raab fullständigt utveckladt, anhåller jag endast alt fa förena mig med dem i godkännande af Exped.Utsk:s förslag till underdånig skrifvelse.
Raabs sista framställning, anhåller jag att
Ståndet ville fästa sin uppmärksamhet dervid, att det så till vida förhåller sig med denna fråga lika, som med grundlagsfrågor, att de fordra fyra Stånds sammanstämmande beslut.
Jemförelsen med sådana ärenden, der 3 Stånd ega beslutande rätt, är sålunda vid detta tillfälle ovigtig.
I händelse frågan vore af beskaffenhet, att fordra alla 4 RiksShns sammanstämmande beslut och Konungens sanction, så skulle visserligen Frih.
Palmstjerna hafva rätt i, att R. o.
Ad. kunde hindra ett beslut, som de öfriga Stånden fattat: men då detta icke är en grundlagsfråga, som i förstärkt Const.Utsk. kunde blifva afgjord, att hvila till framdeles beslut, eller, der slutligt afgörande vore i fråga, det ena Ståndets röst gör, att hela frågan faller emot de 3 andra Ståndens beslut, så kan jag icke instämma med de värde talarne.
Det passar sig så besynnerligt, att här är ett misstag begånget af R. o. Ad. R. o.
Ad. har velat göra till personligt privilegium hvad som är ett jordprivilegium.