Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Gottland, ibland d® orter, der ved får införas, men icke utföras mot mindre än 50 procents tulb Gottland har öfverflödiga skogsproducter, beböfver således icke införa ved , utan kunde till och med få utföra den j och om det är för att gynna Skåne , att dess vedförråd skall bibehållas och icke öfverföra» till Dannemark, så, bör ej för en sådan local-omständighet, den ena orten gynnas på den andras bekostnad.
Den. enskilta medborgaren i Skåne och i Norrbotten bör äga samma frihet, att utföra sina produkter , att disponera öfver sin egendom , ytan afseende på bostäderne-
Då det från alla öfrige provinser ej är högre än.
10 procents utförseltull , så är skillnaders 40 procent* I afseende på Viner, bar Utskottet föreslagit 40 procents, införseltull, på. de dyrbaraste, 50 procent på de miadre dyrbara och 60 procent på det minst dyrbara.
Det synes således som Utskottet ville befordra , att de mä6t. dyrbar# 4ö4 Ben i4 Augusti J. m. vinerne må brukas , eller ock , att de andra genom tullförsnillning skola inkomma , hvilket skulle blifva följden.
Bland ospecificerade metaller, är Zinken, och de äro belagde medi 50 procents införseltull.
Jag frågar , otn icke Zinken bör skäligen göra ett undantag bland dem , för hvilka skall betalas 5o procent, emedan den är och kan blifva af mycken nytta för flotiornes förhydning.
Det är dessa anmärkningar jag velat framställa* Visserligen kunna mångfaldigt flere göras, men, i anledning häraf, kan man tillräckeligt bedöma , om det icke är nödvändigt att någon utväg förefinnes hvarigenom denna taxa kara komma att i ett sammanhang öfverses och jemnföras med den gamla, hvarvid, om någrs afgifter i den gamla taxan skulle vara för höga, man börnedsätta dem i den nya.
Jag skulle tro, attona Bevillningsutskottet ellernågot annat Utskott dermed får befattning, det i tariffen icke bör uppsätta så mångå artiklar till 100 procents införseltull; ty derigenom orsakas endast tullförsnillning, mindre inkomst för Staten 2 och en mindre ändamålsenlig Författning.
Anmälfes och emottogs Hans Exeellence HofCancelleren Herr Grefve Gustaf af Wetterstedt, hvilken, å Kongl. Maj:ts Höga vägnar, aflemnade dels jtne Kongl. Majrts den 31 sist— ledne Julii och den 5 dennes aflåtne Nådiga proposition till Riksens Ständer : i:ö Angående inrättande af ett allmänt arbets- och correctionshus här i Staden, ssrat ®m 14 Augusti f. m, 455 anslag af löner och arfvoden för FångPredikanter och Vaktbetjente. 2:0 Angående vidtagande af en ytterligare anstallt till förekommande af Fångars flykt; 3:0
Om upphörande af Konungens tvenne röster i Högsta Domstolen ; dels ock Kongl. Maj:ts den 13 dennes aflåtne Nådiga skrifvelse till Riksens Ständer , angående utomordentligt anslag till uppköp af spannemål,’ för att, i händelse af allmännare missväxt, förekomma brist och hungersnöd.
Herr Grefven och Landt-Mar skalken anmodade Hans Excellence Herr HofCancelern att till Kongl. Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad , jemte försäkran , att Kongl. Maj ts Högstberörde Nådiga propositioner och skrifvelse skulle med första var-; da till handläggning företagne.
Sedan Hans Execellence Herr Grefven och HofCancelleren blifvit på vanligt vis utbeledsaj gad , hemställde Herr Grefven och Landt-Mar*kalken, om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att hvar och en af de i Bevillningsutskottets Utlåtande upptagna sex serskildta punkter finge serskildt för sig företagas och afgöras.
Den i4 Augusti J. m, Uti första punkten hade Ufsko.Uet hera,-; stillt: ”Att en allmin frihet må förunnas
,r att ”emot en afpassad tull, i Riket införa alla utländsk* varor , beroende undantag häruti på ”Kongl.
Majus Nådiga pröfning ; att följ”akteligen illa sådane varor, hvarmed handel, ”kan i Sverige drifvas må uti den Tullbevill”ningsTariff , sorn af Riksens Ständer nu fast”ställes, intagas, simt lämplig
Tull derå föreslås : och att Riksens Ständer hos Kongl. ,’M*j:t i underdånighet anhålla , att i den händelse , Kongl.
Maj:t skulle vid utfärdandet af ”TullBevillningsTariffen , finna i Nåder för ”godt, att göra några undantag från den alllmänna införsel-friheten, Kongl. Maj.t då täc”keg genom en särskild
Nådig författning , lå ”ta dessa undantag allmänt kunnige göras , "och äfven vidtaga samma utväg , hvarje gäng ”behofvet sådrnt kräfver.” Herr Tham, Wollrath:
Det är i anledning af Herr Lefréns för en stund sedan gjorde anförande, jag anhåller att få yttra mig.
Hatt har framställt, att Bevillningsutskottet eller Riksens Ständer , i fall denna punkt antages,5 och frihetsprincipen således blefve godkänd., skulle kringskära Konungens magt, då han vöre nödsakad att antingen icke förbjuda införsel eller blifva utan inkomst, hvilken Herr Lefrén tror vara beräknad.
Så har jag fattat yttrandet, och om så är tår jag förklara, att Herr Lefrén ej känner grunderne för Författningen.
Den 14 Augusli f, m. A 57 IJdll en början får jag gifva tillkänna, att Statsutskottet uppgifvit till huru stor del af Statsjnkomsterne de beräknat tullen.
Således är det; ej någon olycka om större tullinkomst kunde erhållas, emedan StatsUtskp.ttet i förhand bestämt, huru den skall användas.
Bevillni.ngs* JJtskottet lärer i alla fall icke vilja beräkna den högre, än hittills.
Detta hade jag äran förra gången tillkännagifva, och jag har ej blifvit motsagd af Bevillningsutskottets ledamöter.
Bevillningsutskottet har ansett sig icke böra påräkna någon högre inkomst förr, än erfarenheten upplyst, till hvad belopp den kan pppgå.
Således torde Ridderskapet och Adela finna, att alla de skäl, sorn Herr Lefrén hämtat deraf, att Kongl. Maj:t skulle sakna inkomst, om han förböd införsel af vissa varor, äro aldeles oriktiga, och icke enliga med santia förhållandet.
Bevillningsutskottet har endast utgått från den synpunkt, att det vöre nyttigt för det allmänna, att såsom principe bestämma frihet i handeln-,. men har tydeligen utmärkt, att Kongl Maj:ts magt att förbjuda skulle vara oinskränkt.
Detta har Utskottet ytterligare erkänt , då det hemställt att Riksens Ständer uti underdånig skrifvelse till Kongl. Msjlt, måtte anhålla att hvad
Han anser nyttigt att förbjuda , måtte uti serskildt Författning och kungörelse upptagas, samt att, om emellan Riksdagarne, något ytterligare förbud; skulle anses af nöden, Idan väl ville låta promulgera det.
Jag* frågar, om det är möjligt, att lemna någon större latitud- Deruti finnes ej något band, likasom jag icke kan lin - 435 Ten 14 Augusti f, m. jia af denna princip, någon fara f6r Konunga-' magten, enär Konungen äger rätt, att efter sin kunskap om landet, göra de inskränkningar so*n finnas oundgänglige, och då tror jag att Fabriker m. m. kunna äga hopp att vara 6a mycket skyddade, som de kunna begära, ty de böra ej ensamt vara berättigade, att njuta privilegier på andra medborgares bekostnad.
Herr Mannerhjerta, Ulric Emannel, anförde skri ft el igen:
Herr Grefven och Landt-Marskalken til 1— kännagaf, att Plenum komme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas.
Herr von Hohenhausen, Michael’, Den ifrågavarande första punkten innehåller tillåtelse, att, emot en afpassad tull, i riket införa alla utländska varor, beroende undantag häruti på Kongl. Majus Nådiga pröfning.
Första delen af denna framställning är ett indirect önskningsmål, att alla varor må införas.
Den andra delen blott ett utdrag af hvad Grundlasen i denna del tillerkänner Kongl. Majtt.
Jag föreslår följande förändring af den sednare delen: * När Kongl. Maj.t, för Rikets val, finnér ert fådan import icke /ladligGenom den förra meningen hafva Riksens Ständer bestämdt uttryckt den öfvertygelse, att införsel af alla varor u* tan undantag , icke vore skadelig.
Det är emot denna princip, jag vill anföra några ord, ej Ben 14 Augusti /, m, för att uppväcka en ordstrid, emedan det är sjelfva principen sorn jag vill hafva ändrad , samt klar och bestämd framställd.
Den öfvervägande nyttan emellan tvenne länder af deras ömsesidiga handel mates ej endast af psnningevinsten, som tillflyter det ena landet, då dess varuexport öfverstiger det andras i värde.
Om någon skillnad för det ena landet uppkommer mellan exporten och importen, blifver det underbalance, och i motsatt förhållande ölverbalance, mea en sådan jämnas åter snart.
Hvad som egenteligen bestämmer fördelen af ett lands import är bejkoffenheten af de producter man tiHbyter sig, eller nyttan af de artiklar man inför*
Det land sorn tillby ter sig sådane varor, hvilka kunna förädlas, genom hvilkas consumtion återproduetion uppstår, det är, genom hvilkas förbrukning andra värden uppkomma, det landet gör en fördelaktig han_ del, men det åter, som tillbyter sig sådane varor, hvilka ej kunna förädlas, och vid hvilkas consumerande intet nytt värde kan uppkomma till capitalens förökande, det har gjort en ofördelaktig handel: då det visserligen deraf ej har någon annan nytta, ån de njutningar som deraf tillskapas, men de höra ej till den oeconomiska beräkningen.
För att tydligare utveckla detta, vill jag framställa ett exempel.
Om man skulle föreställa sig ett land, som aflat trädvaror, jern, säd med flere rå produeter, och deremot tillbytte sig färdiggjorda fyrverkeri-effecter, (jag framställer ett starkt drag, för att desto klarare teckna saken,; sä kunde ju ej dessa sednare effectcr till något 460 Den 14 Augusti J, m. nyttigt ändamål användas, eller genom vidlagdt arbete gifvas ett högre värde, de kunde således endast improductift consumeras; likväl hade båda länderne i utbyte fått lika /lort värde i varor.
Qtn, efter denna framställning, det lyckats mig att vist, att det är af sjelfve den omedelbara eller medelbara nyttan, sorn varorne äga eller kunna förskaffa, som deras Statsoeconomiska värde bestämmes , så torde man finna, att en varuimport kan vara nyttig , en annan import skadlig.
Efter att hafva erkänt detta vara den grundregel , hvarefter jag bedömer detta ämne, går jag att betrsgta, om man alltid med säkerhet, genom en TullTaxa, fean på en gång tillåta införsel af alla slags varor och tillika gynna den inhämska produCtionen.
Jag får då citera ett exempel från Frankrike, der en sådan Tulltariff finnes, Det-- ta lands importer bestå förnämligast uti jern, koppar, trädvaror ifrån Norden, Colonialvaror från andra verldsdelar, hästar Och boskap från Tyskland.
Detta är allt såaane varor, som intaga flor volttme och hvilkas införande genom smyghandel, således är ganska svårt, vid en god Tullbevakning; hvarföre det är lätt, att genom en lämpelig Tulltariff, hindra eller försvåra inkommandet af fäderne produkter, hvilkas ishämska produetion man önskar gynna.
Deremot lärer det falla hvar och en i ögonen, alt det är omöjligt , att i Fanjmke genom någon tariff ens genera införseln af Brabantska spetsar.
Här hos oss går det väl an , med förutsättande af en god Tullbevakning, att genom en Tillit* raff minska införseln af spannemål, råa hudar med flere dylike varor, som upptaga
Den 14 Augusti f, mf 461 Stor volume, äfvensom att hindr* deras införande, om det skulle pröfvas nödigt, och derigenom uppmuntra den inhämska industrien; deremot är det högst svårt att använda en Tariff såsom ett hinder, emot införandet af siden; alla slags fina tyger, äfvenväl kläden.
Härvid tror jag mig böra fästa uppmärksamhet, att KlädesFabrikerne hos oss vunnit en betydlig höjd och lemna i synnerhet fina kläden af så utmärkt godhet, att det vore eri verkelig och stor förlust för Riket, om de skulle gå under* hvilket vöre svårt att hindra, om införseln af utländska kläden vöre fri mot erläggande af tull, hvars nedsättning genom försnillning är så svår att förekomma, helst utlänningen kun* de tåla etl förlust några år, för att för4 störa våra Fabriker, då han sedan rikeligen skulle taga sin skada igen.
Derföre menar jag ej* ätt man behöfVer till den grad gynna våra Fabriker, att man derigenom skadar andra medborgare.
Jag tror sålunda , till exempel, att ett rent förbud på införsel af Sålläder skulle svårt kännas, icke blott för att det redan betalas ganska dyrt, Utan ock, emedan det hos oss är sämre an det utländska, som för närvarande är fallet med svarta hudar och skinn; det är dessutom en fabrikat af så allmän handtverksmä^ig egenskap, att förstörandet af denna industri, genom utländsk concourence, icke är möjlig.
Men det är uti sådana delary Sorn det ät Kongl.
Maj:t bör lemna» rätt att modifiera författningen om Tuilafgifterne.
På dessa grunder och då jag ej kan erkänna törmönen deraf, att alls varor, utan Undantag* IDtn 14 skola få importeras, anhåller jag atr i stället forde i Betänkandet öfverflödigt citerade orden utur Gtundlagen, måtte införas dessa ord:
När Kongl,, Maj:t jÖr Rikets väl, finner en fådcm import icke fkadelig: hälst när man bör ihågkomma, att svenska exportprodukterne visserligen ökas, om deboucheerne för dem tilltaga, men att det ingalunda är afgjordt , att detta åstadkommes genom en oinskränkt frihet uti importen, hvaruppå SamRiket Norrige lemnar oss ett öfvertygande bevis, äfvensom att det blott är i utbyte med våra exporter, som vi kunna få de varor, som skola införas. Herr Uggla, Göran Gitjlaf, uppläste följande!
(Se Bilagan N:o 5») Herr af Ekenjlam, Ifrael, anförde skrifte»» ligen:
Uti en så vigtig fråga som denna, hoppas jag att Ridderskapet och Adeln ej ogillar, att jag så ofta besvärar.
Med särdeles nöje har jag nu ändteligen inhämtat, att Herr
Tham medgifver , att första punkten innehåller ett nytt system och en förändring i principen för våra näringar.
Detta medgifvande har icke kommit fram i förra Ple num, men nu medgifves det, sedan Ridderskapet och Adeln tagit beslut att företaga målet.
Ifen |4 ylugusti J. m. «% Herr Thara har sagt, att vi antagit StatsUtskottets Betänkande om inkomst-titlarne, hvaruti StatsUtskottet tagit i beräkning tullinkomsterne, och att då således det nya systemet ej är beräknadt att skaffa en högre bevillning, min framställning skulle sakna ali grund.
Jag får då anmärka, att Statsötskottets Uttänkande calculationsvis upptagit summan, och att om någon brist uppkommer vid Statsregleringen, denna Statsbrist skall fyllas genom Bevillning.
Jag frågar då, om jag eller Herr Tham haft orätt, då jag sagt, att denna Bevillning är beräknad att fylla den brist 6om kunde uppkomma.
Herr Tham har yttrat, att jag ej kanner Bevillningsutskottets förslag.
Det vore förlåteligt, efter det ännu ej kommit fram; men måhända känner jag det, efter hvad enskilte ledamöter anfört.
Åtskilige andre ledamöter hafva yttrat sig uti .hufvudfrågan, och citerat exempel från andra länder.
Det vore omöjligt och tröttsamt att här upptaga hvar punkt.
Således har jag sökt sammanföra dem, och skall försöka en vederläggning, i förhoppning att den goda saken skall hålla mig skadeslös för de anmärkningar, hvilka skola taxera mig såsom illiberal.
Härefter uppläste Herr Lefrén följande:
(Se Bilagan N:o 7.) Hvarefter
Lej ren mundteligen tilläde:
Jag anhåller vörds3tnt'om afslag å den i första punkten framställde grundsats, så mycket ine - 464 Den 14 Augusti /, m. r* som jag anser den stridande emot Konungens rätt, att i dessa mål ensam förordna.
Herr Cederfchjold, Pehr Gu fiaf:
Några af de anmärkningar, hvilka den siste värde talaren med så utmärkt värma framställt, anhåller jag att till besparande få i korrthet upptaga.
Han synes misstycka, att BevillningsUt[kottet haft afjeende pä Landets väl, lihafom jfkulle detta enfamt til komma OeconomieUtfkottet. jag får der^,, före blott hemställa, om ej samteliga Utskotten böra hafva landets väl till ögnamärke?
Eller månne ej
Vid den egentliga Bevillningens fördelning, jordbrukets och de öfrige näringarhes båsta bör af Bevillningsutskottet tagas i betraktande?
Manne vid Statens reglering, äfvensom vid anslag till särskilta behof, landets
Väl ej bör af StatsUtskottet åses?
Månne vid financernas reglering, Stats- och BancoUtskotten icke böra göra afseende på Landets Väl. ”Man påstår, att Utskottet velat åstadkom”ma en fullkomligt oinskränkt impört-frihet, ”till vira inhemska fabrikers och näringars ”säkra undergång.”
Men kan den inporthan del Väl sägas vara oinfkränkt, sorn är belagd med 50 ända till ett 100 procents tull?
Mig synes således Utskottets förslag tvertom vara ett verkligt prohibitiv-system.
Man invänder att tuilafgiftens höghet gör ingenting till saken, emedan varorna kunna insmygas.
Detta kan till en del vara sant; derföre har jag också trott^ att Utskottet satt tullprocedten inye™ ket iDen 14 Augusti f m. ket för hög, och att tullförsnillning skulle just derigenom föranledas.
Men för öfrigt synes mig tullförsnillning i visst afseende vara lättare att förekomma, än lurendrägeri, nemligen, så vida det helt visst bör finnas flera som skulle vilja angifva en Tullförsnillare, än en lurendrägare.
Tullförsnillarsn är nemligen i sjelfva verket ed Kronotjuf, med hvilken ingen bör kunna hafva medlidande: med lurendrägsren, kan deremot mången hafva undseende, i känslan af obilligheten att förbjuda någon, att för sina egne penningar köpa en vara, der han får den af bästa beskaffenhet och till bästa pris.
Man har såsom bevis , på det af Gufiaf 1 införde, och fedan fortjatta Prohibitiv-fyfetnets välgörande verkningar, gjort en jenijörelfe emellan vara näringars tillf ålid då och nu; fanit [hildrat Sverige, /åfom då för tiden få Imgit vanmägtigt.
Jag iemnar derhän, huruvida Sverige vid Gustaf I:s tid införjkrej Öl, ända till Svaivelstickor; men hvad jag med säkerhet vet, är att man då årligen utförde Spannemål, kott, fläsk,fisk, talg, vax, hudar och dylikt.
Och jag lemnir åt hvar och en att bedomina, huruvida det är ett tecken till vanmagt, att allmogen från en enda provins förmådde, att under Gustafs anförande kasta en mägtig Tyrann ifrån Thronen.
Jemte bifall till första punkten af Utskot Ridd. 0. Ad.
Prut. VII.
Band. 30 4«S Den 14 4i igust i f. rii. tets Betänkande, får jag vördsamt hemställa om icke , för enhetens Jkull uti principen , det tillägg borde göras, att äfven alla inhemjka varor måtte, mot afpasfad tull, /ritt jä utJöras.
Friherre BjSrn/ljerna, Maqnus-.
Flerevärde talarebafva så väl utvecklat detta ämne, att jag anser onödigt att upptaga tiden, och ingå uti någon afhandling derom.
Jag anhåller således blott att få göra några mindre anmärkningar.
Den af theo* rien i allmänhet framstälde satts, att ett land ej bör tillverka annat än det, som det kan tillverka för bättre pris än andra länder, mäste jag betvifla, i synnerhet i afseeode på Sverige.
Man kan ej citera någon product, som icke kan erhållas till bättre pris utifrån.
Ehuru låga Spanoemålspriserne nu äro i Sverige, kan man likväl erhålla säd för ännu bättre köp från Dannemark och Pommern; Jern, denna vår hufvudproduct,erhålles, ehuru af mindre god qvalitet, dock för vida bättre köp från England, i dess mer och mindre förädlade skick, och vi hafva sett Vedevåg icke kunna uppehålla sig.
I kläden undersäljas vi både af England, Frankrike och Tyskland.
Så är det med alla våra tillverkningar.
Då hemställer jag, huru den sattsen, att ej tillverka annat, än hvad som kan göras för bättre pris, skulle kunna tillämpas på Sverige, ty dä skulle vi importera allt, och hvarmed skulle vi då betala.
En värd talare har citerat exem* pel af vår Östra granne, som för några år sedan frångått prohibitifsystemet, och valt det liberalare.
Det var i den meningen, att alla j}fii 14 Augusti /■ »».'
4S7 andra länder äfven skulle minska lina prohibitiva lagar, då det kunde gå an, men som detta icke skedt, nödgades denna vår Östra granne efter få års försök, att återgå till prohibitivsystemet, för att icke ruinera alla sina Fabriker.
England har nu modificerat sitt prohibitivsystem, pä det sättet, att Parlamentet åt Regeringen uppdragit , att negociera med andra magter, om de utvägar som kunna vidtagas till en större frihet i handeln.
Jag medJ gifver att andra momentet af första punkten gifver Regeringen en sådan magt, och det för Svenska näriogarne nödvändiga prohibitifsystömet kan således, medelst förslagets antagande, ej kullkastas , då Riksens Ständer åt Kongl.; Maj* öfverlemnat, att förbjuda alla de varor, som han behagar, äfvensom i andra punkten, att efter reciprocitetsförhållanden höja eller sänka tullen.
Jag anser således, att antagan^- det af första och andra punkterne ej kan medföra några följder af våda, eller möta någon svårighet, Ehuru basis, som man skulle utgå ifrån, vidalia negociationer; vöre, att allt får injörar, kan Regeringen likväl, (begagnande den gifne rättigheten) förbjuda till införsel de artiklar, hvilkas införande den anser såsom skadeligt för inhämske näringarnes trefnad, och jag tillstyrker derföre antagandet af ifrågavarande punkt.
Det är egentligen i anled ning af Herr af Ekenstams uppmaning, som jag nu uppstiger.
Han har trott, att Bevillningsutskottet varit skyldigt att vederlägga dess, D»n i4 Augusti f. en. efter hans tankt, ojäfagtiga uppgifter, att Ryssland varit tvunget att återgå till prohibitifBystemet.
Han har väl berättat detta , men Utskottet har ej deruppå fått några ojäfviga bevis.
Utskottet har dock. sökt att underrätta sig, och af erhållna upplysningar trott sig finna, att detta systeme långt ifrån att befordra den lycka, sorn han förmodar deraf hafva uppkommit, tvärtom der blott befordrat Lurendrägeriet, utan att upphjelpa Fabrikerne.
Herr Lefrén hsr anfört så mycket lärdt och grannt om cosmopolitiska grundsattger m. m., att jag ej förstår det.
Jag håller mig hälst vid erfarenheten, och har deraf hämtat min öfvertygelse.
Den hir ej af hvad Herr Lefrén yttrat, blifvit rubbad.
De exempel han anfört från gamla verldens handel och från 1500 talet, tror jag, lika litet kunna hänföras till närvarande tider , som deras seder och öfriga förhållanden kunna jemföras med våra.
Jag vill du ej vidare uppehålla, utan anhåller om proposition till bifall å första punkten.
I anledning af hvad
Fri herre Björnstjerna sednast anfört , får jag anmärka, att det likväl lär ligga något högst essentiel! i den frågan, huruvida man vänder om den grundsattsen, hvarpå vårt system hittills varit byggdt Fri herre Björntjerna fur sagt, att det vore likgiltigt för Kongl. Majt, antingen Riksens Ständer förkasta systemet eller ej.
Jag kan ej dela med hönom denna åsigt, ehu» ru jag instämm
;r uti de öfrige han yttrat; (y det måste vara obehagligt för Konungen, ora D*n ii Augusti /, m. 4«9 han ej vill frångå det gamla systemet, att sta uti rak opposition emot Riksens Ständer, då han annars helt enkelt kan blifva qvar vid det gamla.
Vill man ej göra afseende deruppå, att man ställer Kongl. Maj.t uti opposition emot oss, så är det en annan sak.
Jag har velat fästa uppmärksamheten deruppå, att det ta icke är blott ordgräl, saint yrkar proposition till afsiag å denna punkt.
Friherre Wrangel, Henning, anförde skrifte— ligen: i (Se Bilagan N:o 8-) Hvarefter Friherre Wrangel yttrade mund» teligen:
Jag får äfven tillägga i följf af Friherre Björnstjernas yttrande, att ingen produet finnes här, sorn kunde lås till så ringa pris, som i andra länder , att det härleder sig ensamt af bristande skicklighet, om ja g undantager landt, bruket, sorn beror deraf, att odlingstideo häc är så kort.
I allt öfrigt, som ej beror af årstiderna, hafva vi hunnit till ringare skicklighet än andra.
Vår ved, i afseende på jordbruken, är tiil lindrigare pris än Stenkolen.
Det stor* öfvertag som England har, beror hufvudstkligen ai la division de travail.
Det år en dast för att bestrida en värd tihrcs tvenne 47» pen 14 Augusti J. r/t. gånger yttrade öfvertygelse, att antagandet af första punkten skulle lägga band på Regeringens rättigheter, som jag anhåller att få yttra mig.
Såsom jag uppfattat andan af Betänkandet, tror jag , att den princip, som der bli T.
Vit framstäld, haft för ändamål, dels att motivera den tulltaxa, som blifvit föreslagen, dels att sätta Riksens Ständer i tillfälle, om de deruti förena sig, att kunna tillkännagifva sin bestämda grundsatts i ämnet.
Cetti kan ej lägga band på Regeringen , men väl kan det gagna den, att känna ett bestämdt uttryck af Riksens Ständers öfvertygelse, då den ej förut, ens i önskningsväg, blifvit framstäld.
Detta är ej emot Grundlagen, och jag anser det alltid, vid öfverläggningarne nyttigt för Regeringen , att kann* nationens bestämda öfvertygelse i hvarje ämne.
Herr Grefven och Landt‘Mar [kalken gjorde proposition till bifall af irsta punkten i BevilR ningsUtskottets Utlåtande.
Ropades starka ja och Nej.
Herr Lefrin begärde votering.