Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta gäller ock om den liden knektarne äro på General-mönstring.
De under WestgöthaDals Regemente varande Rotehållare rälta sig efter de förenin - 54 Den 26 October f. m. gar, sorn med Skaraborgs oell Elfsborgs
Län blifvit ingångna, således nemligen, alt de af Regementet, som äro uti Skaraborgs Län, efterlefva det Contract, som med berörde
Län blifvit träffadt, och de uti Elfsborgs
Län den Författning, som der till rättelse blifvit vidtagen.
Vid Elfsborgs Regemente kunna Rotebönderne emot deras vilja icke förbindas, att till möten eller annorstädes bestå Soldaterne någon skjuts, eller meddela dem någon matsäck; begifva de sig dertill, kommer sådant att efter laga värdering på Soldatens lön afräknas.
Rotarne under Westmanlands Regemente frikallas äfven ifrån Soldaternes skjutsande till möten, och alt förskjuta dem penningar eller matsäck.
Sker efter begäran något förskott i penningar, afräknas det på Soldatens lön.
Rotarne vid Westerbottens och Calmare Regementen äro efter Contracten icke heller skyldige, att
Soldaterne med någon skjutsning eller matsäck till eller ifrån möten förse, utan emot en skälig betalning.
Vid Nerike och Wermlands Regementen njuta Rotehållarne befrielse så väl ifrån matsäcks gifvande, som skjutsning.
Skulle Soldaten icke kunna sjelf förskaffa sig, hvad till nödigt uppehälle under denna tiden erfordras, bör Roten det förskjuta, hvilket afräknas på den Spanmål och Yictualie-per - Den 26 Octo ber f. m. 35 sedlar, sora honom efter contractet tillkomma.
Vid Södermanlands Regemente har knekten icke att fordra, hvarken skjuts- tåglärepenningar eller matsäck, antingen han hlifver commenderad på Kronans arbete, eller till Compagni-möten, utan hålle sig sjelf.
Men så ofta han hlifver uppfordrad till Regementsmöte, må han begära af bonden matsäck, om han vill; dock bör icke dess värde honom öfver markegången beräknas, hvilket uti årslönen afkortas.
I Jönköpings och Kronobergs
Län är Roten icke heller skyldig, att lemna Soldaten någon skjuts, antingen till Compagni- eller Regements-möte, eller annorstädes, icke heller matsäck till Regementsmötet.
Om detskedt, bör sådant vid liqvidalionsmötet komma honom lill godo.
Skulle Roten, utan betalning och af fri vilja, till möten eller samlingsplalserne lemna Soldaten matsäck, är Soldaten förbuden att sådant emottaga, efter det missbruk deraf sedan torde yppas, att det efter hand för en lag kunde uttydas, och Soldaten taga sig tillfälle alt i framtiden besvära Roten med sådane gåfvor, hvaraf flere oredor sig yppade.
Om de förenade Utskotten af dessa Knekte-Contractens stadganden tagit den ringaste kännedom, så hade man haft skäl alt vänta en annan slutsats, än (sid. 4°) att Rotehållare»! alltid blifvit den, som må - 56
Den 26 October f. m. ste bekosta Soldatens proviantering under de anbefallda vapenöfningarne, hvilka man icke vill göra sig den mödan att skilja ifrån de vanliga Regementsmöten; och ett annat omdöme än att främjandet af ett sådant förhållande kunnat få namn af att hålla Contracten i helgd.
Om Utskotten behagat jemföra KnekteContractens ordalydelse med en, ifrån Rotehållaren directe, och utan all ersättning, utgående årlig passevolance-afgift af 8 R:dr B:co lill möteskostnadernes bestridande; så förstår jag ej, huru man dervid kunnat komma till någon annan slutsats, än att
Rotehållaren härigenom blifvit belagd med en tunga, hvarmed han vid Indelningsverkets stiftelse icke ansågs böra besväras, och med en utgift, hvarifrån han till följe af sjelfva knekte-contractel var fritagen.
En förnyad genomläsning af Resolutionen på Kronobergs Läns Regementes enskilda underdåniga besvär den 27 Mars 1735, skall utan tvifvel ådagalägga, huru man föresedt, att missbruk efter hand skulle kunna komma att tydas såsom lag; och detta har,* i anseende till Rust- och Rotehållare inträffadt uti öfvermått, genom vapenöfningskostnadens hvälfvande ensamt å denna, i alla afseenden nog betungade samhällsclass; hvarvid det känbarasle lidandet för tänkaren uppkommer ifrån den köld, den likgiltighet, och bristande omsorg för medborgares rätt och bästa, sorn vid detta Den 26 Oetober f. m. 57 tillfälle utmärkt de snmmansatta Utskottens lagstiftningsförslag i denna del.
Om de sammansatta Utskotten behagat fästa sig vid några i ögonen särdeles fallande punkter, af passevolance-räkenskaperne, så skulle
Utskotten säkerligen lika med mig hafva häpnat öfver de planeringskostnader, hvilka sedan 1816 uppgått till mera än too,ooo R:dr, som af Rust- och Rotehållares bidrag blifvit besti idde; och att Drottningberget ibland Byggnadskostnader af Passevolance-Cassans medel upptagit öfver 4°,000 R:dr, skulle säkerligen äfven fört Utskotten uppå andra tankar, än att Passevolance-afgiften ifrån Rust- och Rotehållare utgår, på grund af något i knekte-contracten stadgadt åliggande, eller lill dermed gemenskap egande föremål; och jag hoppas att en noggrannare undersökning skall öfvertyga Utskotten om orättvisan, att fortfarande vilja på en enda medborgare-dass hvälfva sådane kostnader, hvilka, om de äro nödvändige, utom ali tvifvel böra drabba samhället i dess helhet, och som i fall de för samhället äro umbärlige, så mycket mindre böra trycka en enda medborgareclass, hvilken jag aldrig nog ofta kan upprepa vara af allmänna .bördor öfverlastad, ända till förtryck.
Jag tillhör vid detta tillfälle de lidandes, och hvad mera är, deras antal, hvilka slå på förslag, att genom Utskottens åtgärd icke allenast förtryckas, utan äfven 5S Den 26 Octo ber f, m. kränkas, i anseende till den dyrbaraste ulöfningen af medborgarerätt, och på Contractslielgd grundade rättighet, att åtminstone icke ohördan, och utan eget begifvande, påtrugas nya skyldigheter.
Jag erkänner mig vid detta tillfälle vara intagen af det egna lidandets obehagliga sinnesstämning; men jag känner mig äfven i ännu högre mått eldad af åliggandet att försvara rättigheter för otaliga medborgare, hvilka, lill följe af deras ekonomiska ställning, säkerligen af Utskottens förslag äfventyra, att känna tyngden vida mera än jag; och måtte det förlåtas mig, om jag anser mig sakna uttryck för mitt omdöme öfver den säkerligen hvarken Rust- eller Rotehållande majoritet, hvilken, inom de sammansatta Utskotten, ansedtsig, vid frågan om öfverflyttande af kostnader för vapenöfningarne till ett allmänt åliggande, kunna komma till den slutsats, att sådant skulle medföra en rubbning i grundskatter och gällande contrakt, hvarigenom befrielser åt en dass af medborgare skulle förunnas, på ett sätt, att andra classer skulle komma alt nya och för dem hittills främmande bidrag utgöra.
Vid snart sagt hvarje rad af Utskottens Utlåtande, har jag blott alt hänvisa till jemförelsen emellan de knekte conlraet jag anfört, och de utgifter ifrån PassevolanceCassan, hvilkas uppställning jag blott för ett enda år angifvit; och dessa sam - Den 26 O c t o b e r f. m. 5g manstälda förhållanden äro, i min tanka, till den grad talande bevis, att någon annan väg till rättvisans finnande icke är af nöden , i fall man annars äger någon alfva r 1 i g mening att upptäcka den.
Det tillhör lagstiftaren att uppgå till förhållandernes ursprung, och att derifrån följa tidsverkningarnes förändringar intill den tid, för hvilken de nya lagstadganderne skola till vägabringas.
Det kan härvid icke undfalla den minst öfvade forskareblick, huru fäderneslandets classfördelningar sedan Indelningsverkets införande förändrats; huru, i bredd med jordbruket, under tiden uppkommit nya och andra näringsförhållanden; huru folkmängden fördubblats; huru andra värden än jordegendomens under tiden ökats, under det denna, i massa räknad, förbiifvit mera stillastående; och om dessa sanningar äro obestridlige, så måste äfven såsom slutsats derifrån utgå, alt det icke jordägande samhällets deltagande i försvarskostnaderne påkallas till ett vidsträcktare omfång än fordom; och att jordbruket i sådant afseende, bör lättas i stället alt, efter Utskottens förslag, genom lag belastas med sådane det allmännas kostnadsskyldigheter, hvilka endast, till följe af missbruket och de jordbrukandes oförmåga att göra sin rätt gällande, allt för länge af jordbruket blifvit burne; intilldess öfverdriften af förtryck omsider åstadkommit sin vanliga 6o
Den 26 October f. rn. verkning, att framkalla en motståndskraft, som det i min tanka blifver lika vådligt, som oförståndigt att längre vilja motstå, så vida man icke linner några utvägar, att med bättre skäl och bevis kullkasta, hvad som i detta hänseende redan blifvit anfördt till försvar för Rust-och Rotebållares rätt, emot de öfrige icke jordägande samhällsclassernes åtminstone vid detta tillfälle endast på egennytta grundade intressen.
Skälen för möteskostnadernes öfverflyttande ifrån Rust-och Rotehållare till en allmän utgift sammanfattas deruti, att ett sådant åliggande aldrig varit Rotehållarens, utan Soldatens; deruti att Styrelsens fordringar på Soldaten, i denna del, äro lill den grad stegrade, att de af honom icke kunna uppfyllas; hvadan samhällets bidrag till ändamålets vinnande påkallas, då Rotehållaren i ulla fall, genom tidsförändringarne, uti Soldaten bär en vida större tunga nu, än då han, efter första inrättningen, i alla nfseenden var dess legodräng med en daglig arbetsskyidighet till husbonden; hvaremot lian nu, med ett manga gånger fördubbladt egoområde till torpet, såsom skattefri, ofta är i vida bättre omständigheter än Rotehållaren.
Skälen till möteskostnadernes öfverflyttande till ett allmänt besvär igenfinnas äfven deruti, alt Styrelsen anser de större lägren böra nu oftare komma i fråga, än fordom, och att det hvarken är Rotebålla - DenaöOctoberf. m. 61 rens eller.
Soldatens åliggande, att bestrida trouppens kosthåll vid dylika tillfällen, och ännu mycket mindre, att d er vi tl aflöna Staber och allt Befäl, och att bestrida ej mindre exercitiefältens planering, än dyrbara byggnaders uppförande och underhåll, så väl för de Kongl.
Personernes emottagande, som för inrymmandet af de betydliga förrådsbehofven vid sådane större Öfningsläger.
Rusthållare icke kunna åberopa enahanda rättighet till befrielse ifrån möteskoslnadernes bestridande, som Rotehållare, så knnna de åtminstone förete ganska bevekande omständigheter till lindrings sökande.
Att Rusthållare under Kongl. LifRegementet till exempel äro skyldige att bekosta 14 dygn Regementsmöte, kan ej bestridas, men författningarne lyda äfven, att Kongl. LifRegementet, såsom vida kringsprida sammandrages icke på ett ställe, ulan 2 eller 4 Compagnie!’i Provinsen, der de slå, samt Södermanlands och Westgötha Corn pagnicrna, hvar för sig, på de dertill förordnade mötesplatser.
Den förändring tidsfordringarne äfven härutinnan påkallat har i betydlig mån ökat mötes-undei hållskostnadcn, under det de Rustandes ekonomiska förhållanden, genom öfrige Rustningsskyldighetens fordringar, ögonskenligen aftagit. 6a Den 26 O c t o b e r f. ni.
Ryttarens beklädnad uti kyller varade mansåldrar, då den För landets Cavallen nu mera allmänna Husar-uniformen är mycket kostsam, utan någon jemförlig varaktighet.
Strängare fordringar af hästen under exexcice förkortar äfven tiden för dess uthållighet, under det en total brist på tillgång å duglige Remonter inom landet lill den grad fördyrar häst-inköpet, att det blifvit mången Rusthållares ruin.
Sadelmunderingen varade fordomdags vida mera än en mansålder, i stället för att ombytet nu ganska ofta äger rum, äfvensom alla smärre persedlars slitning är mångdubbelt betydligare än fordom.
Sådane äro de hufvudsakligaste skälen, som tala för möteskostnadernes öfverflyttande ifrån Rust- och Rotehållare, till en allmän, ifrån StatsCassan utgående, utgift; och, med någon kännedom af förhållanderna, skall man härvid icke kunna neka, att hvad man bär kallar eftergift, ingalunda är af den natur, att kräfva någon ersättning till dem, som genom förändringen få sig blott ålagde den del i bördan, hvilken de alltför länge förmått undandraga sig.
Med ett verkligt bekymmer har jag förnummit, att PresteStåndet utan återremiss och utan afvaktan af någon de Rustnings- och Rotehållande Ståndens åtgärd, bifallit ett sådant Utlåtande, som de sam - Den 26 October f. t». 63 mansatta Utskottens, och detta förhållande, i sammanhang med ett lika förfarande ifrån BorgareStåndets sida, lemnar blott ett nytt bevis på orimligheten af vår Representations sammansättning.
För Rust- och Rotehållare, såsom tillika kännande hela tyngden utaf Prestehållningen, är det föga trösterikt, att af detta Stånd hafva funnit sina intressen och sina å all billighet och rättvisa grundade anspråk till den grad åsidosatte, som härvid varit fallet, så vidt jag icke eljest alltför mycket misstagit mig om det som i denna fråga är rätt, eller orätt.
De sammansatta Utskotten hafva gått till väga med en beundransvärd skicklighet eller oskicklighet, allt efter som det uppsåtligt eller ouppsåtligt varit afsigten att bortblanda de årliga Regements- och Compagnie-mötena, och Soldatens skyldighet att derunder, med eller utan biträde af sin Rotehållare, sig underhålla, med armeens årliga vapenöfningar, hvilka i sednare tider varit dragne under de större Öfningslägren, hvarvid alldeles ingen sådan underhållsskyldighet ifrån Roten förekomna er.
Då de mera lyckligt gynnade Stånden, hvilka dels uteslutande lefva utaf folkets svett och möda, såsom det Högvördige PresteSlåndet; dels af handel och näringar, hvilka, åtminstone icke till den grad sorn jordbruk äro någon väderlekens oblida in - 64 Den 26 O c t o b e r f. m. verkningar underkastade, och som, i anseende till en hos oss ännu alltför litet utvecklad kännedom om skattebördornes ändamålsenliga fördelning, lemna så oändligt litet skattebidrag emot jordbrukaren, icke vilja finna lämpligt, att, till följe af de skäl och grunder, som här blifvit framställde, bevilja jordbruket den lindring uti sina bördor, att kostnaderne för Armeens vapenöfningar hädanefter måtte bestridas medelst allmänna medel, som jag anser innefatta ej allenast största rättvisa och billighet, utan äfven största fördelen för Styrelsen, i anseende till en deraf uppkommande större frihet för vapenöfningarnes ändamålsenliga ledning; så tager jag mig friheten yrka, att Rust- och Rotehållare åtminstone måtte vinna befrielse ifrån alla utgifter i och för de större Öfningslägren, hvilka aldrig varit deras åliggande att bekosta.
De förenade Utskottens förslag, att ulan Rust- och Rotehållares begifvanden tillvägabringa den nu föreslagne ändringen uti KnekteContracten, eller fortsättning af det PassevolanceContract, som nu tilländalupit, Ur en åtgärd, begriplig under 1812 års förhållanden, men oförklarlig efter 20 års framgång å den constitutionella banan.
Rikets Ständer torde i min tanka icke kunna lemna utur ögnasigte, att här är frågan att tilvägabringa ändring uti ett contract emel - > De ti 2.G Oetober i'.
111, C5 emellan Statsmagterne på ena sidan, och Rust- celi Rotehållare, såsom enskildle å den andra sidan.
Grundlagens 80 §. tillåter icke verkställande magien, att i detta förhållande med den enskildte Contrahenten ingå några föreningar till förändrings vinnande, med mindre lagstiftningen öfvervägt nyttan, och lemnat bifall till underhandlingen.
Sålunda har jag fattat så väl ordalydelse, som andemening af RegeringsFormens 80 ett annat förstånd af den skulle innefatta begreppet äf ett envälde, som på en gång omintetgjorde all kraft af hvilket Contract som hälst, och detta kan väl aldrig vara förenligt med idéen af ett conslitutionelt eller lagbundet samhälle.
Utskottens slutledningar till ett motsatt resultat bära elt omisskänneligt slägttycke med den anda, hvilken vid 1812 års Riksdag, utan afseende å Grundlag eller Constitutionalitet, bortskänkte den dyrbaraste garanti för all frihet; och det är elt högst obehagligt förhållande, att år 182g icke finna sig vara längre kommen, än att man ännu behofver kämpa emot 1812 års grundsatser.
Rikets Ständer aga ingalunda någon myndighet att bryta häfd vunna, och till yttermera visso i Grundlagen skyddade contract. 47 H. 5 Den 26 O c t o b e r f. rn.
Utskottens förslag, att, deras hörande förutan, påtruga Rust- och Rotehållare en inrättning, om hvars orättvisa emot Rostoch Rotehållare, och om hvars missbruk de i sednare tider vunnit den fullkomligaste öfvertygelse, skulle innebära ett Våld, som jag fruktar af ingen god ande vara påfunnit, och hvars verkningar torde påkalla någon eftertanka, då frågan är, att utföra det emot hela den jordbrukande delen af Svenska folket.
Framgången af det nyttiga man önskar uti förändringen af det gamla underhållssättet vid armeens årliga vapenöfningar hvilar uppå, att man af Rust- och Rotehållare icke begär mera än hvad rätt och billigt är; att man af dem icke fordrar mera, an hvad dem af ålder tillhört; då man icke vill, genom en lindrig åtagen allmän börda, lätta en tunga, som onekligen trycker för hårdt, när den ensamt hvilar på den mindre kretsen, och man är säker att vinna hvad man bör vinna; och tillfredsställelsen att göra folket nöjdt, torde äfven mera böra tagas i beräkning, än möjligheten, att medelst andra utvägar gå till ett mål, som jag fruktar snarare kunna blifva försvagande för staten, än bidragande till dess försvar, i fall förtrytelse och missnöje, vid detta tillfälle, ej skola underlåta, att efter vanligheten blifva våldets och förtryckets följeslagare.
Den 26 O c to ber f. m. 67
Att de sammansatta Utskotten icke fästat något afseende vid de af Herrar Santesson och Eckerman, samt af RiksdagsFullmägtigen Nils Månsson, i förening med de fleste Ledamöter utaf BondeStåndet, afgifne Reservationer, skall troligen lika mycket fästa den allmänna uppmärksamheten, som att ingen af Ridderskapets och Adelns 21 Ledamöter inom Utskotten reserverat sig emot ett förslag, sorn ögonskenligen har till föremål att, till lättnad för öfrige medborgareklasser, förtrycka Rust- och Rotehållare till den ytterligaste grad, då förslaget äfven åsyftar, att, i anseende till Contractets helgd, ställa dessa medborgare utom lagen, i fall de skulle fråndömas rättigheten, att endast genom ett fritt val kunna föranledas, att ifrån ett tillvarande Contract ingå uti ett annat.
Utskottens svar på RiksdagsFullmägtiges Botvid Jonssons från Östergöthland, samt Johan Jacob Rutbergs från Norrbottens
Län yttrade anspråk å den behållning, hvilken i den nuvarande MölespassevolaneeCassan möjligen kan förefinnas, samt yrkande, att redovisning derföre måtte infordras, ar af en särdeles natur.
Utskotten anse för sin del den härom väckta fråga så mycket heldre böra förfalla, som den af Rikets Ständer redan tillförene gjorde underdåniga anhållan, alt få granska redogörelsen för den gamla Mötespassevo47 H. 5* 68 Den 26 Octo ber f. m. lanceCassan, icke blifvit af Kongl. Maj:t bifallen.
Utskotten liafva, jag medgifver det, härvid ganska underdånigt biträdt den metning, att Passe volanceCassan icke heller bordt af Rikets Ständers Revisorer granskas.
Jag hoppas, genom de utdrag jag ifrån Cassans räkenskaper framdragit, hafva mera än tillfyllest bevisat behofvet af denna Cassas granskning, och jag försmår härvid helt och hållet att ingå i den otaliga mängd detailler, hvilka ännu åskådligare skulle ådagalägga detta behof; och huru illa det varit, att det icke förmått göra sig gällande.
Det är mera än troligt, att man, genom en sådan Revision ifrån Rikets Ständers sida, redan ifrån första början skulle fästat uppmärksamheten uppå den vidsträckta och alltför dyrbara Commissariats-inrättningens oförenlighet med ett klokt och för ändamålet afsedt hushållssysléme.
Man skulle genom en sådan Revision besparat Styrelsen den förebråelsen, att utaf medel, hvilka ifrån Rust- och Rotehållare till helt annat ändamål blifvit lemnade, hafva till en Embetsmanna-aflöning förslösat säkert en half million, under det man klagar öfver Rikets Ständers karghet, att anslå medel för materiellens underhåll och förkofran.
Man skulle genom en tidigare Revision af denna Cassa säkerligen förr kommit till Den 26 O c t o b e r f. m. den slutsatts, att de öfverdrifna planeringskostnaderna, ej mindre än Byggnaderne å mötesplatserne, kunnat bättre användas, då Rikets försvar, genom dessa åtgärder, blifvit uti ingen molin befrämjadt; och jag tviflar ej att man genom en sådan Revision snarare skulle funnit ofoget af Rust- och Rotehållares fortfarande utarmande, genom en anstalt, som till den graden förbisett, hvad sorn i dessa delar utgjort föremålet för Rust- och Rotehållares rättsenliga ålig , som icke delar Utskottens åsigter öfver denna fråga, vågar tro, att PassevolanceCassans behållningar vid Contractstidens slut, tillhöra ensamt dem, hvilka till Cassans sammanbringande bidragit; oell det förefaller mig således helt naturligt, attägarne, vid Contractstidens utgång, måtte äga att disponera öfver sin egendom; och Utskotten kunna anse sig hafva drifvit sina anti-constitutionella grundsatser till fullständighet, i det Utskotten äfven vilja betaga Rust- och Rotehållare dispositionsrätten öfver deras lagliga egendom, och härvid uppstår påminnnelsen om lejonets sätt att dela rofvet.
Då möteskostnaderne genom Rust- och Rotehållares bidrag, under en tid af 17 år, blifvit bestridde, så frågar jag, hvilken den nuvarande Cassa-behållningen tillhörer, om den ej utgör en Rust- och Rotehållares sparpenning, hvaröfver ensamt de äga att råda?
Den 26 Q c t o b e r {. ra.
Kanhända är de förenade Utskottens mening, att denna Cassa-hehållning, likasom Saltpeter-fonden, bör bilda en tillgång för sådane i hast påkommande extraordinarie behof, hvilkas fyllande de icke jordbrukande samhällsklasserne inom Representationen linna beqvämligast kunna ske genom tillgreppet af sådane ifrån jordbruket sammanbragte tillgångar, hvarigenom Be viUningens ökande, till öfrige näringsidkares förfång, så omsorgsfullt synes undvikas.
Jag anhåller, att Utskotten häröfver något närmare måtte förklara sig, ty af Utskottens Betänkande är det ingalunda åskådligt, huruvida Utskotten anse PassevolanceCassans behållningar tillhöra Statsverket, eller Konungen, åt hvilken Utskotten, i anseende till denna Cassas förvaltning synas hafva medgifvit den oinskränkta dispositionsrätt, som, i min tanka, är alldeles oförenlig med skattebidragen ifrån ett fritt och sig sjelf beskattande samhälle; men, detta oaktadt, skulle jag för min del, efter Cassans föregångna behöriga utredning, ingalunda tveka, att, medelst min röst, till Konungen öfverlemna hela Cassabeliållningen, såsom en underdånig gåfva, i fall Kongl. Maj:t skulle vilja emottaga den af Rustoch Rotehållare, hvilka lefva i den Öfvertygelse, att deras Konung, endast såsom följd af ofullständigt framburne och illa utredda rådslag, för Lett ögonblick kun - Den 26 October f. m.
71 nät misskänna livad som utgör rättvisa oell billighet uti Rust- och Rotehållaresanspråk.
Men jag skall deremot af alla mina krafter motsätta mig den mening, att PassevolanceCassans behållningar kunna utgöra Statsmedel, hvaraf de samhällsklasser, sorn till Cassans samlande icke det ringaste bidragit, skulle vid tillfälle vilja hämta nytta oell fördel.
Jag .yrkar behörig utredning öfver PassevolanceCassans behållning vid 1829 års slut, och medlens ställande under förvaltning för Rust- och Rotehållares räkning, intill dess de, genom val af deputerade inom de indeldta Regemenlernes RusL- och Rotehållare, kunna komma i tillfälle att besluta om medlens användande.
Jag anser Cassans behållning vid 1829 års slut böra utgöra omkring 3o.o,ooo R:dr B:co, hvaraf följer en disponibel tillgång, för hvarje Rust- och Rotehålls-nummer, af nära 9 R:dr B:co, Det missbruk man trott sig kunna göra af Rust- och Rotehållares oförmåga, att göra gällande sin rätt, går icke mera an.
Då det gamla MötespassevolanceContractet med Cavallerierne, på ett, för förtroendets stärkande till Styrelsen så litet tillfredsställande sätt, upphäfdes, ifrån den sidan, som uti Contractet hade inskrifvit, att det allt framgent skulle vara gällande, ä<rde Kongl. LifRegementet en Cassa-behåll - ML 72 Den 26 Octo ber f, m. ning, för hvilken aldrig någon redo visades, och för hvilken summa, såsom alldeles icke tillhörande den sedermera hildade allmänna Passevolance-inrättningen, jag äfven nu yrkar särskild utbrytning för de rustandes under Kongl. LifRegemenlet räkning, då jag ej kan föreställa mig, att någon tid för återfordringsanspråk i denna del genom tystnaden kan vara försutten.
Jag har, vid första föredragningen af Kongl.