Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Om, hvad troligt är, bron kommer till stånd, så lära de byggnader, som nu utgöra Riddarhusets uthus och om hvilkas borttagande motion varit väckt vid denna riksdag, emedan de voro vanprydliga, förändras och försättas i sådant skick, alt de svara mot den myckel besökta gata, vid hvilken de ligga, hvarigenom de ock komma ali med tiden inbringa Riddarhuset större inkomster.
Derigenom vunnes äfven den fördelen, att de eldfarliga uthusen, som nu omgifva Riddarhuset, blefve undanröjda.
Under sådane omständigheter, anser jag största sannolikhet vara för handen, alt penningar lill en början behöfvas utöfver nuvar. tillgångar och jag hoppas alltså, att R. o. Ad. läcktes taga min hemställan under benäget öfvervägande.
Den ifrågavar. kapitations-afgiften är visserligen icke större, än att hvar och en bör kunna densamma erlägga; men då här är fråga om en större del af R. o. Ad., hvars rätt beror på värt beslut, tror jag, att man bör taga saken i närmare öfvervägande.
Dä emellertid Ridd.Direkt, mera än Ridd.Utsk. är i tillfälle att bedöma behofvet af denna afgift, anser jag mig böra, i öfverensstämmelse med
Direktionens yttrande, begära afslag å betänk.
I anledn. af den siste välde talarens yttrande, anhåller jag få lemna den upplysning, att Utsk. ansett Ridd.Direkt, hafva mera af skyldighet än böjelse föreslagit upphörandet af denna afgift, af det skäl, att Ståndet vid sisla riksdag beslöt, att afgiften skulle fortfarande utgå till denna riksdags slut, och räkenskaperne i öfrigt visade att för handen varande behof icke fordrade dess fortfarande.
Vid sådant förhål - Den 8 Mars f. m. 105 lande ansåg
Ulsk. sig böra göra framställning om kapilalionsafgiflens fortfarande utgående, så mycket hellre som annars i snar framtid kunde komma att saknas tillgångar för fyllande af kostnader vid blifvande reparationer å Riddarhuset, hvartill afgiften egentligen skulle användas och i sådant fall Riddarhus-kassan då möjligen måste anlitas, som dertill ej är afsedd, samt då härtill kommer i utlät, vidrörde ränlenedsättning och svårighet för utlåning af kapitalerna, så tager jag mig friheten tillstyrka antagandet af Ridd.Ulsk:s förslag; men i händelse R. o. Ad. fäster sig vid Hr von Hartmansdorffs tillägg, skall jag icke hafva något deremot alt invända.
Lika med Ilr Prytz, anhåller jag om afslag å betänk.
Ulsk. har föreslagit, alt afgiften bör fortfarande utgå, men jag inser icke något skäl dertill.
Ehuru jag äger visserligen ringa hopp att vinna bifall till min önskan att fä afgiften upphäfd, enär jag förutser, att jag nu lika litet sorn tillförene skall segra, hoppas jag likväl, att, om Ståndet ämnar bibehålla afgiflen, den icke mätte utgå längre än till nästa riksdag, och att den då måtte upphöra.
Det kan således förefinnas något skäl, att intill denna tid bibehålla afgiften, som fråga är om nybyggnader, och jag förmodar, att R. o.
Ad. icke är villig att för sådana ändamål tillskjuta nya medel.
Ingen skulle hellre än jag tillstyrka de tillskott, som för R. o. Ad. eller Riddarhusets bästa kunna vara af nöden, men det kan dock icke nekas mig rättigheten att tillse med hvad skäl dessa tillskott begäras.
Jag finner då, att Ridd.-
Direktm, mot hvars förfarande jag icke vet några anmärkmr blifvit gjorda, tillstyrkt afgiflens upphörande och såsom skäl för ett sådant tillstyrkande har ordf. i Ridd.Utsk. uppgifvit, att Ridd.Direkt:n varit dertill skyldig, enär Ståndets vid sista riksdag fattade beslut endast afsåg afgiftens utgående intill slutet af denna riksdag.
För min del tror jag, att Ståndets beslut guller endast till en kommande riksdag, och att nytt beslut då måste fattas; men det oaktadt mätte väl
Direkt :n vara oförhindrad, att tillstyrka afgiftens fortfarande eller upphörande.
Hr von Hartmansdorff har framställt beliofvet af samlandet utaf en kassa till bestridande af kostnader i och för byggnader, dem han förutser snart komma i fråga.
Jag erkänner, att jag i allmänhet är lika litet fallen, att samla kassor, innan de behöfvas, som jag är villig att fylla de behof, sorn kunna uppstå, då andra utvägar dertill saknas, nemi. sedan ordentligt kostnadsförslag blifvit uppgjordt.
Något sådant har här icke varit i fråga, utan man har endast förmodat, att byggnader komma i framtiden att verkställas, hvartill man på förhand vill samla en kassa; ty om jag riktigt uppfattat
Hr von Hartmansdorffs yttrande, gick det derpå ut, alt, genom uppförandet af en bro emellan Norrmalm och Stockholms stad, skulle åtskilliga förändringar af de till Riddarhuset hörande byggnader blifva oundgängliga, och medel sålunda erfordras för bestridande af kostnaderne härtill.
Ar det så, att en eller flera af dessa byggnader mäste borttagas, lärer sådant icke kunna ske utan ersättning, 106 Den S Mais f. m. och då blir tids nog, att tillse huru mycket
Ståndet bör tillskjuta.
På dessa skäl, och då jag icke hört någon anmärkn. framställd emot Ridd.Direktms sätt alt vårda R. o.
Ad:s angelägenheter, eller några farhågor för blifvande reparationer af Riddarhusets byggnader, hvars behof ingen bättre än
Direktm lärer känna, yrkar jag afslag å Utsk:s betänk, i denna del.
Jag begärde ordet för att genmäla Gr.
Frölichs yttrande, men är häruti förekommen af Gr.
Platen, och vill endast tillägga, att jag anser Ridd.Direktm varit oförhindrad att tillstyrka afgiflens fortfarande, om behofvet sådant påkallat, likasom att, i fall afgiften icke erfordrades, tillstyrka dess upphörande såsom nu skett.
Jag tror i allmänhet, alt det är bäst att icke i oträngdt mål förändra hitintills gällande förhållanden, äfvensom att Riddarhusets kassa ieke blir någon besvärlig skatt att förvara, om än denna afgift kommer att ännu några är fortfara.
Jag tillstyrker således, att den mätte utgå.
Hvarje Adelsman, som debiteras denna r:dr, är sannolikt icke obenägen, alt densamma erlägga, och jag har åtminstone icke hört någon beklaga sig öfver denna afgift.
Hvad åter angår Hr von Hartmansdorffs framställning, så anser jag det riktigt, att man icke onödigt bör besvära K.
M. med hemställningar, och på det att R. o. Ad. må sjelf vid nästa riksdag kunna bestämma om afgiften bör under längre eller kortare tid utgå, anser jag oss icke böra gå ett sådant beslut i förväg, och derföre tillstyrker jag bifall till Hr von Hartmansdorffs framställning.
Cederström, Claés Rud.:
Det synes mig, som R. o. Ad., likasom den bör vara angelägen ätt lefva, icke blott för dagen, utan äfven för en framtid, för sin framtid är min mening, äger den, enligt min tanke, skäl alt söka bibehålla omvårdnaden af Riddarhuset i materiellt hänseende, jemväl såsom en motsvarighet af dylik omsorg i moralisk hänsigt.
Jag har icke hört någon påstå, att den ifrågavar. afgiften varit betungande för R. o. Ad.s medlemmar, och då jag således icke inser, hvarföre denna afgift ej må fortfara, tillstyrkes således för min del bifall till Hr von Hartmansdorffs framställning.
Blott derföre, att man icke godkänner Ridd.Direkt:ns förslag, skulle man väl derigenom kunna tänkas fela i grannlagenhet mot densamma.
Sådant är ej antagligt, och jag är öfvertygad att Direktionen sjelf ej kan hysa dylikt anspråk, enär den ej utgör ett stadigvarande chefskap, utan endast en för Ståndets angelägenheters besörjande och öfrig nödig omvårdnad utsedd delegation deraf.
Möjligen har jag icke riktigt uppfattat den siste värde talarens yttrande, och i sådant fall ber jag honom ursägta, om jag lemnar honom ett svar, som icke hör hit; men jag har åtminstone icke kunnat förstå hans ord annorlunda.
Jag hemställer nemi. till den värde talaren, örn han icke finner sig handla riktigast, alt i denna likasom i alla andra frågor hålla sig vid sjelfva saken, och icke inblanda omständigheter, sorn med ämnet icke äga ringaste sammanhang.
Jag tror, att om dylika utflvgter utom ämnet undvikas, skulle detsamma vinna ganska mycket derpå.
Den Den 8 Mars f. m.
107 värde talaren har här sagt, alt de, som med honom äro af olika tanke, lefva endast för dagen.
Frågan är likväl nu helt enkelt den, huruvida man har mera förtroende för Ridd.Direkhns eller Ridd.- Utsk:s uppgifter, och pä grund af de skäl, jag förut anfört, nemi. att Direktm, som jag tror, till
Ståndets belåtenhet vidtagit större reparationer, men det oaktadt icke funnit nödigt att ifrägavar. afgift skall fortfara, anser jag detta för mig tala mera, än det tillstyrkande Ridd.Utsk. afgifvit.
Afven jag delar den åsigten, att man icke i oträngdt mål bör göra innovationer, men, mine Hrr! hvad är hela denna afgift annat än just en innovation! och, hvad värre är, olaglig på köpet.
Jag upprepar hvad jag sagt, att beskattningsrätten icke tillkommer idigon annan än R.
St. allena, och derföre har det också handt att den, som icke velat erlägga afgiften, någon gång svarat nej, utan att penningarna då hafva kunnat af den vägrande utkräfvas.
Ar sådant lämpligt?
Många ledamöter af detta Stånd äro i så små omständigheter att denna afgift för dem är verkeligen tryckande, och hvarföre skall man då onödigtvis utpressa densamma.
Ar det icke både billigare och rättare att frångå denna innovation, och återkomma lill det förra lagliga förhållandet?
Jag yrkar derföre afslag å betänk, i denna del.
En värd talare har visserligen rätt derutinnan, att den beskattning, som R. o. Ad. beslutar, och genom K.
M:s kungörelse promulgeras, icke är af allmän beskattningsegenskap, så att den fastställda afgiften kan utmätas hos den, som densamma vägrar att erlägga.
Detta innehåller äfven den K.
M:s kungörelse, som stadfäster R. o. Ad:s beslut; men just denna rättighet att vägra betalning, då man icke är i tillfälle att den erlägga, föranleder mig att tro, det man icke bör hafva någon farhåga vid att låta afgiften fortfarande utgå.
Hr Lefrén: Frih.
Cederström, Jakob, har uttryckt, hvad jag ämnat yttra.
Hr Lefrén har funnit Frih.
Cederströms förklaring alldeles nöjaktig, att bibehållandet af den ifrägavar. afgiften icke medförde någon olägenhet, dä hvar och en kan vägra densammas erläggande.
Detta låter säga sig, och inkastet kunde äga något värde, om hvar och en Adelsman, af hvilken afgiften utkräfves, hade kännedom om denna rättighet.
Men då de fleste af just dem, för hvilka denna afgifts erläggande är känbar, äro okunnige om denna dem tillkommande rätt, kan den af dem icke heller begagnas, och afgiften blir derföre hos dem också i sjelfva verket nästan alltid uttagen.
För de personer, som hvarken känna innehållet af K. författningar eller'söka derom förskaffa sig underrättelse, vet jag ingen bot; och örn Hr Gripenstedt icke kan uppgifva någon sådan, så lärer R. o. Ad. icke fästa afseende å hvad han nu anfört.
Jag hemställer, huruvida det icke vore mycket svå - 108 Den 8 Mais f. m. rare, att, om man afskaffade denna afgift, såsom flere ledamöter yrkat, sedermera, då penningar behöfdes, åter pålägga henne? jag hoppas att Ståndets fleste ledamöter anse afgiften böra fortfara, och det må väl vara oss tillåtet, att hafva en sådan mening.
Antages då mitt förslag till ordställning, och man säger, att afgiften skall utgå, icke till ett visst år, utan tills vidare, så undviker man icke allenast sådana öfverläggningar, som den förevar., utan äfven alt vid hvarje riksdag besvära K.
M. med framställningar i ämnet.
Då nu öfverläggningen om denna § förklarades vara fulländad, förklarade Hr Gr. o. Landtm., att han, då den enda ledamot, som begärt att Utsk:s förslag mätte oförändradt antagas, afstått från denna begäran, samt deremot yrkat afslag, ansåg sig böra först framställa propos. ä Hr von Hartmansdorffs yrkande, hvilket närmast nfverensslämde med Utsk:s förslag, och fördenskull nu finge hemställa, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s i 2 § gjorda förslag med den förändring, att orden ”intill slutet af det år, då nästa riksdag upphör”, utbytas emot orden ”lills vidare”.
Denna propos. besvarades med starka ja, blandade med många nej, hvarefter Hr Landtm, lillkännagaf, det han trott sig finna, att härvid ja varit öfvervägande. § 3.
Utsk:s i denna punkt gjorda förslag bifölls. §§ 4, 5 och 6.
Dessa §§ ansågos icke erfordra någon åtgärd. § 7, mom. 1, ang:de företrädesrätt till gratifikationer af Bungencronska och Stjernereutziska testamentsjönderne jemväl för de adliga enkor, hvilka är o döttrar af Adelsmän, som tillhöra sedan år 1809 adlade ätter. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i delta mom. tillstyrkt.
Mom. 2, ang:de stiflsjungfmarnes antal, inskrifning och afgång.
Delta mom. ansågs icke erfordra någon åtgärd. § 8. R. o. Ad. fann denna § icke erfordra någon åtgärd. § 9, mom. 1, ang:de lånerörelsen och förändring af länereglementet.
Detta mom. ansågs icke erfordra någon åtgärd.
Mom. 2, ang:de de af von Liewenska fonden emot personlig borgen utlånta medel. R. o. Ad. lät vid den härom gjorda anmälan bero.
Mom. 3, ang:de afskrifning af ränteförlusten å brukspatronen Johan Norströms lån. R. o.
Ad. biföll hvad Utsk. i delta mom. tillstyrkt.
Den 8 Mars f. m. 109 § 10.
Utsk:s tillstyrkande i denna § blef af R. o. Ad. bifallet. §§ 11 och 12.
Dessa §§ ansågos icke erfordra någon åtgärd. § 13. R. o. Ad. biföll hvad
Utsk. i dessa §§ hemställt.
Slutmeningen. R. o.
Ad. fann för godt, att, på sätt Utsk. tillstyrkt, förklara Ridd.Direktionen sin tillfredsställelse och belåtenhet öfver det. sätt, hvarpå Riddarhus- och Stiftsärendena blifvit sedan sista riksdag af Direktionen förvaltade.
Då nu föredrogs Ridd.Ulskis d. 4 dennes e. m. på bordel lagda meni.
N:o 9, i anledn. af Frih. C. 0.
Palmstjernas motion om ett tillägg till 7 § oRidd.Ordn:n, blef detta mern. ånyo bordlagdt, på begäran af Hr Akerman, Fredr., m. fl. ledamöter.
Anmältes och lades på bordet nedannämnde från Utskin inkomne utlåt., mern. och belänk:n, nemi. från Stats -Utskottet: N:o 78, ang:de Riksg:skont:s förvaltning under den sedan sisth riksdags början förflutna tid; Lag-Utskottet:
N:o 22, med återlemnande af en inom Hederv.
BondeSt. väckt motion, angille föreskrifters meddelande i- afseende pä beskaffenheten af länsmans fullmakter; N:o 23, i anledn. af återremiss utaf Utsk-.s betänk.
N:o 6, öfver väckt motion, ang:de ändring i författningarne om bysättning; N:o 24, i anledn. af väckt motion om förmånsrätt för förskott på till försäljning lemnade varor; Allm.
N:o 38, i anledn. af väckt fråga om Bibelcommissionens upplösande; N:o 39, i anledn. af väckte motioner, ang-.dc upptagande af kollekter för missionsverkets räkning; N:o 42, i anledn. af väckt motion om rättighet för rotehållare, såväl vid soldat- som båtsmanshållet i Helsingland, att sjelfve disponera de s. k. uddemantals- eller udderökskassorne; No 4.3, i anledn. af särskilda motioner, dels i fråga om stadgande, att personer, hvilka ådömas ansvar för 3:dje gången fylleri, mätte, i st. f. vatten och brödstraff, förpligtas att undergå den s. k. 110 Den 8 Mars f. n.
Schreiberska fyllerikuren, dels ock om skyldighet för läkare oeh läns-lazaretten i riket, att under uppgifne förhållanden å derstädes intagne personer använda berörde kurmetod. H. R. o. Ad. åtskildes kl. 3 e. m.
Justerades 14 prot.utdr. för d. 8 dennes. Hr af Grubbens, Nils Willi., uppläste följande:
Jag vågar vördsamt anhålla, att sorn reservation måtte i prot. intagas, att om jag sisth Onsdags f. m. vetat, det kurhusets skuld, 14,300 r:dr b:co, lånade af allmänna fattigfondens medel, blifvit afskrifne i st. f. betalde, hvilken skyldighet dock vid 1840 års riksdag bestämdes som ett villkor sine qva non, så skulle jag visserligen icke hafva yrkat nedsättning, utan snarare ytterligare förhöjning å kurhus-afgiften; men som jag omöjligen af Utsk:s betänk, kunde inse annat, än att summan var kontant betald, så må detta förlåtas mig, äfvensom jag beder om ursägt, det jag anser en direktion, som icke uppriktigt inför R.
St. uppgifver huru deras handlingar varit eller äro, ej heller böra hafva allmänhetens förtroende, ty nu har Stockholms allmänhet i 7 år fått betala på 2:ne håll till en och samma sak.
Justerades pleni-prot. för d. 28 sisth Februari.
Hrr Electorers lista vid val af 2:ne ledamöter i Ridd.- Utsk. efter N:o 1056, Hr Schönström, fullm.
Ehrensvärd, Carl Albert, samt efter N:o 2017, Hr Björnstjerna, Oscar Magnus Fredrik; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 20, Frih. Bonde, Carl Jedward; och N:o 314, Frih. Toll, Gustaf. Upplästes följande af Hr Rafel t, Anton, inlemnade memorial:
Hos R. o. Ad. får jag vördsamt afsäga mig att vara suppleant i Bevilln.Utsk., under anhållan att vid min riksdagsmannarätt blifva bibehållen.
Den 11 Mars f. m. lil R. o. Ad. lemnade härtill sitt samtycke, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Eloctorer att sammanträda för att utse en suppleant i Bevilln.Utsk. efter Hr Räfelt, samt en ledamot att inträda i Const.Utsk. för en tid af 14 dagar, ifrån d. 15 dennes, hvarunder Frih. Lagerfelt, Israel Carl Adam, erhållit ledighet från sin befattning såsom ledamot i sistnämnde Utsk.
Företogs val till ersättande af ledigheter bland Hrr Bänkmän, nemi. inom 9:rfe Bänkm:s-afd., efter N:o 11, Hr Bonde, Fullm.
Bonde, Knut Philip, och 22:dra Bänkm:s-afd., efter N:o 2017, Hr Björnstjerna, Oscar Magnus Fredr.; Och befunnos, efter valförrättningens slut, till Bänkman hafva blifvit utsedde, inom 9:de Bänkm:s-afd., N:o 90, Hr Drake af Hagelsrum, Erik, samt 22:dra Bänkm:s-afd., N:o 2034, Hr Adlerbrandt, Fullm.
Späre, Claes Otto.
Föredrogs ånyo StalsUtsk:s d. 4 och 8 dennes på bordet lagda utlåt.
N:o 73, ang:de regleringen af utgifterne under riksstatens 4:de hufvudtitel. R. o. Ad. fann detta utlåt, böra punktvis företagas till afgörande.
Härvid förekom först Utsk:s hemställan om uppskof med definitiva regleringen af de under ifraguvar. hufvudtitel förekommande indelta spanmåls- och öfriga räntor.
Då R. o. Ad. i detta hänseende återremitterat StatsUtsk:s utlåhn N:ris 38 och 39, så anhåller jag att R. o. Ad. ville göra detsamma i afseende på ifrågavar. betänk., under åberopande af samma skäl, som då gjorde sig gällande.
Kanske att Ridd.sekreteraren kan upplysa, om och hvad de 3 öfriga Stånden beslutat i afseende på detta betänk.
I anledn. häraf upplyste undert.
Ridd.sekreterare, att prot.- utdr. ankommit, som utvisade, att Preste- och BondeSt:n bifallit den i Slals-U(sk:s utlät.
N:o 37, gjorda hemställan om uppskof med definitiva fastställandet af Utsk:s beräkningar ronde de indelda räntornes värden, samt att BorgareSt. låtit vid samma hemställan bero.
I sådant fall anser jag saken bestämd genom de 3 öfriga- Ståndens bifall, och dä lärer det vara förgäfves att R. o. Ad. vidtager något annat beslut.
StatsUtskis härvar. ledamöter torde kunna upplysa, om de ej ansett frågan afgjord, genom de öfriga Ståndens beslut?
Då StatsUtsk. haft sig bekant, alt 3 Stånd bifallit den punkt i det första betänk., som afser ifra - 112 Den 11 Mars f. m. gavar. ämne; så ansåg Utsk. sig böra bibehålla samma redaktion, äfven vid de öfriga titlarna, der någon sådan omständighet borde observeras.
Då förhållandet är sådant, anser jag återremiss till ingenting tjena; och tager sålunda tillbaka min begäran derom.
Uppå härefter framställd propos. blef Utsk:s förevar, hemställan bifallen.
Sedermera företogos: l:sta punkten, angille en besparad för delnings-gener alsin tis användande till pensioner för general-befalliafvare eller inspektörer för de särskildta vapnen samt reg:ts-, sekund- och corps-chefer af arméen; 2:dra punkten, ang:de förökning af anslaget för Topografiska corpsen, 3:dje punkten, ang-.de kommendants-statens reglerande, 4:de punkten, ang:de förhöjning af den under kontanta anslaget för indeldta arméen uppförda ersättning för af ffestgötha reg:te tillförene innehafde förde! s-räntor, 5:te punkten, an gide en kaptensbostället
Hopa niemis afkastning motsvarande ersättnings uppförande ä kontanta anslaget för indelda er möen, och 6:te punkten, ang-.de dispositionen af de indelningsräntor, som förut utgått ensamt till rusthullarne vid södra bataljonen af Bohus-läns reg:te. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter hemstält och tillstyrkt.
, 7:de punkten, 1 morn., angidc arfvoden för reserv-läkare.
Jag hade väntat att Hr von Rosen, som reserverat sig mot Utsk:s beslut i denna punkt, skulle hafva sagt något i detta ämne.
Hans reservation innehåller ej något annat än ett åberopande af hvad han vid förliden riksdag sade.
Bien då han här tiger, så befarar jag att han affallit från sin mening.
Jag hade velat understödja den; men då hon af andra öfvergifves, sä lärer det vara fåfängt af mig att söka upprätthålla henne.
Utsk:s utlåt, i detta mom. blef af R. o. Ad. bifallet. 2:dra morn., ang-.de. anslaget till resestipendier för militär läk are. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i detta mom. hemställt. 8:de punkten, ang:de de å militie-boställskassan anvisa de löners och pensioners öfverflyIlning på allmänna indragningsstaten.
Jag yrkar icke afslag å Utsk:s utlåt.; men då Utsk. säger: ”Då emellertid Utsk. för sin del icke kan inse behofvet eller nyttan af denna särskilda kassas tillvaro, utan deremot hyser den åsigt, att de med militie-boställskassan afsedda ändamål skulle likaväl kunna uppfyllas samt derjemte en icke obetyd - Den H Mars f. m.
113 lig nedsättning uti de med den särskilda kassaförvaltningen förenade dryga aflöningskostnader beredas, derest de kassan åliggande utgifter komme att af statsverkets medel direkte bestridas”.
Så får jag dervid göra den anmärkmn, att hvarhelst en sådan administration förlägges, antingen hon ligger qvar i krigs-collmi, der den från ålder legal och dit den rätteligen hörer såsom en militärstaten tillhörig åtgärd, eller hon förflyttas till ett annat förvaltande verk (vare sig kammar-colhm eller något annat); så kommer hon på alla ställen att medföra samma besvär med och af uppbärandet af räntorna, och i tidernas längd medföra kostnader, som man nu förespeglar såsom obehöfliga.
Jag får upplysa, att det är icke allenast kassans förvaltning, sorn utgör det hufvudsakliga besväret med denna admistration; utan att det är sjelfva boställenas underhåll och förseende med karaktersbyggnader, som utgör den ganska besvärliga och makt påliggande delen af denna gren af förvaltningen.
Vi hafva boställen lill ett antal af 338, som skola på denna kassas bekostnad med byggnader förses.
Af dem hafva vi 218 bebyggda, och de öfriga 120 obebyggda, för hvilka nu till arméen betalas inqvarteringspenn ingar.
Då presidenten i krigs-colkm ej gjort någon invändning emot denna punkt, så vill jag ej heller göra det.
Men jag vill göra en anmärkn. i afseende på framtiden.
Af Utsk-.s betänk., likasom af den K. propos:n kan inses, alt kassan ej förslår till sitt ändamål.
Likväl lemnar man henne ej den lindring, som K. M. äskar.
Hvad skall följden deraf blifva?
Jo, den förutsedda och förutsagda, att kapitalel årligen förminskas och att hon följaktligen blifver ärligen så mycket oförmögnare att fullgöra sin bestämmelse.
Man säger att medel kunna direkte af Statsverket utgå till officersboställenas underhåll och bebyggande, men då det kommer derhän, att man begär omedelbara anslag dertill, så torde sådant komma att begagnas såsom skäl för indelningsverkets afskaffande.
Man låter först boställena slä obebyggda, och sedan har man ett nytt skäl till hands, för att undergräfva en inrättning, på hvilken jag anser fäderneslandets trygghet hufvudsakligen hvila.
Jag vill ej för min person hafva någon del i dylika saker.
Jag begärde blott ordet, för att instämma med de båda siste värde talarne.
Jag instämmer till alla delar i den grundsats och den farhåga, som Hr von Hartmansdorff yttrat ; men jag får upplysa att tillfälligtvis, genom högre markegång, kassan för året icke är i behof af att tillgripa något af sitt kapital.
Detta är dock blott för tillfället, och i framtiden måste kapitalet härigenom minskas; men jag hoppas att denna minskning innan den kommande riksdagen ej blir så stor, ehuru tillräcklig för att fästa vederböf:S Uppmärksamhet på nödvändigheten af, att icke låta den vidare förminskas.
Faran för ögonblicket är ej stor; minskning har ägt rum un3 H. g. 114 Den II Mars f. m. der föreg:de år, men eli år tiar den ökat sig igen; så att faran står ej så alldeles för dörren, att det ej kan anstå med anslaget till nästa riksdag.
Landtm:s härefter till bifall å Utsk:s hemställan i denna punkt framställde propos. hesvarades med ja och nej; hvarefter Hr Landtm, lillkännagaf, det han trott sig finna att härvid ja varit öfvervägande.
9:de punkten, ang:de unslag för inrättande af instruktionskompanier vid indeldta infanteriet.
Hr Munck af R osen schöld, Nils Rud.: