Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
F.iherre Anckarsvärd: Friherre
Ceder ström bestrider mig rättigheten att begära Målet på bordet, sedan diskussion är börjad ; jag känner ej det Grundlagens rum, hvaraf jag kan hindras derifrån ; men sedan Grefve Ane» karsvätd yttrat sig i ämnet, har jag ingalunda anspråk att kraftfullare kunna utveckla skälen e rot Herr Grefve Löwenhjelms äskande af Statsbidrag för Theatrarne; j >g atssår derföre gerna ifrån min begäran att» få Målet hvilande, och förenar mig till alla delar med hvad Herr Grefve Anckarsvärd yttrat.
Med anledning af Herr Grefve Löwenhjelms förmodan , att försvaret af d<sn fattiges rätt här ej vöre på sitt rätta ställe, emedan det skulle vara fråga blott om den bemedlades bidrag, viii jag alldeles lemna det, Och fästa uppmärksamheten dervid, att det först och främst är mycket svårt att bestämma, om den, som synes rik, alltid är det ; om bidragen ifrån den bemedlade till den grad fordras, att de öfverstiga en proportion, sorn gör det möjligt att lemna dem, utan en årlig försämring af förmögenhet, så verka dessa, den rikares höga Skatter directe tillbaka på den fattige, derigenom, att hail kommer att sakna den arbets- förtjenst , som den fordom bemedlade uti sitt utarmade tillstånd icke mera förmår att lemna; det är icke så afgjordt, hvad som är öfverflöd eller ej, och ännu mindre om sträng
Den 25 Majt. 249 direct beskattnmg derå blifver en rigtig Statshushållningsprincipe , i händelse den öfverklagade luxefi derigenom skulle minskas, emedan det är i namren af saken, att den verkligt ri. kes luxe beträmjar den arbetande Glassens utkomst.
Jtg bar under en kort öfversigt af Gref. ve Löwenhjelms Anförande, funnit Contracfers helgd vara åberopad , men jag känner ej att Riksens Ständer i denna del slutat några sådana, och såk-d.s ej hvad sorn kar. förbinda till deras godkännande.
Ständer blifva vaksammare att lemna bidrag der de äskås, så är det icke underligt, då sådana bidrag anses <å en så bindande natur, att de som Contracter åberopas, då Riksens
Ständer icke längre finna sig kunna fortfara att belasta Folket med a * Ia de bidrag, som under bättre tider varit lemnade.
Jag går för öfrigt icke in uti beräkning af Theatern*; nytt* och nödvändighet för vårt Land, men jag tror, att der en NationalTheater ej kan uppehållas utaf 70 å So.oon människors folkmängd, måtte Spectaclet endera var ra 6tridande emot Folkets lynn®, elier Inrättningen i Oeconomiskt afseende förfelad.
Den, som i anledning af till Theatern fordrade Stats-bidrag , vill göra jemförelser emellan de löner och pensioner, sorn af Theatrarnes Artister åtnjutas, med de Stat ns Embetsmans, sorn uppbäras ofia efter soårig tjenste - 250 Den 25 Maji. tid, endast utaf till PensionsCassor afsatte egna bidrag, skulle finna förhållandet besynnerligt.
Att den af Herr Grefve Löwenhjelm föreslagne afgift skulle blifva frivillig, kan jag ej medgifva, då den till någon del skulle komma att utgå genom 5 procents förhöjning på all Öfverflöda ■ afgift; jag vill nu ej längre uppehålla tiden, och anhåller blott, att dessa mina anmärkningar må till Utskottet fä åtfölja Grefve Löwenhjelms, och torde jag vid det definitiva afgörandet få tillfälle att utförligare yttra mig i hufvudsaken.
Till slut anhåller jag, att ännu y‘terligare få förklara, det jag icke, i anledning af Friherre Cederströms och Herr von Hauswolff påstående, afstått ifrån min begäran, att få Målet hvilande , hvilket ej kunnat nekas mig , då någon annan med mig instämt uti ett sådant yrkande.
Då jag begärde ordet, var det hufvudsakligen för att anmoda Friherre
Anckarsvärd att afstå från dess yttrande om detta Betänkandes ytterligare hvilande.
Jag begagnar detta tillfälle ait förklara, det hvarken jag eller pluraliteten i StatsUtskottet med liknöjdhet ansett vår Na-i tionalTheaters bibehållande; tvärtom har det varit en smärtande föreställning, att denna Thea-’ ter, hvilken redan upphunnit en större grad af fullkomlighet, än den på långliga tider ägt, i brist på nödiga medel, skulle förfalla; men de flesta innom StatsUtskottet hafva li - Dm 25 Maji. 251 kaledes delat den öfvertygelse, att en Thea^ ter i Stockholm ej bör underhållas af Stats, medlen.
Om medel genom frivilliga sammanskott, på sätt Grefve Löwenhjelm och Friher. re Åkerhjelm föreslagit, skulle till detta ändamål kunna utfinnas, synes mig att ingen kan vara deremot, och jag tror äfven, att det vore möjligt att ett sådant sammanskott åstadkomma.
Controll på dem, som icke anmält sig till Spectacie-afgilt, anser jag, på sätt Grefve Löwenhjelm anfört, icke vara svår, emedan det icke är troligt, att många skulle vilja blottställa sig för den obehagligheten, att blifva öfverbevist om obehörigt begagnande af Spectaciet.
Om ärendet återremitteras till Utskottet, kan tillfälle derigenom beredas Utskottet, att närmare taga kännedom af de gjorda Förslagen, och torde en betydlig nedsättning af den Spectacle- afgift Grefve Löwenhjelm föreslagit, äfven förmå flera personer att dertill bidraga , och hvarigenom kunde åstadkommas en betydligare summa.
Äfven anser jag, lika med hvad Friherre Cederström nyss yttrat, att Ståndspersoner å Landet böra beredas tillfälle att för Spectacle-afgiit sig anteckna; och jag tviflar icke heller, att mången, ehuru på Landet skattskrifven Ståndsperson med nöje skulle gifva något till NationalTheaterns fortfarande.
Bevillningsutskottet öfverflödig , enär Statsutskottet har sig öppet lemnadt att sjelf med Bevillningsutskottet samråda, ifall omständigheterna så skulle fordra.
Jag glömde nyligen tillägga, att mig är nogsamt bekant, huru såsom Högloflig?
StatsUtskottet med upplyst nit omfattat Thpäterns öde.
Jag är således långt ifrån den otacksamhet, att vilja tadla Utskottet, sorn troligen sjelf framställt mitt i dag anmäldta Project, örn jag hunnit det till Utskottet aflemna, innan det afgaf sitt Betänkande.
Man yttrade sig nyss öfver
Th eaferSujetternes höga Pensioner.
Detta fordrar förklaring.
Nu finnes inga af Stuten åt Theatern gifna Pensioner.
De, som ännu synas på PensionsStaten , äro gifna fit 1807 års afskedade parsonal.
På Ensåg man, att när en Adetir tjent 20 å 30 år, och utan eget förvållande afskedas, är det rättvist att gifva honom Pension.
Nu finnes ingen annan tillgång till Pensioner, än hvad genom
Verkets egna tillgångar och min industri kunnat beredas, hvarförutan vi kanske fått röna den smärta och den Nationella förödmjukelse, att en dag se Hjortsberg och Åbergsson med sina Familier lida nöd.
När Cancellisten går i tjenst, är han berättigad att i inbillningen utstaka sin bana ända till StatsMinistcr-stället.
Hvarje Fändrik äger att i andanom se sig FältMarskalk en dag - Dm 25 Maji.
På bådas väg väntar dem ock uppmuntran, distinciionar och äretecken TheaterArtisten har ingen annan belöning, än Allmänhetens bifall, han beror af denna, ofta orättvisa Domares ynnest; ett obetydligt lyte, ett ringa försvagande af arbetsförmågan kan vålla Allmänhetens ogunst, och till och med för alltid afbryta Acteurens bana.
Enda förmånen ä: en småningom stigande aflöning, hvarmed Acteuren emot ålderdomans annalkan-, de kan ibland lefva ett någorlunda beqvämt lif, och anständigt försörja sm Famille och uppföda sina barn.
Mine Herrar! när man belo.' nar blott med penningar, måste man gifva mycket penningar.
Så framt Riksens Ständers ej lemna Theatern något understöd af Allmänna Medel, kan jag för min del ej inse, huru de med denna sak kunna taga någon befattning, utan synes det böra bero pä Theater-] Publiquen och Stockholms-boarne sjelfva, att afgöra, huru och på hvad sätt de finna lämpligast, att utgöra det erforderliga tillskottet.
1 händelse derföre detta Mål blir, sorn jag för/nodar, till Utskottet återremitteradt, vill jag vördsammast hemställa, om ej Högloflige Utskottet skulle finna nödigt, att innan svar till Ständerna afgifves, först höra Stockholms Stads egna Auctoriteter, t. ex- Magistraten, de Femtio Äldste &c., om de vilja åtaga sig den af Herr Grefve Löwenhjelm föreslagna, enligt min tanka i sin fördelning ganska obilliga 254 Den 25 Maji.
TheaterBevillningen, hellre än att se Bill.ettpriset upphöjas.
Grefve Löwenhjelm har behagat anmärka mot mitt yttrande, att han undantagit Allmogen från SpectacleBevillnings erläggande.
Det undiöll mitt minne i ögonblicket, men jag kom ihåg det sedan.
Jag vill lika fullt erinra, att de 5 Procenten skola orättvist drabba stora mängden i Landsorterna, hvilka aldrig sett Stockholm och ännu mindre dess Spectacler, nemligen de så kallade mindre bemedlade Ståndspersoner och Närings idkare i Landsorterne med flere.
Jag protesterar derföre mot all ökad Bevillning till Spectaclernes förmån, och anhåller, att derest min önskan om Proposition på Betänkandets antagande icke bifalles, det samma måtte varda återremitteradt med dessa mina anmärkningar.
Jag rödgas ytterligare yrka, att andan af mitt Förslag, att dess exclusiva fotande på frivilliga bidrag, rätt inses.
Jag anhåller, att blott med få ord få bestrida Herr Grefve Löwenhjelm® mening, att afgift till Spectaclerne blefve frivillig, på den grund, att det sto - Den 25 Maji. 255 de hvar och en öppet att afsäga sig njutningen af allt, sorn stadgades som öfverflöd; den, som vill dricka Oaffé, må derföre betala af» gift, men det vore i högsta måtto obilligt, ora man skulle tvingas att betala till Spectaclerne för det man ville dricka Caffe och så vidare; det synes ju tydligt, att afgiften för Spectaclerne måste blifva directe erlagd för sitt ändamål, om den skall kunna nämnas såsom frivillig; så snart afgiften skall härleda sig ifrån begagnandet af någon annan njutning, så blifver det ett sammansatt förhållande, och Spectacle-afgiften aldrig frivillig, utan alltid tvungen, i den händelse 5 procents förhöjning på allt öfverflöd, som Spectacle-afgift, skulle blifva Landet pålagd; hvarföre jag aldrig kan förena mig om annat än frivillig
Jag anhåller, att dessa mina anmärkningar må till Utskottet få åtföle ja Grefve Löwenhjelms Memorial.
Hans Excellence, Herr Grefven och L andt.
Marskalken hemställde, huruvida Ridderskapet och Adeln ansåge de emot Utskottets Utlåtande framstälda anmärkningar föranleda till återremiss, samt på sådan grund behagade ifrågavarande Utlåtande , jemte anmärkningarne, till Utskottet återremittera; hvilket bifölls.
StatsUtskottets den 13 dennes afgifna Utlåtande, i anledning af 256 Den 25 Maji. väckt Motion, så väl om fördelningen af arbeset emellan Riksens Ständers Revisorer af Stats Banco och RiksgäldsVerki n, som skyndsam tryckning af dessa Revisorers Berättelser.
Vid den punct, som rörer tryckning af Revisorers Berättelser, ville jag göta *n anmärkning
Ali'
Publicitet är ej nyttig, och urskillning måste deri, som i ailt annat, vara nödig.
Erfarenheten visar, att Revisorer kunna finna sig nödsakade att uppgifva sådana saker, sorn icke böra af Allmänheten kännas förr, än de kunna bjelpas , hvilket åter icke kan ske förr, än vid Riksdagar.
Att i förtid kungöra sådant , synes mig vara detsamma, som att tvinga Regeringen att göra Riksdag, bvatje gång Revisorernes Berättelse kan innehålla någonting oroande.
Att stadga, det exemplaret, som jnlemnas till RiddarhusDirectionen, bör vara försegladt, och tillika stadga, att det genast bör tryckas, förefaller mig dock innebära ep Contradiction i ändamål.
Jag begär återremiss, och föreslår, att på Revisorernes egen pröfning må ankomma, om tryckning skall äga ruin eller ej.
Grefve Spens, Carl Gustaf: Friherre
Cederström har i sin Reservation utvecklat skä-i len, äfven för min öfvertvselse i denna fråga.
Revisorernes ändamål är att upptäcka bri^ ster uppstådda antingen gei.om fei elkr genom olyckor.
Så nödvändig, som Publicitet är i sådana Den 25 Maji 257 sådana fall, då den Auforitet är tillsammans, som kan afskaffa missbruket, och hjelpa olyckan, så skadligt kan det bli, att utsprida underrättelsen derom några år förut.
Jag får derföre, på de af Baron Cederström utförligt framställda skälen, yrka, icke återremiss, utan afslag af Betänkandet, men i fall denna anhållan ej bifalles, återremiss deraf.
Till hvad mitt nyss upplästa särskilta yttrande innehåller, och hvarigenom jag, såsom skadligt , afstyrkt tryckning emellan Riksdagarne af Riksens Ständers Revisorers Berättelser , får jag nu tillägga, att exempel gifves, då Revisorer kunnat misstaga sig om personella åtgärder, och att erfarenheten ådagalagt att Revisorer öfverträdt gränsen af deras befattning.
Otn således deras Berättelse skulle tryckas, utan att Riksens Ständers granskning och bifall dertill förutgåttj så skulle lätt Allmänna Opinionen deraf kunna missledas, då man blott hört den ena parten, utan att den andra fått tillfälle att sig förklara öfver hv^d som blifvit såsom felagtigt uppgifvet.
Dessutom finnes ett ytterligare skal emot en så beskaffad tryckning, deruti, att TryckfrihetsFörordningen skulle derigenom eluderas.
I nämnde Förordning stadgas: nAtt Re~ visorernes Protocoll och Handlingar icke kunna till tryckning befordras eller utan Vederbovandes tillstånd utbekommas.
Det kan icke Ridd. 0. Ad.
258 Den a 5 Maj). vara Revisorerne, som här menas med Vederbörande, efter deras åsigter äro underkastade prÖfningen af en högre Autoritet, utan det är Riksens Ständer.
De anmärkningar , som Revisorer under granskning af något Verks förvaltning kunnat göra, bör ej af samma Verk till deras innehåll kännas, utan förseglade förvaras till kommande Ständers pröfning; det är först sedan Riksens
Ständer fått kännedom af förhållandet och efter deras bifall, som desamma kunna till trycket befordras.
I Betänkandet finnes slutligen ett tillägg, angående Revisorernes Rese-penningar och Tractamente; detta kan i sig sjelf vara oskyldigt och äfven nyttigt för dem, som ej känna Författningarne och derigenom tveka att sig ett sådant förtroende åtaga} men då vanligen till Revisorer väljas sådana Personer, hvilka förut varit Riksdagsmän och således känna hvad dem i denna del är tillagdt, tror jag detta stadgande v*ra öfverflödigt, och tillstyrker derföre helt och hållet afslag på Betänkandet.
Ehvad man ovilkorligen tillåter, eller ovilkorligen förbjuder tryckning, begår man v efter min tanka en ytterlighet.
Hvad angår TryckfribetsLagens
Bud, att tryckningen ankommer på Vederbörande att bitalia, eller afstå; så tror jag ej, att det talar emot min me3 ning.
Konungen tager ingen befattning med vår Banque; och denna Vederbörande kan således, Den 55 Maji. *59 emellan Riksdagarne, ej vara någon annan, eller andra, än Ständernas befullmägtigade Revisorer.
I anledning af Friherre Cederströms yttrande, att Revisorer skola öiverträdt gränsen af deras befattning, hvilket synes 6yfta på våra sista Revisorer, ber jag att få förklara, det jag icke kan deri instämma.
Jag vill ej länge uppehålla Ridderskapet och Adeln vid den contradiction, som ligger i föreskriften, att Revisorernes Berättelser skola på en gång både förseglas och genom trycket göras allmänna.
Riksdag bibehålla nöjet att få bryta förseglingen på convoluten, då Berättelsernes innehåll redan genom tryckningen förut är kändt.
Jag anser det tillstyrkande, Utskottet gifvit, om Berättelsernas allmängörande, härleda sig från en något flygtig genomläsning af den Instruction, som är Revisorerne meddelad.
Annars skulle man lätt finna, att egentliga orsaken till Revisorernes sammanträden och den granskning, dem är anförtrodd, icke är någon annan, än den, att lätta Riksens Ständers arbete; men ingalunda gifver Instructionen någon anledning till den förmodan, som skulla Din 25 Maji, Revisorerne, under Rjvisions-arbetet, till stör-' re eller mindre del äga sig uppdragit Riksens Ständers magt.
Sådant skulle leda till oordning, och erfarenheten har visat nödvändigbet^n af att med varsamhet gå lill väga- Jag instämmer fullkomligen i den anmärkningen, att Revisorerne blott hafva R.ksens Siänder till Princip iler och ej Allmänheten, och j3g tror således, att Allmänhetens pröfning är för tidig, då Riksens Ständer ännu icke tagit kännedom af de anmärkningar, Revisorerne kunnät göra.
Jag vill ej klandra förra tiders Revisorer; men om man skulle dömma efter tiden, hvari vi lefva, föreställer jag mig såsom möjlig den händelse, att sådana Personer åtminstone af de andra Stånden kunde tilläfventyrs blifva valde till Revisorer, hvilka ej kände allmänna affairer, och om dessa skulle göra anmärkningar, hvilka i en eller annan måtto voro menliga för ett Verks Credit eller Förvaltning; så skulle ett allmängörande af dessa anmärkningar vara skadligt för allmänna ordningen, och verka tätare Riksdagar, samt vara alldeles stridande mot den principe, jag nyss anförde, att Revisorernes arbete endast bör förbered da Riksens Ständers, och att således detsamma först bör af Riksens Ständer kännas, innan det meddelas Allmänheten Jag anhåller alltså om alslag af denna punct i Betänkandet.
Hvad andra puncten åter angår, eller införandet i Instructionen af beloppet utaf Revisorernes arfvode under förrättningen, är det i sig sjelf Den 25 Maji. 261 indifferent, antingen denna punct afslås eller bifallesj men om Ridderskapet och Adeln anser det senare böra ske, tror jag, att det är mest enligt med Formerne, att hela Betänkan* det varder återreiniiteradt.
Grefve Mörner, Adolph Goran: Sedan Herr Silfverstolpe förekommit mig i hvad jag ämnade anföra, vill jag endast förklara, att jag tror, att enhet i Lagföreskrifter år det, som utgör deras värde.
Att låta den förut tryckas och öfverlemna till Revisorerne att derom besluta, vöre således att afvika från föreskrifterne , hvilka innehålla , att RevisionsBerättelserne icke f| göras allmänna, förr än de blifvit af Riksens Ständer granskade.
Då nu en sådan granskning ej kan föregå under mellantiden af hvarje Riksdag , emedan Regeringen icke äger att från Riksens Ständers Verk infordra de derföre erforderlige Handlingar, och i fäll således Revisorerne skulle i någon omständighet misstaga sig, eller hafva fällt ett origtigt pmdöme, det vore alltför svårt .ttt deri vinna rättelse, emedan saken påettsDgs officielt sätt blifvit afen erkänd Autoritet meddelad, men den ej kan, af den anledning här ofvan blifvit anförd, på ett lika officielt sätt besvarasj så skulle en af ♦ 262 Ben 2 5 Maji.
Revisorerne gjord, må hända mindre grundad anmärkning, om den genast utan föregången undersökning finge komma till Allmänhetens kännedom, kunna sprida oro och bekymmer hos Allmänheten, utan att
Regeringen ägde något annat medel att deri åstadkomma rättelse, än medelst Riksens Ständers sammankallande, Jag tror således, att det är bäst, att o* förändradt förblifva vid de föreskrifter, som i detta ämne nu finnas, och ej eludera stadgan, den, hvilka hafva sin goda grund i egenskapen af den befattning , som är Revisorerne anförtrodd.
Jag anhåller alltså om afslag a Betänkandet.
Hans Excellence, Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, huruvida Ridderskap pet och Adeln ansåg de nu gjorde anmärkningar vid Utskottets Utlåtande böra föranleda till dess återremitterande.
Ja och Nej. Hans Excellence, Herr Friherre af TVetterstedt, Gustaf:
Ibland de skäl, jag här hört anföras mot Utskottets Betänkande, om tryckningen af Revisorernes Berättelse, saknar jag ett, det nemligen : att om Berättelserna genom tryck, göras allmänna, vore sådant stridande emot värdigheten och vigten af Revisorernes Befattning, emedan Revisorerne handla på Riksens Ständers vägnar.
Efter en sådan tryckning, vore det icke något hinder, att hvem som hellst finge framställa anmärkningar emot Den 35 Maji. *63 Berättelserna.
Jag tror, att någon sadan granskning af Allmänheten , som föregår Riksens Ständers pröfning, icke bör äga rum och af detta , liksom af flera andra, af föregående Talare upprepade skäl, tillsiyrker jag af-i slag af Betänkandet.
Det, sorn förmodligen föranledt Herr Settervall att framställa ifrågavarande Motion, har varit den hån, delse, att under Revisorernes sista sammanträde, korrt före Riksdagens början, en Person skrifteligen anmälte sig att utfå till tryckning Revisorernes Protocoller, angående Malmö Discont.
Föreskrifterne, huruvida sådant borde tillåtas eller icke, ansågos då icke vara alldeles klart uttryckte.
Då å ena sidan det finnes stadgadt, att Revisorernes Berättelser böra förseglade aflemnas, för att af Riksens Stän.' der vid deras nästa sammankomst granskas; så medgifver å andra sidan TryckfrihetsFörordningen Friheten af en i allmänhet obehindrad tryckning af Publique Verks och Autoriteters Handlingar.
Revisorerne ansågo sig vara de i berörde Förordning nämnde Vederbörande, hvilka i afseende på tryckning af Handlingarne rörande Banco- och RiksgäldsVerken, äga rätt att dertill meddela tillåtelse, äfvensom att då något undantag i vissa fall ansågs böra äga rum, en begärd tryckning afslå, hvilket vid ofvannämnde händelse inträffade.
Den anmärkning, som blifvit gjord mot stridigheten af det tillstyrkande, som finnes i Betänkandet, att Berättelserna skola på en och samma gäng förseglas, och til ika genom tryckning göras allmänna, medgifver jag kan fordra en närmare förklaring, och jag törenar mig derföre med de värde Ledamöter, hvilka begärt återremiss af Betänkandet.
Om åter detsamma nu alslås, skalle deraf den följd uppkomma, att i händelse af en dylik anhållan, som den nyss omförmälte, skulle någon annan utväg ej återstå lör de blifvande Revisorerne, än att genom pluraliteten afgöra, om tryckning må bifallas, elier ej. ]ag tror derföre, att det rätta är att återremittera Betänkandet, på det Utskottet må blifva i till fälle att öfver ämnet närmare yttra sig.
I afseende på sjelfva saken, tror jag, att tryckning af Revisorernes Berättelser kunde vara nyttig, äfvensom att Revisorerne för deras arbeten voro underkastade den allmänna granskningen.
Ett förbud af RevisionsBerättelser. nas tryckning anser jag icke kunna lagligen af Riksens Ständer nu beslutas, emedan sådant skulle innebära en förklaring eller ändring af Tryckfrihetsförordningen, hvilken bör på annat sätt tillvägabringas.
Ehuru jag sett saken ur denna synponct, medgifver jag likväl gerna, att omständigheter kunna inträffa, daen ovilkorlig skyldighet för Revisorerne att trye - Dm 25 Maji.
265 ka deras Berättelser in extenso, kunde någon gång medlöra 6vårigheter, och att tider möjligen kunna komma, då dessa Berättelsers utspridande bland Allmänheten under en tid, då ej Riksens Ständer äro samlade , kunde medföra 0(0 och bekymmer.
Om Betänkandet å* terremitteras, får Utskottet tillfälle att närmare öfverväga allt dettas Grefve Spens, Carl Gustaf:
I hufvud saken frågas här: är ändamålet att få Reviso. rerne till mer än Ständer?
Jag skulle alltid yrka ali slags Publicitet i Riksens Ständers åtgärder, men befarar framtida olägenheter af d' nna.
Man anmärker kan hända, att den föreslagna tryckningen skulle förekomma rykten; det förefaller mig sorn om sjelfva Revisorernes omdömen ej kunna vara annat än rykten för Lagens ögon, innan Ständer granskat, om de till sitt klander haft rätt.
Min yttrade tanka rubbas ej af föreställningen att Revisorernes arbete / • 66 Den 25 Maji. kan klandras af Litterateurer och Dagbladsskrifvare; emedan Revisorerne i denna del éj kunna äga bättre öde, än Riksens Ständer sjelfve, somdageligen lå hålla sådant till godo.
Jag anhåller att få föreslå, i stöd af den satts, att all Publicitet af missbruk och olyckor är högst nyttig, dåden sker, närden Autoritet, som kan hjelpa, kommit eller skall komma snart tillsammans, om icke det tillägg kunde göras, att ovilkorligen, så snart Riksdagskallelsen är utfärdad, de si* sta Revisorernes Berättelser skulle tryckas , lör att sätta Riksens Ständer och Allmänheten i bättre tillstånd att bedömma målen.
Ständerna hafva vid denna Riksdag sjelfva beslutat detta; jag tror att det borde vara en stadga för alltid.
Hans Excellencei Herr Grefven och handt•
Marskalken föreslog, huruvida, enär Utskottets Utlåtande innehöll trenne puncter, hvaraf tvenne blifvit utan anmärkning lemnade, Ridderskapet och Adeln, till tidens vinnande, skulle vilja återremittera endast den punct, hvaremot anmärkning blifvit gjord, samt i öfrigt bifalla Utskottets Utlåtande.
Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf: Jag får till Eders Excellence, Herr Grefven och LandtMarskalken ödmjukast hemställa, om det kan gå ann, att första gången ett
Det skulle nemligen kunna Den 25 Maji, 267 hända, att en punct blefve antagen, och en annan förkastad eller återremitterad, hvilket tyckes strida emot 56 §.