Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
M. att godtgöra en sådan glömska å nationens sida, att till arbete för samhällets utveckling ock bästa tillkalla skickliga och ädla män, som möjligen af valkretsarne blifvit uteslutne eller förglömda?
För min- del skulle jag tro, att för den händelsen, att en sådan rättighets öfverlemnande till K.
M. vore obehörig, så skulle man också, lillbakagående under seklerna, kunna komma till det resultat, att hvarje adlad person inom Riddarhuset varit obehörig då han insattes; men jag säger såsom en annan talare före mig, Ur Tersmeden, att då man icke vill förslå, så förstår man heller icke.
Man synes också icke hafva för afsigt att villja förstå Ilr Åkermans förslag.
Man har velat finna obestämdheter i hvarje ord, under det alt förslaget i sjelfva verket är så bestämdt som det kan vara, för att utgöra endast några allmänna grunder.
Vill man hafva ett förslag bestämdt, så måste det uppgöras i detalj.
Ett detaljförslag kan man icke begära skall framkastas till antagande såsom en gemensam tanka.
Nu Den 12 Mars e. m. 209 Nu hemställer jag till litet hvar, om det icke är omöjligt alt få ett delaljförslag antaget, så framt man icke kan förena sinnena om en allmän tanka.
Man kan nemi. vara ense om vissa allmänna grunder, och likväl dissenlicra i afseende å detaljerna, och jag skulle tro, alt om man vill hafva en gemensam tanka anlagen, så bör man icke lägga fram den i detaljer.
Jag tror derfö re, ali för den, som vill förslå delta förslag, så är det tillräckligen begripligt och tillräckligen bestämdt.
Man torde nemi. både vilja ock kunna förstå, att nationens röst påkallar en försoning och ett avlägsnande af del nuvarande ståndssplitet, och att man icke horde motarbeta en fosterländsk Ilegerings bemödanden i delta afseende.
Man har yttrat, all ”om samhällets fästen remnade håde öfver och under oss, så skola våra Slånd frälsa oss”.
Jag äger den tillförsigt lill Försynen och lill Svenska folkets sekelsgamla anhängighet lill den monarkiska principen, alt jag icke fruktar alt samhällets fästen öfver oss skola remna; och om man icke försummar några bemödanden för att åt samhällets orepresenterade medborgare gifva en billig andel uti representationen; om man förstår att framkalla nationalandan; och om man icke på ett (rotsande och inom detta rum föga passande sätt sjelf aflägsnar sig från samhällets öfre fästen: så är jag öfvertygad, att nationen skall ulan fruktan kunna gå sina kommande öden till mötes.
En värd talare, Hr Akerman, har uppgifvit ett förslag, för alt såsom II. o. Ad:s gemensamma tanka afgå lill Const.Utsk.
Detta förslag har åtminstone den förtjensten att genom sin vidd omfatta hvarje slags politisk tanka, ifrån den mest conservativa t. o. m. den mest liberala, ty ingen politisk nuance finnes, sora icke gerna kan gå in på de vidtomfamnande ordalagen, som der framställes.
Ganska sant är, hvad en föreg:de talare, Gr.
Cronhjelm, yttrat, att man icke kan begära siffror i ett allmänt förslag, men man kan begära annat än loci communes, och annat innehåller icke Hr Åkermans förslag, såsom att representationen skall fördelas på tvenne kamrar, — hvarom alla äro öfverens, — att ledamöternes antal icke skola öfverstiga ett visst belopp, att de begge hamrarne skola vara oberoende af hvarandra m. ra.
Allt detla äro icke annat än loci communes, och jag hemställer, om sådana tjena till någon slags efterrättelse för ett Utsk., och om det icke skulle blottställa R. o. Ad. för ett rättvist klander, om det komme med ett förslag, taget i det tomma.
Om Ilr Åkermans förslag lill gemensam tanka skall uttrycka något, kan det icke vara annat, än det förslag till nationalrepresentationen, som han sjelf inleinnat till Const.- Utsk.; men jag tror mig genom den analys jag deraf i ett föreg:de plenum gjort, nogsamt hafva ådagalagt, att det icke på något vis är antagligt.
Detta förslag påstås utgå från principen af en juste milieu: en sådan gillar jag fullkomligen, nemi. om ståndpunkten är rätt uppfattad, från hvilken man utgår; ty in medio virtus.
Men man 8 II. 27 .210 Ben 12 Mars e. m. mäste då först veta, hvarest man tager denna ståndpunkt af juste milion.
I Frankrike, der man liar Legilimister och Charlister, på ena sidan, Republikaner och Fonrierister, på den andra, i England, der man hat fligh Torys, och Sligh Churchmen, pä den ena sidan, Radikaler och Chartisler, på den andra, der gör man ganska rätt uti alt tillhöra en jusle-milicu-princip, hvilket jag säkerligen skulle göra i dessa länder, och sluta mig till ccntre droit i Frankrike, och till Whigs i England, som uttrycka juste-milicuprincipen i dessa länder.
Men i Sverige, mine Hrr, der den yttersta conservatism äfven önskar en representationsreform, och denna med ej annat aristocratiskt element än en senat, som finnes till och med i moder-republiken Nord-America, icke ärftlig, utan vald på lifstid, liksom Julirevolutionens öfverhus i Frankrike, och som yrkar ej annat än ståndsvar, der bonden och småstadsborgaren hafva lika stor andel, som de förnämsta i landet, och der man på andra sidan ser de democratiska principerne drifvas längre än i något annat land i Europa, der står juste-milieu'n för lågt ner i den politiska scalan och närmar sig allt för mycket den rena radikalismen.
En sådan politik, riktig i andra länder, utgör således en fullkomligt falsk basis i Sverige, med dess för ögonblicket gäsande democrahska ultraism.
Det enda jag i Hr Åkermans förslag till allmän tanka funnit vara bestämdt, är hvad jag skulle önskat icke funnits der alls, nemi. uttrycket, att R. o. Ad. skulle erhålla ersättning för ”sin förlorade sjelfskrifvenhet”.
Om Adeln äfven vidblifver den conccssion, den gjort vid sistförflutne riksdag, alt afsäga sig sin sjelfskrifna representationsrätt — en concession i hvilken jag aldrig skulle hafva ingått, om jag varit närvarande, annorlunda än villkorligt, nemi. så, att de andra Stånden äfven skulle göra några concessioner å sin sida,— så har R. o. Ad.o likväl aldrig afsagt sig sin sjelfskrifna valrätt.
Upptaga vi nu Hr Åkermans förslag såsom utgörande Ståndets allmänna tanka, så skulle deraf kunna slutas, att Adeln äfven uppgåfve sin sjelfskrifna valrätt, emot någon ersättning.
Men hvaruti skulle denna ersättning bestå?
Jo, enligt juste-milieu-sällskåpets förslag, skulle den bestå deruti, att Adeln, såsom Adel, icke erhöll mera än 25 röster inalles i den nya representationen, och enär denna, enligt samma förslag, skulle utgöras af 300 ledamöter i de båda hamrarne, så skulle R. o. Ad:s andel i representationen komma alt belöpa sig till ^'julel i st. f. en -J:del, som R. o. Ad. nu innehar.
Vi bafve framför ögonen en reservation af BondeSt:s vice talman, Nils Pehrsson, deruti han efter en, efter personlighetsprincipen uppgjord calcul, beräknar, att R. o. Ad. icke bör utgöra mera än en half proc. af representationen.
En half proc. af 300 ledamöter skulle göra en och en half representant.
Om Hr Akerman vill bli den ena, skall jag åtminstone utbe mig slippa blifva den halfva, jag må styckas på längden eller på tvären.
Kastar man sig in på theoriernas experimentalfält, så vet man icke hvar man tager vägen.
Aristoteles uppger redan 128 representationsformer; huru många hafva icke sedan tillkommit, Den 12 Mars e. m. 211 ifrån oell med Aristoteles till och med Frill.
Hamilton, Hugo, som väckte en i går, hvilken han under den föreg:de natten tilldrömt sig, och sorn icke en gång upplefva! ephemeridens ålder, enär den funnit sin död inom 24 timmars tillvaro.
Jag förkastar derföre all slags theori, som icke stödes på praktik och erfarenhet.
Såsom gammal militär har jag vänt mig vid att alltid bedömma den terrain, på hvilken jag skall agera.
När jag betraktar Sveriges läge under 60:de gradens latitud, omgifvit af mäktiga och absoluta grannar, tror jag att vära representativa former icke kunna vara sådana, som de skulle kunna vara, ifall vi voro boende på Amerieus aflägsna conti nen t, omgifne af republiken Cliili, på den ena sidan, af dito Monte
Video på den andra, och af dito Buenos Ayres, på den tredje.
Om tillståndet i dessa republiker på något vis dertill skulle uppmuntra, skulle vi kunna kasta oss på den rent democraliska representalionsgrunden; men, mine Hrr! äro vi så belägne?
Befinna vi oss icke i den gamla verldsdelen, der den monarkiska principen ännu är gällande öfverallt; kunna vi, under sådana förhållanden, antaga en rent democratisk form, utan att blottställa oss, jag säger icke för förlusten af vår sjelfständighet, ty jag är öfvertygad, att
Svenska folket skulle försvara den till sista man, men blottställa oss för uppoffringar, som skulle vara vida större, än vinsten vore emelian vår nu ägande, visserligen bristfälliga, men dock i många afseenden fria samhällsordning, och den obepröfvade, vi skulle kunna erhålla i dess ställe.
Man talar mycket om tidens anda, men jag tror, mine Hrr, att man misstager sig om lidens anda i Europa.
Den är alldeles icke såsom våra liberala söka att den framställa.
Den constitutionclla monarkien utgör tidens anda, men lill denna hörer det arislocratiska elementet lika så väl som det democratiska.
Det förra vill man obetänkt undergräfva hos oss; likväl finnes ingen frihet förutan delta element, hvarpå vi nu äfven finna bevis uti de democratiska cantonernas tillstånd i Schweitz, som vilja föra krig för Jesuilerne, och äro de enda länder i Europa, der censur och tortyr blifvit bibehållna i lagstiftningen.
Sådana äro yttringarne af denrena democratiska författningen.
Frihet finnes ingenstädes, der icke arislocrali finnes jemte det democraliska elementet, hvilket åter finnes öfverallt.
Absoluta styrelser erfordra ingen aristocrati.
Icke finnes det någon sådan i Turkiet, eller i Persien; nej, envälde, jemlikhet och träldom följas åt.
Jag röstar emot alla de här framställda representationsförslagcr, såsom förnekande alla de uppgifne, af verldshistoriens erfarenhet bepröfvade statsbyggnadsprinciper.
Jag afstyrker äfven Hr Åkermans förslag lill gemensam tanka, och skulle hellre ingå på Hr Silfverstolpes, hvilken, om icke mer bestämd, likväl lemnar en större garanti genom den källa det kommer ifrån.
Föröfrigt förenar jag mig med Hr Lagerhjelm att låta Utsk. utarbeta eli nytt förslag, eller göra huru det behagar.
Efter det särdeles lyck - 212 Dcii 12 Mars e. rn. liga och förtjenstfull» sätt, hvarpå såväl
Hr Gripenstedt som Hr Gr.
Cronhjelm nyligen vederlagt alla de anmärkn:r, som blifvit gjorda emot Hr Åkermans förslag, känner jag mig verkligen vid delta tillfälle brydd att uppträda inför R. o. Ad., derföre att jag i sanning finnér fältet vara ullömdt före mig.
Den advocatoriska klyftighet, hvarmed man uppträdt till försvar af Const.Utsk:s betänk., under det man förnekat förtjensten af det Akermanska förslaget, har äfven blifvit på ett så talande sätt ådagalagd af nyssnämnde ledamöter, att jag föga beböfver upptaga R. o. Adis tid med ett upprepande af hvad de före mig bättre sagt.
Må det likväl tillåtas mig att förklara, att då jag i förmiddags hörde fyra ledamöter af nuvar.
Const.Utsk. uppträda, äfven jag, lika med en annan värd talare, nu först ansåg den egentliga striden börjad; och hvarföre mine Hrr?
Månne derföre ali, såsom Hr von Hartmansdorff yttrat sig, detta förslag var del farligaste ibland alla, derföre att dess ordalag voro alltför obestämda?
Nej, mine Hrr!
Jag vågar för min del tro, att dertill fans en helt annan grund.
Man säg, att kanske detta förslag af Hr Akerman möjligen hade den största chanceu för sig lill framgång, att det hade en mängd sympathier inom delta Hus: man såg, att det gick utifrån grund satser, som voro slödda pä rättvisa och medlande emellan de båda partierna; man visste, att en aktningsvärd samling af medlemmar af detta
Hus hade sammanträde derföre att, då 1840 års Const.Utsk:s betänk, blifvit förkastadt, man icke hade att hoppas af det nuvarande Const.Utsk. något resultat, som kunde föra till det mål man så ifrigt efterlängtade; man visste derföre, säger jag, att personer hade samlat sig, hvilkas åsigter, om jag så får säga, hörde till den högra och venstra centern, att dessa personers liflig» önskan var, att kunna tillvägabringa ett förslag, som kunde hafva hopp om framgång, icke blott inom detta Stånd, utan äfven inom de öfriga.
Man visste, att ifrån delta sällskap hade ett förslag utgått, som blifvit lill Const.Utsk. öfverlemnadt, men der blifvit förkastadt; man visste också, att detta sällskap nu hade förenat sig om enogcmcnsam tanka; att således det förslag, som framställdes af Hr Akerman, icke endast var hans, ehuru han till en ganska betydlig del var upphofsman dertill, utan att ganska många af Husets sansade och tänkande medlemmar hade förenat sig med honom om denna redaclion.
Derföre fruktade man detta förslag, derföre ansåg man det vara det farligaste, derföre sparde man sina krafter tills det skulle förekomma.
Det förekom, och jag erkänner, att den förste talaren, som uppträdde deremot, har gjort allt hvad man kan göra, för att, genom att häckla, tillvägabringa ett resultat, som jag likväl tror har blifvit hos Husets fleste medlemmar tillin t etgjord t, genom det högst förtjenstfull sätt, på hvilket icke blott Hr Gripenstedt, ulan äfven Hr Gr.
Cronhjelm försvarat detsamma.
Man har äfven talat om att förslaget är otydligt, att det är vagt och ger anledn. till flerfaldig» tolkningar.
Jag vill medgifva, alt skäl till denna anmärkn. möjligen kunna förefinnas emot cn eller annan fras.
Likväl hemställer jag hvilket förslag, äfven del mest utarbetade, är sådant, alt man icke
Den 1,2 Mais e. m. 213 skulle kunna göra anraärkn. emot någon del deraf, men om jag äfven erkänner, alt detta förslag kan på ett eller annat ställe gifva anlcdn. lill olika tolkningar, så inträffar detta likväl icke i så lrög grad, som här blifvit framstäldt; och hvarföre har redaclionen blifvit sådan?
Jo, derföre att man önskat en försoning af tänkesätten.
Just derföre har man icke velat så tydligen uttrycka sig, alt icke 2:ne personer, som sylla till samma mål, som icke vilja hålla emot så länge tills det brister, utan som vilja i tid gå de allmänna hilliga önskningarne lill mötes, att dessa personer, ehuru de hade olika åsigler i detaljerna, likväl kunde linna sina åsiglcr uti delta förslag förenade.
Den siste värde talaren har yttrat, alt R. o. Ad. skulle blottställa sig för nationens löje, om Ståndet antog detta förslag.
Jag kan icke tro, alt nationens löje skulle blifva en följd af antagande af ett förslag, som åsyftar att medla mellan de häda ytterliga intressena.
Om man vill skärskåda karaktererna hos R. o. Ad., så torde man här linna kanske flera nyaneer af de olika opinionerna än till äfventyrs i något annat Stånd.
Nä väl, mine
Hrr 1 den opinion , sorn förslaget uttrycker, är, om jag sä får säga, juste-milieu'ns, och bör tillvinna sig hvarje tänkande medlems af nationen deltagande.
Jag tror, alt R. o. Ad. skulle mycket mera blottställa sig för nationens löje, om 11. o. Ad. skulle lemna sitt bifall lill eli förslag, sådant som Const.Utsk. nu har uppgjort.
Detta förslag har vid discussionen i förrgår redan undergått en sä grundlig critik, att jag ansåge mig fela i uppmärksamhet mot Ståndet, om jag började att återupprepa alla de högst grundade anmärkna-, sorn då deremot gjordes, och hvilka anmärkmr man visserligen har sökt besvara i allmänna termer, genom framläggande af egna åsiglcr i representationsfrågan, men ingalunda så, att desamma kunna anses vara på något fullständigt sätt vederlagde. — H. Ex. Hr Gr.
Björnstjerna har äfven berättat, alt han i Frankrike eller England skulle vilja tillhöra jnsle-milieifn, men att densamma i Sverige är alltför radikal.
Jag viii icke ingå i någon närmare undersökning om hvad Grefven i della hänseende menar med juste-milieu.
Jag tror, att den, som med sig sjelf känner, att han hvarken vill vika af till höger eller venster, att han vill göra hvad haus samvete bjuder honom, och hvad han anser vara det rälla, att han vill gå den väg, hvarpå han trotsig bäst rädda sitt fäderndsland, den kan icke med rättvisa anklagas för att vara radikal. — H. Ex. Hr Gr.
Björnstjerna har äfven flera gånger yttrat, att om 11. o. Ad. skulle vidblifva sin en gång gjorda afsägelse, så hör det i alla fall icke innefatta en afsägelse af valrätt, hvilken R. o. Ad. således skulle bibehålla.
Jag kan aldrig ett ögonblick ifrågasätta, att R. o. Ad. skulle vilja rygga det högtidliga beslut, som fattades vid sista riksdag, rör:de afsägelse af sjelfskrifvenheten, och hvad åter valrätten beträffar, så har det förslag till representationsförändring, som legat till grund för Hr Åkermans förslag till gemensam tanke, medgifvit R. o. Ad. rätt att genom val utse vissa deputerade i ståndsförsamlingen.
Jag tror således icke, alt det i delta hänseende någonsin liar varit Den 12 Mars e. m. fråga om, att R. o.
Ad. skulle genom antagande af detta förslag af äga sig all rätt alt utnämna deputerade inom representationen.
Hr Gr. liar ännu i dag åter upprepat en del af de anmärkmr emot nämnde förslag, som i förrgår blefvo, i min tanka, på ett ganska fullständigt sätt vederlagda.
Grefven liar nemi. förklarat, att, enligt detta förslag, R. o.
Ad. skulle icke erhålla mer än ungefärligen T'2del i representationen.
Grefven harda icke tagit i betraktande, att oberäknad! det bestämda antal medlemmar, som R. o. Ad. ägde utse i den öfre kammaren, blefdet icke blott möjligt, utan äfven troligt, att, såväl inom embetsmannacorpsen som inom den större jordbruksclassen, inom bruksidkarnes dass och ibland de mindre förmögne jordbrukarne, en icke ringa del skulle komina att utgöras af Adelsmän.
Cronhjelm uppgaf i går en sä fullständig tableau i detta afsönde, att jag icke behöfver upprepa den. — H. Ex. Hr Gr.
Björnstjerna bar ytterligare påstått, att 0111 vi vore omgifne af Americanska republiker, borde vi kasta oss i democratiens armar, men icke nu.
Jag tror, att just för alt icke behöfva framdeles kasta oss i democratiens armar, är det nödvändigt, att vi nu söka alt uppgöra ett förslag lill förändring i vår nuvarande representation.
Det går icke an på längden alt säga nej till alla föibättringar, äfven lill dem, som äro afbehofvet mest påkallade.
Man kan då hålla igen tills tömmarne springa.
Jag tror, att, så väl för oss, som för hvar och en annan, består den egentliga slalsklokhelen uti, att kunna förutse när och hvar man bör gifva efter.
Det säges, att man icke skall gifva efter för våldet.
Detta är fullkomligt rätt, men frågan är, att i en tidpunkt, då något våld icke kommer i fråga, gifva godvilligt efter för de fordringar man erkänner vara rättvisa, för att icke sedermera blifva tvungen att kämpa mot väldet och derigenom sätta fäderneslandets välfärd på spel.
Här bar varit mycket fråga om, huruvida R. o. Ad. skulle vid detta tillfälle uttala sin bestämda mening, att man bör gä så oell så långt, men icke längre.
Jag erkänner, alt jag tillhör deras mening, som anse delta böra ske.
Att 1111 säga: vi vilja icke för närvarande medgifva någon förändring: vi vilja blifva qvar vid det beståndande: vi vilja hålla oss till våra 4 Stånd, eller till 5, vore i min tanke föga välbetänkt.
Deremot tror jag, att i närvarande ögonblick bör R. o. Ad. bestämdt uttala, att Ståndet önskar en annan representation, grundad på classer, alt det likväl förbehåller sig att ovillkorligen blifva representeradt genom deputerade, som skulle af R. 0. Ad. utses, med ett ord, mankan göra åtskilliga förbehåll i dessa hänseenden, som alla finnas lill större delen intagna uti Hr Åkermans till Const.Utsk. inlemnade förslag; men då något så detaljeradt förslag omöjligen kan föreslås såsom gemensam tanka för R. 0. Ad., så har Hr Åkerman sökt alt i allmänna termer framställa en lanke, i hvilken alla dessa förslag skulle kunna inrymmas, och det är elen lanken jag för min del vågar på del lilligasle understödja, och anhåller derföre vördsamt 0111 Hr Gr. 0. Landtm:* propos. på bifall å delta förslag.
Den 12 Mars e. m. 215 Frih. Hermelin, Au g.
Jag har redan i ett förcgule plenum instämt uti det förslag till gemensam tanka, som Ilr Akerman framställt.
Jag har visserligen sedermera hört åtskilliga anmärkna- deremot och bland annat, att samma förslag icke innehåller så bestämda stadganden, att Const.Ulsk. skulskulle kunna på grund deraf uppgöra något detaljeradt förslag.
1 min tanka innehåller detta förslag hufvudgrunden för uppställningen af nationalrepresentationens ombildning, och torde det derjemte vara mig tillåtet att anmärka, att då det till Utsk:s kännedom äfven kommit den discussion, som på detta rum, under dessa dagar, blifvit förd, så tror jag, alt det icke saknas tillfälle för Ulsk. att erhålla en närmare utredning om Ståndets tanka, så väl rörrde detta förslag som de öfriga.
Man har äfven anmärkt emot detta förslag, att de framställda satserna skulle vara för Svenska bruken, häfderna och samhälsförhällandena främmande.
Man har klandrat det som icke öfverensstämde med de nuvarande förhållandena.
För min del anser jag, alt i och med detsamma man tager ett så vigtigt steg, som framläggandet af ett förslag lill ombildning af representationen, så bör man vara betänkt att uppställa det på ett sätt, som på en gång kan betrygga den monarkiska kraften och den sansade constitutionella friheten.
Det kan icke vara någon på detta rum obekant hvad kraft som ligger i nationalrepresentationen, särdeles i betraktande deraf, att nuvarande grundlag lemnar representationen större rättigheter, än hvad som tillkommer den i de flesta andra länder.
Jag vill fästa uppmärksamheten icke blott på rättigheten i hänseende till beskattningen, en del af lagstiftningen o. s. v. Representationen äger äfven rättighet att ingå i granskning af Statsrådsprotocollen genom ett dertill valt Utsk.
Representationen äger att inhemta af delta Utsk. huru och på hvad sätt K.
M:s rådgifvare hafva uppfyllt sitt ansvarsfulla kall, och uttrycka en bestämd öfvertygelse i anledn. deraf, hvilken R.
St. inför thronen äger rätt att i und. framställa.
Skulle man, vid betraktande deraf, icke med yttersta varsamhet afväga samhällskrafternes ömsesidiga förhållande i denna fråga?
Nationalrepresentationen synes mig böra utgöras af tvenne kamrar, den ena för att hufvudsakligen gifva tillkänna hvad nationen i beskallningsväg kan sig åtaga, den andra kammaren för att med den kritiska blick, som tillhör statsmannen, yttra sig öfver dagens mest invecklade frågor, t. ex. huruvida Konungens rådgifvares handlingssätt har varit för fäderneslandet gagneligt eller icke.
Under ett lugnt och en upplyst granskning häraf, kan man väl icke annat än gilla de allmänna grundvalar för nationalrepresentationen ombildning, hvilka äro inrymda uti Hr Åkermans förslag.
För min del kan jag icke inse annat, än att de borde utgöra uttrycket af R. o. Ad:s tänkesätt, och jag anser mig således skyldig, att, så mycket på min svaga förmåga beror, uppmana R. o. Ad. att besinna huru vigtigt det är att uttrycka någon bestämd tanka, dels i afseende på frågan i allmänhet och dels i dess särskilda delar.
216 Den 12 Mars e. m.
Man liar vidare yttrat, att ständselementerne egentligen vöre det, hvarpå representationen skulle baseras.
Jag för nain del anser deremot, att de särskilda intressena inom samhället lika sä väl kunna representeras genom nationens gemensamma ombud, om ej helt och hållet, dock till ganska stor del.
Jag vill likväl ej bestrida, alt man bör gå in på de modificationer, hvartill tid och särskilda omständigheter kunna föranleda.
Uti ett land, der slåndsindelningen fortfarit en längre lid, torde man icke hastigt kunna öfvergå till ett samfäldt valsätt, utan endast gradvis.
Emedlertid anser jag, att under närvarande tidpunkt, då uppmärksamheten på allmänna samhällsangelägenheter är i en ej ringa grad utsträckte, kunna de särskilda classerne bättre meddela sig och uppfatta hvarandras ställning än förr, hvaraf man kan draga den slutsatsen, att classerna äfven bättre än förr skola erkänna hvarandras rättigheter och särskilda bestämmelser i samhället.
I Tyskland, som har i flera fall lika bruk och institutioner med Sverige, tinner man stater, som uti den nedre kammarens representation äga till grund en blandad sammansättning af classval och af samfällda val.
Man har ytterligare invändt, alt den s. k. äldre kammaren skulle stå i paritet med den yngre.
Man har sagt, att all anlcdn. till strid, afund och missförhållande skulle undanrödjas lättast derigenom, att man lät elemcnterna för de begge kamrarnes sammansättning utgå från samma grund.