Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag slutar med att anhålla, det Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes formligen tillkännagifva sitt vägrande af proposition, och inhämta, huruvida Ridderskapet och Adeln instämmer i denna vägran, ehuru jag innerligen önskat, att, i anseende till ämnets vigt, 55 §. i Riksdagsordningen blifvit annorlunda tillämpad.
Det är ej utan ledsnad som jag funnit, att man lyckats förblanda Grefve Horns förslag till proposition å remissen af BondeStåndets beslut med en ny motion.
Jag nödgas högtidligen förklara, att derest ej proposition kan göras af den beskaffenhet, som nu yrkas, anser jag mig skyldig göra en helt annan motion, och det skall först blifva cn ny motion.
Jag ämnar i sådant fall föreslå: att vid Bevillningsgrundernes uppgörande måtte bestämmas, att, i händelse Riksdagen upplöses, innan BevillningsSumman är bestämd, den blifvande förhöjningen af Bevillningen måtte på det eller de Stånd fördelas, som ej i beslutet om tids föreläggande för Utskotten deltagit; ty jag anser af vigt, att då de sednaste fem åren lemnat öfverskotter 3oa Den 26 Januarii f. m. ef 3,5oo,ooo R:dr B:co, en sådan Bevillning ej får qvarstå.
Jag kan således ej afstå från att yrka proposition; men skulle Ridderskapet och Adeln icke anse sig böra hejda dessa eviga försök, alt blott och bart uppdrifva Bevillningen till den högsta möjliga storlek, så böra dessa utgifter drabba det Stånd, aom ej gjort sin skyldighet i anseende till utöfvandet af folkets beskattningsrätt.
Det torde vara tids nog att öfverlägga, om de motioner, med hvilka Herr Hjerta hotar Ridderskapet och Adeln, äro öfverensstämmande med grundlagen, eller ej.
Det är en lek att hota med Motioner, sorn man ämnar föreslå, och sådant är ej passande.
Vi öfverlägga nu om BondeStåndets protocolIsutdrag, och öfverläggningen får ej derifrån förryckas.
Herr Grefven och LandtMurskalken har redan upplyst, att
Betänkandet hufvudsakligen är deiadt i 3:ne delar; öfver lista punkten har Ridderskapet och Adeln redan beslutit; öfver den 3:dje likaså.
Det är således andra delen, som bör vara under öfverläggning.
Jag anhåller att Herr Grefven och LandtMarskalken ville förklara , att öfverläggningen om allt annat, såsom högst onödig, bör upphöra.
Äfven med fara att ådraga mig ett ogillande, får jag förklara, att Den 26 Januari i f. m. 3o3 BevillningsUtskottet ej skall underlåta göra sin skyldighet; ty vi äga Grundlagar, och dessa föreskrifva, huru förhållas hör, om. ett RiksStånd envist vägrar, att deltaga uti den bevillning, som till Statens underhållande fordras.
Herr Hjertås Motion anser jag för ett opassande, illa användt, löjligt hot.
Jag var ej närvarande, då Friherre Anckarswärds Motion ventilerades; men jag får förklara, att jag i sådan händelse hade instämt i den mening, som Ridderskapet och Adeln fattade, nemligen att en proposition på denna motion ej kunde i enlighet med Grundlagen framställas.
Men deremot kan jag ej finna, att Grefve Horns motion på något sätt strider emot Grundlagen, eller att Ridderskapets och Adelns redan fattade beslut dit kan appliceras, och proposition således vägras.
Jag anser, att då ett
Riksstånd ingår med en framställning till ett annat RiksStånd, bör derpå gifvas ettsvar, som ej innehåller någon reprimande utan snarare ett deltagande i dess yttrade önskan, på sätt Grundlagen kan tillåta.
Jag förenar mig således med Grefve Horn, så mycket heldre, som Herr Grefven ochLandtMarskalken nyss hemställde precist detsamma, nemligen alt Ridderskapet och Adeln skulle remittera BondeStåndets protocollsutdvag, med anmodan till StatsUlskottet att 3o4 Den 26 Januarii f. m. dervid fästa det afseende, som kunde vara förenligt med Grundlagen.
Jag tror, alt flere så fattade Herr Grefvens och LandtMarskalkens ord.
I alla fall förenar jag mig med Grefve Horn.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade, att, då Hans Excellence nyligen uppläste Grefve Horns förslag, hade visserligen de ord, som innefatta berörde förslag, utgått ur Hans Excellenees mun, men likväl ingalunda, såsom Hans Exeellences egna ord, utan endast i egenskap af Grefve Horns nyssnämnde förslag.
För min del anser jag möjligt, att sammanjemka frågan så, att då Ridderskapet och Adeln ej tyckes vilja instämma uti BondeStåndets tanka, det ifrågavarande Protocollsutdraget likväl, af aktning för BondeStåndet, remitteras, men med tillkännagifvande, att Ridderskapet och Adeln ej delar BondeStåndets åsigter.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken yttrade, att fråga nu icke vore om någon remiss af BondeStåndets Protocolisutdrag, utan endast derom, huruvida Ridderskapet och Adeln kunde och ville instämma uti BondeStåndets beslut.
Som Hans Excellence redan tillkännagifvit, det Den 26 Januari! f. m. 3o5 det han ansåg den del af BondeStåndets Protocollsutdrag, som angick formen för Statsregleringens uppgörande, vara af alldeles enahanda lydelse och syftning, sorn Friherre Anckarswärds motion, å hvilken Hans Excellence i Plenum den i5 dennes vägrat proposition, skulle Hans Excellence mycket fela håde mot sig sjelf, samt Ridderskapet och Adeln, om han nu ombytte tänkesätt.
Hans Excellence hvarken ville eller borde nu meddela proposition å något, som vore stridande mot Ridderskapets och Adelns förra beslut, och som följaktligen kunde föranleda till upprifvande deraf.
Hans Excellence vore således föranlåten att, på de af Hans Excellence i Plenum elen i5 dennes anförde och nu jemväl åberopade grunder, vägra proposition å instämmandet uti denna del af BondeStåndets beslut.
Att åter, såsom Grefve Horn föreslagit, förklara StatsUtskottet Ridderskapets och Adelns önskan, att StatsUtskottet må, vid Inkomst- och UtgiftsBetänkandernes författande, fästa det afseende, å Hedervärda BondeStåndets beslut, rörande Statsregleringens uppgörande, sorn kunde förenas med StatsUtskottets grundlagsenliga pligt, syntes Hans Excellence innefatta en fullkomlig motsägelse, emedan, då Hans Excellence ansett sjelfva hufvudfrågan, eller rättigheten att föreskrifva en viss form för Statsregleringens uppgöran10 H. 20 3o6 Den 26 Januari i f. ni. de, vöre stridande mot Grundlagen, en motsägelse nödvändigt skulle uppkomma, derest man remitterade frågan om en dylik form till StatsUtskottets grundlagsenliga behandling.
Hans Excellence hemställde derföre ånyo, att BondeStåndet endast måtte underrättas derom, att Ridderskapet och Adeln icke fann lämpligt, att uti denna del af BondeStåndels beslut sig förena.
Jag nödgas begära proposition, hvilken likväl icke torde böra framställas förr än de punkter äro afgjorde, sorn angå tiden, i händelse vi skulle få en votering
För min del erkänner jag visserligen, på sätt Herr Grefven och LandtMarskalken erinrat, att den likhet förefinnes, i följd hvaraf Ridderskapets och Adelns redan fattade beslut i vissa delar är oss hinderligt; men jag anhåller, att RiddarhusSecreteraren måtte upplysa, om ordalydelsen är lika uti Friherre Anckarswärds motion och BondeStåndets beslut.
Jag tror åtminstone icke, att Ridderskapet och Adeln redan fattat något beslut öfver Friherre Anckarswärds motion.
Att anse förhållandet vara sådant, vore med andra ord detsamma , som att ej upptaga BondeStåndets beslut till öfverläggning, i anseende tillden likhet, som det kunde hafva med ett redan afhandladt ämne, ehuru ordalydelsen i många delar är olika.
Jag anser det åtminstone vara vår skyldighet att öfverlag - Ben 26 Januarii f. ra. 307 ga i ämnet.
Skulle Herr Grefven och LandtMarskalken ej vilja meddela proposition å Grefve Horns förslag, tror jag framtiden dock skall bevisa, af huru stor vigt detta förslag varit.
Jag vill blott föra Ridderskapet oell Adeln till minnes, alt Friherre Anckarswärd sjelf förklarat, det han tagit sin motion sådan, som den var gjord i BondeStåndet.
Hans Excellence Herr Grefven ock Landt Marskalken yttrade, att sedan Hans Excellence förklarat sig icke kunna meddela proposition å instämmande uti ifrågavarande del af BondeStåndets beslut, men proposition derå likväl blifvit begärd, ansåg Hans Excellence denna fråga icke kunna vidare uppskjutas, utan trodde Hans Excellence, i anledning deraf, sig nu böra fråga, om Ridderskapet och Adeln yrkade Proposition till instämmande i BondeStåndets beslut.
Hvarjemte Grefve Horn begärde votering.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog derefter följande voterings-propositlon: 30* 3o8 Den a6 Januarii f. m.
Den som yrtar, att proposition skall varda framställd till instämmande uti Hedervärda BondeStåndetS' beslut, i afseende å de föreskrifter rörande Statsregleringens uppgörande, som Anders Danielssons Memorial innehåller, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln icke yrka berörde proposition.
Detta var i sanning ej hvad Grefve Horn begärde.
Om hans förslag tages tili Ja-proposition, kunde den af Hans Excellence föreslagne Ja-propositionen blifva contraproposition.
Jag har aldrig begärt proposition på annat, än mitt eget förslag, och förnyar nu denna anhållan.
Herr Grefven och LandtMarskalken har tydligt för Ridderskapet och Adela framställt motiverna til! sin vägran af proposition, och frågat, om Ridderskapet och Adeln yrkar proposition derå.
Det kan således ej vara fråga om annat än flen proposition, som Herr Grefven och Landi Marskalken vägrat, och cj om Grefve Horns, sorn är på sidan af saken.
Grefve Den 26 J a n u a r i i f. ra.
Posse har dessutom begärt Grefve Horns motion på bordet.
Grefve Frölich: Ehuru LandtMarskalken äger rätt att vägra propositioner, äger han dock ej föreskrifva, huru propositioner skola göras; sådan var emellertid den sats Friherre Cederström nyss yrkade.
Jag har likväl aldrig hört Herr Grefven och LandtMarskalken vilja tillvälla sig en sådan rätt.
Grefve Horns yttrande är ej någon ny motion, utan blott ett förslag till svar på en från ett annat RiksStånd inkommen skrifvelse.
Jag instämmer fullkomligt med Grefve Horn, och anhåller, alt hans förslag mätte blifva det, hvarpå proposition skall blifva vägrad, om sådant skall ske; äfvensom att hans förslag måtte blifva föremål för Ja-propositionen.
Då Herr Grefven och LandtMarskalken ansåg Friherre Anckarswärds motion vara så likartad med BondeStåndets beslut, att proposition ej på det sednare kunde framställas, var cj min mening, att Ridderskapets och Adelns tanka skulle inhämtas öfver en sådan proposition, utan min begäran hade endast afseende på Grefve Horns förslag.
Det har aldrig varit min afsigt att begära, det Ridderskapet och Adeln skulle instämma med BondeStåndet; men min mening har varit att komma till slut i en så betänklig fråga, som denna 3io Den 26 Januarii f. ni. och derföre har jag tillstyrkt det lena behandlingssätt, hvilket Grefve Horn föreslagit, och som ej står i strid mot Grundlagens bokstaf.
Jag får således anhålla, att Herr Grefven och LandtMarskalken ville taga närmare del af ordalydelsen i Grefve Horns förslag, och sedan för Ståndet uppgifva, enligt hvilken §. i Grundlagen Herr Grefven och LandtMarskalken vägrar proposition.
Jag tror, att här måtte vara något misstag om ordalydelsen.
Så vidt jag kunnat' uppfatta saken, har Herr Grefven och LandtMarskalken ej vägrat proposition på annat än instämmande i BondeStåndets beslut.
Den sednare frågan är således, om Ståndet ändock yrkar proposition, derom skola vi med ja och nej votera.
Om Ridderskapet och Adeln ej yrkar en sådan proposition, komma yi sedan till Grefve Horns motion.
Jag är glad, att Herr Hjerta afstått från yrkandet af proposition på BondeStåndets Protocollsutdrag; i annat fall hade jag ansett mig förbunden att reservera mig mot återupptagandet af en sak, den Ridderskapet och Adeln redan afgjort.
Nu återstår frågan, huruvida Grefve Horns förslag är en ny motion eller icke.
Jag bar ej hört Grefve Posse begära den på bordet, men en Den 26 Januarii f. tu. ledamot liar så sagt, och jag tror derpå.
Men för att undvika onyttiga voteringar öfver onyttiga motioner, skulle jag önska att Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, huruvida han anser Grefve Horns framställning för en ny motion eller icke; ty i förra händelsen lärer det ej kunna förnekas Grefve Posse alt få den hvilande på bordet.
Lika med Grefve Posse och Herr von Hartmansdorff hade jag, om jag trott fråga vara derom, ej kunnat bifalla BondeStåndets beslut.
Men när blott fråga är om att gifva svar till BondeStåndet, och att Ridderskapet och Adeln skulle bevilja remiss efter de ordalag, som nu af Grefve Horn äro föreslagne, kan jag ej annat än finna, att Grefve Horns förslag ej kan anses för en ny motion, utan såsom ett ämne, på hvilket Herr Grefven och LandtMarskalken kan göra proposition, så vida han ej finner, att deremot är i Grundlagen något hinder, i hvilket fall skälen äfven torde böra uppgifvas.
Jag anhåller, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes tillkännagifva, om ej mitt yttrande omedelbarligen tillhör samma fråga, som innefattas i BondeStåndets Protocollsutdrag.
Herr CrusenstolpeMagnus Jacob: Sedan discussioneu nu öfvergått från Bonde - Den 26 Janualii f. tn.
Ståndets inbjudning till Grefve Horns så lialiade nya Motion, anser jag mig böra tillkännagifva, i afseende på den förra frågan, att jag väl i formen respecterar Herr Grefvens och LandtMarskalkens opinion, men i saken tänker lika med BondeStåndet.
Jag anser det så mycket mera vara på sitt ställe att yttra detta nUj som Herr Tham kallat BondeSlåndets beslut grundlagsvidrigt och Herr von Hartmansdorff kallat det en onyttig Motion.
Det är nödigt att allmänheten ser, att Ridderskapet och Adeln, åtminstone ej enhälligt, yttrar sig på detta sätt om sine MedStänder.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, det Hans Excellence, efter hvad nu förelnpit, ansåg sig bö^a ännu en gång hemställa, om Ridderskapet och Adeln yrkade proposition till instämmande uti BondeStåndets i afseende å formen för Statsregleringens uppgörande, fattade beslut.
Hvarefter Hans Excellence ånyo uppläste Grefve Horns förslag, samt yttrade, det Hans Excellence icke kunde med tillförlitlighet fatta, huruvida berörde förslag åsyftade BondeStåndets hela rörande Statsregleringen fattade beslut, eller tilläfventyrs blott tiden för Statsregleringens uppgörande.
Den 26 Januari i f. in. 3i3 Grefve Horn:
Det är förlåtligt, om jag misstagit mig deruti, att då Friherre Anckarswärds motion remitterades endast såsom ett enskildt anförande, Ridderskapet och Adeln ej vav i tillfälle att jakande eller nekande biträda någon framställd proposition, och således äfven att fatta något beslut i detta afseende.
Till svar å Herr Grefvens och LandtMarskalkens hemställan får jag meddela, att då jag haft afseende på BondeStåndets Protocollsuldrag i dess helhet, innehåller mitt förslag lill proposition en mera vidsträckt omfattning af ämnet, än den Herr Grefven och LandtMarskalken tyckes förmoda.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, alt som Hans Excellence redan förklarat sig icke kunna meddela proposition till instämmande uti BondeStåndets beslut, rörande Statsregleringens uppgörande, samt det förslag, hvarå Grefve Horn begärt proposition, eller att Ridderskapet och Adeln skulle förklara StalsUtskoltet Ridderskapets och Adelns önskan , att StatsUtskoltet måtte, vid Inkomsts- och UtgiftsBetänkandernes författande, fästa det afseende å BondeStåndets beslut, rörande Statsregleringens uppgörande, som kunde förenas med StatsTJtskotlets grundlagsenliga pligt, dels skulle, efter Hans Excellences tanka, ehuru icke uppstäldt under form af beslut i afseende å sjelfva Statsreglerin - 3i4 Den 26 Januarii f. m. gen, likväl, såsom innefattande beslut om en önskan rörande uppställningen af berörde Statsreglering, i högsta grad närma sig till beslut i sjelfva hufvudsaken, samt likasom innebära en föreskrift derom, och följaktligen föranleda till inskränkning och hinder uti den fria gransknings- och pröfningsrätt, som, i afseende å Statsregleringen, enligt 3o §.
Riksdagsordningen, Statsutskottet tillkommer; dels äfven skulle i sjelfva verket innefatta en motsägelse, enär BondeStåndets beslut vore, på sätt Hans Excellence förut ådagalagt, mot Grundlagen stridande; ansåg Hans Excellence, på dessa grunder, sig icke kunna å Grefve Horns ofvannätnnde förslag meddela proposition; men som berörde proposition likväl blifvit begärd, under yrkande, att Hans Excellence borde deröfver inhämta Ridderskapets och Adelns tanka, så finge Hans Excellence nu fråga, om Ridderskapet och Adeln yrkade ifrågavarande proposition.
Ropades starka Ja och Nej. Hvarjemte Grefve Horn begärde votering.
Herr Rothlieb> Axel erinrade, att Grefve Horns motion, såsom begärd på bordet, borde tills vidare hvila.
Sedan discussiohen nu Den a6
Ja nu ar i i f. rn. 315 tagit denna vändning, anser jag min begäran, att få Grefve Horns motion på bordet, böra förfalla.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog följande voteringsproposition:
Den som yrkar, att proposition skall varda framställd derå, att Ridderskapet och Adeln skall förklara StatsUtskottet Ridderskapets och Adelns önskan, att StatsUtskottet må, vid Inkomst- och UtgiftsBetänkandernes författande, fästa det afseende å BondeStåndets beslut rörande Statsregleringens uppgörande, som kan förenas med StatsUtskoltets grundlagsenliga pligt, voterar Ja; den det ej vill, voterar
Nej; vinner nej, anses Ridderskapet och Adeln icke yrka berörde proposition.
Det är endast till Kongl. Majit som Rikets Ständer i vårt land framställa önskningar, och ej till Utskotten.
Den proposition, som nu är i fråga, anser jag således oriktig.
Hafva vi ej rätt att besluta hvad som är olagligt, så hafva vi ej heller rätt att önskningsvis framföra det.
Från Stånden emottaga Utskotten beslut, ej önskningar.
Jag får följakteligen reservera mig mot en pro - 3.6
Den 26 Jan uarii f. rn. position, som innefattar dels alt vända sig nied önskningar till Utskotten, dels alt önska hvad söm är olagligt.
För att sätta Herr von Hartmansdorff i en bättre ställning, vågar jag anhålla, att ordet begäran sättes i stället för önskan.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, det, han ansåg en dylik ordföräudring icke lämpligen kunna äga rum.
Jag inser ej ändamålet med den föreskrift i Grundlagen, som bjuder, att voteringspropositionen skall uppläsas, om ej RiksStånden äga en obestridlig rätt alt göra de ändringar, som de finna med deras öfvertygelse Öfverensstämmande.
Jag förenar mig med Herr von Hartmansdorff deruti, att ordet önskan är mindre lämpligt, och anhåller att meningen så uppställes, att, i stället för önskan, ett tillkännagifvande må uttryckas.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken erinrade, att ordet "tillkännagif vande” på ifrågavarande ställe nyttjadt, tycktes närma sig lill egenskapen af beslut.
Grefve Horn anhöll, alt ordet begäran måtte begagnas i stället för önskan.
Den 36 Januarii f. m. 3i7 Friherre Cederström:
Herr Grefven och LnndtMarskalken har uppläst hvad Grefve Horn skriftligen föreslagit; jag anhåller derföre ödmjukligen, att då förslaget är skriftligen aflemnadt, inga varianter dervid må äga rum.
Derigenom kunde allt sammanhang förryckas.
Vill Grefve Horn framdeles göra en annan framställning; så får Ridderskapet och Adeln deröfver besluta.
Jag anser ingen annan proposition vara grundlagsenlig än den, som öfverensstämmer med det skriftliga yttrandet.
Jag nödgas högtidligen protestera mot den procedur, hvilken Friherre Cederström yrkat, såsom både mot
Grundlagens anda och lydelse uppenbarligen stridig.
Jag behöfver ej fästa mig vid Grefve Horns förslag; det är min rätt, att föreslå en annan redaction af propositionen.
Hvad innebär ordet justera, om ej hvar och en får efter öfvertygelse hemställa en riktigare redaction.
För denna princip måste jag ifra, och i stället för den mening, sora uttrycker önskan, anser jag man bör sätta: att Ridderskapet och Adeln, under lillkännagifvande af dess förut fattade beslut, lill StatsUtskollet öfverlemnar EondeSlåndets till det afseende, som med Grundlagens bud är förenligt.
Hvad ordet önskan angår, går jag gerna in på den förändring, 318 Den 26 Januarii f. m. som Ridderskapet och Adeln kan finna lämplig.
Jag anhåller få förklara, att jag ej anser oss tillständigt att ändra ordatydelsen i en proposition, som utgör en fråga emellan oss och LandtMarskalken.
Frågan, om vi yrka eller icke yrka proposition, skulle derigenom möjligen kunna ändras.
Huru man än må vända orden, går dock syftningen derpå ut, att på något sätt, såsom begäran, tillkännagifvande och mera dylikt, komma fram med något, som Ståndet ansett olagligt.
Det ser ut, som hade vi ett sådant särdeles begär till Grundlagens öfverträdande, att vi endast voro i förlägenhet om sättet.
Jag anser frågan, i hvilken drägt som helst, lika olaglig, och derföre af föga vigt, om man begagnar orden önskan eller tillkännagifvande, eller äfven begäran, hvilket ej är långt skiljdt från önskan.
Jag önskar blott slut på en öfverläggning af denna art; ty hvilken skepnad man än gifver åt frågan, synes hon mig stridande mot ett af Ståndet redan fattat lagligt beslut.
Jag tillstår, att jag ej förstår, hvarföre de, som ämna bestrida Grefve Horns förslag, befatta sig med att justera hans ord.
De, som amna votera nej, Den 26 Ja n u a r i i f. m. hafva ju (let öppet, och de åter, som vilja votera i motsatts emot nej, måtte väl få föreslå ja-propositionen i öfverensstämmelse med deras önskan, låt den än vara så grundlagsvidrig som helst.
Grefve Horn måtte val, i fråga om ja-propositionen, äga rätt framställa den redaction, som han önskar; om den är rigtig, blir det deras sak att argumentera deremot, som anser den grundlagsvidrig; men att först vilja sjelf bestämma ordalagen, och sedan argumentera deremot, är detsamma, som om man säger: god dag! oell får till svar: yxeskaft!
Ilans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att plenum bomme kl. i till 6 i eftermiddag alt fortsättas.
Föremålet för voteringen är alt utröna, om Ridderskapet och Adeln instämmer i Herr Grefvens och LandtMarskalkens vägran.
E11 bifråga har uppstått, om ordet önskan skall förbytas i ordet begäran.
Jag vill blott erindra, att då Friherre Anckarswärds uppmärksamhet blef fästad derpå, att ordet föreskrifva ej var grundlagsenlig!, begärde han få ändra det till ordet önskan, och Herr Grefven och LandtMarskalken biföll det.
Det synes således nu ej böra vägras Grefve Horn, att få ordet begäran i stället för ordet önskan, och förmodar jag att Herr Grefven och 320 Den 26 Januarii f. m.
LandtMarskalken bifaller det.
Det blir sedan den voterandes sak, att inom sig pröfva, med hvilket ord han finner ordet begära vara närmare beslägtadt, antingen med ordet önska eller med ordet fordra.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, sedan Grefve
Horn å dess skrifteligen framställde förslag begärt proposition, och Hans Excellence i anledning deraf kommit i den obehagliga ställning att nödgas, uppå anförde grunder, förklara sig icke kunna derå meddela proposition; hvarefter Hans Excellences hemställan, huruvida Ridderskapet och Adeln ändock yrkade proposition, blifvit med Ja och Nej besvarad samt votering begärd, ansåg Hans Excellence någon förändring af Grefve Horns berörde förslag numera icke kunna lagligen äga rum, emedan genom en dylik förändring annars kunde inträffa, att verkan af Hans Excellences tillkännagifne åsigt möjligen komme att förfalla, innan ännu sig visat, huruvida Ridderskapet och Adeln å Grefve Horns förslag yrkade någon proposition.
Då saken derföre nu gått så långt, samt Grefve Horn icke förmått visa, att den af Hans Excellence föreslagne Ja-proposition vore i någon måtto afvikande från Grefve Horns eget skrifteligen framställde förslag, ansåg Hans Excellence sig böra förnya den af honom nyss Oen 26 Januari i f. m. 3a i nyss gjorde voteringsproposition, hvilken af Hans Excellence åter upplästes j och af Ridderskapet och Adeln nu godkändes, samt derefter anslogs. Sedan 4.1, ^2, 43 och 44 §§• i Rid darhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen kl. 1 e. m.; och befunnos efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterna hafva utfallit sålunda:
Ja — 102.
Nej — 278.
I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således icke yrkat den af Grefve Horn föreslagne ofvanberörde proposition.