Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Lag utskottet förekomne ämnen rörande Fidei Commitzer, fä i nader jämte Högsta Domstolen besluta, pä sätt Regerings Formens 21 och 88 §. §- utstaka, finner jag samma betänkande wäl instämma med berörde H.H:rs innehall, men dock icke wara aldeles sa bestämdt, t de fall, dä ett Fidei Commip bcwisligen bliswit före. tillträdet, medelst stiftelsens mindre tydelig» stadgande, äbragt» iz6o 2i Dcccmöck. äbragk negon till fc reko!N"'anYe af misssämja och köll^ stnnighec nära flägtiligar emellan, öswercrrokoMMen ur» betalning lill menick hälften os egendomens warde, om sävant icke skulle fä uuvarMaS K-.ungr.s ffäi» skädande för sr-särtningcu deraf, ilka sorn hurnivrda ea till äi'wemyrs ti no!,ve eldskada ä Five, Comn.ip c i den mohn af ersättningen, ion, för dea förres l,S kunde brist-,, ej boede en successor åligga.
I förenämnde händelse, får lag aderia en wärd LcdamvkS as Z-ädderskapet och A deln Hn e Assessor von Seb.antr uti LagUrstork.l s,, yttear: art i deri händelse, som ofra siaä inträffar, närs., r Five; Commiss-Bref, tunehöil- mo.ftgrlfer och )rimiigheter äf den beske-jf? h.r, a>'v -de "j -ned irrrättN!ttlse!>o bestånd, i '.reher Mere n fö-öel. och det Allmänna bästa, wöro ser..niga, -.erde Longl. siNasit äga magt att er. stt-art '-cktfnintt såsom bade för der allmänna o..', .nslsiha iradclig, helc och hallie i-phäsMa, hnjisi- ock skulle äga rum ej mindro w.d redan siuckttadr, ckn äfwen hädanefter blifivemde Fi^ei LviMmss Lres.
Der är wäl rigtigt att tydelig., Fidei Commiss Bref; lika som förut skola bidchälsis i deras helgd, men i anseende till ostvan anförde yttrande, hwaraf tyvclrgcn kan hännas veu billiga mening att det ej allenast bleswe till er, succerande Fides C om» miss innehcifWareS och dess flägtingurs samt det all» wännas lokala förlust ledande, att tillträda ett med widsträckta Utbecalnings förbindelser behästadt Fidei Corremih för ali sä egendomen bibchöilen inom dess gren, ut.n äsw n, att han, fason, dessutom dertill platt ilian medel stadd, skulle för testa,orS wälmening ät Dcy 2i December. iz6l stäatingar bringas lill yttersta förlägenhet, sa sär hos Högwälborne Herr Grefwe» och Landt-MarffalkenUst.g ödmjukast anhälla om ben proposition, art Lag Uts?or, tets betänkande mä blifwä bifallid, med den dispens: för Konungen, att i förenämnde sall, och i öfwsrensstäwmelfe med Herr Astcsiorn von 8cksntL's särskildta votum i detta mål, fä mi Högsta Domstolen widlaga nådigt bcsiut likmätigt 21 §. i den antagne Constimlionen, Stockholm den 21 December 1809.
Larl Reinlivlrl I^auclilioiif.
Herr sk KIinlsbsr§, ^Vilkslm, upläste följande diktamen.
Lag-UtslkottetS tillstyrkan, att hwad lag i all* Mänhrt stadgar om äldern för mansperson, innan han såsom myndig äger att sig och sin egendom sjelf rada, bör orubbadt bibehallaS, anser jag wara grundahl pä goda skäl, men likwäl torde ett undantag deri kunna äga rum i det fall, dä någon af allmogen, enligt Konal.
Förordningen den 8 December 1756, wid 18 ars alder krädt i äktenskap, hwilkst endast Allmogen i wista händelser är tillätit och wagar jag hemställa, vm icke wid dylika tillfallen, dispense bör kunna wimrss, helst det synes inefatta motsägelse, att ben som är hust uns mälsman skall stä under annan mans förmynderskap.
Frän en helt annan synpunkt anser jag böra betraktas Lag-Utskotiets betänkande som skulle hos Konungen omedelbart böra anmälaS och till förklaring samt pröfning uvtaqas alla ftägor om Fidei CommiH stiftelser, hwilka kunna- finnas mörka och twetydiga ' Fjerde Bandet N'o 87 fö IZ62 Den 2l December. sä tväl som och frågor om intekning, VIN Utbyte af Lljncrad jord emel »vederlag ä annat ställe, nied mera.
Utskottet lägger till grund för sill betänkande, att som dcn egenskap Fidei Commisi stiftelser sig iklädt, att wara speciella lagar, ej annorledes tillkommit, än genom Högste Lagstiftarens medgifwande, sä borde ock
Konungen med lika rätt äga att förklara de speciella som Honom ullhärer alt förklar» allmänna lagar, dä sädant kan päsordras.
Alen hwad äro wäi Fidei Com, misi förordnanden annat än död mans yttersta wilja eller testamenten, och manne icke alla stagS testamenten, ehwad de röra Fidei Commlsier eiler annan egendo!» äro för speciella lazar att anse, och såsom sädane satt af Lagstiftaren sanclion till efterlefnad, lika med säda, ne förordnanden som enskildt anga Fidei Commisset?
Hwad Lag Utskottet således argumenterat om FideiCorn mist stiftelser skulle följaktligen äswen gälla om Testamenten i allmänhet, efter som deras egenskap alt wara speciella lagar hämtar sin authoritet frän Högsta Lagstiftarens påbud; och som icke någon lärer kunna yrka, att Konungen skulle med cn sä beskaffad omedelbar pröfningssätt as alla stagg testamenten beswäras sä lärer ock sörberörde argumentation ej lämpeli» gen kunna antagas.
Densamma strider desiurom emot nu gällande rätte, gangs, ordning, om hwilken är i allmänhet stadgadt i 10 Cap. 2 tz.
Ratteg.
Balk. att twist om död mans yttersta wilja bör dömas as den Rätt ä Landet eller i Staden, der den döde bott eller sin tjenst haft, samt enskildt för frälsemän i 8 Cap. 2 H samma Balk, att »wist om deras förordning wid dödstimma!» angående den efterlämnade egendomen skall dömas i Hos-Rät» ten.
De» 2!
December. ten, och jag kan icke inse akt bshofwet mera hädanef, ter än hittills päfordrar förändring i denna förestrifr, helst ä ena sidan wcdcrbörande som af yppande stridigheters ukgäng hafwa att wänta nytta eller Ilka da, mera bcqwämt wid
Domstolarne än hos Konungen kunna äga tillfälle att förete och framställa sina ffäl, samt a den andra Konungens tid och omsorger ända hafwa rillräckeliga föremal, utan att de böra ökas med omedelbar pröfning af enffilde parters twiste ämnen, t hwilkcu omständighet jag altsa icke kan med Lag-Ut» skottets betänkande mig förena, utan förmodar jag are under Kommuns omedelbara pröfning, hwad Fidei Commitzer angar, ej andra ämnen komma alt Hänföras, än tillförne warit lrnkeligt.
Friherre Lilienstjerna» ^.xs!
Lris förklarade sig instämma uti Herr r>L lriintöbsrZs yttrande.
Friherre 8tssl von wolstein.
Jagtrop ej akt mycket behöfwer talas i delta ämne efter hwad Herr si klinteberg anfört.
Jag will allenast nämna, alt det är olyckligt lefwa i ett land der ej stadgade författningar finnas, men olyckligast likwäl, när man ändrar det bästa de innefatta, hwaribland jag räknar det lagens stadgande som bestämmer 21 ärs alder, för ben tid en yngling mä bli myndig, samt hwad onr qwinnokönet är^ stadgadt: får således till alla delar conformera mig med del Herr sk klint«bsr§ i detta ämne ytirat.
Herr von hgausrvolkk, Larl Lustaf keinkolö, mbad sig sä tzMynggifwa att Lag-Ul-- ffot - rz64 Den rr December.
Kottet fknlle inkomma med etk särskildt betänkande, rörande stägsn om myndighet för mö.
Grefwe von ksntinZsst ausen önskade alt gamla lagens stadgande» matte sa bibehällas i hwad dispenserne rörde, och akt lika sä matte om Fidei Commister gälia hwad hittills gällt, samt conformerade sig till alla delar med Herr sk klintsberg och Friherre Lmel.
Herr von lksurwolkf tillkännagaf art hwad Fidei Commitzer beträffade skulle likaledes Lag
Utskottet inkomma med ekt särskildt betänkande.
Friherre 8kjsrnsksäk, (Hsrl 6uZtsk, yttrade, art Lag, Utskottet, i anledning af Herr ZustitiE'Rädek Ltrokirks memorial rörande dispenser, förklarat att lagens föreskrift uti r Cap. 6 §.
Gislen Balk. för man eller qwinna, art ej förr i äg« renskap träda, än han syllt
Lr är och hon rz, more sä grundad, att ändring eljer förminskning i nämnde lid, utom hwad samma §. medgiswer, icke kunde till-, styrkas; hwarjämte Lag-Utskottet icke förment sig stafwa skäl tilläta dispcnse för Enka art mot 12 Cap. Z §. nämnde Balk, inga i nytt gifte, förr än ester ett är, samt för yngling, att till följe af 19 Cap. i §.
Ärsda Balken förklaras myndig, alt sjelf förestå sitt «rf, innan han syllt 21 ar; likasom Utskottet ansett lagens stadgande i gi Cap. 1 §.
Nätteg.
Balk-sä aspa tzadt och fullkomligt alt något tillägg deri ej be, hösdeö.
Beträffande äter tillstånd att upkaga län pä Fi' der Com mister, insäg ej Utskottet laglig anledning ber, till Den 2i December. iZ§A till, men föreslog efter pluralitetenS mening, akt nämn» ke stiftelser såsom speciella lagar, kunde, enär de funnvS mörka och otydliga, blifwa likmätigt 83 §. i Reze, rings-Formen förklarade.
Men om killäkelss för MS/ ari blifwa myndig mille ej Utskottet sig yttra, sä wida j derks ämne err särskildt memorial inkommit.
Häraf täcktes Högloft.
Ridderskapet och Adeln inhämta, att
Lagutskottet i det mästa afsiagit de äskade dispenserna, yrkande jag pä denna anledning proposition under åberopande af min i Lag-Utskottet asgisna särskilda mening rörande Fidei Commisier.
Herr Lkrsnborx, Lassor äVilkalm.
Jag får den äran förklara, att jsg fullkomligen förenar wig uti Herr st Klmrsbsrgs yttrande öfwer delta ämne, men sä wida desi yttrande werkeligen knnefattat anmärkningar, tror jag det wara evligast med den praxis Riderskaptt och Adeln under denna Riksdag följt, a« icke nu afgöra, ulan återremittera betänkan» del.
Friherre 8tjernsrsät sörmenle, att om den wärde ledamoten yrkade att betänkandet, jämte här gjsrde anmärkningar ansäges nödige att remitteras, ware ej något hindrr för propositionen till afgörande genast.
Grefwe vs la
Qaräis yttrade sig anse betänkandets Lmremisi, sedan anmärkningar blifwit gjorda, wara med den antagne ordningen enligast.
Hans Exeettence Herr Grefwe» och Or»» izSS Den 21 December.
Ordföranden gjorde derefter proposition till akerremist, hwilken Bifölls.
Riddersikapet och 7ldeln ärfkiljdes kloc» kan r till z.
In kiäsm ?rarocol!i 6. 8i!vcrLto!ps. Thorsdagen deri 21 December.
Plenum kl. L till § eftermiddagen Upläsies följande: Riksens Högloft.
Ständers Lag.UtskotS utlåtande öfwer de hos Högloft.
Riddcrjlkapet och Adeln samt Högtärade Borgare-Skändel gjorda, till Utskottet remitterade anmärkningar, öfwer Detz den 26 sistl.
October afgisna betänkande; om Sjö» och Gränse» Tulls sanik Accis'Rättcrs uphäfwande.
Sa^oM aldeles obestridelig anser Lag Utskottet den grunosatts, att
Domare böra wara ojäfwige, och kan derjöre, i följd af hwad i Betänkandet är adagalagdt, ej sinna det af Herr Malmberg gjorda förslag ankageligt, enligt hwilket Sjö-Tulls, och AccisRättS mäl wäl ffulle wid Rädstuswu- och KämnärS» Rätterne uptagas, men samma Domstolar derwid förstärkas med Tull» och Accis-Betjente.
Hers Den Li December. 1567 Herr sk
IiIinreberZs vnffan att till minskande af extra ordinarie Domstolars antal.
Härads, Rättcrne kunde uptaga och afdöma de till Gränse» Tull-Nätkerne hittills hörande ärender, har till dest principe och hufwudsakcliga syftemål, också warit
Ut» flottets.
Men dä berörde ärender, bade för dck allmännas rätt och enffildas säkerhet, fordra den grad af skyndsamhet, som hwarken lärer kunna förenas med Lag» tima HäradgiTmgs nödwändiga oasbrutna fortgång, eller tued extra ordinarie och ordinarie LandS-DomareS wid Lenna Riksdag af Riksens Högloft.
Ständer förestagne owilkorliga skyldighet, att inom tre weckor läka häktade personer för Rätta ställas, hälst i Domsagor af större widd, der Domaren ofta kan wara wistande hela ZO till 40 mil frän Gränse.Tullen, när hans åtgärd der behöswcs, har Lag-Utskottet, som derjämte känner att sadan åtgärd ofta nog kan päsokdraS, samt att de fleste Härads-Höfdingar redan förut äro med göromål öfwerhopade, för sin del trott, att.
Härads-Rätternas och Domsagornas nu warande skick, berörde önskan pä de fläste orter wore owärksiällbar, Dock om L någon ort omförmäldte hinder antingen icke inträffar, eller de i öf, rigt genom en annan Landu.Domstolarnes in» rärcning och fördelning kunde undanrödjas; ivore Herr uk berörde förslag, bet, som, efter bltffottets tanka helst borde följas.
H vårföre ock Utskottet» tillstyrkande om Gränse-Tulls, m il är författad! i sä allmänna ordalag, att, utan hin» der deraf, om bet antages, veste ärender kunde updragcis häradshöfding med Häradsnämnd, der och när sadanl lämveligen ffe kunde, och hwi!» ket pä Longl.
Maj:rs tTladiga pröfning lärer hökä ttyk-mmst.
LaMMet anser också ej, bet större rZ63 Den 2, December. swärighct mä kunna blifwa, Ktt i desta Nätter, än t oribra, till Domare crhälia stickslige versoner, enär, - ,-qr hwad i betänkandet förrstäs eller förutsättes, i ch- EmbeksmZn, njuta skäligt arfwode samr tour och bsjordrings-rätt.
Gm Accis sä wäl som Sjö-Tulls ärend r enligt en del Wälloff. Borgarc-SkändelS Leda, ? -ees yrtrade önstan, kunde man hinder i Rådfru wu Rätterncs öfrige göromål, ensamt up> eill detze Rät er, torde derigenom det ?
,.>«mäl befrämjas, ack, i de händelser Vä tull s< fullltnugs och lurendrägeri mäl wörö sann nmnbla.jd^oe, enkelhet wunnes i rättegången.
Och är ver endast till förekommande af den olägenhet, görowäleys förökade mängd skulle medföra, som Ut» stöttet rrott sig böra förestå, ben fördelning emellan Stads Rärtcrne hwilke» betänkandet innehåller, hwarfore. om genom förbättrade wilkor för RädstufwUiRälrerncs Ledamöter, si wäl fsm för protocollsforare, enligt herrar och eller genom ökad Betjening, enligt Herr Förflag, eller pä annat sätt, veste Rärc^r skulle kunna med behörig skpndsiimhec k- stttnue bestrida oftanämude jämte öfrige dem tillhörande ärender, Utstoitcc icke finnér nägot hinder med mindre den i ofwanberöröe mätts af ^ögtärade Borgare Ståndets flera Ledamöter skirade önsta», kunde med Rong!.
Masts
NaLiga bifall gä i werkställighet.
Och ehwad sistnämnde inrättning, eller den af Utffottet för.flazne, skulle widtagas, anser Ntstoclet billigheten i alla sall fordra att de Ordinarie Rättens Betjening, hwilka härigenom fä förökade göromäi öfwer, Dm 21 December.
IZ69 wen borde i lika förhållande njuta förbättrade löne wilkor Dä Utskottet tillstyrkt ärligt arfwsde för Rädftufwu eller Rämuäro Rälcernas Ledanröter, har det dermed äfwen haft afseende pä deras Ordförande.
Herr blorärrroms anmärkning, att Utskottet skall förbigätt, huru ändring wä sökas » de förcstagne Domstolars Utslag i Tull och Accis mål får Utskottet åberopa Hide punkten af Detz tillstyrkande.
Den af Herr 8tZIs yppade motion, att för» säljningen af ronfisqueradt gods icke mä pä Sjö-Tulls» Kammarens utan Städerncs Auctions - Kammares åtgärd fä bero, anser Utskottet icke äga oskiljagtig gemenskap med dek, som warit Betänkandets egenirliga föremal. Hwilket alt till Riksens Högloft.
Ständers ytterligare pröfning »Vördsammeligen hemstäileS.
Stockholm hen n December iFv).
Pä Höglsfl.
Ridderskapet och Adelns Ledamöters wäguar, I^uäv. bäsnäsrsträm.
Pä Wällofl. Borgare-Ständers Ledamöters wägnar, k. kl. Orskvsrmubl.
P2 r?7v Den 21 Decemb.-r.
Pä Högwördigs Preste-Ständets Ledamöters wägnar, Pä Hcdcrwärda Boude-SrändctS Ledamöters wägnar, Leie Oiofsson. ^o!>. kllojindsr^son.
Begärdes pä bordet.
Riksens Högloft.
Ständers Lag» Utskotts Betänkande rörande sörpaniuingar af fast egendom, sä ock om Frälse räncas för, wärfwandc.
Riddcrskapet och Adeln har Herr Grefwe .4xsl Amilton, uti ingiswit Memorial, som derifrån är till Utskottet remittcradt, föreslagit att all förpantning eller afhandling, hwars afsigt warit att eludera fordna författningar, mä äga samma kraft och werkan som laglige köp, Domaren ä de samma kunna utfärda fasta och sköte, samt alla förpantnings wilkor, säsom blotta formaliteter att afhälla Bördeniän, aldeles förswinna och wara uran krask och weckan: dock att bland sädane afhandlingar ej skulle innrbegri» paö arrenden pä 52 ar och derunder.
Dylikt, äswen till Utskottet remittcradt, yrkande »ned Uttryckligt afseende pä sadan jord som förut wa, rir privilegierad, är ock hos Hedemärda Bonde-Stäm Set Den 21 December. izyr det gjordt af Risdagsmannen ^nösrs 8än6sten, äfwensom ?e!ir Danielsson frän Kronoborgs Län m. fl. deruti insiänit, med der tillägg, ait i händelse samma förslag cj kunde med lagens grund förenas, den försättning Lock mätte widtagas, skr sörpanlningsgifwarcn eller hans arfwingar inom witz lid t. ex. ett är ester sörpantningslidens flut, borde ärerlösa den förpanta.
Le jorden fä wida sädant förmän wille begagnas, och vik, ester en sadan icke begagnad lööningSkidö förlopp pank innehafware!! ovilkorligen were befogad med egendomen lagfara och i behörig ordning erhälla Faste» Bref.
Riksdagsmannen Lrlc öliman frän Upsala Län, ssm häruti med de nyHnämnde förenat sig, har ock tillagt den annrärkning att pä lika sätt borde förhällas med Krono, Skatte.Rusthäll.
Hwarförutan
Riksdagsmannen änöors foacbim88on frän östergöthland, med deltagande i ofwan» nämnde önskningar, framstält det yrkande alt, dä hwar och en Medborgare i Riket nu wore berättigad att under full ägande räll innehafwa, cj mindre Säterier, än Rä och Rörs samt andra Frälse Hemman, Frälse ränta med lika skäl som jordägande rätten, borde kunna genom laga köp erhällaS, köpebref derom Utfärdas och faste-bref meddelas.
Wid öswerwägande af förstnämnda yrkanden har Lag.Utskottet i betraktande der<f, att det emot rättwisa och säkerhet wsre tydeligt stridande, om utan wederbörandes samtycke, naturen af ingängna i lagar, ne icke föcbudna, aftal skulle förändras, wäl icke sun, uit dek förslag j hela si» widd ggkageligt, ark sädane IZ72 Dm 21 December. afhandling^, Hwarigenom ägande rätt icke blifwit uplaren, grille, Utan särskildt aftal mellan Comrahenterne, eller i annan ordning än lagen eljest medgift iver, tilläggas lika kraft och werka» med laglige köp, eller de i ashandlingen betingade wilkoc anses kraftlösa, hwilkas hemliga biasgifter detzucom sällan kunna med säkerhet bedömas.
Dock, hwad i synnerhet förpantningar bekräffar, hwilke af rätter ägare blifwit gjorde, sä i händelse Riksens Högloft.
Ständers Vestm om rättighet för hwar Swcnff
Man akt sörwärswa fast egendom och jord af hwad namr som helst, winner Konungens sanktion, blifwec deraf §n följd, att äswen de rillförnr priviligieradr fastigheter sj kunna inlösas af andra, än den som, enligt Förpantmngsbrsswet är för ägare att anse, eller af dest arfwingar och rätts innehafware, samt i de händelser Z och § §. §. i 9 Cay.
IordaBalken omnämnas, af bemälde ägares Bördemän.
Och som, när ägaren icke inom föresatt dag, eller, da förfallotid ej är utsatt, esker ffedd upsägning, betalar sin skuld, Panchafwaren äger, enligt sistnämnde g §. jämförd med Kongl. Förordningar»?
Sen iz Juni, IZ02 samt den 28 Jtmii 1798 §» ro,, rätt att panten upbjuva, pä sätt som om köp stadgas, samt innan laga ständs tiden, tilländagar, derest ?j annars om wihr pris dem asämjer, läka panten »värdera, hwarefcer, om ägare» eller bördemän icke inom witz tid lösen erläggrr, ägande rätten tillfaller Panchafwarsn, emot det för honom salunda bestämda pris; bör wäl detta stadgande hädanefter tjena till efterrättelse sä wäl om förpantade Säterier, Ra- och Rörs-, Frälst och Bergsmans hemman, som om annan jord.
Hwarfäre för de händ elsee, Dä i pamsbrefwer witz Den 2r December. rZ7Z witz tid kill inlösen är bestämd, uägok yittttrgars stadgande icke synes nödigt.
Men som, enär sadan tid ej finnes utsatt, och egendomen efter pankgifwarens död i längre tid warit under förpantning innehafs, den swärighet möter, att panthaswaren ej kan känna alla, som den förres rätt innehaswa, hwilka ock kunna wara i steka orter, äfwen utom Riket stridde; sä, emedan der i Dane fall kan bliswa panthaswaren omöjeligr, akt enligt lagenS stadgande pä wanligt sätt förkunna deija kill inlösen berättigade, om de» tillämnade lagfarten, kror Lag-Utffotket sig böra föreslå dek stadgande: 6tt, om nägsn, som under förpantning innehafwer fast egendom, rist hwars mlosim wist tid ej är i pantebrefwec utsatt, hos Domstolen, hwarunder egendomen lyder, anmäler, otc pantägaren, eller betz rätts innehafware, eller deras wiftclse ort ej ärs af honom tande, mä Domaren kunna förordna, dec sadan anmälan tre gängor införes, sä röök i allmänna tidningar inom Riket, fom i Hamburger Tidningen, jämes föreläggande att om gälden ej inom ett ar efter den sista i berörda Tidningar införda kungörelse betalas, kommer egendomen art upbjudas och dermed förfaras pä sätt Z §. i 9 Lap. Jorda Balken, jämförd med ofwan aberopade Förordningar färeskrifwer; Men är pantägaren känd, mä honom enligt nytz anförda lagens rum, tillsägas , och efter derom förstedt bewis, i händelse egendomen ej blifwit inlöst, lagfarten för sig S«. Widkommande hwad om Frälse,räiuas förrvärswande är wordek yrkatt, sä, vm, i afseende pä pur LZ74 Den 21 Decembers pur frälsejord, der rättighet till räntan är med rät» tigheten till jordens besittning och bruk förenad, hwae Swenff nian bliswer berättigad, densamma med full ägande rätt förwärswa, och söljaktcligen alt, medelst desi försäljande till skatte, räntan för sig behälla; fia, ner Lag Utffottek häraf wara en tydelig följd, alt, afwen dä desie rättigheter förur äro ffiljde, den ena, lika sä wäl son» den andra mä kunna med full ägande räll af hwar och en förrvärfwaS.
Och beträffande siurcligen lagfart a frälseränta; sa wäl det i allmänt tal wedertagua förkorrtade uttryck, enligt hwilket Skalte män a frälse jord sägaS äga jocden, sälja jorden o. s. w. i morsalts till rän» tehafwaren som säges äga räntan m. m. gistvik anledning till olika bruk, sä att icke sällan handt; att när rättigheten kill räntan blifwit genom afhcmdlingar upläten, den det salunda åtkommit ej trott sig wara i kraft af i och 4>de Capitlsn Jorda Balken förbunden att dermed lagfara; Men emedan SkattemanS tillhörighet egenteligen bestar i den rättighet att jorden besitta och disponera, likasom rämeägarens tillhörighet ocksä ej är annat än en rättighet akt af samma jord njuta en ärlig och för all tid bestämd afkomst samt att äswen besittningsrätten deraf, när den utom börd säljeö, inlösa; hwaraf ljusligen skönjeS att ränteägarens icke mindre än SkattemanS tillhörighet, är en jorden ätföljande rättighet; finner Lag-Utffoltet den i s §. i Cap. samt i T. 4 Cop.
Jorda-Balken gisna föreskrift wara lika gällande för afhandlingar om rättigheten lill ränka som om ffattemanna-rätten: hwilket ock öswerenssiäinmer med i §. i 1720 ärs Förordning om börd, som utiryckeligen stadgar, att frälseränta bör rätter Vördeman upbjudas.
2 Den 2i December. iz?z
I denna ranka styrkes Log-Utfrottet ytterligare af 12 Cap. 7 §.
Arsda-Balkci, som förmär, alt, nar Sätesgärd cj kan delas, bör lösen derföre gifwas, anten, i penningar eller jämgod ränta, hwilketthera then helst will som löfen taga skall, hwarmed Lagstis, karen nog tydligen tillkännagifwer, att ränta, sä länge den icke är förfallen, eller ukgifwen, icke bör med lösören förblandas, en förblandning, af hrviiken destu» tom skulle följa, att den, som ett frälsehemman i arf bekommit, hwaraf hwarken räntan eller besittningsrätten kan qä i giftorätt, eller frän rätta arfwingar doneras, Mille, om den förra, skild ifrån den sedna» re wsre, lösöre, kunna ifrän desta inskränkningar be, fria sig genom den enkla åtgärd att försälja hemma» net till Skatte, eller särskildt försälja räntan och sedan fkatlerättighcten.
Lag-Wjkoitet inser wal, att af nu utwecklade lagens mening följer, eller förntsälkes, att bördelösen wid räntas försäljande äger rum, hwilket enär börde» rättens bibehällande, till afwentyrs icke Utan all grund begynt wara fkiljagtigt omdöme underkastad, kunde för mangen giswa anledning till
Veu önskan, cuk frälseränta mä i allo sä, såsom lösöre anses.
Men Lag-Utfkottet tror för sin del, att om
Bördörätten skall uphäswas bör det ske utiryckeligcn och pä en gäng, sami med iakttagande af sädane försigtighet steg, hwarigenom det »ytliga af inrättningen icke förswinner tillika med de ätföljande olägenheter.
Upbud och lagfart anser Lag-Utfkottet destutom för en inrättning, som, ehuru först införd för bördens skull, medförer en större säkerhet för ägande rätten, än som wid lös» ören kan äga rum: hwaribland i synnerhet mä näm, «äs, att hemul är möjeligt man ifrån man o. s. w. iz?6
Den sr December.
Lag-Utskottet har dock härjämte öfwerwägak, akt, emedan efwan äbcropade i H. i 4 Cap. Jorda Balken ehuru icke genom lagens egen obestämdhet, dock genom ofwannämnda i bruk komna talesätt, enligt hwit» ket denna rättigheten i jorden, men ej dcn andra, sätt namn af jord ägande rätt, kommit att blifwa otydlig, och mängen, som för längre lid tillbaka pä god tro köpt frälse-ränta ester tidens da warande pris, skulle märkeligcn blifwa lidande, onr för dä försummad lagfart, klander hädanefter skulle anställas af Bördemän, med påstående att fä den för samma pris, som köpebrefwet utwisade; det således wore med billighet öfwerensstämmande, att, i afseende pä förre ränleköp, bördelösen ej mä gälla.