Riksarkivet/mini_raw_diachronic_swe huggingface dataset:
Eeflude förmodligen innehafva, komma ganska långt i besegrandet af deras motvilja.
Men denna motvilja lefver qvar i folkets sinnen, kanske desto djupare, derföre att dess yttring blifvit medelst öfvertalande lämpor förqväfd.
Mig torde för öfrigt (illåtas åberopa någon bekantskap med de trakter, hvarest socknarne till en del äro än större än i Wermland.
Jag har nemi. tillbringat en längre tid i Dalarne, der församlingar finnas, hvilkas största bredd utgöra ända till 14 mil; detta förhållande inträffar t. ex. med Leksands pastorat; men jag betvifla!- att tätare besök i bygden, hos någon församling af dess själasörjare afläggas, än just derstädes.
Kyrkoherden, väl aflönad, är der i tillfälle underhålla 2:ne adjuncter; Comministern har särskildt en adjunkt; dessutom är skolläraren en genom förhöjd lön till presterlig tjenstgöring förbunden ordets tjenare, hvilken deltager, i regelbunden ordning, uti predikoskyldighet m. m.
— Med en så talrik presterlig personal låter det sig ock väl verkställas, att egna åt församlingens medlemmar en sorgfälligare själavård, en noggrannare andlig eftersyn.
Skulle detta pastorat delas i flere smärre, och dessa förses med egna kyrkoherdar, af hvilka hvardera naturligtvis blefve svagare aflönad, så att de. måhända icke finge råd underhålla biträden; — torde inses, huruledes det alldeles icke är gifvet att, efter klyfningen, församlingarnes invånare blifva hugnade med så många och omsorgsfulla presterliga besök, som nu dem bestås
Men förslaget åsyftar likväl 25* 388 Den 12 Mars c. m. en ökad förmån i detta hänseende: — jag har sökt visa att denna åsyftan är af illusorisk beskaffenhet.
Då slutligen, enl. min upfattning, Gr.
Björnstjerna icke anfört några så bevekande omständigheter att de kunna verka till bifall å hvad Utsk. härvid föreslagit; nödgas jag fortfarande anse Hr Silfverstolpes reservation mera kraftig, och begär således afslag på betänk.
Jag ber blott att få justera den upgift Frih.
Cederström afgifvit i så måtto, att Fryksände pastorat icke sedan det från Sunne skildes, har blifvit klufvet, men att fråga blifvit väckt om sprängning af Sunne pastorat vid nuvar.
Kyrkoherdes afgång, hvilket äfven efter all anledn. torde komma att gå i verkställighet.
Då det dessutom icke är församlingarne obekant, att de kunna få skiljas i flere pastorater, hvilken utväg också, så ofta omständigheterna dertill föranleda, af dem begagnas, skulle jag, lika med Frih. Cederström, och Hr Weidenhjelm vilja, på de af reservanten andragna skäl, tillstyrka afslag å betänk.
Det är icke heller förhållandet, att i de stora pastoraten uti Wermland och Dalarne, der folket är gudfruktigt, flitigt besöker kyrkan och ofta begagnar salighetsmedlen, pastoralvården är så betungande, som man skulle tro, emedan t. ex. socknebud, som annars i vidsträckta och folkrika församlingar skulle vara besvärliga, just der, i anseende till ofvan anförda förhållanden, ej ofta förekomma.
Jag vill icke tillägga några ytterligare skäl för mitt yrkande om afslag å betänk., emedan de tyckas mig tillräckligt utförde i ofvannämde reservation, men kan icke annat än förvåna mig öfver alt 3:ne
Stånd hafva velat besvära K.
M. med en i alla delar så obehöflig skrifvelse^ som den ifrågavar.
Jag anhåller att få instämma i den reservation, som Hr Silfverstolpe afgifvit.
Hon är med fullständig sakkännedom affattad.
Jag kan såsom f. d. Stats-Sekret. för Ecklesiastik-ärender betyga, att när förslag om pastorats-delning förekomma, är motståndet vanligen ganska betydligt, emedan, såsom Hr Silfverstolpe omförmält, svårigheterna äro mångfaldiga, och förhållanderna invecklade.
Enär det emedlertid står hvarje pastorats innebyggare öppet, att. när det blifver ledigt., och om de så behaga, begära dess delning, så behöfves ingen annan åtgärd.
Skulle man bifalla hvad här föreslås, och K.
Befh:de, eller andra myndigheter, opåkalladt vände sig till vederbör., med erinran om pastorats delning, men gällets innebyggare derpå -svarade: — låten oss vara i fred —, hvad skulle myndigheterna derpå genmäla?
Detta bevisar aldra bäst att ett sådant påträngande sätt att förfara, är olämpligt.
Dä härefter H. Ex. Hr Frih. o.
Landtm, framställde propos. till bifall å Utsk:s utlåt., ropades starka nej, blandade medja, hvarpå H. Ex. hemställde om R. o.
Ad. behagade afslå samma utlåt.
, och då svaren härvid utföllo med starka ja, jemte åtskilliga Den 12 Mars e. m. 389 nej, förklarade det han trott sig finna denna sednare propos. be' svarad med öfvervägande ja.
Ekon.Utsk:s d. 26 sistl.
N:o 46, i anledn. af väckte motioner, dels om åtgärders vidtagande för beredande af tryggad åborätt till stomhemman samt Annex- och Mensalhemman, och dels om föreskrifters meddelande i afseende på bortstädjandet af sistnämnde slags hemman.
Gr.. Wrangel, Tönnes
Vid första punkten har jag ingenting att erinra mot Ulsk:s förslag, men i afseende på den sednare delen, förefaller det mig eget att Utsk. föreslår: ”alt R.
St. må i underd:het anhålla, det K.
M. läcktes, efter vederb:s hörande, i nåder besluta och påbjuda, att enahanda föreskrifter, som i afseende på utarrenderande af annex- och mensal-hemman i Bohuslän gällande äro, jemväl böra i afseende på dylika hemman i Skåne, Halland och Blekinge tillämpas”.
Om Ständerna äro af den tanka, att enahanda föreskrifter, som i Bohus län äro gällande, äfven borde tillämpas i Skåne, Halland och Blekinge, och vilja, genom att framlägga detta för K. M., på förhand imponera på K.
M:s beslut i frågan, så hemställer jag hvartill beslutet om vederbör:s hörande skulle tjena.
Det vore en åtgärd, som man blott skulle iakttaga för formens skuld, emedan på förhand förutsattes att K.
M. icke skulle göra något afseende på hvad vederbör, yttrat.
Om dessutom vederbör, sade, i likhet med hvad Hr von Hartmansdorff nyss uti en annan fråga yttrade, — låtom oss vara i fred, — så skulle K.
M. ändå vidtaga denna åtgärd, som Ständerna påyrkat.
Jag skulle derföre tro, att Utsk. hade gjort klokare, om Utsk. föreslagit Ständerna, att hos K. M. i nnderd:het anhålla, det K.
M. måtte vidtaga åtgärder för vederb:s hörande i frågan, och alt, om K. M., efter inhämtande af vedelius yttranden, finner lämpligt, att enahanda föreskrifter, sorn, i afseende pä utarrenderande af annexoch mensal-hemman i Bolins län gällande äro, jemväl böra i afseende på dylika hemman i Skåne, Halland och Blekinge tillämpas, K.
M. då måtte, med afseende derpå, låta vidtaga den författning, som omständigheterna påkallade.
För tillvägabringandet af ett sådant resultat, torde det vara bäst alt till Utsk. återremittera utlåt., såvida icke något beslut af de öfriga Stånden är fattadt, som kunde göra en sådan återremiss öfverflödig, hvarom Hr Ridd.Sekret torde kunna uplvsa.
Ridd.Sekret. att förevar, utlåt, redan var bifallit af samtliga de öfriga RiksSt:n.
Frih. af Ugglas, Kurt Gustaf: Anlednm, hvarföre Utsk. i detta betänk, begagnat orden, ”efter vedelius hörande,” är den, att K. M., då frågan om utarrenderande af anex- och mensal-hemman förra gången förevar, förklarade, att, som vederbör, icke varit hörde, så uphäfde K. M. det beslut, Han förut hade afgifvit.
Detta var anlednm hvarföre Utsk. hemställde att K. M., efter vederböra 390 Den 12 Mars e. m. hörande, skulle fatta sitt beslut i frågan.
För min del kan jag icke se, att det är någon skillnad emellan Utsk:s förslag, och det Gr. Wrangel har gjort.
Hr Grins förslag var ungefär så lydande: ”att K.
M. måtte höra vederbör., och derefter fatta Sitt beslut i frågan”; Utsk. har sagt, att K.
M. skulle efter vederböns hörande, besluta i frågan.
Detta måtte ungefär komma på ett ut.
Den siste värde talaren måtte hafva missförstått mig, då han tror att jag blott har tillstyrkt en förändrad ordställning.
Jag har föreslagit, att Ständerna måtte hos K.
M. anhålla, om vederböra hörande, och att K. M., sedan vederbör, blifvit hörde, måtte fatta det beslut, hvartill omständigheterna kunna föranleda, men alldeles icke att K.
M. måtte besluta, att enahanda föreskrifter, som i delta afseende äro gällande i Bohus län, skulle blifva gällande äfven i Skåne, Halland och Blekinge, äfven om vederbör. icke detsamma tillstyrkte.
Det måtte ligga en temmeligen stor skillnad emellan hvad jag tillstyrkt, och hvad Utsk. föreslagit, emedan i Utsk:s förslag, vederböra hörande betraktas såsom en tom formalitet, hvilket icke inverkar på K.
M:s beslut, ehvad vederbör, detsamma till- eller afstyrka.
I afseende på den skiljaktighet, som skulle förefinnas emellan Utsk:s, och det af Gr. Wrangel upgjorda förslag, synas de mig icke vara af någon betydlig olikhet i hufvudsaken.
Detta bör likväl^ bero på hvad man med vederbör-.s hörande egentligen menar.
Ar meningen endast de personer, som äro i saken intresserade, så är det mycket säkert, alt de i mängd skulle afslå alla försök till förändring af nuvande förhållanden.
Förhållanderne äro likväl ganska betänkliga.
För närvande går det så till med dessa annex- och mensal-hemman, att innehafvaren af en pastors-lägenhet, som har ett mensal-hemman, han utarrenderar detta. hemman mot en städja, icke på tjensteeller lifstid, utan på arrendatorns lifstid.
Det är således icke otänkbart att han låter gifva sig en ganska hög städja och betingar ett ringa arrende.
Jag har just här hört berättas, att detta till och med så blifvit tillämpadt, att under nådåren, en enka åt en mycket ung person, utarrenderat ett sådant hemman, mot ett ringa arrende, men deremot en ganska hög städja.
Detta är ett missbruk, som ovillkorligen fordrar rättelse.
Ordalagen höra vi nu icke tvista om, synnerligen sedan man vet att 3 Stånd bifallit betänk.
Uppå härefter framställd propos. blef Utsk:s förevar, utlåt, af R. o. Ad. bifallet.
Föredrogs ånyo och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s följande d. 26 sistl.
Febr. och d. 1 dennes på bordet lagde betänk:n: N:o 47, i anledn. af väckt fråga om indragning af Krigs-akademien vid Carlberg; N:o 48, i anledn. af väckt motion om Löfsta och Sättra hemmans skiljande från Färentuna härad samt det förras förening med Sollentuna och det sednares med Svartlösa härad; samt Den 12 Mars c.' ra. 391 N:o 49, i anledn. af väckt fråga om en fyranläggning å klippan Björn.
Lagerbjelke, Gust., och Frih. Cederström, Bud., ånyo på bordet LagUtsk:s d. 1 dennes bordlagda betänk Nio 11, i anledn. af väckt motion om stiftande af en lag, ang:de flyttning i och ur hus på landet.
Äfvenledes föredrogs och lades, på samma ledamöters begäran ånyo på bordet Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s d. 1 dennes bordlagda betänk.
N:o 50, i anledn. af väckt motion om meddelande af Stapelstadsrätt för staden Sölvitsborg.
Föredrogs Allm. Besv.- o. Ékon.Utskrs d. 1 dennes på bordet lagda utlät.
N:o 51, i anledn. af väckt fråga om användande af Norrska hingstar vid Ottenby stuteri till hästafvelns förbättrande.
Då jag icke gillar Utsk:s förslag att Ständerna skulle hos K.
M. anhålla det hingstar af Norrsk, Svensk eller Finsk race måtte vid Stuterierna varda underhållna lill uphjelpande af den egentliga s. k. arbetsracen, och då jag dessutom i egenskap af Chef för Stuteri-Öfver-Slyrelsen afstyrkt en sådan åtgärds vidtagande, sä anser jag mig skyldig alt här redogöra för mina tankar i ämnet.
De små tillgångar, som Stuterierne äga att disponera, tillåta icke att pä mångsidigt sätt verka för deras ändamål, hästafvelns uphjelpande.
Det måste nästan uteslutande väljas den utväg, som, ehuru långsamt, dock säkert bör leda till målet, nemi. alt vid stuterierna updraga hingstar af ädel, constant race, tjenliga att, genom croisering med vår, förskaffa oss hästar, passande för vårt land och våra förhållanden, d. v. s. sådane, som med vackra kroppsformer, i möjligaste måtto förena styrka med snabbhet, och derigenom blifva lika användbara för kavalleriets som för jordbrukarens behof.
Att detta resultat skulle vinnas genom införande af Norrska hingstar vid Stuterierna, betviflar jag ännu mera, sedan jag varit i tillfälle att i Norriges hufvudstad bese dit ankommande hästar fran alla orter af riket så väl som Artilleriets och kavalleriets.
Ehuru användbar den Norrska hästen för öfrigt må vara, icke är deri tjenlig lill förädling af vår; deremot tyckes mig, som man genom Stuteri-chefernas nit och omsorgsfulla bemödanden, vid Stuterierna allt mer och mer skulle nalkas målet.
Just det stuteri, som är stationeradt på Öland i motionärens egen hemort, lemnar härpå det ojäfaktigaste bevis.
Ett Kavalleri-reg:te som der sedan 11 år tagit remonter, har af dessa ännu ej utrangerat en enda, utan befinna de sig ännu alla i brukbart skick.
Detta torde, tillräckligt tala för deras uthållighet som kavallerihästar, och Artilleriets årliga remontering derifrån vittna bäst om deras användbarhet som draghästar.
Att de från Stuteriet utgående landtbeskällare, förmånligt inverkat på afveln, synes bäst af de hästar, som af allmogen årligen utbjudas till salu vid auktion i Ottenby, 392 D e n 12 Mars e. m. och hvaribland icke sällan anträffas dugliga, både kavalleri och åkerbrukshästar.
En af dessa landtbeskällare, född vid stuteriet, fallen efter Engelsk fullblodshingst, har i synnerhet af allmogen varit eftersökt, och da denna häst upvisades vid Landlbruksmötet i Norrköping tillvann den sig allmänt bifall.
Ja, af flere erhöll den det i deras tanka stora loford, ’'alt det var den vackraste Norrska häst man kunde se, samt att det vore väl om vid Stuterierna sådana hästar kunde updragas”.
För öfrigt får jag uplysa att vid Ottenby stuteri icke finnes en enda Engelsk fullblodshingst, ‘jag kan således icke lika med motionären klaga öfver att det största antalet, utgöres äf sådana; tvertom beklagar jag, att icke en enda finnes och troligen icke kan komma att finnas, under närvar, förhållanden, då upköp af en enda utmärkt sådan, skulle medtaga mer än ett års Statsbidrag, sådant det från K. Stats-kont. utanordnas till Stuteri-öfverstyrelsens disposition.
Medgåfvo äfven tillgångarne att underhålla olika racer, icke skulle jag tillstyrka, att den Norrska valdes till bildande af en arbetsrace hos oss, utan fast heldre, att de inom landet derlill mest tjenliga upsöktes.
Men då hela antalet moderston, som vid Stuterierna underhållas icke öfverstiger 100, så hemställer jag, om det kan vara ändamålsenligt att fördela dessa i flera olika, frän hvarandra skiljda racer.
Att ihärdigt, och med urskiljning förbättra hvad som finnes, tror jag vara och blifva det rätla.
Förhastade förändringar inverka menligt i alla grenar, men måhända i ingen lemna de så svårläkta sår som i Stuteriväsendet.
Hvad som hastigt omkullstörtas, behöfver der flera decennier, ja måhända ett sekel att åter uprältas.
Någon gång hör man klagas öfver att
Stuteriernas inverkan på hästafveln ej synes nog hastig, men då man beräknar det ringa antal hästar, som genom Stuteriernas försorg kunna updragas, relalift till det icke obetydliga af öfver 40,000, som årligen skola i bruk insättas för att underhålla det nu i Sverige befintliga hästantal, så torde man lätt inse att verkningarne icke kunna blifva allt för hastiga.
Märkbara äro de dock, då man besinnar, att numera såväl Kavalleriet som Artilleriet kunna remontera inom landet, och huru de äro remonterade mot fordom.
Mera genomgripande åtgärder skulle visserligen kunna vidtagas om Statsbidragen ökades, men dertill hafva R.
St. vid flere riksdagar icke visat sig serdeles beredvillige.
Icke heller har man rätt att fordra allt för mycket af det allmänna, något måste lemnäs åt den enskilda omtanken, och den synes i sednare tider i synnerhet hafva riktat sin håg för upfödandet af hästar endast tjenlige för åkerbruket, enär redan i flere provinser, föreningar i detta syfte äro stiftade.
Annu ett skäl, hvarföre stuterierna i sista hand böra befatta sig med updragande af en sådan race.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, och i öfrigt instämmande uti den af Gr.
Liljencrantz mot Utsk:s betänk, afgifna reservation, anhåller jag vördsamt att Hr Frih. o. Landtm, behagade framställa propos. till afslag å detta betänk.
Lika med motionären, anser jag att åtgärder äro af nöden till förbättrande af arbetshäst-racen, Den 12 Mars e. m. 393 men det oaktadt kan jag icke gilla det sätt lian föreslagit, och hvilket Utsk., pä sätt och vis tillstyrkt.
Jag anser nemi. det antal beskälare, som f. n. hållas vid våra stuterier, fullkomligen behöfligt för kavalleri- och artilleri-regt:nas remonteringar, och tror att om 2:ne sådane heskällare af arbetsracen underhålles, så skulle icke det ändamål dermed vinnas, som man afser.
Jag tror i stället alt man måste öfverlemna detta ät den enskilda omtankan, och upmunlra densamma med allmänna anslag.
I Skåne har bildats en s. k. hingstprseraiefond.
Från denna fond utdelas årligen hingslprnemier ä 50 r:dr l>:co hvardera.
Jag tror att om en dylik inrättning kunde vinna en större utsträckning, så skulle dermed ändamålet vinnas.
Gifvas hingstprsemier, sä erhåller hingsthåilaren understöd för beskällaren, hvilket inverkar till upmuntran för allmogen alt upföda tjenliga hästar.
Det är på denna grund jag anhåller att i egenskap af ny motion, med stöd af 56 § Hiksd.Ordn., få framställa följande; att nemi.
Ständerna mätte till K. M:s disposition, af Statsmedel anslå 7,508 r:dr b:co att årligen utgå och fördelas i_144 praemier af 50 r:dr l):co stycket, som borde tilldelas alla de hingsthållare i hvarje län, som K.
M:s Bef:h:de, eller den han i sitt ställe förordnar, anser upföda de för arbetshäst-racens underhållande bästa hingstar.
Jag anhåller alt till nästa plenum fä öfverlemna min motion skriftligen affaltad, och får dessutom förena mig med den siste värde talaren i hans begäran om afslag å förevar, betänk.
För att få detta betänk, afslaget, tyckes jag icke behöfva upträda, men då jag bor i granskapet af motionären och känner förhållanderna, anser jag mig böra yttra några ord.
Förliden sommar hölls på Oland ett landtbruksmöte, deruti äfven en del af Calmare läns innevånare deltog.
Olands innevånare, som lifligt intresserade sig för sin häst-race, hvilken utgör en del af öns betydligaste afsätlnings-artiklar, beslöto då att begära hvad motionären hemställt, alt nemi. vid Ottenby stuteri skulle anställas ett visst antal Norska hingstar.
Det är sannt att åtskilliga af allmogen förenade sig om den åsigten, att de hästar, sorn blifvit upfödda efter Ottenby hingstar, icke voro så starka som gamla Olandsracen, men det erkändes också, hvad föreståndaren för Ottenby stuteri upgaf, att skälet, hvarföre afveln efter Ottenby-racen var mera storvuxen, vore det, att Olands innevånare hade det felet att begagna, ja till och med ganska strängt begagna, sina hästar, innan de voro 2 år gamla, och derigenom bortskämde sina npfödingar.
Stallmästaren på Ottenby uplysle äfven hvad som äfven allmänt troddes, att omöjligen medlen, som äro till stuteriet anslagne skulle räcka till att underhålla stam för lyxhästar, hvilket likväl utgör föremålet för stuteriet, och tillika underhålla beskällare för arbetshästar.
Jag trodde således icke att frågan skulle bringas å bane, men då så är, vill jag uplysa att jag sjelf i många år har haft och ännu har vagnshästar af denna race, och alt jag varit med dem väl belåten; att élt par af Ottenby beskällare varit på mina egendomar.
En af dessa var den af Hr Braunerhjelm omnämnde stora, präktiga, som var såsom cn Norsk häst, och hvilken af allmogen begagnas för deras ston. 394 Den 12 Mars e. m.
Det finnes ännu några stycken af samma race, som upfylla de ändamål man åsyftar, nemi. att fä passande beskällare för arbetshäslracen, men i allt fall, har behofvet af passande arbetshästar visat sig stort och nästan större pä sednare tider än tillförne.
Vi hafva med anledn. häraf äfven i Calmare län sökt att åstadkomma en hingstförening, men det långsträckta läget har vållat att en sådan icke kommit till stånd.
Del är dock en så allmän önskan der, att kunna åstadkomma ett större antal beskällare, att jag med nöje omfattar det förslag den sista värde talaren afgifvit, nemi., alt Ständerna ville anslå hingst-prsemier af 7,500 r:dr b:co; dock med den förändring, i hans motion, alt icke prsemiernas antal skulle blifva lika stort i alla län, hvilket vore en orättvisa, alldenstund vi hafva län, som äro 4 ä 5 gånger större än de öfriga.
Afven jag tager mig friheten lemna några uplysningar i detta ämne.
Jag har länge erfarit, t. o. m. mot fienden, det stora företräde, som den Svenska hästen eger framför de s. k. finare, ädlare, och bättre upfödde hästarne i allmänhet.
Jag har sjelf öfvervarit 2 dagars uthållande strid med 2:ue fältsqvadroner och 2:ne batterier, der 8000 man Fransoser icke kunde komma fram.
På andra dagen, hade dervid 18 hästar, remonterade af den s. k. stora, i Tyskland bifintliga Normanniska racen, blifvit förstörda, men de Svenska höllö ut och kommo helbregda hem.
Från den tiden har jag sysselsatt mig ständigt med ifver och omtanka, att kunna bereda möjligheten af att inom landet upföda så beskaffade remonler, sorn Svenska kavalleriet behöfver för att kunna anses såsom fällvapen, ty ju mera de röras, ju bättre de få äta, ju säkrare hålla de sig, och kunna användas mot rikets fiender.
Delta är orsaken, hvarföre jag nästan uteslutande vid alla riksdagar sökt fästa upmärsamheten på nödvändigheten af att underhålla den mödernestam, hvaraf raee-hästar, både såsom arbetshästar och remonter, skulle framdragas.
Vid sista riksdagen väckte jag motion derom, alt Ständerna borde ingå lill Konungen med anhållan att kronan måtte på Ijenliga ställen hålla hingstar stationerade.
Jag tror att i Skåne hålles 40 sådana utom de, som från Flyinge utgå.
För öfrigt håller hvarje kavalleri-reg:te en hingst på hvar sqvadron.
Dessa inom landet stationerade hingstar, skulle kunna åstadkomma mycken nytta, ty om pnemier anslogos och stoföreningar inrättades, hvarigenom upfödandet af hästar upmunlrades, så erhölle man på detta sätt remonter att insätta vid hästvapnen.
Utsk. svarade på min motion att det icke ville tillstyrka skrifvelsen till K. M., emedan rusthållarne derigenom skulle komma att betungas med för stora utgifter, och som Utsk:s betänk, redan var bifallit af 3:ne stånd, inskränkte jag min anhållan dertill att R. o. Ad. måtte låta dermed bero, men icke gilla Utsk:s utlåt, emedan ett annat förhållande verkligen finnes, det nemi. att rusthållarne tillskyndas den största skada och utgift genom kostnaderne för remonternas omsättande.
De Svenska hästarne kunna hålla längre ut, och äro lättfödda, då deremot de ädlare och finare hästarne efter 2 å 3 dygns bivouaquer äro otjenstbara.
Jag ber derföre att få yttra, att om Stats - Den 12 Mars e. m. 395 anslag kunna medgifvas, jag för min del fordrar stohållningar inora provinserna.
Hingstar stå på många orter och kunna göra mycken nytta.
Detta är allt hvad jag vill tillägga, och yrkar derjemte afslag å betänk.
I anledn. af Hr Stjernsvärds motion ber jag att få uplysa derom, att i Södermanland har bildat sig en s. k. hingstförening, der f. n. finnes 5 hingstar af Norsk race, hvilka af allmogen mycket begagnas.
Denna förening är bildad af possession?ler ulan allt bidrag af Slaten.
Ex. Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla förevar, utlåt., ropades nej, hvarpå propos. till afslag derå blef framställd och besvarad med ja.
Föredrogs ånyo StalsUlsk:s d. 5 dennes e. m på bordet lagda utlåt.
N:o 61, ang:de Riksg:s-kont:s förvaltning under den sedan början af 1847 oell 1848 årens riksdag förflutna tid.
Detta utlåt, företogs punktvis till afgörande hvarvid, ulan någon diskussion, 1, 2, 4, 5, 8, 12, 13, 21, 22, 23 och 25 punkterne biföllos, och utlåt, i öfrigt lades till handlingarne.
Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s d. 5 dennes e. m. på bordet lagde utlåtrn.
N:o 62, i anledn. af väckt motion om magistrats-personernes ersättning för eller befrielse från deltagandet i ränteri-inventeringar; och N:o 63, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de tio års förlängning af det åt Nämndemannen Jonas Fredrik Jonsson uplåtna arrende af Motala kungsfiske och Mjölnqvarn i Östergöthlands län.
Vid föredragning af SiatsUtsk:s d. 5 dennes e. m. på bordet lagda utlät.
N:o 64, i anledn. af K.
M:s nåd. propos., ang:de anslag för beredande af rättelse _ lili beräknandet af salpeterhjelpen inom provincerne Småland och Öland, lades detta utlåt, ånyo på bordet, uppå begäran af Frih. Raab, Adam Christian och Frih. Cederström Rud.
Föredrogs och bifölls BankoUtsk:s d. 5 dennes e. m. på bordet lagda utlåt.
N:o 11, i anledn, af Bonden Carl Magnus Jonssons i Bistockskulla ansökning om eftergift af öfverränta för diskontlån.
Vid föredragning af BankoUtsk:s d. 5 dennes e. m. på bordet lagda mern.